Kristian Thulesen Dahl (DF), 2003-09-04:
Først til fru Pernille Rosenkrantz-Theil, som jo siger, at det her er en gratis omgang: Det er selvfølgelig sin sag at sige sådan om et parti, der sammen med regeringen har sørget
Det er jo sin sag.
En gratis omgang med hensyn til det her er det nu heller ikke.
Jeg sagde i mit tidligere indlæg, hvad fru Pernille Rosenkrantz-Theil øjensynlig ikke hørte, at hvis regeringen i de forhandlinger, der kommer til at finde sted, hvis beslutningsforslaget bliver vedtaget - og det kan jo stadig væk nås med fru Pernille Rosenkrantz-Theils aktive medvirken her i forsøget på at overbevise SF og Socialdemokratiet til at stemme for - når frem til, at det koster penge, jamen så får vi det jo på vores bord.
Så kan vi forholde os til det. Vi påstår blot, at i 2003 er der ikke ekstraomkostninger ved at fastholde den nuværende struktur.
Det er der ikke.
Der er meromkostninger ved at ændre strukturen.
Det er alt, hvad vi har fået oplyst indtil nu. Amtsrådsforeningen har heller ikke kunnet lægge regnestykker på bordet, der virkelig viser besparelser for amterne i 2003 ved strukturomlægningerne.
Men sagen er, at vi står med en strukturkommission, der skal være færdig med sit arbejde med udgangen af i år.
Den har vi taget ansvaret for.
Så skal vi herinde også påtage os ansvaret for, at der ikke ændres dramatisk på den sygehusstruktur, folk kender og føler tryghed ved, i den periode, hvor Strukturkommissionen arbejder.
Det er i virkeligheden også til fru Lone Møller vedrørende driften af sygehusene: Ja, amterne driver sygehusene, men vi ønsker at påtage os et ansvar.
Til hr. Villy Søvndal skal jeg bare sige, at jeg bestemt ikke har lyst til at se hr. Villy Søvndal blive taget med bukserne nede.
Det har jeg ikke.
Men et eller andet sted har jeg alligevel følelsen af, at det er ved at ske.
Derfor tror jeg bare, at jeg endnu en gang vil konstatere, at det, hr. Villy Søvndal altså ikke vil stemme for her i Folketingssalen, det håber han så inderligt, at Dansk Folkeparti vil få igennem i forhandlinger andetsteds.
Desuden understreger han vores magtposition i håbet om, at vi så kan mønstre den magt over for finansministeren i denne her sammenhæng, og det noterer jeg selvfølgelig.
Sandheden er jo - og det er i virkeligheden svar til både fru Hæstorp Andersen og fru Line Barfod - at strukturændringerne koster noget i år.
Det er jo ikke sådan, at der spares penge i år, så det er da fuldstændig vildledende at sige, at det, at et amt er i gang med at lave markante strukturændringer i 2003, medfører besparelser i 2003.
Det er noget sludder.
Langt de fleste steder - ja, alle de steder, jeg har kendskab til - koster det penge.
Det koster anlægsudgifter, når man bygger nyt, fordi de sygehuse, der skal være tilbage, skal være større.
Det koster aftrædelsesordninger, det koster forflyttelsesomkostninger, det koster markante udgifter at lave de strukturændringer her i år.
Så kommer man og siger til os, at hvis vi vil bevare status quo, så længe Strukturkommissionen arbejder med, hvordan sygehusvæsenet i Danmark skal være fremover, er det ufornuftigt at lave de strukturændringer, og så spørger man os: Vil I lægge nogle penge på bordet?
Jamen hvorfor skulle vi dog det?
Det er da den fuldstændig omvendte verden, for over en bred kan amterne spare penge i 2003, hvis de undlader at lave strukturændringer.
Det kan godt være, at amterne kan lave oversigter, der viser, at i løbet af en årrække, på sigt, opnås der driftsbesparelser.
Til fru Lene Garsdal: Jeg har svaret på en del af spørgsmålene, og jeg vil bare sige, at når der forhandles om 2004-budgetterne netop nu, ville det jo være oplagt, hvis der var et flertal - og det kan der stadig blive, vi har jo ikke stemt endnu - der ville stemme for vores forslag.