runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Flemming Oppfeldt (V), 2002-03-15:
Venstres ordfører er desværre forhindret i at være her og holde sin ordførertale, så jeg gør det i stedet for. I foråret 2001 vedtog den tidligere regering ændringer
til lov om lige løn til mænd og kvinder, hvor arbejdsgivere med mere end 10 ansatte blev forpligtet til at lave kønsopdelt lønstatistik.
I forbindelse med lovbehandlingen sidste år ankede
Venstre over problemer med manglende sikkerhed for anonymitet, når man forlangte lønstatistik for så få medarbejdere.
Samtidig ankede vi over de øgede administrative byrder for virksomhederne, når der skulle udarbejdes en sådan statistik.
Det ligger Venstre på sinde, at løndannelsen ikke er diskriminerende.
Det er jo usmageligt, når arbejdskraft ikke værdsættes på lige vilkår for lige arbejde.
Der skal efter dette lovforslag ikke herske tvivl om, at Venstre på ingen måde har sympati for virksomheder, der forskelsbehandler deres arbejdskraft, heller ikke med kønsaspektet som begrundelse.
Det ligger samtidig Venstre på sinde, at lige løn betinger lige arbejde.
Det er netop her, at loven, som den er blevet udformet i foråret 2001, har sin svaghed.
Der er nemlig ingen nuancering i de krævede lønstatistikker.
Fagbevægelsen og den gamle regering går med den vildfarelse, at løn afhængig af stillingsbetegnelse og anciennitet vel ikke er den største fejlvurdering, man kan foretage, hvis man ønsker at holde fast på sine engagerede og dygtige medarbejdere.
For at man kan tale om lige arbejde og dermed kræve
Vigtigheden af sådanne målestokke er forskellig fra branche til branche, og derfor kræver det en konkret vurdering fra gang til gang, hvilken af disse målestokke man skal gøre gældende for at kunne sammenligne arbejde som værende lige og dermed berettiget til lige løn. Med ovennævnte in mente finder Venstre det hensigtsmæssigt, at vi beder arbejdsmarkedets parter om at sætte sig sammen og finde en metode til en bedre sikring af lige løn.
Resultatet af denne øvelse imellem arbejdsmarkedets parter ville være væsentlig mere brugbar, end hvad 179 folketingsmedlemmer vil kunne »kloge« sig frem til.
Derfor anbefaler vi lovforslaget, hvorefter beskæftigelsesministeren får mulighed for at udsætte loven fra foråret 2001, indtil arbejdsmarkedets parter har fundet en bedre løsning på ligelønsproblemerne.
Henriette Kjær (KF), 2002-03-15:
Det er jo vigtigt i denne debat.
Det har desværre ligget som sådan nogle undertoner i denne her debat, at nu vil vi lukke Videnscenteret, fordi det har en forkert politisk opfattelse; det har jeg ingen holdning til, men det er jo desværre det, vi har måttet høre på.
Vi kan jo læse igennem, hvad der er blevet sagt.
Men jeg vil gerne understrege, at jeg har intet imod den debatskabende funktion, Videnscenteret har haft, intet imod de mennesker fra Videnscenteret, der har været ude og deltage i debatter.
De er i deres gode ret til at sige ud fra de forskningsresultater, de sidder med, osv., deres personlige opfattelse, hvad der ligger dem på sinde.
Derfor er det meget, meget tænkeligt, at ligestillingsafdelingen vil købe en række ydelser hos Videnscenteret, hvis det lykkes det at etablere sig i en selvstændig form.
Til gengæld kan det også være billigere på længere sigt, fordi man ikke er bundet af nogle medarbejdere heller, hvis man ikke lige skal bruge dem i en periode, eller andet.
Så jeg synes faktisk, det kunne være en god løsning.
Men jeg kan jo ikke love noget, jeg kan ikke love, at der bliver lagt for 5 mio. kr. opgaver, så fru Margrethe Vestagers tolkning var måske lige i overkanten.
Men jeg har intet imod, at vi vil købe en række gode ydelser hos Videnscenteret.
Kamal Qureshi (SF), 2002-03-15:
Jeg tror egentlig også, at Videnscenteret vil sætte meget stor pris på, hvis fru Margrethe Vestagers indlæg kan holde vand i forhold til ministerens bemærkninger.
Altså hvis det virkelig er sådan, at Videnscenteret kan sælge opgaver eller kan sælge konsulentbistand til ministeriet, så tror jeg egentlig ikke, at de er så kede af det, for vi ved jo, at ad hoc-udførte opgaver for konsulentfirmaer er betydeligt dyrere, end hvis det er nogle, som har fastansat personale, som på forhånd har fået at vide, at de skal udføre nogle meget præcist beskrevne opgaver.
Så det tror jeg egentlig vil føre til, at Videnscenteret i sidste instans faktisk vil få flere penge for det samme arbejde, som det laver nu, og det tror jeg ikke det vil være ked af, men det vil nok ikke kunne imødekomme ønsket om en besparelse fra regeringens side.
Mette Frederiksen (S), 2002-03-15:
Ministeren har jo da ret i, at det er en vifte af initiativer og tiltag, der skal til for at sikre ligeløn i Danmark og på danske arbejdspladser, hvorfor spørgsmålet om kønsopdelt lønstatistik selvfølgelig er en naturlig del af det.
Jeg kunne tænke mig at stille ministeren et spørgsmål.
Der peges på en vifte af initiativer, hvoraf kun én konkret ting nævnes, nemlig en kampagne på de danske virksomheder.
Endnu en gang har regeringen sørget for, at oppositionen bliver nysgerrig her i Folketinget.
Vi hører om en vifte af spændende initiativer, der påtænkes på de danske virksomheder, og der kunne jeg tænke mig at spørge ministeren, hvad han ud over denne kampagne i øvrigt forestiller sig igangsat.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2002-03-15:
Nu ved jeg jo ikke, hvor meget man kan gå i kødet på Venstres ordfører, når Venstres ordfører ikke er ordfører på det her område.
Det har måske lidt at gøre med, hvor meget man så i virkeligheden prioriterer det her ligelønsområde, at man ikke kan sende ordføreren på området.
Nu har vi lige slagtet Videnscenteret, nu skal vi så også slagte den lønstatistik, der skulle ligge til grund for, at man kunne gå ind og ændre på de uligelønsforhold, der er.
Vi har haft ligelønsloven i 26 år.
Der er stadig væk 12 pct.s forskel på kvinders og mænds lønforhold, og jeg vil gerne spørge Venstre: Hvad er det, I vil sætte i stedet?
Hvad er det, I vil, i stedet for denne her statistik, som skulle kunne ændre på de 12 pct.?
Mette Frederiksen (S), 2002-03-15:
Jeg kunne til gengæld tænke mig at kræve af en borgerlig regering i Danmark, at den sammen med det resterende Folketing går foran i kampen for at skabe ligeløn på det danske arbejdsmarked.
Det er krav, man kan tillade sig at stille også over for et regeringsbærende politisk parti som Venstre.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2002-03-15:
Jeg synes, at det var et meget, meget interessant svar, jeg lige fik dér omkring det her med statistikken, altså at vi altid kan diskutere, om den er tilstrækkelig præcis.
Ja, det må man sige ja til.
Sådan er det jo med al videnskab, sådan et det med al statistik.
Det er ikke objektive sandheder, men pejlemærker, som vi så kan tage stilling på baggrund af.
Det er ting, man skal forholde sig kritisk til.
Sådan er det med statistik, sådan er det med videnskab.
Den kan ikke skabes objektivt.
Men at al videnskab i Danmark er fuldstændig ligegyldig, fordi den ikke er tilstrækkelig præcis til, at man kan bruge den til noget, er det dét, Venstres ordfører mener?
Den lønstatistik er afgørende for, om arbejdsmarkedets parter kan få fundet ud af, hvad det er, der er årsagen; hvad er det for nogle brancher og firmaer, hvor lønforskellen bliver så stor, at den giver sig udslag i statistikkerne?
Flemming Oppfeldt (V), 2002-03-15:
Jeg vil bare sige, at Venstre ikke har parkeret sine ligelønsbestræbelser i en statistik og i en diskussion om, hvorvidt vi skal have et stykke papir mere eller mindre.
Der er jo øjensynlig flere her i Folketingssalen, der jo er ganske godt inde i, hvordan vilkårene er derude, og vi har masser af viden.
Så lad os springe den del af det over og lad os gå direkte til noget handling.
Baggrunden for, at forslaget er blevet fremsat sådan her, er, at vi med vores dygtige minister i spidsen og arbejdsmarkedets parter prøver at skabe egentlige resultater.
Mette Frederiksen (S), 2002-03-15:
I ligestillingens og den gode kollegiale tones hellige navn er jeg bestemt også meget glad for mine mandlige kolleger, men jeg må nok give hr. Ole Sohn ret i, at også debatten i dag selvfølgelig bærer præg af, at den eneste kvindelige ordfører på området er Socialdemokratiets.
Jeg synes, at man fornemmer det i ordvalget.
Jeg synes, at man fornemmer det i den seriøsitet, hvormed lovforslaget behandles, og det skal jeg selvfølgelig beklage.
Ole Sohn (SF), 2002-03-15:
Jeg sad og tænke lidt tilbage på behandlingen af lovforslaget sidste år.
Så jeg vil gerne spørge Socialdemokratiets ordfører, om hun ikke finder det tankevækkende, at det nu er en lang række mandlige ordførere, der vil forsøge at forhindre, at ligelønsstatistikreglerne bliver gennemført.
Mette Frederiksen (S), 2002-03-15:
Først til hr. Lars Barfoed: Sagen er jo ikke mere kompliceret, end at hvis en virksomhed vælger at efterleve de lovmæssige krav, der er om ligestilling mellem kønnene også på lønområdet, så vil der givetvis ikke være en administrativ byrde, for hvorfor så lave statistikken, hvis loven efterleves.
Problemet i dag er, at den her lov ikke efterleves.
Der sker forbrydelser mod ligelønsprincippet og ligelønsloven hver evig eneste dag på det danske arbejdsmarked.
Det er derfor, at vi ønsker denne her lovgivning.
Og undskyld mig, de administrative byrder synes jeg ærlig talt er en dårlig argumentation under alle omstændigheder.
Men jeg vil endnu en gang henvise til, at hvis en virksomhed efterlever lovens krav, så vil der ikke rejses tilsvarende krav fra medarbejderens side om adgang til de oplysninger, for så er det jo unødvendigt.
Hr. Ole M. Nielsen er sikkert bekendt med, at ligestillingsproblematikken jo er et spørgsmål, vi har behandlet i dansk politik i rigtig, rigtig mange år efterhånden.
Som jeg husker debatten i 1990'erne på det her område, er det jo en diskussion, der har udviklet sig over tid, hvor man har forsøgt, kan man sige, at få så mange gældende principper ind i et spørgsmål om ligeløn som
overhovedet muligt.
Jeg skal bare endnu en gang sige, at vi sagtens også her i Folketinget kan diskutere, om vi kan finde nye og bedre redskaber til at sikre ligeløn, men lige nu har vi et redskab, som ikke engang er afprøvet tilstrækkeligt endnu.
Lad os afprøve det.
Lad os se, om kønsopdelte lønstatistikker afhjælper de problemer, vi har på ligelønsområdet.
Hvis ikke det er tilfældet, er vi selvfølgelig åbne for at diskutere, om der findes andre og bedre muligheder på det her felt. Det, jeg noterer mig, er, at der fra regeringens side ikke foreslås noget som helst på det her område.
Man laver et hjørnespark, overlader det til parterne, som ikke har kunnet sikre ligeløn i de mere end 100 år, den danske model har fungeret, og det er at fralægge sig ansvaret politisk.
Bent Bøgsted (DF), 2002-03-15:
Jeg er sådan set lidt forundret, for gennem de sidste 26 år har jeg været på arbejdsmarkedet, og jeg er nok en af de få herinde, der har været så lang tid på arbejdsmarkedet inden for det sidste stykke tid.
Det undrer mig lidt, at fru Mette Frederiksen så siger, at tillidsmændene ikke har kendskab til løn på arbejdspladserne, for de steder, hvor jeg har været, har tillidsmanden været med til at forhandle løn for de ansatte.
Så er der ganske vist nogle tilskud, som de enkelte lønmodtagere kan få, hvis de har noget ekstra uddannelse, der så er grund til, at de får lidt højere løn.
Men hvad angår den generelle løn på arbejdsmarkedet, dér har i hvert fald de fleste steder, som jeg har kendskab til, tillidsmanden indflydelse på, hvilken løn der er, for tillidsmanden sidder og forhandler løn for medarbejderne.
Det er både for mænd og kvinder.
Men det kan jo godt være, at det er mig, der er galt på den, men på de steder, jeg har kendskab til, har tillidsmændene kendskab til løn.
Ole M. Nielsen (KRF), 2002-03-15:
Fru Mette Frederiksen skal ikke have ansvaret for, at man ikke fik gjort noget ved det før.
Jeg spørger bare: Når man ikke gjorde det, kunne det så være, fordi man simpelt hen manglede redskaber, og at den her metode ikke duede?
Og det var jo ikke hvem som helst, der sad fra socialdemokratisk side på ministerposten i den 26-års-periode.
Der sad jo faktisk socialdemokrater.
Det kunne jo ske, at det var, fordi det ikke var til at løse på den måde her.
Det er bare det, jeg anmoder om forståelse for.
Lars Barfoed (KF), 2002-03-15:
Jeg må indrømme, at jeg synes, at fru Mette Frederiksen modsiger sig selv.
Det kan selvfølgelig være, at det er mig, der ikke lytter ordentligt efter, men jeg gør mig ellers umage.
For nu hører jeg, at fru Mette Frederiksen siger i sit svar til mig, at man altså mangler de her statistikker som et redskab til at konstatere og kontrollere, om man nu overholder ligelønsloven.
Men for lidt siden i sin ordførertale sagde fru Mette Frederiksen, at vi ikke behøver at bekymre os om de administrative byrder for virksomhederne, fordi, sagde fru Mette Frederiksen, det vil jo kun være i ganske få tilfælde, at nogle vil bede om sådan nogle statistikker.
Man vil kun gøre det i de tilfælde, hvor en virksomhed ikke overholder ligelønsloven.
Må jeg så sige til fru Mette Frederiksen, at der jo er
et redskab i forvejen, for det er jo sådan i dag, at en medarbejder godt kan videregive oplysninger om sin egen løn og sammenligne den med andres
Derfor er der muligheder i dag for at foretage de vurderinger blandt medarbejderne, hvis det er det, man vil.
Er fru Mette Frederiksen ikke enig i det?
Mette Frederiksen (S), 2002-03-15:
Først til hr. Lars Barfoed: For nærværende har man jo ikke på den enkelte arbejdsplads adgang til disse oplysninger.
Der findes ikke lovhjemmel til hverken som tillidsrepræsentant eller som almindelig medarbejder at kunne kræve, at man kan få at vide, hvilke lønforskelle der måtte være på den enkelte arbejdsplads.
Det er jo derfor, at det lovforslag, der blev fremsat af den tidligere regering, er nødvendigt, for at gennemsigtigheden sikres.
Oplysningerne må være tilgængelige, så den viden, der er fuldstændig nødvendig for at finde ud af, hvorvidt der løndiskrimineres, er tilgængelig.
Det er det, som lovforslaget, vi behandler i dag, sådan set ikke imødekommer.
Så vil jeg sige til hr. Ole M. Nielsen, at jeg ikke vil påtage mig ansvaret for, at vi i de 26 år, loven nu har eksisteret, hverken fra politisk side, fra faglig side eller fra arbejdsgiverside har sikret vores medarbejdere på de danske virksomheder ligeløn.
Det vil jeg ikke stå og hverken forklare eller forsvare.
Jeg vil blot konstatere, at det ikke er sket, hvorfor vi fra politisk side bliver nødt til at finde de redskaber, der er nødvendige for at kunne sikre ligeløn.
Jeg vil da gerne medgive hr. Ole M. Nielsen, at kønsopdelt lønstatistik ikke i sig selv er lyksaliggørende.
Det er ikke nok.
Nej, men den er det vidensgrundlag, der er nødvendigt for, at man på den enkelte arbejdsplads kan sikre, at der er ligeløn mellem mænd og kvinder.
Men for nærværende har vi muligheden for at lave og kræve kønsopdelt lønstatistik, og jeg ser intet, intet, sagligt argument for at afskaffe den.
Endelig til hr. Flemming Oppfeldt: Jeg kan ikke som folketingspolitiker forklare eller sådan set vurdere de bevæggrunde, der måtte være hos fagbevægelsen eller hos arbejdsgiverne, hvad angår det her spørgsmål.
Flemming Oppfeldt (V), 2002-03-15:
Det kan være, at den socialdemokratiske ordfører har nogle ideer til en besvarelse af spørgsmålet: Hvorfor har fagbevægelsen ikke gjort ligeløn til et absolut hovedkrav gennem tiderne?
Lars Barfoed (KF), 2002-03-15:
Jeg kunne forstå på fru Mette Frederiksen, at hun vurderer, at de her statistikker er et nødvendigt redskab for at sikre, at der er ligeløn på danske virksomheder.
Fru Mette Frederiksen erkender jo selv, at først erkender man, at ligelønsloven ikke er overholdt på virksomheden, og kun i det tilfælde vil man bede om en statistik.
Men så kan man jo godt vurdere det uden de statistikker.
Er det her så ikke noget unødvendigt bureaukrati?
Ole M. Nielsen (KRF), 2002-03-15:
Jeg erkender fuldt ud, at der er et problem med ligeløn.
Derfor lod jeg mig også involvere i de forhandlinger, vi havde sidste år, selv om jeg sagde nej ved førstebehandlingen.
Men da jeg erkendte, at der var nogle problemer, var jeg med i de ordførermøder, vi havde.
Jeg er den eneste af de tilstedeværende ordførere i år, der var med i det forløb sidste år. Nu er det helt rigtigt, som fru Mette Frederiksen siger, at nu deponerer vi så retten til at sætte den her lov i kraft hos den nuværende beskæftigelsesminister, men initiativretten lå faktisk hos den socialdemokratiske minister fra 1993 og indtil man fik sat gang i den for godt og vel 1 år siden. Hvorfor gjorde man ikke noget ved det i den periode?
Kunne det være, fordi man godt vidste, at det var utrolig svært, og at det faktisk ikke var til at lave rigtigt?
Det var jo de frustrationer, vi blev udsat for i den ordførerkreds, som jeg deltog i sidste år, og jeg forlod den på et tidspunkt, hvor nogle andre havde sat så meget prestige i det her projekt, at det skulle gennemføres.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2002-03-15:
Jeg synes, at ministeren kom med en fantastisk indrømmelse fra talerstolen.
Det blev nemlig indrømmet, at der var behov for konkret viden, sådan så arbejdsmarkedets parter kunne få styr på ligelønsituationen.
Det er fuldstændig korrekt, at der er behov for konkret viden.
Den konkrete viden får man igennem kønsopdelt lønstatistik, som arbejdsmarkedets parter, tillidsmanden og arbejdsgiveren, kan bruge i forhandlingerne
om løn.
Søren Søndergaard (EL), 2002-03-15:
Jeg har tre spørgsmål til hr. Bent Bøgsted: For det første vil jeg høre, om det er korrekt forstået, at hr. Bent Bøgsted heroppefra for lidt siden gav tilsagn om, at Dansk Folkeparti ville være med til at finde en anden måde at kompensere dem, der bliver ramt af det her, på.
For det andet vil jeg spørge: Også hr. Bent Bøgsted brugte i sin argumentation, at der var tale om et meget lille beløb.
Kan hr. Bent Bøgsted ikke fortælle, hvad det er, han opfatter som et meget lille beløb for dem, der bliver ramt af det her?
Og for det tredje: Hr. Bent Bøgsted snakkede om store administrative besværligheder ved det her.
Kan hr. Bent Bøgsted ikke være venlig at konkretisere, hvori de store administrative besværligheder består.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2002-03-15:
Det er da fint, at man vil skabe en bevidstgørelse om lønforskellene mellem mænd og kvinder, en bevidstgørelse om et problem.
Hvordan har man tænkt sig at skabe bevidstgørelse om et problem, hvis man ikke kender det konkrete indhold af problemet?
Det vil jeg gerne spørge ministeren om.
For det er jo sådan, at denne her lønstatistik netop ville gå ned i den enkelte virksomhed og kigge på, hvad lønforskellene er.
Det eneste, vi ved om lønforskellene nu, er nogle overordnede statistikker, der på en lang række punkter kan angribes.
Hvis vi fik lønstatistikken, ville vi have meget konkret viden, som vi kunne bevidstgøre arbejdsgivere og tillidsfolk om.
Bent Bøgsted (DF), 2002-03-15:
Hvis nu vi starter med kompensationsmulighederne.
Det kunne jo godt tænkes, at regeringen kom med et eller andet forslag om en eller anden kompensation, som vi kunne blive enige om her i Folketinget.
Når hr. Søren Søndergaard henviser til, at vi har bundet os til regeringen, så kunne det jo også være, at hr. Søren Søndergaard eller andre kunne komme med forslag, som var spiselige for regeringen, som vi kunne støtte.
Med hensyn til at det er et lille beløb, så ved jeg godt, at der selvfølgelig kan være enkelte tilfælde, hvor en person er syg 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10 gange pr. år, og så bliver det selvfølgelig til lidt mere.
Men generelt er den enkelte arbejder egentlig ret stabil på arbejdsmarkedet og har normalt kun en enkelt sygeperiode, der løber op i 14 dage.
Det er ikke særlig udbredt, det var det i hvert fald ikke dér, hvor jeg var.
Så ved jeg godt, der er enkelte, der har længere sygdomsperioder.
Og om administrationen: Jamen hver eneste gang der er et stykke papir, der skal udfyldes, er der en kontordame, der sidder inde på et kontor og skal udfylde papirer og skrive på computer og printe ud og sende af sted.
Søren Søndergaard (EL), 2002-03-15:
Den tredje ting, som hr. Bøgsted ikke nåede, var spørgsmålet om, hvad det egentlig var for store administrative besværligheder for virksomhederne.
Men kunne vi ikke få nogle tal på, for det der med, at det ikke er nogen ting, tror jeg er et meget relativt begreb
i forhold til, hvad man tjener, og over, hvor mange år det ses, osv. Altså vi har jo også set skiftende regeringer, der argumenterede for, at 2.000 kr. om året ikke er noget særligt.
Nej, men for en pensionist er det altså det, man har at gøre godt med, hvis fjernsynet går i stykker.
Så er det de 2.000 kr., man skal købe et nyt fjernsyn for.
Så kunne vi ikke få at vide, hvad er det for en størrelsesorden, vi snakker om.
Så ved jeg ikke helt, hvad hr. Bent Bøgsted mener med, hvis mulighederne byder sig for at kompensere denne her gruppe.
Problemet er jo lidt, at Dansk Folkeparti fuldstændig har bundet sig til regeringen og lovet under ingen omstændigheder at være med til at lave nogen forbedringer for de dårligt stillede uden om regeringen, så hvordan skulle de muligheder opstå? Det ville også være interessant at høre.
Bent Bøgsted (DF), 2002-03-15:
Til hr. Søren Søndergaard: Det er korrekt, at jeg sagde, at vi ikke ville være uvillige til at være med til at kigge på muligheder vedrørende en kompensation.
Det kommer an på, hvilke muligheder der byder sig.
Med hensyn til konsekvenserne i form af mistede indtægter, hvis man tager ATP-indbetalingen for 14 dage, så kan man sige, at når skatten har været der og diverse ting, og når man skal ud og bruge pengene med moms og det hele, så bliver det egentlig til et meget lille beløb for den enkelte.
Jeg ved nok, at mange bække små gør en stor å, men for den enkelte er det ikke ret store beløb, det drejer sig om.
Det sidste, der blev spurgt om, kan jeg ikke lige huske.
Det her lovforslag er en del af finansloven for 2002, hvor regeringen har fremsat forslag om at afsætte 500 mio. kr. til en konkurrenceevnepakke.
Forslaget drejer sig om den del, der forenkler
arbejdsgivers administration ved indbetalinger af ATP-bidrag af sygedagpenge.
Hidtil har arbejdsgiver indbetalt dobbelt ATP, når der udbetales sygedagpenge under de første 2 ugers sygdom, også kaldet arbejdsgiverperioden.
Fremover skal der kun indbetales enkelt ATP-bidrag af sygedagpenge for de første 2 uger.
For sygdom ud over 2 uger ændres der ikke på noget.
Dansk Folkeparti støtter forslaget.
Ole M. Nielsen (KRF), 2002-03-15:
Jeg takker, fordi jeg har fået lov at rykke frem i ordførerrækken.
Hvis jeg forstår det her rigtigt, så handler det om, at arbejdsgiver indbetaler en ekstra gang 2 ugers ATP, fordi der ikke indbetales pensionsbidrag af sygedagpenge.
Det er vist nok rigtigt forstået.
Hvis det så er rigtigt, som det er postuleret, at det koster 20 mio. kr. at administrere den ordning, så er det selvfølgelig for tosset, hvis den kun betyder 13 mio. kr. for pensionisterne.
Men de 20 mio. kr. er altså heller ikke mere end 50 pct. mere, end de 13 mio. kr. til pensionisterne er, og der er altså mange, mange flere mennesker, der sparer de 20 mio. kr. i administration end de pensionister, som mister de 13 mio. Sådan må det være.
Hvis det er rigtigt, er det altså en utrolig dårlig sag det her.
Så må Dansk Folkeparti og regeringspartierne altså kunne finde den smule penge på en anden måde.
Det kan simpelt hen ikke være rigtigt, at man tager 13 mio. kr. fra nogle pensionister, der har været så uheldige at have en sygdomsperiode, for at spare 20 mio. kr. Og de 20 mio. kr., som hr. Flemming Oppfeldt siger, kommer jo hele samfundet til gode, fordi det forbedrer erhvervslivets konkurrenceevne, og det er dem, der skal lave guldæggene til os alle sammen, det er helt rigtigt.
Men der er jo tale om en omfordeling, hvor man tager 13 mio. kr. fra de svageste og giver 20 mio. kr. til fordeling mellem os alle sammen, hvilket er lig med ingenting.
Jeg synes, det er en dårlig sag for regeringen, men lad os snakke om det, når vi kommer til udvalgsarbejdet.