Svend Erik Hovmand (V), 2003-05-09:
Jeg vil gerne ved afslutningen af denne debat sige tak for en meget engageret og - synes jeg også - ganske frugtbar meningsudveksling og ikke mindst selvfølgelig tak til repræsentanter for det flertal af Folketingets medlemmer, som giver tilslutning til dette lovforslag.
Dette er jo ikke en skattepakke.
Det er ikke en skattereform.
Det er heller ikke en skatteomlægning.
Det er skattenedsættelser, vi taler om.
Kort og godt.
Ingen bliver stillet ringere, 3 millioner danskere vil til gengæld få en skattenedsættelse.
Alle i arbejde vil få en skattenedsættelse.
Det skal kunne betale sig at arbejde og gøre en ekstra indsats, alle i beskæftigelse får derfor et beskæftigelsesfradrag på 2,5 pct.
Derudover hæver vi grænsen for, hvornår man skal betale mellemskat, med i alt 48.000 kr.
Om 4 år vil ca. 750.000 færre skulle betale mellemskat.
Det er næsten hveranden, som slipper for at betale mellemskat.
Det er altså noget, der kan mærkes.
Der har været stort set alle indvendinger under dagens debat.
Men det, man ikke kan bortforklare, er, at dette er den største reelle skattelettelse i mere end 20 år i Danmark. Så kan man sige, det er for lidt, o.k., men det var, hvad vi syntes, der var plads til inden for det råderum, som jeg i øvrigt skal vende tilbage til om et øjeblik.
Almindelige mennesker, almindelige indkomster vil blive belønnet for at gøre en indsats og gerne
en ekstra indsats.
Næsten 1 million familier vil, når nedsættelsen er fuldt gennemført, kunne spare mellem 5.000 kr. og 10.000 kr. om året i skat.
Penge, som familierne beholder i deres egne lommer, ikke noget med, at så skal de betale noget mere på en anden måde, ikke noget med, at så laves der en omlægning, som lægger nye store byrder på erhvervslivet.
Nej, der er her tale om reelle skattenedsættelser.
Derfor må jeg sige, at jeg alt i alt er utrolig tilfreds med den model, vi har fundet frem til.
Den giver et vigtigt bidrag til at løse de kommende udfordringer for det danske samfund, nemlig at skaffe flere i arbejde, og samtidig har den en social profil.
Så skal man ikke glemme, at dette jo er andet led i regeringens skattepolitik.
Det første var skattestoppet.
Der er faldet en lang række bemærkninger under debatten.
Jeg skal ikke og kan ikke kommentere dem alle.
Jeg vil under næste punkt på dagsordenen sige noget mere omfattende om Socialdemokratiet og gøre bemærkninger til Socialdemokratiets ordfører på en række områder.
Jeg vil godt sige til hr. Mikkel Dencker, som jo fremhævede den sociale profil, at jeg er ganske enig i de betragtninger, som hr. Mikkel Dencker gjorde, og vi har faktisk, synes jeg, opnået et resultat, som også ud fra et socialt synspunkt er ganske godt.
Så spørger man: Jo, men er det ikke lidt lidt?
Den opfattelse kan man godt have.
Det er selvfølgelig ikke så meget, som man kunne have ønsket sig.
Det tror jeg ikke nogen vil sige.
Vi vil alle sammen have endnu større skattelettelser.
Hvem vil ikke det?
Jeg vil bare gøre opmærksom på, at for et ganske almindeligt ægtepar, et LO-ægtepar, som man plejer at sige, eller et ægtepar, hvor den ene er skolelærer og den anden er sygeplejerske, taler vi altså om det, der svarer til en lønforhøjelse på en snes tusind kroner om året, 20.000-25.000 kr. eller på det lag, og det må jeg sige efter min optik da ikke er helt ligegyldigt.
Tværtimod er det vel ganske pænt, at man kan få det, der svarer til en lønforhøjelse på det niveau.
Så vil man sige, jamen når skatten er trukket, er det mindre.
Ja, det er det da, men sådan er det jo med alt. Jeg er altså nødt til igen over for dem, der siger, at det her er for lidt, at understrege, at det er altså den største reelle skattelettelse i mere end 20 år i Danmark, og det er det, der har kunnet samle et flertal.
Det kan jeg også vende tilbage til om lidt.
Hvis man sammen med denne her lettelse også ser skattestoppet og dets effekt, så må man jo sige, at der tilsammen er tale om en ganske pæn udvikling, hvor vi altså som borgere har haft glæde af, at skatterne ikke er steget, afgifterne ikke er steget som følge af skattestoppet, og så får vi altså her oveni en egentlig skattenedsættelse.
Man kan regne det ud på mange måder, og det vil jeg gerne vende tilbage til i udvalget, men hvis man prøver engang at se på, hvordan lønudviklingen er, f.eks. lønstigningen for en metalarbejder i Danmark qua overenskomstresultatet, og sammenholder med resultatet her, jamen så er det altså et bidrag til et bedre husholdningsbudget for ganske mange almindelige mennesker.
Hr. Morten Homann var optaget af dette med 2010-perspektivet, hvis nu det ikke holder osv.
Jeg tror, hr. Buksti og hr. Stavad var inde på den samme problemstilling. Jo jo, hvis og hvis, men altså vi har her i Danmark allerede under den tidligere regering etableret det såkaldte 2010-perspektiv.
Det er faktisk, synes jeg, rosværdigt, at den tidligere regering tog det på sig at se en rum tid frem i tiden og lægge en strategi baseret på dette lidt langsigtede perspektiv.
Det er der mange andre lande som ikke gør i samme omfang, så vi var sådan set glade for, at man i den tidligere regering tog initiativ til at lægge et sådant langsigtet perspektiv, og vi erklærede os oven i købet enige i det.
Jeg forstår nu, at den socialdemokratiske ordfører, hr. Buksti, stadig væk er tilhænger af og står ved det perspektiv, som 2010-planen jo indebærer.
Medmindre jeg har misforstået noget, så går jeg ud fra, at sådan hænger det sammen.
Det er jeg også glad for, fordi det er jo lige præcis det, vi bygger på, når vi taler om finansieringen af vores skattenedsættelser.
Det, vi bygger på, er jo at sige, at en del af den vækst, som vil komme ifølge 2010, reserverer vi til skattenedsættelser.
Mere kompliceret er det i virkeligheden ikke.
Vi siger bare, at en del af den vækst, som vil komme, forbeholder vi skattenedsættelsen.
Der vil stadig væk være en lille del tilbage, og der vil stadig væk være større budgetter i de offentlige kasser år for år for år for år, men ikke så stor vækst vil tilflyde det offentlige som ellers, vi vil nemlig reservere en del af den til skattenedsættelse.
Jeg håber, Socialdemokratiet fortsat står fast på 2010-perspektivet.
Man kunne en gang imellem have sine tvivl, når man hører socialdemokrater af forskellig observans udtale sig, men jeg glæder mig over hr. Buksti som ordfører for sit parti, og han har jo også en baggrund.
Jeg husker hans periode som formand for Europaudvalget, som jeg respekterede meget, fordi han der hele tiden havde for øje, hvordan Danmarks placering er, hvordan vores udvikling er.
Vi kunne måske godt ønske i det, som siges nu, at man også var lidt mere optaget af den faglige udvikling og de faglige termer end af de mere demagogiske termer, som vi har hørt præsenteret i dag.
Jeg er altså tryg ved, at Socialdemokratiet står fast på 2010-erklæringen, som altså er fundamentet for finansiering af denne skattenedsættelse.
Så skal jeg sige til hr. Anders Samuelsen, som hæfter sig ved kritik fra nogle eksperter: Ja, sådan er det jo.
Der er jo mange forskellig eksperter, og der er mange forskellige meninger.
Der er f.eks. dem, der mener, at en meget større del af vores beskatning skal hvile på fast ejendom.
Det er sådan en økonomisk skole, som en del af de kloge folk, som hr. Samuelsen henviser til, jo peger på.
Det synspunkt kan man selvfølgelig have.
Det er klart.
Jeg deler ikke det synspunkt.
Jeg respekterer, at nogle har den økonomiske teori, men der er altså også nogle, der ikke har den, og jeg hører til de sidste.
Så siger hr. Samuelsen, - og det siger
Kristeligt Folkepartis ordfører også, at de penge burde have været brugt til at skabe nogle flere job.
Det er jo altså en vægtning mellem på den ene side at bruge penge til alene at skabe job og på den anden side at tage de sociale hensyn, som vi også er nødsaget til at understrege behovet for.
Jeg er glad for, at hr. Samuelsen også vedkender sig 2010-perspektivet, det forstår jeg også at Kristeligt Folkeparti gør, men vi er altså lidt uenige om prioriteringen og vægtningen i forhold til det sociale og i det hele taget den vægtning, som det her forslag bygger på.
Jeg er meget, meget lydhør over for de bemærkninger, som kom fra begge partier, og ser meget gerne, at vi fortsat holder en tæt kontakt, for jeg har en fornemmelse af, at vi holdningsmæssigt ikke ligger langt fra hinanden.
Derfor har vi som sagt lyttet meget intenst til de bemærkninger, der er kommet fra netop disse to partier.
Men endnu en gang tak for en interessant, konstruktiv debat og tak for tilslutning fra et flertal af partier her i Folketinget.