Line Barfod (EL), 2004-04-15:
Også Enhedslisten synes, det er positivt, at vi nu får et forslag, der kan forbedre forholdene for dem, der bliver udsat for vold, og måske også kan være med til at ændre på holdningen til vold i hjemmet i større omfang.
Vi mener, det er meget vigtigt, at vi fortsætter arbejdet med at sikre, at vold i hjemmet bliver betragtet som mindst lige så alvorligt som vold, der bliver begået uden for hjemmet.
Det er, synes vi, positivt, at man begynder at se på, at det ikke er ofret for vold, der skal flygte ud af hjemmet, at det ikke er kvinden eller de få tilfælde, hvor det er manden, det går ud over, der skal tage børnene under armen og løbe sin vej.
Vi synes især, at det, når man ser på det fra et børneperspektiv, er utrolig positivt, hvis det kan lykkes, at børnene kan blive i deres hjem og i deres vante omgivelser i stedet for at skulle flytte på krisecenter.
Vi har så nogle forskellige ting, vi gerne vil have afklaret.
Og så vil vi gerne understrege det, der også fremgår af høringssvarene, bl.a. fra Socialrådgiverforeningen, om, at det er vigtigt, når man nu vil gøre noget for at sikre, at kvinderne og børnene kan blive i hjemmet i denne her krisesituation, at der så er nogen, der kan rykke ud.
Og den viden, der er nødvendig i den situation, om, hvad der skal til for at hjælpe, har man altså ikke som almindelig sagsbehandler i socialforvaltningen.
Derfor er det vigtigt at prøve at se på, hvordan vi kan sikre, at den viden bliver opbygget, og at der kommer nogle ud og tager sig af bl.a. de børn, som kan synes, at det er meget voldsomt, at politiet kommer og henter far, og som måske inden da har set, hvordan mor er blevet gennemtævet osv.
Her må vi altså se på, hvad vi kan gøre for at sikre, at den viden bliver opsamlet hos nogle specialister, og at der er de fornødne ressourcer til at rykke ud, så kommunerne ikke nedprioriterer det her arbejde i den meget trængte økonomiske situation, de har.
Det understreges også af høringssvarene fra Videns- og Formidlingscenter for Socialt Udsatte, Landsorganisationen af Kvindekrisecentre, Joan-Søstrene, Dannerhuset, hvor vigtigt det er, at vi ikke nøjes med at lave reglerne om, så politiet kan bortvise dem, men at vi også sikrer, at den fornødne sociale opfølgning er til stede.
Det kan vi altså ikke regne med at den er fra socialforvaltningens side, plus at der er problemet med, at hvis det er socialforvaltningen, risikerer vi, at man klientgør de her kvinder i stedet for det, som vi ønsker, nemlig at sikre langt bedre muligheder for, at de kan komme videre i livet.
Som enkelte andre ordførere har været inde på, mener vi også, det er vigtigt at afsætte flere ressourcer til at sikre, at mændene kommer i behandling, så de ikke bare flytter videre til et nyt forhold eller efter nogen tid vender tilbage og så fortsætter mønsteret og volden.
Derfor er det altså utrolig vigtigt, at vi kommer i gang med noget behandling og lærer dem nogle andre adfærdsmønstre.
Så er der, som vi har været lidt inde på under debatten, og som fru Elisabeth Arnold nævnte, spørgsmålet om de udenlandske kvinder, at de ikke skal risikere at miste deres opholdstilladelse, fordi samlivet bliver afbrudt.
Der er også, som det også er peget på i nogle af høringssvarene, spørgsmålet om betingelserne for bortvisning, hvor man altså udvider det, så det ikke kun sker, hvis der er begået noget kriminelt, men at man også kan bortvise manden, hvis der er en opførsel, som kan opfattes som en trussel om vold.
Det er meget vidtgående, og når man så samtidig ikke har sat nogen ressourcer af overhovedet til at uddanne det personale, der skal tage sig af de her konflikter, bliver det altså meget svært at se, hvordan de skal vurdere, om der er en, der har optrådt på en måde, som om han ville stikke en flad, eller hvad man ellers kunne forestille sig, og derfor skal bortvises.
Det er en stor udvidelse, man laver her, at det ikke kun er, hvis der er vold eller trusler om grov vold.
Så vi vil gerne have afklaret nærmere under udvalgsarbejdet, hvad man egentlig forestiller sig rent praktisk.
Så mener vi altså, at det er nødvendigt, at der bliver lavet noget godt vejledningsmateriale, både til de politifolk, der skal tage sig af situationen, som jeg var inde på tidligere, og til dem, der skal tage sig af det sociale, samt noget materiale til den, der får lov at blive i hjemmet, og til den, der bliver bortvist, som på en enkel måde forklarer, hvad det her indebærer, og hvad der skal foregå.
Vi vil også gerne, at vi prøvede at se på, hvad man gør i forhold til samvær med børnene.
Når nu den ene bliver bortvist fra hjemmet, hvad gør vi så for at finde ud af, om der skal være samvær, og hvordan samværet skal foregå osv. Det synes vi ville være rart at kunne komme nærmere ind på under udvalgsarbejdet.
I udgangspunktet er vi altså positive over for forslaget.