Anne-Marie Meldgaard (S), 1999-02-09:
At funktionærloven favner bredt, det vidner det lovforslag, vi skal behandle her, tydeligt om.
Der er unægtelig langt mellem aflønningen af gravide under sygdom og så den meget komplekse problemstilling, der drejer sig om kunde- og konkurrenceklausuler.
Jeg håber meget, at lovforslaget på trods af det vil få en hurtig gang gennem udvalget.
Hvad angår forslaget om aflønning af gravide, er det vigtigt at slå fast, at det at være gravid i sig selv ikke er nogen sygdom.
Men rammes gravide af sygdom under graviditeten, er det at betragte som en sygdom på lige fod med anden sygdom, og de bør selvfølgelig også aflønnes med fuld løn i de samme tilfælde, som de har kunnet få dagpenge ifølge loven om dagpenge ved sygdom og barsel.
Der opnås herved ikke blot en ligestilling mellem sygdomsformerne, men der åbnes også for ret til fuld løn
, når graviditeten på grund af offentligt fastsatte regler forhindrer den gravide i at passe sit arbejde.
Jeg synes også, det er i orden, at der sker en tilpasning til ligebehandlingsloven, når vi taler om aflønning i barselperioden og fastsættelsen af tidspunktet for barselperiodens start.
Til den mere teoretiske del hører så, at reglerne om aflønning af funktionærerne i en eventuel opsigelsesperiode nu direkte fremgår af lovteksten.
Det er jo sådan set også i orden.
I Socialdemokratiet synes vi, det er et godt forslag.
Så fjerner vi den unødige frygt, mange kvinder har for at blive syge under graviditeten, da det som oftest får store økonomiske konsekvenser for familien, og naturligvis skal kvinden og hendes familie ikke straffes for at få børn.
Så det er dejligt at se det her forslag.
Blot irriterer det mig, at det er på baggrund af en udtalelse fra EF-Domstolen, at det nu bliver fremsat.
Det ville faktisk have klædt os, at vi selv havde fremsat det tidligere i ligestillingens navn.
For så vidt angår den del af lovforslaget, som angår konkurrence- og kundeklausuler, anser Socialdemokratiet klausulerne som en adfærdsregulerende foranstaltning, som vi helst var foruden.
Vi havde helst set klausulerne afskaffet, men anerkender, at det i visse situationer kan være hensigtsmæssigt med klausuler.
For Socialdemokratiet er det vigtigt, at der i forslaget er en balance mellem på den ene side hensynet til virksomhedernes sårbare konkurrenceposition og på den anden side hensynet til lønmodtagerne og mobiliteten på arbejdsmarkedet.
Det kan medføre noget, der ligner stavnsbinding, og få nogle menneskelige konsekvenser, som måske i den grad påvirker den enkeltes livskvalitet langt mere end økonomien.
Rent samfundsmæssigt er der også noget skævt i, at man allerede ved ansættelsen af sit personale omgærder dem med så stor mistro, at det er nødvendigt at klausulere deres adfærd.
Jeg er overbevist om, at de dygtigste medarbejdere fremover vil søge ansættelse i virksomheder, hvor der ikke i så stor udstrækning er ønsker om konkurrenceklausuler.
Et andet vigtigt argument er, at med den nye teknologi går det så stærkt, at der ved at fastholde klausuler i stort omfang vil gå alt for mange uddannelsesressourcer spildt, da de ofte døde perioder, hvor den enkelte medarbejder ikke kan bruge og videreudvikle sine kundskaber, vil være spildt for samfundet.
Så alt i alt håber jeg, at vi med det her lovforslag både kan motivere virksomhederne til at begrænse brugen af konkurrenceklausuler og også give lønmodtagerne friere karrieremuligheder.
For så vidt angår afsnittet om kundeklausuler, så er vi helt på det rene med, at det kan være livsvigtigt for en virksomhed i en periode at sikre sig, at en tidligere medarbejder ikke bare kan tage en virksomheds kundeunderlag med sig over i en anden virksomhed, men selvfølgelig ikke i al evighed.
Vi kan ikke forhindre, at kunderne søger andre leverandører, hvorfor vi mener, det er i orden, at der først skal betales for en kundeklausul, hvis forpligtelsen skal gælde ud over et år efter fratrædelsen.
Som sagt kan Socialdemokratiet støtte forslaget i dets helhed og ser frem til et konstruktivt udvalgsarbejde.