Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-04-12:
Jeg skal nok lade være med at trække debatten unødigt ud, men jeg vil alligevel sige tak for den debat, vi har haft.
Da den startede, tænkte jeg under Venstres ordførers tale: Åh nej, det bliver en af den her slags debatter, hvor alle siger noget om ingenting, og ingen siger noget om alting.
Men der synes jeg alligevel, at vi er blevet meget klogere.
Der er kommet en lang række ting frem om partiernes holdninger til efterlønnen og til den debat om efterlønnen, som kommer til at køre fra nu af og sikkert indtil det kommende valg.
Vi har fået på det rene, at i hvert fald Det Konservative Folkeparti og Det Radikale Venstre går ind for en afskaffelse af efterlønsordningen, at de går ind for, at vi i stedet skal tilbage til, at de, som er absolut mest nedslidte, skal stå med hatten i hånden, skal igennem alle mulige former for arbejdsprøvning, lægeundersøgelser osv. og stå og tigge og bede, om de kan få en ydelse, der ligner den nuværende efterløn.
Man vil simpelt hen afskaffe efterløn som en ret.
Hvorvidt det også gælder Venstre, skal jeg lade
være usagt her.
Jeg synes, det er enormt vigtigt, at vi er parate til at stå imod den udvikling.
Jeg synes, det er vigtigt, at vi holder fast i, at der er et flertal i det her Folketing, som går ind for en bevarelse og en forbedring af efterlønnen.
Desværre har det jo ikke kunnet lykkes i dag at komme igennem med noget så enkelt som et forslag, der under valgkampen har fået opbakning fra et bredt flertal i Folketinget.
Der er nogle partier, der så vælger at løbe fra det.
Man kan sige, at man kan være bundet af forlig, men spørgsmålet er, om man kan være bundet af et forlig i så mange valgperioder, og om man ikke samtidig skal være parat til at tage sig selv så alvorligt, at hvis man vil fremsætte forslag, skal man også være parat til at stemme for sit eget forslag.
Hr. Bjarne Laustsen spurgte både SF's ordfører og undertegnede: Hvorfor gik I ikke med i efterlønsforliget i 1998?
Det klare svar, som han har fået, er, at det selvfølgelig var, fordi man i efterlønsforliget gik ind for en forringelse af efterlønnen.
Nu har jeg fundet frem til et lille citat, jeg godt vil læse op for hr. Bjarne Laustsen, et citat, som stammer fra perioden lige efter efterlønsforliget, og det lyder som følger: Man skal ikke forsøge at pakke en vare ind i pænere indpakning, end gaven kan holde til, for så bliver folk skuffede.
Dette udtalte hr. Bjarne Laustsen efter efterlønsforliget, og jeg tror, hr. Bjarne Laustsen kan bruge mange timer på at prøve at pakke det her forlig ind i meget pænt gavepapir, men det bliver pakken ikke pænere af.
Til allersidst vil jeg bare sige, at det forslag til vedtagelse, som nu ligger fra et flertal, indeholder formuleringer, mange fine ord om incitamenter til øget arbejdsudbud, men det forslag kan Enhedslisten under ingen omstændigheder støtte, for hvad er det, vi snakker om?
Vi snakker jo om, at øget arbejdsudbud bl.a. kan bestå i en afskaffelse af dele af efterlønsordningen eller forringelser, som kan gøre, at folk bliver tvunget til at blive på arbejdsmarkedet, selv om de ikke er i stand til det fysisk og psykisk.
Med disse ord vil jeg sige tak for debatten.
Hermed sluttede forhandlingen.