Jytte Andersen (S), 1997-10-28:
Hele den arbejdsmarkedspolitiske indsats har som formål at skabe balance på arbejdsmarkedet mellem udbud og efterspørgsel.
Et af de forhold, som kendetegner et velfungerende arbejdsmarked, er, at virksomhederne kan få den arbejdskraft, de har brug for, med de kvalifikationer, der er behov for, og den primære opgave er faktisk også, at der ikke opstår flaskehalse hverken på det ene eller på det andet område.
Balancen på arbejdsmarkedet opnås ved at føre en aktiv arbejdsmarkedspolitik, som bl.a. gennem uddannelse bidrager til en velkvalificeret arbejdskraft.
Et fleksibelt og velfungerende arbejdsmarked forudsætter imidlertid også et godt dagpengesystem, som sikrer tryghed for den enkelte.
Jeg kan sige, at i international sammenhæng har vi i Danmark et godt dagpengesystem, og det er bl.a. forudsætningen for de korte danske opsigelsesvarsler, som dermed også er med til at sikre fleksibilitet på det danske arbejdsmarked.
Med den udformning, vi har givet arbejdsmarkedspolitikken her fra 1994 med arbejdsmarkedsreformen og uddannelsesreformerne, er det faktisk lykkedes os at sikre en helt unik udvikling, hvor det på trods af en hurtig beskæftigelsesudvikling er lykkedes at undgå alvorlige flaskehalsproblemer.
Denne udvikling vækker faktisk meget stor og meget positiv interesse på internationalt plan både i EU og i OECD.
De seneste års konjunkturfremgang har betydet, at det danske arbejdsmarked har ændret sig væsentligt, og det har også haft indflydelse på krumtappen i arbejdsmarkedspolitikken. For bare 3 år siden stod vi i en situation med næsten 355.000 ledige, og arbejdsmarkedspolitikkens mål er jo naturligvis i den situation at bekæmpe ledigheden.
Men siden 1993 er ledigheden faktisk faldet med mere end en tredjedel.
Udviklingen i beskæftigelsen er også vendt, så der siden 1995 har været vækst i beskæftigelsen, i alt er beskæftigelsen vokset med 106.000 personer i perioden fra 1993 til 1997.
Faldet i ledigheden og væksten i beskæftigelsen betyder, at indholdet i dagens arbejdsmarkedspolitik har flyttet sig fra hovedsagelig at beskæftige sig med bekæmpelse af arbejdsløshed til at have med andre ting at gøre, nemlig også at understøtte beskæftigelsesfremgangen og forebygge flaskehalse. Vi oplever i dag en lav ledighed inden for en række offentlige fagområder, men der er enkelte områder, hvor forespørgeren har været skarpsindig nok til at konstatere, at der er tydelige tegn på mangelproblemer.
Flaskehalsproblemerne på det offentlige område er dog fortsat af et begrænset omfang og vedrører specifikt afgrænsede områder.
Det drejer sig primært om folkeskolelærere til undervisning i matematik, fysik, kemi og tysk.
Regionerne forventer dog en vis lettelse i flaskehalssituationen inden for det offentlige område.
Inden for social- og sundhedsassistentområdet er situationen blevet mærkbart forbedret, og der ses også en vis forbedring blandt sygeplejersker og på lægeområdet. AF's rolle er at forebygge og understøtte beskæftigelsen.
I de regionale arbejdsmarkedsråds kvartalsvise flaskehalsredegørelser foretages der en løbende vurdering af, hvordan den samlede situation ser ud, herunder også den indsats, som sker inden for de områder, som jeg nu har været inde på, og som i øvrigt ikke hører ind under det, man kan kalde AF's traditionelle område.
AF's formidling forudsætter et godt samarbejde mellem AF og virksomhederne, herunder at arbejdsgiverne i tilfælde af arbejdskraftmangel faktisk henvender sig til AF så tidligt som muligt.
AF har i dag en markedsandel af jobomsætningen på arbejdsmarkedet på ca. 20 pct.
Hvis AF skal have fingeren på pulsen i forhold til jobomsætning på centrale dele af arbejdsmarkedet fremover, herunder også de nye jobmarkeder i vækst bl.a. inden for servicesektoren, mener jeg faktisk, at AF skal styrke og udvikle sin formidlingsindsats. Derfor har jeg taget en lang række initiativer for netop at styrke AF's ordinære formidling gennem en stærkere dialog med både de offentlige og de private virksomheder, og jeg har også bedt et konsulentfirma om at se på AF.
Men det er faktisk sådan, at der ikke er de lange og faste traditioner for, at offentlige arbejdsgivere i samme udstrækning som private benytter sig af AF som rekrutteringskanaler. Det hænger givetvis sammen med, at offentlige stillinger skal slås op, skal annonceres. Derudover foretages formidlingen af sygeplejersker også af sygeplejerskernes egen arbejdsløshedskasse, som jo altså ikke er en del af AF's område.
Det gælder bl.a. lærere og pædagoger, og der er derfor noget, der tyder på, at der ikke er en tilstrækkelig geografisk mobilitet blandt disse grupper.
Og som forespørgeren og Folketinget i øvrigt ved, er der jo fremsat lovforslag fra regeringens side netop med henblik på en større fleksibilitet og en større mobilitet på arbejdsmarkedet og også en udvidelse af det effektive arbejdsudbud. Jeg skal ikke her komme ind på en meget detaljeret beskrivelse af de initiativer, som AF tager på det offentlige område, men jeg vil godt nævne et par stykker.
Uddannelses- og opkvalificeringsforløb organiseres, målrettes meget imod de jobåbninger, der er på arbejdsmarkedet, og her har vi projekter, der drejer sig om forberedende kurser for f.eks. social- og sundhedsassistenter, og der er flere uddannelsesinitiativer og opkvalificeringskurser for socialrådgivere, pædagoger og lægesekretærer.
Et af de mest succesrige arbejdsmarkedspolitiske redskaber er jobrotation, og fra 1993 og indtil dette øjeblik er der ca. 100.000 personer, der har deltaget i jobrotationsprojekter.
En fjerdedel af jobrotationerne er foregået inden for det offentlige område, altså inden for social- og sundhedsområdet.
Derudover indgår der selvfølgelig også i denne vejledning dette meget præcist at vejlede de ledige til at blive motiverede igennem forberedelseskurser til social- og sundhedshjælperuddannelserne, selvfølgelig i samarbejde mellem AF, amterne og kommunerne.
Et sidste eksempel, jeg vil nævne, er, at puljejobordningen også har vist sig at være et ganske godt uddannelsespolitisk instrument, når det drejer sig om at uddanne ledige til social- og sundhedshjælperområdet, og puljejob og jobtræning har i øvrigt også en meritgivende funktion i forhold til social- og sundhedshjælperuddannelserne.
Endelig skal jeg nævne, at AF har iværksat en række uddannelsesinitiativer og opkvalificeringskurser for socialrådgivere, pædagoger og lægesekretærer, men jeg vil godt afslutningsvis slå fast, at AF ikke har mulighed for gennem arbejdsmarkedspolitikken at løse de mangelproblemer, der måtte opstå inden for det offentlige område.
Det henhører under min kollega undervisningsministeren og i øvrigt som den samlede regerings prioritering, så det skal jeg ikke komme ind på.
Men det er klart, at AF kan yde sit bidrag i forhold til at få folk til at flytte sig fra et område over til et andet, hvor der er brug for dem, og som sagt har vi både puljejobordning som meritgivende i forhold til social- og sundhedshjælperuddannelsen, og vi har en lang række jobprojekter, en lang række opkvalificeringskurser, i AF.
Jeg vil godt slutte min besvarelse her med at sige, at jeg ikke set ud fra en arbejdsmarkedspolitisk synsvinkel anser det for at være nødvendigt at komme med flere nye redskaber i forhold til det offentlige arbejdsmarked.
Men selvfølgelig skal der i AF's ordinære jobformidling, i det omfang jobbene bliver tilmeldt AF, også være fokus på dette område; de lediges handlingsplaner skal også rette sig imod det offentlige område, som jo har brug for arbejdskraft, og hvor man vel også kan sige, at samfundet har brug for, at der er nogle, der er interesseret i dette område, for det er jo en del af velfærdssamfundet, en del af det omsorgssamfund, som vi gerne vil opretholde, som vi gerne vil vedligeholde, og som vi gerne vil udvikle.