runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Elisabeth Arnold (RV), 2003-01-23:
Jeg synes, det har været en meget afbalanceret og en meget nuanceret debat, og jeg skal ikke på Det Radikale Venstres vegne lukke nogen som helst døre for, at vi kan komme videre med at skaffe de bedste vilkår for børnene, som står i konflikter i forbindelse med skilsmisser. For nu at tage beslutningsforslag B 53 først, som handler om en revision af bestemmelserne om tvangsfuldbyrdelse, så lyttede jeg med interesse til justitsministerens svar.
Vi er godt tilfredse med, at justitsministeren går i gang med at kigge på det, sådan at det, vi i hvert fald kan få på det rene, er, hvordan de her meget voldsomme indgreb fungerer i praksis.
Til de to andre forslag fra Kristeligt Folkeparti og SF må vi så sige, også i lyset af de bemærkninger, der er faldet: Der er gode ting i begge forslag, og vi synes, det er en flot overskrift at have, at det altså handler om at få FN's børnekonvention til at gennemsyre vores lovgivning og gennemsyre de synspunkter, vi har på de konflikter, der skal løses her.
Det er jo sådan, som vi alle sammen oplever det, når vi modtager breve og henvendelser fra folk, at uanset hvor god lovgivning vi laver, uanset hvor gode viljer vi har, og uanset hvor meget umage vi gør os, så undgår vi jo ikke de frygtelig traumatiske sager, og vi undgår jo ikke, at enkelte forældre i deres bitterhed og i deres forurettethed over, at verden er gået dem imod, bruger børnene som kastebold i kampen mod den anden forælder.
Det kan vi ikke forhindre.
Vi kan jo selvfølgelig prøve at dæmpe de virkninger, det får for børnene, og derfor er jeg også meget tilfreds med, at der er lagt op til, at vi får en rolig og en grundig og en saglig behandling i Retsudvalget.
Selvfølgelig er vi også på enkelte områder meget skeptiske.
Det gælder i forbindelse med sådan noget som Kristeligt Folkepartis forslag om de 3 år, hvor man, hvis man ikke har haft kontakt til barnet, skal kunne miste retten til samvær.
Det tror vi er for rigoristisk, for firkantet en regel at have.
Jeg tror, at det bedste, jeg kan sige, bare er, at vi har været glade for den meget nuancerede debat.
Vi har også været meget glade for den meget omhyggelige besvarelse, justitsministeren gav på forslagene. Vi vil ikke lukke nogen døre, men være positive på alle områderne, som disse forslag beskriver, og vil indgå i et konstruktivt arbejde i Retsudvalget for at sikre børnene de bedste vilkår fremover.
Helge Adam Møller (KF), 2003-01-23:
Tak for uddybningen.
Jeg tror nok, at jeg stort set havde opfattet det på den måde.
Jeg kan godt forstå det, og jeg kan også godt forstå, at der er nogle børn, der siger sådan.
Og selv om jeg er lidt ældre end fru Anne Baastrup, så kan jeg også godt huske tilbage, da jeg selv var knægt.
Jeg var ikke altid helt enig i min fars og mors dispositioner med hensyn til det ene og det andet, med udflugter eller besøg osv., og det gjorde jeg selvfølgelig opmærksom på. Nogle gange lyttede de til mig, og andre gange var det far og mor, der fik ret, og sådan var dét.
Og jeg har altså meget svært ved, at vi skal begynde, hvad enten det gælder skilsmissebørn eller andre børn, med at sige, at det er noget, vi skal blande statsamtet ind i.
Så til hr. Jann Sjursen.
Nu fik jeg ikke direkte et spørgsmål om FN-konventionen, men jeg havde forberedt mig, hvis jeg fik det.
Og så med hensyn til børnene: Ja, jeg hælder til børnene i større udstrækning, og derfor var jeg også glad for, at justitsministeren sagde, at hun, afhængigt af, hvad der kom af undersøgelser og input, også var åben for at overveje det spørgsmål mere.
Det, der bare ikke må ske, er, at vi bringer børnene i en loyalitetskonflikt, hvor de pludselig skal vælge direkte, så det er dem, der ligesom bliver ansvarlige for, om valget falder på moderen eller faderen.
Anne Baastrup (SF), 2003-01-23:
Jeg tror, at vi som led i behandlingen af de her forslag skal afspille Børnerådets nye film om skilsmissebørn, hvor de fortæller om, hvilke problemer de i virkeligheden har.
Det er den slags detaljer, som de sådan går og småsnakker om i filmen, og hvor de synes, at det er træls, men de oplever ikke, at de har ret til at sige: »Vi vil hellere noget andet«, fordi det ligger ligesom ikke i den måde, som familien i øvrigt fungerer på.
Det er simpelt hen blot for at sige til børn: Hvis I
oplever det samvær, far og mor i fællesskab har strikket sammen, på den måde, så kan det altså godt laves om.
I skal bare fortælle det, vi bliver ikke sure.
Vi vil det bedste for jer, herunder eksempelvis at tage fredag-lørdag i stedet for lørdag-søndag eller noget andet, hvis det passer jer bedst.
Det er børnenes ret til at sige til far og mor: Kan vi ikke lave det om?
Den ret skal være almindelig, den skal være normal.
Det er det, der ligger i mit forslag.
Jann Sjursen (KRF), 2003-01-23:
Jeg synes, det var nogle relevante problematiseringer af, hvor svært det kan være.
En ting, som er helt grundlæggende, og som jeg fornemmer, at flere ordførere uanset partifarve har været inde på i dag, er, at man sådan set gerne ser, at barnets mulighed for at udtale sig kommer klarere til udtryk i praksis og måske også i lovgivningen, når det kommer dertil.
Så vidt jeg hørte hr. Helge Adam Møllers tale, kom den omkring en hel del ting, selv om tiden var knap, men netop det spørgsmål blev ikke lige helt præcist kommenteret. Hvordan ser Det Konservative Folkeparti på spørgsmålet, om børn som udgangspunkt i højere grad skal have ret til at udtale sig, altså i overensstemmelse med børnekonventionens bestemmelser?
Jeg synes, det kunne være rart at høre hr. Helge Adam Møllers syn på den sag.
Jann Sjursen (KRF), 2003-01-23:
På nuværende tidspunkt i debatten synes jeg, at det set i forhold til de mange enkeltsager og konkrete sager, som ministeren har været inde på, kunne være interessant, hvis ministeren også mere overordnet ville forholde sig til det, som i hvert fald ligger Kristeligt Folkeparti stærkt på sinde, og jeg fornemmer også, at det er SF's indfaldsvinkel til det, nemlig hvorvidt vores lovgivning i virkeligheden lever op til bestemmelserne i FN's børnekonvention.
Jeg synes sådan set, at det kunne være på sin plads på det her tidspunkt i debatten, hvis ministeren ville forholde sig til den del af problemstillingen.
Hvis man i væsentlig grad vil ændre praksis, er det efter vores opfattelse nødvendigt med egentlig lovgivning, men det er først og fremmest nødvendigt med en lovgivning, der lever op til de helt fundamentale kriterier på det område, nemlig at udgangspunktet først og fremmest skal være barnets tarv. Det savnede jeg måske specielt i ministerens besvarelse
her i dag, og så skal jeg efterfølgende komme tilbage til enkelthederne.
Jette Bergenholz Bautrup (S), 2003-01-23:
Jeg vil fastholde over for hr. Peter Skaarup, at Socialdemokratiet har arbejdet med det her forslag, det er ikke populisme.
Inden det kom op i medierne, har vi arbejdet med afrikanske kvindeorganisationer.
Men stadig væk vil jeg sige, at når hr. Peter Skaarup fremsætter det her lovforslag nu, så tror jeg ikke, det er af hjertet - jeg tror, hr. Peter Skaarup mener, at han gerne vil gøre noget på det her felt - ellers var det jo kommet noget før.
Regeringen og Dansk Folkeparti har jo haft flertal hele tiden.
Hvorfor er det så ikke blevet fremsat allerede i januar 2002?
Det er jo først efter den tid, Dansk Folkeparti har fremsat sit lovforslag.
Tværtimod er det et grundigt beslutningsforslag; det er ikke noget lovsjusk som det, Dansk Folkeparti har leveret.
Elisabeth Arnold (RV), 2003-01-23:
Jeg fik ikke svar på mit første spørgsmål.
Derfor vil jeg gentage det, men dog på en måde, så fru Pia Kristensen ikke behøver at svare på det.
Jeg vil blot sige, at den dér svingen med fanen og udtalelser om, at nu gør vi noget effektivt ved det, og om, at politikerne hele tiden bliver kontaktet af befolkningen, som siger: Så gør dog noget ved det, at det gør man ikke ved blot at vedtage et lovforslag, slet ikke af den kvalitet, der er tale om her, hvor man ikke engang kan ramme de personer, det handler om, eller hvor man ikke kan finde de ofre, man i virkeligheden har for øje.
Det er en smykken sig med, at man har gjort noget, når man i virkeligheden ikke har nogen som helst sandsynlighed for, at det vil være effektivt.
Det er bare det, jeg gerne vil præcisere.
Det skal ledsages af massive informationskampagner og af massive kontakter til de miljøer, hvor det foregår.
Ellers rykker det intet.
Der er intet belæg for, ingen beviser for de tal, som fru Pia Kristensen nævner.
Det findes simpelt hen ikke tilgængeligt.
Jann Sjursen (KRF), 2003-01-23:
Jeg vil gerne give fru Pia Kristensen lejlighed til at svare på det spørgsmål, jeg stillede for lidt siden, om det ikke har gjort indtryk på Dansk Folkeparti, at det, at man vil lave en særlov vedrørende omskæring af piger, reelt er et udtryk for, at man nedkriminaliserer området, altså at man fra samfundets side ser med mildere øjne på den forseelse.
Det var, hvad justitsministeren sagde i sin indledende tale.
Det vil jeg meget gerne have at fru Pia Kristensen forholder sig til.
Anne Baastrup (SF), 2003-01-23:
Nu vil jeg tage det helt stille og sige til fru Pia
Kristensen, at det er vigtigt, når vi laver lovgivning af denne karakter, at den er umisforståelig.
Det er vigtigt, at når vi laver lovgivning, specielt af denne her karakter, hvor formålet skal være oplysning, så kan det ikke nytte noget, at der står, at man ikke må omskære kvinder, hvis det er små piger, man omskærer.
Der er ikke én eneste, som vil kunne blive dømt for at have foretaget omskæring i udlandet efter denne her bestemmelse, fordi det ikke ophæver kravet om dobbelt strafbarhed, når man omskærer piger.
Det er simpelt hen blot dét.
Pia Kristensen (DF), 2003-01-23:
Fru Anne Baastrup sagde, at det ikke fremgår af vores lovforslag, at forældre bliver straffet, hvis de tager til udlandet med deres børn og får børnene omskåret.
Det er netop det, der står i vores lovforslag.
Jeg tror ikke, at fru Anne Baastrup har læst bemærkningerne til lovforslaget, for der fremgår det faktisk.
Og endnu en gang vil jeg sige: Vi havde selvfølgelig håbet på, at der havde været flertal for Dansk Folkepartis forslag, så det kunne være blevet vedtaget hurtigt, så det kunne være trådt hurtigt i kraft.
Men det er da klart, hvis der ikke er flertal for dét, så støtter vi selvfølgelig regeringens forslag, når det kommer.
Det drejer sig om, at vi kan få løst de svære problemer, vi har.
Og til fru Line Barfod
om, hvorvidt det er hundredvis eller det er tusindvis, det drejer sig om: Jeg vil gå den anden vej og sige, at om det så drejer sig om 5 eller 10
piger pr. måned, så er det de 5 eller 10 for meget.
Og det foregår faktisk i det danske samfund, må jeg sige til fru Line Barfod.
Somaliske kvinder har dannet deres egne foreninger, hvor de kæmper en kamp imod, at piger skal omskæres, de bejler til os politikere, for at vi skal gøre noget ved sagerne.
Jeg vil også spørge fru Line Barfod, om fru Line Barfod ikke følger debatterne både på tv, i aviser, i radio.
Det er jo snart næsten hver anden dag, man hører om de omskæringer.
Det er ikke grebet ud af den blå luft, de finder sted, det er et eksisterende problem, som vi skal have gjort noget ved.
Line Barfod (EL), 2003-01-23:
Fru Pia Kristensen svarede ikke på mit første spørgsmål: Hvorfra har fru Pia Kristensen sin viden om, at der skulle være flere hundrede eller endda tusinde piger, der bliver omskåret, og at der hver dag er piger, der bliver omskåret?
Det er jo det, fru Pia Kristensen siger, at for hver dag, der går, hvor vi ikke har fået vedtaget det her lovforslag, er der nye piger, der bliver udsat for omskæring, men hvorfra har fru Pia Kristensen den viden, for den viden har ingen andre kunnet finde?
Tværtimod tyder den viden, der indtil nu foreligger, på, at det er meget, meget få tilfælde, der er af omskæring.
Selv få tilfælde er for meget.
Vi skal gøre, hvad vi overhovedet kan, for at der ikke er nogen piger, der bliver udsat for omskæring, men det er altså helt ude af proportioner, den måde, fru Pia Kristensen fører sig frem på.
Og så det her med, hvorvidt man skal gribe ind over for forældre eller ej.
Nogle af os har den opfattelse, at forældre ikke skal have ret til at begå overgreb mod deres børn, ikke skal have ret til at slå deres børn, og at vi skal have en demokratisk børneopdragelse, hvor vi respekterer barnets rettigheder så vidt muligt.
Det har Dansk Folkeparti hidtil været imod på andre områder.
Det var bare det, jeg bad fru Pia Kristensen om at bekræfte.
Jann Sjursen (KRF), 2003-01-23:
I sin opsummering af behandlingen af Dansk Folkepartis lovforslag sagde fru Pia Kristensen, at hun havde noteret sig, at der havde været debat om, hvorvidt spørgsmålet skulle være i en særlov, eller om man skulle lade kriminaliseringen ske i straffeloven.
Der kom sådan set ikke nogen yderligere bemærkninger, og det synes jeg var meget bemærkelsesværdigt, for flere ordførere, og ikke mindst justitsministeren, gjorde i sin tale udtrykkelig opmærksom på, at sådan som traditionen er i Danmark, så vil det, at man flytter bestemmelserne fra straffeloven til en særlov, betyde en reel nedkriminalisering af den handling, som Dansk Folkeparti synes er forfærdelig, hvad vi andre også gør.
Hvordan forholder fru Pia Kristensen sig til det synspunkt?
Anne Baastrup (SF), 2003-01-23:
En af mine kolleger har lige været i Uganda i offentligt anliggende, og han var ude at snakke med to kvinder, der foretager omskæring.
Den ene var muslim, den anden var kristen.
Så der er efter ugandisk opfattelse ingen religiøs begrundelse for det.
Så vil jeg også gerne lige gøre fru Pia Kristensen opmærksom på, at med vedtagelsen af Dansk Folkepartis lovforslag er der ingen hindring for, at man som somaliske forældre kan tage af sted og få omskåret sit pigebarn, fordi Dansk Folkepartis lovforslag ikke er på det kvalitetsniveau, der gør, at det kan ramme.
Det bliver ikke strafbart.
Jeg vil starte med den første sætning: »Den, som udfører
et indgreb i en kvindes kønsorganer«
Og så er den ikke længere.
Man har et problem, hvis man vil haste ting igennem på denne her måde.
Jeg ved godt, at fru Pia Kristensen går voldsomt op i det her, og det gør vi andre også, men jeg synes, fru Pia Kristensen skulle lytte til den kritik, flere ordførere er kommet med i forbindelse med dette lovforslag, og acceptere at vente på, at justitsministeren kommer med sit, uden at vi alle sammen skal have skældud.
Pia Kristensen (DF), 2003-01-23:
Jeg vil starte med at svare fru Line Barfod, som siger, at det jo er forbudt at omskære piger i Danmark.
Ja, vel er det så, men problemet er, at det jo ikke er forbudt for forældre at rejse ud uden for Danmarks grænser til et land, hvor det ikke er forbudt.
Det er jo dér, vi har problemerne.
Det er jo det, vi skal forhindre, og det er jo også det, det forslag, regeringen vil fremsætte, faktisk går ud på.
Og så synes jeg ærlig talt ikke, at man kan sammenligne revselsesret og så så grov en mishandling.
Det er to forskellige ting, må jeg sige til fru Line Barfod.
Til fru Elisabeth Arnold: Nu ved jeg ikke, om jeg har forstået spørgsmålet rigtigt, men jeg fik den opfattelse, at fru Elisabeth Arnold hentydede til, at Dansk Folkeparti ikke ville støtte regeringens forslag?
O.k., så har jeg misforstået det.
Men det er selvfølgelig således, at hvis vores forslag ikke kan blive vedtaget, så venter vi, og så støtter vi også regeringens forslag.
Men jeg opfordrede justitsministeren til at få deres fremsat så hurtigt som overhovedet muligt.
Så til fru Jette Bergenholz Bautrup: Der er jo lidt tvivl om, hvorvidt det er religiøst betinget, eller det har noget med skikke og sædvaner at gøre.
Det er der tvivl om selv blandt somaliere.
Men når man kan høre ledende imamer stå og anbefale omskæringer, så synes jeg nok, der kan være tale om et vist religiøst forhold dér.
Jette Bergenholz Bautrup (S), 2003-01-23:
Jeg kan høre, det er svært at sige mit efternavn, jeg hedder Bautrup.
Jeg vil godt spørge fru Pia Kristensen: Hørte jeg rigtigt, da jeg hørte, at det her var noget religiøst?
Det har intet som helst med det religiøse at gøre.
Det er en gammel skik, der er over 3.000 år gammel.
Tidligere var også fru Birthe Skaarup inde på det i forbindelse med imamerne, og det er også rigtigt, at de har været ude at tilkendegive, at det er i orden, men til gengæld er det også blevet trukket tilbage, og så håber jeg selvfølgelig også, at dét er dét.
Det har intet som helst med noget religiøst at gøre, og det var netop det, jeg var så bange for skulle komme i talen.
Jeg håber, det kan blive bekræftet, at jeg har hørt forkert.
Elisabeth Arnold (RV), 2003-01-23:
Jeg er ikke et øjeblik i tvivl om, at Dansk Folkeparti har fremsat deres forslag ud af et ærligt hjerte og et ønske om at komme omskæringerne af somaliske piger til livs.
Det er jeg fuldstændig sikker på.
Men jeg kan ikke acceptere, at fru Pia Kristensen siger, at vi nu siger nej til et effektivt forslag, som endelig ville sætte en stopper for disse overgreb.
Det har fru Pia Kristensen overhovedet ikke noget bevis for vil ske.
Alle de tiltag, der er taget tidligere, har jo vist sig
ikke at medføre læssevis af anmeldelser eller domfældelser eller retssager eller noget som helst.
Problemet er jo, at uanset hvor meget vi strammer lovgivningen herindefra, så kommer vi ikke videre, hvis ikke vi laver et tæt opsøgende arbejde i de miljøer, hvor det foregår.
Det hjælper det her lovforslag jo ikke noget på.
Så fru Pia Kristensen kan ikke komme og hævde, at det ville være vanvittig effektivt, hvis vi støttede fru Pia Kristensens forslag.
Det er der intet som helst bevis for, der er ingen sandsynlighed for, at det overhovedet ville være effektivt.
Line Barfod (EL), 2003-01-23:
Når man lytter til fru Pia Kristensen, får man fornemmelsen
At der ikke er nogen viden om, at der skulle være hverken flere hundrede eller flere tusinde piger i Danmark, der bliver omskåret.
At det faktisk ikke har været muligt at finde nogen sager, hvor en øget lovgivning ville have gjort nogen forskel, for der har ikke været nogen anmeldelser, og at det derfor drejer sig om oplysning? Kan fru Pia Kristensen ikke også bekræfte, at der er iværksat et væsentligt oplysningsarbejde allerede for flere år siden, som også har haft stor effekt, for det er der nemlig lavet undersøgelser af?
Så til sidst: Er det ikke korrekt, at Dansk Folkeparti sådan set ikke ellers mener, at man skal gribe ind over for forældres overgreb på børn, f.eks. at det ikke skal være strafbart at slå sine børn?
Pia Kristensen (DF), 2003-01-23:
Igen må jeg sige til fru Anne Baastrup, at straffen også gælder, når det drejer sig om små piger på under 7 dage.
Jeg vil gerne spørge fru Anne Baastrup: Hvis vi nu i vores lovforslag ændrer teksten og skriver piger ind i stedet for kvinder, kan fru Anne Baastrup og SF så støtte lovforslaget?
Er det det, der er det afgørende problem, er det det, der er hindringen for, at SF ikke vil støtte vores lovforslag? Med hensyn til hr. Jann Sjursen og særlov, så synes vi faktisk, at det er en god idé at få lavet det på en særlov. Vi synes, det er en god idé.
Vi siger ikke, at det skal på en særlov, og at det er sjuskeriarbejde.
Vi mener, det er en god idé, fordi vi får præciseret, hvad det er, det handler om, og vi kan få noget lovgivet stof, vi kan dele ud af.
Det har vi været inde på i debatten. I Dansk Folkeparti synes vi, en særlov er god.
Det synspunkt står vi ved.
Til fru Elisabeth Arnold må jeg så sige, at igen har vi været inde på oplysningskampagnen.
Det går vi også ind for i Dansk Folkeparti.
Der skal jo ikke kun straf til.
Der skal også oplysning, oplysning og atter oplysning.
Men jeg kunne godt tænke mig at spørge fru Elisabeth Arnold nu, da der har været en oplysningskampagne i gang i 6 år.
I 1997 nedsatte man nemlig en arbejdsgruppe, som skulle lave oplysningskampagner.
Den har været i fuldt sving i 6 år.
Hvad er der sket?
Vi ser stadig væk, at der sker omskæringer her i landet,
hvad har det hjulpet?
Det spørger jeg fru Elisabeth Arnold om.
Jann Sjursen (KRF), 2003-01-23:
Jeg vil godt sige til fru Pia Kristensen, at det bestemt ikke er forbigået min opmærksomhed, at Dansk Folkeparti mener, det skal være en særlov.
Det er blevet sagt flere gange under debatten og nu senest her i et svar til undertegnede.
Uanset at Dansk Folkeparti er glad for en særlov på det her område, gør det så ikke indtryk på Dansk Folkeparti, at hvis man vælger at flytte bestemmelserne her fra straffeloven over i en særlov, er det det samme, som at man nedkriminaliserer området, altså at samfundet ser med milde øjne på det?
Sådan virker det i praksis, som justitsministeren sagde det indledningsvis.
Det var bare det, jeg gerne ville høre fru Pia Kristensen om, om det trods alt ikke rokker ved Dansk Folkepartis fuldstændige forblindelse af en særlov på det her
Peter Skaarup (DF), 2003-01-23:
Jeg synes ikke, det er Dansk Folkeparti eller for så vidt De Konservative eller de Venstrefolk, som stemte for forslaget i 1997, der har et forklaringsproblem.
Jeg synes, det er Socialdemokraterne, som står her i dag og kommer med beslutningsforslag; de vil have os til at tro på, at det reelt har været partiets holdning siden 1997 og tilbage i tiden, at det er noget, man virkelig vil gøre noget ved.
Jeg synes, det er Socialdemokraterne, der har et forklaringsproblem.
Vi har haft en debat i Folketinget dengang, hvor det daværende Socialdemokrati, der sad i regering sammen med Det Radikale Venstre, ikke ønskede at støtte et forslag, som løste nøjagtig det problem, som vi står over for i dag.
Det er Socialdemokraterne, der har et forklaringsproblem, og jeg synes, det er noget billigt, at man her fra Folketingets talerstol beskylder Dansk Folkeparti for at lide af populisme, når vi allerede dengang tog hånd om problemerne sammen med bl.a. nogle politikere fra de nuværende regeringspartier.
Så jeg synes, det er Socialdemokraterne, der bør have en dårlig smag i munden, og jeg mener faktisk, at man bør overveje at erkende det fra talerstolen og sige: Vi tog fejl dengang; vi er blevet klogere, og det er vi glade for.
Jette Bergenholz Bautrup (S), 2003-01-23:
Jeg har kun at sige, at Socialdemokratiet samlet har fremsat
Som jeg ser det lovforslag, Dansk Folkeparti har fremsat, er det jo lidt af noget lovsjusk, hvis vi sådan skal se på det.
Nu hørte jeg bare fru Anne Baastrup sige, at der står »kvinder«, hvor det skulle være »piger«, og det er bare én af tingene.
Det undrer mig også, hvorfor Dansk Folkeparti, hvis man ikke tog det op på grund af populisme, men virkelig af hjertet tænkte på de småpiger, som kan komme ud for en omskæring, så ikke fremsatte det her lovforslag for 1 år siden?
Hvorfor kom det først fra Dansk Folkepartis side, efter at det havde været oppe i medierne?
Peter Skaarup (DF), 2003-01-23:
Blot lige for at komme med den bemærkning, jeg ikke kan lade være med: Er det normalt, at der skal gå 6 år, hvor man undersøger nogle ting, får nogle svar i hus, inden man handler?
Det her problem er så omfattende og så alvorligt, som det også fremgår af bemærkningerne til Dansk Folkepartis forslag, og det viser sig, at rigtig mange lande har det her indført.
Burde det så ikke være sådan, at man havde taget kontakt til de lande og sagt: I får ikke ulandsbistand, hvis I fortsætter med de der fuldstændig middelalderlige metoder som stening af kvinder og omskæring af kvinder, vi laver nogle sanktioner over for jer, hvis I ikke retter ind i den retning?
Så jeg synes, man må have en meget dårlig smag i munden over, at der er gået så lang tid, og at man åbenbart har skullet igennem så mange undersøgelser, som jeg ikke kender resultaterne af, jeg kan ikke se, det var nødvendigt med nogen undersøgelser, det var ret klart, og det burde man have stemt for dengang.
Jette Bergenholz Bautrup (S), 2003-01-23:
Jeg vil da godt sige til hr. Peter Skaarup, at Socialdemokratiet på daværende tidspunkt havde det sådan, som justitsministeren har det i dag, at man ønskede at få en ordentlig redegørelse, man ønskede at få en høring, man ønskede at se på problemet, så det ikke blev lovsjusk, men lovkvalitet, og det er jo lige præcis det, vi også har hørt fra justitsministerens side.
Og så vil jeg sige: Intet er jo for sent.
Alle i Socialdemokratiet bakker op om det her beslutningsforslag, og det må da være rart, at alle i Tinget nu er meget enige om, at på det her område skal der altså lovgives.
Det er sådan set den konklusion, vi når frem til.
Og det har jeg det godt nok med.