Lissa Mathiasen (S), 2004-02-06:
Nu ved hr. Helge Adam Møller jo også udmærket godt, at Retsvæsenskommissionen blev nedsat under en socialdemokratisk ledet regering.
Vi syntes, det var rigtigt, vi syntes, det var nødvendigt, og vi mener også, at det havde været godt - det har vi sagt mange gange, også under den socialdemokratisk ledede regering - om kommissionen måske havde været færdig lidt hurtigere
Jeg ved i hvert fald, og det ved hr. Helge Adam Møller egentlig også godt, at vi gentagne gange, år efter år, i Retsudvalget diskuterede, at vi skulle have en snak med Retsvæsenskommissionen, men ikke mindst også have en tur til Grønland for selv at kunne komme med vores vurdering af, hvad det var for nogle praktiske problemer, der lå.
Vi var deroppe i sommeren 1999, fordi vi troede, at Retsvæsenskommissionen var ved at være færdig.
Det er derfor, jeg egentlig synes, det er dybt bekymrende, hvis vi kommer til at se, at det her trækker ud og kommer til at trække endnu længere ud, fordi man, efter at betænkningen er oversat, så ikke er parat til at agere.
Det her haster, det er mennesker, det drejer sig om, og det er en ordentlig håndtering af de mennesker, vi er optaget af.
Socialdemokraterne deler forslagsstillernes opfattelse af, at det er menneskeligt rimeligt og rigtigt at få taget spørgsmålet om forholdene for grønlændere anbragt i danske fængsler op til revision.
For os må udgangspunktet være, hvordan vi i højere grad kan tilgodese disse grønlænderes mulighed for at kunne se et videre perspektiv med deres liv.
Den første målsætning for de her mennesker, der sidder på ubestemt tid, er, at de kan gøre sig håb om at komme ud i friheden; at de får en behandling, der gør dem egnede til atter at blive en del af det her samfund - ja, eller måske bare, at de kan gøre sig forhåbninger om at kunne komme hjem til Grønland for videre afsoning ved en anstalt der.
Nu taler regeringen jo så meget om noget for noget, og det mener vi også skal omfatte de her mennesker.
De skal kunne se muligheder for deres fortsatte liv.
De må også have krav på at kunne øjne lys forude.
Derfor må de også sikres muligheden for at kunne gøre sig fortjent til at kunne komme videre med livet.
Nu har vi jo både i Retsudvalget og også her i dag kunnet høre ministeren remse alle de tilbud, der er, op.
Jeg er ikke helt sikker på, at det opfattes sådan for de 18, der sidder i Herstedvester.
Det er ikke min, det er ikke vores opfattelse.
Jeg tror, vi er nødt til nøjere at kigge på, at først af alt må de her mennesker sikres behandling og også den brede vifte af behandlingstilbud, som er nødvendig for mennesker med de forskellige misbrugsproblemer, som vi ved flertallet har, og som typisk er årsagen til deres kriminelle handlinger.
Dernæst må de i langt højere grad, end tilfældet er i dag, tilskønnes at få undervisning, uddannelse.
De skal føle, at der er en fremtid for dem, og at det nytter at gøre en indsats.
De skal også kunne se lyset.
Jeg havde nær sagt, at med det, der også fra justitsministerens side er blevet sagt i dag om, at hun ikke har besøgt Herstedvester, at hun ikke har besøgt den her afdeling - og det er også længe siden, at Retsudvalget har været der - ville det måske være en god idé, om Folketingets Retsudvalg sammen med ministeren aflagde et besøg i Anstalten ved Herstedvester for på den måde ved selvsyn bedre at kunne forholde sig til de nødvendige tiltag.
Jeg har fornemmelsen
af, at der er lidt forskel på det virkelige billede og så det skønmaleri, vi har fået her. Så synes jeg også, vi bør overveje, og jeg vil også godt meget indtrængende bede ministeren overveje, muligheden for, at de her mennesker - ligesom regelsættet er for tidsubestemt straf - efter 5 år kan få prøvet deres sag ved en domstol.
Det er så ikke håbløshedens holdeplads, man står på, hvis man ved, at man 5 år efter at have fået dommen har mulighed for at kunne få prøvet sin sag.
Så er der hele spørgsmålet omkring Retsvæsenskommissionens arbejde.
Det var jo godt at høre, at betænkningen er ved at komme.
Det er nemlig rigtigt, at kommissionen blev nedsat i 1994, og at den afsluttede sit arbejde ved udgangen af 2001.
Jeg skal ikke lægge skjul på - også på grund af de ting, man har hørt undervejs - at det har virket, som om den kommissions betænkning ikke er blevet oversat under dække af, at der ikke var penge, men mest af alt, fordi det har været dybt bekvemt, for så længe den ikke var færdigoversat, så længe arbejdet ikke var tilendebragt, så længe var der jo heller ikke nogen, der efterspurgte den og lagde et pres på regeringen og på ministeren med hensyn til det videre forløb.
Jeg vil godt sige, at jeg synes, det er meget væsentligt, og jeg håber, at ministeren også med de spørgsmål, der er stillet her i dag, vil lægge sig i selen, gå foran, så vi allerede i næste samling - og det er ikke et pres, jeg lægger på det grønlandske folk, men tværtimod på ministeren - ser tiltag på det her område.
Det skulle jo nødig blive sådan, at vi på et tidspunkt kommer frem til at få noget forelagt, der er så inderlig forældet.
Mange af de undersøgelser, der er lavet, er jo allerede nu ved at være 10 år gamle, og inden vi ser os om, kan de blive så gamle, at de egentlig ikke har den værdi mere, som de burde have.
Så vi har ikke noget ønske om at lægge et pres på de grønlandske politikere, men til gengæld et ønske om at lægge et meget stort pres på regeringen og på ministeren på grund af det ansvar, jeg mener der ligger på ministeren.
Vi vil i hvert fald meget gerne positivt medvirke til, at det her kommer til at ske hurtigt.
Man kunne måske overveje - og det vil vi godt medvirke til - at man sagde: Vi ved godt, at det her er meget kompliceret; det kræver en bunke faglig ekspertise, for at vi også har det mandskab, der skal være til rådighed,
og det koster altså en grusom bunke penge.
Hvad med at få det her splittet op i nogle etaper, men så til gengæld se at få det sat i gang?
Vi vil godt medvirke, vi er positive, men lad os på kort sigt se, hvad vi kan gøre for de mennesker, som nu og her sidder i Herstedvester.
Det er det korte løb, og lad os så på lidt længere sigt se at komme i gang med kommissionens betænkning.