runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lene Jensen (S), 2005-09-06:
Så kan jeg sige til ordføreren, at det ikke er min opgave at prioritere projekter, det er i øvrigt heller ikke ordførerens eller regeringens.
Det har vi faktisk folk til, og de folk har vi jo fundet i det forskningsrådgivende system, som vi er fælles om at lægge navn og bogstav til.
Det, der er så fantastisk, er, at der jo er masser af folk, som kan M055S49805080KAJE.FM.FM Page 5048 Thursday, November 10, 2005 10:44 AM
prioritere de her udmærkede projekter; der er Det Strategiske Forskningsråd, som er nedsat præcis med det for øje at finde ud af, hvad der kan ske i fremtiden.
Og må jeg minde om, at det der Globaliseringsråd består af nogle af de folk, der på avisernes forsider i disse dage råber på flere penge til forskning, ikke i en fjern fremtid, ikke på næste års finanslov, og næste års finanslov igen, men på den finanslov, vi diskuterer her i dag.
Og med god grund, for der er jo et afkast af forskningen, der så rigeligt opvejer det der med, hvis man skulle komme til at slække bare en smule på, hvad der afbetales på gælden.
Vi går ind for at afbetale på gælden, men vi går også ind for at investere pengene der, hvor afkastet er størst.
Det undrer mig, må jeg sige, at lige nøjagtig Det Konservative Folkeparti, som jeg kender som et ambitiøst parti på forskningens vegne, alligevel kan føle, at man er gået til forhandlingerne med høje krav, og at man har nået et højt niveau, når det i øvrigt stadig væk diskuteres, om der overhovedet er en stigning, jævnfør ugebladet Ingeniøren og andre, som sætter spørgsmålstegn ved de regnestykker, der bliver lavet på forskningen.
Jeg har kigget på finanslove i 4 år, for så vidt angår forskning, og jeg har aldrig set noget så uigennemsigtigt som det her, og jeg glæder mig til, at vi i Videnskabsudvalget og i Finansudvalget får gravet i, om der overhovedet er det der tigerspring fra 0,75 pct. til 0,76 pct. af BNP – det er jo det tigerspring, vi taler om.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2005-09-06:
Ja, det kan jo ske for alle at glemme det.
Vil fru Lene Jensen tage ansvaret for at prioritere de her projekter?
Jeg mener, at med den konstruktion, der er lavet med Globaliseringsrådet, som nu kommer med ønsker og behov, således at vi kan se, hvordan disse forskningsprojekter skal prioriteres, og man kan få skabt de rigtige puljer og udnytte det forskningsrådssystem, som vi lige har fået skabt, ja, så får man en væsentlig bedre situation.
Men jeg kan godt forstå den utålmodighed, der er skabt, og der må vi jo så se at komme videre med løsningen af de her problemer.
Regeringen er ikke fedtet.
Regeringen har jo stillet en meget, meget høj målsætning op, og regeringen vil komme med pengene.
Er det sådan, at Lene Jensen kan overskue, i hvilken retning vi skal gå ...
Lene Jensen (S), 2005-09-06:
Er ordføreren klar over, hvor mange fantastiske projekter der i hver eneste uddelingsrunde i de frie forskningsråd, i forbindelse med strategiske midler og alle mulige andre steder bliver afvist, ikke fordi det er dårlige projekter, men fordi økonomien er så stram, at selv gode projekter med et stort afkast, med masser af viden til gavn for fremtidens Danmark bliver afvist, fordi regeringen er fedtet, fordi regeringen ikke kan finde ud af at sætte de rigtige midler af?
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2005-09-06:
Ja, jeg mener faktisk, at der sker et løft.
Folkeskolen bliver løftet med 680 mio. kr.: 375 mio. kr. til flere timer i dansk og historie, 175 mio. kr. til målrettet efteruddannelse af lærere og skoleledere, 105 mio. kr. til en national handlingsplan for læsning, 30 mio. kr. til styrket evaluering osv. osv.
Der opretholdes samme niveau for udgifterne pr. elev som i året før, og det vil sige, at ud over den ordinære drift lægges der en række projekter oveni.
Det ville jeg gerne gå ind i en nøjere diskussion af, men jeg har simpelt hen ikke intellektuel kapacitet til at lægge sammen og trække fra heroppe i det tempo, som fru Christine Antorini gør M055S49805080KAJE.FM.FM Page 5047
Så kunne vi ikke gøre det til genstand for lidt gruppearbejde senere, for jeg kan simpelt hen ikke overskue, om det ender i 10 mio. kr.?
Det har jeg svært ved at forestille mig.
Der er jo afsat penge til folkeskolen, der er afsat penge til de korte og mellemlange videregående uddannelser, så er der afsat puljer på en lang række punkter, som skal virke til at forbedre uddannelsen, således at de resultater, vi får ud af uddannelsen, bliver bedre, så de mennesker har en bedre mulighed for at opretholde deres beskæftigelse, hvilket er målet.
Thor Pedersen (V), 2005-09-06:
Jeg er meget glad for, at der kom en regering, der virkelig havde mod og mandshjerte til at stoppe for den tilgang, som Danmark overhovedet ikke var i stand til at håndtere.
Jeg er meget glad for, at det har vist sig her i Folketinget, at nu drejer det sig om at koncentrere sig om dem, der er i landet, at tage fat på det, som man ikke tog fat på op gennem 1990'erne, hvor man bare lod stå til.
Jeg er meget glad for, at Socialdemokratiet her er gået ind og sagt: O.k., der er en særlig øvelse, vi skal igennem.
Der må man sige, at der er det ikke Det Radikale Venstre, der har bidraget.
Så man skal vente med at bedømme den chance til alle, til den er implementeret, og se, hvordan det kommer til at virke.
Så her løser vi det problem, som Det Radikale Venstre måske mere end noget andet parti her har været med til at skabe.
Morten Helveg Petersen (RV), 2005-09-06:
Jeg vil sige generelt – det gælder på det her område, som det gælder på alle mulige øvrige områder – at hvis der er ting, der ikke virker efter hensigten i henhold til de aftaler, som vi har deltaget i og indgået i, så er vi også åbne over for at kigge nærmere på det, det er helt klart.
Og det gælder stort set alle aftaler, vi er med til, at hvis ikke tingene virker efter hensigten, så er vi også åbne over for at kigge på dem igen, men jeg vil ikke stå og udstede en generel blankocheck til spørgeren her.
Thor Pedersen (V), 2005-09-06:
Jamen det ja får hr. Frank Aaen ikke, for det er forkert.
Der regnes med en vækst på 0,5 pct. i forbruget i den offentlige sektor, og hvis man ser på det, der oprindelig lå i 2010-planen, var det 0,7 pct., men der er ikke fastlagt noget. Der er bestemt et princip frem til 2010, men det er ikke aftalt, hvordan virkeligheden skal være derefter.
var, at væksten i det offentlige ville stige fra 0,5 pct. til 0,7 pct.
Det er sådan set målet, men det er bare aldrig blevet besluttet, hvordan det skal være efter 2010.
Det er lige meget, hvor meget meget man ryster på hovedet, for det er det ikke, så der er altså et løft i rammen til offentligt konsum, også efter 2010.
Frank Aaen (EL), 2005-09-06:
Jeg kan godt høre, at finansministeren helst vil slynge om sig med tal, men kan vi ikke få det helt enkle svar: Ja eller nej?
Er det sådan, at uligheden mellem de grupper i samfundet, der tjener mindst, og de, der tjener mest, vokser eller falder?
Det er altså sådan, at den vokser, og er det et problem, regeringen vil gøre noget ved?
Punkt 2: Den 2010-plan, som ministeren lige før stod og roste så højt, har jo som konsekvens – det må vi vel også kunne få en indrømmelse af – at når vi i dag nogenlunde deler vores indkomst sådan, at vi bruger halvdelen på os selv og bruger den anden halvdel på velfærd, vil vi fremover bruge 60 kr. på os selv og kun 40 kr. på fællesskabet, altså sygehuse, skoler, daginstitutioner, og hvad vi ellers har brug for i fællesskabet.
Det er konsekvensen af 2010-planen, og det må vi da kunne få et ja til.
Thor Pedersen (V), 2005-09-06:
Jeg skal ikke her komme med et bud på, hvordan det bliver om 10, 20 og 30 år med den vækst, der vil være i den samlede produktion, og hvordan midlerne skal fordeles mellem på den ene side den private og på den anden side den offentlige sektor.
Det, der udestår, er jo den debat, der kommer om en velfærdsreform, og diskussionen om, hvordan den merværdi, der skabes i samfundet, skal fordeles.
Jeg vil blot lige nævne, at hvis man tager de disponible indkomster, er det sådan, at fra 1994 til 2001 var den årlige realvækst af den disponible indkomst for en gennemsnitlig LO-lønmodtager 1,5 pct., mens den enlige pensionist fik 0,4, pct.
Men tager vi perioden 2001-2005, har realvæksten af den disponible indkomst for en almindelig lønmodtagerfamilie i gennemsnit været 2,2. pct. om året mod 1,5 pct. tidligere, og for pensionisten har den været 2,4 pct.
Man skal altså ikke prøve at skabe et billede af, at den enlige pensionist har fået en mindre realvækstfremgang i denne regerings tid i forhold til tidligere, for det forholder sig lige præcis omvendt.
Frank Aaen (EL), 2005-09-06:
Jeg har to spørgsmål, og det ene drejer sig om uligheden i samfundet.
Vil finansministeren erkende, at forskellen mellem de, der tjener mindst, og de, der tjener mest i samfundet – de, der har mest at gøre godt med – er voksende, og vil regeringen gøre noget ved det? Det andet er: Vil ministeren erkende, at regeringens politik er sådan, at når vi i dag som personer tjener 100 kr., har vi i gennemsnit 50 kr. til os selv og 50 kr. til at købe sygehuse, plejehjem, skoler og daginstitutioner for, men at konsekvensen af den politik, regeringen står for, er, at om små 10 år vil vi selv beholde 60 kr. af hver 100 kr., vi tjener, så vi kun kan bruge 40 kr. til sygehuse, plejehjem, daginstitutioner og folkeskoler?
Thor Pedersen (V), 2005-09-06:
Jeg vil bare sige, at det er jo ikke rigtigt.
Amtsrådsforeningen har jo været med til at udgive en publikation om resultatet af frit valg-ordningen med aktivitetsstyrede niveauer på sygehusene.
Her står succesraten beskrevet, og selv hr. Bent Hansen, som ikke altid udtaler sig lige venligt om de initiativer, regeringen har taget, må anerkende, at det er rigtigt, at ordningen faktisk har virket.
Så resultatet er en følge af de ekstra puljepenge til sygehusene, som i øvrigt er 1,2 mia. kr. i år og 1,3 mia. kr. næste år.
Ole Sohn (SF), 2005-09-06:
Jeg er glad for, at finansministeren siger, at vi kan være enige om, at antallet af operationer steg i 2002.
Pointen er jo, at det er den massive indsats, der skete under SR-regeringen med støtte fra SF, som postede mange penge ind i hospitalerne, der faktisk har dannet grundlag for den store stigning i 2002, og siden er der faktisk ikke sket noget.
Antallet af operationer er stort set fladet ud, og det eneste, man hører fra regeringen, er, at den smykker sig med lånte fjer og har brugt en voldsom retorik, som om det er denne regering, der har skabt resultater.
De er faktisk skabt på baggrund af de aftaler, der blev lavet i 2001.
Thor Pedersen (V), 2005-09-06:
Jeg kan sige, at tager man niveauet i 2001, er årsniveauet nu 75.000 over antallet af operationer i 2001.
Tager vi andet kvartal i år med, har 60.000 personer valgt et andet behandlingssted end det, de oprindelig fik tilbudt, men til gratis behandling, så det har været en kanonsucces.
Ole Sohn (SF), 2005-09-06:
Der er jo altid, når man diskuterer med finansministeren, en vis fare for, at der bliver slynget rundt med store tal, så derfor vil jeg blot have bekræftet det, der står i pamfletten »Klar til fremtiden«.
Heri står der, at antallet af opererede personer i 2002 steg fra 465.000 til 545.000.
Det var altså i det første år under denne regering, antallet af operationer steg voldsomt, og siden har det været stort set stabilt.
Kan finansministeren bekræfte den graf, der er fremstillet i pamfletten »Klar til fremtiden«?
M055S49805080KAJE.FM.FM Page 5086
Henrik Sass Larsen (S), 2005-09-06:
Tak til finansministeren for den varme invitation til forhandlinger, vi nu har fået.
Sjældent er man blevet så varmt indbudt til at give gode råd.
Det har jeg nogenlunde gættet, og så er det jo spændende at se, hvordan vi andre kan komme ind i billedet.
Vi fik at vide, at vi havde nogle gode ideer, men ellers kunne vi sådan set ikke få lov til at være med.
Det kunne jeg godt tænke mig nogle kommentarer til, og jeg vil også bede om, at man lige kommer ind på det her med 2010planen og realvæksten og så måske erkender, at fra 2002 til 2004 har den gennemsnitlige realvækst været på 1,5 pct.
Thor Pedersen (V), 2005-09-06:
Målet er gået fra 100.000 til 85.000, 70.000 og 60.000.
Nu er det 56.000, og vi har hele tiden sagt, at det er de små skridt hele vejen op til 2010, der tæller.
Målet er, at der til den tid er 56.000 flere end nu, men jeg så gerne, at der i hvert fald var 60.000.
Det er målet, det arbejder vi efter, og jeg håber også, at der kommer et bidrag fra Det Radikale Venstre.
Nu har vi fået en integrationsaftale med Socialdemokratiet, som også giver sit bidrag til en reduktion af ledigheden og et bidrag til beskæftigelsen, og op mod 2010 kommer man til at se, at der til stadighed bliver taget initiativer, der gør det lettere at komme i arbejde og fjerner barrierer for ikke at være på arbejdsmarkedet.
Der er ikke noget nyt i det, jeg har sagt det hele tiden, netop fordi det er rigtigt, og sandheden kan ikke siges for tit.
Jeg er også glad for, at jeg ikke hører hr. Morten Helveg Petersen sige, at vi er 100 mia. kr. bagud med gældsnedbringelsen.
Den tale er heldigvis forstummet, og det glæder mig lidt.
Det er jo sådan, at det overskud, vi vurderer, når vi taler om holdbarhed og om, hvor langt vi er kommet, er det strukturelle overskud.
Det er altså overskuddet på den offentlige sektor i det tidsinterval, der sikrer, at vi har gældsnedbringelsen i 2010, for det er jo ikke herfra, vi tager ekstra indtægter ind, når vi skal vurdere, om vi når målet eller ikke når målet.
Det strukturelle overskud er renset, og vi har i gennemsnit haft ca. 18 mia. kr. i overskud pr. år fra 2001 til nu, mens den tidligere regering havde 1 mia. kr. i strukturelt overskud pr. år.
Vi skal i dag ligge i et interval mellem 0,5 og 1,5 pct., og vi ligger præcis på 1 pct.
Det er vurderet ud fra, at man har fjernet de ekstra merindtægter
, så når vi siger, at vi når den gældsnedbringelse, er det ud fra den strukturelle linje, der ligger i 2010planen, og vi når også gældsnedbringelsen.
Til næste forår, når alle faktorer spiller sammen med den viden, vi har, kommer der en plan, der viser, hvad retningslinjerne bliver efter 2010.
Men de 60.000 mere i beskæftigelse er jo et pauvert mål, når vi ser, hvor mange der egentlig er uden for arbejdsmarkedet, så min ambition er, at flere end de 55.000, der nu er nævnt, kommer i beskæftigelse fra nu af og til 2010.
Morten Helveg Petersen (RV), 2005-09-06:
Jeg skal selvfølgelig kvittere for, hvad jeg opfattede som de pæne ord om Det Radikale Venstre.
Nu skal man selvfølgelig ikke køre disse science fiction-analogier for langt ud, for så kunne man M055S49805080KAJE.FM.FM Page 5085
Thursday, November 10, 2005 10:44 AM
Men lad det nu ligge.
Mit spørgsmål går på 2010-planen og gældshalveringen, som der er al mulig grund til at kvittere for at finansministeren udtaler som en ambition på den måde, han gør her.
Problemet er vel, at hvis man ikke samtidig skaffer de 60.000 ekstra arbejdspladser, som står i 2010-planen, kan vi i 2010 risikere at stå i en situation, hvor vi ikke har det fornødne arbejdsudbud, fordi vi ikke har udvist rettidig omhu i den mellemliggende periode.
Hvis regeringen udelukkende baserer gældshalveringen på stigende oliepriser og den slags engangsindtægter, får vi vel et problem i 2010, medmindre regeringen kommer ud af busken.
Thor Pedersen (V), 2005-09-06:
Jeg har et ønske om, at alle danskere får det bedst mulige liv og til stadighed får bedre vilkår i deres dagligdag.
Jeg glæder mig over, at der foretages 75.000 flere operationer om året på sygehusene nu end under den regering, som Enhedslisten var med til at støtte, og at 60.000 har kunnet vælge at komme ud af ventelisterne til sygehusene og få gratis behandling, hvad de ikke har kunnet tidligere.
Jeg glæder mig også over, at der bruges flere penge på undervisning end nogen sinde før, og der er mange andre ting, jeg glæder mig over.
Spørgsmålet er i virkeligheden, hvordan man vægter tingene fra år til år.
Men det er rigtigt, at man skal vurdere og prioritere, og det er jo hele oplægget til, hvordan vi skal tage fremtidens udfordringer op – ikke bare hvor mange penge, vi bruger, men hvad vi får ud af de flere penge.
Hvad får vi ud af folkeskolen, når vi har verdens dyreste folkeskole?
Hvordan sikrer vi, at vores elever også er dem, der kommer ud som de bedst rustede i verden?
Hvordan sikrer vi, at de 12,2 mia. kr. til forskning bruges bedst?
Hvordan sikrer vi, at de omsættes i arbejdspladser?
Og hvordan sikrer vi, at udviklingsbistanden bruges optimalt?
Vi har lige fået en vurdering af, at dansk udviklingsbistand bruges optimalt, at vi ikke alene er blandt de tre lande i verden, der giver mest udviklingsbistand, men at vi også ligger på førstepladsen som det land, der er bedst til at anvende bistanden, så den gør nytte.
Jeg er meget glad for, at vi er kommet dertil, hvor vi diskuterer, hvordan vi udnytter de ressourcer, vi har afsat, optimalt, for her er der en del tilbage at ønske over en meget bred front i den offentlige sektor.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2005-09-06:
Nej, for det politiske valg beror jo i høj grad på, hvad der er godt for folk.
Finansministeren har ret i, at alle her i salen gerne vil det godt for folk, men vi er bare hamrende uenige om, hvad det er, der er godt for folk, og vi er uenige om, hvad de mange penge, der er i statens kasse lige nu, skal bruges til.
Det er klart, at står man, som vi gør lige nu, over for 90 mandater i Folketingssalen, der ikke er interesserede i at skabe større lighed her i samfundet, er det ikke specielt politisk realistisk at bede om mere lighed.
Men det behøver ikke at betyde, at det er økonomisk urealistisk, og det er da bestemt økonomisk realistisk at prioritere pengene anderledes i vores samfund.
Det er ikke noget naturnødvendigt, at der skal være fattige, det kommer an på et valg, og det er heller ikke noget naturnødvendigt, at alle skal være lige.
Det kommer også an på et valg.
Der, hvor jeg vil hen, er: Mener finansministeren, at de folk i Danmark, der lever på overførselsindkomst, f.eks. folk på førtidspension, skal have flere penge, eller mener finansministeren det ikke?
Thor Pedersen (V), 2005-09-06:
Det er såmænd et meget godt spor, fru Rosenkrantz-Theil lægger ud, for er der forskel mellem politisk realisme og økonomisk realisme?
Ikke set gennem mine briller, for der er ikke nogen realisme i politik, hvis det ikke er økonomisk realistisk, at den kan gennemføres.
Sådan er det vel.
De to ting er to sider af samme sag, så det er rigtigt, at jeg i virkeligheden efterlyser økonomisk realisme.
Jeg sagde før, at der er mange meget smukke tanker, men de skal altså bare passe sammen med det, som egentlig er økonomisk realistisk.
Jeg ved ikke, om der er nogen medlemmer af Folketinget, som ikke mener, at det er godt at gøre det godt for borgerne.
Jeg har i hvert fald ikke mødt dem endnu, så det drejer sig altså ikke om, hvorvidt man som udgangspunkt ønsker at gøre det godt.
Men spørgsmålet er de økonomiske realiteter: Hvor meget af det kan man?
Hvor meget kan man magte?
Hvordan kan man sikre, at der er en klar linje i forbedringerne, at det ikke er stop and go?
Det er helt korrekt, når spørgeren siger, at der findes både politisk og økonomisk realisme, men begge dele skulle gerne være til stede.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2005-09-06:
Jeg synes, det ville være rart, om finansministeren medgav, at der er tale om et politisk valg.
De har lavet en finansiering, som jeg ikke bryder mig specielt meget om, og det er et politisk valg, at jeg ikke bryder mig specielt meget om den.
Så har finansministeren nogle andre indvendinger og nogle andre bud på, hvad der skal ske i fremtiden.
Det, der provokerer mig, er, at finansministeren belærer os andre om, hvad der er økonomisk realisme.
Nej, det, man kan belære om, er, hvad der er politisk realisme, for det er ikke sådan, at vi bare fodrer maskinen med tal, og så kommer der noget ud i den anden ende, og så ved vi, hvordan man skal prioritere.
Det er et spørgsmål om politisk realisme og derfor også et politisk valg, om man ønsker, at førtidspensionisterne i det her samfund skal have det bedre, eller om man ikke ønsker det.
Det kunne jeg da godt tænke mig at høre hvad finansministeren mener om, i stedet for at finansministeren skal stå og belære folk om, hvad der er politisk gængs, og hvad der ikke er.
Det er jo bare et spørgsmål om, hvad finansmiM055S49805080KAJE.FM.FM Page 5084 Thursday, November 10, 2005 10:44 AM nisteren selv vil være med til at lægge stemmer til.
Thor Pedersen (V), 2005-09-06:
Jeg vil godt gentage, at det ansvar påhviler den enkelte ledelse, det påhviler den enkelte kommune som kommunal arbejdsgiver, det påhviler de statslige arbejdsgivere.
Sådan er det, og sådan skal det også være.
Bjarne Laustsen (S), 2005-09-06:
Men det er en faktuel kendsgerning, at hvis vi bare tager de ti største kommuner i landet, så har de skåret 50 pct. væk af det tilskud, som de fik tidligere fra staten, fordi staten har fjernet tilskuddet.
Og samtidig siger regeringen, at den gerne vil have et ordentligt arbejdsmiljø.
Beskæftigelsesministeren siger, det er klogt og godt at investere i det, så ligningen går jo ikke op, fordi staten har sparet nogle penge fra den her konto.
De offentligt ansatte har altså ikke fået et bedre arbejdsmiljø, fordi man har skåret bedriftssundhedstjenesten væk i den offentlige sektor.
Morten Helveg Petersen (RV), 2005-09-06:
Jeg er helt enig i, at det er et pauvert mål.
Vi skulle da gerne komme væsentligt videre end den målsætning, men problemet er bare, at vi har hørt finansministeren sige det samme gennem de sidste 3-4 år: Vi skal nok skaffe 60.000 arbejdspladser frem mod 2010.
Det vil sige, at der mangler 56.000 arbejdspladser frem mod 2010, så det ville da være befriende, hvis finansministeren ville løfte bare en flig af sløret for, hvilken politik regeringen egentlig har på dette område.
Thor Pedersen (V), 2005-09-06:
Jamen det var da en varm invitation, og jeg synes, det er nyttigt, at man også bliver vist vejen.
Hvis man spørger, hvordan man kommer frem, så plejer svaret at være: Her er en kørevejledning i, hvordan man når frem til, at man taler sammen.
Og det er min forventning, at man finder døren med et ambitionsniveau, der også passer til dørens bredde, altså at man egentlig overhovedet er i stand til at komme ind ad døren.
For ellers er det jo svært, om man så må sige, at erobre kontoret.
Så er det rigtigt, at i 2004 havde amterne og primærkommunerne brugt flere penge end det, der var aftalt.
Til hvad? Til sygehuse, til undervisning, til socialområdet.
Altså samtidig med at man mente, at der her blev skåret drastisk ned, så brugte de altså endnu flere penge end det, der egentlig var aftalt.
Det har vi også været med til at tage konsekvensen af, for vi har sagt, at ved fremtidige aftaler må vi sikre, at vi har en mekanisme, der sikrer bedre aftaleoverholdelse.
Så det er læren af det.
Så er det rigtigt, at tager man 2002 med i forbindelse med den aftale, der lå med den tidligere regering, er det 1,4-1,5 pct., der er i gennemsnit, altså 1 pct. under det, som den tidligere regering præsterede.
Selv det er en megaforbedring.
Henrik Sass Larsen (S), 2005-09-06:
Det var jo en erkendelse.
Det vil sige, at det, som finansministeren står og fortæller i dag, er, at på trods af at man prøver at fortælle den øvrige befolkning, at man kører en stram økonomisk planlægning, og at man skal holde 0,5 pct. eller 0,7 pct. eller noget andet, så har man overtrådt det.
Man har ikke selv kunnet holde det.
Man har ikke haft styr på det.
Pointen er jo, at man da kan bruge pengene på mange gode ting, og jeg kan sådan set være enig i mange af de aktiviteter, der kommer, men der er jo ingen grund til, at finansministeren render rundt og slår andre folk oven i hovedet med, at de ikke overholder nogen planer, når man ikke selv gør det.
Man har sat sig op på den høje hest og sagt, at nu kommer det virkelig til at fungere fremover, men så er der jo i den her budgetredegørelse en eller anden mystisk, meget, meget lang, mumlende forklaring om, at det af hensyn til statistik og en eller anden gammel oldemor måske nok heller ikke kan lade sig gøre i 2005 – eller hvad?
M055S49805080KAJE.FM.FM Page 5088