runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-10-05:
Det, regeringen har gjort, er faktisk at afsætte flere penge til de formål.
Der er akkurat, som vi lovede før valget, afsat ekstra 500 mio. kr. om året til ældreomsorg oven i de ekstra 500 mio. kr. om året, som blev afsat i sidste valgperiode.
Hvordan de penge så bliver brugt ude i kommunerne, er jo netop en del af det kommunale selvstyre, som vi også har diskuteret meget i dag.
Det kan jo ikke nytte noget, at man siger, at vi har kommunalt selvstyre, men at alting er regeringens ansvar.
Det, der er vores ansvar, er at bevilge nogle penge.
Det samme gælder på børneområdet, hvor vi over valgperioden lovede 2 mia. kr. til forbedring af kvaliteten.
Vi er i fuld gang med at udmønte det løfte.
På sygehusområdet lovede vi på samme måde et løft på 500 mio. kr. om året, og der har vi faktisk løftet bevillingerne endnu mere med den virkning i øvrigt, at der bliver opereret langt flere mennesker, end der gjorde tidligere, og at ventetiderne er kraftigt reduceret.
Så fru Line Barfod har på ingen som helst måde ret i, at kvaliteten skulle være sænket.
Per Clausen (EL), 2006-10-05:
Det vil nok tage meget lang tid at få statsministeren til at forstå, hvad solidaritet er, men jeg skal afsløre for statsministeren, at det bl.a. kan betyde, at man godt kan interessere sig for, hvordan børn, som bor i Århus, har det, selv om man bor i Aalborg.
Det andet er, at statsministeren ikke synes at kunne forstå, at der er utilfredshed, for der mangler jo ingen penge.
Jeg synes, statsministeren skulle lytte til Dansk Folkeparti, der inden for den sidste uges tid har sagt, at statsministeren måske somme tider kommer lidt for højt op i luften, når han flyver rundt i verden.
I går mente hr. Kristian Thulesen Dahl jo i sådan ca. 3 timer, at der var brug for 1 mia. kr. mere til kommunerne.
Nu ved vi godt, at det er sådan med Dansk Folkeparti, at de udskifter deres synspunkter lige så hurtigt, som de ekskluderer medlemmer.
Men alligevel det, at Dansk Folkeparti mente, at det var nødvendigt at indtage det synspunkt i nogle få timer, bør vel gøre det klart for statsministeren, at der måske er noget om snakken.
Carsten Hansen (S), 2006-10-05:
Jeg er selvfølgelig glad for, at statsministeren vedkender sig regeringsgrundlaget.
Men når forvirringen breder sig, er det, fordi regeringens støtteparti, Dansk Folkeparti, i dag har sagt, at der ingen skattenedsættelser bliver.
Og så er det, jeg spørger mig selv: Hvordan vil statsministeren opfylde det regeringsgrundlag?
Jeg synes i virkeligheden, at det er en splittet regeringsblok, der nu står her, nemlig med en statsminister, der siger, at der er ikke råderum; De Konservative, der siger, at vi skal give til de rigeste, og Dansk Folkeparti, der nu efter presset udefra siger, at der ingen skattenedsættelse bliver.
Hvad mener regeringsblokken egentlig?
Kunne vi ikke få en forklaring på det?
Er splittelsen ikke i forhold til den politik, som statsministeren har arbejdet så benhårdt for, eller kan man måske overtale hr. Thulesen Dahl i en stille passiar i samtalekøkkenet over et glas rødvin fra Bourgogne til at sætte skatten ned alligevel?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-10-05:
Nu skal jeg fortælle hr. Carsten Hansen, hvad der skal til for at opfylde regeringsgrundlaget.
For det første skal der skaffes et økonomisk råderum, og for det andet skal man tælle til 90.
Charlotte Fischer (RV), 2006-10-05:
Jeg bliver lige nødt til at sige, at regeringen jo ikke har nogen stærk profil med hensyn til ligestilling, så på den baggrund var det måske ikke så overraskende, at statsministeren lod sig begejstre meget over samtalekøkkenernes fortjenester med hensyn til ligestilling.
Men jeg vil bare sige, at det, vi faktisk ved indtil videre, er, at samtalekøkkener vist har fået mændene til at tilbringe mere tid på toiletterne.
Så jeg synes hellere, at regeringen skulle gøre noget for ligestillingen end begejstres for samtalekøkkener.
Jeg har et spørgsmål om ansvarlighed og skat.
Regeringen siger jo, at den er ansvarlig, og at alle andre er uansvarlige, i hvert fald Socialdemokraterne, men jeg vil jo mene, at regeringen bejler ret hårdt til den titel.
Det Økonomiske Råd kom i juni med en rapport.
Deri sagde de, at hvis skattestoppet fortsætter, vil det kræve betydelige yderligere besparelser på de offentlige budgetter.
Eller hvordan kan man være enormt økonomisk ansvarlig og så være lodret uenig med Det Økonomiske Råd og Velfærdskommissionen og næsten alle andre økonomiske eksperter i det her land?
Pia Christmas-Møller (KF), 2006-10-05:
Jeg kan ikke genkende billedet af statsministeren som kommunistisk agitator.
Det må jeg sige klart fra over for.
Jeg mener heller ikke, at jeg har været i nærheden af at give fru Line Barfod inspiration til det billede.
Det må bero på en misforståelse.
Med hensyn til fru Line Barfods spørgsmål om vores bevæggrunde for at satse meget på miljø- og energipolitikken gjorde jeg faktisk et oprigtigt forsøg i min ordførertale på at beskrive, hvorfor det er så vigtigt, at vi i tide tager hånd om de her langsigtede udfordringer.
Det går godt i Danmark netop nu.
Vi er mere end selvforsynende, vi er faktisk 156 pct. selvforsynende og dermed nettoeksportør, fordi vi har olie- og gasreserver i Nordsøen, og fordi vi har været gode til at udnytte ressourcerne i vedvarende energi.
Men det skal kun afstedkomme, at vi gør os endnu større anstrengelser for at klare situationen, når disse kilder tørrer ud.
Og der må vi bruge både politiske og markedsøkonomiske virkemidler.
Ole Stavad (S), 2006-10-05:
Hvis statsministeren har tid et øjeblik: Det er rigtigt, at det er sent, men jeg er temmelig overrasket over, at statsministeren mener, at det er en fuldstændig ligegyldighed, at vi får henvendelser fra borgmestre, der på tværs af partiskel mener, at regeringen langtfra lever op til de forudsætninger, der er meddelt Folketinget, kommunerne og offentligheden som grundlaget for økonomien, og vi står midt i en situation, hvor budgetlægningen indebærer dramatiske besparelser over for børn, folkeskole og ældre i en lang række kommuner.
Jeg er også temmelig overrasket over, at statsministeren efter at have holdt sin tale, som vel ikke kan påstå var præget af specielt meget indhold, overhovedet ikke mener, at der er behov for at svare, og at statsministeren ikke engang vil uddybe, om det forslag til vedtagelse, vi skal stemme om om et øjeblik, betyder, at statsministeren vil sætte sig i spidsen for, at vi kan få de sande tal frem, så vi slipper for falske tal fra regeringen.
Er der tale om en arrogance på linje med den, som jeg synes afspejlede sig i store dele af statsministerens replik?
Eller er der et svar?
Hermed sluttede forhandlingen.
Afstemning
Hermed sluttede åbningsdebatten.
Lovforslaget sattes til forhandling.
Ingen bad om ordet.
Lovforslaget overgik herefter til anden behandling.
Klaus Hækkerup (S), 2006-10-05:
Det har været en god debat i dag, men der er et emne, som vi ikke har været inde på, nemlig spørgsmålet om Arbejdsmarkedsfonden.
I 1993 indførte vi i Danmark tre arbejdsmarkedsfonde, og de er senere fusioneret til en.
Ideen var dengang at synliggøre statens udgifter til arbejdsmarkedsforhold, og det skulle fremme en forbedring af arbejdsmarkedets struktur.
Og når vi så tager det seneste forslag til finanslov, ser det ud til, at fondene vil ende med at få overskud.
Med en forventet arbejdsløshed ved udgangen af indeværende år på 115.000 helårsledige vil fonden få et overskud på omkring 1,2 mia. kr.
Det betyder med den lovgivning, der ligger i dag for Arbejdsmarkedsfonden, at arbejdsmarkedsbidraget skal nedsættes fra 8,0 pct. til 7,9 pct.
Spørgsmålet til statsministeren er: Hvad vil regeringen så?
Der er, som jeg kan se det, tre muligheder.
Den ene er, at regeringen følger den lovgivning, der ligger, og sætter bidraget ned.
Og hvis regeringen finder, at der i økonomien ikke er plads til en sådan lettelse, må den sætte en anden skat op for at forhindre overophedningen af den danske økonomi.
Den anden mulighed, regeringen har, er at fastholde bidraget på de 8 pct.
Men dermed må regeringen så gøre arbejdsmarkedsbidraget til en bruttoskat, som de i al den tid, vi havde en socialdemokratisk statsminister, sagde de under ingen omstændigheder ville gøre.
Den tredje mulighed, regeringen har, er selvfølgelig at – i gåseøjne – fifle med budgettet, så der alligevel ikke bliver overskud næste år.
Det kan man gøre på mange måder.
Man kan gætte på, at arbejdsløsheden i virkeligheden ikke falder så meget, som Arbejderbevægelsens Erhvervsråd har gættet på, eller man kan sige, at der er nogle betalingsforskydninger, der kommer til at spille ind.
De har jo tidligere spillet en betydelig rolle.
Så det helt enkle spørgsmål til statsministeren er: Hvad vil regeringen egentlig gøre ved det overskud, der i dag tegner til at blive i Arbejdsmarkedsfonden?
Hvilket signal vil regeringen sende til arbejdsmarkedets parter nu, hvor de skal i gang med at gennemføre overenskomstforhandlinger, der skal have et resultat til næste år?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-10-05:
Jeg ved selvfølgelig ikke, hvor hr. Magnus Heunicke har sine tal fra, men vi har selvfølgelig, inden jeg leverer sådan nogle tal, undersøgt, hvad baggrunden er.
Hvis vi tager de gennemsnitlige normeringer på landsplan, er det faktisk sådan.
Hvis vi kigger på vuggestuer, og det var det eksempel, jeg nævnte, er det således, at i 2005, som er det seneste år, vi har tal fra, var den gennemsnitlige normering i vuggestuerne på tre et halvt.
Jeg brugte det bare som et regneeksempel, men regneeksemplet tager selvfølgelig sit udgangspunkt i, hvordan de faktiske forhold er.
Magnus Heunicke (S), 2006-10-05:
Spørgsmålet var altså: Hvor mange kommuner i Danmark kan leve op til det skønmaleri, som statsministeren præsenterede, da han skulle forklare, hvorfor det opleves som besparelser rundtomkring, når regeringen siger det modsatte?
Jeg har naturligvis selv undersøgt sagen hos Danmarks Statistik.
Det er fem kommuner, som har en så flot normering, som statsministeren sagde.
Ud af de fem er der to, der ikke lægges sammen, nemlig Ballerup og Hvidovre, så den kan man ikke bruge.
Det er kun Skibby Kommune, Svendborg Kommune og Thisted Kommune, der er sammenlægningskommuner, og som har en normering, der er lige så flot, som statsministeren præsenterede.
Så er det jo ikke noget under, at man ude i Danmark, når man lever i hverdagen med disse normeringer, undrer sig over, at regeringen taler om, at vi er så rige, og at der ikke er besparelser, når det, man oplever fra statsministeren, er skønmalen, hvilket faktisk er at tage børnene som gidsel.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-10-05:
Jeg har ikke det nøjagtige tal for, hvor mange kommuner der har præcis hvilken normering.
Men jeg kan sige, at det, jeg omtalte, var vuggestuer.
Og hvis man kigger på tallene på landsplan, ligger de fleste sådan typisk, når det gælder vuggestuer, inden for en normering i det der område.
Selvfølgelig er der variationer fra kommune til kommune, men tallene var selvsagt ikke tilfældigt valgt.
Men bortset fra det var det jo mest tænkt som en illustration af en problemstilling.
Vi vedgår da, at når nogle kommuner skal lægges sammen – to, tre, fire eller fem kommuner – skal de altså finde et fælles niveau.
Og der vil det i sagens natur være sådan, at de, der har ligget på det højeste niveau, må gå lidt ned, for at de, der har ligget på det laveste niveau, til gengæld kan gå lidt op.
Det er den sidste del af historien, ingen rigtig har villet fortælle om, nemlig at der faktisk er en hel del institutioner, der får det bedre.
Vi hører kun fra dem, der i solidaritetens navn har måttet gå lidt ned, for at andre kan få det bedre.
Magnus Heunicke (S), 2006-10-05:
Børnene er taget som gidsler i debatten, siger statsministeren.
De er gidsler på grund af, at pædagoger og forældre maler fanden på væggen.
Lad os lige se, hvad det var, statsministeren selv sagde for 2 dage siden i åbningstalen, hvor han forklarede, hvordan det kan være, at der opleves dårligere service og besparelser ude i kommunerne.
Statsministeren tog jo eksemplet, hvor han sagde: Tag to kommuner, som bliver lagt sammen til en ny storkommune.
I den ene kommune er der i gennemsnit f.eks. tre børn pr. pædagog i vuggestuen, i den anden kommune er der f.eks. fire osv.
Hvad er det for et billede, som statsministeren fremlægger her af situationen ude i Danmark?
Hvor mange steder i Danmark og i hvor mange kommuner i Danmark har man tre børn eller færre pr. pædagog eller pr. pædagogmedhjælper, altså pr. voksen, ude i de forskellige vuggestuer?
Lad os tage det.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-10-05:
Jeg kan ikke føje mere til, hvad jeg allerede har sagt.
Når jeg svarer, som jeg gør, er det, fordi jeg tror, at hr. Simon Emil Ammitzbølls definition af begrebet tolerance er noget anderledes end min.
Det var derfor, jeg brugte det gode, danske ord frisind.
For frisind er nemlig, at man selv har nogle klare holdninger, og med udgangspunkt i dem respekterer man selvfølgelig, at andre har retten til at have deres holdninger.
Men det er ikke det samme som en lalleglad tolerance, hvor man bare siger, at det, alle andre mener, pr. definition er lige så godt eller lige så rigtigt som det, man selv mener.
Det er derfor, jeg har svaret, som jeg har.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2006-10-05:
Jeg var lige ved at tro, at jeg skulle sige, at jeg havde hørt det rigtigste svar fra statsministeren i dag.
Så kom han alligevel til at sige noget med, at alle partier bekendte sig til frisind.
Det vil jeg dog have lov at sætte spørgsmålstegn ved.
Det, jeg spurgte om, var jo ikke, om Dansk Folkeparti støtter folkestyret.
Derom er jeg ikke i tvivl.
Selvfølgelig gør de det.
Men mener statsministeren virkelig, at Dansk Folkeparti er et tolerant parti?
Det var det, jeg spurgte om, og jeg skal befri statsministeren og også Dansk Folkepartis folketingsgruppe for at læse de sædvanlige citater fra hjemmesider, pressemeddelelser, læserbreve, årsmødetaler, og hvad ved jeg, op for forsamlingen.
Dem har vi hørt til ulidelighed.
Jeg synes ikke, at de kan karakteriseres som tolerante.
Mener statsministeren virkelig, at de kan det?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-10-05:
Jeg går ud fra, at alle partier, der er her i Folketinget, bekender sig til de grundprincipper, som det danske folkestyre bygger på.
Det indebærer selvfølgelig respekt for bl.a. ytringsfriheden.
Det indebærer respekt for, at der skal være frihed til forskellighed.
Jeg går også ud fra, at alle partier i dette Folketing bekender sig til princippet om frisind, forhåbentlig således som jeg beskrev det tidligere.
Det er blot for at nævne nogle grundprincipper for vores folkestyre, som jeg håber at alle partier i dette Folketing bekender sig til.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2006-10-05:
Og så tror jeg alligevel, at jeg vil gribe tilbage til fru Elsebeth Gerner Nielsens værdifællesskab mellem Venstre og Dansk Folkeparti.
For nu at gøre det kort og præcist: Hvis statsministeren skal være helt ærlig, vil han så karakterisere Dansk Folkeparti som et tolerant parti?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-10-05:
Nu refererer fru Elsebeth Gerner Nielsen til nogle udtalelser, som beskæftigelsesministeren er kommet med, og for en uddybning af dem må jeg da henvise til beskæftigelsesministeren.
Jeg svarer på, hvad jeg kan svare på, nemlig hvad der er Venstres værdigrundlag.
Jeg giver mig ikke af med at analysere andre partiers værdigrundlag med henblik på at lave sammenlignende analyser af, hvor vi så har større eller mindre flader fælles.
Det, vi konstaterer, er, at i det daglige politiske arbejde støtter Dansk Folkeparti denne regering.
Vi har jævnt hen et godt samarbejde med Dansk Folkeparti, men det betyder jo ikke, at vi er enige med Dansk Folkeparti om alting, eller at Dansk Folkeparti er enig med os om alting, og jævnt hen er der også diskussioner.
Men det ændrer altså ikke ved, at Dansk Folkeparti har givet støtte til denne regering.
Oppositionen vil af med denne regering, og det er ret afgørende for mig i synet på, hvem det er, vi så må have som bærende samarbejdspartner i mange sager, samtidig med at jeg glæder mig over, at vi her i Folketinget har haft succes med at etablere brede flertal om væsentlige reformer, senest velfærdsreformen.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2006-10-05:
Nu var det ikke det, jeg spurgte til.
Jeg spurgte om, hvilke værdier beskæftigelsesministeren hentydede til var fælles for regeringen og Dansk Folkeparti.
Jeg vil gerne spørge statsministeren: Hvad er det for værdier, som statsministeren mener regeringspartierne har til fælles med Dansk Folkeparti?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-10-05:
Det tilkommer ikke mig at foretage analyser af andre partiers værdigrundlag.
Jeg kan sige, hvad der er Venstres værdigrundlag.
Hvis jeg skal sige det meget kort, er Venstres værdigrundlag bygget op over tre overskrifter: frihed, frisind og fællesskab.
Frihed til, at det enkelte menneske kan bestemme så meget som muligt over sin egen tilværelse.
Ikke en lalleglad tolerance og værdirelativisme, hvor man bare mener, at det ene er lige så godt eller skidt som det andet.
Men med fast afsæt i egne værdier og egne holdninger respekterer man andres ret til at have deres holdninger.
Og fællesskab, fordi vi mener, at en række opgaver løses bedst i fællesskabet, og i øvrigt at fællesskabet ofte kan bidrage til at give mere frihed til det enkelte menneske.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2006-10-05:
Nu har regeringen jo brugt de sidste 4 år på at føre kulturkamp mod sig selv og sit eget liberale grundlag, og man må jo sige, at det er en kamp, der er lykkedes til fulde og i en sådan grad, at beskæftigelsesministeren her for nylig var ude at melde, at nu delte Dansk Folkeparti og regeringen værdigrundlag.
Det har statsministeren efterfølgende været ude at sige ikke passede helt.
Jeg håber, at statsministeren vil prøve at løfte sløret for, hvilke værdier regeringen rent faktisk mener den har til fælles med Dansk Folkeparti.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-10-05:
Det er karakteristisk for økonomers uddannelse og de modeller, de kører på – jeg siger det, fordi jeg selv er uddannet økonom – at det, man er bedst til, er at komme med forudsigelser på basis af historiske data.
Og så sker der det, at når nogen træder nye veje, veje, som ikke har været betrådt før, så mangler man erfaring i at forudsige, hvordan det vil gå.
Det har faktisk aldrig nogen sinde været prøvet før, og det har vist sig at være en kanonsucces, bl.a. fordi skattestoppet giver tryghed i virksomhederne, og det giver tryghed i familierne.
Derfor tør man disponere, og derfor er der kommet mere aktivitet og bedre konkurrenceevne i samfundet, hvilket betyder, at selv om satserne er låst fast, kommer der faktisk mere omsætning og flere indtægter.
På den måde kommer økonomien til at hænge godt sammen.
Det kan ikke så godt forudsiges i nogen model, for man har aldrig prøvet det før.
Men fremtidens økonomer vil kunne lave bedre modeller, for så har de et erfaringsgrundlag med det skattestop, vi nu har iværksat.
Charlotte Fischer (RV), 2006-10-05:
Nu vil regeringen jo gerne gøre noget for at forbedre forholdene for universiteter og forskere osv., men der må da virkelig være noget galt med kvaliteten af økonomer i det her land, hvis de ikke er i stand til at tage højde for det virkelige liv.
Det er jo økonomer over en bred front.
Det er lige fra Claus Vastrup til Christen Sørensen – man kan normalt ikke beskylde dem for at være på helt samme boldbane – der alle sammen siger, at det faktisk er uansvarligt, både fordi det skævvrider, sådan som det er i øjeblikket, og fordi en skattereform faktisk ville give et øget råderum.
Den ville få flere i arbejde og løse nogle af de flaskehalsproblemer, vi har i dag, hvis man faktisk får en skattereform.
Så jeg vil stadig sige: Er det kvaliteten af økonomerne, der er noget i vejen med – de forstår simpelt hen ikke, hvad det virkelige liv er – eller hvad er der i vejen?
Hvordan kan man være ansvarlig som regering og så tale alle økonomer
midt imod?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-10-05:
Der kan vi jo se, at vi har haft et skattestop, lige siden denne regering trådte til, og i samme periode har der faktisk været en betydelig vækst i skatteindtægterne, ikke fordi vi har sat satserne op, men fordi det går bedre i samfundsøkonomien.
Der har været stigning i det offentlige overskud, og vi afvikler gælden hurtigere, end det var forventet.
Oven i alt det har vi altså kunnet øget det offentlige forbrug med 31 mia. kr.
Det vil altså sige, at økonomien er på sporet, og det sker ikke på bekostning af det offentlige forbrug.
Så tingene hænger sammen.
Man må sige, at det virkelige liv, de faktiske forhold i jernindustrien jo har vist, at det godt kan lade sig gøre.
Line Barfod (EL), 2006-10-05:
Det er godt nok en presset statsminister, der først stiller sig op og kalder alle de mange, der har protesteret mod nedskæringerne, for socialistiske ballademagere, og som derefter tillader sig at sige, at når folk går ud og undrer sig over, at der bliver råd til flere og flere fladskærme og samtalekøkkener, skulle det være, fordi de ikke under sig selv og deres naboer at få fladskærme og samtalekøkkener.
Det, de protesterer imod, er jo, at regeringen ikke under de ældre at få samtaler; ikke under dem, at der kommer et menneske hver dag med mad, men i stedet skal der kun komme en en gang om ugen med syv pakker frossen mad; ikke under de ældre, at der kommer en hver uge, de kan samtale med, mens der bliver gjort rent, men kun hver anden uge; ikke under børnene, at der er voksne, de kan samtale med i børnehaverne – der skal være så mange børn, at pædagoger og pædagogmedhjælpere ikke har ordentlig tid til at samtale med dem.
Det er jo det, som så mange mennesker har protesteret imod.
Villy Søvndal (SF), 2006-10-05:
Vi er jo modstandere af skattestoppet, fordi det betyder, at man ikke kan korrigere noget som helst af det, vi gerne vil korrigere.
Vi vil, hvilket jeg har nævnt før, gerne flytte skat væk fra arbejde over til f.eks. bolig.
Det er den ene del af det.
Den anden del af det er, at skattestoppet jo i ekstrem grad bidrager til ulighed i vores samfund, og det er den anden grund til, at vi vil af med det.
Det vil vi arbejde for, det har vi aldrig lagt skjul på.
Vi har ikke på noget tidspunkt sagt noget pænt om skattestoppet, og vi kommer aldrig til det.
Vi er imod det.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-10-05:
For det første: Jeg er også af den opfattelse, at når det går godt i økonomien, skal det også komme den offentlige service til gode.
Det offentlige forbrug er vokset med 31 mia. kr. siden 2001, det offentlige forbrugs andel af landets produktion er i dag lige så stor, som den var i 2001.
Det betyder jo, at det offentlige forbrug har fået sin andel af den økonomiske fremgang.
Undskyld, den anden del af hr. Ole Sohns spørgsmål må jeg tage i næste omgang.
Det, hr. Ole Sohn siger nu, er jo uden hold i virkeligheden.
Denne regering har afsat væsentlig flere midler til investeringer i folkeskolen end den tidligere regering, eller end der nogen sinde er blevet gjort.
Nu nævner hr. Ole Sohn så anskaffelse af pc'er i folkeskolen.
Vi har faktisk iværksat et betydeligt program for at udbrede up to date-pc'er i folkeskolen.
Line Barfod (EL), 2006-10-05:
Enhedslisten ønsker, at det offentlige forbrug skal følge det private.
Vi ønsker, at vi kommer i en situation, hvor man i stedet for at give skattelettelser til de rigeste giver flere penge til offentligt forbrug, så vi kan få ansat langt flere i den offentlige sektor, kan sikre, at der er hænder nok i fremtiden til at tage sig af vores børn og vores ældre, og kan sikre, at der er gode uddannelser og skoler.
De nedskæringer, der er lige nu, som forældrene protesterer imod, er dem, som hr. Jacob Jensen skal forholde sig til om han vil tage af bordet; om han vil være med til at sikre, at de ældre kan fortsætte med at have et godt niveau; om han vil leve op til de løfter, der blev givet, da man gennemførte kommunalreformen; eller om han ønsker, som hr. Claus Hjort Frederiksen har udtrykt det, at man skal lade det offentlige vokse langt mindre end det private og dermed udsulter den offentlige sektor og tvinger folk over i private løsninger i stedet.