runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ole Donner (DF), 1999-05-25:
Jeg vil gerne starte med at sige tak til kulturministeren for besvarelsen af forespørgslen.
Og som det er fremgået af de tidligere indlæg, er der jo specielt tre punkter, som man har ønsket at få diskuteret:
Med hensyn til, om tildelingen af frekvenserne er objektiv, er det klart, at vi i forbindelse med de nye medieforhandlinger kan og skal drøfte, om det gøres rigtigt, for vi skulle jo gerne leve op til den udtalelse, som vi selv er kommet med fra Europaudvalget.
Det er selvfølgelig også efter Dansk Folkepartis mening
uheldigt, hvis der er en lang række frekvenser, der ikke bliver anvendt, så de bare ligger stille. Og det er jo rigtigt, som ministeren siger, at public service er andet og mere end teknik, og det er klart, at det er noget, der kommer til at blive diskuteret i en større og længere debat her i løbet af efteråret, men jeg mener også, det er vigtigt at få igangsat processen om de her ting.
Og da hr. Søren Hansen var lidt inde på, at man nærmest skulle kvalificere sig til at deltage i de forhandlinger, håber jeg så, at Dansk Folkeparti kan kvalificere sig til også at deltage i efterårets forhandlinger.
Jeg mener, det er godt, at vi har haft så bredt et medieforlig i nogle år, og selv om det på nogle tidspunkter også har været besværligt, tror jeg alligevel, at befolkningen som sådan har kunnet være tjent med, at der har været så mange partier involveret.
Så jeg håber, at ministeren snart igangsætter de forhandlinger, der skal til, for at vi kan få lavet et nyt medieforlig.
Det er klart, at vi har haft nogle, skal vi sige besværligheder under medieforhandlingerne, men jeg synes alligevel, de er blevet klaret tilfredsstillende for de fleste.
Jeg er også enig med ministeren i, at vi nok til efteråret skal debattere de public service-regnskaber, som henholdsvis Danmarks Radio og TV 2 kommer med.
Jeg synes i det hele taget, vi går en spændende tid i møde, for der sker hele tiden noget på den front, dels i forbindelse med digitaliseringen og dels i forbindelse med Internet osv., og derfor glæder Dansk Folkeparti sig til at komme i gang med forhandlingerne.
Jens Rohde (V), 1999-05-25:
Jeg er meget enig med hr. Peter Duetoft i det, han siger her, og jeg tror ikke, der er mange i dette Folketing, der betvivler, at vi skal have public service-stationer, og at der er ting, som det frie marked ikke kan løfte.
Men var det så ikke en idé, at vi fik analyseret os frem til, hvad det er, det frie, kommercielle marked ikke kan løfte, og så fik defineret public service ud fra det begreb og fik gjort det lidt mere klart end blot som et alsidighedsbegreb, således at vi også rent politisk turde begynde at diskutere, hvad det er, vi vil have, i stedet for altid at at diskutere, hvem der skal have hvad?
Peter Duetoft (CD), 1999-05-25:
Det glæder mig meget, for hvem der skulle have det, var jo ikke det, jeg lagde op til.
Det synes jeg der er andre der har gjort i denne sag.
Men lad mig bare sige, at jeg har jo en forhistorie: Jeg har en forhistorie i Radiorådet, og jeg har en forhistorie i Danmarks Radios bestyrelse, men mest af alt har jeg en forhistorie i Aktive Lyttere og Seere.
Og i Aktive Lyttere og Seere, dengang dét eksisterede, kan jeg huske at der var ét parti, der aldrig nogen sinde forstod, hvad alsidighed var, og det var partiet Venstre, for partiet Venstre troede altid, at konkurrencen kunne klare de her ting: Der var ikke behov for noget alsidighedskrav på det tidspunkt, hvor der kom flere kanaler, for så kunne folk jo bare vælge en anden kanal! Meget, meget smukt, men det garanterer jo ikke noget som helst, og derfor vil jeg glæde mig til den diskussion, for jeg synes, den er vigtig.
Og jeg mener, at jeg har givet et rimelig klart bud på, hvor CD's holdning til public service ligger, og det er nu ikke så forskelligt fra, hvad jeg sagde for 10 eller 15 år siden, for jeg mener, at public service er noget fundamentalt for demokratiet.
Nu vil jeg bare lige sige til hr. Jens Rohde, at det er muligt, at jeg har misforstået det, og hvis jeg har, undskylder jeg det på forhånd, men jeg læste referatet af en høring i forbindelse med udvalgshøringerne om det her, og dér så jeg hr. Rohde citeret for en række sætninger, der i alt fald i mit hoved blev til, at hr. Rohde opfattede public service som en skjult måde at garantere statslig indblanding i mediesystemet på og ikke som en garanti for noget som helst.
Jeg synes, formuleringerne gjorde, at man kunne tolke dem sådan, men jeg glæder mig da, hvis det er mig, der har overfortolket dem.
Jens Rohde (V), 1999-05-25:
Nej, den misforståelse, som er meget eklatant, bliver jeg altså nødt til at mane kraftigt i jorden, for vi vedkender
os, at der skal være public service, og jeg tror, at det, hr. Peter Duetoft refererer til, er et svar til hr. Peter Duetofts kollega og partifælle hr. Ebbe Kalnæs, som under høringen bedyrede, at TV 2 burde privatiseres, og det erklærede jeg mig klart enig i, for i Venstre synes vi nok, at der skal være public service, men vi mener, at den opgave udmærket kan klares af Danmarks Radio, og at selve public service-forpligtelsen ikke behøver at blive spredt ud til flere stationer.
Det vil nemlig også blive meget, meget dyrt
fremover.
Jo, det kunne man gøre med en koncessionsaftale, men TV 2's signaler i dag går jo netop i retning af det, som hr. Peter Duetoft selv var inde på, nemlig noget let og noget glat og noget for de yngre, og det er man nødt til for at kunne skaffe sig de reklameindtægter, der skal finansiere stationens eksistens.
Samtidig ser vi i stadig stigende grad Danmarks Radio dublere koncepter, som bliver sendt på de kommercielle kanaler, og sende de samme ting - nuvel, hvis der er damehåndbold på den ene kanal, så er der herrehåndbold på den anden, og hvis der er en Dirch Passer-film på den ene, så er
der en gammel film med Morten Grunwald på den anden, etc. etc., og sådan kunne man faktisk blive ved - og det kan vi ikke byde borgerne, for det fratager dem et reelt valg.
Så burde man tage konsekvensen og sige: Så laver vi det rene snit med hensyn til TV 2, og så definerer vi mere klart over for Danmarks Radio, hvad dens public service-forpligtelse er.
Peter Duetoft (CD), 1999-05-25:
Jeg erkender, at jeg holder mig til kanalen med damehåndbold, for det synes jeg nu er så hyggeligt.
Men igen: Det, hr. Jens Rohde siger, løser jo ikke problemet, for når vi nu har en plidderpladder-programprofil og får alle de billige serier og alle de dér forskellige ting og man dublerer hinanden, så er svaret da ikke at lave et rent snit, der samtidig gør, at vi ikke kan pålægge en public service-forpligtelse.
Jeg er nemlig ikke enig med hr. Rohde i, at man på den ene side kan sige: Nu skal det være kommercielt, og på den anden side kan bestemme, hvilken type udsendelser der skal sendes.
Det mener vi vil være unfair over for stationen.
Det, vi kan gøre fra det offentliges side, er at sige: Vi dækker pr. licens den forpligtelse, som vi pålægger stationen, og derfor mener jeg, at en blanding stadig væk er nødvendig for TV 2.
For jeg er helt enig i, at TV 2's programprofil meget let ender i noget, der lefler for pengene, og det er jeg bange for er nødvendigt i øjeblikket, men det håber jeg vi kan finde en løsning på.
Men dér er det at fjerne kravene og gøre TV 2 rent kommerciel da ikke svaret, for det at gøre det rent kommercielt vil da bare være at give TV 2 endnu mere lyst til kun at bringe de programmer, hvor man er sikker på, at der er 1 million seere, for så kan man få flere reklameindtægter hjem.
Det eneste svar er at lave en veldefineret public service-forpligtelse, som man pålægger både DR og TV2, og det er det, jeg synes vi i sommerens løb skal bruge noget tid på at finde ud af hvordan skal se ud.
Kim Behnke (FP), 1999-05-25:
Jeg var lidt ked af, at hr. Peter Duetoft var så hurtig til at afskrive, at vi gennem koncessionsaftaler kan regulere radio- og tv-stationer, for rent faktisk gør vi det jo sådan set allerede i dag, idet radio- og tv-lovgivningen er fyldt med forpligtelser både for lokal-tv og lokalradio, for at man overhovedet kan få lov til at sende.
Vi har for lokal-tv's vedkommende forpligtet de kommercielle stationer til at aflevere nogle af de indtægter, de har, som vi så kan dele ud til de ikkekommercielle stationer.
Og vi har forpligtet dem til at stille noget af deres bedste sendetid til rådighed for de ikkekommercielle stationer.
Og på tilsvarende vis har vi stillet nogle krav til lokalradioerne, for at de overhovedet kan få lov til at sende.
Henrik Svane (RV), 1999-05-25:
Danmark er på både godt og ondt ramt af informationssamfundet.
Teknologien fornyer potentialet for de allerede eksisterende informationskanaler, og derudover opfindes nye kommunikationsmedier med cyberspace som det foreløbig nok mest revolutionerende.
Men informationsalderen danner tæt parløb med forbrugersamfundets zapperkultur, og kvalitet måles mere og mere på seertal og flygtige meningsmålinger og -holdninger end på indhold, og derfor bombarderes seerne og lytterne med urimelige mængder af dårlige underholdningsprogrammer og ligegyldige B-film.
Samtidig har de seneste ugers skriverier om, hvilke seere reklamerne foretrækker, vist, at markedet kan være med
til at fremtvinge en indsnævring af udbudet frem for en varieret programflade.
Derfor er det nødvendigt at følge og styre udviklingen meget opmærksomt, og Det Radikale Venstre ønsker, at der fra politisk hold fortsat skal opstilles rammer for markedets udnyttelse af de nye muligheder.
Nogle af beslutningerne flyttes til EU, fordi det er nødvendigt at koordinere den grænseoverskridende nettrafik og de internationalt forhandlede frekvensrettigheder.
Desuden betyder hensynet til den fri konkurrence, at der forsøges opstillet regler for tv- og radiomarkedet.
Som ministeren bemærkede, hører disse spørgsmål normalt under forskningspolitikken, men fordi frekvensaftalerne er afgørende for udbudet af tv og radio, er fordelingen et meget væsentligt kulturpolitisk aspekt, f.eks. med hensyn til at bevare og udvikle det danske sprog.
Det gælder såvel de landsdækkende kanaler som de mere regionalt og lokalt baserede.
Udviklingen betyder allerede, at mange lokalmedier er under stigende pres i disse år, og at det er vigtigt for kulturen, demokratiet og ytringsfriheden, at ikkekommercielle initiativer og interessenter fortsat sikres en plads i det brogede mediebillede.
Når digitaliseringen af det jordbaserede sendenet for alvor begynder, kommer der utallige muligheder.
Og når den store kapacitet skal udnyttes og fordeles til forskellige interessenter, er det en selvfølge for Det Radikale Venstre, at de kulturpolitiske hensyn skal veje tungere end de kommercielle på de områder, hvor de to er potentielle modsætninger. Det skal imidlertid ikke ske via lukkede beslutningsprocedurer eller uigennemsigtige aftaler.
Tværtimod må det gerne stå klart, at der er tale om politiske prioriteringer, og at nogle partier ønsker udbudet styret af markedet, mens andre, herunder altså Det Radikale Venstre, ønsker at supplere markedet med en politisk styring og offentlige midler for at sikre kvaliteten.
Den holdningsdebat er vi i Det Radikale Venstre ikke bange for at tage, og netop derfor skal vi fortsætte arbejdet for et gennemskueligt tildelingssystem, sådan som også forespørgerne i forespørgselsdebatten efterlyser. Disse forhold får vi rig mulighed for at drøfte indgående, når vi i næste samling skal tage fat på forhandlingerne om det næste medieforlig.
I Det Radikale Venstre glæder vi os til det.
Jens Rohde (V), 1999-05-25:
En så velafbalanceret tale fra hr. Henrik Svane kræver lige et par ord med på vejen: Hr. Henrik Svane nævner, at kvalitet er lig med lyttertal og seertal, sådan som man ser det ude i medieverdenen i øjeblikket.
Og vil hr. Henrik Svane være med til at påvirke, styre, om man vil, Danmarks Radio ind i en mere - og nu bruger jeg et ord, jeg ikke bryder mig om, i hvert fald i denne her sammenhæng - kvalitetsmæssig bane, frem for at der skeles så meget til, hvad tv-metrene viser?
Og når jeg nu siger, at jeg ikke er så vild med ordet kvalitet, når vi bruger det som politikere i forbindelse med tv, så er det netop, fordi jeg synes, hr. Henrik Svane skylder et svar på, hvad ligegyldigt tv er, og om det er os i Folketinget, der har patentet på at definere, hvad ligegyldigt tv er.
Det er jo ikke sikkert, at fru Hansen og hr. Jensen - eller hr. Rohde for den sags skyld - synes, det tv, som hr. Svane synes er ligegyldigt, er ligegyldigt for dem.
Henrik Svane (RV), 1999-05-25:
Jeg er fuldstændig klar over, at der kan være forskel på kvalitetsopfattelser, og det kan sagtens være, at Venstres ordfører og jeg som radikal ordfører har forskellige opfattelser af, hvad kvalitet er.
Derfor glæder jeg mig meget til medieforhandlingerne i efteråret, hvor vi naturligvis skal gennemgå public service-forpligtelsesbegrebet og se, om vi kan tilføre det nogle kvalitetsmæssige dimensioner, og dér må vi diskutere, hvad kvalitet er.
Det skal vi ikke gøre nu.
Peter Duetoft (CD), 1999-05-25:
Så jeg vil gerne spørge hr. Henrik Svane, om De Radikale og CD ikke kunne blive enige om, at hvis nu nogle politikere herinde eksempelvis lod være med at true med, at nogle kanaler ikke skulle have deres licens, eller at licensen skulle sættes ned, fordi deres seertal ikke er store nok, og alle de dér ting, hvis nu politikerne herinde kunne lade være med dét - for jeg har jo gennem tiden oplevet politikere fra nogle store borgerlige partier sige sådan noget - så ville f.eks. Danmarks Radio formodentlig være mere villig til at se bort fra seertallene, fordi man så havde en sikkerhed for, at man også havde retten til at sende de programmer, der ikke har helt så mange seere som andre. Det politiske system presser dem i høj grad ud i et popularitetsjag, fordi de simpelt hen er bange for, at på et eller andet tidspunkt kommer argumentet: Jamen I har jo ingen seere alligevel, og derfor vil vi ikke lade jer få den licens, I skal have.
Kan De Radikale og CD ikke godt blive enige om, at her er der i hvert fald et problem, og at politikere skal lære at holde deres mund?
Henrik Svane (RV), 1999-05-25:
Ja, jeg skal nok sige noget nu.
Jeg skal nok lade være med at holde min mund lige nu, for nu får jeg et spørgsmål.
Jeg mener bestemt, at vi i den diskussion, som kommer, når vi skal i gang med medieforhandlingerne, vil komme til at diskutere alsidigheden, og det er helt oplagt, at når man pålægger nogle public service-kanaler alsidighed, vil der i stort omfang være tale om udsendelser - både radio- og tv-udsendelser - som har et meget lavt lytter- eller seertal.
Og jeg er helt klar på, at det kan vi nok blive enige med CD om at få diskuteret en fornuftig løsning på.
Tove Videbæk (KRF), 1999-05-25:
Dette lovforslag drejer sig om frekvenspolitik og om indholdet af dansk public service.
Forespørgslens ordlyd er baseret på en tekst, som vi var enige om i Kulturudvalget, og som også Europaudvalget vedtog. Siden dette er der sket interessante ting i den danske medieverden, som jeg ikke kan undlade at omtale, da de har både med frekvenspolitik, med public service og med udnyttelse af frekvensressourcer at gøre. Vi har i de senere dage kunnet læse, at Tv Danmark udvider med to kanaler; vi læser om, at der er øget pres på det kriseramte TV 2, og at TV 2 presses af svigtende reklameindtægter, så den statslige kanel må fyre 70 medarbejdere.
Den øjeblikkelige krise på TV 2 medfører, at danske debatprogrammer stopper på grund af svigtende reklameindtægter, mens Tv Danmark melder ud, at man fortsat vil satse helt klart på programmer som Stripperkongens piger og stribevis af amerikanske serier.
På TV 2 undrer informationschef Anders Krarup sig over, at den tv-station, der skulle sikre dansk lokal-tv, nu rykker til London.
stik imod hensigterne i EF-direktivet om tv uden grænser, der forbyder tv-stationer at flytte sendingen til andre lande for at opnå særlige reklamevilkår.
Medieforsker Frands Mortensen kalder sagen problematisk.
Tv Danmark vælger jo ikke at sende fra London, fordi vejret er bedre dér, men fordi reklameloven i England er mere liberal, f.eks. er det her tilladt at afbryde udsendelser for at vise reklamer, og man må i England reklamere for øl og håndkøbsmedicin, hvilket er forbudt i Danmark.
Selskabet SBS, der ejer Tv Danmark, har for nylig fusioneret med tv-giganten CME, og de har nu den femte største købekraft i den internationale tv-verden.
Det er nu et selskab, der har 40 mia. kr. i omsætning og er Europas største broadcaster med 18 tv-stationer og 12 radiostationer fordelt på 12 europæiske lande.
Det er Holland, Sverige, Norge, Belgien, Danmark, Italien, Tjekkiet, Rumænien, Slovenien, Slovakiet, Ukraine og Ungarn.
Med det nye initiativ fra Tv Danmark in mente behøver vi i hvert fald ikke her i Folketinget være optaget af at vedtage flere love, der kan hjælpe kommercielt tv i Danmark med at øge deres reklameindtægter.
For nylig blev det i minimedieforliget vedtaget at nedsætte afgiften, som Tv Danmark skal betale i år 2000 fra 25 mio. kr. til 20 mio. kr., fordi nogen mente, at deres økonomi skrantede.
Derudover har vi i øjeblikket et andet lovforslag til behandling, hvis hovedformål er at give kommercielt tv bedre muligheder for at få flere reklameindtægter.
Det hænger simpelt hen ikke sammen med virkeligheden, hvilket jeg også bemærkede under førstebehandlingen af dette lovforslag.
Det må da herefter stå soleklart for de fleste, at det heller ikke gør det. Men jeg skal afslutningsvis blot understrege, at vi fortsat i Danmark bør være meget omhyggelige med frekvensressourcerne, både de brugte og de ubrugte.
Og vi bør fortsat og konstant være optaget af en bred kulturpolitisk debat om indholdet i dansk public service.
Jens Rohde (V), 1999-05-25:
Jeg vil godt spørge fru Tove Videbæk, om hun ikke mener, at det vil være en god idé at få udbudt de frekvenser, som ikke har været i brug i mere end 20 år.
hvilke kulturpolitiske forhold
Men mener Kristeligt Folkeparti og fru Tove Videbæk, at det er rimeligt, at Danmarks Radio f.eks. sidder på en lang række frekvenser, som ikke har været i brug i adskillige år?
Og så fik jeg ikke helt fat i - det kan være, det var, fordi jeg lige var uopmærksom et øjeblik - om Kristeligt Folkeparti er villig til og har et ønske om at gå ind og definere public service langt mere klart end det, som er tilfældet i dag
Tove Videbæk (KRF), 1999-05-25:
Vi ser public service som meget nødvendigt, og vi mener, at public service skal indeholde en lang række ting, som vi meget gerne vil være med til at definere.
Peter Duetoft (CD), 1999-05-25:
Nu plejer Venstre jo ikke at have problemer med udgifterne i konkurrencens hellige navn, men vil gerne have et dobbelt sygehussystem, sådan at der er konkurrence mellem sygehusene, og dér generer den økonomiske indfaldsvinkel ikke. Så vil jeg bare sige, at i CD er det helt afgørende, at der er mere end én kanal i Danmark, der er pålagt public service-forpligtelse, og det er det, fordi alsidighed ikke kun kan laves inden for én kanal.
Det er nødvendigt at have to, og derfor er CD af den opfattelse, at ligegyldigt hvad der bliver sagt på høringer rundt omkring, er der stadig væk behov for licenskroner i TV 2 for at sikre, at der dermed kan lægges et krav på TV 2.
For jeg går ud fra, at hr. Jens Rohde og jeg er enige om, at det øjeblik en kanal har forladt licenssystemet og er i det rent kommercielle system, har vi meget, meget store problemer med at lægge en public service-forpligtelse på en kanal, som er kommerciel.
Kristen Touborg (SF), 1999-05-25:
Det var hr. Henning Groves bemærkninger om, at De Konservative gerne vil bevare driftige landmænd, der får mig til at spørge, om hr. Henning Grove kunne oplyse, hvor mange procent af landmændene i Danmark han så anser for at være driftige.
Hvor mange er det nu, der bliver hjulpet af, at man hæver grænsen fra 300 ha og til 375 ha?
Er det virkelig konservativ politik, at driftige landmænd kun findes i den størrelsesorden?
Christian Mejdahl (V), 1999-05-25:
Med udgangspunkt i flertallets betænkningsbidrag vil jeg da godt knytte den kommentar til det, at hvis den teknologiske udvikling går, som vi forventer, vil det lykkes at separere gyllens vand og tørstof, så håndteringen bliver mere praktisk og forhåbentlig også økonomisk overkommelig.
Det vil åbne vide perspektiver, hvad angår harmoniregler og gylleaftaler, og den dag, teknologien muliggør disse perspektiver, kan der efter Venstres mening være baggrund for og behov for at ændre visse paragraffer i landbrugsloven.
Det giver sig selv, at Venstre støtter ministerens ændringsforslag.
De er jo resultatet af de forhandlinger, vi har ført med regeringen sammen med Det Konservative Folkeparti.
I sidste runde blev overgangsreglerne lempet efter opfordring fra Dansk Familiebrug og De Danske Landboforeninger, og det er vi godt tilfredse med i Venstre, også selv om vi måtte betale for ændringen med en indrømmelse, som vi har fået i forhandlingerne.
Jeg skal kvittere med en tak til Dansk Folkeparti, Centrum-Demokraterne og Kristeligt Folkeparti for tilslutning
til aftalen.
Det tager vi i Venstre som udtryk for, at de tre partier synes, at vi gennem forhandlingerne har opnået et acceptabelt resultat.
Det ligger i sagens natur, at hvis Venstre skulle skrive en ny landbrugslov på blankt papir, ville den se anderledes ud.
Når vi så alligevel tager et medansvar for loven, er det, fordi vi synes, at loven med ændringsforslagene er en forsvarlig ramme om dansk landbrug, som tingene ser ud lige nu.
Men verden er foranderlig, intet er statisk.
Det er landbrugets markedsvilkår heller ikke.
Derfor kan behovet for ændringer opstå.
Til den tid håber jeg, at aftalepartierne kan finde sammen om det, der måtte være nødvendigt.
Jacob Buksti (S), 1999-05-25:
I Socialdemokratiet er vi meget tilfredse med, at det nu ser ud til, at der kan gennemføres en gennemgribende og bredt anlagt undersøgelse af Politiets Efterretningstjeneste.
Vi er også tilfredse med, at der både gennemføres en bredt anlagt historisk undersøgelse og en undersøgelse af de retlige forhold. Vi er også tilfredse med, at undersøgelsen i princippet dækker hele perioden fra 1945 og til den kolde krigs afslutning, plus hvad der i øvrigt måtte være af interesse. Jeg finder derfor, at det er positivt, at der her i salen kan samles et flertal for denne undersøgelse.
Jeg er glad for, at der er partier, der ser ud til at vise det nødvendige mod og en tilpas politisk spændstighed, og jeg vil derfor også benytte lejligheden til at sige tak til Kristeligt Folkepartis formand, hr. Jann Sjursen, til SF's formand, hr. Holger K. Nielsen, og til Enhedslistens ordfører, hr. Søren Søndergaard, som alle har vist et særdeles konstruktivt samarbejde i denne sag, hvor regeringen i øvrigt allerede tidligt har sagt, at man ville være lydhør. Når det er sagt, skal jeg ikke lægge skjul på, at det til gengæld er noget af en deprimerende oplevelse at se, hvordan de borgerlige partier og ikke mindst de store borgerlige partier opfører sig i denne sag. Ikke så meget Det Konservative Folkeparti, for Det Konservative Folkeparti har sådan set hele tiden sagt, at man syntes, det var en dårlig idé med en undersøgelse.
Derimod er vi altså noget forundret over, hvad partiet Venstre egentlig vil, ikke forstået på den måde, at vi egentlig har været i tvivl om, hvad man vil.
Man har nemlig aldrig villet noget som helst.
Men det, som gør os forundret, er, at vi aldrig kan finde ud af hvorfor, fordi man undervejs i processen har produktudviklet sit nej i en stil og en grad, så vi har svært ved at se, hvad det produktudviklede nej egentlig indeholder.
Hver eneste gang, vi har haft forhandlinger, har man flyttet målet og anvendt en ny argumentation. Før førstebehandlingen sagde man, at vi bare skulle have en bred historisk undersøgelse.
Under førstebehandlingen spurgte jeg op til flere gange Venstres ordfører, om man ville tilslutte sig sådan en.
Da fik jeg at vide, at der ville være hundredeogsytten problemer, hvis man stillede op med sådan en, og nu kan jeg forstå igen, at det er sådan en, man i givet fald skal have.
Men når det er sagt, vil jeg gerne sige, at jeg selv synes, det er en god dag for folkestyret, når der er partier, der viser det nødvendige mod.
Så skal jeg bare for en ordens skyld af hensyn til de sidste detaljer i forslaget bede om, at forslaget går til fornyet udvalgsbehandling mellem anden og tredje behandling.