runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Karen Jespersen (S), 2001-05-23:
Vi har jo et system, når det drejer sig om at placere asylcentre, hvor der ikke er nogen umiddelbare magtmidler til at placere dem bestemte steder.
På den måde ligner asylcentre jo andre former for offentlige tilbud: narkobehandlingssteder, døgntilbud for utilpassede unge, som jeg fra min fortid som socialminister ved det også kan være svært at få kommuner til at acceptere placeringen af.
Det har jeg altid betragtet som meget ulykkeligt, og det gælder også, når vi snakker asylcentre, for det er jo en type institutioner, som alle ved der er brug for.
Når der er et særligt pres og overbelægning på asylcentrene i denne periode, skyldes det groft sagt tre forhold.
Der kommer en del mennesker, der kommer
Der er færre, der rejser ud, og af forskellige grunde er der også mange på centrene, fordi der kan være forskellige former for udsendelsesvanskeligheder.
Men endelig, som den vigtigste årsag, er der det, at der er en del lejeaftaler, der udløber, sådan at der simpelt hen lukkes asylcentre, fordi kommunerne ikke vil forlænge lejeaftalen.
Det, vi gør, og det Udlændingestyrelsen, der jo har ansvaret for at skaffe centre, gør, er, at de har et meget intensivt arbejde i gang med at skaffe nye aftaler, og det går trægt, men der kommer nye aftaler.
Det, styrelsen gør akut - det er nogle af de ting, vi også kan læse om i medierne - er at indrette containere til beboelse.
Altså det er jo bestemte beboelsescontainere, der også bliver brugt i andre sammenhænge.
Men det nye er jo, at jeg sammen med miljø- og energiministeren nu har skrevet til kommunerne dels for at understrege alvoren i problemerne, appellere til, at de gør en indsats, men dels også at understrege: Det næste instrument, der er muligt at tage i brug, er en planlovgivning, hvor der så ved hjælp af lovgivning simpelt hen bliver placeret centre i kommunen, også selv om kommunerne er imod.
Knud Erik Hansen (SF), 2001-05-23:
Nogle gange, når man taler om asylansøgere, kan man få en fornemmelse af, at man rundtomkring i landet ikke opfatter asylansøgere som almindelige mennesker, man skal tage hånd om og passe godt på.
For mig at se er det jo familier med børn, og ofte børn, der har været udsat for ganske voldsomme begivenheder, som gør, at man i virkeligheden faktisk bør give dem mere tryghed end måske normalt - og specielt børnene altså.
Derfor synes jeg, det er bekymrende - mere end bekymrende - når vi lander i en situation, hvor der faktisk ikke er plads, hvor man må skille familierne ad, og som gør, at de mennesker, som faktisk har brug for tryghed, ikke kan få et ordentligt familieliv i den tid, de lever i asylcentrene.
Det er baggrunden for mit spørgsmål.
»Hvilke planer har regeringen for at sikre, at asylcentrene har tilstrækkelig kapacitet til at huse asylansøgere, og hvornår forventer regeringen, at kapaciteten igen er tilstrækkelig?«
Svend Auken (S), 2001-05-23:
Jeg har ikke noget yderligere at tilføje.
Altså jeg tror, alle kender det dér, at man står med en eller anden klud, og man har vredet den, og man vredet den, og man har vredet den, og man har vredet den i håb om, at der måske alligevel skulle komme en ekstra ny dråbe ud af den.
Jeg er ked af at sige til fru Eva Kjer Hansen, som jeg har stor respekt for, at det kan jeg ikke i denne her sag.
Så jeg må henvise til mine tidligere svar.
Eva Kjer Hansen (V), 2001-05-23:
»Har ministeren ved andre lejligheder, f.eks. i skriftlig form eller i forbindelse med politiske forhandlinger, fremført det - usande - synspunkt, at Europaudvalget har taget stilling til Kyotoaftalen?«
Svend Auken (S), 2001-05-23:
Jeg har virkelig ikke noget at sige til fru Charlotte Antonsen.
Og heldigvis er dansk politik ikke kun fru Charlotte Antonsen. Til fru Lene Espersen vil jeg gerne sige, at hun har fuldstændig ret.
Det er derfor, vi har den særlige procedure, at inden de her spørgsmål behandles, behandles de i Folketingets Miljøudvalg, og så gives der en indstilling til Folketingets Europaudvalg i de sager.
Jeg er fuldstændig enig med hende.
Derudover: Jeg tror ikke, der er ret mange ministerområder, hvor Folketinget er så aktivt inddraget på alle niveauer og netop ved ordførermøder, tekniske vejledninger og tekniske gennemgange osv., som vi er det på miljøområdet.
Den linje vil vi naturligvis fortsætte, og jeg har fuldstændig respekt i forhold til Folketinget.
Faktisk mener jeg, at en af de bedste ting, jeg har lavet i mine år her i Folketinget, er at have været med til at skrive de regler, der gælder for Folketingets Europaudvalg.
Dem synes jeg simpelt hen ikke vi kan undvære, og dem vil jeg gøre, hvad jeg kan, for at efterleve også i denne her sag. Hermed sluttede spørgsmålet.
Charlotte Antonsen (V), 2001-05-23:
Altså ministeren får det fortsat og i øvrigt bistået af den politiske ordfører fra Socialdemokratiet til at lyde, som om det hele er lige meget, at ministeren i virkeligheden er ligeglad med udvalget, og derfor har man sådan ikke været opmærksom på, om man nu gav mandat eller man ikke gav mandat. Og vi haft det oppe så mange gange.
Jeg er nødt til at spørge ministeren igen: Er problemet, at ministeren ikke kan overskue sagsområdet?
Er det det, der er problemet?
Eller er problemet, at ministeren er flintrende ligeglad med Europaudvalget, bare han kan få sig noget snak med vennerne i Miljøudvalget eller i Folketingssalen eller et andet sted?
Lene Espersen (KF), 2001-05-23:
Og ved denne lejlighed kunne jeg måske have savnet hr. Jens Risgaard Knudsen endnu mere, for for mig at se er det altså et spørgsmål om principper. Og jeg kan da godt forstå, at det ville være bekvemt for ministrene, hvis man sådan lige kan forhandle en sag af under et orienteringspunkt, mens man sidder i Europaudvalget. Men det er jo ikke den måde, Folketinget arbejder på, og det er jo ikke den rolle, Europaudvalget har.
Hvis miljøministeren ønsker at forhandle miljø- og energipolitik, er det bedste jo nok at invitere ordførerne for partierne over til en forhandling i ministeriet eller i et lokale her i Folketinget og ikke forhandle det under et orienteringspunkt i Europaudvalget.
Jeg har intet imod, at man har drøftelser i Europaudvalget, men jeg er bare nødt til at holde fast i nogle principper om, at vi er ikke bundet af tingene, før der bliver afgivet et mandat, og derfor er det også meget vigtigt, at ministrene hele tiden kan trække den rigtige linje i sandet med hensyn til, hvornår partierne har taget stilling.
Svend Auken (S), 2001-05-23:
Det kan være, at jeg husker galt, men under de mange spørgsmål til statsministeren om den samme sag - det her er jo en kalkunjagt om en ekstremt lille kalkun - bebrejdede fru Charlotte Antonsen, som jeg oplevede det, statsministeren, at han ikke var konkret nok, at han ikke var klar nok.
Jeg var enig i alt det, statsministeren sagde, og jeg har fuldt ud bekræftet mit eget brev. Jeg sendte en redegørelse på eget initiativ over til Folketingets Miljøudvalg den 10. maj om alt, hvad der var sket i sagen.
Jeg er hundrede procent enig i, at alle regler vedrørende mandatgivning skal overholdes, og det vil de blive i forbindelse med behandlingen af denne sag.
Jeg føler et særligt ejendomsforhold til de regler af præcis de grunde, fru Lene Espersen nævnte, fordi jeg selv var med til at skrive dem.
Vi var fem forfattere, der, efter vi blev medlem af EU for mange år siden, skrev dem ned, og de regler har været vejrbestandige og gode og positive, og de er med til at sikre ikke bare, at folketingsmedlemmerne føler, de bliver ordentligt behandlet osv., men at Danmark internationalt ved, at det, vi siger ja til, er der også politisk tilslutning til derhjemme.
Jeg vil kun tillade mig én nuance i forhold til fru Lene
Espersen, og det er, at for mig er orienteringspunkter også vigtige, når det drejer sig om f.eks. store globale internationale forhandlinger, for det er partiernes mulighed for at sige til mig, hvad deres holdninger er, så jeg kan tage hensyn til dem.
Vi er jo en mindretalsregering.
Vi skal jo vide, når vi sidder i forhandlingerne, inden vi er nået til mandatstadiet, hvad holdningen var.
Og der har den været entydigt positiv omkring vores linje, omkring vores forhandlinger, ved alle de møder, jeg har deltaget i. Det var jo derfor, jeg gjorde det, det var derfor, jeg sagde det.
Det var mit indtryk, og det er stadig væk mit indtryk, at sådan har det været.
Men et enigt mandat har ikke foreligget.
Det kan jeg bekræfte.
Det har jeg skrevet i mit brev til Europaudvalget.
Jeg mener, hvis man træffer flere hundrede afgørelser om ugen, så kommer man ind imellem til at huske galt, hvis man bliver stillet et spørgsmål ud fra en dagsorden eller under en debat osv., og så skal man selvfølgelig beklage det. Men skal faldøksen være der hver eneste gang?
Charlotte Antonsen (V), 2001-05-23:
Nu lagde jeg mærke til, at miljøministeren var til stede under statsministerens besvarelse af spørgsmål, der vedrører den samme sag.
Derfor vil jeg gerne spørge miljøministeren, om miljøministeren er enig med statsministeren, for jeg mener, at statsministeren på en helt anderledes håndfast måde sagde, at Europaudvalgets mandatgivning var vigtig.
Statsministeren forsøgte ikke, som miljøministeren nu gør, at komme med alverdens udenomssnak.
Det er det ene spørgsmål.
Det andet, jeg gerne vil spørge om, er, om ministeren allerede nu løber fra det svar, ministeren har sendt til Europaudvalget i dag, hvor ministeren skriver, at »... det var den vurdering, jeg gav udtryk for under Folketingets behandling den 8. maj og ved samråd i Europaudvalget den 10. maj.
Jeg var dog ikke opmærksom på, at udvalgets drøftelser ikke var sket på baggrund af et formelt forhandlingsoplæg.« Her siger ministeren altså på skrift, at han beklager sin optræden, også den 8. maj i Folketingssalen.
Løber ministeren fra det nu, eller står ministeren ved sit brev?
Lene Espersen (KF), 2001-05-23:
Jamen altså det, der er min pointe, er, at uanset hvor politisk enige vi er, så er der nogle regler, der skal overholdes, og grunden til, at der er de regler, er jo, at når jeg tager til Europaudvalgsmøde, så ved jeg, at de sager, jeg skal forelægge for min folketingsgruppe, er dem, der er forhandlingsmandat på, for der skal vi give bindende dansk tilslutning ved en politisk afstemning i EU's Ministerråd.
Hvad angår de sager, hvor der ikke er forhandlingsoplæg, kan ministrene, uanset om vi er enige eller ej, altså ikke tage Europaudvalget til efterretning for noget som helst.
Man kan overhovedet ikke regne med noget som helst af det, vi siger, før forhandlingsmandatet er på, og for mig at se er det en principiel ting, at ministeren ikke kan regne med, at bare fordi vi sidder og stiller nogle venlige spørgsmål, er det ensbetydende med, at vi siger ja, og at det går glat igennem den dag, forhandlingsmandatet er der.
Det kan godt være, at vi taler forbi hinanden, men for mig er det meget, meget, meget principielt, at ministeren ikke tager Europaudvalget til indtægt for noget, før der er FO på den mandatgivning.
Svend Auken (S), 2001-05-23:
Det, det drejede sig om her, var ikke en EU-beslutning, og det var ikke en forespørgselsdebat, det var en diskussion om Kyotoprotokollen.
Mandatet for de globale forhandlinger har Folketinget stemt om - stemt om!
Jeg har følt det sådan, at der under alle de konsultationer, jeg har haft i udvalgene, har været opbakning til den danske forhandlingslinje.
Ingen har nogen sinde sagt andet, og når tidspunktet er inde til at indhente mandat til forhandlingsoplæg, vil der blive forelagt forhandlingsoplæg for Europaudvalget efter alle kunstens regler.
Hvis vi skal have mennesker til at gå ind i politik og arbejde med politik, så er det sagerne, det drejer sig om,
så er det ikke det at ramme hinanden på procedurefejl.
Hvis folk får det indtryk, at dansk politik for 90 pct.s vedkommende handler om procedure, og hvis ingen kan huske, hvad de sidste 10 pct. handler om, er der ingen mennesker, der har lyst til at have med det at gøre.
Procedurer har vi for at sikre de rigtige beslutninger, det er jeg enig i.
I det her tilfælde har Folketinget ved flere lejligheder truffet de rigtige beslutninger, og jeg skal nok sørge for, at mandatgivningen i forbindelse med en dansk stillingtagen til danske forpligtelser bliver taget i Europaudvalget efter alle kunstens regler.
Lene Espersen (KF), 2001-05-23:
Jo, men det, der jo er problematisk i denne her sag for ikke at blive ved med at køre i ring, er jo, at vi har været i en situation for at bruge miljøministerens ord, hvor man har vedtaget nogle ting i Folketingssalen.
Fint og godt; partierne bakker op om det. Problemet er blot, at Folketingets Europaudvalg ikke bare er noget, man springer over i den proces.
Europaudvalget er noget, man skal igennem på et eller andet tidspunkt, og det er jo lige præcis det, miljøministeren selv har tilkendegivet i sin redegørelse under den forespørgselsdebat, der var her i Folketingssalen.
Der sagde miljøministeren jo netop, at sådan noget slet ikke kan besluttes, uden at der er taget stilling først i Europaudvalget, heller ikke selv om partiet Venstre har bakket op.
Det er jo det, der er grunden til, at vi stiller det spørgsmål i dag, at der har været en debat her i Folketingssalen, hvor miljøministeren har givet det indtryk, at sagen var færdigbehandlet i Europaudvalget, og det er ikke korrekt.
Det er bare det, vi gerne vil have på det rene.
Svend Auken (S), 2001-05-23:
Som nævnt under min tidligere besvarelse var jeg under samrådet i Europaudvalget ikke opmærksom på, at udvalget ikke havde fået forelagt sagen som forhandlingsoplæg, fordi det ikke havde nået den fase endnu, at der var tale om bindende EU-retsakter.
Men jeg har ikke ønsket at tage Europaudvalget til indtægt for beslutninger, der ikke er truffet.
Derimod har jeg ønsket at give udtryk for en vurdering af, at der har været bred tilslutning, inklusive fra fru Lene Espersen.
Jeg tror aldrig, fru Lene Espersen har givet udtryk for andet end en tilslutning til den danske forhandlingslinje.
Lene Espersen (KF), 2001-05-23:
»Hvad agter ministeren at foretage sig for i fremtiden at undgå at tage Europaudvalget til indtægt for beslutninger, som udvalget ikke har truffet?«
Kim Andersen (V), 2001-05-23:
Ministeren erkender altså, at han begik en dumhed.
Det er jo lige så godt som en undskyldning.
Tak for det.
Charlotte Antonsen (V), 2001-05-23:
Talte ministeren usandt i Folketingssalen den 8. maj?
Hans Christian Schmidt (V), 2001-05-23:
Jo, men et af de mest spændende elementer var jo netop, at miljø- og energiministeren, så vidt jeg husker, sagde, at sådan set kunne man godt gå ind i noget i forslaget, men man troede bare ikke, at Venstre mente det.
Jeg kan jo sådan set høre, at det er det samme, der kommer igen.
Men der vil jeg sige til miljø- og energiministeren: Lad os nu løfte blikket, så vi ikke ser begrænsningerne.
Det her er jo trist.
Vi sidder fast i fordomme og dogmer om, hvordan det har været engang, og så kommer der et forslag, og så risikerer vi, at det ingenting bliver til.
For man siger: Selv om der står det, der skal her; selv om der menes det, der skal her; selv om man er åben med hensyn til at gå ind i en debat, så er det nok alligevel ikke det, de mener. Det er jo trist.
Det fremmer man ikke en udvikling ved.
Jeg må jo konstatere, at miljø- og energiministeren heller ikke kan finde, hvor det står i forslaget, at det skulle have den modsatte retning.
Det har ikke den modsatte retning.
Derfor var det også nemt.
Til gengæld hørte jeg jo også, da vi diskuterede det, at man sagde, at hvis man tager det hele, altså hele lovområdet, så bliver det alt for meget.
Jamen hvad skal vi?
Men jeg ser frem til det.
For jeg vil da gerne sige, at på baggrund af den beslutning, som statsministeren og miljø- og energiministeren har fået igennem i Paris, vil vi give et løfte i dag om, at vi selvfølgelig genfremsætter det i det nye folketingsår, så vi sammen igen kan forhandle det.
Så kan vi ved den lejlighed måske finde en mulig løsning.
Hvis der da er nogle ændringsforslag, så synes jeg, vi skal give hinanden håndslag på i dag, at så kommer man med dem i tide, sådan at vi kan nå at få dem indarbejdet, så vi ikke risikerer at komme til en afstemning, uden at vi har fundet hinanden i en forhandlingsløsning.
Det synes jeg ville være fint.
Charlotte Antonsen (V), 2001-05-23:
Og mener statsministeren, at loven til punkt og prikke bør overholdes, eller er statsministeren enig med formanden for Arbejdsmarkedsudvalget, som sådan nærmest antydede noget andet på tv for et stykke tid siden?
Men er statsministeren enig i, at denne her lov skal overholdes til punkt og prikke?
Hans Christian Schmidt (V), 2001-05-23:
Tak for svaret.
Jeg vil sige med det samme, at jeg selvfølgelig synes, det er ærgerligt, når vi lige har haft et beslutningsforslag om gennemførelse af bæredygtighedsvurdering i lovforslag, at miljøministeren dengang sammen med regeringen og desværre et flertal i Folketinget ikke kunne stemme for det.
Men jeg må så sige, at jeg da vil have lov til at glæde mig over, at nøjagtig de samme indikatorer, der står opført i forslaget, var de indikatorer, som miljø- og energiministeren sammen med statsministeren forfægtede, som de selv beskriver det, i Paris og fik andre til at følge. Jeg vil gerne sige til lykke med det.
At det så ikke skal være det forslag, vi fremsatte, der får lov til at være det, der blev vedtaget, lever vi nok med, bare ideerne bæres videre.
Så det er vi godt tilfredse med.
Så kunne vi da have diskuteret det.
Men der kom jo ingenting, ikke et ændringsforslag, ikke en forhandling, ikke en lyd om noget som helst.
Og nu her bagefter siger man, at det var så ærgerligt, at vi ikke kom igennem med det.
Jamen så gør dog forsøget.
Jeg synes ikke, at regeringen skal give op midtvejs.
Den skal blive ved og holde ud.
Her skulle man bare have startet én gang, så kunne vi jo have snakket om, hvorvidt der var nogle ændringsforslag, man gerne ville stille.
Det nåede vi aldrig frem til.
Det må jeg jo bede om at få forklaret, når jeg kan høre, at det, som miljø- og energiministeren sagde det, havde det modsatte formål, nemlig at bremse miljøudviklingen.
Må jeg ikke godt bede om, at det bliver dokumenteret?
For vi har jo beslutningsforslaget, B 84, alle sammen.
Så det må være nemt at sige, hvor det står henne. Jeg kan ikke finde det.
Kristian Jensen (V), 2001-05-23:
Hvis det var i god vilje, statsministeren havde bekymring for min sjæletilstand, så vil jeg sige tak for det, men det skal jeg undlade.
Er statsministeren ligeglad med, at personer tvinges ind i foreninger, som de ikke ønsker medlemskab af?
Jeg kan sige så meget, at jeg ikke har tænkt mig med statsministerens ord at få ro i sjælen, før vi har indført den reelle foreningsfrihed og dermed også retten til at stå udenfor, men statsministeren er åbenbart ligeglad med de menneskers frihed.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Eva Kjer Hansen (V), 2001-05-23:
Jeg vil igen stille et spørgsmål til statsministeren, og det bliver så en gentagelse af det foregående spørgsmål: Mener statsministeren, at reglerne, at lovgivningen på det her område bliver overholdt i dag?
Det er meget enkelt.
Ja eller nej hr. statsminister?
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2001-05-23:
Jeg tror, min unge udfordrer fra vores fælles kreds skulle holde en rigtig lang sommerferie, få lidt ro i sindet, så man kan være veloplagt til efterårets vigtige samling. Må jeg sige til fru Charlotte Antonsen, som spurgte, om jeg er enig i, at denne lov skal overholdes, at det er jeg ikke.
Jeg har den grundlæggende opfattelse, at alle love, vi vedtager her i Folketinget, skal overholdes.
Nu skal vi også passe på.
Alle love skal overholdes, og det gælder også den her naturligvis.
Jeg synes derudover, hr. Per Kaalund på udmærket vis har understreget, at vi har foreningsfrihed her i landet, og det skal vi naturligvis værne om, og mere har jeg faktisk ikke at tilføje til det spørgsmål.
Kristian Jensen (V), 2001-05-23:
Kan statsministeren ikke bekræfte, at det her i landet er tilladt frit at skifte bank, frit at skifte pengeinstitut, som man har lyst til, frit at vælge en dagligvarebutik, som har valgt at sige, at de ikke vil støtte et politisk parti, men at det i dagens Danmark ikke er tilladt frit at vælge, hvilken faglig organisation man vil være medlem af, eller om man i det hele taget vil være medlem af en faglig organisation?
Hvis statsministeren kom lidt mere i statsministerens valgkreds, så kan jeg i hvert fald sige, at han kan besøge en række virksomheder, som har haft det store problem, at de medarbejdere, der var på virksomheden, som var interesseret i at beholde den gældende overenskomst, ikke fik lov til det, fordi de blev tvunget ind i det.
Og dermed er den meget opreklamerede foreningsfrihed i Danmark blot en hul skal, hvis ikke man vil tage det afgørende skridt og sikre retten til både at være medlem af den fagforening, man ønsker, eller at stå helt uden for fagforeningerne.
Per Kaalund (S), 2001-05-23:
Ja, jeg vil også gerne følge op på spørgsmålet.
For det første har vi jo foreningsfrihed her i landet, og så må man selvfølgelig i disse foreninger arbejde for fælles interesser.
Det gælder jo f.eks. også de store banker, vi har her i landet, og de banksammenslutninger vi har her i landet, og vi ved jo, at de under visse former støtter borgerlige partier i politikken her.
Og det ville jo være ensbetydende med, at hvis man er kunde i en af disse banker, Unibank, Danske Bank osv., så får man altså for lidt udbytte af sine konti og sin ratepension.
Hvis man er aktionær, er det jo endnu værre, så får man for lidt udbytte af aktierne.
Og det er jo meget spredt dér.
Så jeg vil bare spørge statsministeren, om vi ikke skal fastholde, at vi har foreningsfrihed her i landet, og at de foreninger og sammenslutninger, der er, må afgøre - inden for de regler og love, der er - om de vil støtte, og hvad de vil støtte.
Eva Kjer Hansen (V), 2001-05-23:
Skal statsministerens besvarelse af spørgsmålet forstås sådan, at statsministeren mener, at reglerne på det her område, at loven til punkt og prikke bliver overholdt?
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2001-05-23:
Åh ja, det er jo gammelt stof, som vi jo med jævne mellemrum får op i Folketinget.
Og der er et godt gammelt ord i politik, der hedder: Lad være at kaste med alt for mange sten, hvis man selv bor i et glashus.
Der gemmer sig jo et betydeligt gran af hykleri i spørgsmålet fra fru Eva Kjer Hansen.
Når det gælder diskussionen om partistøtte, synes jeg, det er meget, meget vigtigt, at vi i dag kan samles om og bekræfte over for hinanden, at vi faktisk har nogle rimelig gode regler på det her område.
Velfungerende regler, som sikrer de grundlæggende principper, som vores lovgivning tilsiger.
Hvis vi skulle gå længere, så ville det jo betyde, at vi også, når danske forbrugere gik i supermarkeder, skulle kunne se på gode, danske landbrugsprodukter fra større og internationale koncerner, om de pågældende nu havde ydet et partipolitisk bidrag, f.eks. til fru Eva Kjer Hansens parti eller ej, således at man havde noget at vælge fra. Men jeg forstår, at der alligevel, når nu polemikken har lagt sig, reelt er bred enighed om, at vi har et fornuftigt sæt regler på det her område.
Og skal vi så ikke samles om det fortsat.
Eva Kjer Hansen (V), 2001-05-23:
»Finder statsministeren det acceptabelt, at medlemmer af en fagforening kommer til at betale til et politisk parti, selv om de har frabedt sig at bidrage til partistøtte?«
Charlotte Antonsen (V), 2001-05-23:
Når svaret til os her i dag er, at statsministeren intet agter at foretage sig, så vil jeg gerne spørge statsministeren om grunden til det.
Er det, at statsministeren allerede har haft en kammeratlig samtale med de to ministre - eller sagt på en anden måde: Kan statsministeren afvise, at der har fundet en kammeratlig samtale sted, og at det er derfor, at statsministeren kan blive ved med at gentage, at vi nu i regeringen står bag ved fremtidige mandater?
Hermed sluttede spørgsmålet.