Jann Sjursen (KRF), 2002-12-09:
Regeringspartierne har i dag gang på gang peget på, at der i forbindelse med finanslovforhandlingerne er indgået en række forlig og aftaler.
Og det er jo også rigtigt.
Kristeligt Folkeparti har del i mange af de aftaler, som er indgået.
Det gælder ikke mindst aftalen vedrørende »Flere i arbejde«, hvor man kan sige, at vi i fællesskab med de tidligere regeringspartier Socialdemokratiet og De Radikale, med Venstre og så også nu med Dansk Folkeparti fortsætter rækken af de arbejdsmarkedsreformer, som blev vedtaget op gennem 1990'erne, og hvor vi nu får et både mere strømlinet system og også får skabt grobund for, at vi kan få flere i arbejde, få flere i beskæftigelse.
Det er et af de forlig, som vi fra Kristeligt Folkepartis side er meget tilfredse med at være med i her i forbindelse med finanslovprocessen.
Det gælder også aftalen om flere og bedre boliger, som især vedrører vore yngre medborgere.
Det er et tiltrængt løft, der sker på det område, og faktisk et ret stort løft, hvis man ser på, hvad der er sket de sidste år på det område.
I særdeleshed er vi glade for, at der også blev gjort en særlig indsats for de yngre handicappede, som nu også får bedre boligmuligheder, og hvor flere får lov til at udflytte, kan man sige, fra de plejehjem, hvor man må sige, at de for en dels vedkommende i dag er decideret fejlanbragt.
De får mulighed for at komme til at bo sammen med folk i samme aldersgruppe.
Vi er også med i universitetsreformen og forligene på forskningsområdet.
Vi synes, at universitetsreformen byder på en mere nutidig ledelsesstruktur, også en mere professionel ledelsesstruktur, og derfor er vi glade for at være med i det smalle forlig, kan man måske sige, i forhold til antal partier, der har indgået det, på det område, men også i den nye konstellation, som i virkeligheden står bag forliget på universitetsområdet, nemlig regeringspartierne, Socialdemokratiet og Kristeligt Folkeparti.
Det er vist første gang, lige præcis den forligskombination er set.
Men på uddannelsesområdet i øvrigt må vi sige, at vi fra Kristeligt Folkepartis side har det svært med det, regeringen
har lagt op til både i finanslovudspillet og også i de aftaler, som er blevet indgået.
Det gælder aftalen på området vedrørende »Bedre uddannelser«, hvor vi fra Kristeligt Folkepartis side ikke kom med i et forlig, bl.a. fordi vi føler, at den måde at gøre det på, hvor man har lagt ud med at foretage besparelser på området, hvorefter uddannelsesinstitutioner - det gælder også nogle af vores frie skoler, f.eks. efterskolerne og højskolerne - efterfølgende har kunnet bede om at få penge tilbage, hvis de gennemførte en bestemt adfærd, er udtryk for en centralistisk tankegang på det område, som vi ikke kan med.
Det gør sig i øvrigt også gældende med hensyn til det forhandlingsforløb, der har været parallelt med finanslovprocessen, nemlig omkring folkeskolen, hvor vi går fra en kommunalt præget folkeskole til nu en mere statspræget folkeskole med ikke bare klare mål, men nu også trinmål, som gør, at lærernes frihed og de enkelte kommuners frihed er blevet mindre, end den var før det nye folkeskoleforlig.
I det hele taget må man undre sig over, at ikke mindst regeringspartiet Venstre med den liberale tradition, det har på skoleområdet, har kunnet medvirke til, at frie skoler og også folkeskolen får snævrere rammer at agere inden for, og at det i højere grad bliver med baggrund i de vedtagelser, der bestemmes i Folketinget, og ikke i hvad der sker lokalt, de nu kan få lov til at agere.
På kulturområdet er vi med i en række aftaler - som i øvrigt også alle Folketingets partier er det på nogle områder - og jeg vil også her sige, at vi synes, de aftaler, man har nået på de områder, er ganske udmærkede, og at vi i denne omgang i modsætning til det, vi oplevede på kulturområdet, når det gælder medieforliget, faktisk har formået gennem en fornuftig forhandlingsproces at nå frem til nogle solide aftaler.
Endelig vil jeg også godt nævne i rækken af forlig, som Kristeligt Folkeparti er med i, at vi er glade for de prioriteringer, der er gjort i forbindelse med udmøntningen af satspuljeforhandlingerne.
Vi er især glade for den flerårige psykiatriaftale, men også for de initiativer, der bliver taget for at få nedbrudt den negative sociale arv, sådan som det er kommet til udtryk gennem prioriteringer i satspuljeudmøntningen.
Men når det er sagt, at vi er tilfredse med i forbindelse med næste års finanslov i modsætning til dette års finanslov at komme med i en række delaftaler, vil jeg også godt understrege ved sidstebehandlingen af finansloven her i dag, at vi fra Kristeligt Folkepartis side også er af den opfattelse, at de mange delforlig, de mange delaftaler, mere er udtryk for, at regeringen har gjort alt, hvad den kunne for at forbedre det kunstneriske indtryk, end det er udtryk for, at der er en bred kreds af partier i Folketinget, der står bag regeringens samlede finanspolitik.
Det er der ikke.
Derfor vil vi også karakterisere den blokpolitik, som regeringen har stået for i denne her omgang ikke som værende en ren blokpolitik, som vi oplevede det i forbindelse med finansloven for i år, men som værende det, jeg vil kalde en kreativ blokpolitik, hvor man altså ved at botanisere i mulige forligs- og aftaleområder umiddelbart får det til at se ud, som om der er mange partier i Folketinget, der bærer finansloven igennem.
Men Dansk Folkeparti er - og det er selvfølgelig heller ikke unaturligt med den måde, Folketinget er sammensat på - det bærende parti for regeringen.
Det er Dansk Folkeparti, der er garanten for regeringens økonomiske politik, når det kommer til stykket. Det er også i aftaler med det parti, at vi i finansloven ser nogle af de store knaster i forhold til, hvad der er kommet til af nyt under finanslovprocessen.
Det gælder den også i dag meget omdiskuterede ældrecheck, som vi fra Kristeligt Folkepartis side på ingen måde kan støtte, ikke fordi vi ikke under nogle af de svageste ældre nogle bedre muligheder også rent økonomisk, men fordi vi ønsker at se på lavindkomstgruppernes forhold generelt i forbindelse med de drøftelser, som til foråret går i gang omkring en ny skattereform.
Den engangsydelse, regeringen er blevet enig med Dansk Folkeparti om, synes vi mere er præget af hovsa end af helhed forstået på den måde, at regeringen og også Dansk Folkeparti jo allerede i dag har indrømmet, at det for det første kun er en engangsydelse, og at man for det andet i virkeligheden allerede nu må igangsætte et udvalgsarbejde for at se på, hvordan man kan gøre det her fornuftigt, hvis man endelig vil et løft for de svageste ældre.
Det ligner for os at se på forhånd en tilståelse fra regeringen og Dansk Folkeparti af, at man ikke har gjort hjemmearbejdet ordentligt på det her område i forhold til de mål, man havde.
Vi synes ikke, det er rigtigt at søge at fremme den kollektive trafik ved at gøre den dyrere.
Vi synes faktisk tværtimod, at det er direkte forkert.
Selvfølgelig er kvaliteten af den kollektive trafik afgørende for, hvor mange der vil benytte denne, men det er prisen også.
Endelig vil jeg også godt nævne vedrørende Dansk Folkeparti og aftalerne med regeringen, at de lettelser, Dansk Folkeparti og regeringen er blevet enige om på afgiftssiden i forhold til at lette afgifterne på de grænsehandelsfølsomme varer, vin, spiritus og tobak, synes vi, er ret så perspektivløse.
Vi synes, det er lidt forunderligt, at en regering, der bryster sig af, at man ikke vil medvirke til ufinansierede skattelettelser, ikke på dette område så har valgt at sætte handling bag ordene og sagt: Vi må på dette område som på andre af finanslovens aftaleområder sørge for, at der er fuld finansiering også for de kommende år.
Det har man altså ikke gjort på dette område.
Der er altså fra 2004 et hul på 1,4 mia. kr., og dertil kommer altså så de problemer af folkesundhedsmæssig karakter, som vi jo kan opgøre i kroner og øre, men altså først og fremmest også i folks forværrede sundhedstilstand.
Dermed er også sagt, at vi fra Kristeligt Folkepartis side er kritiske over for skattestoppet.
Ikke blot har regeringen ikke sat handling bag egne ord, når det gælder disse afgiftslettelser, men også i forhold til skattestoppets konsekvenser sådan mere generelt.
Skattestoppet giver lettelser til især hus- og bilejere, og vi mener ikke, det er der, der er brug for at give lettelser.
Skattelettelser skal målrettes dem, der arbejder.
Vi vil gerne have lettelser i skatten på arbejdsindkomst, for det vil være med til at få flere i arbejde.
Ulandsbistanden er fortsat kørt ned, og man må forstå, at det, der sker med hensyn til Mifrestabistanden, i hvert fald hvis det er Dansk Folkeparti, der også kommer ind og får indflydelse på det område, er, at vi efterhånden kan havne i nærheden af 0,7 pct. af bruttonationalindkomsten i samlet international bistand, og det vil jo for alvor være en reduktion, så det basker, af Danmarks internationale engagement.
Det interessante er jo, at hvor Venstre og regeringen i dens første måneder argumenterede for, at der var brug for, at vi skar i vores udviklingsbistand, sådan at vi kunne få råd til at gøre noget ved vores sygehuse, ja, så kan vi jo oven på disse finanslovforhandlinger konstatere, at pengene ikke længere skal bruges på det område - der er jo i øvrigt i det hele taget problemer med at bruge de penge, der er afsat - men pengene skal nu bruges til at dække forskellige huller i statskassen, og andre velfærdsforbedringer skal finansieres ved netop disse besparelser.
Vi mener i Kristeligt Folkeparti, det er fattigt, at vi som et af verdens rigeste lande ikke har råd til at give en ulandsbistand på 1 pct. af bruttonationalindkomsten, som vi har gjort det i de foregående år.
Vi er faktisk ikke i Danmark i de senere år blevet fattigere, tværtimod, og derfor burde vi, uanset at vi stadig væk ligger højt internationalt set med hensyn til, hvor meget udviklingsbistand vi giver, fortsat ligge helt fremme og ikke bare vælge at vurdere vores bistandsstørrelse efter, om de andre lande gør det lige så godt, som vi gør.
Kristeligt Folkeparti har i sit finanslovudspil oprindelig lagt op til, at vi for det første vil have opprioriteret Danmarks internationale indsats i finansloven for i år, dvs. en genopretning af ulandsbistanden og også en fastholdelse af Mifrestabistanden i en sådan takt, at vi i 2006, som det har været målsætningen, kunne komme op på at give 0,5 pct. i Mifrestabistand.
Det er vi ikke kommet igennem med, og det beklager vi meget.
Det andet, vi har lagt vægt på fra Kristeligt Folkepartis side, var at gøre en ekstra indsats for familier og børn.
Vi ønsker også mere valgfrihed for børnefamilierne, end der allerede er lagt op til fra regeringens side, og så vil vi især udnytte situationen, hvor der begynder at blive lidt luft i daginstitutionerne, på grund af at de store årgange begynder at rykke op i skolen, og så lægge vægt på at skabe mere kvalitet i lige præcis daginstitutionstilbuddene. Det sidste ville regeringen ikke forhandle om, og det betyder, at kommunerne i de her år uden at få et incitament til at forbedre kvaliteten i daginstitutionerne vælger at skære lige præcis på det område for at dække nogle af de nye udgifter, der kommer ikke mindst på skoleområdet.
Vi synes, det er ærgerligt, at vi fra Folketingets side ikke har kunnet række en hjælpende hånd til kommunerne på det område og sige, at det er lige præcis nu, vi har mulighed for i fællesskab at skabe mere rum og plads til børnene, et bedre indeklima og mindre støj i daginstitutionerne.
Det tredje, Kristeligt Folkeparti har lagt vægt på under forhandlingerne,
har været at skabe bedre forebyggelse og sundhed, og vi har lagt op til en ekstra indsats på misbrugsområdet.
Nogle af forslagene kom vi igennem med i forbindelse med satspuljeforhandlingerne, men desværre lykkedes det ikke at få skabt opbakning til at forbedre psykologhjælpen til incestofre eller sikre parrådgivningstilbud i alle amter i vores land, sådan som vi havde lagt vægt på.
Vi erkender, at Dansk Folkeparti i forbindelse med finanslovforhandlingerne og aftalerne med regeringen har nået et resultat med hensyn til, at vi får udbygget hospiceområdet en kende, men det er jo altså ikke sådan, at vi kan være sikre på, at man i alle amter vil have et sådant tilbud, sådan som vi havde foreslået det fra Kristeligt Folkepartis side i forbindelse med vores finanslovudspil.
Vi beklager, at det fortsat vil være sådan, at døende kommer til at stå på venteliste, fordi vi ikke har udbygget hospicetilbuddene godt nok i vort land. Det fjerde område, vi har satset på, var et løft på miljøområdet, og her var det især Kristeligt Folkeparti magtpåliggende at få genoprettet nogle af de værste nedskæringer, som er foretaget i år på vedvarende energi-området både i forhold til nogle af de forskellige tilskudsordninger, som kunne være med til at sikre, at nogle af de vedvarende energi-teknologier for alvor kunne gøres kommercielt bæredygtige, og i forhold til at sikre mere forskning på vedvarende energi-området.
Men det er ikke på grund af EU-formandskabet, at overarbejdspuklen er blevet så stor, som den er; den var også stor før den 1. juli.
Jeg må bare konstatere, at der ikke er lydhørhed, hverken hos regeringspartierne eller forligspartnerne, Socialdemokratiet og Det Radikale Venstre, med hensyn til at give vores politi et nødvendigt løft.
Det er en sag, som vi bestemt ikke er færdige med fra Kristeligt Folkepartis side.
Alt i alt må vi sige, at Kristeligt Folkeparti står ved de aftaler og de forlig, vi har indgået med regeringen under finanslovforhandlingerne.
Vi er tilfredse med dem, men vi er ikke tilfredse med det samlede indtryk, vi har af regeringens finanspolitik og den måde, det er blevet båret igennem på.
Det står vi ikke bag som sådan, og det har vi også meddelt tidligere.
Vi synes, regeringen skulle søge et bredere samarbejde i Folketinget for at få endelige aftaler på plads.
Vi må også erkende, at hvis regeringen ikke vil opgive den nedprioritering af Danmarks internationale indsats, man har, og ikke vil opgive sit rigide skattestop, så er det ikke muligt, og så bliver den enlige forligspartner Dansk Folkeparti, sådan som det også er blevet i år.