Karin Nødgaard (DF), 2006-05-23:
Så vil jeg da gerne takke for debatten om Dansk Folkepartis beslutningsforslag om tilsætning af et ildelugtende stof til lightergas.
Jeg synes, det har været interessant at høre, at alle partier faktisk har været så positive over for tanken om det, men at man alligevel ikke vil gå ind og støtte det.
Selvfølgelig lyder det lidt mere positivt fra Enhedslistens og SF’s side.
Det lyder jo ikke af ret meget, men det viser sig faktisk, at det er 8 pct. af en 9. klasses årgang, som har prøvet at sniffe lightergas.
Det er jo også i den gruppe, vi ser der er forekommet dødsfald.
Der synes jeg, at man også skal have med i sine betragtninger, hvad det er, der sker med de unge.
Jeg nævnte selv i min ordførertale, at det er så alvorlige skader, der sker.
Jeg er ked af, at ministeren nævner det der med at kaste sten i åen, og at vandet fosser ved siden af, for jeg synes faktisk ikke, at det er relevant.
Jeg synes faktisk, vi skal tage hvert problem, der opstår.
Jeg nævnte også, at vi har haft den her forespørgselsdebat om unge kvinders psykiske velbefindende, hvor vi var meget, meget enige her i Folketinget om, at vi skulle vedtage noget, som kunne fremme det, og det var jeg meget, meget lykkelig over.
Jeg syntes, det var et stort skridt på vejen.
Nu synes jeg, vi kunne have taget det næste skridt, og det er, som om man altså ikke helt vil være med til.
Det er sådan, at vi faktisk har oplevet omkring 30 dødsfald inden for de seneste 20 år.
Derudover har vi oplevet en masse eksplosionsskader for unge, plus at deres helbred, deres sind, deres hjerne har taget skade, og derfor synes jeg altså, vi er forpligtet til at gøre mere end bare at sige, at vi synes, at det, der kommer i det her forslag, er sympatisk.
Fru Lene Hansen nævner noget om et stoffrit Danmark, og jeg synes, det ville være utrolig dejligt, hvis vi kunne nå til det en dag.
Jeg tror bare ikke, det er realistisk, og derfor må vi spørge, hvilke skridt vi så kan tage for at nå derhenad, nå hen mod nogle bedre forhold for selvfølgelig alle misbrugere i vores samfund, men i det her konkrete tilfælde de unge mennesker.
Det er jo unge mennesker fra alle sociale lag, som netop sniffer.
Det er måske en lille ting, der gør, at de bliver fristet til det.
Der kan være nogle, der har det utrolig dårligt, men der kan også være nogle, der bare synes, at de skal have lidt spænding for en aften, og så er det, det kan få fatale følger og være meget, meget invaliderende og i værste fald også forårsage døden.
Det rammer heller ikke kun det unge menneske, men også hele netværket omkring det unge menneske, venskabskredsen, familien, forældrene osv.
Der bliver også nævnt noget om informationsarbejdet.
Jeg synes, det er meget, meget vigtigt, at vi sørger for, at der kører informationskampagner, men jeg synes også godt, at man kan sige, at vi også godt kan være lidt på forkant, så det ikke først behøver at være i det øjeblik, hvor skaderne er sket, at vi går ind og laver en masse informationsmateriale.
Vi har jo i flere år vidst, at der har været problemer på det her område, og derfor synes jeg altså, at det er rimeligt, at vi arbejder videre med det og ser, hvordan og hvorledes vi kan gribe det her an.
Når fru Marion Pedersen er meget bekymret over de her forskellige lugtgener, vi kan få, vil jeg sige, at de jo altid har været der på alle mulige andre måder.
Og det er jo kun i det tilfælde, at de inhalerer, altså sniffer det her lightergas, at de vil opleve den der grimme odør, som fru Marion Pedersen nævner.
Jeg håber helt klart, at vi kan arbejde videre med det, og at der også fra forskerside vil blive forsket meget mere i det, sådan at vi kan opnå bedre forhold for vores unge mennesker og komme det her utrolig store problem til livs.
Det skylder vi i hvert fald de unge mennesker.
Afstemning