Ole M. Nielsen (KRF), 2000-03-22:
Jeg synes, at det på mange måder er en udmærket landsplanredegørelse.
Det vil jeg ikke sige så meget om, men jeg vil selvfølgelig sige noget om det, jeg ikke er så tilfreds med.
Når jeg synes, den er udmærket, så er det nok, fordi vi og regeringen trods alt ikke er så uenige om den landsplanopfyldelse, altså den udvikling af hele vores land, som vi står over for.
Vi kan somme tider være lidt mere
uenige om, hvordan vi når målet, hvordan vi administrerer det, hvordan vi stemmer, osv.
, men overordnet er vi nok ikke så uenige.
Det har bl.a. vist sig i en ting, som ikke er omtalt heri, nemlig vores holdning til udvikling af detailhandelen, hvor vi er fuldstændig enige i ministerens holdning, så det er godt nok.
Så bemærker jeg, at der er sket nogle ændringer fra forslaget, som kom for et års tid siden, og til den landsplanredegørelse, der ligger her.
Det er nok især en omredigering af det første par kapitler, så vidt jeg kan se.
Jeg har lidt svært ved at finde ud af, hvad det i øvrigt er i indholdet, men der er en omredigering.
Der er én ting, der er ny heri, og det er, at regeringen har fået lært at bruge ordet regionplanlægning.
Så har man bare ikke forstået det godt nok alligevel.
Ministeren siger til mig, at det altså er, fordi man nu har set, at udviklingen i hovedstadsområdet, Ørestadsområdet, har været så kraftig, at man nu også skal tænke på at udvikle eksempelvis Jylland, og så udpeger man to nye landsdelscentre.
Det lyder positivt nok.
Problemet i det er, at de faktisk ligger dér, hvor udviklingen også er stærk, nemlig i Trekantområdet og i Midtvestjylland.
Altså hvis man virkelig skulle have forstået det her med regionernes udvikling i forhold til hinanden, så skulle sådan to nye landsdelscentre jo have ligget f.eks. i Storstrøms Amt, i det vestlige Sønderjylland eller sådan et sted, hvor der virkelig var brug for det.
Det er også fint nok, at de egne, Trekantområdet og Midtvestjylland, som har god gang i tingene, skal have den status, at de skal have tilført nogle nye institutioner osv.,
hvis det er den mulighed, det giver at være udpeget som landsdelscenter, men det ændrer altså ikke ved den skæve udvikling, som man også selv påpeger i planen her.
Så er der jo sådan lidt for meget bestemmeri, lidt for meget bedreviden, men det ligger jo selvfølgelig til en socialdemokratisk ledet regering at have det på den måde.
Dér, hvor jeg sådan tænker på det, er omkring det her med, at man mener at vide, hvad der skal satses på i de forskellige områder: Man skal satse på sine specialiteter, på det, man er god til, og så nævnes Herningområdet med trikotageindustrien i gamle dage og det, som det nu måtte udvikle sig til - man syer jo ikke længere, men man udvikler tøj, designer det, sælger det osv., og det er virkelig flot, at det er sådan - og Sallingområdet med træindustrien og Nordjylland med IT-industri.
Sagen er jo bare, at de områder udviklede sig, før der var noget, der hed landsplanredegørelse.
Herning og Salling kender vi, Nordjylland er knap så kendt, men det var jo på grund af, at der var en enkelt radiofabrik i Aalborg, SP Radio, i gamle dage, og nogle af de medarbejdere fik så et lift, da man startede et universitet i Aalborg.
Der var fremsynede folk for 30 år siden, som syntes, at Aalborg skulle være en universitetsby.
Det var der faktisk ikke så mange der så nytten af, men det har vel givet et helt fantastisk lift.
Vi skal have noget mere investering i undervisning og i forskning, f.eks. i Storstrøms Amt.
Jeg siger bare, at de specialer har man opnået uden overordnet planlægning og tænkning, de er opstået helt naturligt.
Specialisering kan være farlig.
Jeg kommer selv fra et område, hvor det har vist sig, at specialisering er farlig, nemlig Frederikshavn, som har satset på tre store industrier, hvoraf de to, værfterne, oven i købet var statsstøttede og kunne være lønførende på området, selv om de gav underskud.
De der tre stærke industrier har desværre forhindret, at folk har udviklet andre ting i det område.
Man havde ikke brug for at gå andre steder hen, det var for nemt at få en ordentlig timeløn dér.
Det har ødelagt selvstændighedskulturen osv. i det område, og når værfterne så blev ramt, viste det sig, at man ikke havde noget andet, og at det var svært at få noget andet i gang.
Det viser bare faren ved specialisering, fordi vi ikke er i stand til at tænke langt nok.
Det er det, jeg kritiserer ved bestemmeriet og ved denne her bedreviden om, hvad det er, vi nu skal.
Vi skal først og fremmest give åbne muligheder for at udvikle lidt af hvert alle steder.
Så synes jeg, at der er lidt for langt imellem ord og handling.
Det er det her med, at den ene hånd ikke ved, hvad den anden gør.
Der står, at man i høj grad skal fremme en mere miljøvenlig anvendelse af den eksisterende infrastruktur.
Det synes jeg er rigtig flot.
Jeg synes bare ikke, regeringen lever op til det.
Jeg ville meget gerne have, at Miljø- og Energiministeriet fik det budskab spredt ud til resten af ministerierne i regeringen, så man gjorde noget ved det.
Jeg har flere gange brugt eksemplet Svendborg-Odensevejen, som man investerede 1 mia. kr. i, og så skulle man yderligere investere noget i banen ved siden af for at sikre, at folk fra Sydfyn og Langeland kom til Odense på arbejde.
Man skulle have udbygget vejen dér, hvor den ligger, have investeret noget i banetrafikken, og så i øvrigt støttet dem i Svendborg og i Langelandsområdet, så de kunne blive hjemme og arbejde i Svendborg.
Det må være det, der menes med den flotte sætning heri, men det er ikke det, man gør.
Det samme gælder det her med, at man er ved at sælge statshavnene til kommunerne, hvilket er negativt for udviklingen af de områder, hvor man har nogle havne, for de havne bliver simpelt hen for dyre for søtransporten.
De kan ikke konkurrere med de store kommunale havne, som er konsoliderede.
De nye kommunale havne, altså de tidligere statshavne,
skal til at forrente og afskrive deres investeringer - de investeringer, der er betalt af staten for længst - for nu skal de betale for dem, samtidig med at de selvfølgelig skal betale driften og udviklingen af havnene.
Så man hæmmer på den måde søtransportens udvikling.
Så det var vældig godt, hvis Miljø- og Energiministeriet ville få sine budskaber solgt til de andre ministerier og ikke bare til de andre partier.
Det kunne faktisk være vældig flot. Så er der landdistrikterne.
Der er blevet sagt også af et par tidligere ordførere her, at det jo går godt i landdistrikterne.
Det passer ikke.
Det går godt i landkommunerne, og vi var inde på i en tidligere debat, at den statistik, man har over det, faktisk er forkert.
I enhver kommune er der både byer og landdistrikter, men den statistik, der viste, at det går godt i landdistrikterne, er en, der fortæller, at det går godt i de kommuner, som ikke har en stor by, men en mindre by.
Det kalder man landdistrikter.
Men f.eks. i Sindal Kommune, hvor byen ikke er så stor, er der også noget, der hedder landdistrikter, og i landdistrikterne går det ikke godt, selv om det går godt i Sindal og i Vrå og i Dronninglund for at nævne nogle af de byer, som her kaldes landdistrikter.
Og det er vi meget kritiske over for, og der har vi jo sammen med de borgerlige partier haft flere lovforslag, så man kunne åbne lidt op for udviklingen i landdistrikterne.
Men der har regeringen altså en noget jomfrunalsk eller gammelideologisk holdning, som forhindrer, at man kan få lidt mere skub i landdistrikterne.
Vi ville meget gerne medvirke til, at man kunne det, for det er utrolig vigtigt for landbefolkningen, at man holder en nogenlunde jævn økonomisk udvikling i hele landet. Der vil jeg så lige runde af med igen at sige: Den regionalpolitiske udvikling handler selvfølgelig om, at man planlægger inden for kommunen.
Men når nu man også i landsplanredegørelsen bekymrer sig om hele landets udvikling, regionerne imellem hinanden, så er det nemlig den sag, som jeg ønsker at tale om.
Man skal ikke bare bekymre sig om planlægning inden for regionen, men også om, hvordan regionerne udvikler sig i forhold til hinanden.
Der var det, at de her nye landsdelscentre måske skulle have været suppleret af et landsdelscenter f.eks. i Storstrøms Amt og i Tønderområdet i stedet for i de to centre, som i forvejen går godt, nemlig Trekantområdet og Herning-Holstebroområdet.
Men alt i alt er det ikke så ringe en landsplanredegørelse, hvis ellers vi kunne få lov til at få lidt mere indflydelse på udviklingen af den.