runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kjeld Rahbæk Møller (SF), 1997-11-04:
Hr. Kim Behnke burde ikke alene begive sig til Aalborg, men også til USA, for så ville han opdage, at USA i mange år har haft en effektiv erhvervsstøtteordning i form af small business administration, og derudover har stort set alle private virksomheder i de senere år nedlagt deres forskningsafdelinger på grund af skærpet konkurrence og overladt det til de offentlige forskningsinstitutioner at passe deres private erhvervsrettede forskning.
Ole Vagn Christensen (S), 1997-11-04:
Det er enestående, at man kan sige så meget vrøvl.
Og når jeg siger det, så skyldes det ikke mindst den situation, som hr. Kim Behnke her trækker op.
Det, det jo handler om, er nogle målrettede indsatser.
Der er jo ikke tale om, at man her strør om sig med midler, og der er jo heller ikke tale om, at erhvervslivet bare kan løse de opgaver.
Dansk erhvervsliv er jo ikke så stort, er ikke så stærkt.
Der er nok nogle dele af det, der er det, men det er ikke hele den erhvervsmæssige situation.
Jeg har også været ovre og se på det i Amerika, og jeg skal nok forskåne hr. Kim Behnke for nogle chok omkring det, men det skal han nok få senere, når vi virkelig skal til at diskutere, hvordan udviklingen er foregået i USA.
Hr. Kristian Thulesen Dahl sagde, at hovedproblemet gør man ikke noget ved.
Det kommer an på, hvordan man vil anskueliggøre hovedproblemet.
Hovedproblemet ligger for en dels vedkommende i, at vi skal have igangsat det, iværksætterne arbejder med og udvikler, når vi snakker om iværksættere fra universiteter og fra de højere læreanstalter, således at det kan komme i omsætning og blive produkter. Her er så anvist en vej, og Novi er nogle gange blevet trukket frem som et eksempel, ideerne i Sverige er et andet eksempel, og en lang række forskerparker i Amerika er nogle andre eksempler, og sådan kan man blive ved.
Så for os er det ikke sådan, at det her ikke er en del
af et problem, som også kunne være et hovedproblem.
Det var jo en røst fra fortiden, vi hørte, da vi hørte hr. Kim Behnke.
Jeg sad og ventede på, hvad der nu kom af gode ideer, men jeg kan jo så forstå, at der ikke kom noget.
Men jeg kan også forstå, at der, som hr. Kim Behnke sagde, var en risiko, hvis det her gik den gale vej.
Men alle vi, som siger, at det skal iværksættes, har et stort ansvar for, at det bliver taget alvorligt og ikke bliver noget, der bare kan leges med.
Det er et formål med de ting, som er nævnt, nemlig at knytte videnscentrene og erhvervslivet sammen.
Og hvis hr. Kim Behnke havde været ude at snakke med erhvervslivet, så ville han have fået at vide, at det er det, erhvervslivet faktisk skriger på.
Marianne Jelved (RV), 1997-11-04:
Demokrati består også i at lade de enkelte folk selv afgøre deres konstitution, deres forfatning, og hvornår de har folkeafstemning, og hvilke procedurer de har for at træffe forskellige slags beslutninger.
Sådan er demokrati ikke, hr. Keld Albrechtsen!
Kim Behnke (FP), 1997-11-04:
Hr. Ole Vagn Christensen vil have, at jeg skal stille det samme spørgsmål til erhvervslivet, som hr. Ole Vagn Christensen stiller til sine børn lige før juleaften: Vil I gerne have nogle gaver?
Svaret giver sig selv på forhånd.
Selvfølgelig vil danske erhvervsvirksomheder gerne have statstilskud, og jo større, jo bedre.
Det giver ros og klap
på skulderen til hr. Ole Vagn Christensen, for hvor er det dog en dejlig erhvervspolitik, der bliver ført i Danmark! Uden at vi skal lave noget som helst, fylder staten pengene i lommen på os.
Den politik hører fortiden til.
Fremskridtspartiets røst i dag
var ikke fra fortiden.
Det er fremtiden, det er sådan, det bliver.
I USA, hvor man har en vækstrate, og hvor folk kommer i arbejde i hundredetusindvis, sker det ikke, ved at staten subsidierer virksomhederne.
Der sker det, ved at man har et frit marked.
Det er det, der skal til, og det er det, der er medicinen.
I hele Østeuropa har man jo prøvet at lade statslige embedsmænd sidde og bestemme, hvordan erhvervsudviklingen skulle være.
Konklusionen var i 1989, som hr. Ole Vagn Christensen gerne vil referere til, at det var mislykket.
I 45 år har man eksperimenteret med hr. Ole Vagn Christensens fortidsrøst.
Det virkede ikke.
Ole Vagn Christensen (S), 1997-11-04:
Det er et samarbejde, der kan skabe grundlag for en stadig stigende produkt- og produktionsudvikling og dermed en sikring af Danmarks fremtidige beskæftigelse og velfærd.
Formålet med at etablere innovationsmiljøerne er at hjælpe innovative iværksættere, forskere og nye virksomheder med at udvikle nye ideer, der kan danne grundlag for en erhvervsmæssig produktion.
Altså ser vi innovationsmiljøerne som et væsentligt afsæt til sikring af Danmarks spydspidsposition i en stadig mere foranderlig og skærpet global konkurrencesituation.
Socialdemokratiet anser innovationsmiljøerne som et miljø , hvor man via udvikling og udveksling og afprøvning af ideer samvirker, så gode, kreative og forskningsrettede ideers gennemslagskraft forstærkes.
For at opnå en sådan synergieffekt tror Socialdemokratiet, at det er meget vigtigt, at innovationsmiljøerne bliver centre, hvor ikke alene de innovative iværksættere og forskerne mødes, men også investorerne bliver en integreret del af processen.
Nye samarbejdsformer og opbygning af netværk er her et vigtigt middel, som øger muligheden for at omsætte forsknings- og idéudviklingsarbejde til konkret produktion.
For at øge optimaliteten i de innovative miljøer støtter vi ministerens idé om, at miljøerne oprettes i tilknytning
til de højere læreanstalter, forskningscentrene og forskerparkerne.
Vi ser det som et naturligt led i ønsket om et øget samarbejde og samspil mellem det offentliges videnssystem og erhvervslivet, og centrene skal råde over laboratorier, gode lokaler og en effektiv administrativ service.
Rammerne skal være i orden på disse centre.
Der skal være adgang til at få rådgivning og sparring, således at iværksættere og forskere kan udvikle og afprøve, om konkrete projektideer på sigt vurderes til at være salgbare. Socialdemokratiet synes i den forbindelse, at der er gode argumenter for at lade innovationsmiljøerne råde over den statslige projektkapital og dermed give dem kompetence til afgørelserne om medfinansiering af innovationsprojekter.
Det støtter vi bl.a. ud fra argumentet om, at disse miljøer må anses for at være de mindst bureaukratiske og mest kvalificerede til at vurdere projektets fremtidsmuligheder.
Vi har i den forbindelse noteret os
ministerens imødekommelse af Rigsrevisionens henstilling om, at der udarbejdes revisionsinstrukser, og de mere specificerede regnskabskrav og tilsynsbestemmelser i henhold til erhvervsfremmeloven.
Vi er overbevist om, at en saltvandsindsprøjtning på de 100 mio. kr., som vi har foreslået på finansloven frem til år 2000, vil være en mærkbar og visionær støtte til gennemførelse og virkeliggørelse af innovationsprojekter, projekter, der er kendetegnet ved at være sårbare i overgangen fra idé til kommercialisering.
Erik Larsen (V), 1997-11-04:
Da Venstres ordfører, hr. Svend Erik Hovmand, ikke kan være til stede her i salen i dag, skal jeg på Venstres vegne udtale følgende: Venstre er principielt imod, at vi politikere skal sidde og bestemme, hvad der er godt for dansk erhvervsliv. Vi tror faktisk på, at erhvervslivets egne folk er bedre til det.
Med dette forslag til en helt ny støtteordning lægges der op til, at der skal bruges ganske mange penge på ganske få virksomheder, og så vidt vi kan se, sker det oven i købet på bekostning af den brede basisbistand.
Som bekendt aftalte regeringen med SF i foråret, at der skulle gennemføres en pakkeløsning bl.a. med dette forslag samtidig med afskaffelsen af klippekortet.
Og ser vi på den beskrivelse af aftalen mellem regeringen og SF, som findes i pjecen »Bedre vilkår for mindre virksomheder«, ja, så er der jo tale om 20 mio. kr. i år og 100 mio. kr. for hvert af de næste tre år, altså i alt 320 mio. kr., på et ganske lille hjørne af dansk erhvervsliv.
Og pengene skal efter regeringens finanslovudspil først og fremmest hentes ved at skære ned på de teknologiske institutter og andre basisbevillinger, som kommer den store, brede gruppe af virksomheder til gode.
Hertil kommer, at de serviceinstitutter, konsulenter og andre eksperter, der sidder i spidsen for de 5-6 innovationsmiljøer, man forestiller sig oprettet, hyppigt er de samme, som efterfølgende skal udføre opgaverne for de virksomheder, der får bevillingerne.
Med andre ord er der tale om mange penge til få modtagere, som skaffes på bekostning af bistand til de mange.
I Venstre er vi selvsagt meget optaget af udvikling og forskning.
Ja, vi har endda gjort det, at vi i vores finanslovudspil sammen med de konservative har indføjet betydelige fradragsmuligheder for forskning til virksomhederne.
Vi er ikke umiddelbart parate til at acceptere den løsning, som SF og regeringen her har skruet sammen; men vi venter os en udvalgsbehandling, som måske kan ændre på vores syn på lovforslaget.
Ole Vagn Christensen (S), 1997-11-04:
Først en generel bemærkning til hr. Erik Larsen: Det er faktisk lidt kedeligt, at vi gang på gang i store vigtige erhvervsdiskussioner skal høre på, at fordi man ikke kan få skabt nogle fradrag for etablerede virksomheders udvikling, så stopper al anden snak om erhvervsudvikling.
Det var jo det, der var konklusionen på det, hr. Erik Larsen sagde.
Det var det, der var meningen, det, vi skulle forstå, at når ikke der var noget skattefradrag i den her ordning, så var ordningen ikke noget værd - og så havde man ellers nogle generelle betragtninger. Jeg vil gerne sige til hr. Erik Larsen: Sådan som jeg har forstået udviklingen rundt om i verden, så er vi faktisk et af de lande, der nu følger op på noget af det, der sker, og noget af det, der har sat den store erhvervsudvikling i gang.
Jeg skal kvittere for tilslutningen fra fru Pernille Sams og Det Konservative Folkeparti, og så skal jeg sige, at jeg tror, der er en lille ting, som fru Pernille Sams har misforstået, nemlig da fru Pernille Sams sagde, at det her ikke måtte blive brugt til egnsudviklingsformål.
Nu har jeg indtryk af, at dér, hvor man sådan set mangler udvikling også, det er i forbindelse med de områder, der ligger omkring forskermiljøerne, når vi ser på den almindelige arbejdsløshedsstatistik, så jeg håber ikke, at det var det, det var vendt imod, at vi ikke skal rette op på disse områder.
Så fik vi igen den dér med fradraget, og vi fik den i forbindelse med forskningen her.
Jeg vil gerne understrege over for fru Pernille Sams, at det forslag, jeg har set der er fra De Konservatives side omkring forskningen og den udvikling, som man ønsker, og hvor man ønsker det erstattet af fradrag, det vil i særdeleshed ramme virksomhederne.
Kjeld Rahbæk Møller (SF), 1997-11-04:
Fra SF's side synes vi, at det er et godt forslag.
Der er jo også tale om udmøntning af finanslovsaftalen mellem regeringen og SF, som flere ordførere har været inde på.
Fra SF's side har vi længe efterlyst bedre ordninger for iværksættere, og det er jo præcis det, som lovforslaget giver mulighed for, når det drejer sig om innovative iværksættere.
Der bliver oprettet mulighed for seed money i nogle iværksættercentre, således at de har mulighed for at komme så langt, at det sædvanlige finansielle system kan tage over.
Det er godt.
Alt i alt mener vi, at der nu bliver gjort så meget for at styrke innovative iværksætteres udviklingsmuligheder, at der ikke er behov for nye initiativer, før vi har set, hvordan det, der nu iværksættes, kommer til at fungere.
Så kan der være noget, der skal korrigeres, men først skal vi have erfaringer med det.
Der har været nogle kritikpunkter af den nye ordning.
Én er, at det her forslag jo ikke dækker den brede iværksætter; det er vi sådan set enige i.
Vi mener stadig væk, at der er behov for en ganske almindelig håndværker, iværksætter, inden for servicefag osv., men det ene gode skal jo ikke være det andet godes fjende, og derfor får den kritik os ikke til at frafalde støtten til det her forslag, som er en vigtig støtte til en lille, men meget vigtig gruppe iværksættere.
En anden kritik har gået på, at pengene skulle tages fra det teknologiske servicenet, erhvervsforskerordninger og andre ordninger.
Det synes vi også er uhensigtsmæssigt, og sådan ser det faktisk ud på finansloven.
I det her tilfælde går jeg ud fra, at det bliver rettet op ved gode kræfters hjælp, før finansloven bliver endeligt vedtaget her i december, men i hvert fald når det drejer sig om det her lovforslag, så støtter vi det ubetinget.
Pernille Sams (KF), 1997-11-04:
Jeg kan egentlig gøre det forholdsvis kort, for Det Konservative Folkeparti kan støtte intentionerne i lovforslaget, og vi mener, at det har fundet en rimeligt fornuftig form.
Det er rart at se, at regeringen forholder sig til den stadig stærkere konkurrence og til det ændrede globale marked, som de danske virksomheder er nødt til at agere på, og at regeringen anerkender, at det er stadig mere avancerede og vidensintensive produkter, der skal til for at slå igennem på vores nicher.
Som bekendt så vi meget gerne, regeringen også var til at få i tale, når det gælder om at sikre de eksisterende virksomheders konkurrenceevne.
For os er det f.eks. uforståeligt, at regeringen bliver ved med at øge de politisk bestemte omkostninger på danske virksomheder og dermed helt unødigt belaster vores internationale konkurrenceevne og vores virksomheders muligheder for at skabe vækst, arbejdspladser og velstand i Danmark. Vi synes, det er uforståeligt, at regeringen ikke ønsker at sikre forskningen ved de særskilte fradrag, vi gentagne gange har foreslået sammen med Venstre; men det er jo ikke det tema, man beskæftiger sig med i det her lovforslag.
Jeg synes blot, det hører med i sammenhængen og i helheden.
I det her forslag er det et spørgsmål om at få flere ideer og forskningsresultater udmøntet til egentlige produkter, vel vidende at start- og udviklingsfasen er meget omkostningskrævende, at få koblet forskningen og erhvervslivet bedre, og det er vi bestemt positive overfor.
Som sagt mener vi, at lovforslaget er udtryk for en rimelig fornuftig og decentral måde at udmønte den politiske velvillighed på, men vi har vores naturlige skepsis over for det konkurrenceforvridende element, der kan opstå, hvis disse tiltag administreres på en måde, så der opstår problemer af den slags, altså hvis de ikke administreres efter hensigten.
I den forbindelse mener vi, det er meget vigtigt, at man først og fremmest tager hensyn til, hvor resultaterne kan forventes at blive størst, dvs. i tilknytning til de regioner og områder, hvor der i dag forskes og udvikles mest.
Det er i hvert fald ikke vores ønske, at dette skal udvikle sig til at blive en ny indirekte form for egnsudviklingsstøtte, men derimod skal det blive en meget målrettet hjælp til etablering af flest mulige
nye videnstunge virksomheder
Og vedrørende § 13 er det blevet nævnt, at det er utrolig vidtrækkende materiale, der kan kræves af virksomhederne i forbindelse med den udvidede revision, man pålægges.
Vi er helt enige i, at der ikke må kunne ske misbrug af de offentlige økonomiske beløb, der via denne her lov stilles til rådighed, og dermed er vi også enige i den udvidede revision, som foreslås.
Men det må dog være i alles interesse at finde en form, hvor virksomhedernes helt fortrolige oplysninger ikke kan risikere at skulle udleveres.
Så måske er bestemmelsen gået en tak for langt, som det foreslås i det nuværende lovforslags § 13. Men vi har en rimelig opbakning, eller rettere sagt, vi kan give en rimelig opbakning til forslaget.
Ulla Solvang (RV), 1997-11-04:
Den slumrende vikingeånd i den danske folkekultur skal atter vækkes til live, skriver undervisningsminister Ole Vig Jensen i sit handlingsprogram for dansk selvstændighedskultur.
Det skrev han i februar 1996, men spørgsmålet er jo selvfølgelig hvordan.
Hvordan får vi flere mennesker til at starte
egen virksomhed, eller formuleret lidt bredere, hvordan får vi genskabt lysten til at sætte i værk, til selv at tage initiativ, hvordan får vi genskabt modet til at gøre det uventede, det usædvanlige?
I regeringens erhvervsiværksætterpakke hedder det: Bedre vilkår for nye virksomheder.
Netop for perioden 1997-2000 tages der fat om de 4 hovedproblemer for iværksætterne: de administrative byrder, vanskeligheden ved at finde kapital, nødvendigheden af viden, kultur og holdninger.
Med det fremlagte lovforslag tages der især fat om problemerne med at få skabt flere nye vidensintensive virksomheder.
De nye virksomheder skal helst være højteknologiske, altså baseret på stor viden og dermed høj uddannelse.
Vi skal med andre ord tilskynde højtuddannede akademikere til selv at gå i gang eller til at udvikle deres idé, så den kan sælges, så den kan kommercialiseres.
Baggrunden herfor er blandt andet, at der ikke har været den store tradition for, at akademikere starter egen virksomhed.
Desuden, hvilket vi lægger meget vægt på, skal innovativmiljøerne servicere private opfindere og små og mellemstore virksomheder, der har brug for råd og vejledning til videreudvikling og kommercialisering af deres idé eller egen opfindelse.
Ved at etablere disse nye innovationsmiljøer er det Det Radikale Venstres håb, at også flere unge får mod på at videreudvikle de ideer, som de måske som studerende har leget med, men ikke har haft mulighed for at realisere.
Innovationsmiljøerne mener vi kan sammenlignes med en slags højskole, altså en ramme, hvor entreprenøren - i det her tilfælde iværksætteren - får mulighed for at diskutere sine ideer og tanker, mulighed for at hente
faglig inspiration og mulighed for at modne sit projekt bl.a. ved at låne det nødvendige tekniske udstyr.
Herudover kan der også gives en mindre startkapital, hvilket er nok så afgørende set i lyset af, at højteknologiske virksomheder ofte har store etableringsomkostninger.
Lad mig til sidst understrege, at det er vigtigt, at innovationsmiljøerne ikke bare har den nødvendige innovative kompetence, men at de også besidder kommerciel kompetence.
Det, vi har brug for, er innovationer, der kan sælges.
Det er også vigtigt, at vi får en række innovationsmiljøer med forskellige profiler.
Kjeld Rahbæk Møller (SF), 1997-11-04:
At Fremskridtspartiet har andre planer med erhvervspolitikken, kommer ikke bag på os.
Jeg møder stadig væk erhvervsfolk, der med gru mindes 1989, da det jo var Fremskridtspartiet, der lavede finanslovaftale og fik lukket Udviklingsfonden og mange andre gode ting.
Men jeg vil da tilråde hr. Kim Behnke at besøge Novi i Nordjylland, så vil han opdage, at det er en meget aktiv partner i et meget aktivt erhvervsmiljø.
Og en af kernerne er, at Novi som den eneste af de nuværende forskerparker har nogle af de muligheder, der ligger i det lovforslag, og som nu udbredes til flere forskerparker.
Jeg tror, hr. Behnke vil ombestemme sig, hvis han besøger Novi.
Keld Albrechtsen (EL), 1997-11-04:
Ministeren var inde på, at vi skulle være glade for, at vi lever i et demokrati, men så er det jo, at spørgsmålet unægtelig kommer op: Kunne det ikke være relevant i nordisk sammenhæng at diskutere, hvad man forstår ved et demokrati?
For kan det være udtryk for demokrati, at man f.eks. fra den finske regerings side har tænkt sig at indlemme Finland i den fælles mønt uden at spørge den finske befolkning?
Er det udtryk for avanceret demokrati?
Mit svar er, at det er det ikke.
Og ministeren vil jo da sikkert også bekræfte, at sådan ville man ikke kunne gøre i Danmark.
Dér ville man naturligvis ikke kunne tage Danmark ind i den fælles mønt, uden at der først var en folkeafstemning, hvor befolkningen blev spurgt, naturligvis ikke.
Hvorfor skal Amsterdamtraktaten ikke til folkeafstemning i Sverige og Finland?
Er det et udtryk for demokrati?
Jeg synes, der kunne være god grund til, når ministeren nu selv rejser spørgsmålet, at man tog op i Nordisk Råd, hvad vi egentlig forstår ved demokrati.
Og er alle de nordiske regeringer nu, når det kommer til stykket, så fantastisk demokratiske?
Henrik Dam Kristensen (S), 1997-11-05:
På baggrund af de synspunkter, der blev fremlagt af partierne i Folketingets Europaudvalg den 24. oktober, søgte og fik
regeringen på mødet den 29. oktober mandat til at arbejde for en udsættelse af forslaget vedrørende tekniske bevaringsforanstaltninger.
Hvis forslaget på trods af bestræbelserne på at udsætte beslutningen blev sat til afstemning, agtede regeringen i overensstemmelse med flertallet i Europaudvalget at stemme imod forslaget.
Forslaget vedrørende tekniske bevaringsforanstaltninger mødte tilslutning fra alle øvrige 14 medlemslande.
Set med danske øjne var forslaget ikke tilstrækkelig afbalanceret og derfor ikke tilfredsstillende.
Drøftelserne i Folketingets Europaudvalg viste, at et flertal i udvalget delte denne vurdering.
Det forslag, som Rådet vedtog den 30. oktober, indeholdt fælles fiskeriregler i EU.
På vigtige punkter er de nye regler et skridt hen imod en større bæredygtighed i fiskeriet for EU som helhed.
Det er regeringens opfattelse, at der ud fra en samlet vurdering af forslaget og dets konsekvenser ikke var grundlag for at påberåbe sig vetoretten.
I øvrigt må jeg gøre opmærksom på, at et såkaldt hængende veto, som der er refereret til i spørgsmålet, er et ukendt begreb i EU-sammenhæng.
Keld Albrechtsen (EL), 1997-11-05:
Jeg forstår på ministerens svar, at man fra regeringens side godt var klar over, at det forhandlingsmandat, man lod sig påtvinge af V og K, reelt ledte ud i nederlaget. Så vil jeg godt spørge ministeren: Hvordan kan en ansvarlig minister modtage et sådant mandat?
Det fatter jeg simpelt hen ikke, for ministeren kan jo ikke tørre ansvaret af på to partier i Folketinget.
Det er regeringens ansvar ikke at bringe sig i en sådan situation, der fører ud i et sådant nederlag.
Det går jeg ud fra at ministeren er enig i.
Og hvis en regering står i den situation, at den ikke kan få et forsvarligt grundlag igennem, er ministeren så ikke enig i, at så må regeringen stå fast og ikke bøje sig? Men ministeren bøjer sig og påtager sig dermed ansvaret for nederlaget.
Henrik Dam Kristensen (S), 1997-11-05:
Jeg tror, at ingen, der deltog i de to nævnte møder i Europaudvalget, kunne undgå at være klar over, at jeg anså det for at være en særdeles vanskelig situation.
Det kunne jeg så ikke få, og det resulterede i, så vidt jeg husker, onsdagens møde, hvor jeg så fik et mandat med bred tilslutning.
Hvad kan man vide på forhånd, før man starter nogle forhandlinger?
Man kan jo ikke vide noget præcist om, hvor forhandlingerne ender, for hvorfor skulle man så overhovedet forhandle?
Men at det ville blive vanskeligt, tror jeg ikke, der var nogen, der var i tvivl om.
Så spørger hr. Kristian Thulesen Dahl: Hvornår er tingene vitale?
Det tror jeg ikke der kan gives en entydig definition på, ligesom der heller ikke kan gives en entydig definition på, hvad det er for en situation, der i givet fald ville kunne udløse et dansk veto.
Med hensyn til at være bombet 10 år tilbage og andre meget værdiladede udtryk, som er blevet brugt i denne debat,
vil jeg sige, at den opfattelse deler jeg ikke, og det må selvfølgelig stå for spørgerens egen regning.
Keld Albrechtsen (EL), 1997-11-05:
Derfor vil jeg godt spørge ministeren, om det stod klart for ham, da han fik det mandat, som statsministeren med rette har kaldt håbløst, at der ikke var udsigt til, og at der ikke var nogen som helst rimelig sandsynlighed for, at ministeren kunne undgå at blive stemt ned.
Det synes jeg er meget afgørende for bedømmelsen af, hvordan vi skal reagere på ministerens håndtering af denne sag, for hvis ministeren har vidst, at mandatet var håbløst, vil jeg mene, at det er en meget alvorlig sag for ministeren.