Per Stig Møller (KF), 2002-02-19:
Jeg er godt klar over, at der er forskellige forslag til vedtagelser, men når man læser det forslag, der er kommet fra de toneangivende oppositionspartier sammenholdt med regerings forslag til vedtagelse, så er der jo meget, meget, meget lille forskel.
Den er næsten ikke til at få øje på.
Vi må jo så have været stærkt inspirerende over for oppositionen, siden man stort set har kalkeret vores dagsorden.
Det synes jeg er smukt, for det viser jo altså, at det er de samme ting, vi vil i forbindelse med Monterrey og Johannesburg.
Det eneste, oppositionen har føjet til, er, at man vil forpligte sig til 1 pct. af bruttonationalproduktet, og det opfatter jeg som indenrigspolitisk drilleri i situationen.
Den diskussion havde vi jo før.
Jeg synes, det er trist, at oppositionen har forskertset muligheden for at gå ind i et konstruktivt samarbejde med regeringen om så væsentlige ting som at forberede verdenskonferencen i Monterrey og senere i Johannesburg.
Der stiller man sig uden for, og det kan vi så konstatere.
Men på trods af det indenrigspolitiske drilleri, som oppositionen synes de vil bruge tiden på nu, så vil jeg godt konstatere, at vi altså er enige i hovedtrækket om, hvad der skal ske i forbindelse med denne finansiering for udvikling. Vi er nok også enige om, at Danmark skal foreslå denne Global Deal.
Jeg går også ud fra, at man vil støtte regeringen, når vi siger, at Global Deal i hvert fald skal bygge på følgende fire elementer: Øget frihandel og markedsadgang, fordi der er behov for nedbrydning af toldmure, subsidier og andre handelshæmmende foranstaltninger, specielt på landsbrugsområdet.
Jeg er sikker på, at man i den forbindelse finder det vigtigt, at udviklingslandene i praksis bliver i stand til at udnytte den markedsadgang, de får tilsagn om.
Jeg har forstået, at Enhedslisten er kritisk over for den private sektor, men et af de store gennembrud i forbindelse med slutdokumentet her er jo præcis, at den private sektor nu er kommet med og har været med til at forpligte sig.
Det er et af de store gennembrud ved FN-konferencen, at de har været så aktivt med.
Der er noget, der hedder Global Compact, det er et delelement i det, hvor man i slutteksten fra konferencen tilskynder erhvervslivet til at tage hensyn til ikke kun de økonomiske og finansielle, men også de udviklingsmæssige, sociale, kønsmæssige og miljømæssige konsekvenser af deres aktiviteter.
Der er bestræbelser på at opmuntre virksomhederne til et godt medborgerskab, og man vil i FN fremme det globale partnerskab med de private virksomheder.
Det er jo dem, der skal sørge for, at der kommer øget produktion, flere arbejdspladser, således at ulandene får glæde af den øgede frihandel og markedsadgang, ellers er det jo ikke så meget værd.
Jeg er også sikker på, at i den Global Deal, som man kalder det, vil man være med til, at andet punkt er bekæmpelse af fattigdom og nød, fordi for mange mennesker fortsat lever i fattigdommen, og det er her, jeg synes, man kører billigt. Vi ved jo, at Socialdemokratiets statsminister i januar 2001 sagde, at Socialdemokratiets politik er, at bistanden skal være på 1 pct. af bruttonationalproduktet.
Det stod jo Jyllands-Posten - var det 7. eller 8. januar 2001?
Regeringens politik er, at bistanden skal være på 1 pct. af bruttonationalproduktet, så hvorfor skal man stille sig op her og sige, at det er dog så trist, så trist det hele.
Det er altså dér, hvor Socialdemokratiet selv ville hen.
Det kan godt være, at SF og Det Radikale Venstre kan finde det trist, men Socialdemokratiet kan da ikke finde det trist.
Det bliver svært.
Og der ville det jo være udmærket, hvis oppositionen havde støttet op i stedet for at splitte sig af indenrigspolitiske grunde. Det tredje punkt i Global Deal er styrket demokrati og god regeringsførelse, det er det, den tredje verden skal give, for uden god regeringsførelse kommer der ingen investeringer; hvem i alverden vil investere i et land, når man ikke aner, om pengene, virksomhederne eller landbruget bliver beslaglagt 3 dage efter? Det fjerde er, at vi må sikre et bedre miljø, en forsvarlig bæredygtig udvikling globalt.
Som jeg sagde i min tidligere tale i dag, er det jo forudsætningen for, at det ikke går galt over hele kloden, at vi sørger for at bekæmpe verdensfattigdommen gennem øget produktion.
Så jeg er i virkeligheden ret overbevist om, at man i det store og hele er enig med regeringen i synspunkterne, og at man også er tilfreds med den procent, vi har, det er den, man omtaler i sin dagsorden; man siger: Det er dog drastisk.
Men vi er altså på det punkt, hvor oppositionens dagsorden er; præcis der, hvor oppositionen gerne vil hen, er vi, og så skulle oppositionen jo være lykkelig og slutte sig til i stedet for at ville splitte Folketinget i så vigtig en sag.
Omkring de globale skatter skal jeg sige, at der er et FN-arbejde i gang.
Dér afventer regeringen den rapport, der kommer, men man skal selvfølgelig være opmærksom på, at mindre skat på valutahandler vil ramme såvel de samfundsgavnlige valutatransaktioner som de ikkesamfundsgavnlige, og det er vigtigt, at innovative finansieringskilder ikke forvrider markederne, udløser store administrative omkostninger og skaber yderligere byrder for udviklingslandene.
Når det er sagt, vil vi selvfølgelig afvente rapporten, men vi skal altså passe på, at vi ikke forelsker os i en skat, der øger bureaukratiet og øger det internationale samfunds opsynsvirksomhed og derved taber en masse penge fra den aktive handel. Spilleregler mod spekulation måske i forbindelse med ECOSOC i FN kunne være en mulighed, men direkte nye skatter
på valutahandler er altså ifølge de undersøgelser, som jeg også mener den gamle regering var med til at se på, til skade for samfundsgavnlige transaktioner.
Omkring de fattigste lande i verden skal jeg gøre opmærksom på, at det, det drejer sig om i forbindelse med verdenstopmødet, jo bl.a. er at forpligte sig til en større støtte til de fattigste lande i verden.
Der er målsætningen, at ud af de 0,7 pct. af BNI i bistand, som man skal op på, skal de 0,15-0,20 pct. gå til de fattigste lande, LDC-landene.
Der ligger den danske regering over 0,20 pct. til de fattigste lande i forvejen.
Men det er også en væsentlig ting, som Kristeligt Folkeparti var inde på det, at man går ind og støtter de fattigste lande f.eks. med den gældslettelse, som Kristeligt Folkeparti og regeringen er enige om er en af vejene til at komme videre, en gældslettelse i forbindelse med en betingelse, en betingelse, som går ud på, at man selv skal have en national fattigdomsbekæmpelsesstrategi i landet i forbindelse med gældslettelsen.
Ellers risikerer man jo bare, at der kommer en ny gæld, som ikke har lettet vilkårene for nogen i mellemtiden.
Det skal blive kort.
Jeg er fuldstændig enig i det, der er blevet sagt om, at vort lederskab er vigtigt.
Det lederskab har vi også påtaget os, det har vi fastholdt, og når hr. Jeppe Kofod taler om gigantiske besparelser, vil jeg minde hr. Jeppe Kofod om, hvad Socialdemokratiets statsminister sagde den 8. januar 2001 til Jyllands-Posten: »Socialdemokratiets politik er, at ulandsbistanden er på 1 pct. af BNP.«
Det er også, hvad den er i vores forslag, så hvorfor kan Socialdemokratiet være så utrolig uenig i, at vi lander på 1 pct.?
Det er, hvad den socialdemokratiske statsminister gik ind for, og det er altså også, hvad den er nu.
Vort lederskab skyldes, at vi er i spidsen, og vi forbliver blandt de lande, der er i spidsen.
Vi er det også i 2002, sådan som vi har lagt det frem i finanslovforslaget, og vi vil trække de andre EU-lande og andre lande frem, samtidig med at vi, som jeg sagde tidligere, vil arbejde for det inden for frihandelsområdet. Så vil jeg sige lidt om disse tal, hr. Jeppe Kofod kom
med om de tematiserede midler.
Hr. Jeppe Kofod præciserede i anden omgang, at det var til aids, men det er altså ikke tilfældet, og hr. Jeppe Kofod kan ikke dokumentere det nogen steder.
Det har ikke på noget tidspunkt været tanken, at de tematiserede midler, de 760 mio. kr., udelukkende skulle gå til hiv/aids, sådan som hr. Jeppe Kofod nu pludselig sagde.
Det korte af det lange er: Hvad afleverede regeringen i multilateral hjælp til aids-bekæmpelse i 2001?
35 mio. kr.!
165 mio. kr.!
Alt det andet er jo tanker, som overhovedet ikke kan dokumenteres for andet end overordnede tal.
Vi igangsætter et nyt projekt i Mozambique til bekæmpelse af aids, vi igangsætter et nyt projekt i Burkina Faso til bekæmpelse af aids, og vi igangsætter et nyt projekt i Zambia til bekæmpelse af aids.
Der bliver rent faktisk også arbejdet med nye ting dér, så jeg synes, at alt i alt må man sige, at nogle af de kritikpunkter, oppositionen er kommet med, har den ikke ret meget at have i, eller også har den glemt, at den også førte den politik, dengang den sad med regeringsmagten.