Lissa Mathiasen (S), 1998-04-02:
Lovforslaget er en genfremsættelse, og når jeg understreger det, er det for at tilkendegive, at det for Socialdemokratiet er meget afgørende, at vi nu får gjort arbejdet færdigt, for det skylder vi de mange mennesker, som i hverdagen er dybt berørte af, hvordan deres vilkår og betingelser rent faktisk er.
Alt for længe har vi savnet en klar ansvarsplacering, så det sikres, at de relevante behandlingsmæssige og sociale tilbud efter udskrivningen stilles til rådighed, vel at mærke tilbud, der stilles til rådighed, men som ikke kan gennemtvinges, hvis den udskrevne person ikke ønsker at gøre brug af dem.
I den forbindelse tror jeg i øvrigt også det er meget væsentligt, at vi netop har fundet frem til en klar adskillelse mellem udskrivningsaftalen og koordinationsplanerne.
Vi er også meget godt tilfredse med, at det er lykkedes at finde frem til et enstrenget system med Patientklagenævnet som første instans.
Det er enklere, det er mere overskueligt, og det bliver dermed også lettere tilgængeligt for den enkelte, som ønsker at gøre brug af klagesystemet. I forbindelse med udvalgsarbejdet har der udefra undervejs været rejst tvivl om, hvorvidt patienter, der måtte have et ønske om at give en forhåndstilkendegivelse af, hvilke indgreb de finder mindst krævende og indgribende i personlighedsintegriteten, får mulighed for det i forbindelse med udskrivningen.
Og dér vil jeg godt sige, at vi fra Socialdemokratiets side gerne vil tage de reaktioner alvorligt, og at vi håber, at et flertal i udvalget også vil være med til på en klarere måde at få udtrykt, at vi betragter det som en given ting, at en sådan tilkendegivelse vil ske som et naturligt led i forbindelse med udskrivningen af patienten.
Som jeg også tilkendegav på Socialdemokratiets vegne ved den tidligere behandling af lovforslaget, er vi ikke et øjeblik i tvivl om, at sparepolitikken op igennem 1980erne har haft meget store menneskelige konsekvenser.
Og derfor står vi hundrede procent bag den aftale, som regeringen indgik i april 1997 med Amtsrådsforeningen m.fl., og som netop betyder, at det første store ryk med hensyn til målsætningen om 600-800 nye enestuer, bedre fællesarealer, beskæftigelse, undervisning og daglig frisk luft samt de nødvendige personaleressourcer, er der netop blevet taget fat på.
Men som vi også har tilkendegivet tidligere, er målet ikke nået med den aftale, og i Socialdemokratiet er det vores ønske allerede i forbindelse med forårets forhandlinger med Amtsrådsforeningen at få sikret, at de næste skridt også bliver taget.
Og i den forbindelse skal jeg da ikke lægge skjul på, at vi håber, at det rejsehold, som sundhedsministeren har sat i værk, vil være med til at få frembragt de kvalificerede bud, der er behov for, på, hvilke behov de forskellige afdelinger har, og som betyder, at vi kan få langt bedre muligheder for at træffe de rigtige beslutninger.
Ingen skal i hvert tilfælde være i tvivl om, at vi fra Socialdemokratiets side ønsker at skabe ordentlige og trygge forhold for de psykiatriske patienter
Som jeg gav udtryk for under behandlingen af det tidligere lovforslag, finder vi faktisk, at det har været en god og konstruktiv fremgangsmåde, der har været anvendt netop omkring det her lovforslag.
Det har været en lidt anden form for arbejde, der har været lavet, men det har netop givet os den nødvendige mulighed for at få inddraget brugere, pårørende m.fl. i arbejdet.
Men jeg skal heller ikke slutte uden at lægge skjul på, at jeg til gengæld mener, at nu skylder vi de selv samme brugere og pårørende, at vi i løbet af meget kort tid får gjort det her lovforslag færdigt.
I hvert fald skal det ikke skorte på Socialdemokratiets opbakning til det.