runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ole Vagn Christensen (S), 2002-02-28:
Hr. Bent Bøgsted sagde, at vi er nødt til at tage de 96 pct. med, for at vi kan løse det for de 4 pct.
Det vil sige, at man vil tage noget af friheden fra de 96 pct., som i dag har
disse rettigheder.
Det er en interessant melding fra Dansk Folkeparti.
Jeg håber, at det bliver hørt på rigtig mange arbejdspladser, at man her er villig til at forringe forholdene for at snakke om 4 pct., hvor vi alle er enige om, at det bør kunne løses ved overenskomstforhandlinger og ikke ved et folketingsindgreb.
Jeg kan godt forstå, at hr. Bent Bøgsted, når sådan et forslag kommer frem, går i forsvarsposition og spørger: Hvorfor har de ikke løst det?
Det var derfor, jeg stillede det direkte spørgsmål: Hvordan er det gået ved hver eneste overenskomst?
Der er blevet flere og flere og flere, næsten alle er med, vi mangler kun de sidste 4 pct., og det er jeg også helt sikker på at parterne kan finde ud af.
Ole M. Nielsen (KRF), 2002-02-28:
Jeg vil spørge hr. Jan Petersen direkte: Hvorfor kan hr. Jan Petersen ikke være med til at gennemføre retskravet om deltid specielt for udvalgte grupper, hvis ikke det skal være for alle, men for børnefamilier og for medarbejdere over 50-55 år, eller hvad vi nu kunne finde ud af?
Det er den ene ting.
Vil den socialdemokratiske ordfører være med til at indføre et krav om, at alle kasser skal have mulighed for deltidsforsikring?
Der ligger jo et levn om, at organisationerne ikke er interesserede i deltidsbeskæftigede.
Det er de sikkert stadig væk ikke, og i hvert fald er det ikke gennemført sådan, at a-kasserne har mulighed for deltidsforsikring.
Vil hr. Jan Petersen være med til at gennemføre det?
Lars Barfoed (KF), 2002-02-28:
Men der var en ting, jeg hæftede mig ved, og det var, at hr. Jan Petersen har den opfattelse, at man her forringer vilkårene i forbindelse med afskedigelser.
Jeg må forstå, at det har at gøre med bevisbyrderegler og sådan noget, som hr. Jan Petersen bl.a. fokuserede på tidligere i nogle korte bemærkninger.
Bjarne Laustsen (S), 2002-02-28:
Hvis man vil lave lovgivning i Folketinget, må den tjene et eller andet formål, og der mangler vi helt åbenlyst at få belyst, hvad det er for et formål, det her lovforslag skal tjene.
I går brugte vi betegnelsen, at det måske var et forsøg
Kom med indenfor, så kan vi se, om der reelt er nogen problemer.
Vi har efterlyst, om der findes eksempler på nogen, som har ønsket at gå på deltid og ikke kan komme det.
Vi fik at vide i går, at der findes ingen.
Så hvad er det for snærende bånd, vi taler om?
Så vil jeg gerne spørge hr. Ulrik Kragh som ordfører for Venstre, om hr. Ulrik Kragh har haft nogen indflydelse på det forslag her.
Det handler selvfølgelig om, at jeg gerne vil vide, hvorfor der er forskel på det forslag, der blev sendt i høring, og så det forslag, der ligger her i dag.
Hvori består den ændring?
Og er det i det hele taget nogen ændring?
Så vil jeg gerne yderligere vide: Man taler så meget om den lille mand, han skal have lov, han skal have mulighed.
Hvor er den lille mands, den lille kones retskrav til at gå på deltid henne?
Søren Søndergaard (EL), 2002-02-28:
Jeg vil bare bede hr. Ulrik Kragh bekræfte, at han overhovedet ikke har læst den undersøgelse fra SiD, han står heroppe og blafrer med.
Formentlig har hr. Ulrik Kragh fået den af beskæftigelsesministeren, som brugte den på et pressemøde for nylig, eller var det i Folketingets spørgetid?
Jeg tror heller ikke, beskæftigelsesministeren har læst den, for hvis beskæftigelsesministeren og hr. Ulrik Kragh havde læst den, ville de jo vide, at den overhovedet ikke dokumenterer det, som de siger.
Den handler jo netop ikke om deltid.
Den handler om nedsat arbejdstid.
Hvorfor står man heroppe og vifter med en rapport, som overhovedet ikke handler om det, som man hævder at den dokumenterer?
Ulrik Kragh (V), 2002-02-28:
Til hr. Ole Vagn Christensen kan jeg oplyse, at der er lavet en undersøgelse af SiD'erne og deres arbejdstid september-oktober 2000 af Emmett Caraker, Morten Lassen, Peter Nielsen og Lars Torpe, Institut for Økonomi, Politik og Forvaltning ved Aalborg Universitet.
Den er der mulighed for at dyrke.
Hr. Carsten Hansen tager fat i et fuldstændig forkert udgangspunkt, når hr. Carsten Hansen siger, at arbejdsgiverne får en ret.
Arbejdsgiverne får ikke en ret med det her.
Det, der sker, er, at lønmodtager og arbejdsgiver individuelt kan træffe en aftale. Hvis det er sådan, at lønmodtageren ønsker deltid, eller hvis arbejdsgiveren foreslår det og lønmodtageren synes, det er en god idé, så kan de aftale det.
Så at sige, at det her er en arbejdsgiverret, holder altså ikke to meter, det holder heller ikke én.
Med hensyn til den forringede retssikkerhed vil jeg godt henvise til bilag a i den eksisterende lov, der er aftalen mellem LO og DA, hvor der i § 5 i 3. afsnit står: »En arbejdstagers afvisning af at blive overført fra fuldtid til deltidsarbejde eller omvendt« - og læg så mærke til, at der står - »bør ikke i sig selv repræsentere en gyldig begrundelse for afskedigelse«.
Der står »bør«.
I det lovforslag, som vi kommer med her, står der, at hvis det er sådan, at der foretages en afskedigelse med samme begrundelse, så er der en ret til godtgørelse.
Hvis ikke det er en forbedring af retssikkerheden for lønmodtagerne, hvad pokker er det så?
Ole Vagn Christensen (S), 2002-02-28:
Jeg håber, vi er enige om, at det her område dækker 4 pct. Så vil jeg meget gerne have at vide, hvordan man er nået frem til, at der er 20 pct. - altså en femtedel af SiD's medlemmer - som bliver nægtet muligheden for at kunne gå på deltid.
Hvad er det for en undersøgelse?
Hvem er det, der har foretaget denne undersøgelse?
Det kunne også være ret interessant at se, hvordan spørgsmålene er stillet, for somme tider har det jo noget at gøre med, hvilke svar man får. Bekymrer det slet ikke - nej det gør det ikke, bekymre er ikke et udtryk, vi bruger - at det her er ren luft? Samtlige tillidsmænd har en opgave med at virke for stabilitet og ro på arbejdsmarkedet.
Tror man virkelig, at arbejdsgiveren eller lønmodtagergruppen vil sætte det over styr for sådan en klat som det, vi snakker om her?
Jeg tror, det var klogere, at man fandt en anden måde at løse det her problem på.
Ole Sohn (SF), 2002-02-28:
Jeg kan forstå på Venstres ordfører, at der i hvert fald er anledning til en grundig udvalgsbehandling, for enten har Venstres ordfører misforstået lovforslaget, eller også er lovforslaget udformet forkert.
Der står i bemærkningerne til lovforslaget, at man kan aftale - det har Venstres ordfører fuldstændig ret i - men så står der udtrykkeligt, at hvis en arbejdsgiver afskediger arbejdstageren, altså fordi vedkommende afslår at gå på deltid, skal der gives en kompensation.
Ja, selvfølgelig, for det er en usaglig afskedigelse.
Men deri ligger jo ikke en rettighed.
Hvis de mange rengøringsassistenter, som bliver ansat på deltid, ønsker at komme på fuld tid, hvilke rettigheder har de så til det?
Det er jo sådan set det, der for mange er det helt store problem, at de ikke kan få en indtægt, de kan leve af, fordi arbejdsgiverne hellere vil have to deltidsansatte, der kan knokle dobbelt så meget.
Der er ingen rettigheder for lønmodtagerne; det er det, jeg gerne vil frem til.
Men indtil videre har jeg da kun fået det bekræftet.
Carsten Hansen (S), 2002-02-28:
Man bliver helt rørt til tårer, når man hører om de mange snærende bånd på lønmodtagerne, som hr. Ulrik Kragh så gerne vil fjerne.
Men bekymrer det ikke hr. Ulrik Kragh, at den danske model for første gang, siger arbejdsgivere og arbejdstagere, er i fare her?
Bekymrer det ikke, at arbejdsgiverne gerne vil være fri for den ret, man her vil udstyre dem med?
Stort set samtlige organisationer og større arbejdsgivere på den ø, jeg kommer fra, der hedder Fyn, har faktisk sagt fra.
Bekymrer det ikke, når vennerne i DI også siger fra, fordi man godt ved, at et arbejdsmarked, der er i balance med to lige store aftalepartnere, er meget vigtigt for roen og stabiliteten på arbejdsmarkedet?
Det må da bekymre også en liberal.
Så vil jeg godt bede om de eksempler, som er efterlyst af flere spørgere på, at der er meldt tilbage, at det her var nogle snærende bånd.
Hvad er det for nogle overenskomster, der ikke giver ret til deltid?
Kan vi ikke få nogle eksempler fra Venstres arbejdsmarkedsordfører?
I stedet for at fremture med, at der er en masse, så lad os da få de konkrete eksempler.
Dem svarer vi gerne på og ser på, hvad det er for nogle.
Men lad os få eksemplerne.
Ulrik Kragh (V), 2002-02-28:
Til hr. Ole Sohns spørgsmål om muligheden for at kunne vende tilbage: Jeg bliver nødt til at præcisere, at det her er en frivillig aftale.
Der kommer en lønmodtager, som beder om at få lov at komme på deltid.
Det er en frivillig aftale.
Der er ikke nogen, der kan pådutte nogen noget.
Så derfor kan vi ikke bruge alle de hvis'er til ret meget.
Det, vi kan bruge til noget, er, at vi sikrer den enkelte lønmodtager friheden fra snærende bånd, og det synes jeg er overordentlig væsentligt.
Det, der også er væsentligt og særdeles interessant i forhold til hr. Jan Petersens spørgsmål fra tidligere, hvor han spørger, hvem det er, der egentlig er interesseret i det her, synes jeg er at se den undersøgelse, SiD har lavet på eget område, hvor 20 pct. af SiD'erne ønsker at kunne gå på deltid og også med nedsat løn, men at dette gives der til gengæld ikke mulighed for i gældende aftaler.
Jan Petersen (S), 2002-02-28:
Jeg forstod, at retsstillingen for lønmodtageren i forbindelse med en afskedigelse er uændret.
Er hr. Ulrik Kragh bekendt med, at i dag føres bevisførelsen frit? Dommeren er stillet sådan, at han skal tage stilling frit ud fra bevisets fremførelse. Med det her lovforslag præciseres det, at lønmodtageren selv skal løfte beviset.
Det er en ændring.
Om man kan lide den eller ej, er en anden sag, det skal jeg vende tilbage til, men det er en ændring.
Der er en faktuel ændring af lønmodtagerens retsstilling gennem det her.
Er hr. Ulrik Kragh opmærksom på det? Så skal jeg blot gentage, at jeg ikke fik svar på spørgsmålet om de statslige overenskomster, og jeg fik heller ikke angivet, hvad det var for en række overenskomster, der hindrede, at folk kunne få tilpasset deres arbejdstid til de personlige behov, de har.
Ole Sohn (SF), 2002-02-28:
Mit første spørgsmål om respekten for den aftale, som Venstre er med til at indgå her i Folketinget, stillede jeg sådan set mere retorisk, for jeg er selvfølgelig godt klar over, at man ikke respekterer det, for det kunne man jo se allerede ved fremlæggelsen af lovforslaget.
På den ene side siger man, at man respekterer den, og under næste punkt på dagsordenen siger man, at nu griber vi ind i den aftale, som vi i 1993 og 1996 har bekræftet.
Men jeg fik ikke svar på det spørgsmål om rettigheder.
Hvis man skal have rettigheder, skal det også give en frihed og nogle muligheder, og lønmodtagerne får ingen rettigheder her, andet end at man kan få en kompensation - og det får man i øvrigt altid i forbindelse med uretmæssige afskedigelser.
Men hvis man skal have en rettighed i forhold til deltid, indebærer det så ikke også, at hvis man er sat på deltid, skal man have ret til at vende tilbage til fuldtidsarbejde? Ellers er det jo ikke en lønmodtagerrettighed.
Ulrik Kragh (V), 2002-02-28:
Hr. Ole Sohn spørger, hvorfor vi her vælger at lovgive om noget, som arbejdsmarkedets parter har indgået aftaler om.
Det gør vi, fordi vi ikke vil acceptere snærende bånd på lønmodtagerne, snærende bånd, som forhindrer, at man har mulighed for individuelt at kunne aftale, hvordan man gerne vil tilrettelægge sit arbejde, eksempelvis med deltid.
Hr. Ole Sohn spørger, hvilke nye rettigheder man får her.
Det, man får af ret her, er, at hvis man bliver uretmæssigt afskediget, på grund af at man ikke ønsker at gå på deltid efter et arbejdsgiverønske, så er der mulighed for en godtgørelse. Det er der i nogle af de frivillige aftaler, der ligger i dag, ikke engang mulighed for.
Jan Petersen (S), 2002-02-28:
Jeg har tre spørgsmål til hr. Ulrik Kragh.
Der blev sagt i ordførerindlægget, at en række overenskomster udelukker deltid.
Hvilke?
Jeg vil gerne have dem nævnt én for én.
Det andet spørgsmål: Der blev i ordførerindlægget sagt »intentionen«, men hvad er virkningen?
Hvorfor står der i bemærkningerne, at lønmodtageren selv skal løfte beviset, såfremt den pågældende afskediges, fordi den pågældende lønmodtager nægter at gå på deltid?
Og i den forbindelse: Er det en forbedring af lønmodtagerens retsstilling, eller er det en uændret retsstilling?
Der er også en tredje mulighed, den skal jeg vende tilbage til.
Og det sidste spørgsmål er: Overenskomstparterne får mulighed for at indarbejde det her i gældende overenskomster, gælder det også for den aftale, der er indgået på statens område?
Ole Sohn (SF), 2002-02-28:
Jeg har to spørgsmål til hr. Ulrik Kragh.
Under det forrige punkt på dagsordenen har vi netop vedtaget et lovforslag, som bygger på en bred aftale, som er lavet her i Folketinget, hvor Venstre også var med.
Det er en anerkendelse af den danske model, som også ministeren så rosende omtalte i sin afsluttende bemærkning under forrige punkt.
Hvad er årsagen til, at Venstre på 5 minutter har ændret sit syn på den danske model og det, at arbejdsmarkedets parter løser spørgsmålet om arbejdsmarkedspolitikken?
Det er det ene spørgsmål. Det andet er: Kan vi ikke få hr. Ulrik Kragh til at give bare ét eksempel på, hvilke nye rettigheder lønmodtagerne får med det her lovforslag?
Søren Søndergaard (EL), 2002-02-28:
Enhedslisten betragter det her forslag som en fornuftig administrativ tilpasning af de forskellige finansieringsbidrag.
Derfor kan vi støtte forslaget.
Ole Vagn Christensen (S), 2002-02-28:
Ja, vi kom jo sandheden lidt nærmere om den der undersøgelse med hr. Søren Søndergaards udmærkede indlæg her.
Men det fortæller lidt om, hvordan man også i den politiske debat kan misbruge tingene. Derfor vil jeg godt appellere til, at Venstres ordfører ligesom forstår, hvad det er, man er på vej ud i her.
Man er her for at få en 4 pct.s-ordning på vej ud i faktisk for første gang i historien at skrive overenskomster i Folketinget.
Det synes jeg nok er en lidt modig indsats.
Det er jo det, Venstre sådan set appellerer til.
Ulrik Kragh (V), 2002-02-28:
Jeg skal naturligvis beklage den lille fortalelse, som smuttede ind i min ivrighed.
Det synes jeg jeg redegjorde klart for i min ordførertale.
For de mennesker, som i dag er ansat på overenskomstvilkår, er der en barriere for, at der frivilligt kan indgås aftale mellem lønmodtager og arbejdsgiver om deltid.
Den skal ikke længere være eksisterende.
Døren står åben, siger hr. Bjarne Laustsen.
Ja, gid øjnene også var åbne hos Socialdemokratiet og fagbevægelsen, så de kunne se lidt mere moderne på tingene, kunne se lidt mere frihedsorienteret på tingene i stedet for, at det altid er bevægelsen først.
Med hensyn til retskravet for den lille mand: Jeg bliver nødt til at gøre opmærksom på, at retssikkerheden for de personer, der uretmæssigt vil blive afskediget, er bedre i det lovforslag, vi kommer med her, end den var før, f.eks. på LO- og DA-området, hvor der kun er et »bør«, mens der her et krav på godtgørelse.
Hr. Bjarne Laustsen siger så: Man har ikke et retskrav på, at man kan forlange deltid.
Nej, for så ville det netop ikke være frivillige, individuelle aftaler, så ville det være et indgreb i overenskomsten på den led, og det har vi ikke nogen intention om.
Det, vi vil lave, er en lov, hvorefter der frivilligt kan indgås en aftale mellem lønmodtager og arbejdsgiver.
Jan Petersen (S), 2002-02-28:
Så vil jeg gerne spørge hr. Ulrik Kragh, om han kan bekræfte, at når en lønmodtager afskediges, afskedigelsen er usaglig, den sker med den begrundelse, at den pågældende ikke har ønsket at gå på deltid, så skal lønmodtageren selv løfte beviset, for at den godtgørelse, hr. Ulrik Kragh fører frem er så stort et fremskridt, kan udløses.
Nu er det jo individuelle aftaler, der er aftalt med to personer til stede.
I dag er retstilstanden sådan, at når den situation opstår, er der fri bevisførelse, men nu lægges bevisbyrden ensidigt på lønmodtageren.
Deri sker der en forringelse.
Derfor forholder det sig, så vidt jeg kan bedømme det, lige direkte modsat af, hvad hr. Ulrik Kragh påstår heroppefra.
Når studiekredsen om SiD-undersøgelsen så i øvrigt skal indledes, kan man jo også spørge hr. Ulrik Kragh: Er der initiativer fra Venstre på vej, når det drejer sig om overarbejde?
For der er faktisk flere, nemlig 25 pct., der synes, det er et problem, at de bliver det pålagt, når de ikke kan gå på deltid.
Her er der kun tale om 20 pct.
Så er der flere af den slags?
Når vi nu går den undersøgelse igennem, skal vi så tage det hele med, eller hvad?
Carsten Hansen (S), 2002-02-28:
Den der klare forbedring af retssikkerheden, må jeg spørge hr. Ulrik Kragh om bare for at få bekræftet, at det er lønmodtageren, der skal løfte bevisbyrden.
Lad os nu få det på det helt rene.
Det vil jeg gerne bakke hr. Jan Petersen op i.
Jeg fik ikke svar på mit spørgsmål før.
Hvordan kan det være, at de, man gerne vil befri fra Venstres side, både lønmodtagerorganisationerne og så sandelig også Venstres egne venner i DI og DA, beder sig fritaget for den frelse, som åbenbart skulle ligge i det her forslag.
De siger, at det kun er 4 pct. af lønmodtagerne, der ikke har ret til gå på deltid ifølge de aftaler, der ligger mellem to ligeværdige aftalepartnere, hvor det er sådan, at det ikke kun er den enkelte lønmodtager, der kan blive klemt af en arbejdsgiver. Bekymrer det ikke Venstre, at vennerne siger fra over for det her, og at man skaber uro på arbejdsmarkedet og basis for, at de aftaler, der indgås frivilligt, ikke overholdes længere, for det her griber jo ind i samtlige overenskomster.
Alle kutymer på alle arbejdspladser fjerner det her.
Ulrik Kragh (V), 2002-02-28:
Jeg kan bekræfte hr. Ole M. Nielsen i, at vi har samme opfattelse af, hvad der er venstrefløj.
Derudover vil jeg også sige, at retten til deltid har vi ikke tænkt os at gennemføre med det her.
Det får vi også kritik for af Socialdemokratiet, til trods for at de ikke synes, at vi skal blande os i det.
Men vi indfører en ret til en aftalemulighed.
Jeg kan godt sige, efter vi har haft hele denne her diskussion med alle parter, at jeg synes, man puster sig hårdt op, når det er sådan, at man siger, som hr. Nyrup Rasmussen er citeret for: Jeg har svært ved at forestille mig et voldsommere lovindgreb i et menneskes og en families eksistens.
Jeg er altså også forsvarsordfører, og det er, når vi taler om terrorbekæmpelse og den slags ting, at jeg kan svinge mig op til den type der.
Helt ærligt: Det er lønmodtagernes mulighed for at få bedre aftalevilkår.
Jeg skal stoppe her.
Ole M. Nielsen (KRF), 2002-02-28:
Jeg sad og sparede lidt på dem.
Jeg kan godt følge Venstre derhen, at så udvider vi den gruppe, som har ret til deltid, til nogle flere specielt udpegede grupper.
Men spørgsmålet er igen: Hvorfor hedder det ikke bare ret til deltid i stedet for ret til at aftale deltid?
Det er to forskellige ting, og det er det, der har været forskellen på vores forslag og dette forslag; altså at ret til deltid er et retskrav.
Det er jo i virkeligheden også det, Socialdemokratiet, som jeg ifølge hr. Søren Søndergaard ikke må kalde venstrefløjen, sådan set ikke mener at der er nu her.
Ulrik Kragh (V), 2002-02-28:
Hr. Søren Søndergaard citerer en af forfatterne til den rapport, og det er selvfølgelig stærkt, når man gør det.
Nu ved jeg ikke, hvor hr. Søren Søndergaard har citatet fra, men det er så også underordnet, det tager vi i studiekredsen. Det, jeg vil sige med den rapport, er, at man fra SiD's side har 20 pct., som vil være villige til at gå ned i løn, hvis det var sådan, at de havde mulighed for deltid.
Hr. Bjarne Laustsen spørger om respekt for parterne.
Jo, vi har respekt for parterne.
Det sagde jeg faktisk også i min ordførertale.
Derfor lader vi denne her lov træde i kraft, i takt med at overenskomsterne udfases, således at man har mulighed for at indarbejde det i sine fremtidige krav.
Det har vi taget hensyn til.
Jamen det er, fordi vi fik nogle høringssvar ind, som bl.a. viste, at der var nogle mennesker, som ville kunne komme i klemme med hensyn til pension, hvis det var sådan, at der ikke var minimum 15 timer.
Så det har vi været med til at ændre.
Vi har lyttet, og jeg synes da, at det er i orden, at man bliver klogere.
Det vil vi da også blive under denne her
udvalgsbehandling
Hvis det er sådan, at der kan komme nogle ting frem, som kan gøre, at vi kan sikre, at der stadig væk er mulighed for individuel aftale mellem arbejdsgiver og lønmodtager på deltid, vil vi da gerne blive klogere.
Hr. Ole M. Nielsen spørger til, hvorfor det ikke er småbørnsfamilierne, vi alene udpeger til det her.
Det her er, som jeg også sagde i min ordførertale, ikke kun for småbørnsfamilier.
Det er familiepolitik, for det er også for folk, der gerne vil have lov at aftale deltid for at kunne passe handicappede familiemedlemmer; det er for folk, der gerne vil have lov til at lave en aftrapning på arbejdsmarkedet, således at de ikke går direkte fra fuld tid til pension.
Ole M. Nielsen (KRF), 2002-02-28:
Jeg har siddet og undret mig over denne her debat.
Jeg kan ikke rigtigt finde ud af, hvad der i virkeligheden er op og ned i den.
Hr. Ulrik Kragh sagde i det sidste indlæg her, at det, Venstre ville nu, var, at de simpelt hen ville lave bedre forhold for børnefamilierne.
Jamen hvorfor hedder forslaget her så ikke ret til deltid for småbørnsforældre?
Det er det forslag, vi har fremsat nogle gange, og som både venstre og højre side satte sig imod. Jeg kan forstå, at det ifølge venstre side af salen faktisk allerede er gennemført, for det er muligt i de allerfleste overenskomster.
Sådan lyder det på det, venstrefløjen siger.
Det passer ikke.
Det tror jeg ikke på.
Så kan jeg i hvert fald ikke forstå, at man går imod det her.
Så er der kun den der beskyttelse af overenskomsterne og de parter der.
Det ved jeg nok kan være et argument.
Men hvorfor har Venstre ikke støttet det forslag, altså ret til deltid?
Men hvis det virkelig er en ret for lønmodtagerne, hvorfor er det så ikke det, man vil?
Ulrik Kragh (V), 2002-02-28:
Det er en opfølgning på hr. Lars Barfoeds spørgsmål, så det kan sikkert besvares under ét.
Hr. Jan Petersen bedes
venligst forholde sig til, at i det gældende lovgivningsgrundlag er henvist til bilag A, hvor der i § 5, tredje afsnit, står: En arbejdstagers afvisning af at blive overført fra fuldtids- til deltidsarbejde eller omvendt bør ikke i sig selv repræsentere en gyldig begrundelse for afskedigelse. I det lovforslag, som der er lagt frem nu, står der: Afskediges en lønmodtager, fordi lønmodtageren har afslået at arbejde på deltid, eller fordi lønmodtageren har anmodet om at arbejde på deltid, har lønmodtagerne ret til en godtgørelse. Hvor er det stærkeste retsgrundlag?
Bjarne Laustsen (S), 2002-02-28:
Hovedindvendingen mod det her forslag er, at det er et indgreb, og derfor er det ret interessant at få at vide, for der vil sikkert komme sager efter denne, hvis Venstre fortsætter med den holdning, som de har lagt for dagen inden for de sidste uger, hvorfor man i det hele taget vil lave et indgreb over for parterne i denne her sag.
Har Venstre ikke respekt for de aftaler, som parterne indgår?
Så må vi også have en forklaring på det der med bevisbyrden, for hr. Ulrik Kragh påstår, at det er en forbedring, men det er jo en forringelse, for det forhold eksisterer slet ikke i overenskomsterne i dag.
Hvis en arbejdsgiver afskediger en person, der værger sig ved at gå på deltid, er det jo ikke sikkert, at arbejdsgiveren bruger den begrundelse, og dermed er man i den situation, at man skal dokumentere, at det er derfor.
Så har jeg adskillige gange spurgt, hvorfor Venstre, hvis hr. Ulrik Kragh har været med til at godkende det lovforslag her, har ændret det lovforslag, der var i høring, til det forslag, der ligger her i dag. Hvorfor har man gjort det?