Mogens Lykketoft (S), 2001-05-17:
Situationen i Tjetjenien følges af gode grunde med meget stor opmærksomhed.
Jeg skal redegøre for regeringens syn på situationen og vores bestræbelser på at bidrage til en fredelig løsning: Vores forhold til Rusland er kendetegnet af konstruktivitet og en dialog med indhold
, men vi har også i den klart og vedvarende fremført vores kritik af situationen, af forholdene i Tjetjenien. Det er sket direkte over for de russiske beslutningstagere, og det er også sket i det internationale samarbejde, hvor vi især har en mulighed for effektivt at lægge pres på Rusland.
Ifølge disse rapporter er hovedparten af overgrebene foretaget af føderale styrker.
Der er også oplysninger om tjetjenske terrorhandlinger i form af attentater og mord på etniske russere og prorussiske tjetjenske myndighedspersoner, gidseltagninger, fjernudløste miner og bilbomber.
Også her er civilbefolkningen som oftest offer.
I sidste måned udtrykte FN's menneskerettighedskommission stærk fordømmelse af såvel de russiske militærstyrkers uforholdsmæssige og vilkårlige magtanvendelse og alvorlige krænkelser af menneskerettighederne i Tjetjenien som af de væbnede tjetjeneres terrorhandlinger og brud på internationale humanitære regler og principper.
Vi kan ikke ofte nok gentage vores bekymring og skuffelse og kritik over den russiske fremfærd i Tjetjenien.
Er det sådan, et stort land og en stor europæisk magt skal behandle sine borgere?
Vi kender til de lovløse tilstande, der herskede i Tjetjenien indtil konflikten.
Vi kender til de tjetjenske gruppers indtrængen i Dagestan i 1999 og deres forsøg på med magt at danne en ny islamisk stat i det nordlige Kaukasus.
Begge dele er uacceptable.
Men den russiske stat bærer netop som stat et særligt ansvar for at mindske civilbefolkningens lidelser og arbejde for en langsigtet løsning, en bæredygtig løsning, der inddrager repræsentanter for et bredt udsnit af den tjetjenske befolkning.
Den humanitære situation både i Tjetjenien og i Ingusjetien er fortsat meget alvorlig.
Der er behov for bistand til 320.000 internt fordrevne, som er nogenlunde ligeligt fordelt mellem de to føderationsrepublikker.
Men også en stor del af de 720.000 fastboende i Ingusjetien og Tjetjenien har behov for hjælp og er omfattet af FN-systemets konsoliderede appel fra 2001 på 45 mio. dollar. Danmark yder en meget betydelig humanitær bistand til ofrene for Tjetjenienkonflikten.
For 2001 er der indtil videre bevilget 23,5 mio. kr.
Bistanden er ydet såvel gennem FN som gennem danske private nødhjælpsorganisationer.
Det er en kritik, Danmark har udtalt.
FN og EU drøfter fortsat disse forhold med de russiske myndigheder.
Der er fra russisk side udtrykt et stærkt ønske om en snarlig tilbagevenden af de mange internt fordrevne fra Ingusjetien og Tjetjenien.
Myndighederne er i færd med at gennemføre de praktiske forberedelser til modtagelse af de fordrevne.
Bygninger indrettes til modtagelsescentre, og der opføres modtagelseslejre eller forberedes opførelse af dem.
Fra dansk side finder vi i lighed med andre internationale partnere, at en sådan tilbagevenden er meget risikabel i lyset af den ringe sikkerhed, der er i selve Tjetjenien.
Så derfor bliver der fra FN's og EU's side lagt vægt på, at tilbagesendelsen i hvert fald bliver frivillig, og vi prøver i øvrigt at følge udviklingen meget nøje. Siden vi havde debatten i Folketinget i januar sidste år, har den russiske regering truffet visse foranstaltninger til at forbedre forholdene i Tjetjenien.
Der er etableret en republikadministration under tjetjensk ledelse.
Et tjetjensk retsvæsen er under genopbygning.
Etniske tjetjenere indgår i stigende grad i de integrerede politistyrker.
Den russiske præsidents særlige repræsentant for menneskerettigheder i Tjetjenien, Vladimir Kalamanov, arbejder aktivt for at undersøge overgreb i republikken og har bidraget til, at et betydeligt antal tilbageholdte tjetjenere faktisk er blevet løsladt.
Et russisk regeringsprogram for økonomisk og social genopbygning i Tjetjenien er vedtaget.
Der er sat 14,7 mia. rubler af til formålet, men der er beklageligt hidtil kun blevet brugt 150 mio. rubler.
Den russiske Statsduma har også taget en række skridt
til at bidrage til en normalisering af forholdene i Tjetjenien.
Dumaen ventes i øvrigt i næste måned at ville afholde en høring om forsvundne personer med deltagelse også af frivillige organisationer.
Rusland har vist vilje til at samarbejde konstruktivt
med Europarådet, og det giver os en mulighed for indflydelse.
Europarådets udstationering af tre eksperter i Kalamanovs kontor i Tjetjenien er blevet forlænget indtil oktober i år.
Mandatet er blevet udvidet til at omfatte overvågning af russisk efterforskning af anmeldte menneskerettighedskrænkelser og etableringen af en retsorden i Tjetjenien.
På baggrund af den samlede udvikling besluttede Europarådets parlamentariske forsamling her i januar at ophæve sine sanktioner og give den russiske delegation stemmeretten tilbage.
Det er selvfølgelig godt, at man fra russisk side har taget de skridt, man har taget.
Men vi har både direkte og gennem vores samarbejdspartnere over for Rusland understreget, at de hidtidige bestræbelser for genopbygning og for forbedringer af menneskerettighedssituationen må anses for utilstrækkelige.
Der er behov for at dokumentere reelle politiske og økonomiske fremskridt, og det er dybt beklageligt, at der ikke er fundet en fredelig, forhandlet løsning.
Vi anerkender fuldt ud Ruslands territorialintegritet.
Vi sætter heller ikke spørgsmålstegn ved retten til at bekæmpe terrorisme i alle dens former, men Danmark har vedvarende bidraget til at fastholde Tjetjenien, menneskerettighedssituationen i Tjetjenien, på dagsordenen.
Statsministeren gjorde dette senest under Det Europæiske Råds møde med præsident Putin i Stockholm den 23.-24. marts i år, og også under mit besøg i Moskva den 12.-13. marts i år rejste jeg selv spørgsmålet om menneskerettighederne og de humanitære forhold i Tjetjenien over for den russiske udenrigsminister.
Vi er både som EU-medlemmer og bilateralt kritiske over for den løsningsmodel, som de russiske myndigheder forsøger i Tjetjenien.
Vi har taget afstand fra uforholdsmæssig magtanvendelse og krænkelser af menneskerettighederne.
Vi opfordrer stærkt de russiske myndigheder til, som sagt, at finde en politisk løsning på konflikten.
Det Europæiske Råd i Feira fastslog i juni sidste år, at EU var rede til at bistå i bestræbelserne for at modernisere og reformere Rusland.
EU's støtte ville herefter blive søgt målrettet til områder, der har central betydning for Rusland og samtidig er i EU's interesse.
Det drejer sig især om udvikling af de demokratiske institutioner og konsolidering af retsstatsprincipper, udvikling af markedsorienteret økonomi, miljøbeskyttelse, støtte til uafhængige medier.
EU understregede samtidig, at et partnerskab og strategisk samarbejde med Rusland kun kan gennemføres, hvis det bygger på en åben dialog og fælles værdier, herunder respekt for menneskerettighederne, en fri presse og et stærkt civilt samfund.
Det er fortsat EU's holdning, og det er fortsat regeringens holdning.
Vi forholder os aktivt til den faktiske udvikling i Rusland, kritisk, men i dialog, fordi vi mener, at dialogen er den eneste fremkommelige måde at påvirke forholdene til det bedre på.
Regeringen og de øvrige EU-lande finder, at det er den russiske regerings ansvar at påse, at det russiske retssystem foretager tilbundsgående undersøgelser af alle påstande om menneskerettighedskrænkelser og gør det i overensstemmelse
med internationale normer.
Alle skyldige må drages til ansvar, også dem, der er i de væbnede styrker.
Rusland har ikke hidtil i tilstrækkeligt omfang levet op til den forventning.
I forbindelse med mødet i FN's Menneskerettighedskommission i april måned var der i modsætning til sidste år en enighed mellem EU og Rusland om et udkast til en formandsudtalelse.
Det var klart, at den forhandlede tekst måtte indeholde kompromiser fra begge sider, hvis man skule have Rusland med, men der blev ikke givet afkald på fundamentale krav til Rusland, og Rusland havde ydermere i de afsluttende forhandlinger givet en række indrømmelser, der muliggjorde endelig enighed.
Det viste sig imidlertid, at visse lande uden for EU ikke kunne acceptere indholdet i formandsteksten, hvorefter EU fremlagde et egentligt resolutionsforslag i en tekst, der ikke var acceptabel for Rusland, og den russiske delegation erklærede efterfølgende, at den ikke anså sig forpligtet af det.
Det er et meget beklageligt forløb.
Det er altid godt med en skarp resolutionstekst, der kan tegne et billede, der er helt tydeligt og uden misforståelser.
Men vi ved imidlertid også fra samarbejdet med Rusland i Europarådet, at vi kan komme videre sammen med russerne, men sjældent imod dem.
Vi ser hellere et Rusland, der er forpligtet på et samarbejde, selv om afkastet stadig er for magert, end et isoleret og fjendtliggjort Rusland.
Jeg tror heller ikke, at den russiske regering er blind for den begyndende holdningsændring til konflikten i Tjetjenien både i Dumaen og i befolkningen.
Det er en holdningsændring, som vi gerne vil give konstruktiv støtte snarere end at smække døren i.
Der skal ikke herske nogen tvivl om det og heller ikke om vores stærke kritik af det.
Vi bør ved enhver given lejlighed over for Rusland fremføre det og presse på i alle fora for at få taget hånd om problemerne. Vi må bygge videre på det samarbejde, der har udviklet sig mellem EU og Rusland og inden for Europarådet og OSCE.
Vi må tilskynde til en udbygning af de civile programmer i Tjetjenien, og vi må igen og igen understrege nødvendigheden af et konsekvent retsligt opgør med alle krænkelser af menneskerettigheder.
Vi vil blive ved med at erindre Rusland om, at selv om præsident Putin har erklæret sig enig i, at en politisk løsning er den eneste udvej på konflikten, må der sættes handling bag ordene, og vi må holde Rusland fast på den kurs og på de opnåede resultater gennem fortsat samarbejde.
Det vil vi gøre samtidig med, at vi fortsat yder en væsentlig bistand for at hjælpe de mange mennesker, der er fordrevne og nødstedte - dem, som er de umiddelbare ofre for denne her dybt, dybt nedslående, tragiske, alvorlige konflikt.
Det vil vi gøre i erkendelse af, at et strategisk samarbejde og et egentligt partnerskab med Rusland som sagt kun er muligt - som EU også har givet udtryk for det - hvis det bygger på fælles værdier.