Kent Kirk (KF), 1997-12-11:
Jeg vil gerne takke ministeren for besvarelsen.
Jeg tror, det er vigtigt, når man taler om rødspættefiskeriet i Danmark, at man også betragter det ud fra en historisk synsvinkel.
Det er jo i virkeligheden rødspættefiskeriet, der har været grundlaget for dansk fiskeri i Nordsøen, og før man begyndte at tale om fiskeripolitik, har der derfor blandt fiskerne og dem, der har interesseret sig for fiskeriet, altid været en diskussion om, hvordan man kan sikre et bæredygtigt fiskeri af rødspættebestanden. Der har også, før vi kom ind i EF, blandt de danske fiskere været vilje til at fastsætte tekniske regler for rødspættefiskeriet på et højt beskyttelsesniveau, og derfor betragter jeg denne debat som et led i den udvikling, dansk fiskeri har gennemgået gennem de sidste 100 år.
Det er jo rødspættefiskeriet og snurrevodsfiskeriet, der blev udviklet i begyndelsen af dette århundrede, der har dannet grundlaget for det fiskeri, vi har i Danmark i dag. Vel har rødspættefiskeriet ikke den samme økonomiske betydning i dag som før i tiden, men jeg synes, det er vigtigt at holde sig for øje, at netop bæredygtigheden i dette fiskeri har været et af diskussionsemnerne, og der har været vilje til at sikre den fra dansk side.
Derfor havde vi også i 1960'erne og 1970'erne et højt mindstemål for rødspætter her i Danmark, og efter at vi kom med i EF i begyndelsen af 1970'ere og man begyndte at lave en fælles EF-fiskeripolitik i 1976, var der et ufravigeligt krav fra dansk side, at man skulle have et EF-beskyttelsesniveau, som lå på linje med det danske.
Det lykkedes også for de skiftende fiskeriministre i slutningen af 1970'erne at få etableret et højt og godt beskyttelsesniveau.
Vel var vi nødt til at acceptere, at det hollandske bomtrawlfiskeri efter tunger også skulle have lov til at eksistere, og derfor accepterede vi en speciel regel, der sagde, at når der blev fisket efter tunger, og tunger udgjorde 5 pct. af fangsten, kunne man bruge en mindre maskestørrelse end den, man skulle bruge i rødspættefiskeriet.
Derfor har hollænderne fået lov til at bruge de 80 mm.
skal have her i dag
; men inden jeg går over til det, vil jeg godt sige, at der er megen sund fornuft i at have et højt beskyttelsesniveau for rødspætter, for netop rødspætten er en af de få fiskearter, der har få naturlige fjender.
Det vil sige, at fra det øjeblik, rødspætten har overstået larvestadiet og bevæger sig ned på havbunden, er der ikke mange andre fiskearter, der æder dem, og derfor får man meget ud af at sikre ungfisken. Man får meget større mulighed for at kunne drive rødspættefiskeri, hvis det princip fastholdes.
Men så kommer vi til EU-beslutningen den 30. oktober, hvor ministeren fremstiller det sådan, at havde vi bare kunnet undgå, at bomtrawlskassen blev flyttet op til de 56o nord, havde alt været godt.
Det mener jeg ikke, og jeg mener
heller ikke, man kan sige, at ved at acceptere en nedsættelse af mindstemålet for rødspætter til 22 cm og ved at fjerne 5 pct.-reglen i tungefiskeriet og dermed tillade 80 mm-redskabet i hele rødspættefiskeriet har man sikret en ordentlig beskyttelse.
Jeg vil også tilbagevise ministerens argumenter om, at vi kunne opnå noget på rådsmødet ved at stemme for.
Jeg mener, at man skulle have sat det biologiske arbejde i gang meget tidligere, end vi snakker om nu.
Ministeren nævnte selv, at hele denne debat startede i sommeren 1996 på baggrund af Kommissionens forslag.
Hvis nu ministeren havde taget sig sammen i sommeren 1996 og havde sat de undersøgelser i gang med henblik på at se, hvilke effekter Kommissionens forslag ville få på rødspættebestanden, havde ministeren jo haft et godt grundlag til at argumentere over for sine kollegaer i Ministerrådet.
Men problemet var, at ministeren ikke foretog sig noget, og da den endelige beslutning blev truffet i Ministerrådet, var der ikke nogen særlig chance for at få de andre overbevist.
En anden ting, jeg også gerne vil tilbagevise, er den opfattelse, ministeren har skabt i offentligheden af, at situationen var 14 mod 1. Sådan er det jo normalt ikke i
Ministerrådet
Det er klart, at det var mange pakker, der skulle træffes beslutninger om; men hvis man kigger på rødspættefiskeriet i Nordsøen, er der kun fire lande, der har interesse i det, og havde ministeren bearbejdet de tre andre lande, er jeg sikker på, at ministeren også kunne have overbevist dem - det bekræfter ministeren selv ved at oplyse, at den engelske regering kom med en særlig udtalelse under rådsmødet - og så var det ikke lykkedes for Holland via godt lobbyarbejde og via formandskabet i Ministerrådet at komme igennem med den politik.
Men jeg fortolker ministerens udtalelse om, hvad der skal ske fremover, som noget positivt.
Vi har nu 2 år til at få rettet op på den fejl, der er sket, og jeg kan garantere for, at Det Konservative Folkeparti også vil arbejde for, at det kommer til at ske.