runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2004-05-04:
Jeg synes sådan set, at vi med det her beslutningsforslag peger på nogle meget præcise problemer, der er i folkeskolen.
Og når vi taler, som ministeren gjorde, om en gennemsnitsklassekvotient på 19, så er det jo ikke ensbetydende med, at der ikke i indskolingen rundtomkring i det her land sidder 28 elever i klassen eller 26 elever i klassen eller 25 elever i klassen.
Det, jeg spørger ministeren om, er: Har ministeren et konkret mål for, hvor mange elever der må sidde i en klasse?
Hvad mener ministeren
er realistisk at komme frem til?
Hvad mener ministeren er realistisk, og hvad mener ministeren, man kan arbejde frem imod i forhold til at sikre, at de omkring 40 pct. af skolerne, som i dag ikke giver timer svarende til det vejledende timetal, kommer op på en eller anden minimumsstandard ikke bare i dansk og matematik, men generelt?
For i nogle kommuner lever de jo mere end rigeligt op til, hvad man kan forvente af en folkeskole.
Jeg mener sådan set også, at vi havde en del af debatten i forbindelse med folkeskolereformen, men mange af de problemer, bl.a. hvad vi skal stille op med de skoler, der giver meget få undervisningstimer, og som har meget høje klassekvotienter, er ikke løst.
Hvad vil ministeren gøre for at løse de problemer?
Jens Peter Vernersen (S), 2004-05-04:
Jeg er også faldet over det reklameindslag, som ligger på skatteministerens hjemmeside om disse skattelettelser, for
skatteministeren siger jo, at det er de største skattelettelser i 30 år.
Hvad er det egentlig, ministeren tænker på, når ministeren taler om de største lettelser i 30 år?
Kunne ministeren ikke godt beskrive det helt præcist her i Folketinget?
Det må være muligt.
Jacob Buksti (S), 2004-05-04:
Men det er slet ikke det, mit spørgsmål handler om.
Mit spørgsmål handler om, at prisen på regeringens politik er 20 mia. kr.
Det er lysende klart i Finansministeriets svar på spørgsmål 3238.
Det behøver man jo ikke at stille
supplerende spørgsmål til.
Det står sort på hvidt, at regeringens politik har ført til en mindre afvikling af gælden på 20 mia. kr. indtil nu.
20 mia. kr. koster det altså.
Hvis regeringen ikke havde gennemført det her, havde vi altså afdraget 20 mia. kr. mere.
Det må da betyde, at regeringen sender regningen videre til næste generation i kraft af enten højere skatter eller mindre velfærd.
Ellers hænger det da ikke sammen.
Med 20 mia. kr. mindre er ØMU-gælden nedbragt.
Det står heri, og det bliver ministeren da nødt til at anerkende.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-05-04:
Reglerne er nøjagtig, som jeg sagde før.
De regler, der gælder om udstationering af medarbejdere, går forud for tjenesteydelsesdirektivet, og det vil altså sige, at hvis en polsk virksomhed vil udføre arbejde i Danmark, skal den leve op til de lovregler, der gælder på det danske arbejdsmarked om ferie, arbejdsmiljø, arbejdstid m.v., og hvad der ellers måtte være af lovregler.
Dem skal den leve op til.
Den såkaldt danske model indebærer efter ønske fra arbejdsmarkedets parter, at når det gælder løn, er der ikke lovgivet.
Det er arbejdsmarkedets parter, der påser, at de, der arbejder i Danmark, arbejder på vilkår, der lever op til danske standarder, og det synes jeg er et meget klart svar, fordi arbejdsmarkedets parter har en fælles interesse i at sikre, at de, der arbejder i Danmark, gør det på det niveau, som løn- og arbejdsvilkår skal ligge på her i landet.
Søren Søndergaard (EL), 2004-05-04:
Det kan statsministeren vel ikke udelukke?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-05-04:
For så vidt angår lønforholdene, er det i Danmark aftalt med arbejdsmarkedets parter, at det er dem, der påser, at de almindelige vilkår på arbejdsmarkedet bliver overholdt.
Jeg går ud fra som en selvfølge, at hvis et polsk firma skulle forsøge at aflønne sine medarbejdere i Danmark med polske lønninger, vil arbejdsmarkedets parter i fælles interesse sørge for, at lønforholdene bliver bragt op på dansk standard.
Det har arbejdsgiverne interesse i for at undgå at blive udsat for urimelig konkurrence fra polske virksomheder, og det har fagforeningerne selvsagt også interesse i for at sikre, at danske lønmodtagere ikke bliver underbudt af lønmodtagere fra andre lande.
Vi er altså i en situation, hvor begge arbejdsmarkedets parter har en fælles interesse i at påse, at løn- og arbejdsvilkår er på det danske niveau.
Søren Søndergaard (EL), 2004-05-04:
Hvis jeg forstår statsministeren korrekt, vil det sige, at statsministeren fuldstændig kategorisk kan udelukke bare en teoretisk mulighed for en situation, hvor et polsk firma ansætter f.eks. bygningshåndværkere til at udføre arbejde i Danmark på basis af polske lønninger og ikke på basis af danske lønninger.
Er det korrekt forstået?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-05-04:
Det kan jeg klart afvise.
Det er korrekt, at der ligger et udkast til tjenesteydelsesdirektiv.
Det har ikke været behandlet endnu, men der ligger et forslag. Jeg vil gerne understrege, at de regler, der gælder om udstationering af medarbejdere i andre lande, under alle omstændigheder går forud for dette direktiv om tjenesteydelser.
Det betyder altså, at f.eks. en polsk virksomhed, der udfører arbejde i Danmark, skal leve op til de regler, der gælder på det danske arbejdsmarked, f.eks. ferieloven, arbejdsmiljølovgivningen og de lovregler, der måtte gælde om arbejdstiden.
Alle de love, der gælder på det danske arbejdsmarked, skal et polsk firma, der arbejder i Danmark, leve op til.
For så vidt angår lønforholdene, har arbejdsmarkedets parter i Danmark bedt om, at det er dem selv, der skal påse, at løn- og arbejdsvilkår lever op til det almindeligt gældende niveau i Danmark.
Jeg kan altså fuldstændig afvise påstanden om, at tjenesteydelsesdirektivet skulle give mulighed for, at man kan se væk fra den slags regler i Danmark.
Det kan man ikke.
Søren Søndergaard (EL), 2004-05-04:
Ja, bortset fra at den amerikanske regering bad pressen om ikke at skrive om det.
Men det er selvfølgelig også en del af statsministerens forståelse af demokrati, at den udøvende magt henvender sig til pressen og siger, at den ikke må skrive om ubehagelige episoder.
Men den sag kommer vi tilbage til i morgen, hvor jeg jo har kaldt statsministeren i spørgetiden med et par spørgsmål, bl.a. om den danske vinkel, og så får vi jo at se, om statsministeren ved præcis lige så lidt, som han ved om den amerikanske.
Men jeg har et helt andet spørgsmål til statsministeren.
Statsministeren lagde ud med at redegøre om EU, og jeg går ud fra, at statsministeren har været opmærksom på, at der også rodes med forberedelser til et direktiv i Kommissionen.
Jeg vil godt bede om statsministerens kommentarer til det.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-05-04:
Jeg ser ikke nogen som helst anledning til at tilkalde den amerikanske ambassadør.
Jeg har med tilfredshed noteret mig, at den amerikanske regering selv, ligesom i øvrigt den britiske, skarpt har fordømt det, der har fundet sted, og jeg har ingen som helst anledning til at tvivle på, at de skyldige bliver draget til ansvar efter de gældende regler.
Det er jo netop det, der er forskellen på et totalitært og et demokratisk regime: I et demokratisk regime bliver sådanne sager fuldt oplyst, og de skyldige bliver retsforfulgt.
Villy Søvndal (SF), 2004-05-04:
Så vil jeg håbe, at statsministeren fremover vil orientere sig lidt bredere og ikke bare indhente sine oplysninger fra statsministerens bedste ven Bush, for jeg er ikke sikker på, at det er derfra, statsministeren får uafhængige oplysninger om, hvad der sker.
Jeg vil spørge: Vil statsministeren fremover prøve at orientere sig lidt bredere, f.eks. gennem almindeligt tilgængelig viden fra humanitære organisationer, der beskriver, hvad der sker?
Det er det ene spørgsmål.
Har statsministeren lært, at han ikke skal orientere sig snævert, når han skal besvare spørgsmål?
Det andet spørgsmål, jeg vil stille, er: Hvilke konsekvenser får det ud over den skarpe fordømmelse?
Er det sådan, at den danske regering vil kalde den amerikanske ambassadør op på måtten i Udenrigsministeriet og aflevere en meget skarp fordømmelse direkte til amerikanerne?
Søren Søndergaard (EL), 2004-05-04:
Jeg synes også, det er et meget klart svar; det er et krystalklart svar, statsministeren giver.
Statsministeren meddeler Folketinget, at statsministeren kan ikke udelukke, at et polsk firma kan ansætte folk i Danmark til at arbejde for polsk løn og ikke i for dansk løn.
Det er et fuldstændig krystalklart svar, statsministeren giver.
Det spørgsmål, jeg vil stille til sidst, er: Kan man forestille sig, at statsministeren vil tage et initiativ, f.eks. inden vi kommer frem til EU-valget den 13. juni, der rent faktisk gør, at statsministeren kan udelukke det?
Altså et initiativ, gerne i samarbejde med arbejdsmarkedets parter, der betyder, at det bliver umuligt at komme i den situation, at et polsk firma kan ansætte folk til at arbejde i Danmark for polske lønninger i stedet for danske lønninger.
Villy Søvndal (SF), 2004-05-04:
Jamen det er jo skandaløst.
Humanitære organisationer har i adskillige rapporter uafhængigt af hinanden påvist, at det er foregået, og der er stillet spørgsmål om det.
Jeg ved ikke, om andre folketingsmedlemmer har gjort det, men jeg ved, at jeg har, og statsministeren har svaret på spørgsmålene. Er det virkelig rigtigt, at når statsministeren svarer på et sådant spørgsmål, undlader han at undersøge, hvad der foreligger af oplysninger fra uafhængige humanitære organisationer, der har peget på, at det er foregået over lang, lang tid? Er det virkelig rigtigt, at statsministeren ikke er blevet oplyst om det, som har været almindelig tilgængelig viden?
Det har været offentliggjort i aviser, det har været bragt i medierne, men her i dag står statsministeren som den rene uskyldighed og siger, at det vidste man ikke noget som helst om.
Hr. statsminister: Skal vi virkelig tro på det?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-05-04:
Ja, naturligvis.
Den danske regering har ikke været i besiddelse af oplysninger om, at der skulle finde mishandling og nedværdigende behandling sted af fanger i de irakiske fængsler.
Villy Søvndal (SF), 2004-05-04:
Jeg er glad for statsministerens skarpe fordømmelse, og det var vel også svært at forestille sig andet.
Men derimod kan jeg ikke forstå, at statsministeren mener, det er nye oplysninger, for så synes jeg, man skal være tonedøv ud over det næsten forventelige.
Er det også rigtigt, at statsministeren, da han besvarede mit spørgsmål nr. S 2401 af 24. februar, ikke havde hørt om det og ikke har undersøgt det i forbindelse med besvarelsen af mit spørgsmål?
Det kommer helt bag på mig, at statsministeren som næsten den eneste i hele verden skulle have været i stand til at lukke ørerne for det, vi fra mangfoldig side er blevet gjort opmærksom på.
Er det virkelig rigtigt, at statsministeren først nu hører om det?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-05-04:
Allerførst vil jeg gerne give udtryk for, at jeg ikke blot dybt beklager, men også på det allerskarpeste tager afstand
fra den grusomme og nedværdigende og ydmygende behandling, som irakiske fanger ifølge medierne er blevet udsat for
Den måde, de er blevet behandlet på af soldaterne, strider mod alt det, som vi gerne vil opnå i Irak.
Vi vil opbygge et nyt, moderne og frit Irak, hvor der hersker respekt for det enkelte menneske og respekt for friheds- og menneskerettigheder, og det er selvfølgelig klart, at den behandling, som de irakiske fanger har været udsat for, er et voldsomt tilbageskridt i den sammenhæng og strider mod alt det, som vi gerne vil opnå.
Det er nye oplysninger for os, så der er ikke nogen grund til at kritisere eller anklage den danske regering for passivitet i denne sag.
Handling forudsætter jo, at der er oplyst noget, man kan handle ud fra, og det er altså nye oplysninger for os.
Men som allerede sagt må jeg på det
skarpeste fordømme det, der har fundet sted.
Villy Søvndal (SF), 2004-05-04:
Jeg vil gerne spørge statsministeren angående afsløringen af de sadistiske og ydmygende overgreb på fanger i fængslet lige uden for Bagdad, som er begået af amerikanske og formentlig også engelske soldater.
Jeg vil spørge statsministeren, om det ærgrer ham i dag, at man ikke i højere grad lyttede til de humanitære organisationer, der arbejdede dernede.
Både Amnesty International og Human Rights Watch har jo været fremme det sidste års tid med påpegninger af, at der foregik en omfattende og systematisk tortur af tilfangetagne irakere.
Jeg vil også spørge statsministeren, om han på den baggrund fortryder i dag, at Danmark har været så passiv.
Jeg henviser til de spørgsmål, jeg stillede om det samme i februar og marts.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-05-04:
I lørdags fejrede vi EU's udvidelse med ti nye lande, og over hele Europa markerede man denne festdag.
Jeg deltog selv i det officielle arrangement, der fandt sted i Dublin, og dette møde var den formelle afslutning på en mere end 10 år lang udvidelsesproces og markerede samtidig en symbolsk start på fremtiden - det 21. århundredes europæiske samarbejde.
Udvidelsen har skabt et nyt EU.
Udvidelsen fra 15 til 25 medlemslande indebærer en klar styrkelse af EU, men også en udfordring.
Vi skal løbende tilpasse samarbejdet, så det kan fungere effektivt indadtil og udadtil, og samtidig må der være en forståelse for, at en så stor udvidelse tager tid at absorbere, og at ikke alt vil fungere fra start.
Men jeg ser ingen grund til pessimisme, tværtimod.
De nye lande bringer med sig en optimisme samt en vilje og evne til reformer, som vi i de såkaldt gamle medlemslande kan lære ganske meget af.
Men nu må vi så ikke glemme de lande, der står uden for EU-kredsen.
Et aktivt EU-engagement er en vigtig forudsætning for en stabil udvikling i disse lande, og de seneste uroligheder i Kosovo illustrerer, at EU fortsat skal engagere sig aktivt og udvikle sin politik over for naboregionerne.
Samtidig med afslutningen af udvidelsesforhandlingerne bekræftede vi på topmødet i København i december 2002 medlemskabsperspektivet for landene på Vestbalkan.
Kroatien synes rede til snart at kunne indlede optagelsesforhandlinger.
Andre af landene på Vestbalkan er endnu ikke i en fase, hvor det giver mening at forhandle om medlemskab, men EU må være drivkraft i stabilisering af regionen og løsning af de konflikter, som fortsat er til stede.
Også med lande som Ukraine, Belarus og Moldova har vi en klar interesse i et styrket samarbejde.
Udvidelsen må ikke føre til nye skillelinjer i Europa, og EU skal aktivt bidrage til at skabe fremskridt og stabilitet i disse lande.
Det er i vores egen klare interesse. Jeg tror, vi konkret kan gøre fire ting: For det første skal vi gennem EU's nye naboskabspolitik tilbyde gradvis adgang til EU's indre marked og samarbejdsprogrammer; for det andet skal vi tilbyde en styrket politisk dialog i fremtiden gennem den såkaldte EU-udenrigsminister og den valgte formand for Det Europæiske Råd; for det tredje skal vi samtidig stille krav om gennemførelse af reformer i landene, det gælder økonomisk og politisk, herunder ikke mindst på menneskerettighedsområdet; og for det fjerde skal et medlemskabsperspektiv ikke definitivt udelukkes, men heller ikke opstilles som mål.
Faktum er, at medlemskabsansøgninger ikke giver mening på nuværende tidspunkt.
I stedet for at fokusere på slutresultatet skal vi fokusere på konkrete fremskridt.
Den 1. maj 2004 vil stå som en virkelig historisk dag i Europas historie.
Vi har åbnet et helt nyt kapitel i Europas historie.
Lissa Mathiasen (S), 2004-05-04:
Nu er der jo sådan en tradition for, at når vi taler om særlovsovertrædelser - og når vi taler om udlændingelovgivningen, så er det særlovsovertrædelser - så er der ikke praksis for, at man fra anklagemyndigheden går ind og bruger straffelovens regler til at kunne nedlægge den her påstand.
Det er en af grundene til, at vi har rejst det her spørgsmål.
Derfor vil jeg godt høre, om justitsministeren finder, at det er årsagen til, at man heller ikke har gjort det, fordi der simpelt hen ikke er den tradition, når det er særlovsregler, der bliver dømt efter, at det skulle være årsagen til, at man fra anklagemyndighedens side rent faktisk aldrig nogen sinde har haft det her inde i billedet.
Hvis det er det, der er tilfældet, vil ministeren så være med til at kigge på, om man måske sådan rent teknisk skal overveje, om der er noget, der eventuelt skal flyttes over i udlændingelovgivningen eller den anden vej for at være sikker på, at netop det her instrument også kommer i brug?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-05-04:
Ja, jeg er ikke i stand til at føje noget som helst nyt til det, jeg allerede har svaret.
Jeg har selvfølgelig svaret Folketinget på basis af de oplysninger, som regeringen har fået.
Det er netop en sag, som jeg synes egner sig meget til at drøfte med arbejdsmarkedets parter.
Jeg vil gerne sige til hr. Søren Søndergaard, at regeringens klare opfattelse er, at der skal være sikkerhed for, at udenlandske virksomheder, der vil udføre arbejde i Danmark, gør det på de samme vilkår, som gælder for danske virksomheder, der udfører arbejde her i landet.
Regeringen har ikke nogen som helst anden interesse end at sikre, at den danske arbejdsmarkedsmodel og det danske overenskomstsystem bliver bibeholdt.
Det vil jeg gerne sige.
Jeg tror, jeg i praksis er i stand til at afvise hr. Søren Søndergaards udtalelser som ren teori, men jeg tager meget gerne en samtale med arbejdsmarkedets parter om, hvorvidt der efter arbejdsmarkedets parters opfattelse er behov for strengere regler end dem, der allerede er aftalt.
Alt, hvad vi har foretaget os på dette område, er i overensstemmelse med de ønsker, der er ført frem af arbejdsmarkedets parter, og skulle der fra deres side fremkomme nye ønsker, lytter vi meget gerne til dem fra regeringens side. Hermed sluttede spørgsmålet.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2004-05-04:
Det er i samme boldgade.
I lørdags blev EU-udvidelsen jo en realitet, og der er grund til at lykønske statsministeren med, at den blev en realitet.
Men statsministeren siger i sin indledende redegørelse her i dag, at med hensyn til det indre marked skal de nye lande gradvis indføres i det med undtagelse af ét område, nemlig når det drejer sig om arbejdskraftens frie bevægelighed.
Statsministeren har også stillet sig i spidsen for en aftale med et flertal her i Folketinget - igen uden om Dansk Folkeparti - der går ud på, at hvis en virksomhed i Danmark engagerer medarbejdere fra de ti nye medlemslande, skal der ganske rigtigt følges nogle retningslinjer, så lønniveauet svarer til det typiske lønniveau på arbejdsmarkedet.
Men hvis jeg som privatperson hyrer et polsk firma til eksempelvis at opføre et hus, har statsministeren i virkeligheden ret i det, han siger, nemlig at i det tilfælde er lønniveauet ikke fastsat i den aftale, der er lavet på statsministerens initiativ, men fastsat af arbejdsmarkedets parter.
Hvis fagbevægelsen bliver klar over, at en privatmand ringer til et polsk firma, fordi han gerne vil have lavet et badeværelse, skal fagbevægelsen så lave en blokade af den pågældende privatpersons hus?
Det er jo den ...
Jacob Buksti (S), 2004-05-04:
Resten, påstår man, kan fastholdes inden for råderummet.
Men der er jo ikke noget, der er gratis.
Derfor er det da interessant, at Finansministeriet - altså ikke nogle tilfældige økonomer, men nogle, man må gå ud fra er på hold med regeringen - i svaret på spørgsmål 3238 siger: De direkte provenuvirkninger af regeringens skatte- og afgiftsinitiativer skønnes isoleret set at bidrage til en akkumuleret mindre reduktion af ØMU-gælden på knap 20 mia. kr. i 2004.
Regningen sender man altså videre til næste generationer, fordi man forøger gælden med 20 mia. kr.
Er det ikke korrekt?
Svend Erik Hovmand (V), 2004-05-04:
Jeg tror, det er ganske vigtigt også for spørgeren at være opmærksom på, at vi altså nu oplever en positiv udvikling for tredje måned i træk i beskæftigelsen, og at vi nu oplever, at det økonomiske opsving ganske langsomt begynder at komme i gang.
Vi syntes, at det gik lidt for langsomt.
Vi synes, at vi havde brug for at få lidt mere fart på, og derfor forårspakken.
Den indeholder en række elementer: et skattestop.
Hvis vi regner det hele sammen, skattestop, suspension af SP-bidrag, spørgsmålet om lavere skat osv., en række ting, så er det en saltvandsindsprøjtning til omsætningen og forbruget i det danske samfund med henblik på at sikre flere arbejdspladser, større omsætning osv. Alt det er nu kommet i gang, og man ser og oplever nu den positive psykologiske effekt, det har haft længe før, at skattelettelsen i virkeligheden er blevet udbetalt.
Det synes jeg viser noget om, at der i befolkningen i hvert tilfælde er en stor tiltro til det her.
Når så økonomerne med nationalbankdirektøren i spidsen siger, at det kan holdes inden for de økonomiske rammer, så er jeg helt tryg ved det.
Jacob Buksti (S), 2004-05-04:
Det er fuldstændig rigtigt, at den diskussion har vi haft mange gange, og den kan blive meget teoretisk.
Det er slet ikke det, jeg vil ind på.
Det, som jeg synes er interessant, er, at ministeren er glad for, at han er den minister, som gennemfører de største reelle skattelettelser.
Det, der er hele pointen, er, at reelle skattelettelser må betyde ufinansierede skattelettelser.
Der er ikke anvist finansiering, heller ikke i det 2010-perspektiv, som ministeren anfører. Jeg vil da gerne høre, om ministeren er bekendt med, at Finansministeriet i det samme svar til mig på spørgsmål S 3238 anfører, at den her udvikling har betydet, at ØMU-gælden er afdraget med 20 mia. kr. mindre, end den ellers ville have været.
Svend Erik Hovmand (V), 2004-05-04:
Jeg vil bare sige, at hele den diskussion har vi været inde i nogle gange, allerede første gang vi diskuterede spørgsmålet om de skattelettelser, som heldigvis blev gennemført i forgårs.
Da vi havde den første diskussion af det spørgsmål, havde vi en meget stor diskussion om 2010-målsætningen.
Jeg tror, vi må erkende, at den diskussion kan diskuteres ud fra mange forskellige synsvinkler, men det, der er bred enighed om også blandt økonomer, er, at de lettelser, vi her har gennemført, kan rummes inden for 2010-målsætningen.
Det vil sige den målsætning, som et bredt flertal i Folketinget har stået for gennem ganske lang tid, om de økonomiske principper for udviklingen i Danmark, afviklingen af gæld osv. Jeg vil bare sige, at det, der har været afgørende for regeringen, selvfølgelig har været, at vi har gennemført en politik her, som har sat gang i udviklingen, hvilket vi havde brug for, og som beskæftigelsen ikke mindst havde brug for, inden for rammerne af de økonomiske muligheder, som vi har i Danmark.
Jacob Buksti (S), 2004-05-04:
Jeg kan forstå på en pressemeddelelse, som ministeren har udsendt i torsdags, at ministeren er en meget glad mand.
Nu er det jo sådan, at vi ved, at ministeren er meget optaget af det følelsesmæssige forhold, og det er vi sådan set også, så derfor vil vi gerne gøre alt for at stimulere ministerens gode humør.
Når nu Finansministeriet i et svar til mig også i sidste uge kommer frem til, at regeringens politik på skatte- og afgiftsområdet har ført til lettelser på i alt knap 22 mia. kr. i 2004, så vil jeg gerne høre ministeren, om ikke ministeren godt vil forklare Folketinget, hvordan de her 22 mia. kr. er finansieret.
Svend Erik Hovmand (V), 2004-05-04:
Jeg er nødt til at sige til spørgeren, at man jo ikke på den måde kan holde det ene ude fra det andet. Det her er en del af konsekvensen af tonnageskatteordningen.
Det er en overgangsregel, som handler om en række afskrivningsmuligheder, som eksisterede længe før, jeg tiltrådte som minister, længe før tonnageskatteordningen blev gennemført.
Den har faktisk fungeret i en række år.
Den ordning laver vi om i forbindelse med tonnageskatten, og derfor indføres en overgangsregel, som har de konsekvenser, jeg netop har beskrevet.
Jeg tror altså, at man her skal være klar over, at det, vi gjorde i Danmark på det tidspunkt, var at gennemføre en ordning, som en lang række andre europæiske lande var i færd med at gennemføre eller havde gennemført.
Jeg må sige, at det var utrolig vigtigt for Danmark, at vi gennemførte en sådan ordning, som sikrede, at vilkårene for at drive det erhverv i Danmark ikke adskiller sig væsentligt fra vilkårene i andre lande.