Thor Pedersen (V), 2004-12-01:
Bare for at få lidt seriøsitet ind i det vil jeg gerne sige, at den gennemsnitlige udgiftsstigning på en vuggestueplads pr. år i perioden 1993 til udgangen af 2001 var 1,6 pct., og at den gennemsnitlige stigning i perioden 2002 til 2004 er på 1,3 pct.
Sådan er det, når det gælder fuldtidstakster.
Men det helt afgørende er, at der ikke er adgang til at øge brugerbetalingen, man øger ikke brugerbetalingen, den er 30 pct.
Hvis man vælger at få noget mere, betaler man også for noget mere, lige så vel som man betaler mere i skat, hvis man tjener mere, selv om der er skattestop.
Så procenten er uændret, man kan altså ikke hæve den fra 30 pct. til 31, 32, 33, 34 pct. lige bortset fra de områder, hvor den tidligere regering ønskede, at man skulle betale mere, nemlig hvis der var pasningsgaranti.
Brugerbetalingen er altså klokkeklart låst fast i loven, den kan ikke hæves.
Det frivillige tilskud, kommuner giver nogle gange, skal de fortsat give, fordi vi har betalt kommunerne for ikke at øge forældrebetalingen, det vil sige for ikke at reducere det, der hele tiden har været frivilligt.
Det, der er kendetegnende, er, at vi bruger 3,5 mia. kr. mere end den tidligere regering, så jeg vil sige, at den tidligere regering altså er 3,5 mia. kr. bagud i sin kritik, når det gælder om at fremtidssikre Danmark.
Det er den nuværende regering, der har taget skridt til, at vi forsøger sammen med arbejdsmarkedets parter at tegne nogle linjer for, hvordan man over de næste 10, 20, 30, 40 år håndterer den udfordring, at folk er i stand til i arbejdslivet at modtage undervisning på områder, hvor det er et samspil mellem arbejdsmarkedets parter, altså både arbejdsgiversiden og lønmodtagersiden.
Det, der er tale om her, er, at vi har fået et højere niveau på AMU-siden.
Det er altså direkte målrettet mod den virksomhed, man er i, og den opkvalificering, man har brug for for at bestride det arbejde, man nu engang er i.
Så er det rigtigt, at der kan være andre ting, der er fravalgt, men det var også ønsket, nemlig at folk selv kvalificerer uddannelsen og tillægger det en vægt, om det er 100 kr. værd, om det er 200 kr. værd, om man vil have sin hf-uddannelse, vel vidende at man får sine gebyrer tilbage.
Det er altså at sikre, at det, der rent faktisk efterspørges, også er det, der leveres.
Nu har vi diskuteret meget om betaling for efteruddannelse.
Jeg vil godt her give en invitation med det samme til spørgerne til et lille arrangement i Finansministeriet – helt gratis, helt gratis! –
og det kan være både i dag- og aftentimer, så skal jeg fortælle om, hvordan skattestoppet egentlig er indrettet.
Det skal ikke koste en krone, og vi kan såmænd også lave et fint papir på det tidspunkt, hvor det så er forstået.
Skattestoppet berører overhovedet ikke den kommunale sektor under ét.
Hele udgiften betales over statskassen.
Når vi sidder med Kommunernes Landsforening og indgår en aftale, så får vi alle deres udgifter, og vi får alle deres indtægter, og alle indtægterne er den uændrede skat, den uændrede personskat, den uændrede grundskyldpromille, den uændrede dækningsafgift, og det, der så mangler, får de af statskassen, for at de kan opretholde nøjagtig det forbrug, de f.eks. har i år, plus noget mere, og i det regnestykke indgår, at der ikke er øget forældrebetaling.
Så hvis man øger forældrebetalingen, fordi man vælger et højere serviceniveau, for det er den ene løsning, så er det enten noget, man beslutter lokalt.
Så er det, fordi kommunen ønsker at løfte udgiften, for det er jo forudsætningen for, at det kan stige, når de 30 pct. er fast, eller fordi man vælger at reducere et tilskud, man har givet.
Men de betalinger til kommunerne næste år, hvor vi giver de 10 mia. kr., er baseret på, at der er uændret forældrebetaling.