Ole Stavad (S), 2005-06-02:
Det her er det første af de forslag vedrørende strukturreformen, der kommer til anden behandling, og nu får vi så de mange lovforslag i de næste 14 dage.
Det er jo heller ikke tilfældigt, at det er dette lovforslag, vi har først, da vi vel godt kan betegne det som i hvert fald et af hovedforslagene.
Derfor skal det her lovforslag også vedtages, før de efterfølgende kommer i de næste 14 dage, hvis det er sådan, at det skal have mening og der skal være sammenhæng i tingene.
Derfor har vi også fra Socialdemokratiets side lavet et meget grundigt betænkningsbidrag til L 65.
Det har været et ganske langt forløb, hvor der nok er en risiko for, at der er mange, der egentlig har glemt, hvad der er sket.
Så både af hensyn til dem, der sidder og læser betænkninger nu og kan se sammenhængene i det, der er sket, og måske nogle historikere i en anden fremtid, der kan have lidt fornøjelse af at studere, hvad det så er, der har ligget til grund for både vores og andre partiers konklusioner, håber jeg, det er tilladt at gøre en lille smule status over strukturreformen her ved det her forslag.
Vi er jo nu ved at have et lidt mere præcist billede af, hvordan det hele lander.
På trods af at vi på forhånd havde fået besked på, at der ikke kunne ændres i det, man kalder grundarkitekturen fra indenrigsministerens og fra statsministerens side, er vi gået efter at prøve at få maksimal indflydelse der, hvor der har været mulighed for det.
Vi har været i mange forhandlinger med regeringen, og jeg skal da også glæde mig over, at det er lykkedes på en række områder.
Vi startede med at lave en aftale, der omfattede hele den kommunale geografi.
Det har der været fulgt op på, og den er ved at være på plads.
Der er en underskriftsindsamling i øjeblikket i et par sogne nede i Christiansfeld Kommune, hvor der også har været en folkeafstemning.
Derfor mener jeg også, at vi kan give dem, der måtte sidde og lytte og have lyst til at sige, at de godt vil have ændret på endnu et hjørne, det meget klare budskab i dag, at det, der er aftalt, ligger fast, og at der ikke bliver flere ændringer i det, der nu er aftalt.
Jeg glæder mig over, at en bred kreds af partier, også både Det Radikale Venstre og Socialdemokratiet, er med.
Det vil sige, at hvad angår geografidelen i den her reform, er der faktisk et ganske bredt flertal bag den lovgivning, vi kommer til at vedtage, inden Folketinget holder sin sommerpause.
Så er vi også glade for, at vi trods alt har fundet nogle mere acceptable løsninger på medarbejdersiden, dog ikke sådan, at vi er nået derhen, hvor vi gerne ville.
Vi må erkende, at når vi ser på tjenestemandssiden, har vi slet ikke nået et forløb, og der tror jeg regeringen skal imødese, at det i stedet for risikerer at skulle afgøres i retssalene.
Det synes vi ikke er klogt, det synes vi ikke er hensigtsmæssigt.
Men vi har fået nogle ting ind om medarbejdernes tryghed og mere anstændige og ordentlige vilkår i den proces, der jo bliver meget, meget besværlig og kommer til at omfatte rigtig, rigtig mange mennesker, der skal flyttes rundt mellem de forskellige myndigheder, fra amter til kommuner, fra kommuner til staten, fra amter til staten osv.
Det er for os i hvert fald to meget vigtige elementer.
Derudover har vi indgået nogle aftaler på trafik-, erhvervs- og kulturområdet.
Vi har nok oplevet, at der har været et stærkere ønske hos konservative ministre om, at vi kunne nå en løsning i fællesskab.
Hvis vi tager de store klumper, hvor vi har nået resultater, ja, så er det faktisk hos konservative ministre og hos indenrigs- og sundhedsministeren, hvor vi om geografi, om personale og også om sundhedsloven har lavet aftaler.
Lad mig understrege, så det ikke kan misforstås, ikke om den del, der vedrører finansieringen af sundhedsområdet, men det er alt sammen indenrigs- og sundhedsministerens område.
Min tolkning er, at indenrigs- og sundhedsministeren har siddet med den kompetence, der skulle til, til også at kunne gå ind i en reel forhandling, for det, jeg har hørt fra kolleger, der har siddet i andre forhandlingsrum med andre ministre, er, at den her proces i regeringen har været så centralt styret, så topstyret, at ministre reelt ikke har været i stand til at føre en forhandling.
Derfor har vi også oplevet mere end en gang, at ministre, der har givet tilbud undervejs i processen, faktisk har måttet trække dem tilbage, efter at de er blevet irettesat; jeg ved ikke, om det er indenrigsministeren, eller det er andre, der har haft den opgave.
Vi glæder os også over, at der nu er lavet en aftale med undervisningsministeren på gymnasie- og VUC-området m.m.
Det er måske også kendetegnende, at det er en af de garvede ministre, som man ikke bare kan køre hen over, og vi tror, det er godt, at vi nu også har en aftale dér.
Det er jo en sag, der skal følges meget op senere.
Samtidig er vi meget kede af, at et af de områder, vi så ikke har kunnet nå noget på, er den vidtgående specialundervisning, der ligger hos undervisningsministeren.
Det er det sociale område, som omfatter de mest sårbare og udsatte grupper i vores samfund.
Miljøområdet har der jo desværre heller ikke været nogen vilje til at gå ind i reelle forhandlinger om.
Der er måske et enkelt forslag, der er kommet lidt på, og som vi kan nå til enighed om, men det er i den store sammenhæng, når vi ser på miljøområdet, en måske vigtig, men en meget, meget lille del.
Endelig er der hele beskæftigelsesområdet, hvor vi fik meddelelsen i pressen om, at man havde lavet det hele om med Dansk Folkeparti, og selv om vores ordfører under førstebehandlingen og også i det videre forløb kontaktede beskæftigelsesministeren, end ikke ønskede man at gå ind i en forhandling med Det Radikale Venstre og Socialdemokratiet.
Så har vi jo desværre hele økonomien for den her reform, der fortsat er helt ukendt og uafklaret.
Det er vel den status, vi kan gøre over reformen på nuværende tidspunkt.
Hvis jeg så må vende mig til lovforslaget mere konkret, der jo som sagt er et hovedforslag, ja, så kan man sige, at både forslaget og også de øvrige, der kommer senere, rummer en meget, meget stærk tendens til centralisering, men man har pakket det ind i papir, som der står decentralisering på, men det bliver det hverken meget decentralt eller lokalt præget af.
Vi er kede af, at lige nøjagtig om det lovforslag, vi her har til behandling, har der været en fastlåsthed, som jeg faktisk ikke kan forstå.
Hvis det var sådan, at man havde udvist en vis fordomsfrihed, ja, så kunne man have sikret, at vi kunne have lagt opgaverne ud i det yderste bæredygtige led.
Nu har regeringens målsætning været forlods at få amterne nedlagt, og det vil sige, at man har ønsket at lægge opgaverne ud, uafhængigt af om det er et bæredygtigt led, eller centralisere dem i staten.
Når dertil kommer, at vi også kan se, at det efterlader et demokratisk underskud, så synes jeg, at det er et problem, som man, uanset om man sidder i den ene eller den anden side af denne her Folketingssal, bør være optaget af.
Fru Anne Baastrup rejste under korte bemærkninger til Venstres ordfører spørgsmålet om, at man fastlåser den måde, som de nye regioner skal organiseres på, og det betyder jo, at mere kommer til at foregå i lukkede rum.
Man kan faktisk næsten klare det hele i det lukkede rum for forretningsudvalget og så tage det egentlige regionsråd som en slags repræsentantskab.
Det vil sige, at uden hverken offentlighed, presse eller befolkning kan følge med, kan man træffe nogle meget afgørende beslutninger.
At man nægter muligheden for organisering i stående udvalg, når man samtidig deler regionernes opgaver op i tre områder, hvor de endda skal have tre særskilte, adskilte økonomier, har jeg ikke forståelse for.
Specielt Venstre og Socialdemokratiet har så meget tilfælles ude i byrådene, ude i det lokale, og derfor undrer det mig, at Venstre ikke har ønsket at gå ind i en egentlig dialog med os om at finde løsninger, også på det mere grundlæggende.