Keld Albrechtsen (EL), 1997-12-04:
Der har været et flertal i Folketinget - så vidt jeg kan se det - som har tilkendegivet, at de har den holdning tilfælles med forslagsstillerne, at de arbejder for at få atomvåbnene væk.
Men jeg savner stadig væk et svar - ikke mindst fra den socialdemokratiske ordfører, for vi fik faktisk et svar fra den radikale ordfører - på spørgsmålet, om man grundlæggende er enig i det synspunkt, at det både ud fra en politisk, moralsk og juridisk betragtning er ulovligt at bruge atomvåben.
Og jeg synes, det er afgørende, at vi kan være enige om - hvis vi kan det - at det fælles udgangspunkt er, at selvfølgelig kan en så vanvittig handling som anvendelse af atomvåben ikke være lovlig og ikke være i overensstemmelse med de internationale sædvaneregler og konventioner og heller ikke være noget, som man ud fra en moralsk betragtning på nogen som helst måde kan sanktionere, altså ikke være noget, som man på nogen måde kan acceptere på noget plan.
Det synes jeg det er væsentligt at få svar på, ikke mindst fra Socialdemokratiet.
Jeg takker ministeren for redegørelsen for de mange væsentlige ting, der forhandles om, men jeg må også sige, at heller ikke fra ministeren kom der et svar på det helt grundlæggende, principielle spørgsmål, om ministeren mener, at det er i strid med både retlige og moralske principper at anvende atomvåben.
Det har fra både ministerens og andres side været forsøgt at rejse en lille smule tvivl om, hvad der egentlig står i den udtalelse, som kom fra Den Internationale Domstol.
Domstolen fremhæver, at stater aldrig må bruge våben, som ikke skelner mellem civile og militære mål, og at de stridende aldrig må udsætte civilbefolkningen for unødige lidelser.
Og staterne har ikke frihed til at bestemme frit, hvilke våbentyper de vil anvende, og disse principper gælder også for atomvåben, siger domstolen.
Det fører jo så frem til, at domstolen som almindeligt princip siger, at brug af atomvåben strider mod retsprincipperne.
Men bortset fra ekstreme situationer af selvforsvar var der altså i domstolen enighed blandt alle dommerne - så vidt jeg har fået det refereret - om, at det er ulovligt at bruge atomvåben. Derfor kan jeg ikke rigtig forstå, at ministeren kan anfægte forslagsstillernes fremstilling af den juridiske del af sagen.
Det overrasker mig meget, og efter det nøje genstudium af teksten, som jeg har foretaget her under debatten, må jeg sige, at ministerens forståelse af Den Internationale Domstols tekst faktisk ikke er helt korrekt.
Og når vi i beslutningsteksten specielt har henvist til, at vi gerne ser et sådant forslag fremsat i NATO, er det selvfølgelig, fordi NATO stadig væk forbeholder sig adgang til som den første part i en konflikt at anvende atomvåben.
Det er en særlig ulovlig form for atomvåbenbrug, kan man sige, for det er jo en brug af atomvåben, som helt klart ikke har noget at gøre med den særlige situation, som dommerne omtaler: en situation af ekstremt selvforsvar.
Det er tværtimod en situation, hvor man kan true med at bruge atomvåben som politisk pressionsmiddel, som politisk trusselsmiddel, og eventuelt bruge atomvåben i praksis på et tidligt tidspunkt i forbindelse med en konflikt. Desværre er der jo sket det - blandt andet som følge af planerne om NATO-udvidelsen - at Rusland har skærpet sin atomstrategi, således at den i dag minder om NATO's, så de to atommagter USA og Rusland begge i dag forbeholder sig adgangen til at anvende atomvåben som den første part i en eventuel konflikt og endda forbeholder sig at gøre det på et tidligt tidspunkt.
Derfor synes jeg, det er særlig påkrævet, at man stiller et sådant forslag om brug af atomvåben netop i NATO, men selvfølgelig også i de forsamlinger, hvor de andre atommagter er til stede - OECD og FN osv.- og hvor det ville være relevant at gøre det.
Men vi er jo medlemmer af NATO, og vi har jo derfor et særligt medansvar ved at deltage i en alliance, der forbeholder sig retten til at krænke alle internationale retsprincipper.
Det er jo også sådan - hvad ministeren jo ved - at der er kommet hidtil hemmeligholdte papirer frem i USA, som viser, at der er 10.000 mennesker på den amerikanske stats lønningsliste, som er beskæftigede med modernisering af atomvåbnene, med udvikling af en ny generation af atomvåben, præcisionsatomvåben, mindre atomvåben, som er beregnede til at kunne føres frem af f.eks. meget præcise krydsermissiler og ramme mål med stor præcision.
Og de planer, som 10.000 mennesker i den amerikanske industri arbejder med, giver kun mening, hvis man forbeholder sig adgang til at benytte atomvåben.
Ellers har disse planer ingen mening; det vil ministeren vel formentlig være enig i.
Og derfor må man jo desværre sige, at spørgsmålet om atomoprustning ikke er et historisk problem, som er løst, og desværre heller ikke er et problem, som gennem alle de forskellige forhandlinger, som ministeren refererede til,
på nogen måde er ved at være løst.
Tværtimod, mens der forhandles, er atommagterne altså i gang med at udvikle en ny generation af atomvåben.
Det håber jeg ministeren vil kunne kommentere, altså om det er korrekt, at der faktisk foregår en sådan planlægning af nye atomvåben i USA.
Vi har jo fået at vide, at Jeltsin nu vil skrotte nogle flere atomvåben, men vi ved jo altså samtidig, at man i Rusland som følge af bl.a. NATO-udvidelsen faktisk lægger mere vægt på atomvåben i sin forsvarsstrategi, end man har gjort tidligere.
Hr. Gert Petersen nævnede den rejse med Forsvarskommissionen til Rusland - og herunder til Kaliningrad - som vi var på, og hvor vi desværre klart fik bekræftet det indtryk, at der, hvad enten nogle af atomvåbnene bliver skrottet eller ej, er en udvikling undervejs i Rusland, hvor man vil lægge større vægt på brugen af atomvåben i en eventuel konfliktsituation.
Det er en reaktion på tilsvarende vestlige signaler af mindre fredelig art, og det vil sige, at selv om vi ikke er tilbage i den kolde krig, er vi altså heller ikke nået frem til en situation, hvor problemerne på nogen måde er løst.
Jeg håber på, at vi i udvalget kan komme et stykke videre og også få fjernet den tvivl, som ministeren har haft om det juridiske grundlag for det her, som jeg altså mener at ministeren tager helt fundamentalt fejl omkring.