Birte Weiss (S), 2000-04-06:
Jeg synes, det er en god tradition, at den gode stemning breder sig i Folketinget, når vi diskuterer overgangen til netværkssamfundet og en række af de forslag, som jo er virkeliggørelsen af den netværksredegørelse, regeringen lavede til Folketinget for nogle få måneder siden.
Fru Henriette Kjær sagde, at vi har ventet længe på dette forslag, og det kan bestemt ikke benægtes, men grunden til, at vi har ventet længe på det, er jo, at det skulle bygge på et EF-direktiv, og så længe EF-direktivet ikke var der, dvs. så længe vi ikke havde det juridiske fundament, som den danske lovgivning skulle stå på, ville det faktisk have været hasarderet at forsøge at få et lovforslag igennem i Folketinget.
Derfor synes jeg, det er en lidt urimelig kritik af mine forgængere.
De har kun måttet erkende, at man ikke kan lave opfølgning på et direktiv, før direktivet rent faktisk foreligger.
Til gengæld har vi forberedt os godt til det.
Vi har naturligvis i Forskningsministeriet fulgt med i, hvad der undervejs har været af ændringer i direktivforslaget, og derfor var vi i stand til at følge så godt med, at vi rent faktisk kunne ligge med et helt færdigudarbejdet lovforslag, den dag direktivet blev vedtaget i EU.
Jeg kan i øvrigt berette fra EU-ministerrådsmødet, at præcis den samme gode stemning, som jeg mærker her i Folketinget, bestemt også bredte sig i ministerrådssalen.
Alle var rigtig glade for, at nu var denne ret besværlige sag på plads.
Fordi vi som sagt havde fulgt med undervejs, kunne vi sende lovforslaget til høring dagen efter, at direktivet var vedtaget.
Når jeg godt vil sige det, er det for at understrege, at når der har eksisteret utålmodighed i Folketingets partier, har vi haft præcis den samme utålmodighed i Forskningsministeriet.
Det afspejler sig i høringssvarene, og det har gjort os lidt klogere på, hvad det kan være for nogle detaljer, vi skal kigge på.
Noget har vi taget højde for, og vi vil også være meget åbne over for Forskningsudvalgets behandling af sagen.
Derfor tror jeg, man må konstatere, at når arbejdet skulle gøres ordentligt og vederhæftigt, har det ikke kunnet gøres hurtigere end det, der rent faktisk er tilfældet.
Så til hr. Kristian Jensen og andre, der talte om det teknologineutrale, der er bærende i forslaget her: Jeg tror, det er meget vigtigt, at vi i alle de lovforslag, som vi får og allerede har fået på det digitale område, forsøger så langt, som vi overhovedet kan, at gøre dem teknologineutrale,
fordi det simpelthen går så rasende hurtigt med den teknologiske udvikling.
Hvis ikke vi gør os alle bestræbelser på at få denne neutralitet, vil vi formentlig skulle ændre vores lovgivning en gang om året, nogle lovemåske oftere.
Derfor må den teknologineutrale bestræbelse absolut være i højsædet, og jeg synes også, at det er lykkedes godt her.
Så en kommentar til det, som flere ordførere har været inde på, nemlig hvilken funktion den digitale signatur eller den elektroniske signatur - kald det, hvad man vil - kommer til at få
Jeg tror, man kan dele det op i to ting: for det første det faktuelle, nemlig at der nu skabes sikkerhed med hensyn til at indgå juridisk bindende aftaler på nettet eller foretage større økonomiske dispositioner.
her er det vel ret selvfølgeligt, at man har været tilbageholdende, så længe man ikke har kunnet være sikker på, at den teknologi, man havde til rådighed, var tilstrækkelig sikker, ikke alene med hensyn til identifikation, men også med hensyn til den måde, forholdet mellem afsender og modtager i øvrigt skal være.
Men rent faktisk skabes der nu sikkerhed. Den anden type sikkerhed, som jeg tror er mindst lige så vigtig, er den psykologiske sikkerhed.
Der er jo ingen, som vil indgå nogle bindende økonomiske aftaler, der forestiller sig, at det kan man gøre på et åbent postkort i dag.
Når man gør den slags, ja, så kommer man sin skriftlige meddelelse i en kuvert, og hvis jeg skal bruge det samme billede på det, vi er i gang med her, er det, vi reelt gør - mere indviklet er alt det med den elektroniske signatur ikke - at vi lægger en kuvert om den meddelelse, vi sender frem.
Det gør vi så på vores pc'er, og det betyder naturligvis også, at baggrunden for en større psykologisk sikkerhed skabes.
Så havde hr. Knud Erik Hansen en række betænkeligheder.
Jeg har allerede kommenteret det med det teknologineutrale, men jeg vil samtidig godt komme med en enkelt bemærkning om dette med, at man kan have sin elektroniske signatur liggende på sit apparatur, dvs. at det er en del af selve pc'en.
Den anden mulighed er naturligvis, at man anskaffer sig et signaturkort, og at man anskaffer sig en kortlæser.
Begge dele er ganske billige eller i hvert fald forholdsvis billige, det koster formentlig et par hundrede kroner for et kort og en 500-600 kr. eller noget i den retning for en kortlæser.
Og hvis man i stedet for foretrækker at have det liggende på sin pc, er det noget, man umiddelbart kan gøre.
I øvrigt tror jeg, at det vil udvikle sig sådan, at det bliver så almindeligt at arbejde på denne her måde, at der i fremtidige generationer af pc'er formentlig vil være indbygget en kortlæser, sådan at det hører med til det standardudstyr, man anskaffer sig.
Til spørgsmålet om kontrol, som hr. Søren Kolstrup var inde på, forstod jeg indlægget sådan, at man som forbruger ikke kunne føle sig særlig sikker, og at det her var gået så hurtigt, at man ikke rigtig havde tænkt over forbrugernes interesser.
Jeg vil gerne på det bestemteste afvise, at forbrugernes interesser og forbrugernes sikkerhed ikke har været særlig interessant for os, der har lavet lovforslaget.
Det er det, der er selve udgangspunktet for forslaget, og det er derfor, at jeg lægger vægt på at tale om ikke blot den faktiske sikkerhed, men også om den psykologiske sikkerhed.
Og hvis man vil spørge om, hvordan man så kan aflæse det i lovforslaget, vil jeg gerne pege på § 18, hvor der er en række af de forskellige håndgreb eller håndtag, som man har til at skabe sikkerheden, både i form af de påbud, som man kan få i forhold til sikkerheden, og rapporteringsforpligtelser.
Der er også andre, der har været inde på den revisorordning, der kommer ind i billedet.
Så alt i alt mener jeg, at man er på meget sikker grund, når det gælder det at få et system, som på den ene side ikke har fastlåst sig rent teknisk, og på den anden side sætter forbrugerens fuldstændig indlysende krav om sikkerhed, når man går ud på nettet og laver større dispositioner, og får dem tilgodeset, og for det tredje også får det gjort på en sådan måde, at det ikke er alt for overvældende bureaukratisk.
Men alt i alt synes jeg, at det har været en meget positiv debat.
Der vil naturligvis være en masse tekniske spørgsmål, som vi måske med større udbytte kan diskutere i udvalget.
Hvis der er behov for yderligere teknisk uddybning af en række ting, leverer vi også gerne det, enten fra os selv eller fra andre, hvor vi nu kan skaffe det.
Så jeg ser frem til, at vi nu omsider i denne folketingssamling kan få lovgivningen om sikkerhed på nettet bragt på plads.