runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Hans Christian Schmidt (V), 1999-12-10:
Jamen jeg vil selvfølgelig kvittere for ministerens svar, men jeg vil også sige til miljø- og energiministeren, at når det i dag er sådan, at det kommer til at tage noget tid, når debatten drejer sig om L 69, så er det, fordi det er et ualmindelig dårligt forslag.
Det er et forslag, som det danske Folketing faktisk slet ikke kan være bekendt.
Vi kan måske til nød fremsætte det, til vi bliver klogere, men vi kan faktisk ikke være bekendt at godkende det og udsætte dansk erhvervsliv for det.
Miljø- og energiministeren spørger, hvorfor man er nervøs for, at Danmark går foran EU.
Det er man ikke bange for.
Men hvorfor kan den her regering, og hvorfor kan miljø- og energiministeren ikke for en gangs skyld kaste sin opmærksomhed på danske arbejdspladser i stedet for at skulle profilere en regering over for det resterende EU?
Det er uforståeligt. Og at man så kan få folk med fra Enhedslisten, SF, som også synes, at om der skulle ryge nogle danske arbejdspladser, er det til at leve med, er trist og bestemt ikke rimeligt. Jeg vil da også stille det spørgsmål til miljø- og energiministeren meget klart: Vil miljø- og energiministeren tage initiativ til, at i det mindste de produkter, der i dag er meget lette at udsortere, f.eks. tagrender, nedløbsrør, tagplader, kabler, bliver undtaget, sådan at de bliver ligestillet i et ligheds- og retfærdighedsprincip med det, der i øvrigt ofte har en indsamlingsordning?
Og vil ministeren i den forbindelse sikre over for kommuner, at man i højere grad gør det muligt at lave de indsamlingsordninger?
Og som punkt 2 vil jeg bare sige: Finder ministeren, at det er rimeligt, at man nu afgiftsbelægger de virksomheder, som genbruger pvc i deres produkter, eller vil ministeren også her gøre den undtagelse og afgiftsfritage dem?
Søren Kolstrup (EL), 1999-12-10:
Jamen det var dog et dejligt spørgsmål, jeg fik fra fru Helga Moos.
Det er jo sådan, at når man er herinde som politiker, så ønsker man at kæmpe for noget.
Og Rio-forsigtighedsprincippet er nu engang den mindste fællesnævner, som en brydsom verden kan blive enig om, det må vi tage udgangspunkt i.
Enhedslisten vil bidrage - vi har ikke så mange kræfter, men vi vil da give vores beskedne bidrag - til, at det forsigtighedsprincip bliver gjort bedre.
Sådan er det.
Og til hr. Hans Christian Schmidt: Når vi ikke har problemer med denne afgift i forhold til sociale spørgsmål og sådan noget, så er det simpelt hen, fordi der findes alternativer til pvc.
Der er gode muligheder for at gå i gang, og derfor så er vi ganske ivrige efter ikke blot at støtte denne grønne afgift, men også at få den gjort endnu højere og få fjernet hullerne.
Anne Baastrup (SF), 1999-12-10:
Er det også maskeforbud, når det drejer sig om folk, der kommer i bus på vej til en demonstration, hvor de så får at vide, at de ikke må demonstrere?
Hvad er det for et maskeforbud, fru Lissa Mathiasen i og for sig forestiller sig, man kan anvende?
Helge Adam Møller (KF), 1999-12-10:
Bare til oplysning for fru Dorte Bennedsen og resten af Folketinget: Det er grov personfarlig kriminalitet.
Det er ikke nogen med § 244, som kan være det forholdsvis milde voldstilfælde.
Det er § 245, som er særdeles grov vold, og hvor strafferammen er op til 4 år.
Det er de mennesker, vi ikke ønsker skal have dansk statsborgerskab.
Det er det, fru Dorte Bennedsen ønsker.
Det er en vurdering, det anerkender jeg, vi er bare uenige.
Dorte Bennedsen (S), 1999-12-10:
En faktuel oplysning til hr. Helge Adam Møller: En advarsel for besiddelse af 0,2 gram hash giver 1 års karenstid efter det nye kontorcirkulære.
Af de domme, som hr. Helge Adam Møller her snakker om, grov personfarlig kriminalitet - nu har jeg ikke ændringsforslagene med mig her, men jeg erindrer i hvert fald, at for flere af de personer, som Det Konservative Folkeparti ville have pillet ud af lovforslaget, drejede det sig om betingede domme.
Det kan godt være, at det i paragraffen hedder vold, men igen må man ned og se på, hvad det så er, der er, og når der er givet en betinget dom, så er det jo udtryk for, at der i den sag har været konkrete ting at tage hensyn til.
Men også vedkommende med den betingede dom har udstået sin karenstid.
Helge Adam Møller (KF), 1999-12-10:
Det er rigtigt, at vedrørende lov om euforiserende stoffer omfatter det nøjagtig otte ud af de 23, og der kan man strides fra nu og til dommedag, om de skal have 3 års karantæne, som fru Dorte Bennedsen går ind for, eller 5 års karantæne, som vi går ind for.
Det er ikke den store forskel.
Men dér, hvor jeg synes, der er en kolossal holdningsmæssig forskel, er, om man skal give mennesker over 65 år, som har boet i Danmark i mere end 15 år, som er sunde og raske på enhver måde, dansk statsborgerskab, selv om de ikke kan tale ét ord dansk.
Det stemmer fru Dorte Bennedsen for, det gør vi ikke.
Og de otte personer, som har begået grov personfarlig kriminalitet, belønnes nu med et dansk statsborgerskab af fru Dorte Bennedsen og et flertal i dette Folketing.
Det stemmer vi også imod.
Dorte Bennedsen (S), 1999-12-10:
Som debatten her viser, kan det, når man taler i paragraffer, lyde meget bombastisk.
Men sagen er jo den, at det jo er enkeltpersoner, der vurderes, og de skal vurderes i den konkrete sag.
Og nu stod hr. Helge Adam Møller her og sagde, at der var syv personer, tror jeg, det var, der havde overtrådt loven om euforiserende stoffer inden for de sidste 5 år.
Det lyder voldsomt.
Går man ned i de syv sager, så har de seks, hvis jeg ikke husker helt forkert, fået en advarsel for at besidde hash.
En advarsel får man, hvis man har omkring 0,2 g hash på sig, det, politiet kalder til eget forbrug; der får
man en advarsel.
Den syvende har fået en bøde på 1.000 kr., tror jeg, det var.
Det vil sige, at han nok ikke har haft 0,2 g hash.
Han har måske haft ½ g eller knap 1 g.
Det ligger nede i de størrelsesordener.
Det er altså sket for disse mennesker én gang.
De har fået en karenstid.
Den har de udstået.
Og nu kommer Det Konservative Folkeparti og siger, at der skal gå mindst 5 år.
Når man kun siger, at loven om euforiserende stoffer er overtrådt, ja, så lyder det voldsomt.
Men det handler altså om konkrete mennesker, der har haft 0,2 g hash på sig én gang.
Helge Adam Møller (KF), 1999-12-10:
Hr. Poul Nødgaard kunne ikke forstå, at Det Konservative Folkeparti forholdt sig tavs under denne vigtige debat.
Men det gør vi så heller ikke.
Men når jeg indtil nu ikke har sagt noget, er det jo, fordi vi havde en meget omfattende debat under førstebehandlingen, hvor jeg klart og tydeligt i flere omgange fastlagde, hvad der var den konservative holdning, og det fremgår også meget klart af betænkningen til det lovforslag.
Men lad mig slå fast én gang til også her ved tredjebehandlingen så, at vi synes, at det store flertal af de, der er opført på det her lovforslag, opfylder alle de kriterier, man kan kræve for at blive dansk statsborger
; det store flertal.
Men der er også et antal, der ikke gør det.
Og derfor har Det Konservative Folkeparti stillet ændringsforslag og forleden dag ved andenbehandlingen stemt for, at i alt 23 personer udgår af lovforslaget.
Det er bl.a. de to personer over 65 år, som ikke har nogen sygdomme eller andet, men som stadig væk ikke kan tale ét ord dansk, selv om de har boet i Danmark i over 15 år.
Dem ønsker vi ikke at give dansk statsborgerskab.
Det drejer sig også om de få, der inden for de sidste 5 år har overtrådt loven om euforiserende stoffer.
Dem ønsker vi heller ikke at give dansk statsborgerskab.
Og så omfatter det de knap 20 personer, som tidligere i deres tilværelse har begået meget grov personfarlig kriminalitet.
Det kan være grov vold, voldtægt, sædelighedsforbrydelser, mordbrand og tilsvarende.
Dem har vi også stemt imod.
Når vi så her ved tredjebehandlingen alligevel stemmer for det samlede lovforslaget, er det, fordi vi synes, at fordi der er 23 personer, som vi ikke ønsker at give dansk statsborgerskab, skal det ikke gå ud over de knap 3.000 andre, som har opfyldt alle krav.
Og derfor ender vi med at stemme for lovforslaget, men vi har stemt imod de 23 personer, jeg nævnte.
Og det ved hr. Poul Nødgaard, og det ved resten af Folketinget.
Poul Nødgaard (DF), 1999-12-10:
Det er, som om justitsministeren overhovedet ikke vil forstå noget som helst.
Det er nogle oplysninger, vi indtil for 1 år siden kunne få uden nogen som helst form for problemer.
Så skulle man jo mene, at når man indfører så meget avanceret edb, vil det være endnu lettere at give os de oplysninger, vi ønsker.
Og så synes jeg nok, det er på kanten, nej, jeg ved ikke, hvor langt jeg tør går, men jeg synes nok, det er på kanten til noget meget alvorligt, når justitsministeren siger, at det her ingen relevans har.
Nej, det har ingen relevans for justitsministeren og det følge, han har her i Folketinget, men det har relevans for oppositionen.
Og så prøver justitsministeren at sælge sagen ved at sige: Jeg kan ikke ødsle med skatteydernes penge.
Det lyder utrolig flot, det er vi helt enige om, men det er bare sådan et udtryk, justitsministeren bruger for at skubbe sagen væk.
Det er nogle oplysninger, vi kunne få indtil for 1 år siden.
Dem har man frataget os muligheden for at få.
Jeg skal garantere justitsministeren for, at han får kamp til stregen i den her sag.
Frank Jensen (S), 1999-12-10:
Jeg tror ikke, det er muligt for hr. Nødgaard at indfri det løfte, han her har givet, at det vil være sidste gang, han stiller mig det spørgsmål, men lad nu det komme an på en prøve.
Jeg tror, jeg kan forvente, at hr. Nødgaard vil stille det samme spørgsmål indtil flere gange også i de kommende behandlinger af indfødsretslovforslag her i Tinget.
Jeg vil sikre, at den omgang, jeg har i min administration med skatteydernes penge, er noget, der også kan forsvares.
Når hr. Nødgaard vil have oplysninger frem, som kræver en meget, meget stor manuel sagsgennemgang af oplysninger, der ikke har nogen relevans i forhold til den måde, hvorpå vi i Justitsministeriet skal administrere indfødsretslovgivningen og det kontorcirkulære, som et stort flertal i Folketinget har fastlagt, og den behandling, der i øvrigt finder sted i Indfødsretsudvalget her i Folketinget, så vil jeg sige, at jeg ikke vil bruge skatteydernes penge på at skaffe oplysninger frem, som ikke har relevans.
Det kan ikke være sådan, at et folketingsmedlem, som endda er medlem af Præsidiet, her vil se fuldstændig stort på, hvordan vi i administrationen i de enkelte ministerier sidder og forvalter vore samlede ressourcer.
Det kan hr. Nødgaard ikke se stort på.
Vi er også nødt til at tænke i forhold til måden, hvorpå vi anvender skatteydernes penge.
Og jeg vil ikke udvide den offentlige sektor med mange, mange flere årsværk for at imødekomme hr. Nødgaards ønske om at få oplysninger, som ikke har nogen som helst relevans i forhold til den lovgivning, der er på området.
Og det er det store, brede flertal her i Folketinget, der har fastlagt det kontorcirkulære, der administreres efter.
Poul Nødgaard (DF), 1999-12-10:
Det er naturligvis en fri sag, hvem der ønsker at tage ordet
her i Folketinget
Jeg synes nok, det er noget beskæmmende, at hverken Venstre eller Det Konservative Folkeparti har lyst til at kommentere de ting, vi drøfter her.
Det er de to partier, der regner med at skulle danne regering efter næste valg, og de forholder sig bare tavse i en sådan debat, der optager store dele af den danske befolkning. Så vil jeg lige spørge justitsministeren endnu en gang, for sidste gang her fra Folketingets talerstol: Vil justitsministeren medvirke til, at Dansk Folkeparti kan få de oplysninger frem, som vi vil have?
Med andre ord, justitsministeren skal indrette sin procedure via politimesteren, når man søger om dansk statsborgerskab, således at det allerede dér bliver klarlagt, hvilke oplysninger det er, hele Folketinget ønsker. Det synes jeg justitsministeren skulle komme op og svare på, og det ville klæde justitsministeren at være imødekommende for en gangs skyld.
Tom Behnke (FRI), 1999-12-10:
Én ting er de spilleregler, nogle partier har aftalt skal følges i forhold til sagsbehandlingen i Indfødsretsudvalget, noget andet er, hvad der foregår i Folketingssalen.
Her er det hvert enkelt folketingsmedlem, der skal stemme, trykke på knappen, ja eller nej, til det her lovforslag, og derfor er det væsentligt, at medlemmerne ved, hvad det er, de stemmer om.
F.eks. er der ét tilfælde, som jeg naturligvis ikke skal navngive, men der er én af ansøgerne, der har fået 80 dages betinget fængsel for vold af særlig farlig karakter, tyveri og brugstyveri samt overtrædelse af færdselsloven samt 3 måneders fængsel for røveri.
Det er bare én af ansøgerne.
Når man så aktivt og så massivt ønsker at overtræde dansk lovgivning, så har man med al tydelighed givet udtryk for, at man ikke ønsker at blive dansker, og derfor bør vedkommende selvfølgelig ikke få dansk statsborgerskab.
Dorte Bennedsen (S), 1999-12-10:
Hvis hr. Tom Behnke var gået lidt grundigere til værks, ville han have set, at blandt de mennesker, der er optaget på dette lovforslag, og som har været straffet, har to tredjedele af dem fået en betinget straf, og af dem, der har fået en ubetinget, har de to tredjedele fået under 3 måneder.
Det, vi tager stilling til i Indfødsretsudvalget - og det ved hr. Tom Behnke godt - er straffens længde.
Jeg ved ikke, om hr. Tom Behnke mener, at folk, der har fået en betinget straf, eller har fået en straf for op til 25 år siden, for altid skal være udelukket.
Den ældste af disse straffe er 25 år gammel, og af dem, der er ubetingede straffe, ligger langt, langt hovedparten mere end 10 år tilbage.
Jeg ved ikke, om hr. Tom Behnke synes, at 3 måneders straf for 10 år siden skal føre til evig fortabelse af muligheden for at få indfødsret.
Det synes vi ikke i Socialdemokratiet.
Tom Behnke (FRI), 1999-12-10:
Folketinget har ved andenbehandlingen stemt om de ændringsforslag, der var stillet.
Nogle af ændringsforslagene blev vedtaget, men der var også en lang række, som ikke blev vedtaget, desværre.
Dette har så medført, at når man går listen igennem over ansøgere, der ønsker at få dansk statsborgerskab, kan man se, at blandt dem, som om et øjeblik vil få dansk statsborgerskab, er der i forhold til kriminalitet tale om, at 38 er dømt for vold, der er 6 tilfælde af vold mod sagesløs, 11 tilfælde af kvalificeret vold eller vold af særlig farlig karakter eller vold med skade på legeme til følge, der er 12 tilfælde af vold mod nogle i offentlig tjeneste, der er 9 tilfælde af trusler på livet, 3 tilfælde af ulovlig tvang, 2 tilfælde af røveri, 2 tilfælde af blufærdighedskrænkelse, 2 tilfælde af voldtægt, 1 tilfælde af ulovlig indtrængen, 1 tilfælde af forsætlig brandstiftelse, der er 12 tilfælde af tyveri, 20 tilfælde af bedrageri, 10 tilfælde af mandatsvig, 8 tilfælde af indbrud, 9 tilfælde af hæleri, 9 tilfælde af socialt bedrageri, 23 tilfælde af dokumentfalsk og misbrug af ægte dokument, 1 tilfælde af ulovlig omgang med hittegods, 2 tilfælde af brugstyveri, 7 tilfælde af butikstyveri og 3 tilfælde af skattekontrollovsovertrædelser, og så er der i øvrigt 6 tilfælde af falsk anmeldelse, 4 tilfælde af våbenlovovertrædelse, 2 tilfælde af færdselslovovertrædelse, 18 tilfælde af udlændingelovovertrædelse, 4 tilfælde af overtrædelse af lov om euforiserende stoffer, 9 tilfælde af spirituspromillekørsel, 6 tilfælde af hærværk og groft hærværk og 2 tilfælde af kørsel i frakendelsestiden.
Jeg vil godt sige, at nogle af dem måske nok er nede i en sagskategori, hvor man må sige, at det kunne man godt se igennem fingre med, men der er sandelig også i den lange liste af kriminalitetstyper, som her er nævnt, kriminalitetstyper, som er så grove og så alvorlige, så det efter Frihed 2000's opfattelse burde udelukke personer fra nogen sinde at få dansk statsborgerskab.
Vi står uforstående over for, at Folketinget igen og igen ser igennem fingre med det her, belønner disse mennesker med et dansk statsborgerskab, til trods for at de har lavet endda ganske grov kriminalitet, så derfor vil Frihed 2000 stemme imod lovforslaget.
Poul Nødgaard (DF), 1999-12-10:
Jeg kan meddele justitsministeren, at jeg har været ovre i Indfødsretskontoret og gennemgået 50 tilfældigt udvalgte sager.
Det er slet ikke det, sagen drejer sig om, og jeg fik også en meget venlig modtagelse i kontoret, det skal gerne siges her.
Det, jeg alene opponerer over, er, at indtil for et års tid siden kunne vi få nogle oplysninger i Justitsministeriet, som vi ikke længere kan få.
Det drejer sig f.eks. om, hvilke ansøgere der er på bistandshjælp, hvilke ansøgere der er på det og det.
Og det har man afskaffet, og det er meget, at justitsministeren som ansvarlig for det store ministerium ikke sætter sig ind i det.
Man har simpelt hen nedsat serviceniveuaet over for oppositionen og sagt: Bare vi kan få de oplysninger, og vi er altså regeringen og Venstre, der indgår aftalen om det i det såkaldte kontorcirkulære, så er vi tilfredse.
Jeg synes altså, at i et demokratisk samfund må det også være sådan, at oppositionen skal have lov at komme til orde og få de oplysninger, man ønsker, og jeg kan godt sige til justitsministeren: Det sidste ord er ikke sagt i den her sag, det kan jeg love jer for.
Frank Jensen (S), 1999-12-10:
Dansk Folkepartis ordfører i denne sag kan naturligvis få lov at gennemgå samtlige sager, der bliver behandlet.
Det har jeg skrevet til hr. Nødgaard.
Jeg har skrevet, at hr. Nødgaard er velkommen til at komme over i Indfødsretskontoret i Justitsministeriet og sidde og gennemgå alle sager enkeltvis.
Det er hr. Nødgaard velkommen til.
Og jeg har endda skrevet, at det er forbeholdt hr. Nødgaard som parlamentariker og naturligvis ikke alle andre.
Jeg tror, hr. Nødgaard har en forestilling om, at han kunne sende nogle medarbejdere fra sit sekretariat.
Det er naturligvis ikke muligt, fordi det er fortroligt, det er personlige oplysninger, der fremgår her.
Jeg ved ikke, om hr. Nødgaard har benyttet sig af tilbudet, men jeg har i hvert fald skrevet det til ham.
de er til enhver tid overholdt, og det ved hr. Nødgaard udmærket.
Poul Nødgaard (DF), 1999-12-10:
Jeg holdt en længere tale i går omkring dansk indfødsret.
Den skal jeg skåne Folketinget for i dag.
Men hvis justitsministeren lige har tid til at høre efter et øjeblik, vil jeg godt spørge justitsministeren, hvorfor oppositionen ikke kan få de oplysninger, som de gerne vil have vedrørende de enkelte ansøgninger.
Det spurgte jeg om i går, og lidt arrogant synes jeg blev justitsministeren nede på sin plads.
Jeg synes, det er helt urimeligt at behandle oppositionen på den måde.
Vi har krav på at få de oplysninger, vi skal have vedrørende de enkelte ansøgninger, og det nye system, justitsministeren har sat i værk, gør, at man kun kan få det oplyst, som flertallet har besluttet man skal have.
Er det demokrati i Danmark?
Jeg forstår godt, det sejler derudad for Socialdemokratiet med sådan en holdning til oppositionen.
Jørn Jespersen (SF), 1999-12-10:
Jeg synes, at der er tale om en ualmindelig grov fordrejning af, hvad der er sket på den konference.
Det, der er sket, er, at repræsentanten fra Danmarks Naturfredningsforening har medgivet, at der ikke forelå sikkerhed for, at den mekanisme, som man vidste kunne give kræft hos mus og rotter, også fandt sted hos mennesker, og at man derfor ikke kunne sige noget med sikkerhed om, hvorvidt det samme gjorde sig gældende.
Men der foreligger utilstrækkelige oplysninger til at foretage en tilfredsstillende vurdering.
Ønsker Venstre på noget tidspunkt at bruge et forsigtighedsprincip, eller vil man altid lade tvivlen komme industrien til gode, indtil der foreligger fuldstændig uigendrivelige beviser for, at et stof giver kræft?
Helga Moos (V), 1999-12-10:
Hr. Søren Kolstrup nævnte Rio i forbindelse med forsigtighedsprincippet, og der vil jeg gøre opmærksom på, at det forsigtighedsprincip, man arbejder med i Rio, har en helt anden karakter end det forsigtighedsprincip, som hr. Søren Kolstrup har givet udtryk for her, hvor det bare har handlet om hans egen og partiets eksistentielle angst for fremtiden.
Vil hr. Søren Kolstrup i fremtiden bruge Rios definition, eller vil han fastholde, at Enhedslisten har en helt privat, egen definition af forsigtighedsprincippet?
Søren Kolstrup (EL), 1999-12-10:
Til hr. Hans Christian Schmidt omkring grønne afgifter: Jeg tror ikke, at jeg kan komme det nærmere.
Vi er tilhængere af dem.
Vi synes, det er bedre end ingenting.
Men når vi går ind for dem, så er det af miljømæssige grunde, det er ikke af fiskale grunde.
Derfor er vores kongstanke, at man jo skal sikre sig på så mange grønne afgifter som muligt et bundfradrag, hvor man kan sige, at en del af forbruget er friholdt derfra.
Det problem har vi ikke omkring den her grønne afgift.
Der har vi ikke nogen problemer, hvad angår det sociale.
Ingen.
Så der giver vi grønt lys for os selv, no problem.
Til fru Helga Moos kan jeg sige: Enhedslisten er indstillet på at bruge det forsigtighedsprincip, som bl.a. er defineret i Rio og i en lang række internationale sammenhænge, og at det er i den sammenhæng, at vi siger »vi«.
Henriette Kjær (KF), 1999-12-10:
Altså nu deler jeg ikke den frygt for pvc, som hr. Søren Kolstrup har.
Det synes jeg også, jeg har givet udtryk for.
Og det kan vi være enige eller uenige i.
Jeg har læst alt det materiale, vi har fået, og de undersøgelser, der er refereret i de spørgsmål, der er blevet stillet til udvalget.
Og for den hårde pvc's vedkommende mener jeg, der er så meget styr på det, at det ikke udgør et problem.
Det kan så være hensigtsmæssigt, at man ikke skal bearbejde materialet for at få de dårlige ting ud af det osv., og at man ikke skal igennem en omkostningsfuld forbrænding, hvor det skal renses, hvad der gør det dyrt.
Men det er klart, at jeg da synes, at de steder, hvor man kan udfase det, uden at præparaterne bliver dyrere eller mindre gode, der man skal gøre det. Men altså som sagt: Den dér store frygt for pvc kan jeg ikke dele med Enhedslisten.
Søren Kolstrup (EL), 1999-12-10:
Der var en del af mit spørgsmål, fru Henriette Kjær ikke svarede på: Vil fru Henriette Kjær være med til en udfasning af pvc på de områder, hvor vi har umiddelbart miljøvenlige alternativer, og hvor vi kan undgå pvc?
Henriette Kjær (KF), 1999-12-10:
Til hr. Søren Kolstrup: Problemet er jo, at alternativerne ikke er gode nok.
Nogle af dem er jo mere miljøskadelige end pvc'en.
Det er det, man ligesom glemmer at se på.
Og den debat synes jeg faktisk er meget vigtig, og den er blevet glemt lidt her i dag.
Jeg nævnte det, fordi nogle af de afløsere, der er, faktisk indeholder ftalater, der er endnu værre end den hårde pvc.
Jeg synes jo, det er problematisk, at man sådan går ind og vurderer det som et godt alternativt produkt.
Så man kan ikke rent sige, at der for 90 pct.s vedkommende er erstatningsprodukter.
De er i hvert fald ikke lige så gode.
Så vil jeg sige til fru Pernille Blach Hansen, at afgifter er ikke en god løsning på det her område.
Det vil de aldrig blive.
Det, der er problemet, er jo, at man ikke understøtter de frivillige ordninger, som man med næb og kløer prøver på at få til at fungere.
Hvis kommunerne ikke vil opstille de containere, som WUPPI har, jamen hvordan skal de så stå nogen steder?
Hvordan skal byggeaffaldet så nogen sinde komme i dem?
Det er jo et problem.
Det er så rigtigt nok, at det får vi løst i fremtiden,
men indtil nu har man ikke haft mulighed for at gøre det, fordi man ikke kunne pålægge kommunerne at opstille containere til pvc-holdigt affald.
Og det er jo så netop derfor, vi står med de dårlige tal.
Det er jo også paradoksalt, at vi ved, der finder et godt udviklingsarbejde sted - f.eks. på Nordisk Kabel & Tråd - og at man så ikke går ind og understøtter det og prøver at se: Hvad er det egentlig, de laver her?
Er det noget, vi kan bruge i andre brancher?
Det er man fuldstændig uinteresseret i.
Så det, jeg siger, og det, jeg endte med at sige i min ordførertale, er, at der skal mere forskning på området, udvikling.
Det opfordrer vi ministeren til at sætte i søen.