runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Nicolai Wammen (S), 2003-12-04:
Indledningsvis vil jeg gerne sige, at Socialdemokratiet finder, at den proces, som ligger til grund for den behandling af lovforslag nr. L 25, vi har her i dag, har været forhastet.
Vi havde meget gerne set, at der havde været bedre tid til at behandle denne meget vigtige, principielle og komplicerede sag
, men det har et flertal i udvalget ikke ønsket, og det skal vi stærkt beklage.
Der er nemlig meget centrale spørgsmål på spil, og derfor har Socialdemokratiet da også fremsat flere vigtige forbedringer til det lovforslag, som ministeren er kommet med.
Det har vi gjort, fordi ministerens forslag på især tre områder er alt for svagt i forhold til det, der er brug for, hvis vi skal sikre, at promille- og produktionsmidlerne bruges bedst muligt.
For det første vil vi sørge for, at økologerne får deres retfærdige del af midlerne, og det vil ministerens forslag ganske enkelt ikke sikre. Vi har derfor stillet et forslag, som vil betyde, at økologerne sikres langt bedre, end lovforslaget lægger op til.
Vi har samtidig noteret, at også SF og Enhedslisten har stillet forslag på det område, og da sigtet er det samme som i vores, vil vi også kunne stemme for de to partiers forslag.
For det andet mener vi, at det er helt ubegribeligt, at ministerens forslag lægger op til at anvende midler fra fondene til at dække et eventuelt erstatningsansvar i forbindelse med de skader, som udsætning af genetisk modificerede organismer, bedre kendt som gmo, kan påføre naturen.
Også her har Socialdemokratiet fremsat ændringsforslag, så ministeren ikke ad bagvejen kan luske offentlige midler
ind, hvor det bør være den enkelte gmo-producent selv, der skal bære ansvaret
Jeg skal heller ikke lægge skjul på, at vi er meget forundrede over, at Dansk Folkeparti, som ved tidligere lejligheder har talt meget om at beskytte mod de farer, der kan være ved gmo, ikke kan bakke op bag vores ændringsforslag. For det tredje mener vi, at ministerens forslag er alt for svagt, når det gælder større åbenhed om fondenes virke.
Den debat, vi netop har haft med Venstres ordfører, har meget fint illustreret, hvor problemerne er.
Derfor har Socialdemokratiet fremsat ændringsforslag, der effektivt og konsekvent sikrer åbenhed i fondene.
Det gælder især regnskaber, ansøgningsfrister og tildeling af midlerne.
Der er tale om offentlige midler, og derfor kan ingen, heller ikke landbrugets mastodonter, være tjent med, at der kan opstå mistanke om sammenspisthed og interessesammenblanding.
Vi må derfor have klare regler, som gør det muligt for offentligheden langt bedre at følge med i, hvem der søger fondene, og hvad pengene bruges til.
For længe er beslutningerne blevet taget i lukkethed, og det vil Socialdemokratiet have gjort op med.
Alt i alt er der derfor tale om en række vigtige ændringsforslag, som vi finder er af meget væsentlig betydning, hvis Folketinget skal kunne vedtage lovgivning, som sikrer ordentlig kontrol med og brug af promille- og produktionsfondenes midler, og vi håber, at regeringen og et flertal i Folketinget besinder sig og tilslutter sig disse fornuftige og nødvendige opstramninger af ministerens forslag.
Thor Gunnar Kofoed (V), 2003-12-04:
Jeg kan sige til fru Ritt Bjerregaard, at det jo er sådan, at fondene i dag er registreret.
De fonde, hvor man kan søge midler, er også registreret i dag, og det vil de også være fremover.
Der står også registreret, hvilke betingelser der er for at kunne søge, det står der i dag, det er åbent i dag.
Så det er tilgængeligt i dag. Det er muligt, at der er visse nye i branchen, som ikke lige tilfældigvis har viden om de ting, men det er ikke på nogen måde sådan, at der er lukkethed omkring det.
Så skal vi lige huske på, at når der søges, så bliver en hvilken som helst ansøgning taget op til fuldstændig ligelig, faglig vurdering ud fra de projekter, der ellers er ansøgt om i fondene.
Det er det, vi skal se på.
Der er en faglig og saglig vurdering, og fordi man kommer som ny og ikke bliver godtaget første gang, så er ens ansøgning ikke nødvendigvis frasorteret, fordi de store vil have først.
Med hensyn til regnskaberne er der også en praksis, hvor man stiller meget store krav til, hvordan pengene bruges, og der skal være en meget streng kontrol af projektmagerens regnskab, og der stilles meget strenge krav til, hvordan man registrerer forbrug osv. i ansøgerens regnskab.
Hr. Touborg spørger om gmo-ansvaret.
Det, vi taler om her, er jo den situation, hvor man ikke kan finde den ansvarlige.
Her går fonden ind og betaler, eller man giver ministeren mulighed for at lave nogle regler om erstatning, hvor man ikke kan finde den ansvarlige.
Alt det andet må vi komme tilbage til, når det er på tale.
Kristen Touborg (SF), 2003-12-04:
Hr. Gunnar Kofoed oplyser, at der findes ansvarsregler i forbindelse med gmo.
Så vil jeg meget gerne have hr. Kofoed til at præcisere nærmere, hvad det er for gældende ansvarsregler, hr. Gunnar Kofoed mener eksisterer i dag.
Sådan som jeg er orienteret, har det faktisk været ret så vanskeligt at finde ud af, hvilke ansvarsregler der eksisterer i dag.
Ritt Bjerregaard (S), 2003-12-04:
Det, hr. Thor Gunnar Kofoed fortæller os, er altså, at hvis man kender nogen, der kender nogen, så ved man godt, hvordan det hele foregår, og hvis man retter henvendelse i dag for at få at vide, hvad ansøgningsfristen er, kan man ikke få det at vide, for hvis ikke man kender nogen, så ved man jo ikke noget om det.
Og hvis man er Venstremand, så bør man jo kende nogen, sådan at man kan få ordentlig besked.
Når vi andre så siger, at vi gerne vil have nogle faste regler, hvor vi har en mulighed for at få indsigt i, hvad der foregår, så siger hr. Thor Gunnar Kofoed, at inden for 5 måneder kan man ikke nå det.
Det kan man godt andre steder, det kan man godt med andre fonde, det kan man godt i andre ministerier, og det kan man selvfølgelig også her, hvis man gerne vil.
Pointen er, at det vil man ikke.
Thor Gunnar Kofoed (V), 2003-12-04:
Til fru Ritt Bjerregaard: Der er overhovedet ikke nogen lukkethed om, hvordan man skal ansøge om midler fra fondene, og når vi kommer til næste ansøgningsrunde, så tror jeg også, at der vil være hjemmesider for samtlige af disse fonde, hvor man kan se alle betingelser for, hvordan og hvornår man skal søge.
Med hensyn til offentliggørelse af regnskabet, jamen så er alle disse regnskaber offentlige, men vi kan bare ikke være med til, at det skal være inden for en vis frist, for det kan ganske enkelt ikke lade sig gøre inden for den frist, Socialdemokratiet har stillet ændringsforslag om.
På 5 måneder kan man ikke først få ansøgerens regnskab godkendt, revideret, og så efterfølgende sendt ind til fondene, hvor de så skal have regnskaberne samlet og revideret og godkendt og sendt ind til Fødevareministeriet.
Det kan ikke klares på 5 måneder.
Men efterfølgende vil regnskaberne også være offentligt tilgængelige, og de er offentligt tilgængelige i dag, der er jo ikke noget lukkethed i dét.
Så den åbenhed, man efterspørger, er der allerede i dag, så jeg kan ikke se, at problemet er der.
Igen til hr. Keld Albrechtsen: Det er der, hvor man ikke kan finde den ansvarlige, fondene skal bruges, så enkelt er det.
Man skal ikke fratage nogen noget ansvar, og for alle de godkendte gmo-indehavere, der er i Europa, er der helt klare regler, også for deres ansvar.
Men det er der, hvor vi ikke kan finde den ansvarlige, disse fonde skal kunne gå ind og bruges ved spredning af gmo.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-12-04:
Jeg vil godt prøve at gøre spørgsmålet til hr. Kofoed meget enkelt.
Det almindelige retsprincip må være, at hvis man ødelægger noget, der tilhører andre, også selv om det er utilsigtet, hvis man f.eks. kører ind i en anden mands bil, så har man et erstatningsansvar. Det går jeg ud fra at vi er enige om.
Hvorfor siger man så, at lige netop gmo-industrien skal fritages for det ansvar, og det skal betales af skatteyderne via de her fonde?
Hvad er det, der gør, at gmo-industrien skal have et helt specielt ansvarsforhold, en helt speciel ansvarsfritagelse, som ingen andre i dette samfund har?
Det er det, der undrer mig, og det er jo udtryk for, at man fra Venstres side prioriterer drømmen om at få plantet danske marker til med gmo så højt, at man siger, at samfundet vil overtage den risiko, selskaberne påfører samfundet, hvad man ikke gør nogen som helst andre steder.
Det er jo en helt speciel situation, at man giver denne industri en sådan ansvarsfritagelse.
Ritt Bjerregaard (S), 2003-12-04:
Jeg har et meget enkelt spørgsmål til hr. Thor Gunnar Kofoed: Hvad er det egentlig, hr. Thor Gunnar Kofoed er bange for omkring offentliggørelsen?
Hvorfor skal det være frivilligt, om man fortæller, hvordan man uddeler så store pengebeløb, som der her er tale om?
Hvordan kan det være, at hr. Thor Gunnar Kofoed mener, at det er tilstrækkeligt, at de, der kender sektoren, selv ved, hvornår de skal søge, for de kender jo hinanden, de kan snakke med hinanden, og så finder de nok ud af det?
Er det ikke lige præcis der, problemet ligger, og er det ikke lige præcis det, vi skal have rettet op på ved at sikre, at der er nogle faste regler om, at ansøgningsfrister skal offentliggøres, regnskaber skal offentliggøres, sådan at alle har en mulighed for at se, hvad det her drejer sig om?
Christian Lund Jepsen (V), 2003-12-04:
Jeg kunne godt tænke mig at spørge hr. Villy Søvndal, om den virkelighed, han tegner, ikke i høj grad er en virkelighed ud fra de papirer, han har læst?
Hr. Villy Søvndal henviste til, at nogle af folketingsmedlemmerne også kom ud i virkeligheden, og det gør jeg, kan jeg sige til hr. Villy Søvndal.
Jeg oplever ikke det billede.
Det er der nu, det har der været i mange år, og det vil der også være fremover.
Er det ikke for billigt bare at konkludere alle de negative ting, som hr. Villy Søvndal konkluderer på baggrund af rapporter?
Er der ikke nogen positive ting?
Hvad med de ting, som regeringen har sat i værk for at gøre en tidligere indsats? Er det ikke sådan, at hr. Villy Søvndal på forhånd havde konkluderet, som han også gjorde i sit første indlæg, at regeringen ikke ser for godt ud, og så får man bagefter argumenterne til at passe til den konklusion, man havde draget på forhånd?
Thor Gunnar Kofoed (V), 2003-12-04:
Det er bestyrelsen, der bestemmer, hvordan pengene fra disse fonde bruges, kan jeg sige til hr. Albrechtsen.
Der er en ny bestyrelsessammensætning.
Der er ikke noget stort selskab, der kan have en afgørende indflydelse på, hvordan flertallets holdning er.
Alt det er der taget hånd om i lovforslaget.
Så der bliver en større mangfoldighed i de beslutninger, end der har været tidligere.
Så en anden ting med hensyn til gmo: Jeg vil ikke ind i en gmo-diskussion, for det er ikke det, dette lovforslag drejer sig om.
Det, det drejer sig om, er, at hvis der sker en utilsigtet gmo-spredning, som også kan ske i dag - selv om vi ikke har gmo-dyrkning i Danmark, kan der godt ske en gmo-spredning - så skal ministeren have mulighed for at lave en erstatningsordning via disse penge.
Det er ikke sagt, at de skal bruges, men der er mulighed for det.
Derfor er det vigtigt, at vi har denne mulighed for at give erstatning for den utilsigtede spredning.
Villy Søvndal (SF), 2003-12-04:
Jeg refererede Rådet for Socialt Udsattes rapport.
Det er, fordi også jeg synes, at 200.000 fattige børn i Danmark lyder som et højt tal.
Derfor gik jeg meget bevidst ud fra de rapporter, som må antages at gøre størst indtryk på regeringen, al den stund det er regeringen selv, der har nedsat rådet.
Derfor forstod jeg ikke helt fru Eva Kjer Hansens indlæg.
Fru Eva Kjer Hansen spørger så: Hvad er et fattigt barn?
Et fattigt barn er et barn, som vokser op under forhold, hvor der, som rådet skriver, ikke er råd til det, vi andre kan tilbyde vores børn, nemlig at deltage i foreningsliv, holde børnefødselsdage og sådan nogle ting.
Det er der ikke råd til for den gruppe forsørgere, der er dårligst stillet.
Det er et fattigt barn i et fantastisk rigt samfund, og netop derfor er der grund til at blive oprørt over det.
Næste spørger mente, at jeg kun så de negative ting.
Jeg vil godt komme med den tilståelse, at hver morgen, når jeg vågner, overvejer jeg, hvad jeg i dag kan rose regeringen for, når jeg har spist morgenmad, børstet tænder og sådan noget.
Nogle gange lykkes det, f.eks. var der et tilfælde den anden dag, hvor statsministeren sagde noget om børnene, som jeg syntes var godt, og det skyndte jeg mig at rose statsministeren for den anden dag i spørgetiden.
Men hver gang jeg skimter en chance, så kan jeg love for, at jeg gør det omgående.
Hr. Kristian Jensen spørger, hvem der er blevet sænket i satser af den nuværende regering.
Jeg vil godt nævne bare nogle af regeringens beslutninger om at ramme specielt udvalgte grupper.
De er i øvrigt opgjort i rådets store rapport på side 14 og 15.
Der er en meget præcis opgørelse over de 65.000 mennesker, som regeringen havde sat ned i satser, og den kan vi studere sammen.
Rådets rapport side 14
og 15.
Charlotte Dyremose (KF), 2003-12-04:
Det er angående denne her konstruktive løsning i forhold til børnefamilierne og daginstitutionspladserne.
Der vil jeg sige til fru Sandy Brinck, at det jo er sådan, at Socialdemokratiet vil finansiere det her loft over prisen på daginstitutioner med en drastisk nedskæring i børnechecken.
Og ikke nok med at de fattigste i vores samfund i forvejen får gratis daginstitutionsplads og derfor overhovedet ikke vil nyde godt af forslaget, derudover er det altså også dem, for hvem en drastisk beskæring af børnefamilieydelsen betyder helt afgørende mest i det samlede budget, så man altså ikke gavner de svageste, men til gengæld tager noget fra dem med det forslag.
Er det så et konstruktivt forslag?
Sandy Brinck (S), 2003-12-04:
Jeg vil svare den første spørger ved at sige, at tallene jo er fra 2002-2003, og mig bekendt sad der på det tidspunkt en borgerlig regering.
Men jeg anerkender altså ikke en præmis om, at vi skal diskutere dette ud fra, hvem det er, der har regningen.
Jeg synes sådan set, det ville være langt mere konstruktivt, hvis vi diskuterede, hvordan vi løser det problem.
Der må jeg desværre erkende, at hver evig eneste gang vi har spurgt både statsministeren og socialministeren her i salen, om det ikke er et problem, at priserne er steget så meget, om det ikke er et problem, at de kommuner, der ligger højest med hensyn til daginstitutionstakster, ligger over 3.000 kr., har vi fået svaret: Nej, det er ikke noget problem.
Regeringens svar har været: Nej, det er ikke noget problem.
Vi synes, det er et problem, og derfor kommer vi også med en konstruktiv løsning på problemet, og det må altså under alle omstændigheder være det bedste svar.
Til fru Eva Kjer Hansen kan jeg svare, at det ikke er sådan, at Socialdemokratiet siger, at vi kun må bruge de penge, som regeringen har sat af, til at hæve pensionstillægget med, for hvis man virkelig skal gøre noget for de pensionister, der ikke har særlig mange kroner at gøre med, så koster det langt, langt mere end det, regeringen og Dansk Folkeparti har kunnet finde.
Derfor er vi oppe i størrelsesordenen 2,5 mia. kr., og derfor er det slet ikke noget med, at vi kan regne det ud på baggrund af regeringens beløbsgrænser.
Så spørger fru Gitte Lillelund Bech, om Socialdemokratiet så kan opstille nogle kriterier.
Jeg synes, denne her debat meget fint har vist, at det er meget svært at komme med præcise kriterier i en lang perlerække, og derfor synes jeg også, at det faktisk kræver langt større seriøsitet, end at vi skal stå her og hoste op med dem.
Men jeg vil da godt afsløre, at jeg synes, forbrugerpriser faktisk er et sted at starte, for det handler jo om, hvad det er, folk skal have råd til at betale for.
Så det ville være et sted at starte, men jeg synes, at det kræver langt mere grundige overvejelser, end vi kan klare i korte bemærkninger her.
Eva Kjer Hansen (V), 2003-12-04:
Jeg har to korte spørgsmål.
Jeg vil gerne spørge, hvor meget Socialdemokratiet vil hæve pensionstillægget med.
Når jeg spørger, er det, fordi vi i Socialudvalget lige har fået et svar fra socialministeren, der siger, at hvis man i stedet for brugte de penge, 450 mio. kr., der er afsat på nuværende tidspunkt, og lagde dem over i pensionstillægget, ville det give 638 kr. pr. pensionist, der er berettiget til dette.
Derfor spørger jeg sådan lidt nysgerrigt, hvor mange penge Socialdemokratiet har afsat i forhold til, hvor meget ekstra de, der får pensionstillægget, så ville kunne få.
Mit andet spørgsmål er: Det der forslag om et loft på maks. 1.000 kr. for en daginstitutionsplads vender det ikke netop den tunge ende nedad?
Vil det ikke være sådan, at de økonomisk dårligst stillede netop ikke får nogen gavn af det, fordi de i forvejen har en friplads?
Gitte Lillelund Bech (V), 2003-12-04:
I stedet for vil jeg spørge Socialdemokratiet: Kan Socialdemokratiet ikke komme med et udpluk af de kriterier, Socialdemokratiet mener skal ligge til grund, når man skal definere, hvorvidt folk er fattige eller ej?
Christian Lund Jepsen (V), 2003-12-04:
Jo, vil jeg sige til fru Sandy Brinck, man kan selvfølgelig godt sige æh, bæh, buh, vi skal ikke diskutere, men jeg vil endnu en gang gerne spørge og have et svar på: Hvem var det, der øgede forældrebetalingen i daginstitutionerne fra 30 pct. til 33 pct.? Var det den nuværende regering, eller var det den tidligere regering?
Sandy Brinck (S), 2003-12-04:
Jeg vil starte med at sige, at diskussionen om stigninger på betaling for pasning i daginstitutionerne bunder i, at der er lavet en rapport, som viser, at der i årene 2000-2003 er sket en stigning, som er det dobbelte af prisudviklingen i øvrigt i samfundet.
Så kan vi godt bruge lang tid på at fortsætte den debat i samme skure, som vi har haft hele formiddagen, nemlig: Hvis er skylden?
Æv, bæv, bussemand!
Jeg synes i stedet, vi skulle tale om, hvordan vi løser det problem, for det er da et problem for forældrene, at man bliver mere og mere økonomisk presset.
Derfor har vi stillet et forslag, der går ud på at lave et loft og sige maks. 1.000 kr.
Det er dog konstruktivt frem for æh, bæh, buh-politikken.
Derfor vil jeg også godt sige til fru Gitte Lillelund Bech: Socialdemokratiet har ikke nogen definition af fattigdom, og det ved fru Gitte Lillelund Bech jo også godt.
Men jeg synes, det kunne være interessant at diskutere i et helt andet toneleje og i et helt andet forum: Kan vi bruge nogle af de kriterier, som bliver opstillet i de her rapporter, til at vise os vejen? Der har jo aldrig været tvivl om, at Socialdemokratiet rent faktisk forholder sig til relativ fattigdom, for vi taler om lige muligheder, vi taler om fordelingspolitik.
Det er sådan set kernen i det.
Til fru Eva Kjer Hansen, som spørger, om vi vil spare på de ældre: Nej, tværtimod.
Derfor foreslår vi, at der rent faktisk kan indgå nogle sociale kriterier i hjemmehjælpen.
Det er et af de forslag, som ligger i vores finanslovforslag.
Det er to af vores helt klare forslag på ældreområdet.
Eva Kjer Hansen (V), 2003-12-04:
Jeg kunne forstå, at fru Sandy Brinck var lidt optaget af de muligheder, de forskellige har, bl.a. også de ældre.
Er det ikke korrekt forstået, at Socialdemokratiet nu vil spare på finansloven, bl.a. de 500 mio. kr., der er afsat netop til de ældre?
Gitte Lillelund Bech (V), 2003-12-04:
Jeg syntes, det var meget, meget interessant at høre den socialdemokratiske ordførers, fru Sandy Brincks, ordførertale, for fru Sandy Brinck brugte meget lang tid på at angribe regeringen, brugte meget lang tid på at sige, at det ville være meget, meget bedre, hvis vi fik en debat, der handlede om, hvordan vi definerer fattigdom, og hvad vi skal gøre.
Men hvor var svaret?
Det var væk.
Så jeg vil gerne spørge fru Sandy Brinck: Hvad er Socialdemokratiets definition?
Hvorledes mener Socialdemokratiet, man skal definere fattigdom, og hvad skal man gøre?
Christian Lund Jepsen (V), 2003-12-04:
Fru Sandy Brinck kom med en lang opremsning omkring daginstitutioner, hvor hun bl.a. sagde, at priserne var sat op på daginstitutioner.
Hvem var det, der øgede forældrebetalingen i daginstitutionerne?
Eva Kjer Hansen (V), 2003-12-04:
Både til fru Margrethe Vestager og fru Tove Videbæk vil jeg sige, at når vi skal ind på en nærmere definition, er vi jo nødt til at have et ordentligt materiale at gå ud fra.
Det mener jeg på ingen måde vi har med de rapporter, der foreligger, fordi jeg som sagt sætter spørgsmålstegn ved de opgørelsesmetoder, der er valgt. Det var derfor, jeg i min tale henviste til, at jeg synes, det er nyttigt, at Finansministeriet nu prøver at samle op og få tegnet et billede af, hvordan det egentlig ser ud, så vi har noget konkret at tage udgangspunkt i, når vi skal vurdere indsatsområderne.
Tove Videbæk (KD), 2003-12-04:
Derfor vil jeg gerne stille det igen: Kan fru Eva Kjer Hansen anerkende og være enig med Socialministeriet i, at de børn, som er ramt af alle tre kategorier af fattigdom, altså kontanthjælpsfattigdom, implicit fattigdom og relativ fattigdom, er dem, hvorom vi kan sige, at de virkelig er de fattige, som vi bør gør noget mere for? Så har vi noget helt konkret at gå ud fra.
Margrethe Vestager (RV), 2003-12-04:
Jeg synes, det er lidt ærgerligt, at fru Eva Kjer Hansen hænger fast i rapporterne og definitionerne og alt det der, som tilsyneladende vækker så mange følelser i Venstre og også hos nogle af de ordførere, som vist nu er gået. Det, jeg er interesseret i, er det, fru Eva Kjer Hansen selv sagde: at der er mennesker, der har det svært.
Det, jeg bare er interesseret i at få at vide, er: Hvem er det, Venstre synes har det svært?
Vi begynder nu forsigtigt at nærme os.
Nu er min korte bemærkning desværre ved at løbe ud, men er det enlige studerende med børn, måske alkoholikere og narkomaner?
Er det der, vi er henne?
Jeg tror, at hvis vi skal have en konstruktiv debat, bliver vi nødt til at lægge rapporterne helt til side og så begynde med det, som fru Eva Kjer Hansen selv anerkender, nemlig at der faktisk er nogle mennesker, der har det svært.
Lad os tale om dem og om det, vi kan gøre, i stedet for at skælde ud over definitioner, som vi ikke bryder os om.
Eva Kjer Hansen (V), 2003-12-04:
Jeg synes, det er værd at nævne over for de tre sidste spørgere, at både CASA-rapporten udarbejdet for Rådet for Socialt Udsatte og SFI-rapporten faktisk gør meget ud af at nævne, at vi har rigtig gode forhold i Danmark, når vi ser på det generelt.
Hvis jeg bare må citere fra SFI-rapporten, så indleder den med, at fattigdom i Danmark ikke er et specielt velbelyst emne.
Det skyldes givetvis, at de traditionelle former for fattigdom må siges at være stort set ikkeeksisterende i landet.
Det skyldes det effektive danske sociale sikkerhedsnet, som forhindrer absolut fattigdom.
Det bliver anerkendt, at vi netop har et sikkerhedsnet, der værner om de mest udsatte.
Så synes jeg jo, at det er lykkedes os i bred politisk enighed i satspuljeforhandligerne at få lavet nogle klare målrettede indsatsområder, som netop handler om nogle af dem, der har det rigtig dårligt, og som har ekstra brug for hjælp.
Vi har tidligere været inde på det med behandlingstilbuddene, men der er jo også de direkte målrettede tilbud til de forskellige udsatte grupper.
Og der kan jeg garantere for, at vi følger op på, hvordan det så også går med de her indsatsområder.
Lykkes det?
Når vi ud til dem, som har brug for den her hjælp?
Får vi forbedret situationen?
Jeg skal sige til fru Margrethe Vestager, at når hun taler om de studerende, som er forsørgere, er det langt bedre at hilse SF.
Vi har jo været fremme med et forslag om, at vi gerne vil tilgodese SU-modtagere, der er forsørgere.
Vi vil faktisk gerne omprioritere, så vi netop giver flere ressourcer til de SU-modtagere, der er forsørgere, og som får børn under uddannelsen.
Jeg kan kun beklage, at der ikke er opnået politisk enighed om at forbedre indsatsen på det område.