Per Clausen (EL), 2005-11-02:
Det, vi vel nu kan konstatere, er, at kontanthjælpsloftet ikke har skabt flere i beskæftigelse.
Ministeren siger så, at det skyldes, at kommunerne har svigtet.
Det er meget muligt, jeg vil ikke afvise, at kommunerne svigter.
Det, der bare står tilbage for mig at se, er, at når man har en politik, der ikke virker, og i denne regerings tid kan konstatere, at beskæftigelsen blandt de etniske minoriteter, flygtninge/indvandrergrupperne, er faldet, og at arbejdsløsheden er steget, så er det eneste, regeringen kan finde på, at lave nogle foranstaltninger, som straffer den gruppe yderligere.
Det synes jeg ærlig talt er fattigt.
Jeg synes, at man også burde se kritisk på sig selv og den politik, man har ført, og måske forsøge at finde fejlene dér i stedet for at insinuere, at grunden til, at der er mange arbejdsløse i den her gruppe, nok mest er, fordi de mangler at blive straffet lidt mere.
For vi må jo gøre det, som har den største effekt for at få folk tilbage på arbejdsmarkedet.
Vi har en del analyser af det, der viser, at løntilskudsjob i private virksomheder har den bedste effekt, offentlige job den næstbedste, uddannelse den tredjebedste osv.
Og derfor skal vi selvfølgelig hele tiden være optagede af, om det, vi gør, har den rette og bedste effekt.
En af de ting, et samfund efter min mening er forpligtet til, er at sørge for, at det altid kan betale sig at arbejde.
Det er absurd at diskutere at gennemføre ordninger, som medfører, at det ikke kan betale sig at arbejde.
Der ved jeg godt, at der er en fundamental forskel på regeringen og Enhedslisten.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Problemet er heller ikke, at ministeren gerne vil løse de praktiske problemer ude i hverdagen.
Problemet er, at ministeren bruger et redskab, som ikke meget tyder på hjælper.
Det gør snarere skade, fordi vi kan konstatere, at kontanthjælpsloftet ikke førte til, at folk fik arbejde.
Jeg har nu den grundopfattelse, at det, hvis man vil integrere sig og indgå i netværk i Danmark, faktisk er et godt udgangspunkt, at man har lidt penge.
Jeg tror faktisk ikke, at det at blive endnu fattigere hjælper hverken den enkelte til at blive integreret i det danske samfund eller for den sags skyld børnene til at blive det.
Det fører tværtimod til mere isolation og flere af de der parallelsamfund, som det er så moderne at tale imod.
Og det er rigtigt, at vi har set tal for, at det kun er 5 pct., der er kommet i beskæftigelse.
Det vil sige, at der altså er en bevægelse ind og ud af den her gruppe.
Den rapport, som SFI afleverede, viste, at kommunerne ikke i tilstrækkelig grad havde informeret om ordningen, nemlig om, at den består af to elementer.
Det ene er et loft over kontanthjælpen og det andet en gunstig ordning, hvis man kommer ud og får 5-6 timers arbejde, der gør, at man så mere end kan opveje konsekvenserne af loftet.
Det er jo det, der er hele formålet med det, nemlig at sikre mennesker en tilknytning til arbejdsmarkedet.
Jeg kan forstå, at vi, fra at regeringen havde en ambition om, at det handlede om at få folk i arbejde, efterhånden som tiden går, ender med, at det eneste, der er tilbage, er en gentagelse af mantraet om, at det skal kunne betale sig at arbejde.
Jeg må sige, at det synes jeg faktisk er en lille smule fattigt, fordi det så er klart, at konsekvensen selvfølgelig bliver, at man hele tiden, når man har fundet et eksempel på nogle områder, hvor forskellen ikke er stor nok til, at den kunne få ministeren til at arbejde, skal skære ned på ydelserne.
Jeg synes måske, at man i stedet skulle have et kritisk syn på alle de værktøjer, man sætter i værk for at hjælpe folk i arbejde, for at se på, om de virker.
Der kan jeg ikke forstå, hvorfor man tager tilflugt til en yderligere forringelse af kontanthjælpsmodtagernes vilkår, når man har en række eksempler på, at det ikke hjælper.
Det betyder, at de er uden for de netværk, som vi andre er omfattet af, og det betyder, at de for manges vedkommende ikke har opnået de sproglige færdigheder, som er afgørende for at kunne passe et job; de har måske ikke været i kontakt med det danske arbejdsmarked.
Men hvad værre er: Vi kan jo også se, at det får negative konsekvenser for børn af forældre, der lever i den situation, hvor begge ægtefæller er på kontanthjælp: dårligere muligheder for at gennemføre en uddannelse og dermed for senere få et arbejde.
Det, der er formålet med det, vi foretager os her, er jo at bryde den onde cirkel, vi er kommet ind i.
Og der ved jeg godt, at Enhedslisten repræsenterer det gode i denne verden, men vi repræsenterer altså dem, der praktisk vil gå i gang med at løse menneskers problemer.
Jeg skal gøre det meget kort.
Det, der også er interessant, når man igangsætter sådan en ny foranstaltning, hvor man vil tage kontanthjælpen fra folk, fordi de ikke er i stand til at få 300 timers arbejde, er jo så, hvilke erfaringer man har gjort med kontanthjælpsloftet.
Så er det måske lidt overraskende, at man indfører en ny straffeforanstaltning, når man kan konstatere, at kontanthjælpsloftet i hvert fald ikke har øget beskæftigelsen i den her gruppe.
Regeringen har sagt, at vi ikke vil skære i dagpengesatser, og at vi ikke vil skære i satserne for sygedagpenge.
Det, vi har gjort, er på nogle specifikke områder, hvor vi har kunnet se, at systemet er sådan, at det for de pågældende mennesker ikke kan betale sig at arbejde.
Vi indførte derfor i sin tid i 2002 starthjælpen, fordi det for nye, der kommer her til landet, skal være sådan, at det skal kunne betale sig at arbejde.
Det var i en erkendelse af, at den integrationspolitik, der var blevet ført i mange år, medførte, at folk blev passiviseret og kom længere væk fra arbejdsmarkedet.
Med integrationsaftalen her prøver vi nu at råde bod på det.
For det første skal unge under 25 år ikke have kontanthjælp, de skal i uddannelse.
For det andet afsætter vi 500 mio. kr. til at vende bunken af sager, hvor kontanthjælpsmodtagere har fået lov at gå i mere end 12 måneder, uden at nogen har interesseret sig for dem.
Og for det tredje har vi sagt: Vi kan se, at for ægtepar på kontanthjælp er det økonomiske incitament til at gå i arbejde meget lille, og derfor har vi indført en regel om, at hvis man ikke kan skaffe sig 300 timers arbejde eller mellem 12 og 13 timers arbejde om måneden i en 2-årig periode, så står man ikke til rådighed for arbejdsmarkedet.
Men de 500 mio. kr., vi har afsat, skal jo netop hjælpe mennesker til at blive parate til at tage et job.
»Vil ministeren redegøre for, hvordan de mennesker, der ifølge aftalen om »en ny chance til alle« vil miste retten til kontanthjælp, når de ikke har haft 300 timers ordinært arbejde inden for 2 år, skal komme i arbejde, når det har vist sig, at kontanthjælpsloftet ikke fik flere af de berørte i arbejde?«