runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Bent Hindrup Andersen (EL), 1998-01-16:
Vi lagde i Enhedslisten stemmer til, da den gældende lov blev gennemført, og vi har da heller ikke tænkt os at ændre på den.
Det var ikke et helt ubureaukratisk forslag.
Når ministeren nu siger, at han vil trække i arbejdstøjet og kigge mere omfattende på lovgivningen, bl.a. i anledning af beslutningsforslaget fra Venstre og De Konservative, vil jeg gerne bringe tre punkter i erindring, som vi også fremførte under førstebehandlingen af det oprindelige forslag, og som vi mener, man skal kigge på.
Vi vil gerne have nogle diskussioner og også gerne en reel forhandling med ministeren og regeringen om, hvorvidt det ikke var på tide for alvor at koncentrere sig om energibesparelserne også i den private boligsektor.
Det kan bl.a. gøres ved statstilskud, men det kunne også gøres ved en anden metode, som vi tidligere har nævnt: at energiselskaberne investerer i f.eks. energibesparelser.
Så kan man modsvare det over elregningen - forstået på den måde, at besparelsen slår jo igennem med det samme, og så afskriver man på investeringen, så man i princippet deler i porten.
Brugeren får en lidt mindre udgift, og samtidig bliver der lavet nogle varige investeringer, som kommer alle til gode i form af mindre energiforbrug.
Vi mener, det er den vej, man skal gå, hvis man for alvor går ind for intentionerne og vil forstærke effekten af at gribe ind over for energiforbruget i boligerne, som jo er ganske omfattende.
Selvfølgelig har det betydning, at man retter lyset mod problemstillingen ved handel med ejendomme, og det er jo det, der er tanken med forslaget.
Jeg synes, det måske kunne være en god anledning til, at vi også fik en reel forhandling med regeringen om at få sat nogle af de mekanismer i gang, som efter min opfattelse er afgørende nødvendige - også for at vi kan begynde at opfylde den målsætning, som ministeren talte så meget om på Kyotomødet og andre steder.
Der skal jo andre ting til i boligsektoren end bare en energimærkning af de boliger, der er til salg.
Aage Brusgaard (FP), 1998-01-16:
Vores ordfører på området er til et andet møde, men jeg vil så fremføre følgende på partiets vegne: Fordi Fremskridtspartiet stemte imod den nuværende energisynsordning, da den blev indført, er det klart, at vi kan støtte en ophævelse af ordningen.
Vi har fulgt udviklingen, hvor de nye energisynsrapporter intet andet formål har haft end at give konsulentfirmaer en ekstra statsbestemt indtægt.
Handlerne er derfor blevet indgået med påtegning om forbehold for energisyn i skødet, men hverken sælger eller køber har krævet dette forbehold.
Det har staten, det har Folketinget.
Fremskridtspartiet mener, det er op til køberen af ejendommen selv at sørge for, om den er i ordentlig energimæssig stand.
Det hjælper ikke noget, at man laver en dyr konsulentundersøgelse af huset, for selv om konsulenten tager fejl, er det jo ikke ham, som hænger på ansvaret og eventuelle ekstraudgifter. Hvis formålet med ordningen var at få folk til at energiforbedre deres huse, inden de sælger, er det ikke lykkedes.
Tværtimod har de seneste års stigning i huspriserne medført, at folk vil købe huse uanset deres energiforbrug.
Vi skal selvfølgelig spare på energien, men lad os gøre det ved at afskaffe denne dyre og unødvendige konsulentordning.
Lad konsulenterne bruge energien på noget produktivt, og lad borgerne beholde deres penge, for så kan de f.eks. købe lavenergiudstyr for pengene.
Med hensyn til forslaget fra V og K har vi kun et enkelt forbehold.
Der skal sørges for, at når ordningen ophæves, er der ikke nogen borgere, der kommer i klemme.
Det er nemlig ikke befolkningens skyld, at denne tåbelige ordning er blevet indført, og vi støtter derfor forslaget. Så kan jeg for egen regning tilføje, at hvis nu en boligsælger og en boligkøber selv kunne handle - og det kan de jo godt, hvis de kan finde hinanden - kunne der på rigtig mange hushandler spares 100.000 kr. Det vil sige, at vi kunne spare disse energisyn og spare ejendomsmæglerne, for de er der jo faktisk kun for at finde parterne.
Parterne kunne også spare annonceudgifterne og behøvede kun en advokat eller banken til at underskrive aftalen.
Det er faktisk den måde, rigtig mange huse - nok mest ude på landet - bliver handlet på, altså uden om ejendomshandlerne og uden om alle de energisynsrapporter.
Parterne stoler på hinanden, og er der en køber, der er usikker, har han jo lov til at tage sin egen tømrer eller murer eller VVS-mand med og gennemgå huset, for det er der da ingen, der forbyder.
Der går alt for mange penge til spilde ved hushandler i Danmark i dag - alt for mange, ofte 10 pct.
Peter Hansen-Nord (V), 1998-01-16:
det, jeg læste op, var jo netop betænkningsbidraget fra dengang, lovforslaget blev vedtaget, hvor vi netop påpegede den række af uheldige virkninger og unødvendigt bureaukrati, formynderi osv., der lå i det.
Vi må bare konstatere, at eftertiden har vist, at det var rigtigt.
Alle deltagerne på markedet siger jo, det er unødvendigt.
Der går ca. 200 mio. kr. down in the drain - eller for nu at bruge et godt dansk udtryk: Ned i kloakken.
200 mio. kr. i helt unødvendige konsulentbidrag, som sælger eller sandsynligvis oftest køber skal erlægge, når der bliver omsat fast ejendom.
Det er unødvendige penge, det er frådseri
med folks penge, fordi det altid har været en del af en hushandel, og derfor bør det fjernes som et obligatorisk krav.
Anni Svanholt (SF), 1998-01-16:
SF støttede i sin tid loven om energimærkning, og vi mener fortsat, at det er fornuftigt at fremme energi- og vandbesparelser gennem en obligatorisk energivurdering af bygninger.
Det, der er sparet, skal jo ikke produceres, og det er jo utrolig væsentligt.
og har altså kun virket et år.
Jeg synes, det er meget mærkeligt og forbavsende, at Venstre og De Konservative et år efter kommer og foreslår den ophævet.
Vi mener, det er væsentligt, at det er en obligatorisk ordning, så det ikke er tilfældigt, hvad der foregår, men det er klart, at det skal foregå på en ubureaukratisk måde, og det er der bestemt også muligheder for inden for lovens rammer.
Med disse bemærkninger afviser SF forslaget.
Pernille Sams (KF), 1998-01-16:
Det er jo næppe overraskende for nogen, at De Konservative støtter beslutningsforslaget, som vi selv har fremsat.
Vi går jo alle sammen ind for, at der skal foretages energi- og vandbesparelser.
Men at forestille sig, at det skulle være med til direkte eller indirekte at lave disse energi- og vandbesparelser, som vi alle sammen ønsker os, når det er tvungent og man skal foretage en masse papirarbejde ved hver hushandel, er jo ikke i overensstemmelse med virkeligheden.
Det er fri fantasi, og det er i hvert fald fordyrende og forsinkende, og det er nok det bedste, man kan sige om den eksisterende tvungne mærkning.
Derfor foreslår vi at gøre energimærkeordningen frivillig, sådan at køber og sælger kan aftale det, hvor man mener, at det er en fordel, fordi det på en eller anden måde ikke fremgår så tydeligt ved det pågældende hus.
Ministeren tog et par tal frem for at argumentere for, at loven var en succes og fortalte bl.a. Folketinget, at der var 3.000 varmesyn, og det skulle man så sammenligne med, at der var 40.000 energimærkninger.
Det lå ligesom implicit, at det skulle være en vældig succes med denne her energimærkning.
Men det skulle jo så, hvis det skulle være en korrekt slutning, være ud fra en forudsætning om, at jo flere bygninger der bliver kortlagt, jo flere papirer der bliver skrevet, jo mere energi og vand bliver der så sparet.
Og sådan er virkeligheden jo heller ikke. Det interessante er jo ikke et spørgsmål om, hvor mange papirer man har krævet udfyldt ved hver hushandel.
Om det er 3.000 eller 40.000, er i virkeligheden ret ligegyldigt, så længe det er papirarbejde, der er tale om.
Det interessante er selvfølgelig resultaterne, hvad det har udmøntet sig i i energi- og vandbesparelser i forhold til de ulemper og den fordyrelse, der har været tale om.
Vi sætter meget store spørgsmålstegn ved, om der overhovedet er positive målbare resultater ved det.
Så vi vil anbefale det her beslutningsforslag.
Det vil være en væsentlig forbedring for ejendomshandelen, hvis regeringen ville se positivt på det.
Loven er både dyr og overflødig, og jeg er da i hvert fald glad for, at ministeren vakler så meget.
Der var da heldigvis så megen vaklen at spore hos ministeren, at ministeren nu åbner for, at der i hvert fald skal revideres, for så vidt angår ejerlejligheder.
Jeg kan da også forstå, at regeringen åbenbart har i sinde at trække i arbejdstøjet og vurdere loven, og det vil vi så gerne deltage meget positivt i, for det kunne da være, vi så alligevel kunne få ministeren og regeringen til at se, at vi rent faktisk har ret i, at denne lov havde bedst af at blive afskaffet igen.
Lis Greibe (S), 1998-01-16:
Panikagtigt kaster de sig over alt, nye og gamle love og regler, og i det hellige korstogs navn skal de forenkles.
Det vil i de to partiers terminologi sige, at love skal ophæves og ansvaret skal overføres til den enkelte borger, der derefter selv skal vurdere, om der skal handles eller ej. Jagten på denne form for regelforenkling er nu nået så vidt, at Venstre og De Konsertive endda vil ændre i love og regler, hvor de ifølge deres beslutningsforslag ellers finder intentionerne gode. Hvis de to partier mener, hvad de selv skriver, så er reglernes baggrund at reducere hver enkelt bygnings energiforbrug altså fornuftig, og den praktiske udførelse med udarbejdelse af en energiplan og en energimærkning af en godkendt energikonsulent bliver da heller ikke kritiseret. Problemet er tilsyneladende kun, at det er en lovtvungen ordning.
Ting skal ikke ske med tvang.
Temmelig naivt forventer de to partier, at en hussælger helt af sig selv føler behov for at få udarbejdet en energiplan, også hvis hun inderst inde godt er klar over, at den ikke vil blive et positivt hussalgsargument for hende.
Vi genkender det borgerlige omkvæd fra miljøområdet.
Borgerne kan selv administrere tingene, og de vil sandelig ikke tage egoistiske hensyn, men vil ene og alene tænke miljøbevidst og samfundsbevidst.
I bemærkningerne til beslutningsforslaget peges på et problem vedrørende ejerlejligheder, men som miljø- og energiministeren netop har udmeldt, er man ved i samarbejde
med ejendomsmæglerne at finde en løsning på dette.
Socialdemokratiet vil gerne arbejde for, at systemet fungerer administrativt effektivt, og vi tager da gerne en diskussion om, hvorledes administrationen kan fungere rationelt og optimalt, men vi ser bestemt ingen grund til at give køb på den energibesparende holdning, der ligger bag gældende bestemmelser, og vi vil derfor holde fast i den obligatoriske energimærkning som et væsentligt element i regeringens energiplan »Energi 21«.
Vi afviser det fremsatte forslag.
Aage Brusgaard (FP), 1998-01-16:
Jeg havde egentlig troet, at ministeren ville herop og kommentere lidt, men det var altså ikke tilfældet, så derfor går jeg herop med den store bog.
Der har været nogle problemer vedrørende en kommuneingeniør i Nordjylland, der var autoriseret energirapportør, men samtidig stadsingeniør i den pågældende kommune.
Jeg vil godt spørge ministeren, om ministeren mener, det er rimeligt og hensigtsmæssigt, og jeg vil stille nogle spørgsmål i udvalget.
Så vil jeg også godt sige noget, så der ikke er nogen, der skal synes, at det her er en lille sag.
Den ejendomsmæglerkæde, der hedder EDC, spilder ca. 200 mio. kr. om året på rapporter, og de 200 mio. kr. kunne vi egentlig få meget energibesparelse for.
De penge går direkte ud af borgernes lommer.
Jeg vil også henvise til den samme bog, som jeg tror, det var CD's ordfører, der henviste til.
Det er denne store, blå bog.
Erhvervsministeren nedsatte den 18. juni 1996 en idégruppe, og i den gruppe sad så fremtrædende personer som hr. Jacob Buksti, advokat Preben Bang Henriksen, fru Kirsten Jacobsen, to-tre professorer osv. De er altså kommet med nogle forslag, og på side 64 fastslår de bl.a., at der kunne opnås en væsentlig forenkling, hvis der kun foretages én teknisk gennemgang af ejendommene, dvs. at kun ejendomsformidlerne og en bygningssagkyndig gennemgår ejendommen.
På side 65 kommer de med et direkte forslag, hvor der står, at idégruppen foreslår herudover, at huseftersynsordningen og energikonsulentordningen sammenlægges, og at denne ene besigtigelse skal udmøntes i en tilstandsrapport, der sammen med oplysninger fra et samlet ejendomsregister skal danne grundlag for hele ejendomshandelen.
Derfor vil jeg godt spørge ministeren, hvorfor denne tykke bog slet ikke har været lagt til grund for de tilsynsaftaler, der foreligger.
Jeg vil også godt spørge ministeren, om det er miljø- og energiministerens eller måske erhvervsministerens bord, og hvis det er sådan, at ministeren ikke kan svare nu, vil jeg også være tilfreds, hvis ministeren vil sige, at han vil sende et skriftligt svar om, hvorfor anbefalingerne fra dette udvalg ikke er blevet fulgt på nogen måde.
Eva Møller (KF), 1998-01-16:
Jeg vil gerne takke for den positive modtagelse, forslaget
har fået.
Nu kan vi jo altid gradbøje mange ting her i Folketinget, men jeg opfattede egentlig, at langt de fleste ordførere var positive og kunne se, at der var nogle problemer med det tvungne energisyn.
Han var indstillet på at få set på problemerne i en arbejdsgruppe, specielt for ejerlejlighedernes vedkommende, men han ville også gerne se på de problemer, der var i forbindelse med parcelhusene.
Det tager jeg som et positivt tilsagn, og hvis vi får hul på bylden og får set på nogle af de problemer, som Venstre og De Konservative påpegede, allerede da loven blev gennemført, skal det nok vise sig, at dette kun er en lille begyndelse, og så tror jeg såmænd, at vi efterhånden vil få et langt større flertal i Folketinget bag vore ideer. Jeg vil også gerne sige, at for os er det selvfølgelig ikke et spørgsmål om, at det absolut skal ske på den måde, vi
Vi kunne også finde andre former, blot vi når frem til, at vi får lettet en del af besværet og en del af tvangen.
Jeg skal specielt sige til Socialdemokratiets ordfører, fru Lis Greibe, at med hensyn til Det Konservative Folkeparti og Venstre er det rent faktisk helt korrekt, at vi gerne ser, at folk selv tager ansvar for deres handlinger.
Vi tror faktisk, selv om vi ellers har megen kritik af folkeskolen, at det i hvert fald på det punkt er lykkedes så langt, at man kan tage ansvar for selv at bede om en energiattest, hvis man finder det nødvendigt.
Jeg skal sige, at jeg kunne forestille mig mange administrative lettelser, men at jeg tror, vi skal vende tilbage til nogle af dem i udvalgsarbejdet, både her i Folketinget og i det udvalg, ministeren har nedsat.
Man kunne f.eks. forestille sig, at der ikke skulle udarbejdes energiattest ved hver eneste handel, men kun med 5 års mellemrum eller noget i den retning, for så kunne vi i hvert fald blive af med en række af energiattesterne. Jeg takker for den positive tilslutning, jeg noterede mig, og jeg takker selvfølgelig specielt for, at stort set samtlige partier i Folketinget er klar over, at en række af de problemstillinger, som man ikke mente eksisterede, da loven blev vedtaget, men som Venstre og De Konservative påpegede, nu er blevet åbenbare for alle.
Det ville være rart, hvis man også kunne erindre sig dette i andre, tilsvarende situationer.
Ole Donner (DF), 1998-01-16:
Ordførerne for både Venstre og De Konservative redegjorde yderligere for argumentationen for forslaget, og vi kan i Dansk Folkeparti tilslutte os alle de synspunkter, der blev fremført, ligesom vi kan tilslutte os teksten i det foreliggende forslag til folketingsbeslutning. Derfor vil vi støtte forslaget og stemme for det og samtidig beklage, at der formentlig ikke er flertal i Folketinget for det, men vi håber, at der senere på året bliver mulighed for at gennemføre det.
Vibeke Kiil (CD), 1998-01-16:
Da Centrum-Demokraternes ordfører, hr. Peter Duetoft, ikke kan være til stede, skal jeg fremføre følgende: Centrum-Demokraterne er ikke begejstrede for det tvungne energisyn, hvis det ikke kan bruges til noget som helst, og der er bestemt nogle groteske situationer, hvor det ikke duer.
Energisynet har også forårsaget yderligere bøvl ved bolighandlerne, og derfor kan der være god grund til igen at se på dets omfang.
Bolighandler er urimelig dyre, og det kan ikke være meningen, at en bolig, der koster 1 mio. kr., skal koste 100.000 kr. ekstra i handelsomkostninger.
I fru Mimi Jakobsens tid som erhvervsminister blev der nedsat et udvalg, der netop skulle se på omkostningerne ved bolighandler. Udvalget er kommet med sine forslag, og i CD venter vi stadig spændt på, hvad den nye erhvervsminister vil foreslå af forenklinger.
Det tvungne energisyn har vist sig at være en bøvlet ordning, og der er mange eksempler på, at det har vist sig at være ganske ubrugeligt, fordi det intet nyt kan fortælle.
Ole Donner (DF), 1998-01-16:
Beslutningsforslaget fra SF om Agenda 21-arbejde i kommuner og amter har Dansk Folkeparti stor sympati for på mange områder.
De fleste af de ting, der er nævnt heri, er vi enige i, men vi er ikke enige i, at man skal komme med nogle påbud og nogle direktiver, som pålægger kommuner og amter at gøre det og det på en bestemt måde.
Vi mener, at det må lægges op til det kommunale selvstyre og til amterne at forestå det arbejde, der skal ske, og vi mener også, at det vil komme til at ske på forskellige måder i de forskellige kommuner, og det mener vi er en fordel.
Så vil man kunne sammenligne resultaterne.
Selve forslaget kan vi ikke støtte, men vi er langt hen ad vejen enige i de ting, der står heri.
Bent Hindrup Andersen (EL), 1998-01-16:
Enhedslisten er enig med forslagsstillerne i intentionerne i beslutningsforslaget om at skabe mere åbenhed om kommunernes og amternes egen miljøindsats.
Men det er også vigtigt for mig at understrege, at den åbenhed også bør omfatte private virksomheders miljøindsats
Og dette bør ske ved, at de nuværende grønne regnskaber videreudvikles, så det er egentlige økologiske regnskaber, som er offentligt tilgængelige.
Med økologiske regnskaber forstår jeg en samlet beskrivelse af virksomhedens ressourceforbrug med en opgørelse over art og mængder af råstoffer, kemikalier og energi.
Til et økologisk regnskab hører endvidere en samlet opgørelse over virksomhedernes miljøbelastning af omgivelserne, og herunder kan f.eks. høre en opgørelse over virksomhedernes samlede CO2-bidrag lige fra indkøb af råvarer til salg af færdigprodukter.
Også en beskrivelse af forhold vedrørende arbejdsmiljøet og arbejdsskader hører med.
Et vigtigt aspekt er endelig, at et sådant regnskab skal være suppleret med et budget, som indeholder virksomhedens planlagte handlinger for at forbedre arbejdsmiljøet og reducere ressourceforbruget og miljøbelastningen.
I første omgang kan sådanne regnskabskrav indføres over for offentlige instanser, og som forslagsstillerne også påpeger, er det samtidig vigtigt at sikre offentlighed herom.
Hertil vil jeg gerne tilføje, at erfaringerne fra f.eks. miljøtilsynet ude i kommunerne og amterne viser, at der er et stort behov for en form for borgerkontrol med, at kommunen er til at stole på, både hvad angår sine egne oplysninger og kontrollen med andre. Enhedslisten har foreslået, at dette sker gennem oprettelsen af lokale økologiske råd, som har ret til indsigt i kommunernes og amternes sagsbehandling.
Men jeg vil også gerne advare mod at tro, at et påbud om nærmere at beskrive kommunens eller amtets forskellige aktiviteter, som kan kaldes grønne, vil give en væsentlig miljøeffekt.
Det tror jeg ikke.
Erfaringer fra andre kommuner end lige netop Albertslund viser nemlig også, at grønne regnskaber mere har karakter af en gang kommunal selvros præsenteret i firfarvetryk og udarbejdet af et lokalt pr-firma.
Det får mig til at foreslå, at forslagsstillerne måske overvejer den invitation, der kom fra miljøministeren, til at disse forhold blev en del af den nye revision, der skal ske af planloven.
Egentlig er det måske dér, det hører allerbedst hjemme.
Aage Brusgaard (FP), 1998-01-16:
Når man læser det ret omfattende bemærkningsmateriale, der er til beslutningsforslaget, så må man jo rose partiet SF for at komme med et forslag, der er gennemarbejdet, og hvor der gået i dybden.
Noget af det, der har været uforståeligt for befolkningen det sidste år, er alle de affaldssorteringsordninger og indsamlingsordninger, hvor spejdere osv. samler papir ind og bruger penge og tid på det.
Når det har ligget i et pakhus 2-3 år, går det så til forbrændingsanstalten.
Vi kan også tage grønne afgifter på vand.
I hele Jylland er der rigeligt med grundvand overalt og heldigvis godt grundvand, og alligevel skal man betale 5-6 kr. i afgift.
Det er ikke noget, der tjener miljøet, det tjener kun finansministerens pengetank.
Det er derfor, man skal have befolkningen med, hvis man vil et bedre miljø.
Vi har også noget, der hedder kommunalt selvstyre, vi har kommunevalg hvert fjerde år, og vi har for øvrigt lige haft et.
Vi mener, at det nok mere er kommunerne, der selv må ind og gøre de her ting, og det skal ikke være så meget med pålæg osv. fra Folketinget.
Vi behøver såmænd ikke at pege fingre ad vores kommuner.
Jeg vil rose forslagsstillerne for et godt arbejde, men hvis det engang kommer til anden behandling, vil vi nok stemme imod.