runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jens Hald Madsen (V), 2006-12-05:
Jeg skal prøve; der var flere spørgsmål, men jeg skal prøve.
Med hensyn til briterne og al-Maliki handler det vel egentlig om, at man har en positiv holdning til fremtiden, sådan som der også var, da vi besøgte premierminister al-Maliki.
Vi har da ikke sådan et ønske om at have soldater der længere end nødvendigt, hvorfor skulle Danmark have det?
Men det, som premierminister al-Maliki sagde til os, var: Vi vil gerne overtage vores eget land, og vi tror, vi kan overtage provinserne i løbet af 2007, men I skal ikke trække jer hjem endnu.
Og det, som den britiske forsvarsminister vel egentlig siger, er, at han har en positiv, konstruktiv holdning – i modsætning til mange i den danske opposition – til fremtiden i Irak, til, at vi kan trække os ud, fordi irakerne rent faktisk kan overtage opgaverne.
Det er jo sådan for øjeblikket, at der er en målsætning om 325.000 irakiske styrker inden for politi og militær, og man er allerede nået op på 319.000.
Det er noget af en præstation efter min mening, og det betyder, at man gradvis kan begynde at overtage sit eget land.
Men det er jo ikke det, hr. Niels Helveg Petersen og andre taler om.
Der bliver jo talt om, at vi skal trække os ud inden jul.
Svend Auken (S), 2006-12-05:
Det billede, han tegner i dag, er i særklasse opmuntrende, fordi det skaber en forestilling om, at selv når amerikanerne og briterne har trukket sig tilbage, vil der stadig væk være danske tropper i Irak.
Det kan undre, at hr. Hald Madsen i sine analyser slet ikke lægger vægt på det forhold, at de kritikere, der i dag udtaler sig meget kritisk om situationen i Irak, ikke er folk, som hele tiden har været imod krigen i Irak, men folk, som oprindelig har støttet den, nemlig tidligere udenrigsministre, forsvarsministre, generaler, analytikere og kommentatorer.
De har alle taget afstand fra krigen i Irak.
Hr. Hald Madsen nævner to instanser, som han mener han kan støtte sig til, den ene er FN, og den anden er den nuværende irakiske statsminister.
Om FN er der vel ikke andet at sige, end at hr. Kofi Annan har taget klar afstand fra krigen i Irak i udtalelsen fra i går eller i forgårs.
Og for det andet har selv Bushs sikkerhedsrådgiver om hr. al-Maliki sagt, at han udgør en del af problemet og ikke en del af løsningen.
Holger K. Nielsen (SF), 2006-12-05:
Det skal vi lige have med her.
Men der er en anden ting, og det er, at Bakerkommissionen jo kommer med sin rapport i morgen.
Ifølge det, der er kommet ud, og det må anses for at stå til troende, så vil man foreslå, at Syrien og Iran i højere grad inddrages i en proces vedrørende Irak.
Det er jo interessant, i betragtning af at da man gik i krig i sin tid, sagde statsministeren, at det var kampen mellem demokratiet og diktaturet.
Så er vi nu kørt så langt ud, at man er nødt til at inddrage diktaturstater som Syrien og Iran for overhovedet at få styr på det her.
Hvordan har hr. Jens Hald Madsen det med det?
Jens Hald Madsen (V), 2006-12-05:
Jeg synes jo altid, det gør indtryk, at man har alle nuancer med, og jeg kan forstå, at når jeg taler om de positive ting, som sker i Irak, er jeg ude af balance, men når dele af den danske opposition kun – kun – taler negativt om alt, hvad der foregår i Irak, er der tale om et meget nuanceret billede.
Jeg har overhovedet ikke sagt andet, end at selvfølgelig er der kritik, og selvfølgelig er der dele af Irak, som ikke fungerer optimalt – jeg har overhovedet ikke sagt andet – det har jeg da aldrig nogen sinde benægtet.
Men det, jeg bare synes kunne være klædeligt for dele af oppositionen, var, at man accepterede, man accepterede, at der rent faktisk også sker positive ting.
Så kritikken gør da indtryk på dem, der er negative, men jeg håber da også, at det gør indtryk, når der er nogle, der egentlig fortæller om noget positivt, vil jeg sige til hr. Svend Auken.
Så vil jeg blot sige om den danske bistand på 400 mio. kr., at det er påviseligt, at de ting er blevet lavet, og det blev faktisk et flot resultat.
Jens Hald Madsen (V), 2006-12-05:
Altså, man behøver ikke at sende signaler, som faktisk ikke er faktuelle.
Derfor vil jeg så også sige, at når den britiske forsvarsminister siger, som han gør, jamen så er det vel det, der skal lægges ind i de overvejelser, der er, når koalitionen skal tale sammen.
Jeg har dyb respekt for hr. Niels Helveg Petersen som tidligere udenrigsminister, men det var vel ikke sådan, at hr. Niels Helveg Petersen, da han var udenrigsminister, sådan forelagde i Folketingssalen, hvad man helt præcis ville gøre i forhandlingsudspillet, inden man forhandlede med et andet land eller andre lande?
Jeg mener ikke, det er klogt.
Der er måske også briter, der kan læse udskriften af det, vi siger.
Svend Auken (S), 2006-12-05:
Hr. Hald Madsen stillede, synes jeg, med rette i sin tale, som jeg lyttede til med stor interesse, det meget berettigede spørgsmål: Hvor er alle pengene egentlig blevet af?
Er de bare blevet spildt?
Det er jo det spørgsmål til genopbygningen, som mange amerikanere stiller sig selv.
Og som hr. Hald Madsen måske ved, drejer det sig om et trecifret milliardbeløb, som er gået til genopbygning, uden at man kan påvise, at der er kommet de skoler, at der er kommet de kraftværker, og at der er kommet de sygehuse, som var planlagt som en del af indsatsen.
Det er jo netop en del af billedet af en politik, der har spillet fallit, at det ikke er lykkedes, selv om man har brugt de mange penge.
De er gået til entreprenører og sikkerhedsselskaber, men ikke til nye skoler, nye sygehuse, nye kraftværker.
Det spørgsmål, jeg imidlertid gerne ville stille hr. Hald Madsen, og som jeg stillede i første omgang, er: Gør det ikke indtryk på ham, at de kritikere, der i dag er stærkest i debatten om den amerikanske politik i Irak, både republikanere og demokrater, er folk, som tidligere var for krigen, men som nu i erkendelse af, hvor katastrofalt den er forløbet, tager afstand fra den hidtidige strategi og påpeger om end ofte smertefulde alternativer, så dog alternativer til den strategi, man hidtil har fulgt?
Niels Helveg Petersen (RV), 2006-12-05:
Hr. Jens Hald Madsen slog tidligere fast, at det, det drejede sig om i debatten, var kendsgerninger.
Nu forstår jeg, at det også er signaler, så lad os tale om det.
Hvordan forholder hr. Jens Hald Madsen sig til det faktum, at den britiske forsvarsminister har sendt det signal, at briterne agter at trække tusinder af deres tropper ud startende her i foråret?
Er det Venstres holdning, at når det begynder at ske, skal vi også trække os ud, eller skal vi forblive i Irak?
Efter min mening er hovedspørgsmålet i denne debat ikke, om vi skal trække os ud; det er kun et spørgsmål om tid og om hvordan, og det er det, vi skal koncentrere os om.
Derfor spørger jeg: Hvis briterne begynder at trække sig ud i foråret, skal vi så blive?
Jens Hald Madsen (V), 2006-12-05:
Jeg synes da, det er interessant at høre, at hr. Holger K. Nielsen kan sige, at vi nu er så langt ude, at man overvejer dialog med Iran og Syrien.
Jeg troede da, SF stod for, at man ville have dialog med alle mulige.
Men jeg kan blot sige en ting: Jeg har ikke set den rapport.
Og til forskel fra mange andre politikere synes jeg egentlig, det er en klar fordel – det siger jeg igen for ligesom at leve op til hr. Holger K. Nielsens humoristiske sans – at jeg egentlig holder mig til fakta, hvis der er nogle fakta.
Jeg har ikke set den rapport, og dermed har jeg ikke fakta.
Men der er vel ikke noget forkert i, at alle muligheder skal afprøves.
Det, der vel egentlig er interessant, er, hvorvidt Iran overhovedet har nogen som helst interesse i at sikre en god fremtid for Irak, når de kan bruge det som skalkeskjul for, at de er i gang med et atomvåbenprogram.
Det er vel det, der er spørgsmålet, vil jeg sige til hr. Holger K. Nielsen, og ikke hvad vi mener.
Per Kaalund (S), 2006-12-05:
Jeg fik altså ikke svar på mit spørgsmål, om hr. Jens Hald Madsen er bekendt med, hvilken strategi Polen og Italien har anvendt i forbindelse med hjemtagelse af styrkerne fra Irak.
Jeg tror i øvrigt, hr. Jens Hald Madsen i høj grad blander den multinationale styrke sammen med NATOindsatsen med genoptræning.
Det får nu være.
Men hr. Jens Hald Madsen siger i sit indlæg, at det vil være en katastrofal beslutning, hvis Danmark trækker sig – det var ordene fra selve talen.
Hvorfor kan Danmark ikke rent militært trække sine 450 mand tilbage – selvfølgelig efter en exitplan, med en dato og efter aftale med parterne dernede osv. – uden at det får nogen katastrofal betydning?
Jens Hald Madsen (V), 2006-12-05:
Jeg håber, at Polen og Italien har det på samme måde, som vi har det i Danmark.
Det er nemlig sådan, at dansk udenrigspolitik bliver bestemt her i det danske Folketing, den bliver ikke bestemt i USA.
Det er klart, at man som allierede, i en koalition, taler sammen, kommunikerer, men jeg skal da ikke afgøre, hvilken exitstrategi Polen og Italien skal have, hvis de har nogen.
Så synes jeg altså lige, jeg bliver nødt til at rette op på noget, for det er, som om man siger, at der faktisk kun er tre lande, som sådan set har soldater i Irak, og det er USA, Storbritannien og Danmark.
Det tror jeg faktisk at Albanien, Bulgarien, Estland, Letland, Litauen, Makedonien, Rumænien og Tjekkiet bliver kede af.
Jeg synes, det er fuldstændig urimeligt, at man ligesom skal forklejne det og sige, at der næsten kun er Danmark tilbage, når man ved, at de europæiske lande tilsammen bidrager med 2.100 mand; det synes jeg er urimeligt.
Per Kaalund (S), 2006-12-05:
Nu er det jo tydeligt, at regeringen ikke har en selvstændig Irakpolitik, man venter stadig væk på signal fra præsident Bush om, hvad der skal ske.
Men det fremgår nu, efter at Italien har forladt Irak – det har Polen for den sags skyld også – at Danmark jo er det eneste vesteuropæiske land, der er tilbage i Irak med det, man kan kalde kamptropper som en del af den multinationale styrke.
Nu har vi jo flere gange fået at vide, at koalitionsparterne taler sammen, når der skal træffes store beslutninger.
Er hr. Jens Hald Madsen vidende om, hvilke exitstrategier Polen, som vi arbejder meget tæt sammen med militært, og for den sags skyld Italien som NATO-lande har anvendt, og om, hvilke samtaler der har været mellem Danmark og nære NATO-partnere, før de trak sig ud af Irak?
Jens Hald Madsen (V), 2006-12-05:
Det er jo en ret interessant måde at fremføre en argumentation på.
På den ene side siger hr. Villy Søvndal, at der er fuldstændig kaotisk i Irak, at der er kaos, kaos og atter kaos, og på den anden side insisterer hr. Villy Søvndal på, at vi straks skal trække vores tropper ud.
Sandsynligheden for, at det bliver bedre, er lig nul.
Sandsynligheden for, at der er et alternativ, der hedder FN-styrker, er lig nul.
Det ved hr. Villy Søvndal udmærket godt, og derfor er det da fuldstændig tom retorik at sige, at man vil have, at soldaterne trækkes ud straks, men med den betingelse, at der som alternativ kommer en FN-styrke, når det overhovedet ikke er sandsynligt, at der er det alternativ.
Det er et hovedproblem.
Villy Søvndal (SF), 2006-12-05:
Jeg forstår godt, at hr. Jens Hald Madsen valgte ikke at svare på spørgsmålene, for jeg forstår godt, at det er svært for hr. Jens Hald Madsen at stå her med en sag, der bliver stadig mere umulig.
Der er så nogle, der vælger at tackle den lidt mere ydmygt end hr. Jens Hald Madsen, men det ligger jo ikke til hans natur at sige, at man tog fejl, og sådan noget.
Det er der jo mange der har sagt i den her proces.
Men jeg synes alligevel, det er ufatteligt at møde en ordfører – ikke for et hvilket som helst parti, men det største regeringsparti – en Venstreordfører, som efter at have fået en rapport, der er entydigt negativ i sine vurderinger af situationen i Irak, både for så vidt angår den civile genopbygning og spørgsmålet om den irakiske hær, siger: Det passer slet ikke, sådan er virkeligheden ikke.
Det er derfor, jeg over for statsministeren har beklaget det, jeg kom til at sige.
Det ville jeg ellers aldrig have sagt.
Hvis jeg først havde hørt hr. Jens Hald Madsen holde sin tale, ville jeg selv synes, at statsministeren havde holdt en meget moderat tale, selv om den er ret ekstrem, når man hører den første gang.
Men det har noget at gøre med den måde, hr. Jens Hald Madsen ser virkeligheden på.
Men jeg har jo heller ikke flere korte bemærkninger, og jeg tror heller ikke, det nytter.
Jens Hald Madsen (V), 2006-12-05:
Jamen så har vi jo virkelig en alvorlig situation.
For hvad er de 400 mio. kr., som er brugt til genopbygningen i Irak, så blevet brugt til?
Hvordan kan det være, at man beder om 50 mio. kr. mere, fordi man rent faktisk er i stand til at udføre de genopbygningsprojekter, som man er i gang med?
Hvis hr. Villy Søvndal havde ret i sit postulat, kunne der jo slet ikke gennemføres noget som helst.
Men hvis hr. Villy Søvndal læser hele Forsvarets Efterretningstjenestes trusselsvurdering, vil han se, at der står, at i dele af landet er der problemer.
Jeg tror ikke, at hr. Villy Søvndal kan konstatere, at der ikke er områder i Irak, hvor der ikke sker fremskridt.
Har han ikke læst aviserne?
Villy Søvndal (SF), 2006-12-05:
Jeg kom til at begå en uret mod statsministeren før.
Det vil jeg godt trække tilbage igen, for det synes jeg altid man skal gøre, når man er kommet til det.
Jeg kom til at beskylde statsministeren for sammen med udenrigsministeren at være de eneste, der havde et meget rosenrødt billede af situationen i Irak, og det vil jeg godt undskylde for.
Men det sagde jeg, inden jeg hørte hr. Jens Hald Madsen, for der må man jo sige, at det dog var utroligt.
Hvis det ikke havde været en alvorlig situation, var det jo næsten tragikomisk.
Hr. Jens Hald Madsen talte om fremskridt, han talte om, at vi er tæt på med hensyn til at opstille den irakiske hær.
Det er ikke opfattelsen hos Forsvarets Efterretningstjeneste, men det kan jo være, at de ikke har været i Irak i modsætning til hr. Jens Hald Madsen og derfor ikke har den solide forståelse.
De har den stik modsatte opfattelse, nemlig at det går trægt, og at den er infiltreret af alle mulige grupperinger.
Hr. Jens Hald Madsen siger, at det går fremad med genopbygningen.
Det er det stik modsatte billede, der tegnes i Forsvarets Efterretningstjenestes rapport side 19, anden spalte.
Jens Hald Madsen (V), 2006-12-05:
Det, jeg kan se, er, at der overhovedet ingen sammenhæng er i SF's politik.
Man siger, at vi skal bruge alle ikkemilitære midler.
Det er det, SF har sagt, man skal forsøge sig med alle mulige metoder, og i ikkemilitære begreber må det vel, i hvert fald min verden, også være, at man har dialog med nabolande.
Det var da noget besynderligt noget, vil jeg sige til hr. Holger K. Nielsen.
Lad os prøve at udlægge mulighederne for hr. Holger K. Nielsen og SF: Vi skal ikke bruge militære midler, vi skal trække tropperne ud, vi skal ikke tale med nabolande, og så skal vi afvente, om FN er i stand til at rykke ind med alternative styrker.
Så må jeg sige, at jeg er dybt bekymret, specielt for den irakiske befolkning.
Holger K. Nielsen (SF), 2006-12-05:
Jo, men det, som bliver interessant her er jo, at også i sikkerhedspolitik er det noget for noget.
Det er jo naivt at forestille sig, at Iran og Syrien ikke vil have indrømmelser for at gå med i den her proces, og der er det interessante spørgsmål jo: Hvor er smertetærsklen for partiet Venstre, for regeringen, for, hvilke indrømmelser man skal kunne give Iran og Syrien?
Som jeg sagde, er det da interessant, at USA gik i krig for at få en demokratisk udvikling i hele Mellemøsten.
Man havde regnet med, at man ville få demokratiet til at blomstre i Irak.
Det mener Venstre så også sker.
Det mener så ingen andre i den her verden, men o.k. Derfor er man nu kommet derud, men bare for at komme ud af moradset er man nødt til tilsyneladende at trykke hånd med dem, som man i sin tid kaldte Ondskabens Akse, som er dem, som man i sin tid gik i krig med for at få en demokratisk udvikling i de pågældende lande.
Kan hr. Jens Hald Madsen ikke se, at det er fuldstændig i modstrid med, hvad det var, der var intentionerne dengang, og at det er et bevis for, hvilken fiasko det her har været?
Jens Hald Madsen (V), 2006-12-05:
Altså, nu skal jeg jo ikke lave den store matematikberegning, men jeg synes måske, det er en vis forskel med hensyn til, hvilket antal man trækker ud, når England har 7.600 mand og vi har 460 – det er sådan rimelig logisk – og i forhold til antallet på 7.600 mand er det ikke så meget.
Det, det handler om, er jo signaler; det her handler om signaler.
Hvad er det for et signal, vi sender til den irakiske befolkning, som er i gang med en proces med at få overdraget ansvaret for deres eget land, og hvad er det for et signal, vi sender til de terrorister, som dag efter dag ødelægger det med bilbomber?
Ja, det, vi gør, hvis vi sender et signal om, at vi ønsker at trække os tilbage, er, at vi siger til den irakiske befolkning, at de må klare sig selv, og at vi siger til terroristerne: Godt gået, det er lykkedes for jer.
Det signal ønsker Venstre ikke at sende.
Mogens Lykketoft (S), 2006-12-05:
De skal selvfølgelig trækkes ud i medfør af en aftale med dem, de arbejder sammen med, og det kan der sagtens gå uger med.
Men det er et spørgsmål om at gennemføre det så hurtigt, som det er praktisk muligt, for vi kan ikke se, at det lille – ja, det i den store sammenhæng næsten symbolske – danske kontingent kan gøre nogen positiv forskel i det morads, der er i Irak nu.
Vi ønsker at skynde på dem i den amerikanske og britiske beslutningsproces, der arbejder for et kursskifte, fordi vi mener, at de dygtige danske soldater, vi har udsendt, kan anvendes med større gavn andre steder i verden, når det gælder om at redde menneskeliv og skabe fred.
Rune Lund (EL), 2006-12-05:
Bekymrer det så ikke Dansk Folkeparti, at vi lige fra starten har været med i en ulovlig krig, der nu er blevet til en besættelse af Irak og faktisk betyder, at Iran er blevet en regional stormagt, som har fået en hidtil uset indflydelse i regionen?
Hvis der skal skabes bare en eller anden form for løsning i Irak, bliver man nødt til at inddrage Iran på en sådan måde, at Iran helt sikkert vil få indrømmelser, og det synes jeg vil være meget problematisk, fordi det netop vil være et resultat af krigen.
Hvordan har Dansk Folkeparti det med, at man faktisk støtter Irans regionale stormagtsdrømme i Mellemøsten på denne måde?
Jens Hald Madsen (V), 2006-12-05:
Allerførst vil jeg sige, at hvis det synspunkt, som hr. Rune Lund har, om, at det ikke er nødvendigt at se ting, før man har dannet sin opfattelse, skal være gældende, så vil jeg da håbe på, at hr. Rune Lund og andre kommer med et spareforslag her i Folketinget om, at udvalgsrejser bliver nedlagt.
Så kan vi da spare de penge, for vi behøver åbenbart ikke at bevæge os ud af Christiansborg Slot for at danne os en mening om, hvordan det er i andre lande.
Så vil jeg sige til hr. Rune Lund: Jeg tror, der er en dyb frustration i den irakiske befolkning – og med rette, selvfølgelig – fordi der er nogle forventninger.
Det var der altså også i Østeuropa, det var der også i Rusland.
Men det tager lang tid, og det tager overraskende lang tid også forventningsmæssigt.
Nu ved jeg ikke, hvor meget sympati hr. Rune Lund havde for Sovjetunionens styre, men faktisk var der altså en proces, der tog lang tid, før man gik over til demokrati.
Faktisk er der diskussion om, hvorvidt man overhovedet har demokrati fuldt ud i Rusland.
Men det betyder da ikke, at der ikke er sket en bevægelse.
Det samme gælder for Irak, også hvad angår befolkningen.
Der er frustration, men jeg tror også, mange har et håb i forhold til den situation, de var i under Saddam Hussein.
Mogens Lykketoft (S), 2006-12-05:
Men sagen er jo desværre, at med de enorme kræfter, der i øjeblikket bevæger sig på den irakiske scene, kan danske styrker selvfølgelig ikke gribe ind og dele sol og vind lige mellem de stridende parter.
Det, vi kan bidrage med ud over civil- og institutionsopbygning, som vi alle sammen er indstillet på at fortsætte med, er selvfølgelig at presse mest muligt på for at få gang i den forhandlingsproces, som er den absolut eneste chance for, at det hele ikke bare bliver endnu værre.
Hans Kristian Skibby (DF), 2006-12-05:
Jeg mener ikke, jeg fik et svar på mit spørgsmål, som helt konkret drejede sig om: Hvis forslaget bliver vedtaget, og styrkerne øjeblikkelig forlader Irak med lynets hast, og der så opstår yderligere konflikter og spændinger med drab på civile og magtkampe mellem de forskellige religiøse grupper osv., hvordan vil man så forholde sig fra Socialdemokraternes side?
Vil man bare se passivt på, at volden eskalerer i Irak, eller vil man være med til at prøve at finde en løsning ad diplomatiets vej?
Så vil jeg gerne lige nævne, at det, at der skulle være borgerkrig i Irak, er jo et udsagn med modifikationer.
Det er jo sådan, at det faktisk kun er i 3 af de 18-19 provinser i Irak, hvor man vurderer, at der reelt er borgerkrigslignende tilstande.
I de andre provinser er situationen trods alt ikke så vanskelig.
Mogens Lykketoft (S), 2006-12-05:
For mig lyder det, som om hr. Skibby ikke er opdateret.
Der er borgerkrig i Irak nu, og vi har sådan set ikke på noget tidspunkt – det har hr. Skibby mig bekendt heller ikke – givet mandat til dansk deltagelse i en irakisk borgerkrig.
Jeg er helt opmærksom på, hvad det er for nogle spændinger, men jeg tror ikke, at de rent umiddelbart vil blive hverken mindre eller større, hvis det danske kontingent bliver trukket tilbage.
Og lad mig i øvrigt tilføje en måske lidt eftertænksom bemærkning om, at jeg er helt, helt overbevist om, at det borgerlige flertal i denne sal har fundet en god grund til at trække de danske styrker tilbage i god tid inden det næste folketingsvalg i Danmark.
Hans Kristian Skibby (DF), 2006-12-05:
Sikkerhedspolitisk kan det jo få meget stor betydning og meget vidtrækkende konsekvenser, hvis det forslag, som bl.a. Socialdemokraterne har fremsat i dag, om, at de danske styrker øjeblikkeligt skal trækkes tilbage fra i Irak, bliver vedtaget.
Man kan jo ikke undgå at konstatere, at eksempelvis sunnierne i Irak meget frygter, at ressourcerne, som skal give magt og indflydelse, vil gå forbi den midterste og den vestlige del af Irak, og det er jo ligeledes en kendsgerning, at shiitterne i syd og kurderne i nord, hvor ressourcerne i undergrunden med olie osv. er mest vægtige, har stor interesse i at få magten i de områder.
Det kunne være interessant at spørge hr. Mogens Lykketoft: Hvis forslaget bliver vedtaget, hvordan vil Socialdemokraterne så forholde sig, hvis der bryder en regulær borgerkrig ud over hele Irak, og der bliver begået folkedrab og undertrykkelse af minoriteter osv.?
Mogens Lykketoft (S), 2006-12-05:
Punkt 1: Vi bakker vores soldater op i den gerning, et politisk flertal sætter dem til at udføre, uanset hvor de bliver sendt hen.
Punkt 2: Jeg er utrolig enig med hr. Niebuhr i, at det ikke er andre end os selv, der skal bestemme, hvor vi sender dem hen.
Det bør afgøres ud fra vores politiske holdninger om, hvor vi bedst kan vise en profil og en holdning, som vi kan stå inde for, fra dansk side, og her har fire partier i Folketinget en anden opfattelse af Irakengagementet, end flertallet har.
Det må vi konstatere med beklagelse, men det er der altså ikke noget illegitimt i.
Prioritering er noget, vi under alle omstændigheder skal foretage, uanset vi man sender soldater hen.
Men vi kan ikke løse hele verdens problemer, og derfor skal vi gøre det, vi synes er rigtigst.
Allan Niebuhr (KF), 2006-12-05:
Nej, jeg antyder sandelig ikke noget.
Jeg forholder mig til, at den irakiske demokratisk valgte regering trygler Danmark om at blive i Irak med sin lille symbolske indsats.
Det gør indtryk på mig, og jeg synes sådan set også, at det må være signalværdien over for soldaterne, der yder noget for den sag, og over for deres pårørende.
De bør have medvind hele vejen igennem, vi har bedt dem om at gøre en indsats, og det synes jeg også vi skal følge op på.
Men gør det slet intet indtryk, at den irakiske regering åbenbart føler, at vi gør mere end en symbolsk indsats i Irak?
Gitte Lillelund Bech (V), 2006-12-05:
Det var lidt vanskeligt at få et svar fra medforslagsstilleren, hr. Villy Søvndal fra SF, så nu vil jeg prøve Socialdemokraterne og hr. Mogens Lykketoft.
Jeg vil gerne bede hr. Mogens Lykketoft om at sætte en dato på, hvornår det danske troppebidrag skal være ude af Irak.