runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-06-10:
Det var en meget forsigtig tale, kan man vistnok sige.
Den bevægede sig ikke ud på noget som helst dybt vand nogen steder, og jeg er da fuldstændig enig med hr. Grove i, at det afgørende selvfølgelig ikke er, om der går en dag eller to mere eller mindre.
Det afgørende er, at vi finder de rigtige løsninger.
Men jeg må spørge hr. Grove: Er det ikke rigtigt, at hvis vi kigger i bakspejlet og ser på de foranstaltninger, der løbende er blevet indført og har skabt større åbenhed, er det nogle initiativer, som er helt naturlige i dag, og som jo ingen kunne drømme om at foreslå afskaffet? Er det ikke sådan med åbenhed i lovgivningsarbejdet, at når man først har indført det, synes alle egentlig, det er naturligt, man har gjort det, og spørger, hvorfor man egentlig ikke har gjort det for lang tid siden?
Derfor drejer det sig måske om, at vi her skal prøve at tage nogle skridt, som måske nok kan virke lidt fremmede i forhold til det arbejde, vi er vant til, men som trods alt vil udbrede EU-debatten. Så må jeg spørge hr. Grove om noget helt konkret om det
med fagudvalgene.
Jeg kan forstå, at De Konservative er tilhængere af, at fagudvalgene inddrages mere, og det kan jeg godt forstå, for det er vi også tilhængere af.
Men det skal ikke være som en erstatning for en åben debat i Folketinget eller en åben debat i Europaudvalget, altså hvor offentligheden har adgang til at følge med i, hvad der sker, og derfor vil jeg gerne spørge til en ting, som jeg ikke synes kom til udtryk i hr. Groves ordførerindlæg, nemlig spørgsmålet om at åbne Europaudvalget for offentligheden - eventuelt med den undtagelsesklausul, at når det drejer sig om et specifikt forhandlingsmandat, der kan være af betydning over for andre lande, har regeringen mulighed for at bede om at få lukket Europaudvalget i den ene sag, men ellers en generel åbenhed. Der var ikke nogen steder i hr. Groves indlæg, der blev udtrykt fuld tilslutning til åbenhed, hverken ved en førstebehandling i Folketinget, som jeg kan forstå De Konservative direkte er modstandere af, og heller ikke i Europaudvalget.
Derfor de to konkrete spørgsmål.
Elisabeth Arnold (RV), 1998-06-10:
Som EU-ordfører for mit parti blev jeg en lille smule fornærmet over den måde, hr. Holger K. Nielsen beskrev lovgivningen i Folketinget på, for den blev reduceret til tre paragraffer, nemlig § 1: Ministeren bemyndiges, § 2: Loven gælder ikke for Færøerne og Grønland, og § 3: et eller andet mekanisk.
Jeg synes altså, hr. Holger K. Nielsen skylder Folketinget at sige, hvad det er for nogle lovgivninger, der bliver gennemført på den meget generelle og sjuskede måde, for jeg synes ikke, det tjener Tingets ære, at hr. Holger K. Nielsen kommer med sådan nogle beskrivelser.
Dernæst vil jeg sige: Jeg synes ikke, det er et stigende problem, at Europaudvalget bliver opfattet som en slags substitut for Folketinget; det er et permanent problem, og sådan har det været, lige siden Danmark i 1972 blev medlem af EF: at forhandlingsmandaterne blev afgivet i det lukkede Markedsudvalg.
Det er ikke et stigende problem, men har altid været et problem, og det er det problem, vi endnu en gang skal prøve
at tage fat på, og derfor vil jeg bede om en kommentar til det med, at det er et stigende problem, for det er altså et permanent problem.
Jacob Buksti (S), 1998-06-10:
Og jeg synes også, det af hr. Holger K. Nielsens indlæg blev klart, hvad det er for en slags skizofreni, der er i det her, når vi skal have åbenhed og folkelige debatter osv.
Det viser jo præcis, at det ikke er helt ligegyldigt, hvad det er for en form, vi anvender.
Mange af os mener jo, at mange af de her sager ikke er folkelige, og hvordan får man i lyset af alt det her en national dialog om noget, som ikke nødvendigvis er folkeligt?
Det er det, der er udfordringen for os alle sammen. Jeg skal ikke gå langt ind i hr. Holger K. Nielsens indlæg, men bare sige noget om to ting:
For det første mener jeg, at hr. Holger K. Nielsen sagde, at der skulle være en folkelig kontrol af mandaterne, og dér vil jeg spørge, om hr. Holger K. Nielsen ikke mener, at vi i det mindste skal starte med at have en parlamentarisk kontrol.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-06-10:
Jeg vil gerne kvittere for de positive bemærkninger, hr. Holger K. Nielsen kom med om det forslag, som vi har fremsat til behandling her i dag, og samtidig understrege, at vores intention med forslaget naturligvis er at få denne debat i gang for alvor, så vi kommer nogle skridt videre og når nogle mål.
Og jeg vil også godt sige, at specielt efter at jeg har hørt ordføreren for Venstre, men også ordføreren for De Konservative, synes jeg, hr. Jacob Buksti var meget mere positiv over for ændringerne og sendte nogle signaler, som jeg håber vi kan arbejde videre med. Det, der har været vores budskab med beslutningsforslag
nr. B 49, er som sagt at prøve at få dette her formaliseret og få sat en tidsramme på det, og derfor er jeg lidt interesseret i at vide, hvad SF's indstilling er til, hvor hurtigt der skal gås frem.
For når vi taler om åbenhed, er det for os ikke et spørgsmål om, hvorvidt en sag er folkelig, og om tilhørerpladserne er fyldt op, når der diskuteres EU-sager, men noget rent principielt, og så må befolkningen jo komme og overvære det, i det omfang befolkningen ønsker det.
Det er altså ikke et spørgsmål om, hvorvidt vi skal have åbenhed alt efter, hvor mange der gider overvære det; det er et rent principielt spørgsmål.
Vi tager jo heller ikke et forslag væk fra dagsordenen her i salen og overfører det til et udvalg, fordi vi har at gøre med et forslag, som folk ikke gider overvære og diskutere.
Så det er noget rent principielt, og derfor er jeg interesseret i at høre, hvad SF's tidsramme for det er, og om SF vil være med på, at vi om ikke andet så i et beretningsudkast eller på anden måde forsøger at forpligte hinanden på en tidsramme, så vi kommer et stykke vej inden for en rimelig overskuelig fremtid.
Elisabeth Arnold (RV), 1998-06-10:
Jeg synes, det er deprimerende gang på gang at høre ledende politikere fra de store partier sige, at de går varmt ind for åbenhed, går ind for enhver form for udvidelse af åbenhed, men der er dog alligevel visse grænser, og så bliver alle de grænser remset op. Man vil ikke have, at deputationer i udvalgene skal kunne optræde offentligt; der skal ikke være offentlig adgang til oplysningerne, og samråd kan sandelig heller ikke være offentlige, osv. osv.
Og så ender det hele med, at der intet bliver tilbage af den åbenhed, man gerne ville have, og som man påstår, man går ind for.
Alt for ofte bliver der brugt formalistiske og let gennemskuelige undskyldninger for alligevel ikke at gennemføre den åbenhed, man ved festlige lejligheder siger, man går ind for.
Jeg er nødt til at sige, at fru Birthe Rønn Hornbech skulle se at tage sig sammen, rette ryggen og sige, at hvis man går ind for åbenhed, går man virkelig ind for åbenhed, og så arbejder man for det.
Holger K. Nielsen (SF), 1998-06-10:
Mit svar er: så hurtigt som muligt, og at vi til enhver tid er villige til at forpligte os på det her.
Til fru Elisabeth Arnold, som jo endnu en gang bekræftede, at hun ikke er særlig svær at fornærme fra Folketingets talerstol,
vil jeg sige, at jeg har et eksempel på den slags lovgivning; jeg har det ikke lige på mig her, må jeg indrømme, men jeg kan finde det, hvis det ønskes.
Men jeg kan huske, at da jeg var boligordfører og på et tidspunkt var ordfører på et forslag om en ændring af boligbyggeriloven, som havde noget at gøre med kvotefordelingen i det almennyttige byggeri, havde der i bemærkningerne til forslaget pludselig indsneget sig en implementering af byggevaredirektivet, blot som et punkt mellem en masse andre boligpunkter.
Så jeg larmede op om, hvad det dog var for noget, og fik
Og så sagde man til mig: Jamen det har været behandlet i Markedsudvalget, som det hed dengang, og har fået en grundig behandling dér.
Det, jeg bare vil sige med det her, er det principielle, at i det omfang EU-lovgivningen kommer ind og erstatter eller dækker lovgivningen her i Danmark - og det sker jo - er det altså nødvendigt, at man får en åbenhed omkring og en folkelig kontrol med arbejdet i Folketingets Europaudvalg, som er ligeså stor som her i Folketinget.
Til hr. Jacob Buksti: Jeg ser altså ikke nogen forskel på den parlamentariske og den folkelige kontrol, og det håber jeg da ikke der er - hr. Buksti nikker; så er vi helt enige i dét.
Det, det drejer sig om, er, at der bliver den samme åbenhed, så borgerne får mulighed for at tjekke, hvad der er sagt, og hvad der er vedtaget, og om man har vedtaget det, som der er givet mandat til.
Det har vi nu som medlemmer af Europaudvalget mulighed for at få indblik i, men det havde vi eksempelvis ikke for 20 år siden. Så det har været en lang, sej kamp for at få bedre mulighed for at kontrollere regeringen på det her punkt
Keld Albrechtsen (EL), 1998-06-10:
Hr. Holger K. Nielsen mente, at førstebehandlinger af direktivforslag i Folketingssalen ikke havde været en succes, og det er muligvis rigtigt, at der ville opstå den samme situation, som vi kender fra almindelige, danske lovforslag: at nogle af dem ville have en begrænset opslutning på tilhørerpladserne, og at tv-kameraerne ikke i alle tilfælde ville være stillet op, men det er jo heller ikke alene derfor, man førstebehandler lovforslagene i fuld offentlighed.
Det ville jo være en kolossal fordel, hvis regeringen blev tvunget til at fremlægge Danmarks principielle holdning og partierne blev tvunget til at tage stilling på det principielle niveau og melde ud, for så har de organisationer og borgere, der interesserer sig for det, mulighed for at komme ind på et tidspunkt, hvor der stadig væk kan gøres noget ved tingene, og prøve på at ændre dem, hvis det er det, man ønsker, og så kan en demokratisk proces jo få en lidt større chance.
Når folk først hører om det, i det øjeblik sagen er til mandatforhandling i Folketingets Europaudvalg eller måske et par dage før, så er toget jo reelt kørt med hensyn til borgernes indflydelse.
Det er det, jeg synes er argumentet for disse førstebehandlinger, og derfor vil jeg da opfordre SF til at overveje den tanke én gang til.
Elisabeth Arnold (RV), 1998-06-10:
Jeg må sige, at jeg synes, det lykkedes hr. Holger K. Nielsen at træde sig selv ganske eftertrykkeligt over tæerne, for på den ene side nævnte han eksemplet med byggevaredirektivet, der lige pludselig blev implementeret, så man næsten ikke opdagede det, hvis man ikke læste bemærkningerne meget grundigt igennem, og sagde, at det var fuldstændig overfladisk, og at man blot fik at vide, at det var blevet behandlet i Markedsudvalget, men på den anden side sagde hr. Holger K. Nielsen i sit tidligere indlæg, at en førstebehandling af direktiver i Folketingssalen i hvert fald var en dødssyg idé. Jeg går ikke ind for en førstebehandling, men hvis hr. Holger K. Nielsen skulle være logisk og konsistent, skulle han jo have sagt, at en førstebehandling ville være en god idé, for så ville vi ikke få de overraskelser bagefter med en lovgivning, hvor man nærmest parentetisk implementerer et byggevaredirektivforslag.
Holger K. Nielsen (SF), 1998-06-10:
Jeg synes, Det Radikale Venstre skulle forsøge at diskutere substans og politik i stedet for at komme med den slags indlæg, som vi hørte her.
Jeg mener, at der er behov for, at der bliver klarhed over, hvad der bliver behandlet og vedtaget her i Folketinget, men derfor er det jo ikke sikkert, at der skal være en førstebehandling her i Folketingssalen af alting.
Og det er da fuldstændig korrekt, at det formentlig havde været mere konsistent, hvis jeg havde støttet dét, men så tror jeg vi ville drukne i sager her i Folketingssalen, og jeg er ikke sikker på, at det ville styrke den demokratiske debat. Jeg mener, at man godt kan få en åben debat, uden at det nødvendigvis bliver her i Folketingssalen.
Og det, vi så skal diskutere, er bl.a. det, som udenrigsministeren på et tidspunkt var ude med, hvor han, så vidt jeg husker det, foreslog en form for andetkammer, hvis vi fik en ny grundlov.
Det tror jeg ikke er nogen god idé, men man kunne måske diskutere at indføre nogle andre foraer og nogle andre former, hvorved man kunne få en offentlig debat, og det kunne jo ske ved, at man åbnede møderne i Folketingets Europaudvalg.
Det var da en mulighed, i stedet for at det skulle være her i Folketingssalen, for jeg tror altså, at vi ville drukne i arbejde her i salen, hvis man gjorde dét.
Men jeg er ikke principielt afvisende over for det - naturligvis er jeg ikke det, vil jeg sige til hr. Keld Albrechtsen - men vi må også diskutere nogle praktiske former, hvorunder det kan blive til noget, og det synes jeg da vi skal være åbne over for. Men det centrale for mig er, at i det omfang EU-lovgivning erstatter reel sagsbehandling her i Folketingssalen, sker det via bemyndigelsesloven, og det er det, jeg er utilfreds med: at man i virkeligheden giver ministeren en helt indholdsløs bemyndigelse til bare at gøre sådan og sådan, at han gennem administrative forskrifter her i Danmark, gennem cirkulærer og bekendtgørelser, i virkeligheden får lov til at gøre, hvad han vil.
Det synes jeg altså er et problem, og når argumentet så er, at den sag har været behandlet i Folketingets Europaudvalg, må vi altså sige: Jamen så må arbejdet i det udvalg åbnes i højere grad.
Det er vores argumentation.
Keld Albrechtsen (EL), 1998-06-10:
Nu ved jeg godt, at CD's ordfører ikke er til stede, men jeg kan alligevel ikke lade være med at stille et spørgsmål, for efter min opfattelse er det jo et dybt uansvarligt forslag, CD har om i realiteten at nedlægge Folketingets Europaudvalg.
Det vil jo medføre, at man fuldstændig vil miste overblikket, og at man vil blive et let offer for Europa-Kommissionen og bureaukraterne og lobbyisterne.
F.eks. vil man jo glemme at tage hensyn til, om subsidiaritetsprincippet er overholdt, og om retsgrundlaget er i orden, alle de ting, hvor overblikket skal være til stede, og som ligger bedre i Folketingets Europaudvalg.
Og det er da tilfredsstillende, synes jeg
, at debatten her har vist, at et stort flertal af partierne konsekvent afviser den tankegang, men jeg er ikke overrasket over, at det er det mest unionsivrige parti af dem alle, som går ind for den tanke, for den ligger i forlængelse af en føderalistisk tankegang.
Men jeg ved meget godt, at CD's ordfører ikke er til stede, så jeg ved ikke, om jeg kan få en kommentar nu, men jeg synes alligevel ikke, en så markant uansvarlig tankegang skulle have lov til at stå fuldstændig uden bemærkninger.
Henning Grove (KF), 1998-06-10:
Det er til det spørgsmål, hr. Holger K. Nielsen havde om, hvorvidt der skulle være tvang over for fagudvalgene: Jeg kan godt se, at hvis de blev tvunget til at gøre lidt mere ud af det, undgik vi måske det tidligere omtalte lovforslag med tre paragraffer, for så lå ansvaret i hvert fald ikke alene i Europaudvalget, så lå det jo også hos eksperterne i vores fagudvalg.
For mig er åbenhed altså også, at vi får de folk med, der sidder i fagudvalgene.
I øjeblikket er der en tendens
til, at alle eller mange i udvalgene siger: Jamen det bliver ordnet i EU, så det behøver vi slet ikke at tage os af.
Men der er jo ét stort problem i det her, og det er med hensyn til tidsspørgsmålet, for ofte undskylder regeringen sig med, at det først kommer torsdag, som vi om fredagen skal have møde i Europaudvalget, og så er det utrolig vanskeligt at få det igennem fagudvalgene først.
Så dér er der i hvert fald et problem, som regeringen skal løse for os: at vi får notaterne noget før, så vi simpelt hen kan nå at få dem i fagudvalgene.
Anne Baastrup (SF), 1998-06-10:
Da hr. Aage Frandsen ikke kan deltage i dag, skal jeg på hans vegne sige, at SF også kan tilslutte sig lovforslaget.
Jeppe Kofod (S), 1998-06-10:
Der er ingen tvivl om, at vi i Socialdemokratiet mener, at de videregående uddannelser i takt med tidens udfordringer skal fornys og forbedres.
Der er heller ingen tvivl om, at viden og dermed uddannelse og forskning er blevet de moderne landes bedste økonomiske middel i broen til det 21. århundrede og et væsentligt fundament for den enkelte til både et arbejdsmæssigt og personligt godt liv.
Den nuværende regering har derfor også igennem de seneste år iværksat en række reformer af de videregående uddannelser for at honorere nutidens og fremtidens krav og udfordringer.
Den linje mener vi i Socialdemokratiet skal fortsætte. Kvaliteten og effektiviteten af de videregående uddannelser skal sikres og udbygges i tæt dialog med uddannelsesinstitutioner, studerende m.v.
Det gælder såvel de korte som de mellemlange og lange videregående uddannelser.
Således fremlagde regeringen i år i januar redegørelsen
om det 21. århundredes videregående uddannelsesinstitutioner, der sigter på en bred debat af rammerne og dermed strukturen af de videregående uddannelser i Danmark
Og som ministeren også var inde på, ventes denne redegørelse at blive fulgt op af en anden redegørelse, og samlet skal de diskuteres i næste folketingssamling. Dermed er analysen af og debatten om de videregående uddannelser i fuld vitalitet, således at et af de primære mål, som det står beskrevet i redegørelsen om det 21. århundredes videregående uddannelsesinstitutioner, er at skabe fundamentet for et af verdens bedste uddannelsessystemer, der vil kunne sikre Danmark velfærd og velstand langt ind i det 21. århundrede.
Socialdemokratiet støtter selvfølgelig målet som beskrevet i redegørelsen.
Vi ser også, at Danmark i sammenligning med vore nabolande er præget af relativt mange små videregående uddannelsesinstitutioner.
En øget koordination, samarbejde og fleksibilitet samt nye strukturer er derfor påkrævet, såfremt den faglige kvalitet af udbudet skal sikres.
Vi mener samtidig, at SF's forslag om nedsættelse af en kommission for videregående uddannelser på nuværende tidspunkt vil betyde en forsinkelse, snarere end at fremme en nødvendig reform af de videregående uddannelser i Danmark.
Derfor opfordrer Socialdemokratiet Folketingets partier til at afvise SF's forslag om nedsættelse af en kommission for de videregående uddannelser.
Samtidig vil vi opfordre SF såvel som andre partier til at tage aktivt del i debatten i den kommende folketingssamling.
Keld Albrechtsen (EL), 1998-06-10:
Jeg vil meget gerne spørge statsministeren, om han vil uddybe det, han var i gang med, og derudover vil jeg sige tak til statsministeren for det meget klare tilsagn om at tage hele dette frynsespørgsmål op på topmødet.
Jeg vil gerne spørge statsministeren, om det ikke er sådan, at det går meget, meget trægt i Parlamentet.
Der er blevet forsøgt at lave en statut, som jeg har forstået skulle have løst nogle af problemerne; men den revisionsrapport, der nu foreligger, viser jo, at der er en masse uløste problemer tilbage.
Jeg noterede mig også, at statministeren i sit svar netop slog fast, at der stadig er et alt for højt niveau på dette frynseområde, og derfor vil jeg godt spørge statsministeren, om det i virkeligheden ikke bliver nødvendigt, at et topmøde eller Ministerrådet skærer igennem i denne sag, og om ikke vi må erkende, at det er en sag, som EU-Parlamentet ikke selv kan løse.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 1998-06-10:
Det er jo rigtigt, det, som hr. Keld Albrechtsen, siger.
Jeg har igennem flere år sammen med udenrigsministeren og regeringen været meget optaget af den sag.
Jeg føler, at det er en stor pligt for os at arbejde så intenst, som vi kan, for at den almindelige danske befolkning kan se, at det her er ret og rimeligt.
Og det er ikke ret og rimeligt, når vi ser på lønniveauet, og når vi ser på fryns - for nu at tage en fælles betegnelse - og derfor må vi selvfølgelig bruge alle de niveauer, vi kan, sådan som vi også har gjort det igennem årene og også vil gøre det i den kommende tid, for at påvirke den udviklingsproces.
Jeg har besluttet mig for at tage sagen op i Cardiff.
Den står ikke direkte på dagsordenen, men jeg tager den op i Cardiff.
Cardiff, vil jeg godt sige på forhånd, bliver ikke stedet, hvor man træffer beslutninger, for sådan er beslutningsprocessen ikke skruet sammen, men det bliver stedet, hvor man kan rejse en debat af den her karakter.
Og det vil jeg gøre; det vil jeg gerne give tilsagn om.
Det andet er så arbejdsdelingen mellem Europa-Parlamentet på den ene side og Rådet på den anden side.
Og lad mig lige slå fast, hvad der er op og ned i den sag: For så vidt angår diæter og rejsegodtgørelser, så ligger bolden på nuværende tidspunkt hos Europa-Parlamentet.
Jeg vil opfordre de danske parlamentarikere til at arbejde for yderligere opstramning af reglerne.
Det vil i øvrigt passe godt til den linje, der jo er bred tilslutning til her i salen.
Den danske regering arbejdede også under regeringskonferencen for en traktatændring på dette felt, som kunne skabe grundlag for vedtagelse af en vedtægt for parlamentsmedlemmerne med bl.a. andet regler for diæter og rejseudgifter, og vi har opnået fremskridt på de områder.
For det første traf Europa-Parlamentet den 10. juli 1997, altså sidste år, beslutning om nye regler, som indebærer stærkere kontrol.
Jeg synes dog stadig, der er alvorlige problemer, når det gælder niveauerne, og når det gælder frynset.
For det andet blev Amsterdamtraktaten ændret med indføjelse af en bestemmelse i artikel 138, som indebærer, at Europa-Parlamentet kan fastsætte en vedtægt for sine medlemmer, og det spørgsmål vil jeg uddybe, hvis jeg får et opfølgende spørgsmål om et øjeblik.
Keld Albrechtsen (EL), 1998-06-10:
Jeg har lagt mærke til, og det er jeg glad for, at statsministeren over for EU's formand, den britiske premierminister, har anmodet om at få spørgsmålet om de tårnhøje lønninger og frynsegoder i EU-systemet sat på dagsordenen på EU-topmødet.
Jeg mener så, at det ved samme lejlighed må være relevant tilsvarende at bringe de enorme problemer med frynseorgiet i EU-Parlamentet op på topmødet og få skåret igennem, således at man kan få afviklet f.eks. de ordninger, hvor en række parlamentsmedlemmer hæver langt flere penge i f.eks. rejserefusion, end de faktisk bruger, og på en lang række områder scorer midler på helt urimelig vis, uden at der er nogen som helst reel økonomisk begrundelse for, at de gør det.
»Vil den danske regering i EU's Ministerråd eller på det kommende topmøde i Cardiff stille krav om, at der nu gribes ind over for Europa-Parlamentets frynseorgie?«
Skriftlig begrundelse
Det fremgår af en grundig artikel i B.T. den 3. juni 1998, at en fortrolig revisionsrapport fastslår, at Europa-Parlamentets frynsemølle maler lystigt videre.
Det står klart, at Parlamentet ikke selv magter at bringe dette problem under kontrol.
I revisionsrapporten påpeges det, at en række af disse frynseordninger lægger op til misbrug, og det påpeges, at kontrollen med brugen af midlerne er yderst mangelfuld.
I alt udbetales 1,7 mio. danske kroner i diæter og rejserefusioner, såkaldt blyantspenge osv. til hver enkelt parlamentsmedlem.
F.eks. kan der årligt udbetales op til 648.500 kr. i dagdiæter og rejseudgifter til et parlamentsmedlem.
Ifølge B.T.'s beregning vil et parlamentsmedlem ud af disse penge kunne lægge 194.750 kr. skattefrit i egen lomme og alligevel rejse og bo på hotel under komfortable forhold.
En mere sparsommelig MEP'er kan score helt op til 430.750 kr. ved at rejse og bo spartansk.
Tiden må nu være inde til, at Ministerrådet griber ind og får stoppet dette uansvarlige misbrug af skatteydernes penge.
Dette vil medføre en besparelse på godt 600 mio. kroner og vil alligevel efterlade Parlamentet med 700.000 i tilskud pr. medlem, hvilket må være rigeligt.
Niels Helveg Petersen (RV), 1998-06-10:
Svaret er ja.
Vi skal bruge både diskussionen i Cardiff og ikke mindst ikrafttrædelsen af Amsterdamtraktaten med den nye protokol om nærhedsprincippet til at sikre, at EU kun beskæftiger sig med det, EU er bedst til, og på den mest hensigtsmæssige måde.
Hermed sluttede spørgsmålet.
B. Spørgetiden