Hans Christian Schmidt (V), 2005-03-04:
Jeg synes, der er kommet mange gode synspunkter frem, både i dag og ved forslagets fremsættelse i sidste samling.
Der har været stor enighed om, at principperne i de tidligere jordlove om opkøb af jord til jordbrugsmæssige formål og jordfordeling skal videreføres.
Med lovforslaget skal der ske en modernisering af lovgivningen på området, herunder især de dele af lovteksterne, der vedrører miljø- og naturprojekters gennemførelse i det åbne land.
Når man ser på lovforslaget, er der i store træk tale om en sammenskrivning af jordfordelingsloven og jordkøbsloven.
Det har jeg også kun hørt positive tilkendegivelser om.
Jeg vil også godt understrege – det har været fremme i nogle af de spørgsmål, der er blevet rejst – at der skal tages hensyn til naturen.
I de senere år er der gennemført en del arealkrævende projekter med det formål at bevare og forbedre naturen, men det er helt frivilligt, når landmænd afgiver produktionsjord til naturprojekter, og jeg mener, det er vigtigt, at det fortsat er sådan.
Jeg kan på baggrund af erfaringerne fra vandmiljøplan II understrege, at opkøb af puljejord uden for projektområderne til fordeling i en efterfølgende jordfordeling er et effektivt redskab, når arealkrævende projekter skal gennemføres.
Ved opkøb af jord uden for projektområderne er det muligt at fremskaffe kompensationsarealer til de berørte landmænd, og på denne måde kan produktionsapparatet holdes intakt, hvilket ofte er en afgørende forudsætning for lodsejernes frivillige deltagelse i projekterne.
I fremtiden kan der blive behov for at gennemføre projekter til sikring af drikkevandet, og i de nye landbrugslove er der åbnet mulighed for, at vandforsyninger kan købe jord med det formål at beskytte drikkevandsressourcerne.
Vandforsyningerne har dog ikke mulighed for at købe jord uden for projektområderne til kompensation for de berørte landmænd, og jeg mener, at det er meget vigtigt, at vi med lovforslaget fortsat har et redskab, der kan sikre, at en gennemførelse af sådanne projekter ikke forringer landbrugets muligheder.
Der er under debatten her fremført forskellige synspunkter, og bl.a. noterede jeg mig, at Socialdemokratiet havde nogle punkter, som de syntes vi skulle tage en debat om.
Det vil jeg gerne kvittere for, og det er jeg også indstillet på.
Der har også været flere sager fremme, bl.a. en meget lokal sag, som endda på et tidspunkt, tror jeg, var ved at overtage hele debatten, og jeg er klar over, at der for nylig har været en sag fremme i Radio MidtVest, som giver anledning til nogen diskussion om forkøbsretsinstrumentet.
Jeg tror faktisk ikke, at det er selve forkøbsretsinstrumentet, der er noget galt med.
Jeg synes faktisk tværtimod, at det kan være nyttigt, bl.a. i en række naturgenopretningssammenhænge, som man også har nævnt i dag.
Men vi skal sammen se på den fremtidige administration af forkøbsrettighederne, og jeg vil gerne have en dialog med partierne om det.
Det vil jo også give os mulighed for at gå i dybden.
Når vi nu diskuterer statens udnyttelse af tinglyst forkøbsret på frijord, vil jeg sige, at hvis vi kigger tilbage og f.eks. ser på år 2000, fik man forelagt 192 sager og gjorde brug af retten i 5 sager – i alt 42 ha jord – og det følger faktisk meget fint situationen op igennem årene.
I 2001 var der 169 sager, hvor man igen gjorde brug af retten i 5 af sagerne; i 2003 var der 164 sager, hvor man faktisk kun gjorde brug af retten i 1 sag; og i 2004 181 sager, hvor man gjorde brug af retten i 6 sager, men hvor det kun var halvt så stort et areal, som det var i 2000.
Men derfor kan det jo sagtens være, at det i nogle enkelte tilfælde alligevel sker på et grundlag, som ikke er hensigtsmæssigt, og der vil jeg over for bl.a. SF's ordfører, men også andre, der har nævnt det, tilkendegive, at det er jeg meget indstillet på at se på.
Og når vi går ind i debatten, tror jeg, det er bedst, at vi kan gå i dybden og tage et par eksempler ud og se på: Hvor er det lige nøjagtig, at snitfladen skal ligge henne?
Den drøftelse tager jeg meget gerne.