runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jens Hald Madsen (V), 2003-04-09:
Tillad mig at begynde bagfra.
Jeg vil gerne sige til hr. Jesper Langballe: Ih, hvor vi dog gungrer, sagde musen til elefanten, da de gik over hængebroen.
Det, vi diskuterer her, er: Hvad er virkeligheden?
Står jeg her og forsvarer Kina?
Hvad har jeg brugt hele talen på?
At sætte pris på de fremskridt, Taiwan har lavet.
Og derefter stiller jeg op som borger i et demokratisk land, der er aktiv i internationale organisationer: Hvilke redskaber har vi til stede?
Og til hr. Keld Albrechtsen: Jamen det er så naivt.
Havde hr. Keld Albrechtsen tænkt sig at gå sammen med hr. Jesper Langballe ned gennem gaden med et flag og sige, at nu er Taiwan uafhængig?
Er det den måde, man gør det på?
Hvad er reaktionen fra Kina så? De eneste, vi kan bruge af de demokratiske værktøjer, er da at fastholde dialogen mellem Kina og Taiwan.
Det er da at sørge for, at jo stærkere afhængighed de har af hinanden, desto større mulighed er der for forståelse for, at begge befolkninger får deres ønske opfyldt, at lægge pres på.
Det er da de eneste værktøjer, vi har, medmindre hr. Keld Albrechtsen mener, at man vil have en konfrontation.
Det er da ikke så lang tid siden, at amerikanerne havde skibe nede ved strædet for lige at markere - markere - at der rent faktisk er en konflikt.
Men er det det, man ønsker?
Ønsker man en konflikt?
Ønsker man, at hovedlandet Kina skal sige: Nu kommer vi med vores soldater?
Ønsker man virkelig at stille den taiwanesiske befolkning i den situation, hvor de kan se, at det ser totalt håbløst ud?
Det er vel egentlig ikke til gavn for Taiwan, men mere til gavn for Kina at føre den slags politik.
Jesper Langballe (DF), 2003-04-09:
Nu er det sådan set ikke, fordi det her skal udvikle sig til en EU-diskussion.
Men jeg synes dog alligevel, det er utroligt, at hr. Jens Hald Madsen kan stå og sige, at hvis vi nu ikke var medlem af unionen, så ville vi slet ikke være i stand til at hjælpe Taiwan så godt, som vi gør nu.
Jamen det er da at gøre sort til hvidt.
Forholdet er, at så kunne Danmark anerkende Taiwan, så kunne Danmark sige til alverden, hvad Danmark vil, om Taiwan. Nu er vi bundet til EU's etkinapolitik, det vil sige, at vi nu er totalt underlagt, hvad man bestemmer i Bruxelles.
Så siger hr. Jens Hald Madsen: Det er en dialog mellem de to Kinaer, der skal til.
Det er jo meningsløst.
Der er faktisk en dialog.
Der begynder at blive mere og mere kulturel og økonomisk udveksling mellem de to Kinaer.
Der er en positiv udvikling i den retning.
Men når det drejer sig om det politiske og det nationalpolitiske, så er det nul fra Kommunistkinas side.
Søren Krarup (DF), 2003-04-09:
Jeg er ked af at sige det til regeringen, men der er jo en ubehagelig stank af Scaveniuspolitik over det her, af det, man dengang kaldte realpolitik, som bestod i, at man tilpassede sig magthaverne.
Men det er jo fuldstændig det samme. Kina er stort og stærkt, det har især økonomisk magt.
EU er interesseret i at handle med Kina, ergo indretter EU sin kinapolitik efter det kommunistiske Kina.
Og det lille selvstændige demokratiske Taiwan udelukker og undertrykker
Og så siger hr. Jens Hald Madsen alligevel, at der er tale om et samarbejde i EU.
Hvis det var et samarbejde, så havde Danmark da naturligvis sin frihed til at mene noget andet.
Det er det jo ikke.
Det er altså en union, der dikterer os vores udenrigspolitik.
Og det er skammeligt, i betragtning af sagens indhold er det virkelig skammeligt. Så vil jeg da også sige med hensyn til hr. Jens Hald
Madsens tale om, at det med det, vi siger, kun kan ende med en militær konflikt
Sagen er jo altså, at der er i høj grad en forening, en forbindelse mellem de to former for Kina
Og hvis Kommunistkina, hvad guderne må håbe, styrtede, så var der forening.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-04-09:
Det var en forfærdelig og kynisk tale, hr. Jens Hald Madsen holdt.
Det, han sagde, var jo i virkeligheden, at hvis man
Hvis man følger det, jeg sagde, så ender det med en militær løsning.
Det var det, vi fik at vide. Det vil altså sige, at der kun er én løsning, som hr. Jens Hald Madsen kan se foran sig, og det er etkinamodellen, og den skal Taiwan bøje sig for, for ellers bliver det en militær løsning.
Jamen det er jo forfærdeligt, hvis det er rigtigt.
Hvis det virkelig er rigtigt, så må vi jo have en dybgående analyse af det her, for så er der jo tale om, at man har kapituleret, og man vil give Kina mulighed for at gennemtvinge etkinamodellen, i givet fald endda med magt.
Jeg håber da, at jeg har hørt forfærdelig meget forkert.
Jens Hald Madsen (V), 2003-04-09:
Først til hr. Keld Albrechtsen: Det er nemlig rigtigt, at det er Taiwans befolkning, som skal have indflydelse på deres egen skæbne.
Det er realiteten.
Det, der er realiteten, er, at hvis hr. Keld Albrechtsen er enig med mig om målet, nemlig at hjælpe Taiwans befolkning, og at det skal gøres med demokratiske midler, så kan det kun være via en dialog mellem Kina og Taiwan, hvor vi hjælper med redskaberne, det være sig økonomisk, det være sig kulturelt, det være sig handelsmæssigt.
Alt andet er fuldstændig naivt at komme med.
Så vil jeg gerne sige til hr. Jesper Langballe: Jeg synes ikke, at der er nogen grund til at bruge så stærke ord.
Det er der altså ikke.
At hr. Jesper Langballe ikke kan lide EU og ikke kan forstå, at Danmark ikke kan klare hele verdens udenrigspolitik alene, kan jeg ikke gøre for.
Der kan vi have forskellige holdninger, og det synes jeg man skal respektere.
Min holdning er, at vi via EU, som er et samarbejde med de europæiske lande, kan skabe en stærkere røst, end vi kan gøre, hvis vi er alene.
Det er sådan set den meget enkle pointe.
Og jeg kan kun sige én ting til hr. Jesper Langballe: Ved at stå uden for EU kan jeg garantere helt sikkert, at så ændrer vi overhovedet ikke noget som helst i EU's politik.
Jesper Langballe (DF), 2003-04-09:
Jeg synes, det var et ynkeligt svar, hr. Jens Hald Madsen gav.
Hr. Jens Hald Madsens følelsesliv vil jeg ikke blande mig i, men hvad er realiteterne?
Og hvad er etkinapolitikken, hvad dækker det over?
Det dækker simpelt hen over mainland Chinas propaganda.
Både på Taiwan og i fastlandskina håber alle på en genforening og tror, at den kommer engang.
Men det vil jo ikke på nogen som helst måde udsætte en genforening eller lægge sten i vejen for den, at vi anerkender Taiwan som en selvstændig stat, sådan at det er to ligeberettigede parter, der mødes, og ikke én arrogant totalitær stat, der herser med en lille stat, som er en demokratisk mønsterstat, hvor vi jo altså vælger at støtte totalitærstaten, fordi vi skal tækkes EU og logrer med halen for EU.
Det er ynkeligt...
Keld Albrechtsen (EL), 2003-04-09:
Hr. Jens Hald Madsen opfordrede til, at vi skulle forholde os til virkeligheden.
Virkeligheden er jo den meget enkle, at der er to stater, og det har der været i mange, mange år.
Virkeligheden er også, at vi ikke ved, hvad Taiwans befolkning ønsker, om Taiwans befolkning ønsker at blive forenet med Kina, og hvornår det i givet fald ønskes, eller om man ønsker at nå frem mod national selvstændighed.
Men vi kan vel være enige om, at det ville være en fuldstændig tragedie, hvis den beslutning skulle træffes af andre end befolkningen på Taiwan.
Det håber jeg vi er enige om.
Men hvis vi er enige om det, hvordan kan man så fastholde, at den endelige løsning, som hr. Jens Hald Madsen håber bliver fredelig, nødvendigvis er ét Kina.
For det er jo det samme som at sige, at hvis befolkningen i Taiwan ønsker noget andet, så kan det bare ikke lade sig gøre, for så har man truffet beslutningen.
Det hænger ikke sammen.
Jens Hald Madsen (V), 2003-04-09:
Først til hr. Keld Albrechtsen.
Skal Danmark bestemme Taiwans politik?
Skal de tvinges til noget?
Jeg har ikke hørt Taiwan officielt bede Danmark, EU eller FN om at blive uafhængig.
Det har jeg ikke registreret.
Det, jeg egentlig tror, at hr. Keld Albrechtsen skulle bruge sin tid på, er at finde ud af, hvad der er muligt ud fra det, vi kalder virkeligheden, og finde ud af, hvad der egentlig tjener Taiwans befolkning bedst, nemlig inden for de grænser, der i virkeligheden nu engang er, at udnytte alle de muligheder, der er.
Jeg tror ikke, at hr. Keld Albrechtsens intention er at ydmyge en befolkning.
Men ved at fægte så højt med sablen kan hr. Keld Albrechtsen hurtigt komme i den situation at opnå det fuldstændig modsatte resultat af det ønskede, som er at vise og demonstrere, at den taiwanesiske befolkning har opnået fantastiske resultater, og at de dermed også skulle have en belønning.
Til hr. Søren Krarup vil jeg sige, at det ikke for mig
er et spørgsmål om EU.
Det er spørgsmål om, hvor der er vægt
i ordene.
Jeg har stor respekt for Danmarks parlament, men jeg må sige, at hvis vi kan få vores udsagn igennem via EU, så tror jeg nok, at der bliver lyttet lidt mere intenst.
Det er min holdning, og derfor mener jeg også, at det er dér, man skal påvirke, nemlig via EU at samle Europa om den sag.
Jeg har ikke nogen indgående information om, hvilke forhandlinger der foregår mellem regeringen og Dansk Folkeparti, men jeg må dog sige én ting, at det vel ikke kan komme som en overraskelse, at Venstres ordfører er enig med regeringens udenrigsminister.
Jeg ville da nærmere være bekymret, hvis det ikke var tilfældet.
Søren Søndergaard (EL), 2003-04-09:
Jeg hørte Venstres ordfører komme med et indlæg, som var i nøje og præcis overensstemmelse med det, udenrigsministeren sagde.
Derfor vil jeg godt spørge: Har Venstre skiftet politik?
For vi hørte jo tidligere under hr. Peter Skaarups indlæg, at det var Dansk Folkeparti og hr. Peter Skaarup, som havde fået de her ting igennem over for regeringen.
Derfor vil jeg bare spørge: Er Venstres politik ny, eller har det sådan set været Venstres politik hele tiden, sådan at det, udenrigsministeren sagde, dermed var også et udtryk for Venstres politik, og at Dansk Folkeparti dermed ikke har fået noget som helst igennem i den aktuelle situation?
Søren Krarup (DF), 2003-04-09:
Det er jo desværre ikke Danmark, der bestemmer her, og det er jo også det, der gør debatten sådan lidt spøgelsesagtig.
Vi ved jo alle sammen, at det hele hænger og står og falder med EU.
EU har vedtaget, at der skal være en etkinapolitik, og så er Danmark, lille Danmark, fuldstændig magtesløs.
Og det burde i hvert tilfælde, synes jeg, hos Venstres ordfører forårsage dårlig samvittighed.
Jeg synes jo altså, at Vestens, Europas holdning til Taiwan er dybt beskæmmende.
Man smed dem ud af FN i 1971
, da præsident Nixon skulle alliere sig med Kina på grund af Vietnampolitikken.
Det kostede altså Taiwan medlemskabet, og siden har de ført en illegal og illegitim tilværelse.
Og det er ganske skamløst.
Det, vi alle sammen ved - jeg kan sige det som den, der lige har besøgt landet - er, at det er et højt udviklet demokrati, en retsstat, et imponerende land, og så er det udelukket fra FN på grund af EU.
Vil Venstres ordfører ikke indrømme, at selv om de politiske realiteter binder, så har man meget dårlig samvittighed?
Keld Albrechtsen (EL), 2003-04-09:
Jeg vil godt stille hr. Jens Hald Madsen et principielt spørgsmål.
Nu kan jeg forstå, at regeringspartiet Venstre har som en fuldstændig fastlåst doktrin denne etkinapolitik.
Hvorfor skal vi så det?
Det kan da godt være, at befolkningen både i Taiwan og i Folkerepublikken Kina ønsker at forenes på et tidspunkt.
Det er da muligt.
Og det mener jeg bestemt de skal have ret til.
Men hvorfor skal det påtvinges dem?
Hvordan kan det være Danmark, der skal afgøre, hvad kineserne skal, og hvad kineserne ikke skal?
Jeg synes, at det er en underlig form for formynderi og helt i strid med moderne tankegang.
Er det af hensyn til Folkerepublikken?
Peter Skaarup (DF), 2003-04-09:
Først skal jeg sige til hr. Keld Albrechtsen, at vi er enige om meget her, tror jeg, men vi er ikke enige om, at der er tale om en illegal krig i Irak, skal jeg bare lige pointere af hensyn til referatet.
Men vi kommer tilbage til Taiwan, og så vil jeg godt spørge hr. Keld Albrechtsen: Er det, som hr. Niels Helveg Petersen sagde tidligere under debatten - hvor hr. Niels Helveg Petersen tidligere som udenrigsminister ikke ville være med til at sikre, at Taiwans præsident kunne komme på privat besøg i Danmark, men nu går med til det og synes det er nok en god idé, at man gør det, og tilkendegiver, at det er en ny holdning, en ny politik for en dansk regering - egentlig ikke ensbetydende med, at man må sige, at vi er nået et godt stykke i retning af, at man fremover muligvis kan se en taiwanesisk præsident på privat besøg i Danmark?
Er det faktum, at der nu bliver lavet en dobbeltbeskatningsaftale mellem Taiwan og Danmark, ikke også, som den tidligere udenrigsministeren klart sagde, et udtryk for, at vi nu er nået et godt stykke ad vejen?
Søren Krarup (DF), 2003-04-09:
Jeg må jo tilstå, at jeg somme tider føler mig som stående i min konfirmandstue over for de mest tungnemme konfirmander.
Men det, der ligger i min tale om islam, er naturligvis, at de, der principielt erklærer, at der ikke er nogen højere lov i denne verden end deres hellige vilje, dermed har ophævet enhver lov i vores forstand. Dermed er ikke sagt, at der, hvis de overholder den lov, der eksisterer i de vestlige samfund, de er ankommet til, så er noget at sige dem på.
For det er stadig væk handlingen og ikke holdningen, vi i de vestlige lande dømmer efter.
Men fru Anne Baastrups viden om islam er jo utrolig overfladisk, og hun burde prøve på at sætte sig lidt ind i den religion, som hun via sin deltagelse i indvandrerpolitikken har accepteret har fået en så overvældende magt her i landet gennem de sidste mange år.
Anne Baastrup (SF), 2003-04-09:
Jeg bliver mere og mere skræmt af, hvad hr. Søren Krarup kan finde på at sige.
Det, hr. Søren Krarup siger nu, er, at hvis man tror på islam, så har man sat sig uden for lovene, og så kan man i princippet interneres, hvis hr. Søren Krarup og hans trosfæller mener, det er det rigtige at gøre. Jeg vil sige, at hr. Søren Krarup har en opfattelse af, at hr. Søren Krarup er meget logisk i sin måde at tale på og sin måde at tænke på, men det her udsagn skriger til himlen.
Der var da utroligt.
For at gentage fru Marianne Jelved: Hr. Søren Krarup siger, der ikke er nogen verdensorden, og at der ikke er et retssamfund på verdensniveau, samtidig med at hr. Søren Krarup siger, at der er mennesker, der har sat sig uden for loven, og dem kan vi gøre med, hvad vi vil.
Søren Krarup (DF), 2003-04-09:
Nu husker jeg det jo, fordi jeg får det repeteret.
Jeg erkender, at det er et logisk spørgsmål.
Hvis jeg siger, der ikke er noget, der hedder international lov og orden, så er det fuldstændig rigtigt, men hvordan kan man så sætte sig uden for?
Forholdet er imidlertid, at jeg der talte om Al-Qaeda-fangen, der jo altså er tilhænger af islam i dens fundamentalistiske form.
Det er ensbetydende med, at der ingen lov er.
Der er kun de helliges vilje som loven.
Når man er islamist, så er loven ophævet, og tilbage er kun de helliges ret i enhver forstand.
Derfor udrydder de folk uden betænkelighed; derfor flyver de tre store maskiner ind i sagesløse højhuse.
Der er ingen lov, når man er hellig og derfor kan føre hellig krig.
Det var det, jeg mente.
Marianne Jelved (RV), 2003-04-09:
Hr. Søren Krarup sagde i sit første svar, at de pågældende fanger, vi taler om, har sat sig uden for lov og orden.
Samtidig gjorde hr. Søren Krarup det gældende, at man ikke kan tale om lov og orden i den forstand, vi taler om det i nationalstatssammenhæng.
Søren Krarup (DF), 2003-04-09:
Det er jo desværre ikke rigtig muligt at nå at svare på alle spørgsmålene.
Det er det, jeg siger: Jeg skulle have haft 1 time til at holde et foredrag om, hvad lov og ret er.
Men det har jeg desværre ikke.
Fru Line Barfod spørger, om USA har ret til at indespærre denne fange eller disse Al-Qaeda-fanger.
Jeg vil sige, at folk, der deltager i Al-Qaeda-aktioner, har sat sig uden for enhver ret, enhver lov.
De er en krænkelse af enhver retstilstand.
De er som bekendt samtidig en dødelig trussel imod den vestlige verden, som de på alle måder forsøger at ødelægge med den mest kyniske hensynsløshed.
I den situation er man ikke i et retssamfund, der er man uden for retten.
De er netop så lumske og afskyelige som dem, der slår til bagfra efter først at have forklædt sig. Jeg vil da sige, at er Rusland i Tjetjenien stillet over for samme situation, har de da naturligvis også lov til at indespærre sådanne hellige krigere.
Ethvert land, der angribes af folk af den djævelske art, er - vil jeg sige - i sin gode ret til at holde dem indespærret, indtil man har fået klarhed over, hvem de er, og hvad de vil.
Så har man måske, hvis de er statsborgere i ens eget land, mulighed for for alvor at drage dem til ansvar retligt.
Det var svar på det.
Jeg skrev op, at fru Marianne Jelved stillede spørgsmål om loven.
Jeg mener egentlig, jeg svarede på det, for jeg sagde: Hvad er det, der gør, at der er tale om en lov, når vi herinde vedtager noget?
Det er det, at der er en udøvende myndighed, der effektuerer loven.
Hvis der ikke var en øvrighed, hvis der kun var vores mere eller mindre fromme ord og flertal, så var der ingen lov.
Så var der ingen ret.
Så var der netop kun fromme ord.
Det er og bliver øvrigheden.
Det, jeg kalder øvrigheden, er naturligvis et luthersk gammelt udtryk.
Jeg kunne også sige den udøvende magt.
Marianne Jelved (RV), 2003-04-09:
Jeg lyttede meget efter, hvad hr. Søren Krarup svarede, men jeg kunne ikke høre fligen af et svar på mit meget enkle spørgsmål, men nu håber jeg, at hr. Søren Krarup får tid til at svare på det.
Line Barfod (EL), 2003-04-09:
Vi kan også føre en meget lang historisk, teoretisk diskussion om, hvordan de enkelte landes retsstater er opstået, og hvilken betydning det har, at befolkningen accepterer, at man har et retssamfund af den slags.
Det er der ikke plads til her.
Derfor vil jeg bare gentage mit spørgsmål, som hr. Søren
Krarup endnu ikke har svaret på: Er det kun USA, der har ret til at spærre danske statsborgere og andre landes statsborgere inde på ubestemt tid?
Hvis Rusland spærrer en dansk statsborger inde, hvis kineserne gør det, hvis Irak tidligere under Saddam Husseins styre havde gjort det, hvis andre gør det, mener hr. Søren Krarup så, at det skal de have ret til, og det skal den danske regering overhovedet ikke protestere over?
Søren Krarup (DF), 2003-04-09:
Ja, jeg skulle jo virkelig have meget tid til det, for der er jo tale om en, synes jeg, fuldstændig uvidenhed om helt elementære også juridiske, historiske forhold.
Grønlandsdommen, som fru Line Barfod omtaler, drejer sig om, at Norge og Danmark var blevet uenige om Grønland.
I gamle dage havde de formodentlig ført krig.
Havde de ikke været enige, var der ikke kommet nogen dom.
Det vil sige, at denne form for international retsorden byggede på de pågældende staters accept af situationen og ønske om at klare det på den måde.
Men det vil jo sige, at der netop ikke var tale om noget verdenssamfund.
For stadig væk: hvordan giver vi love i dette samfund, i dette land?
Det gør Folketinget.
Dernæst har vi en udøvende magt, der har styrke til at gennemføre loven.
Det er det, jeg kalder øvrigheden.
Hvis der ikke var en øvrighed, en udøvende magt, så var det, vi sad og vedtog herinde, tomme fraser uden realitet overhovedet, uden nogen som helst domskraft.
Uden en øvrighed er der ikke noget retssamfund.
Det er ganske ubegrænset, hvor fromme de er, men det kommer der ikke nogen ret ud af.
Det gælder i og for sig også USA.
USA er jo noget af det mest fromme i en vis forstand.
Hele deres praksis bl.a. efter afslutningen af Anden Verdenskrig med Nürnbergdommene var jo, vil jeg sige, en opvisning i hykleri, hvor man gør hævn til ret.
Det er selvfølgelig den dårlige praksis, der forfølger os, sådan at USA nu, hvor USA, om man så må sige er kommet ind i virkeligheden, så bliver forfulgt af de fraser, de selv har søsat. Jeg har ikke desværre tid til at gennemgå de forskellige ting.
Jeg har sagt til hr. Jeppe Kofod, hvad der er at sige
om øvrighed.
Han forstår det stik modsat, og det kan jeg jo ikke gøre noget ved.
Menneskerettighederne er på samme måde - jeg har været inde på det - et udslag af den samme abstrakte tale om ret som den såkaldte internationale retsorden.
Jeg kan kun sige, at hele oppositionens forståelse af lov og ret er en ophævelse af ethvert retssamfund.
Marianne Jelved (RV), 2003-04-09:
Det er jo en meget vanskelig sag at diskutere med hr. Søren Krarup, så jeg har taget mod til mig for at stille bare ét spørgsmål: Hvordan kan man sætte sig uden for lov og orden, når der ikke, som hr. Søren Krarup siger om det internationale retssamfund, er en lov og orden?
Jeppe Kofod (S), 2003-04-09:
for en øvrighed, der skal kunne tilsidesætte folkeret og menneskeret?
I den argumentation, som hr. Søren Krarup var inde på, var det jo sådan, at man skulle skabe en øvrighed, som ligesom kunne sætte sig ud over alt det, som jeg ved, at hr. Søren Krarup ikke har meget tilovers for, altså menneskerettigheder og folkeret.
Men hvad er det for en øvrighed, man må forsøge at skabe, som på den måde kan afgøre, hvad der er ret og rimeligt?
Det kunne jeg godt tænke mig at høre lidt mere om.
Line Barfod (EL), 2003-04-09:
Der er en række internationale domstole, der har truffet en lang række afgørelser.
F.eks. var det en international domstol, der afgjorde, at Grønland tilhørte Danmark.
Jeg går ikke ud fra, at Dansk Folkeparti mener, at den internationale domstols afgørelser ikke skal følges og ikke har nogen virkning folkeretligt.
Jeg mener faktisk, der er en lang række eksempler inden
for mange forskellige områder på, at der findes en international retsorden
Og det er vores opgave at sikre, at vi i større og større omfang får en retsorden, og det kræver, at vi fastholder, at den retsorden, der er, skal overholdes, at man ikke kan sætte sig udenfor.
Kan Rusland gøre det, kan Kina gøre det?
Kunne Irak under Saddam Hussein gøre det?
Søren Krarup (DF), 2003-04-09:
Hr. Jeppe Kofod begynder med at sige, at jeg taler mod retssamfundet.
Jeg siger, jeg taler for retssamfundet.
Jeg siger bl.a., at hr. Jeppe Kofod er med til at ophæve retssamfundet ved at kalde alle velmente hensigtserklæringer for ret.
Det er dette forsøg på at gøre en international tilfældig orden til en retsorden, uden at der er lov, og uden at der er en øvrighed til at håndhæve loven.
Det er det, der fordærver forholdene, sådan at man kan argumentere så meningsløst, som jeg har hørt, hr. Jeppe Kofod og hans medkombattanter, illegale eller legale, gøre her i aften.
Med hensyn til de 18 fanger, så er det, som jeg sagde i min ordførertale, ganske i orden, når man er stillet over for terrorister, Jihadkæmpere, der som kæmpere af en hellig krig overhovedet ikke anerkender nogen ret, at man naturligvis sikrer sig, hvem de er, og hvad de har gjort, førend man slipper dem løs.
Og om de 18 fanger, der er sluppet løs, er der kun det at sige, at de altså er blevet undersøgt så grundigt, at man nu har fundet, at der ikke var grund til at beholde dem længere.
Men som sagt, dette har intet med ret at gøre.
De har sat sig uden for lov og ret, og det gælder også den danske statsborger, der har tilsluttet sig Al-Qaeda.
Når man forlover sig med djævelen, så har man faktisk placeret sig på et område, hvor alle begreber vedrørende lov og ret er ophævet, og det er tilfældet med disse Al-Qaeda-krigere.
De sætter sig uden for lov og ret.
Deres totalitarisme, deres fundamentalisme er en ophævelse af retssamfundet.
Line Barfod (EL), 2003-04-09:
Hr. Søren Krarup plejer jo at tale meget varmt om dansk statsborgerskab og vigtigheden af dansk statsborgerskab.
Hvor er beskyttelsen af danske statsborgere
, hvis ikke den danske regering protesterer, når de udsættes for at blive interneret på ubestemt tid?
Og er det ifølge hr. Søren Krarup kun USA, der har ret til at internere, eller vil en række andre lande rundtomkring i verden også have ret til at internere danske statsborgere på ubestemt tid, uden at de skal stilles for en domstol, og uden at man siger, at de er krigsfanger?