Lars-Emil Johansen (SIU), 2004-09-07:
I forbindelse med et forsøg på at skaffe Folketinget et mere nuanceret billede af økonomien i det såkaldte rigsfællesskab afholdt Den Nordatlantiske Gruppe i maj måned i år en konference her i huset med titlen »Hovedet på blokken«.
Man kan kort konkludere, at der var enighed om, at det faktisk er et problem, at man har indrettet sig med et økonomisk system, der ikke kun skaber ubalance, afhængighed og kunstige konjunkturer, men som samtidig giver løbende politiske problemer mellem parterne.
Konferencen fastslog også, at det i dagens verden er godt for små lande at være allierede med større, både forsvarsmæssigt, økonomisk og markedsmæssigt.
Det var derfor bestemt ikke en konference, der så isolationisme som vejen frem for Grønland og Færøerne, tværtimod.
Jeg synes, det er en fremragende idé, og jeg vil i sammenhæng med de problemer, jeg i dag ser i det fremsatte forslag til finanslov, gerne give nogle bud på alternative indfaldsvinkler, i hvert fald hvad angår Grønland.
Desuden bliver det fortsat kaldt tilskud, hvilket på mange måder er misvisende, da der er tale om en cirkulær økonomi, hvor stort set lige så meget kommer tilbage til Danmark, som der går ud.
Når vi så gang på gang ser, at Danmarks største interesse i Grønland er den position, som Thulebasen giver Danmark i forhold til NATO og FN, så lad os dog handle
derefter.
Ca. 3 mia. kr. om året ville jeg personlig finde var en ganske rimelig betaling for den risiko, som Danmark helt uden selv at blive ramt udsætter vort land, natur og befolkning for.
For det andet angående alle de områder, der stadig væk med den nye finanslov er under beskæring: forskning, kortlægning, miljøindsats, vejrtjeneste og lignende områder
Lad os organisere det således, at vi selv køber disse ydelser der, hvor vi kan få de bedste betingelser, i stedet for at være afhængige af danske politikeres hjemlige spareproblemer.
Hvad angår forsvarsområdet, ønsker jeg at sige
, at jeg gerne vil opfordre til, at vi indgår en decideret aftale om forsvarets indsats i Grønland, så vi ikke længere er afhængige af, om forsvaret har overskredet sine bevillinger og derfor pludselig skal spare millioner.
Disse enheder er vitale for os i forbindelse med beskyttelsen af vore grænser og vore fiskeriressourcer, men også i forbindelse med hjælp i nødens stund.
For os er det langt mere end brikker i et økonomisk spil. I den forbindelse vil jeg i øvrigt gerne støtte den idé, som på det sidste er blevet luftet, bl.a. af formanden for Grønlands Landsting, hr. Jonathan Motzfeldt, om at skabe en grønlandsk kystvagt, så vi selv begynder at overtage forsvaret af vores fiskeri- og søterritorium. Det sande problem omkring de finanslove og de bloktilskud, som vi beskæftiger os med i dag, er, at de intet lys tænder forude.
De holder blot hjulene i gang og fastfryser et system, der - som vores konference viste - er gennemgribende usundt for så vel de nordatlantiske økonomier som for de nordatlantiske folk.
Danmark gavner de heller ikke.
Derfor er tiden kommet til at tænke radikalt nyt, når vi diskuterer den fremtidige udvikling - eller rettere afvikling - af det nuværende rigsfællesskabssystem.
For Grønlands vedkommende er der nedsat en ny kommission, som forhåbentlig vil have modet til at tænke fundamentalt anderledes.
Lad mig slutte med en lidt mere konkret tilgang til det foreliggende finanslovforslag, hvor jeg med glæde har noteret, at der er afsat nye lønsumsmidler til politiet.
Jeg antager, at det nu gør det muligt at sikre de grønlandske politibetjente en løn på lige fod med deres danske kolleger, således som jeg har anmodet justitsministeren om.
Her er det jo bemærkelsesværdigt, at til forskel fra forholdene i Grønland aflønnes alle færøske politifolk fuldt ud på lige fod med deres danske kolleger.
Det har jeg så sent som i sidste måned fået bekræftet via den færøske politiforening.
På Færøerne kan det altså lade sig gøre at aflønne politifolk ens.
Da de jo alle sammen er ansat under det danske Justitsministerium, skulle man tro, at det var en smal sag at gøre det samme, for så vidt angår de grønlandske politibetjente.
Jeg konstaterer også med glæde, at der er særlige midler til behandling af seksuelt afvigende kriminelle.
Det har jeg bedt om i forhold til de grønlandske indsatte i Danmark, der har disse problemer.
Det er i det hele taget en glæde at konstatere, at justitsministeren har hørt mine opfordringer og nu er på vej med en aftale vedrørende Herstedvester, der vil give de grønlandske indsatte en række nye behandlingsmuligheder og dermed nyt håb om endelig at kunne vende hjem igen.
Desværre må jeg også konstatere, at der fortsat sker nedskæringer over for de institutioner, der servicerer Grønland fra Danmark, ikke mindst for så vidt angår Kort- og Matrikelstyrelsen.
Det er ødelæggende for den helt nødvendige kortlægning af landet, der både er forudsætningen for sikkerheden til søs, for trafiksikkerheden og for erhvervsudviklingen.
Jeg håber, at finansministeren vil sikre de grønlandske interesser i denne proces, på samme måde som han så positivt har gjort det i forhold til istjenesten og andre indsatsområder under Meteorologisk Institut.
Desværre konstaterer jeg også, at man i en tid, hvor alle er enige om, at en forstærket forskningsindsats er fremtiden for vor del af kloden, fortsat skærer ned på den arktiske forskning.
Det burde være lige omvendt.
Arktis er et forskningsmæssigt skatkammer, som Danmark og Grønland i fællesskab bør få langt mere ud af, end tilfældet er i dag.
Lad mig i den sammenhæng også minde om, at jeg sidste år foreslog, at Danmark nu aktivt gik ind og støttede det fremragende initiativ, som er udsprunget af det arktiske samarbejde, nemlig det nye virtuelle arktiske universitet, U-Arctic.
De andre lande i det arktiske samarbejde gør det allerede - hvorfor skal vi ikke være med?
Jeg vil derfor genfremsætte mit forslag om, at dette initiativ tilgodeses med 4 mio. kr. på den danske finanslov. Så vil jeg slå fast, at fortidens synder stadig er Danmarks ansvar.
Jeg tænker her på miljøområdet, hvor Grønland i bogstaveligste forstand er fyldt med væskende sår fra lossepladser og militære efterladenskaber overalt.
Jeg har ikke kunnet finde noget sted i finansloven, hvor der er afsat penge til det formål at rydde op i disse sår, uanset at Danmark havde lovet både at rydde lossepladsen i Dundas og fjerne de tusinder af tønder affald på Station Nord. Da Den Nordatlantiske Gruppe i Folketinget rejste en sønderlemmende kritik af de undersøgelser, der hidtil er foretaget i havet omkring lossepladsen af det nu tilbageleverede Dundas, og samtidig påpegede, at de beløb, Danmark havde påstået var nok til en rydning, var alt for små, fik vi at vide, at der var yderligere undersøgelser på vej, denne gang fra boringer på land, og at man afventede disse for en endelig stillingtagen til rensningsprocessen. Jeg vil gerne have lov til at spørge: Hvor er disse undersøgelser?
Hvor er beregningerne på prisen på en rensning?
Hvor er de millioner på finansloven, som det kommer til at koste?
Et bud fra statens egne rådgivere var op til 200 mio. kr. for en rydning af dumpen.
Det svar vil jeg gerne have, og for at sikre, at det kommer, om ikke her og nu så senere, vil jeg også stille spørgsmålet skriftligt til den nye miljøminister.
Undersøgelserne er for længst forbi, hvor er rapporterne og konsekvensberegningerne?
Der er vel ikke noget, man har glemt i denne finanslov?