runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Margrethe Vestager (RV), 2004-02-24:
Når jeg henviser til et EF-direktiv, er det ikke for at bruge det til at afskærme det, men mere for at sige, at jeg havde fået den opfattelse, at det er sådan, at myndigheder, altså danske myndigheder, hvorunder banksystemet hører, ikke kan videregive oplysninger af den karakter, som man ønsker i beslutningsforslaget, til andre myndigheder, netop, som det også blev nævnt, da Grønland og Færøerne ikke er en del af EU.
Men jeg indgår meget gerne i drøftelse om det, og det er også derfor, jeg henviser til udvalgsarbejdet for at se, om vi ad den vej kan finde noget, som måske kan rydde min misforståelse af vejen eller på anden måde gøre det klarere, hvad det er, vi drøfter her.
Da Det Radikale Venstres ordfører desværre ikke kan være til stede, skal jeg på Det Radikale Venstres vegne fremføre følgende: Det Radikale Venstre har meget stor forståelse for baggrunden for fremsættelsen af dette beslutningsforslag.
Vi synes, det er et naturligt og også et påskønnelsesværdigt ønske om at få de nødvendige informationer til at kunne løfte det eget ansvar, man oplever helt konkret for egen økonomi, og også i forhold til den diskussion og de måske ikke altid lige positive diskussioner, der er om, hvem der skal gøre hvad i forhold til henholdsvis den grønlandske og den færøske økonomi.
Løsningen af det konkrete spørgsmål, som vi drøfter her i dag, er jo imidlertid noget af en kattepine, for vi er fanget i et spørgsmål mellem et EF-direktiv om tavshedspligt og hvilke myndigheder, der kan oplyse hvad til andre, og et rigsanliggende i forhold til henholdsvis anliggender for Færøerne og Grønland.
Det Radikale Venstre vil opfordre regeringen til at se med stor alvor på de her spørgsmål i kommende forhandlinger.
Vi synes, det er helt naturligt, at regeringen selv indleder forhandlinger om de her spørgsmål, frem for at Folketinget skal vedtage beslutningsforslag af den her type om de mange, mange spørgsmål af lignende karakter, der naturligt vil opstå i de kommende år.
Vi finder ikke, det er hensigtsmæssigt, at Folketinget skal behandle tingene hver for sig, men håber at kunne få et samlet overblik også i udvalgsarbejdet om det her forslag. På indeværende tidspunkt kan Det Radikale Venstre ikke støtte forslaget, men vi deltager gerne i drøftelserne i udvalget også i forhold til at kunne finde en positiv udgang på det, da vi jo som sagt til fulde kan følge baggrunden for fremsættelsen af forslaget og den intention, der ligger i det.
Aage Frandsen (SF), 2004-02-24:
Jeg synes også, at man en gang imellem opfører sig, som om det er danske besiddelser i Nordatlanten.
Nu havde jeg lejlighed til at besøge broderfolket i sommer på Færøerne, og der håber jeg ikke, at jeg har opført mig, som om jeg tilhørte en del af riget, der besøgte vores besiddelser i Nordatlanten.
Forslaget her afspejler jo et ønske hos folketingsmedlemmerne hr. Jacobsen, hr. Kleist og hr. Johansen om, at man gerne vil have øget indflydelse og dermed også, som det er blevet sagt, øget ansvar i forhold til det, som vedrører egne forhold.
SF er tilhænger af, at det færøske folk og det grønlandske folk får den selvstændighed, som man ønsker.
Ønsker man hundrede procent selvstændighed, så får man det efter vores opfattelse, og i det forslag, vi har fremsat her i Folketinget om en ny grundlov, ligger også, at man ensidigt kan opsige rigsfællesskabet.
Det er klart, at der i forbindelse med det kræves nogle overgangsordninger af forskellig art.
Så er spørgsmålet: Hvad gør vi så, inden vi er nået dertil, altså i den tid, hvor man ikke har ansvaret for den finansielle sektor, men hvor det stadig væk er sådan, at den finansielle sektors ansvar er et rigsanliggende?
Der ser jeg altså det her forslag som bare en lille anmodning om at blive inddraget noget mere.
Jeg mener ikke, at det ødelægger noget som helst i forhold til det eksisterende system, hvor det er et rigsanliggende og derfor et ansvar for den danske regering, at der i det her tilfælde også gives den indrømmelse.
Derfor synes jeg, at vi burde være meget imødekommende i forhold til, at nogle af de mindre ændringer, som ikke ændrer det afgørende omkring, hvor ansvarsfordelingen ligger, alligevel bliver imødekommet.
Derfor mener vi, at det er fornuftigt at gøre det, som ligger i forslaget, nemlig at man pålægger regeringen at føre nogle bestemte forhandlinger.
Der kan jeg ikke se, at der går noget som helst af det ansvar, som i øjeblikket ligger i den danske regering.
Poul Fischer (DF), 2004-02-24:
Jeg siger, at de informationsstrømme, der går ud fra de finansielle virksomheder i dag, er af en kvalitet, således at hvis der er krise i f.eks. en bankvirksomhed, så vil man også kunne se de faresignaler, der ligger i det.
Det er på et væsentligt højere niveau, end det f.eks. var for 10-15 år siden.
Siden bankkrisen i starten af 1990'erne kan vi jo glæde os over, at de informationsstrømme, som går ud fra finansielle virksomheder, er på et væsentligt højere niveau, således at man i den almindelige befolkning kan opdage de kriser, der kan være undervejs.
Med hensyn til det sidste lægger jeg stor vægt på, at tavshedspligten er i Finanstilsynet, og at den opretholdes, for det er af stor betydning for den kvalitet, tilsynsbesøgende får i sidste ende.
Dette beslutningsforslag lægger op til, at oplysninger fra Finanstilsynet vedrørende de finansielle virksomheder på Færøerne og Grønland skal videregives til landsstyret i de respektive lande.
Dansk Folkeparti kan ikke tilslutte sig beslutningsgrundlaget af flere grunde.
Finanstilsynets tilsyn med en finansiel virksomhed, f.eks. en bank, foregår med ca. 3 års mellemrum.
Formålet med tilsynet er mangeartet.
For det første en gennemgang af engagementer med henblik på eventuelle hensættelser.
For det andet en gennemgang af regnskabets udfærdigelse i henhold til lovgivningen.
For det tredje en gennemgang af styringssystemer af hensyn til kursrisiko på fondslikviditet og udlandsområdet, og for det fjerde ses der på, om forretningsgangen og bevillingsinstrukser og protokoller overholder lovkravene. Endelig afholdes der møder med direktion, revision og bestyrelse, og sluttelig udfærdiger tilsynet en tilsynsrapport.
Det eneste af denne gennemgang, der har mening i forhold til beslutningsforslagets ønske om at opdage en eventuel krise, er hensættelsesbehovet.
Drejer det sig om en virksomhed, der er noteret på Fondsbørsen, vil et ekstraordinært hensættelsesbehov medføre en fondsbørsmeddelelse.
Tilsynet udføres med ca. tre 3 mellemrum, hvilket kan give en falsk tryghed at fæste lid til i forhold til den økonomiske politik.
Finansielle virksomheder skal offentliggøre halv- og helårsregnskaber, og ifølge Nørbyudvalgets anbefalinger opfordres der til kvartalsregnskaber, hvilket størstedelen af den finansielle branche også gør.
Det giver et mere retvisende billede af den økonomiske udvikling i et samfund.
Endelig udgiver Finanstilsynet hvert år en beretning om tilsynets virksomhed på også Grønland og Færøerne.
Ligeledes er det vigtigt, at de finansielle virksomheder har en tiltro
til Finanstilsynets tavshedspligt.
Dette muliggør også en bedre kvalitet af tilsynsbesøg, der både er kontrollerende og vejledende. Dansk Folkeparti kan tilslutte sig de forhandlinger, der pågår mellem Landstinget i Grønland og Lagtinget på Færøerne vedrørende øselvstyre og overtagelse af yderligere sagsområder, hvor jeg kan forstå, at man fra regeringens side er åben over for at drøfte en fremtidig regulering af den finansielle sektor i begge lande.
Per Kaalund (S), 2004-02-24:
Det jeg oplagt enig i.
Det ville pålægge et ansvar dér.
Det ligger klarlagt dér.
Men jeg må fastholde, at Finanstilsynets beretninger er tilgængelige, og det er det, som hr. Tórbjørn Jacobsen benævner, som at manden på gaden kan læse det.
Selvfølgelig har landsstyret da dels et ønske og vel også et krav på at få yderligere oplysninger i givne situationer.
Jeg forstår, at der også holdes i hvert fald minimum ét årligt møde, hvor man drøfter disse ting mellem ministeriet og landsstyret.
Og selvfølgelig skal landsstyret i en given situation jo hurtigst muligt ind i billedet.
Selvfølgelig, det er oplagt, men man må følge regelsættet, som det ligger i lovgivningen.
Lars-Emil Johansen (SIU), 2004-02-24:
Nu har jeg siddet og hørt ordførerne for de forskellige partiers holdning til spørgsmålet.
Jeg vil gerne spørge hr. Tórbjørn Jacobsen: Er det også hr. Tórbjørn Jacobsens indtryk, at der er adskillige partier, der har indtaget en positiv og en meget konstruktiv holdning over for forslaget, men begrunder deres manglende mulighed for at støtte det med et EF-direktiv?
Nu er holdning uden handling jo værdiløs, så jeg vil også gerne spørge hr. Tórbjørn Jacobsen, om han vil udvirke i udvalgsarbejdet, at de partier, der i dag har været positive over for sagen, også vil arbejde for at ændre det regelsæt, der hindrer dem i at omsætte deres positive holdning i handling.
Jeg antager, at ansvarlige og anstændige partier som Socialdemokraterne, Det Radikale Venstre og Kristendemokraterne ikke bare har en tom holdning.
Per Kaalund (S), 2004-02-24:
Socialdemokraterne har stor, meget stor forståelse for det ønske, der udtrykkes i beslutningsforslaget her, om størst mulig indsigt i den finansielle sektor og finansielle institutioners virksomhed som led i styringen af den overordnede samfundsøkonomi, i det her tilfælde på Færøerne respektive Grønland.
På den anden side er det også vigtigt, at Finanstilsynet kan udføre sit arbejde med den klare regel, at det har tavshedspligt og ikke kan videregive fortrolige oplysninger om de enkelte virksomheder.
Det vil i øvrigt, som den foregående ordfører også nævnte, også være i strid med internationale aftaler, herunder EU-direktiver.
Finanstilsynets årlige beretninger er jo offentligt tilgængelige, det vil sige, at alle og enhver kan læse dem, men det er da også oplagt, at økonomi- og erhvervsministeren har mulighed for i givne situationer at få yderligere oplysninger fra Finanstilsynet. Som bekendt - og det nævnte ministeren i sin tale her - er der indledt forhandlinger og drøftelser mellem regeringen og det færøske landsstyre om overtagelse af nye opgaver, og det grønlandske landsstyre har jo også udtrykt ønske om forhandlinger om øget grønlandsk selvstyre.
Det er Socialdemokratiets opfattelse, at beslutning om ændring i de bestående forhold i relation til Finanstilsynet må afvente resultatet af disse forhandlinger, og Socialdemokratiet kan derfor ikke støtte beslutningsforslaget, som det ligger.
Leif Mikkelsen (V), 2004-02-24:
De Radikale ønsker med denne handlingsplan over en kort årrække at få de handicappedes totale behov for bolig og transport og uddannelse opfyldt.
Regeringen har allerede med fremsættelsen af lovforslag nr. L 106 om øget tilgængelighed til eksisterende byggeri taget et godt skridt til gavn for de handicappede.
De Radikales forslag er for vidtgående.
F.eks. står der i forslagets punkt 4, at De Radikale vil kræve tilgængelighedskrav i forbindelse med ejerskifte i liberale erhverv som f.eks. sundhedsklinikker, apoteker, praktiserende læger og speciallæger, tandlæger, advokater og kulturinstitutioner.
Det er så omfattende et forslag, at det simpelt hen kan stå i vejen for et forsvarligt økonomisk ejerskifte.
Det vil kunne give problemer i udkantområder, hvor det i forvejen kan være svært at få praktiserende læger og speciallæger til at nedsætte sig, og hvor de eksisterende faciliteter måske ikke er fuldt ud tilgængelige for handicappede uden hjælp, men dog kan bruges, som de er. For advokaters vedkommende kan de i de fleste tilfælde møde klienterne uden for deres kontorer, hvis det er påkrævet.
Den handicappede kan også lade det indgå i sine overvejelser om valg af advokat, om advokatens kontor er handicapvenligt.
Der er frit valg.
Inden for retsvæsenets område var det måske mere relevant, hvis De Radikale krævede retsbygninger gjort handicaptilgængelige, men det ville kræve
en voldsomt stor offentlig investering, som De Radikale åbenbart kun vil påtvinge private erhvervsdrivende.
Desuden arbejdes der i forvejen hele tiden på at forbedre forholdene for de handicappede, så en radikal handlingsplan er ikke specielt hjælpsom.
Alt i alt er det radikale forslag meget udgiftskrævende, og der er ikke anvist finansiering.
Det er simpelt hen ikke økonomisk ansvarligt.
Venstre kan ikke støtte forslaget.
Til beslutningsforslag nr. B 115, hvor hr. Ulrik Kragh er ordfører, men ikke kan være til stede, har jeg lovet at fremføre følgende: Venstre finder forslaget om at gøre bygningsstandarden DS 3028 obligatorisk for vidtgående og for dyr i forhold til de resultater og forbedringer, forslaget ville give for de handicappede.
Generelt er Venstre positiv over for forbedringer af tilgængelighed for handicappede.
Det kom også til udtryk i de tiltag, der er fremført i den handicappolitiske handlingsplan
fra februar 2003
De indgåede aftaler om ombygninger af handicapboliger og opførelse af nye handicapboliger, der er lavet med S og R i satspuljeaftaler, og med det fremsatte lovforslag nr. L 106 om øget tilgængelighed i det eksisterende byggeri er gode initiativer og gode skridt på vejen mod bedre tilgængelighed for handicappede.
Derimod mener Venstre, at det vil være at skyde over målet, hvis alle nye byggerier skulle påføres bygningsstandarden DS 3028 til fordel for de allerede gældende tilgængelighedsregler i bygningsreglementet.
Regeringen skønner forsigtigt, at forslaget forøger bygningsomkostningerne med 14 mia. kr. ved et uændret omfang af byggeriet.
Sådanne gigantiske omkostninger ville dæmpe nybyggeriet markant, hvilket er til skade for såvel boligpolitikken som beskæftigelsen.
Bendt Bendtsen (KF), 2004-02-24:
Jeg vil bare sige, at fru Lissa Mathiasen ikke kan have læst det forslag, der kommer fra hendes eget parti, om, at man ønsker at gøre det retligt bindende.
Det er jo bl.a. det, diskussionen har kørt på, og som jeg har tilkendegivet heroppefra i dag ikke er det mest fornuftige.
Det med, at der er nogle, der totalt har misforstået det, skal jeg lade være usagt, også hvor meget fru Lissa Mathiasen totalt har misforstået denne sag, men vi diskuterer, om DS 3028 skal gøres retligt bindende.
Der har jeg tilkendegivet, at det vil betyde færre investeringer i nybyggeri fremover. Jeg synes, det er fint, at man kan tænke handicapløsninger ind i nyt byggeri, og at der nu for første gang nogen sinde kommer et lovforslag med en plan for, hvordan vi over de næste 20-25 år får gjort offentligt byggeri mere tilgængeligt for vores handicappede.
Det vil vi alle sammen.
Jeg er altid klar til at diskutere og debattere, men jeg vil blot sige til fru Lissa Mathiasen, at de forslag, man har smidt på bordet her i dag, overhovedet ikke er til at finansiere inden for gældende rammer.
Man må vel også sige, at eftersom fru Lissa Mathiasen har beskæftiget sig med boligpolitik i mange, mange, mange år, er det ufatteligt, at der ikke er kommet noget igennem i denne her størrelsesorden fra Socialdemokratiets side.
Lissa Mathiasen (S), 2004-02-24:
Jeg mener stadig væk, at det er en grim hilsen at sende.
Som jeg sagde før, kan vi alle, før vi ved af det, blive ramt af et handicap, der gør, at vi også vil prise os lykkelige, hvis vi havde mulighed for tilgængelighed.
Jeg tror ikke nogen kan forestille sig, hvad det betyder for handicappede at opleve, at verden er lukket af.
Men i og med at ministeren siger, at han har opfattet det på en anden måde, vil jeg godt stille dette spørgsmål: Må jeg opfatte det på den måde, at vi nu kan konstatere, at ministeren har læst forslagene som sådan med et par forkerte briller på, og ministeren derfor siger: Godt nok, lad os så sætte os ned og prøve at snakke om det her?
Se, så vil jeg sige, at der er kommet noget godt ud af denne debat.
Må vi høre det på den måde, at ministeren rent faktisk siger, at han har misforstået det, og dermed også erkender, at vi langtfra taler om 14 mia. kr.?
Vi taler overhovedet ikke om beløb i den størrelsesorden.
Men er ministeren parat til på baggrund af, at der tilsyneladende er en total misforståelse fra regeringens side og fra ministerens side at sætte sig ned og forhandle konstruktivt med partierne for at finde det mest optimale i forhold til at gøre noget ved handicaptilgængeligheden?
Eller er det et skalkeskjul for ikke at ville noget?
Det synes jeg kunne være rart at vide.
Bendt Bendtsen (KF), 2004-02-24:
Jeg tror ikke, jeg kender nogen, der kan være så polemisk, bruge udtryk som sort og grimt, og jeg skal komme efter dig.
Bygningsreglementet sikrer jo både, at det skal være funktionelt og tilgængeligt også for langt de fleste handicappede.
Det, jeg har prøvet at tilkendegive her i dag, er, at man må være lidt mere præcis i Socialdemokratiet og andre steder, når man taler om at gøre DS 3028 retligt bindende.
Så må man være lidt mere præcis.
Det er klart, at vurderer vi beslutningsforslaget fra Socialdemokratiet, SF og EL i forhold til De Radikales, så er der jo også en verden til forskel på, hvad det koster.
Det er jeg også nødt til at sige.
Men det er jo, fordi vi ikke kan se ud af forslaget, hvor meget det omfatter.
Men ønsker man at gøre DS 3028 retligt bindende, så er det en dårlig idé, må jeg sige til fru Lissa Mathiasen.
Lissa Mathiasen (S), 2004-02-24:
Det er noget af en sort dag for de handicappede, der sidder og lytter til den her debat, når de hører, hvad der er ministerens bud her på Christiansborg i dag for at sikre, at vores byggeri fremover har en grad af handicapvenlighed, så handicappede på lige fod med andre mennesker kan have mulighed for at trives i vores samfund.
Det er sort, det er grimt at skulle indkassere for mange handicappede, tror jeg.
Så kan det godt være, at ministeren mener, at det ikke har været udtrykt klart nok, men jeg er nødt til at konstatere, at efter de svar, vi har fået her, har ministeren totalt misforstået, hvad der rent faktisk ligger i beslutningsforslag nr. B 103.
Et er at bygge nyt, som er umiddelbart handicapvenligt, men det, vi lægger op til, er jo netop, at en stor del af byggeriet skal være omsætteligt til, at det senere kan blive handicapvenligt.
Det vil sige, at det skal have nogle dimensioner og der skal være nogle indretninger, som gør det billigt og muligt at gøre det handicapvenligt senere.
Jeg forstår ikke, hvis ministeren ikke mener, at det ville være en fordel.
Bendt Bendtsen (KF), 2004-02-24:
Jeg er nødt til at sige til hr. Keld Albrechtsen, at så må det være et ugennemarbejdet beslutningsforslag, når man ikke fortæller klart, hvad man ønsker.
Vi taler også i øjeblikket om offentligt byggeri, men så må vi dissekere, hvad offentligt byggeri er.
Jeg har også tilkendegivet i den dialog, jeg har med handicaporganisationerne i øjeblikket, at vi f.eks. ikke vil finde os i, at der, når der bygges handicaptoiletter i en kælderetage, så kun er en trappe derned.
Det har man set nogle steder.
Der er jo ingen grænser for, hvor mange gange Enhedslisten kan bruge statsbudgettet hvert eneste år på gode ønsker til alting.
Det her skal prioriteres.
Vi har selv fremsat L 106, et forslag, der koster mange penge.
Jeg vil blot tilkendegive, at det her er så ugennemarbejdet, at selv mine egne embedsmænd, der har siddet og arbejdet med by og bolig i mange, mange år, ikke kan give klare svar, for det fremgår ikke af beslutningsforslaget.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-02-24:
Jeg synes, ministeren er ude i noget, han simpelt hen ikke har gennemarbejdet ordentligt.
I beslutningsforslaget står der, at det er i nybyggeri og ved væsentlige ombygninger.
Så kommer ministeren med et tal på 14 mia. kr., så ministeren har åbenbart troet, at det gjaldt alle ombygninger.
Kravet er, det vil jeg også bede ministeren undersøge, at det skal kunne omdannes, så det er tilgængeligt efter disse bestemmelser, men derfor behøver alle boligerne jo ikke at have denne standard fra starten.
Sådan er der mange ting i det, der nu, hvor vi har fulgt debatten og ministerens besvarelser, gør det åbenlyst, at ministeren simpelt svarer Folketinget på et ikke gennemarbejdet grundlag.
Ministeren møder ikke grundigt forberedt til denne her debat, jeg synes i hvert fald ikke, at hans svar tyder på, at han er grundigt forberedt.
Hvis det er tilfældet, så er det o.k., ministeren kan have haft travlt, jeg ved, at ministeren har utrolig mange områder, og så går vi ind i det i udvalget.
Men så burde ministeren måske ikke helt så skråsikkert afvise de muligheder, vi lægger op til, når vi f.eks. spørger, om visse boligtyper ikke kunne indgå i et kompromis, så vi i det mindste kunne komme et skridt videre.
Ellers står vi tilbage med den konklusion, at regeringen på grund af sit ulyksalige skattestop ikke vil gøre noget for de handicappede.
Bendt Bendtsen (KF), 2004-02-24:
Nu stiller DS 3028 en lang række krav til husets indretning
og beskaffenhed
, og lad os nu sige, at dette blev lov, så er vi altså nødt til at spørge hr. Keld Albrechtsen, om man så også mener, at alle huse skal have indgangsdøre, havedøre, terrassedøre, altandøre, der har samme niveau som inde i boligen?
Er det det, man ønsker?
Igen til hr. Keld Albrechtsen om det med viljen: Det passer jo ikke, for regeringen har gentagne gange vist, at vi bygger ældreboliger, vi bygger familieboliger, vi bygger handicapboliger selvfølgelig i samklang med alle de partier, der vil deltage i finansieringen.
Jeg er også nødt til at sige, at Det Radikale Venstre var med i finansieringen af den trafikpolitiske handlingsplan, hvor der ikke mindst med radikal deltagelse blev sat penge af til det her område.
Så at sige, at det hele finansieres over satspuljen, er ikke rigtigt.
Og en anden ting, det er til hr. Keld Albrechtsen, når vi taler om rummelige elevatorer, så stiller DS 3028 krav om, at elevatorerne skal være kæmpestore, men synes hr. Keld Albrechtsen så, at man bruger pengene rigtigt, når elevatorerne i forvejen er store nok til, at kørestole kan komme ind?
Keld Albrechtsen (EL), 2004-02-24:
Jeg vil godt fortsætte med at følge op på det, som hr. Martin Lidegaard spurgte om, for nu begynder vi jo at nå frem til der, hvor det står klart, at ministeren ikke har viljen til at sikre tilgængeligheden for de handicappede. Så bliver ministeren spurgt, om man ikke kunne tage de boliger, der ligger i stueplan.
Jeg kunne tilføje, at der bygges mange højhuse for tiden, de har elevatorer, der vil det heller ikke koste alverden.
Men selv når vi spørger ministeren, om han vil være med til ting, der ikke koster frygtelig mange penge, og det er jo pengepungen, der er ministerens problem, så vil ministeren heller ikke være med.
Det leder jo til den konklusion, at det eneste, ministeren har at tilbyde de handicappede, er de satspuljemidler, som de handicappede selv har betalt - i hvert fald en meget stor del af de handicappede - i kraft af, at de får en mindre regulering af deres indkomst end andre mennesker i samfundet.
Det er på kanten af det usle.
Ja, det er faktisk usselt.
Jeg vil godt spørge, om det virkelig er rigtigt, at ministeren ikke engang vil overveje det for disse boligtyper, hvor det ligger lige for?