runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Søren Kolstrup (EL), 1998-05-06:
Den socialdemokratiske ordfører var noget betænkelig ved kassetænkningen i SF's forslag, men var dog positivt indstillet over for substansen i forslaget, og derfor vil jeg spørge: Eftersom der står i regeringsgrundlaget, at det er økologisk jordbrug, man ønsker skal nyde fremme, hvilke overvejelser har regeringen så i den forbindelse? Jeg havde faktisk forventet, at ordføreren for Socialdemokratiet havde sagt, at det var det økologiske jordbrug, der skulle fremmes, for det står jo netop i regeringsgrundlaget.
Eller vil man tage til takke med lidt legen grøn?
Erik Mortensen (S), 1998-05-06:
Ikke uventet er jeg temmelig enig med ministeren, men jeg kan jo også føje den lille detalje til, at det altså drejer sig om provenuet fra lovforslag nr. L 11 om vækstfremmere, altså fra en lov, som ikke er vedtaget, og hvis provenu jo i høj grad er usikkert.
Men i Socialdemokratiet er vi meget enige i de tanker, der ligger i forslaget her, og vi er helt med på, at de bør fremmes, og det kan de også blive på normal vis, havde jeg nær sagt, for det normale arbejde både i udvalget og senere hen i regeringen bør selvfølgelig også bære præg af, at det er den tankegang, der skal indarbejdes. Derfor al mulig sympati, men beklageligvis må jeg nok sige, at netop på grund af konstruktionen mener vi ikke, at det er den måde, vi bør arbejde på.
Så vi arbejder altså gerne med, men på, skal vi sige sædvanlig vis, og derfor må jeg sige på Socialdemokratiets vegne: Vi kan ikke anbefale forslaget.
Kristen Touborg (SF), 1998-05-06:
Det var Venstres ordfører, hr. Peter Brixtofte, der egentlig gav udtryk for nytænkning fra Venstres side, for nu siger Venstres ordfører, at pengene skal være der, før de bruges, og så kom jeg til at tænke lidt på, at jeg synes, tingene var lidt anderledes under valgkampen, men det hænger måske sammen med, at man har fået ny formand m.v. i Venstre?
Poul Nyrup Rasmussen (S), 1998-05-06:
Jeg er sikker på, at trafikministeren inden længe meget gerne kommer til en trafikpolitisk debat.
Jeg kan sige, at det, trafikministeren har givet udtryk for, jo er med indirekte reference til regeringsgrundlaget, hvor der står, at vi selvfølgelig skal tilgodese trafikbetjeningen under fuld respekt for de miljøhensyn, vi også skal tage.
Der står også i regeringsgrundlaget, at vi meget gerne ser en udbygning af den kollektive trafik, fordi det nu har de miljømæssige fordele i sig, det har.
Jeg synes ikke, at jeg vil gå længere i dag, for lad os dog ikke begynde at skændes om, hvorvidt det skal hedde det ene eller hedde det andet.
Lad os prøve at kunne mødes om at gøre tingene også trafikmæssigt sådan, at det er bæredygtigt på en fornuftig måde.
Flemming Kofod-Svendsen (KRF), 1998-05-06:
Jeg har et par spørgsmål til forslagsstillerne.
For det første: Hvor mange drejer det sig om?
Jeg har prøvet at læse forslaget, hvor man opererer med forskellige tal, men jeg har ikke ud fra forslaget kunnet se eller få sandsynliggjort, hvor mange personer det drejer sig om.
Er det én, man skal til at lovgive for, eller er det 100, eller hvordan er det?
Jeg synes, det havde været rart, hvis man havde givet os lidt læsehjælp eller kildehenvisninger.
Man henviser jo til mange kilder, men jeg synes ikke, man har fundet de relevante, og det er måske, fordi man ikke selv kender svaret.
Jeg er i hvert fald spændt på at høre, hvad ordføreren vil sige.
Det næste spørgsmål, jeg vil stille til ordføreren for forslagsstillerne, drejer sig om, at man argumenterer for, at det ikke er rimeligt, at der skal gælde særlige regler for asylansøgere i forhold til danske borgere.
Mener man så, at det er rimeligt, at der skal gælde særlige regler eksempelvis for dem, der arbejder i Danmark en to-tre måneder, i forhold til danske borgere?
Det er da også et rimelig interessant spørgsmål, synes jeg.
Fremskridtspartiets ordfører var lidt inde på, at de jo slider på de danske veje, præcis som danske borgere gør.
Har Dansk Folkeparti en bestemt begrundelse for, at man specielt fokuserer på asylansøgere, hvor der måske er tale om én eller to personer, mens man, hvor der er tale om væsentlig flere, kunne anstille en rimelighedsbetragtning?
Er der en bestemt grund til, at Dansk Folkeparti har undladt at inddrage en gruppe, hvor der efter al sandsynlighed ville blive tale om væsentlig flere personer?
Jeg kunne have lyst til at høre lidt om de tanker, som Dansk Folkeparti har gjort sig om denne meget selektive udvælgelse.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 1998-05-06:
Jeg har altid været af den opfattelse, vil jeg sige til hr. Kristian Jensen, at det vigtige ikke er, hvad man kalder tingene, men hvordan de fungerer.
For mig er det ikke vigtigt, om det hedder en motorvej eller en motortrafikvej.
For mig er det vigtige, at der til enhver tid er den trafikbetjening, der er behov for, og derfor har jeg for ganske nylig skrevet både til erhvervslivet og til den lokale LO-organisation, at vi kan bekræfte, at når der er behov for trafikbetjening, veje eller kollektiv trafik, vil det blive indrettet på en sådan måde, at det også imødekommer vores fælles regionsbehov.
Det gælder i dag, og det gælder i fremtiden.
Det forhold, at vi nu lægger op til en motortrafikvej, skal man ikke tage som udtryk for, at verden er uforandret 100 år frem.
Mogens Andreasen (DF), 1998-05-06:
Vi står så over for det indgreb i konflikten, som alle vel havde forudset, for der var jo desværre ingen muligheder hos arbejdsmarkedets parter for at finde et forlig, og der var heller ikke nogen vilje til at lade forligsmanden indgå i forhandlingerne til slut.
Dansk Folkeparti går ind for den frie forhandlingsret, men det er desværre ikke lykkedes for arbejdsmarkedets parter at løse disse problemer.
I ministerens fremsættelsestale står der bl.a.: »På nuværende tidspunkt har konflikten løbet i næsten 2 uger - med store konsekvenser for det danske samfund.
Mange funktioner har været lammet af konflikten, og nu er situationen ved at blive kritisk, fordi konflikten nu for alvor slår igennem.
Samtidig er konflikten netop blevet udvidet og omfatter også detailhandelen og elområdet.«
Men når arbejdsministeren understreger, at problemerne nu er så store, må jeg da spørge: Var disse problemer her ikke også i sidste uge?
Og dér må jeg jo pege på, at problemerne både i landbruget, bl.a. på kyllingefarmene, og med hensyn til rengøring på hospitaler og på skoler også var der i sidste uge. Og vi kan derfor spørge: Hvorfor kom indgrebet så ikke dengang, men først nu?
Eller hvorfor har man ikke gemt indgrebet til næste uge?
Skulle det være sådan, at regeringen simpelt hen kommer med indgrebet nu, fordi den er nervøs for afstemningen om Amsterdamtraktaten den 28. maj?
Det tror jeg og det tror vi i Dansk Folkeparti måske er en af årsagerne til, at vi står med forslaget her i dag.
Der er i arbejdsministerens forslag en ændring om fridage for børnefamilier, og det synes vi er ganske udmærket, og det er vi da glade for kommer med, hvis det her forslag bliver vedtaget.
Men når vi nu kommer i udvalget, vil vi selvfølgelig drøfte de spørgsmål, der kan have forbindelse med lovforslaget, og vi vil på vores gruppemøde i morgen tage stilling til, hvordan vi vil behandle det ved den endelige afstemning.
Ole Sohn (SF), 1998-05-06:
Jeg vil gerne sige til hr. Jan Petersen: Der er ikke noget galt i princippet om omsorgsdage, og der er heller ikke noget galt i, at samfundet indgår i finansieringen af dem.
Kritikken her går dels på, at man blander dem ind i konflikten, og dels på, at man ikke bryder den ramme, som Dansk Arbejdsgiverforening har lagt som grundlag for en løsning af konflikten.
Derudover er der en række konkrete problemer i selve forslaget, f.eks. det, at en lang række af de børnefamilier, som burde have glæde af det, netop ikke får det, fordi man har lagt en karenstid ind i det.
Og dér tror jeg i øvrigt det er meget væsentligt at forstå, at de faglige ledere under den første runde forhandlinger om overenskomstfornyelsen faktisk ikke havde lyttet tilstrækkeligt til, hvad græsrødderne ønskede.
Og de ønskede netop mere fri tid og længere ferie, og derfor har kravet om en sjette ferieuge været meget centralt fra fagbevægelsens side og efter nedstemningen af mæglingsskitsen også fra LO's side.
Poul Erik Dyrlund (S), 1998-05-06:
Hr. Ole Sohn brugte den ordvending, at regeringen blander omsorgsdage ind i konflikten.
Men kan hr. Ole Sohn ikke bekræfte, at de sidste krav, der blev fremsat over for arbejdsgiverne fra LO's side, indbefattede 2 omsorgsdage? Og jeg vil også bede hr. Ole Sohn om at bekræfte, at det er korrekt, at Tine Brøndum i en reportage fra 1. maj-mødet - i Århus, så vidt jeg husker - for åben skærm over for hele Danmarks befolkning gav udtryk for, at man ikke skulle forvente at få en hel ferieuge, altså over for hele Danmarks befolkning og ikke bare over for 10.000 mennesker på Rådhuspladsen.
Jan Petersen (S), 1998-05-06:
Jeg er forvirret efter hr. Ole Sohns indlæg, og først og fremmest vil jeg gerne have afklaret, om SF er principielt imod, at lovgivningsmagten går ind i overenskomstmæssige spørgsmål og tager stilling til dem, for mig bekendt
har SF tidligere kunnet forholde sig til en proces, hvor man kunne stemme for noget sådant, hvis indholdet var korrekt.
At man så ikke har gjort det, er noget andet.
Jeg konstaterer, at der i denne løsning er 3 dage til familier med børn - ja, der er faktisk 6 dage, hvis begge forældre er på arbejdsmarkedet - og er det et krav, der er stillet af fagbevægelsen?
Ja, det har jeg hørt at det er, og derfor er det logisk at lægge dét til
, når løsningen skal findes her.
Hr. Ole Sohn må forklare de familier, han nu skal ud at debattere med, at de har fået en forbedring, og at hr. Ole Sohn ikke kan garantere dem, at de ville have fået den, såfremt konflikten havde kørt videre.
Jeg konstaterer med tilfredshed, at der kom mere ud af det.
Så vil jeg slutte med at spørge hr. Ole Sohn
: Har SF ikke før foreslået omsorgsdage finansieret af samfundet?
For jeg forstod, at problemet var, at det ikke var arbejdsgiverne, der skulle finansiere dem, men så vidt jeg ved, har SF's forslag om det samme også bygget på, at de skulle finansieres her.
Jette Gottlieb (EL), 1998-05-06:
Og er hr. Ole Sohn ikke også enig i, at det, som meget klart blev formuleret - bl.a. under de demonstrationer, der var på Rådhuspladsen, arrangeret af LO Storkøbenhavn, LO Frederiksborg Amt, LO Vestsjællands Amt og LO Storstrøms Amt, og hvor Hans Jensen var hovedtaler ved det ene af dem og LO's næstformand, Tine Brøndum, var hovedtaler ved det andet - var, at de pågældende som hovedparole havde 6 ugers ferie, og at der var råd til mere, altså et klart ønske om et brud på rammen?
Ole Sohn (SF), 1998-05-06:
Jeg kan bekræfte, at SF er meget positivt indstillet over for udviklingen af antallet af omsorgsdage, og vi agter faktisk også selv at fremsætte forslag om det siden hen.
Kritikken går på to ting, nemlig at man blander det ind i et overenskomstindgreb, og at det faktisk i den her sammenhæng bliver finansieret af arbejdsgiverne, men via fjernelse af sygeskatten, så det ikke alene giver fuld kompensation til de arbejdsgivere, som er omfattet af konflikten, men faktisk også giver en gaveregn på 280 mio. kr. til de to tredjedele af arbejdsmarkedet, som ikke er omfattet af dette forslag til indgreb.
Med hensyn til spørgsmålet fra hr. Poul Erik Dyrlund om den sjette ferieuge er det korrekt, at fagbevægelsen samlede sig om kravet om den sjette ferieuge, men det er også korrekt, at LO's formand, Hans Jensen, sagde, at man ikke skulle regne med at få hele ugen indført under disse overenskomstforhandlinger.
Men man havde en forventning om - og det var også det, der lå i LO's krav - at bryde den ramme, som lå i mæglingsskitsen, og som Arbejdsgiverforeningen havde lagt sig fast på, og det er ikke sket ved det her indgreb.
Og når jeg har kritiseret regeringen for, at den ikke har grebet ind noget tidligere, er det netop, fordi regeringen i dag understreger, at det har været meget magtpåliggende for den at sige, at et indgreb og en skitse skulle ligge inden for rammen af det mæglingsforslag, der blev nedstemt, for hvis den melding havde været givet dengang, havde der været renere linjer fra konfliktens start.
Jan Petersen (S), 1998-05-06:
Ja, man kan forholde sig til det formelle, men jeg synes, det er mere interessant at dvæle lidt ved det reelle i indholdet.
Jeg hørte ikke hr. Ole Sohn omtale de dage, der er tilrettelagt for børnefamilierne her.
Kan jeg ikke få bekræftet, at der i denne løsning ligger en indfrielse af en forventning hos børnefamilierne, som SF selv har været med til at rejse, bl.a. i denne sal i forbindelse med adskillige af de børnepolitiske debatter, vi har haft, og at der er tale om et gennembrud?
Man kan diskutere, om det her resultat ville have været bedre, hvis det var udtryk for et forlig.
Det skal jeg ikke forholde mig til.
Jeg konstaterer nu som en, der har arbejdet en del år med det her emne, at her er der et gennembrud, der kan ses.
Men kan hr. Ole Sohn ikke bekræfte, at mennesker rent faktisk får fri de 2 dage ekstra, og så kalde det ferie?
Poul Erik Dyrlund (S), 1998-05-06:
Jeg vil godt spørge hr. Ole Sohn, om det fuldstændig er undgået hr. Ole Sohns opmærksomhed, at samtidig med, at LO sagde, at de ville satse på flere feriedage, gjorde de stærkt opmærksom på, at man ikke skulle forvente at få tilnærmelsesvis en hel uges ferie.
Derfor skal hr. Ole Sohns udsagn om, at LO samledes om en 6. ferieuge, vist vejes på en guldvægt.
Så har hr. Ole Sohn et par gange beskæftiget sig med, hvorfor regeringen ikke greb ind for 14 dage siden og sagde, at der ikke er råd til noget.
Skal jeg forstå de udsagn fra hr. Ole Sohn på den måde, at det havde regeringen fået SF's opbakning til?
Endelig kunne jeg også godt tænke mig at spørge hr. Ole Sohn om, hvor længe SF egentlig havde regnet med, at konflikten skulle have lov til at køre set i lyset af, at arbejdsmarkedets parter i går sagde til arbejdsministeren: Vi kan ikke mere.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 1998-05-06:
Jeg vil godt gøre hr. Søren Søndergaard opmærksom på, at vi ikke har indgået anden aftale med regeringen, end at vi vil se positivt på det forslag om et lovindgreb, som regeringen
er kommet frem med, og det gør vi.
At hr. Søren Søndergaard så ikke forstår mig, det er så beklageligt.
Søren Søndergaard (EL), 1998-05-06:
Jeg bliver altså mere og mere mystificeret over, hvad det egentlig er, man er blevet enig om.
Jamen forstår den konservative ordfører da ikke, at hele problemet er, at børnefamilieforældre, der arbejder i bygningsindustrien, er løsarbejdere eller er midlertidigt ramt af arbejdsløshed, ikke får noget ekstra?
Det er det, der er hele problemet.
Hvordan kan han så sige, at det er udtryk
for, at vi har opprioriteret børnefamilierne?
Det er jo ikke udtryk for det, og derfor bliver jeg nødt til at spørge: Har Det Konservative Folkeparti overhovedet læst den aftale, det har indgået med regeringen?
Knud Erik Kirkegaard (KF), 1998-05-06:
Til hr. Ole Sohn blot dette: Det er nok muligt, at parterne ikke formelt har givet op; men det er vores indtryk, at de reelt gav op i går, og det er så også det indtryk, regeringen har fået.
Med hensyn til antal feriedage, fridage og internationale sammenligninger kan jeg erindre i dagspressen at have set to undersøgelser.
Den ene viste, at vi lå håbløst bagefter, den anden undersøgelse viste, at vi lå klart i spidsen.
Begge undersøgelser kan selvfølgelig ikke være rigtige, men jeg tør ikke her fra talerstolen uden at gøre et forarbejde give min egen vurdering af det. Til hr. Søren Søndergaard: Det her indgreb bygger helt ærligt og redeligt på en opprioritering af børnefamilierne, og når man opprioriterer noget, er der selvfølgelig noget andet, der bliver nedprioriteret.
Hr. Thulesen Dahl, som vedblivende påstår, at jeg skulle have udtalt mig for et indgreb på et tidligere tidspunkt end i dag - hvis ellers hr. Thulesen Dahl har tid til at høre efter; det har han åbenbart ikke - vil jeg godt bede dokumentere, at jeg har givet udtryk for, at der skulle gribes ind tidligere end i dag.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-05-06:
I Dansk Folkeparti er vi enige i, at der altså på målrettede områder er et behov for at se på det, vi kalder nøglestiksindgreb, f.eks. på hospitalsområdet, hvor der ikke gøres tilstrækkeligt rent, og hvad angår dyrevelfærden, hvor vi mener, der er nogle problemer.
Derfra og så til at lave et generelt indgreb er der jo unægtelig et spring, og derfor søger jeg stadig væk hr. Knud Erik Kirkegaards forklaring på, hvorfor det generelle indgreb på alle områder skal komme netop i dag og i morgen.
Så vidt jeg har forstået - men det kan være en misforståelse -
har hr. Kirkegaard også før sammenbruddet i aftes ment, det burde komme tidligere.
Nu siger hr. Kirkegaard, at han går ind for, at det skal komme nu på grund af sammenbruddet i aftes, men så vidt jeg har forstået på de medier, der udkommer, har hr. Kirkegaard været talsmand for, at indgrebet skulle komme for længere tid siden.
Derfor søger jeg stadig væk en forklaring på det, og ellers må jeg konkludere, at det i meget høj grad ser ud til, at når indgrebet skal komme nu, er det, fordi man skal have indgrebet gennemført, så det ikke kommer for sent i forhold til en EU-folkeafstemning den 28. maj af frygt for, at det ellers vil blive til fordel for nej-siden, at man har en konflikt på arbejdsmarkedet.
Søren Søndergaard (EL), 1998-05-06:
Jeg synes, det var en noget speciel udlægning, hr. Knud Erik Kirkegaard kom med af det indgreb, som man vil lave sammen med regeringen.
Den konservative ordfører brugte formuleringen, at »visse grupper ikke var tilstrækkelig tilgodeset med hensyn til ferie«, og derfor vil jeg godt bede hr. Knud Erik Kirkegaard herfra bekræfte, at de grupper, vi har snakket om, ingen ekstra fritid får; absolut ingen ekstra fritid.
Det må da være muligt for den konservative ordfører at bekræfte den elementære kendsgerning, som fremgår af det forslag, som Det Konservative Folkeparti har lovet regeringen at ville stemme for.
Så den bekræftelse venter jeg på.
I øvrigt forstår jeg ikke noget.
Det Konservative Folkepartis ordfører går herop og holder en pæn familiepolitisk tale og siger: mere fritid.
Hvad er Det Konservative Folkepartis holdning?
Det er interessant at få at vide.
Jette Gottlieb (EL), 1998-05-06:
Jeg vil godt spørge hr. Peter Duetoft, om han kan forestille sig en konflikt, som ikke på en eller anden måde rammer nogle områder i form af beskidte skoler eller i form af, at det er vanskeligt at få fat i benzin, og sådan noget.
Og så vil jeg gerne have hr. Peter Duetoft til at uddybe følgevirkningerne af at afskaffe strejkeretten, såfremt den bruges, for det er jo reelt det, han gør sig til talsmand for: I det øjeblik man bruger strejkeretten og rent faktisk strejker med de følger, dét får, burde den sådan set ikke være til stede.
Er det den melding, der kommer fra CD i dag: at det må være den vej, vi går i fremtiden?
Og så vil jeg godt spørge hr. Peter Duetoft, om han kan bekræfte, at han faktisk har arbejdet for et indgreb i meget lang tid, om jeg så må sige, og at han sådan set har stillet parterne i forventning, at sådan et indgreb ville komme, og at det i sig selv har påvirket forhandlingssituationen på en sådan måde, at parterne havde vanskeligere ved at nå frem til en løsning.
Ole Sohn (SF), 1998-05-06:
Den ene var, at parterne gav op i går.
Sådan har jeg ikke opfattet det.
Der er vel tale om, at når en konflikt er etableret, er det et forsøg på, at parterne gør hinanden møre, indtil der kan komme nogle seriøse forhandlinger i gang.
Er hr. Knud Erik Kirkegaard enig i, at Danmark efterhånden sakker agterud, hvad angår ferielængden? Faktisk er det sådan, at det land, som vi altid ønsker at sammenligne os med, Tyskland, har 41 feriedage pr. år, mens Finland, som ligger i den nordlige blok, har indført den 6. ferieuge, så konkurrenceevnen bliver nok ikke forringet væsentligt ved, at Danmark også følger efter med en forlængelse af ferien.
Peter Duetoft (CD), 1998-05-06:
Til det sidste kan jeg klart svare nej.
Da jeg en af de allerførste dage i konflikten var ude at sige, at man formodentlig var nødt til at gribe ind, blev jeg jo modsagt af samtlige andre partier.
Og den melding må jo have virket
ganske stærkt, for så kunne man jo se, at jeg stod ganske alene, og det må da have givet tryghed blandt de konfliktramte, at de vidste, at de kunne få lov til at konflikte et godt stykke tid videre.
Så i virkeligheden var det vel en afklaring i positiv retning set fra fru Jette Gottliebs side.
Til det første vil jeg sige, at jeg gør mig ikke til talsmand for at afskaffe strejkeretten, men vi må altså erkende, at ikke blot udlicitering og privatisering, men også det større sammensurium, der er i samfundet i dag, gør en konflikt vanskeligere.
Og derfor er det vel vigtigt, at parterne i fredstid får aftalt nogle spilleregler, f.eks. om dispensationer - jeg synes, det er tåbeligt, at vi har fået hele den dyrevelfærdsdiskussion, for det kunne man godt have fundet ud af - og det er jo også det, CO-Industri siger i dag: at når der nu bliver fred, bør man snakke om, hvordan man laver spilleregler til en kommende konflikt, og det er det, jeg beder om.
Jeg ønsker ikke at fjerne strejkeretten, men kunne vi ikke få lavet reglerne sådan, at den faktisk ville virke, i stedet for at den bliver kørt på en måde, der gør, at vi er tvunget til at bryde ind ret hurtigt?
For hvis dét bliver situationen, er strejkeretten jo ingenting, som fru Jette Gottlieb siger.
Det er såmænd bare det, jeg ønsker, og det synes jeg
lyder meget fornuftigt.
Jeg håber, at fru Jette Gottlieb hører bedre efter, når andre taler, end når jeg taler, for ellers står det da slemt til, for jeg har ikke gjort mig til talsmand for, at man ikke må strejke, hvis det virker.
Det, jeg siger, er, at vi må lave nogle spilleregler, der på en række områder, f.eks. som nu omkring dyrevelfærden, gør, at man ikke skaber de her pinlige situationer.
Og jeg mener, at vi skal gøre det i fredstid, for jeg mener faktisk ikke, at der er nogen grund til i en ophedet debat som den i dag at lægge de linjer.
Men hvis jeg skal sige det lidt firkantet, vil jeg sige, at jeg synes, det er helt fint, at man f.eks. i produktionsapparatet har strejker og lockouter.
Det, der går galt i en konflikt som denne her, er jo, at uskyldige ældre på plejehjemmene og patienter på hospitalerne og børn i børneinstitutionerne bliver ramt, fordi der er nogle funktioner dér, der bliver ramt, for så er den gal.
Men den situation havde jo ikke været der, hvis man f.eks. havde sagt, at man ville indskrænke sig til produktionsvirksomhederne.
Og det ville være hårdt for samfundet, det ville være hårdt for arbejdsgiverne, og det ville såmænd også være hårdt for de strejkende.
Men som kloge mænd og damer siger, er der jo ingen, der vinder i sådan en konflikt som denne her. Men igen: Hvis man foretager den slags afgrænsninger, er man altså fri for, at alle mulige uskyldige dele af samfundet bliver ramt; men dem, man er i konflikt med, bliver ramt, og i en konflikt må det vel være det, der er hovedsagen.
Poul Erik Dyrlund (S), 1998-05-06:
Jeg har selvfølgelig et spørgsmål til fru Jette Gottlieb, hr. formand, men jeg vil først tillade mig med glæde at konstatere, at fru Jette Gottlieb, der gang på gang på gang her i dag har stået og sagt, at 700.000 personer kommer i klemme, 700.000 personer bliver ikke omfattet osv., er på et stort tilbagetog.
Så vil jeg i øvrigt godt stille følgende spørgsmål til fru Jette Gottlieb: Er det ikke sådan, at der rent faktisk også med det, der bliver lavet nu, er tale om en fremgang i pensionsopsparingen?
Det bliver lagt ud, som om der er tale om forringelser.
Der er jo i bund og grund rent faktisk tale om en fremgang, og jeg erkender, at man lægger op til en lidt mindre fremgang, end det oprindelig var tiltænkt.