runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Sandy Brinck (S), 2002-05-17:
Hr. Søren Krarup taler altså for, at Folketinget skulle sagsbehandle hver enkelt personsag, uden at vi forlods havde opstillet nogle kriterier, som vi har i dag. Den eneste fordel, jeg umiddelbart kan se, er, at så ville hr. Søren Krarup møde den 75-årige demente kvinde, som er traumatiseret, og som af den grund ikke kan tale dansk.
Så ville hr. Søren Krarup møde de mennesker, som vi i dag giver en dispensation, fordi de har nogle psykiske og fysiske lidelser, som gør, at de ikke kan lære det danske sprog.
Vi har jo heller ikke tidligere sendt fransklærere ud på den tidligere statsanstalt Brejninge og sagt: værsgo at lære dem fransk.
Der er faktisk nogle grunde til, at der er nogle blandt de mennesker, som ikke kan det danske sprog, og det kunne måske være en fordel, at hr. Søren Krarup mødte de menneskelige skæbner.
Søren Krarup (DF), 2002-05-17:
Det er nemlig et ufravigeligt krav til en, der skal have dansk statsborgerskab, at man taler dansk, ellers skal man ikke være dansk statsborger.
Må jeg så sige, at da Grundtvig i marts måned i 1850 er ordfører for det første Indfødsretsudvalg, meddeler han, at man giver indfødsret til 10 personer, seks skandinaver, tre tyskere og en englænder, hvor man omhyggeligt har gennemgået deres forhold, har sagt god for dem og accepteret, at de bliver danske statsborgere.
Det skal naturligvis være noget tilsvarende.
Det sker da naturligvis på baggrund af klare forhåndsbetingelser for, hvem der kan få dansk indfødsret, sådan at man på forhånd har sagt, at de, der ikke taler dansk, ikke kan blive danske statsborgere.
Må jeg så lige sige til fru Elsebeth Gerner Nielsen, der taler om, at det er en lukket forsamling, når et flertal i salen her vedtager et indfødsretsforlig: Så kunne man jo lige så godt kalde Folketinget for en lukket forsamling, for det er altså det flertal, der er fremgået af de frie, åbne folketingsvalg, der laver dette forlig.
Er det lukket?
Det er jo dog et flertal, der er opstået ved frie og åbne valg, og at det så i fællesskab aftaler, hvordan de synes, forholdene skal være, kan da aldrig betegnes dels som lukket, dels som værende i strid med parlamentarisk praksis.
Else Theill Sørensen (KF), 2002-05-17:
Det lovforslag, vi har til anden behandling,
er lov om indfødsrets meddelelse, og som det vist er fremgået, er den lov af en ganske anden karakter end alle andre love, vi behandler i dette ting. Den drejer sig om et antal navngivne personer, og vi vedtager her i Folketinget, at disse personer skal have dansk indfødsret.
De får det så i kraft af grundlovens § 44, hvor der står, at ingen udlænding kan få indfødsret uden ved lov.
Jeg vil godt ligesom andre tage afstand fra hr. Søren Krarups karakteristik af Folketingets arbejde i de her sager, men også sige, at der er forskellige holdninger til, hvilke krav der skal stilles til de mennesker, der skal have dansk statsborgerskab.
Vi accepterede, at det var der, og respekterede, at det var der, men vi har haft en anden holdning.
Nogle af de krav, Det Konservative Folkeparti gerne havde set der var stillet til udlændinge, bl.a. bedre danskkundskaber, strengere krav til, om man måtte have begået kriminalitet, strengere krav til, om man måtte have gæld til offentlige, er der nu et flertal, der er enige med os i.
Det er vi utrolig glade for, og derfor er vi så med i de retningslinjer, der fremover kommer til at gælde.
Det har været nævnt, at det skal være synligt og offentligt, hvilke retningslinjer der er.
Jeg tror ikke, at nogen af de tre partier, der har lavet en aftale, har tænkt sig at holde dem hemmelige. De har f.eks. været offentliggjort ved et pressemøde.
Jeg er i øvrigt af den opfattelse, at vi skal gå væk fra at bruge ordet kontorcirkulære, for
det er overhovedet ikke noget cirkulære, og det giver en forkert opfattelse af det hele.
Lad mig så sige om det radikale forslag: Efter min opfattelse af tingene er det ikke i overensstemmelse med grundlovens bestemmelse om, at ingen udlænding kan få indfødsret uden ved lov.
Sådan som jeg forstår lovforslaget, skulle der dér klart og tydeligt stå, hvilke krav der skal være opfyldt, hverken mere eller mindre, således at man altså efter en sådan lov skulle kunne få retskrav på at få tildelt dansk statsborgerskab.
Hvis det ikke er meningen, ser jeg ikke helt ideen i en indfødsretslov.
I øvrigt har vi en indfødsretslov, hvor der står visse ting om nogle mennesker, som meget lettere kan få
dansk indfødsret.
Lars Kramer Mikkelsen (S), 2002-05-17:
Nu vil jeg benytte lejligheden, fordi Grundtvig er blevet citeret et par gange og ofte bliver det, ikke af fru Else Theill Sørensen, til at sige, at Grundtvig har sagt mange ting.
Han har bl.a. også sagt, at kvinder ikke skulle have stemmeret, og jeg går ikke ud fra, at det er et citat, som hr. Søren Krarup vil benytte her fra talerstolen.
Fru Else Theill Sørensen afviser de holdninger, som hr. Søren Krarup gav til kende i sin ordførertale, og så vil jeg godt spørge: Hvordan skal det så gå fremover? Man er ikke enig med regeringens parlamentariske grundlag, der er ikke noget kontorcirkulære, der er ikke noget grundlag for arbejdet fremover, når det kontorcirkulære bortfalder.
Jeg vil godt spørge: Hvordan vil Det Konservative Folkeparti stille sig?
Der har været et kontorcirkulære, som har bygget på et bredt flertal i Folketinget, hvori bl.a. Socialdemokratiet er indgået.
Det er der årelange traditioner for.
Nu vælger Det Konservative Folkeparti og Venstre altså at opsige den aftale, men man har tilsyneladende en aftale med Dansk Folkeparti, som man i øvrigt ikke er politisk enig med.
Elisabeth Arnold (RV), 2002-05-17:
Intet!
Det kontorcirkulære, som findes, er selvfølgelig altid en afspejling af, hvad der er flertal for i det danske Folketing, og det er for så vidt helt i orden.
Men det ville jo være rart, hvis det var nogle betingelser, som vi kunne få drøftet her i Folketingssalen og gennemgået ordentligt i et udvalg. F.eks. er der i den nye aftale, der er lavet, en passus, som jeg citerer fra hukommelsen, fordi jeg ikke har teksten foran mig, hvor det står beskrevet, at nogle af de perioder, man kan have været udenlands, skal opregnes på den måde, at det er kun, hvis man har tjent danske interesser, at den pågældende periode tælles med i den ene eller den anden gruppe.
Der er ikke en levende sjæl, som kan vide, hvordan Folketinget skal bedømme, om man har tjent danske interesser, når man har været i udlandet eller ej.
Hvem ved, hvordan det skal fortolkes?
Det er ikke noget, der har været gennemgået i Folketingets udvalg.
Der er ingen, der har været hørt om det, og ingen har stillet spørgsmål om det.
Vi må bare regne med, at der sidder nogle stakkels embedsmænd, som skal prøve at finde ud af, hvordan det skal fortolkes. Det er et eksempel på, at det ville have været godt at have haft en klar lovgivning med tre behandlinger i Folketingssalen og udvalgsbehandling og hele svineriet, som vi kender det.
Jens Peter Vernersen (S), 2002-05-17:
Jeg vil sige nogle ganske få ord om det her lovforslag, inden det går videre til tredje behandling.
Det er nok et af de forslag, som skatteministeren har omtalt, hvor der gives betydelige skattelettelser.
Der er det helt specielle ved det her forslag, at de skattelettelser gives til en meget afgrænset gruppe.
Jeg ved ikke, om vi kunne komme så vidt, at skatteministeren måske næsten kunne sætte navn på, hvem der får skattelettelserne.
Det er sådan, at der i 2003 er lettelser på omkring 100 mio. kr., som gives i forbindelse med virksomhedssalg af 200 virksomheder.
Det har skatteministeren svaret.
Det vil altså sige, at man her helt selekteret har besluttet, at ved virksomhedssalg, hvor ejeren sælger til en nærtstående medarbejder, sparer man den udskudte skat, og provenuet er disse 100 mio. kr.
på den måde at træffe en beslutning om, at lige bestemt den gruppe skal have mulighed for at udskyde skatten
Det mener
skatteministeren jo altså åbenbart.
Jeg vil godt sige ganske kort om forslaget: Det er jo ikke sådan, at det betyder, at der kommer flere i arbejde.
Der er alene tale om et lovforslag, der sikrer sælgeren nogle ekstra rettigheder.
Her fremgår det helt klart, at det er sælgeren, der favoriseres.
Der tales også i forslaget om, at det for køberen måske kunne være en lille fordel; den medarbejder, der har været længe i virksomheden, og som nu vil overtage den.
Men altovervejende er det sælgeren, der tilgodeses.
Det drejer sig om 200 tilfælde, og det er en skattelettelse på 100 mio.
Det er rent faktisk det, man skal forholde sig til, og det er et af de forslag, skatteministeren går rundt og glæder sig voldsomt over.
Jeg forstår det måske ikke helt, når man sådan ser de andre diskussioner, vi har her i Folketinget, men det er jo altså den benhårde prioritering, som man taler om i regeringen, at man har valgt.
Her er det altså en benhård prioritering til fordel for 200 virksomhedsejere, der sælger deres virksomhed.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2002-05-17:
I Det Radikale Venstre tager vi også sagen Danmark alvorligt.
Vi synes, det er meget vigtigt, at vi har en reel proces, når det drejer sig om at meddele dansk indfødsret.
Der er faktisk ikke noget, en stat kan beskæftige sig med, der er vigtigere end netop f.eks. at finde ud af: Hvem er det, der skal være borger i det her land; hvem er det, der skal være valgbar; hvem er det, der skal have valgret; hvem er det, der skal kunne påtage sig forskellige offentlige job?
Af samme grund er vi kommet frem til, at den måde, vi i dag tager stilling til spørgsmålet om dansk indfødsret på, ikke er ønskelig eller rimelig.
Vi mener, at der er en fare for, at reglerne om, hvem der kan få dansk indfødsret, aftales bag lukkede døre.
Derfor har vi opfordret til, at der tages en beslutning om at ophøje det såkaldte kontorcirkulære til lov.
Men samtidig holder vi selvfølgelig fast i grundlovens § 44, nemlig at indfødsret skal meddelelse ved lov.
Det vil sige, at den procedure, vi allerede kender, holder vi fast i, men reglerne for, hvornår man kan få indfødsret, mener vi skal vedtages ved en lov.
På den måde får vi tre behandlinger i salen; på den måde kan alle komme til orde.
Det vil sige, at vi også sikrer mindretallene ordentlige vilkår for at komme til orde i den demokratiske proces, og det mener vi er afgørende for demokratiets funktionsevne.
Til efteråret vil Det Radikale Venstre fremsætte et beslutningsforslag herom, og til den tid får vi rig lejlighed
til at diskutere forslaget.
Ulla Tørnæs (V), 2002-05-17:
Derfor er det heller ikke noget stort offer for mig at medgive fru Marianne Jelved, at det her naturligvis handler om politik.
Fru Marianne Jelved indikerede, at jeg ikke turde stå ved, at det her i virkeligheden handler om politik, men det er i høj grad politik.
Det er også politik, når Venstres ordfører, hr. Jens Rohde, her fra Folketingets talerstol klart tilkendegav, at Venstre før regeringsdannelsen, da Venstre var i opposition, adskillige gange fremsatte forslag om, at vi lige præcis ønskede at få gennemført en frivillighed med hensyn til modersmålsundervisning.
Derfor er der absolut ikke noget nyt i Venstres holdning og dermed heller ikke i regeringens holdning til lige præcis det her spørgsmål.
Hvad er det så, forslaget handler om?
For vi har jo ikke noget at prale af, og vi har ikke over én kam set nogen særlig gode resultater, når det handler om integration i det danske samfund, hvis vi sammenligner os med andre lande.
Derfor mener vi som sagt, at det er et sted, hvor vi kan gå nye veje.
Jeg medgiver, at det er omdiskuteret, hvilke resultater modersmålsundervisning har.
Men vores politiske overvejelse er mundet ud i, at tiden er til at gå nye veje, og tiden er til at satse på danskundervisning af de tosprogede i stedet for at fortsætte med, at det skal være obligatorisk for kommunerne at tilbyde modersmålsundervisning til de tosprogede i folkeskolen.
Så må jeg sige, at jeg er en anelse forundret over Socialdemokratiets argumentation, for nu hører vi her fra Folketingets talerstol, at Socialdemokratiet skam er helt med
på at afskaffe kommunernes pligt.
Det vil sige, at hele den argumentation, som vi nu i månedsvis har måttet lægge øre til, om, hvilke dårligdomme det ville betyde, og hvilke dårligdomme det ville medføre over for de tosprogede, hvis eller når L 142 blev vedtaget, er komplet hul.
Hr. Carsten Hansen har jo netop stået og bekræftet her fra Folketingets talerstol, at man fra Socialdemokratiets side bestemt var med på at imødekomme regeringen, så regeringen kunne få sit forslag igennem.
Jeg synes, at det er en anelse hul argumentation, der her er kommet for dagen.
Så vil jeg blot for en ordens skyld gentage over for fru Pernille Rosenkrantz-Theil, som også var inde på det under førstebehandlingen, hvor fru Pernille Rosenkrantz-Theil var uforstående over for, at EU-borgere og EØS-borgere fortsat kan modtage modersmålsundervisning, at det skal ses i lyset af, at der er tale om vandrende arbejdstagere inden for det europæiske samarbejde, som er udvidet med EØS-landene, og derfor kan man ikke sammenligne dem med de tosprogede elever, der er tale om i lovforslaget.
Carsten Hansen (S), 2002-05-17:
Jeg vil gerne starte med at sige tak til ministeren, for at ministeren går op og replicerer.
Det synes jeg er dejligt.
Vi har flere gange set, at det ikke har været tilfældet med denne her regering.
Det andet er, at jeg er nødt til at tage fat i det med den hule argumentation.
Der skal ikke herske tvivl om, at vi synes, modersmålsundervisning er et godt redskab.
Vi har sagt, at vi var villige til at hjælpe regeringen.
Vi ville gå så langt i forhandlingerne, at vi ville være med til at afskaffe den obligatoriske pligt til modersmålsundervisning, hvis man bare sørgede for, at pengene var der.
Det tilbud fik ministeren den dag, hvor ministeren brød folkeskoleforliget.
Jeg ved godt, det var mere, end man næsten havde forestillet sig, men vi gjorde det for at få afsløret hulheden i regeringens politik, der jo i virkeligheden går ud på, at man ville det her for enhver pris, også fordi man skulle skaffe penge til sit skattestop.
Det handler måske i virkeligheden lige så meget om dét.
Med hensyn til de nye veje tror jeg, at samtlige partier bag folkeskoleforliget har været indstillet på at gå nye veje i modersmålsundervisningen, forbedre kvaliteten og indholdet, se på andre metoder osv., det er der vist ikke tvivl om, og der afviste regeringen gang på gang at ville forhandle.
Jeg vil bare bede ministeren om at bekræfte, at samtlige partier kom til det møde, hvor ministeren brød forliget, og hvor vi troede, at vi skulle til en forhandling.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2002-05-17:
Ministeren siger, at man vil gå nye veje i forhold til integrationen, ministeren siger, at nu vil man lære børnene dansk i stedet for at have den her obligatoriske modersmålsundervisning i kommunerne.
Jeg vil gerne bede ministeren bekræfte, at der ikke bliver stillet én eneste dansktime ekstra til rådighed for de tosprogede børn med det her forslag, ikke én eneste.
Der er derfor ikke tale om nye veje i forhold til integration.
Tværtimod er der tale om, at man afskaffer et tilbud uden at sætte andet i stedet end 1 års ekstra sprogstimulering.
Aage Frandsen (SF), 2002-05-17:
Jeg mener, at man må opfatte det her forslag, og jeg ved ikke, om ministeren vil bekræfte det, i retning af at sende nogle signaler af nogle bestemte karakterer.
Det er en holdning til nogle bestemte ting, det er nogle signaler om nogle bestemte ting, som regeringen gerne vil sende, for der er ikke noget belæg for, at det her skulle hjælpe i forhold til det, regeringen siger at det skulle hjælpe, der er intet belæg for det.
Så vil jeg også sige, at hvis nu regeringen mente, at det skulle være frivilligt og alt sådan noget, hvor man siger, at kommunerne bare kan gøre det, så skulle man have gjort det, som Socialdemokraterne foreslog.
For det, Socialdemokraterne foreslog, som vi sådan set på intet tidspunkt har svaret ja til - vi blev jo heller aldrig stillet over for problemet at skulle sige ja til det, for ministeren sagde nej - var jo, at hvis frivilligheden skal være ordentlig frivillighed, skal man have pengene med.
Så er det jo ikke frivillighed.
Det ved vi jo alle sammen godt, og det kommer ikke bag på nogen af os, at masser af kommuner siger, at de ikke har råd.
Det kommer heller ikke bag på regeringen, og det er også regeringens mening, at det skulle have den virkning.
Jeg vil gerne have bekræftet, at det da er regeringens mening, for den mener jo, at det er noget juks.
Det var jo det, regeringen mente, nemlig at det var dårligt med modersmålsundervisning.
Marianne Jelved (RV), 2002-05-17:
Jeg vil gerne over for ministeren kvittere for, at ministeren nu bekræfter, at L 142, det lovforslag, vi behandler nu, er politisk begrundet og ikke fagligt begrundet.
Det synes jeg er fair, og det er afklarende for det videre arbejde.
Så falder der også en bemærkning fra ministeren i retning af, at regeringen vil lære børn dansk i stedet for at lære dem deres modersmål.
Det Radikale Venstres hovedopfattelse er, at tosprogede børn lærer dansk bedre, lærer skolens fag bedre og integreres bedre og i øvrigt bliver dygtigere, hvis man inddrager deres modersmål og undervisning i modersmålet, samtidig med at de skal lære dansk som andetsprog og lære skolens øvrige fag.
Jeg vil meget appellere til, at vi kan fortsætte en drøftelse om det.
Ulla Tørnæs (V), 2002-05-17:
Til fru Marianne Jelved skal jeg blot sige, at det jo er der, den politiske uenighed opstår, og uenigheden opstår om, hvad der har den største effekt.
Der mener jeg, at vi må konstatere, at den måde, som vi hidtil har indrettet integrationen af de tosprogede i folkeskolen på, ikke har været god nok.
Det er præcis derfor, at vi som sagt vil gå nye veje og vil intensivere danskundervisningen, i første omgang i form af en tidligere sprogstimulering af de små børn, så de er bedre forberedt før skolestart, og så de er forberedt til at kunne begå sig på dansk i folkeskolen.
Det tror vi på vil skabe bedre sociale forudsætninger og også bedre faglige forudsætninger for det videre uddannelsesforløb.
Så må jeg sige, at jeg er noget forundret over nu at erfare, at det for hr. Carsten Hansen altså ikke er et spørgsmål om principper, men derimod et spørgsmål om penge.
Det overrasker mig noget.
Jeg ved så ikke, om det var et forsøg på at imødegå den socialdemokratiske ordfører, at hr. Aage Frandsen kom med en videre fortolkning af det, som hr. Aage Frandsen mente, at Socialdemokraterne muligvis mente.
Det skal jeg lade være usagt.
Aage Frandsen (SF), 2002-05-17:
Det er der ingen der har talt imod.
Vi synes endda, at man skulle satse endnu før folkeskolen, også endnu før børnehaverne, ja, lige fra fødslen, altså sundhedsplejersken.
Men det, der så er det kedelige, er, at regeringen ikke ville gå ind og se på, at man nu har forskellige måder at gribe modersmålsundervisningen an på.
Man har rent faktisk mange forskellige måder at gribe den an på.
Noget af det har man gjort i mange år; noget har man gjort på én måde nogle steder, og det er måske ikke modersmålsundervisning i den gamle definition af ordet, det ved jeg ikke om det er.
Men man har også mange forskellige resultater.
Derfor er det mærkeligt, at regeringen, hvis den virkelig var optaget af, at det drejer sig om, at de skulle lære dansk, så ikke ville gå ind og se på: Var der ikke nogle af de steder, hvor de havde modersmålsundervisning på en anden måde, som måske var mere frugtbar end den traditionelle?
Det er jo den drøftelse, vi aldrig fik.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2002-05-17:
Jeg vil bore lidt i den her frivillighed, kommunerne nu opnår.
Jeg kan ikke lade være med at tænke på, at det i Danmark jo også er frivilligt, om man vil købe et slot, men det er selvfølgelig kun i teorien, for i praksis vil det være de færreste, der rent faktisk har råd til at købe et slot.
Derfor er der ret få, der også ejer et slot.
Jeg vil gerne bede ministeren bekræfte, at det samme kommer til at gøre sig gældende for modersmålsundervisningen.
Det er meget fint, at det er frivilligt, men det er jo kun i teorien, for langt de færreste kommuner har faktisk råd til det, så længe der ikke kommer en pose penge med fra staten, og så længe de ikke kan skrue på skatten ude i kommunerne.
Carsten Hansen (S), 2002-05-17:
Jeg ved jo ikke, om mine pædagogiske evner slår til, men jeg skal forsøge.
Derfor sagde vi, og vi sagde det helt klart, at vi gerne ville være med til at hjælpe regeringen.
Det tror jeg i øvrigt der var flere der ville, men forudsætningen for frivillighed var, at pengene blev ude i kommunerne.
Jeg vil gerne bede undervisningsministeren om at bekræfte, at det tilbud kom i forhandlingerne eller rettere sagt i det møde, hvor ministeren ophævede forliget.
Så skal jeg bare spørge til sidst: Hvis nu høringen og undersøgelserne viser, at modersmålsundervisning er et godt redskab i en ny ramme i integrationen, som vi åbenbart alle sammen er optaget af, er ministeren så indstillet på at se på den igen?
Måske i en fornyet ramme og i en anden måde at tænke på?
Marianne Jelved (RV), 2002-05-17:
Ministeren siger, det er vigtigt, at børnene kan dansk, når de begynder i skolen.
Det er vi fuldstændige enige om.
Der er jo også sket utrolig meget i de år, hvor der har været sprogscreening fra det år, hvor børnene var 4 år; det år, hvor de kunne starte i august måned, hvor barnet fylder 4 år.
Det er fint.
Vi ville endda - som SF's ordfører, hr. Aage Frandsen, også lige sagde det - gå længere, hvis det kunne lade sig gøre.
Så børn i dag kan for langt de flestes vedkommende dansk, når de møder i skolen.
Også selv om de har et andet modersmål end dansk.
Det er flot, og det er rigtigt, men det ændrer ikke noget som helst ved hele det kompleks, som vi kan have under overskriften læring.
Hvilke betingelser giver vi børn i dag for at blive så dygtige som overhovedet muligt, også tosprogede børn?
Hvad skal der til?
Det vil jeg gerne diskutere med ministeren også efter denne debat.
Ulla Tørnæs (V), 2002-05-17:
Nu har flere været inde på den kommunale frivillighed, og hr. Carsten Hansen har fremhævet Odense Kommune, som nok er den, hr. Carsten Hansen har størst kendskab til. Så vil jeg bare understrege, at jeg faktisk har tillid til det kommunale selvstyre.
Jeg har tillid til, hvis man ude i kommunerne er af samme opfattelse som hr. Carsten Hansen, fru Marianne Jelved, hr. Aage Frandsen og fru Pernille Rosenkrantz-Theil, der også træffer beslutninger ud fra det.
Derfor har jeg også konstateret, at der er kommuner, hvor man har truffet en anden beslutning, end den man tilsyneladende har truffet i Odense.
Så det vil sige, at det altså ligeledes beror på en politisk prioritering i kommunerne.
Odense Kommune er som sagt en socialdemokratisk ledet kommune.
Århus Kommune til gengæld er en Venstreledet kommune.
Jeg synes netop, at det fantastiske ved det lovforslag, som bliver vedtaget i næste uge, er den kommunale frivillighed.
Det kommunale selvstyre får lov at træde i karakter, og det er lige præcis sådan, vi har indrettet lovforslaget.
Aage Frandsen (SF), 2002-05-17:
Men vi kan jo ikke komme uden om, at hvis det står i en lov, at en kommune skal tilbyde noget bestemt, og at den skal gøre det - det kan være, at den skal tilbyde f.eks. 10. klasses undervisning - så er det noget, som jo under alle omstændigheder skal være på budgettet.
Og når det er noget, man ikke skal, føler man sig fristet, for så tænker man også ved sig selv, at så er det
nok også, fordi prioriteringen fra Folketingets side er lidt mindre, end hvis der stod »skal«.
Så vil jeg lige sige til ministerens oplysning, at fordi et parti har borgmesterposten og i forbindelse med konstitueringen har et flertal, betyder det ikke, at det samme parti nødvendigvis indgår i flertallet ved de beslutninger, der træffes.
Jeg kan meddele, at Det Radikale Venstre i Århus Kommune, som var udslagsgivende i forhold til borgmestervalget, også var udslagsgivende, men i modsat retning omkring modersmålsundervisningen.
Det er bare sådan en serviceoplysning.