runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jes Lunde (SF), 1997-12-12:
Vi mener simpelt hen, det er en fejl, at reglerne ikke er ens for overgangsydelse og efterløn.
Vi synes, det bør være sådan, at når man kan arbejde op til 200 timer om året på efterløn - også med selvstændig virksomhed, hvis direktoratet forhåndsgodkender det - så må de samme regler gælde for overgangsydelse.
Det er vores principielle opfattelse.
Men derudover er det selvfølgelig en konkret sag, der har sat den her sag i gang.
Jeg forstår ikke, at arbejdsministeren bare kan blive ved med at sige: Jamen vi har nogle regler, og de er nu engang sådan.
Jeg vil gerne spørge arbejdsministeren, hvilke muligheder en minister har for at gribe ind i sådan en sag. Hvilke muligheder har ministeren for at sige: Den her sag er ude af proportion?
Det kan ikke nytte noget, at den ender på den måde.
Det er vi nødt til at tage os af politisk, enten ved at ministeren har adgang til det eller ved at komme med forslag til ændring af regler, som måtte være nødvendigt, for at ministeren lovligt kan disponere, sådan at det her problem bliver løst.
Jeg synes, der var nogle få sekunder, hvor det lød, som om ministeren var enig i, at det her var grotesk.
For øvrigt vil jeg gerne spørge ministeren, om ministeren ikke er enig i, at det, at en sag ender sådan, som den her risikerer at ende, er uholdbart, og det kan vi politisk som Folketing ikke holde til.
Frank Aaen (EL), 1997-12-12:
Ud over at den sag, som startede den her diskussion, viser lidt om, hvor grotesk vores systemer er, så bliver den jo også brugt til et voldsomt angreb mod især SiD's a-kasse.
Det synes jeg er fuldstændig urimeligt, og jeg er ked af at måtte sige, at jeg mener, ministeren bidrog til det.
Når man har vedtaget nogle regler - det gælder for den sags skyld også Fremskridtspartiet, som hen ad vejen har været med til at vedtage alle de stramninger på a-kasseområdet, jeg kan huske - så må man jo være sig sit ansvar bevidst, også når konsekvenserne af det viser sig at være ubehagelige, i stedet for bare at begynde at skyde på, at det nok er en a-kasse, der er lidt for firkantet, og at det er dens skyld.
Hele pressebilledet i Nordjylland har jo været, at det er SiD's a-kasse, der er skyld i, at manden er kommet i klemme.
Det er det ikke.
Det er Folketingets, det er regeringens ansvar, at manden er kommet i klemme.
Jytte Andersen (S), 1997-12-12:
Jeg mener faktisk ikke, jeg har bidraget til at lægge SiD's a-kasse i Nordjylland for had.
Jeg har sagt - det står jeg ved, og det sagde jeg lige før - at konsekvenserne af en overtrædelse af nogle meget stramme regler, som det her Folketing har vedtaget, forekommer at være voldsomme.
Det står jeg ved.
Jeg står også ved, at jeg har sympati for den konkrete person, der er tale om her.
Og når hr. Jes Lunde spørger, hvilke muligheder jeg har, ja, så har jeg jo som minister kun den mulighed at overholde loven.
Jeg går ud fra, at Folketinget kan føle sig mest tryg ved, at jeg gør det, og det gør jeg.
Der er et klagesystem.
Først er der direktoratets vurdering af, om a-kassen har opfyldt sine forpligtelser.
Direktoratet for Arbejdsløshedsforsikring vurderer, at a-kassen har opfyldt sine forpligtelser og har overholdt loven, og det er så indstillingen til ankenævnet.
Ankenævnet har ikke behandlet sagen endnu.
Efter det, jeg har fået oplyst, så behandles den konkrete sag i næste uge, og på det tidspunkt vil der jo være et, kan man sige, afklaret billede af, om a-kassen ifølge Ankenævnet har tolket for stramt eller for slapt. Hvis det nu er tolket korrekt, jamen så er der en situation, hvor retsgrundlaget skal laves om, hvis det er sådan, at man gerne vil løse nogle af de her problemer, som kan opstå i kølvandet af, at man måske i en periode har overtrådt loven og så skal have syndsforladelse.
Ole Vagn Christensen (S), 1997-12-12:
Socialdemokratiet er enig i de synspunkter og vurderinger, som ministeren lige har fremført, og min ordførertale vil derfor være rimelig kort.
Socialdemokratiet mener, at reglerne på dette område er klare, og i øvrigt blev de vedtaget i 1991 via en aftale mellem Socialdemokratiet, Det Konservative Folkeparti, Venstre, Socialistisk Folkeparti, Centrum-Demokraterne, Det Radikale Venstre og Kristeligt Folkeparti.
Så det var jo stort set et enigt Folketing, bortset fra Fremskridtspartiet, der var med til at vedtage disse regler.
Reglerne siger jo klart og tydeligt, at modtagere af overgangsydelse - for mindre jordbrugere er der en undtagelse - ikke må drive vedvarende selvstændig virksomhed.
Der står også i disse regler, at dette skal ansøgerne, som har søgt om overgangsydelse, gøres opmærksom på.
Jeg skal derfor ikke blande mig i den aktuelle sag, for den har jo ikke fået nogen afklaring endnu i det her ankesystem. Men for mig må det virke på den måde, at når der står vedvarende beskæftigelse eller vedvarende selvstændig virksomhed, så må det være, fordi der også skal være rimelighed i det, som der sådan set foretages.
Vi støtter også arbejdsministerens argument om, at hvis man vil indføre muligheden med tilbagevirkende kraft, så vil det få nogle store ressourcemæssige og problematiske administrative konsekvenser, som slet ikke står i forhold til den gavn, det vil få for de relativt få mennesker.
Vi er altså af den opfattelse, at det er et stort apparat, som man skulle sætte i gang for eventuelt at finde frem til, om der var nogen sager.
Man kunne jo lige så godt have gået tilbage til 1991, hvor de her regler sådan set har været kendte.
Der er jo normalt ingen begrænsninger for besparelsesforslag, når vi taler om overførsler, men vi har jo godt nok set nogle tiltag for de selvstændige i forbindelse med satspuljeforligene.
Skulle det virkelig også være tilfældet, at man på det her område vil være med til at åbne op?
Er der rimelighed i de betingelser, der er blevet stillet til dem, som skulle modtage overgangsydelser?
Vi mener, det vil få alt for mange konsekvenser, og der vil være alt for meget, man skal sætte i værk for sådan set ikke at opnå en egentlig større effekt end den effekt, som man i dag er i stand til at få med en fornuftig håndtering af disse regler.
Else Winther Andersen (V), 1997-12-12:
Dette beslutningsforslag er jo, hvad der må komme, når der bliver lavet en lovgivning, hvor der ikke er parallelitet mellem reglerne for efterløn og overgangsydelse.
Når ikke der er det, så kan man sådan set også kun forvente, at der er nogle personer, der vil komme i klemme i systemet.
Jeg synes nok, arbejdsministeren burde have været opmærksom på det, da der sidst skete ændringer i efterlønsordningen.
Så vi er sådan set ikke videre imponeret over det forløb, der har været.
SF og Fremskridtspartiet har nu følt, at det var nødvendigt at komme med et beslutningsforslag.
Jeg kan godt forstå, situationen kan opstå. For det, der jo nemlig sker, er, at der meget let bliver en sag med et menneske eller to eller nogle stykker, der kommer i klemme i systemet.
Det har der jo også været tale om her.
Det er vel derfor, beslutningsforslaget er fremsat.
Det er lidt mærkeligt, at vi ikke dengang kunne få den parallelitet, når vi tænker på, at en lønmodtager, der efter hvad ministeren jo lige har oplyst kan tjene 28.400 kr. ud over sin overgangsydelse, kan komme i klemme med en meget lille indtægt fra en form for selvstændig virksomhed.
Vi kan ikke forstå, at det ikke har kunnet lade sig gøre
for ministeren at løse det her, uden at det absolut skulle laves til en sag.
Der er i hvert fald nogle områder, som Venstre vil stille nogle spørgsmål om i udvalget, hvor ministeren har mulighed for at løse en opgave.
Jeg kan forstå, at ankenævnet i næste uge skal afgøre en sag, der kunne falde ind under dette område, med et indhold af den her art.
Venstre vil afvente den afgørelse, inden vi vil tage stilling til det her beslutningsforslag.
Frank Aaen (EL), 1997-12-12:
Jeg er fuldstændig enig med arbejdsministeren i, at der må være grænser for hykleriet, for jeg har gjort mig den umage at gå lidt tilbage og se i forhistorien, og dengang man ændrede efterlønsordningen, således at der blev mulighed for at have selvstændig bibeskæftigelse, vedtog et enigt Folketing, at det kun skulle gælde efterlønsordningen - et enigt Folketing.
Jeg skal selvfølgelig sige, at Enhedslisten ikke sad i Folketinget dengang.
Bendt Bendtsen (KF), 1997-12-12:
Jeg skal så sige til hr. Frank Aaen, at det gjorde jeg heller ikke, men jeg kan da sige, at den tidligere konservative arbejdsminister, Knud Erik Kirkegaard, er blevet refereret her fra talerstolen adskillige gange i dag, og jeg kan sådan til almindelig orientering oplyse, at hr. Kirkegaard har sagt
til mig, at der er sket meget, siden han sidst har været i Folketinget.
Jeg skal om det her lovforslag sige, at fra konservativ side kan vi godt udtrykke sympati for det, og det skyldes det principielle, at selvstændige naturligvis ikke bør stilles dårligere end almindelige lønmodtagere.
Derfor er Det Konservative Folkeparti positiv over for forslaget om, at der bør være ens regler for lønmodtagere og selvstændige, som er på overgangsydelse. Vi er derimod ikke imponerede af, at lovforslaget opererer med tilbagevirkende kraft.
Vi mener generelt, at vi bør være varsomme med at fremsætte forslag med tilbagevirkende kraft.
En anden ting er også, at vi gerne havde set, at lovforslaget havde afventet, at der var truffet en afgørelse i ankenævnet.
Vi har hørt ministeren sige her fra talerstolen i dag, at vi kan forvente den inden for en god uges tid eller det, der ligner.
Det vil vi se på.
Nu er det nu engang sådan - som det blev udtrykt her fra talerstolen i dag - at overgangsydelsesmodtagere jo har ret til fradragsfri indtjening ved lønarbejde på op til 28.000 kr. om året, og derudover har de muligheden for at have lønarbejde i ubegrænst omfang, men med fradrag.
Vi vil godt være med til at se på det principielle, og vi kan da også kun beklage, at der er nogle, der er kommet i klemme i det her system. Når vi tænker på, hvordan lovforslaget er opstået, så er det nu engang sådan, at de sanktioner, som træder i værk på grundlag af de her regler, altså straffen for det her, føler vi principielt ikke står i forhold til den begåede forbrydelse, hvis vi må sige det på den måde.
Alt i alt vil jeg gerne sige, at vi vil afvente ankenævnets afgørelse, men vi er positive over for forslaget, fordi vi derved stiller selvstændige erhvervsdrivende lige i forhold til lønmodtagerne.
Ole Vagn Christensen (S), 1997-12-12:
Det var lidt skuffende at høre hr. Bendt Bendtsen, og det var det ikke mindst ud fra det, der er den historiske kendsgerning.
Selv om der er sket meget, så var det sådan, at da man i sin tid vedtog overgangsydelsen, som man vedtog ved aftale, var forholdet det, at man kunne vælge imellem, om man ville have et jobtilbud eller man ville gå på overgangsydelse, hvis man opfyldte bestemmelserne.
Der var selvfølgelig også jordbrugere, altså de mindre jordbrugere, som på det tidspunkt havde været ude at arbejde og dermed havde en dobbeltbeskæftigelse, som man gik ind og tog hånd om ved at sige, at de her mennesker skal have lov til at have den valgmulighed.
Men når det drejede sig om andre selvstændige, så sagde man: Hvis der er tale om en vedvarende selvstændig virksomhed, er der ingen muligheder.
Jeg har lidt svært ved at vurdere, at der dér skulle være tale om, at man skulle lave en forskelsbehandling.
Jytte Andersen (S), 1997-12-12:
Jeg kan helt bekræfte hr. Bendt Bendtsens udsagn om, at der er sket meget siden hr. Knud Erik Kirkegaards tid.
Der skete da heller ikke så forfærdelig meget, da Knud Erik Kirkegaard var arbejdsminister.
Det har denne her debat i løbet af dagen jo sådan set bekræftet, for alle de borgerlige forslag kommer
nu og ikke dengang.
Men det, der i virkeligheden også var interessant i det, hr. Bendt Bendtsen sagde, var holdningen til konsekvenserne i forhold til overtrædelsen: at straffen ikke stod i forhold til overtrædelsen.
Det synes jeg sådan set er en overmåde interessant melding fra Det Konservative Folkeparti.
Det kan måske give anledning til en lidt bredere diskussion om, hvor hårde konsekvenserne i virkeligheden er, når man overtræder regler i dagpengesystemet.
Dér hører vi jo gentagne gange og ser i gentagne forslag i diverse VK-planer, at sanktionerne skal være hårdere, og de skal være hårdere, og de skal være hårdere.
Men der er altså en sag her, hvor straffen trods alt er blevet for hård.
Jeg synes, det måske kan åbne op for en diskussion om sanktionerne i dagpengesystemet sådan lidt mere generelt, og så vil jeg da sige, at så har dette forslag i hvert fald tjent mere end et formål.
Jytte Andersen (S), 1997-12-12:
Jeg ved såmænd ikke, om jeg har skoset Venstre og De Konservative så voldsomt.
Jeg har peget på, at der tilsyneladende er problemer med både korttidshukommelsen og langtidshukommelsen, al den stund at det lovforslag og det regelsæt, som jeg er ansvarlig for at overholde, hviler på et et meget bredt flertal her i Folketinget, hvor både Venstre, De Konservative - De Konservative oven i købet som ministeransvarlige i en periode - og også Fremskridtspartiet har været med i lovgivningen.
Derfor ved jeg såmænd ikke, om det er at skose så forfærdelig meget.
Jeg går stadig væk ud fra, at Folketinget er optaget af, at en minister skal overholde landets love, og det, jeg har sagt om denne her sag, er, at jeg har sympati for den, men at jeg ikke som minister kan handle i en situation, hvor sagen er i ankesystemet.
Her må jeg sige, at jeg sådan set også synes, at det måske havde klædt forslagsstillerne at afvente, hvordan ankesagen faldt ud.
Derefter kunne man sætte sig omkring et bord og se på: Er det her rimeligt, eller er det ikke rimeligt, og kan vi finde nogle løsninger på det?
Når sagens afgørelse er færdig i ankesystemet, synes jeg, at situationen er en anden. Men det her er jo også en principiel diskussion i Folketinget om, hvorvidt lønmodtagere og selvstændige skal have samme regler i forhold til henholdsvis efterløn og overgangsydelse.
Det er så en sådan lidt mere generel diskussion.
Det må jeg helt ærligt sige.
Vibeke Peschardt (RV), 1997-12-12:
Forslagsstillerne ønsker, at personer på overgangsydelse får mulighed for at udøve selvstændig erhvervsvirksomhed på linje med efterlønsmodtagere, og det kunne egentlig lyde som en ganske sympatisk tanke.
Men problemet er, at der vil være meget administrativt besvær og specielt kontrolbesvær forbundet med at gennemføre en sådan ordning.
Efterlønsmodtagere har lov til at arbejde i op til 200 timer om året, enten som lønmodtagere eller i selvstændig virksomhed.
Det sidste kræver tilladelse fra Direktoratet for Arbejdsløshedsforsikring i hvert enkelt tilfælde, og det er en ordning, der har mange afgrænsningsproblemer, og der gives meget få tilladelser.
For overgangsydelsesmodtagere er der mulighed for at tjene et såkaldt fribeløb på op til 29.000 kr. årligt ved lønarbejde, før overgangsydelsen bliver afkortet.
Den ordning synes vi er udmærket, og den vil vi ikke røre ved, men vi vil ikke udvide ordningen til at omfatte selvstændige, så vi kan ikke støtte forslaget.
Brian Mikkelsen (KF), 1997-12-12:
Jeg vil godt sige, selv om det er svært at hive sig helt op og være meget engageret nu på denne sene eftermiddag, at jeg under ingen omstændigheder vil blive ved med at acceptere, at den socialdemokratiske ordfører bliver ved med at pådutte os, at vi vil gøre mindre for arbejdsmiljøet, og bliver ved med at henvise til de alt, alt for mange arbejdsulykker.
Jeg synes, det er dybt, dybt, dybt urimeligt.
Vi mener, at den måde, man bedst løser det her problem på, er i et samarbejde med arbejdsgiverne, med virksomhederne, og ikke ved at pålægge dem flere byrder.
Det er rigtigt, og det er ikke nogen hemmelighed, at jeg og Det Konservative Folkeparti troede meget på en aftale i foråret, rigtig meget.
Der kom så en masse ting i vejen med hensyn til BST'en og med hensyn til APV'en
, men jeg vil da ikke lægge skjul på, at vi var inde i et fantastisk godt forhandlingsforløb med en god tone også fra ministerens side, og det er blot ærgerligt, at det ikke blev til noget.
Sådan er det.
Jeg vil altså ikke acceptere, at fordi vi har en anden løsning på det her problem, bekymrer vi os om ikke om ulykkerne.
Vi tror på, at man bedst kan undgå ulykkerne ved f.eks. at liberalisere BST'en.
Det er da en langt bedre måde at gøre det på, så man selv kan vælge, hvor man får den bedste løsning.
Det kan jeg ikke se at man kan have noget imod.
Vi kan heller ikke forstå, at man skal pådutte virksomhederne ekstra omkostninger for at få løst arbejdsmiljøproblemet.
Det er ikke rimeligt, at man skal pådutte os disse ting.
Ole Løvig Simonsen (S), 1997-12-12:
Jeg vil gerne lige tage et par enkelte punkter op.
Men det gør jeg for fuldstændighedens skyld og ikke for at få dem ind i debatten, vil jeg sige til hr. Keld Albrechtsen, slet ikke; men jeg føler mig faktisk lidt ilde til mode, når man i tillægsbetænkningen her mellem anden og tredje behandling kan skrive, at vi har bedt justitsministeren om at komme med nogle kommentarer, for det har man selv bedt om, og at man så, fordi justitsministeren nu i og for sig er enig med boligministeren, skriver »hvilket i denne sammenhæng ikke borger for kvaliteten«.
Det kan man altså godt tillade sig at skrive!
Men det vil med andre ord sige, at det, der er den mest autoritative kilde - eller skal vi sige dommer, eller hvad man nu vil kalde det - for Enhedslisten og SF er Danmarks Lejerforening, som ikke er i stand til at læse indenad.
Og nu, hvor vi har trasket rundt i det her tre eller fire gange, er jeg altså nødt til at gentage, at det, der er sagen, er, at beboerklagenævnet ikke er en retsinstans, men et klagenævn. Og for nu at følge det spørgsmål op vil jeg gerne have lov til at sige til hr. Keld Albrechtsen, at det har jeg for øvrigt brugt en time på at forklare bestyrelsesmedlemmer fra Danmarks Lejerforening.
Så det er ikke sådan, at de ikke ved, hvordan vi opfatter situationen, og det er heller ikke sådan, at de ikke ved, hvad der står i loven, og hvordan det skal fortolkes - man vil ikke!
Derfor er jeg nødt til at sige, at hvis nu hr. Keld Albrechtsen skulle stille spørgsmål af den art, som blev stillet før, så vil svaret lyde således: Efter § 82, stk. 1, nr. 1, kan beboerklagenævnet træffe beslutning om at ophæve et lejeforhold, hvis lejerens flytning er påkrævet på grund af en husordensovertrædelse. Hvis lejeren ikke flytter, er afgørelsen ikke eksigibel, og udlejeren skal efter § 105, stk. 2, indbringe spørgsmålet om husordenovertrædelsen for boligretten.
En sag for boligretten behandles efter civilprocessens almindelige regler.
Det indebærer, at retten skal forholde sig til parternes påstande og anbringender og beviser.
Det er således ikke korrekt, som Danmarks Lejerforening skriver, at boligretten skal lægge nævnets afgørelse uprøvet til grund.
Til belysning af sammenhængen mellem prøvelsen af en sag ved tvistnævn, boligret og landsret henvises til rapporten »Bevisførte forhold i lejeværdisager« udarbejdet af Bygge- og Boligstyrelsen i juni 1996, som den 15. juli 1996 er sendt til Boligudvalget, almindelig del, som bilag 237/1995-96.
Dermed skal jeg så have lov til at sige, at det ikke var regeringen, der var i tvivl, men at jeg godt kan forstå, at Danmarks Lejerforening kom i tvivl, og det var også i sidste øjeblik.
Poul Erik Dyrlund (S), 1997-12-12:
Jeg er nødt til at sige til arbejdsministeren, at forslagsstillerne ikke er optaget af den her sag. Hr. Brian Mikkelsen taler om, at de har en anden model.
De har en anden metode til at løse de her problemer.
Man vil skrue tiden tilbage, som arbejdsministeren var inde på.
Venstre har gang på gang på denne her talerstol stået og sagt, at der ingen regler skal være, og skal der i det hele taget være nogen, så skal de være meget få.
Jamen det er jo bl.a. på baggrund af det nuværende regelsæt, som løbende er blevet ændret, og som i tidligere tider har været meget mere beskedent, at vi er nået i den situation, at antallet af arbejdsskader og arbejdsulykker er eskaleret til noget, der er helt uacceptabelt for dette samfund.
Men det er det tilsyneladende ikke for Venstre og De Konservative, som finder, at det her er helt i orden.
Og det fastholder jeg over for hr. Brian Mikkelsen, for beviset på det modsatte bliver ikke leveret.
Ole Vagn Christensen (S), 1997-12-12:
Jeg har følgende spørgsmål til arbejdsministeren angående etableringsydelsen: Der står i bemærkningerne til forslaget noget om, at der skal være ansøgt inden den 31. december 1997, men i den godkendelsesprocedure, der skal følge efter, indgår der, at man skal have kontakt til en etableringsvejleder.
Derfor er mit spørgsmål: Hvad skal være opfyldt?
Er en betinget anbefaling nok?
Og grunden til betingelsen kan jo være, at vedkommende ansøger er i gang med et kursus eller anden forberedelse til at kunne etablere egen virksomhed.
Bendt Bendtsen (KF), 1997-12-12:
Det er om ændringsforslaget til § 2, hvoraf det fremgår, at stramningerne over for dimittender udgår.
Dér må vi sige, at vi fra konservativ side synes, det er imponerende, at arbejdsministeren giver køb på det her til SF, for SF vil ikke engang stemme for lovforslaget, selv om
det bliver delt med hensyn til dette,
og så forærer man 50 mio. kr. til SF på det område!
Men når det er sagt, vil jeg også gerne sige, at når de ændringsforslag er vedtaget, vil vi tilkendegive fra V's og K's side, at vi stemmer for lovforslaget som helhed, altså forslaget under punkt a.
Aage Frandsen (SF), 1997-12-12:
Da det her lovforslag var til førstebehandling, sagde vi, at der var en række ting, som vi ikke kunne støtte, og det er det, som er tilbage i det ene af de to lovforslag, efter at lovforslaget nu bliver delt.
Men vi sagde også, at vi til gengæld godt kunne støtte forslaget om, at deltagerbetaling på AMU skal væk, og det er så den anden del af lovforslaget.
Og jeg synes, man skal være glad for, at arbejdsministeren nu har trukket, skal vi sige 1½ del af det, der var i det oprindelige lovforslag, tilbage, nemlig det med dimittenderne, og også har trukket lidt i land med hensyn til 4-timers-reglen.
For jeg opfattede det sådan, at arbejdsministeren, da lovforslaget blev fremsat, havde den opfattelse, at der var store problemer med hensyn til mobiliteten på dette område, men jeg har indtryk af, at arbejdsministeren i tiden, der er gået siden, har lært af virkeligheden, og det synes jeg man skal rose folk for.
Den 8. oktober i år, dagen før fremsættelsen af dette lovforslag, udtalte arbejdsministeren til Berlingske Tidende følgende: »Hvis en arbejdsløs magister i Århus efter et halvt år får tilbudt et job på et kontor i Århus, så kan det godt være, at den person hellere vil flytte til Viborg, hvor der mangler 50 gymnasielærere.
Det var jo en del af argumentationen for,
at man nu skulle være mere mobil.
Og hvis arbejdsministeren mente, at der manglede 50 gymnasielærere i Viborg, kan jeg godt forstå, at arbejdsministeren så ville gøre noget ved det, for alene af den grund, at der kun er 150 gymnasielærere i Viborg, ville problemet jo være stort, hvis der manglede 50. Efterfølgende har det så vist sig, at der ikke manglede nogen, og derfor må man sige, at det lovforslag, som vi havde til førstebehandling, og som der stadig væk er en rest af, bygger på fejloplysninger i forhold til, hvordan virkeligheden er.
Og det er derfor, vi også i sidste ende stemmer imod den del, som indeholder stramninger, for vi mener ikke, at de er nødvendige overhovedet.
Men vi er selvfølgelig glade for, at arbejdsministeren har taget nogle af de værste ting ud.