Ole Vagn Christensen (S), 1997-11-26:
Socialdemokratiet kan støtte forslaget om, at dimittender, som ønsker at lade sig overflytte til en anden a-kasse, eller som ønsker at forblive i deres nuværende a-kasse, får valget mellem dimittendstatusen eller bevarelsen af hidtidige rettigheder, hvad angår den hidtidige dagpengeperiode og den individuelle dagpengesats.
Vi er også godt tilfreds med, at vi nu får rettet op på skævheden omkring optjening af feriedagpenge.
Der har f.eks. været personer, som har deltaget i uddannelse som led i jobrotationer.
Med lovforslaget sikrer vi således retten til optjening af feriedagpenge i perioder, hvor et medlem har fået udbetalt ydelser, der kan sidestilles med andre tilsvarende ydelser.
Socialdemokratiet kan også støtte regeringens forslag om at tildele Direktoratet for Arbejdsløshedsforsikring bedre værktøjer til at bekæmpe snyd og svindel med dagpenge i forbindelse med sort arbejde eller ophold i udlandet.
Vi har noteret os ministerens ønsker om en præcisering
af direktoratets kompetence i tilsynssager i forhold til a-kassernes afgørelse over for det enkelte medlem.
Der er dog også et element i lovforslaget, som vi ser skeptisk på.
Det drejer sig om forslaget om, at a-kasserne får pligt til særskilt at angive administrationsbidraget på kontingentopkrævningen.
Vi kender jo fra de tidligere debatter den positive udlægning omkring øget åbenhed over for medlemmer, et synspunkt, der er reelt nok, men spørgsmålet er imidlertid, om angivelsen af administrationsbidraget er et reelt sammenligningsgrundlag.
Sagen er jo den, at administrationsbidraget ikke, som påstået af oppositionen, er en troværdig målestok for a-kassernes effektivitet, bl.a. fordi nogle medlemsgrupper nu engang har større behov for mere service og vejledning end andre grupper, og heraf følger nu engang øgede administrationsudgifter for nogle a-kasser. Socialdemokratiet mener derfor, at kravet om angivelsen af administrationsudgifter skaber grundlag for sammenligninger på fejlagtigt grundlag, og vi mener ikke, det kunne holde, hvis det var sådan, at det skulle være lagt ind under markedsføringsloven.
Endvidere synes vi, det er lidt paradoksalt, at vi gang på gang hører den borgerlige opposition hyle op om behovet
Jeg har svært ved at se disse sammenhænge; vi kender det jo også fra ATP-loven.
Også fordi jeg mener, at administrationsbidraget ikke siger noget i sig selv og dermed er en unødvendig administrativ byrde. Det siger jo alene noget om udgifterne og ikke noget om indholdet.
Hvis forbrugeroplysning skal give mening, skal den udspecificeres i et omfang og i en detaljeringsgrad, der medfører endnu større administrationsudgifter, og det er nok ikke den vej, vi skal.
Indskydes skal da også, at der har været megen skepsis omkring det her.
Der har endda været talt om: Er der nu, ved det, der er sket her, ved det, at nogle partier er gået sammen uden om regeringen og prøver at sige, at det her forslag er et meget væsentligt forslag, fordi man altid kan se, hvad udgifterne bliver brugt til, tale om, at der foregår en hetz imod a-kasserne?
Det, man kunne skydes i skoene, er, at når vi ikke har set andre forslag på andre områder, så er det inkonsekvent, for så var det vel på sin plads at sige, at hvis man skal leve op til det her med, at man skal kunne se, hvordan statens penge bliver brugt, og hvordan de bliver administreret, så har vi jo lignende forhold, når det drejer sig om landbruget; vi har lignende forhold, når det drejer sig om industrien, og vi har lignende forhold, når det drejer sig om idrætsorganisationer.
Og det var derfor, jeg sagde, at vi ikke har set noget på dissse andre områder.
Men summa summarum skal jeg oplyse, at Socialdemokratiet støtter det samlede lovforslag, som vi ser som en lang række forbedringer af den hidtidige lovgivning, og jeg skal også anbefale det på SF's og Det Radikale Venstres vegne.
De sidste bemærkninger var nogle gode bemærkninger: at man fra Venstres side ikke vil forhindre, at man kommer plat og svindel til livs, og at man også vil sørge for, at der ligger de nødvendige oplysninger.
Det er god politisk forbrugeroplysning.
Når det drejer sig om den første del af hr. Løkke Rasmussens tale, var det spørgsmålet om det der administrationsbidrag og om bedre vidende, men der er jo ikke noget, der skal holdes hemmeligt.
Vi går også i Socialdemokratiet fuldstændig ind for åbenhed, men dét, vi prøver at sige, er, at man prøver at narre nogle mennesker ved at sige, at de ved at læse nogle tal kan se, hvad det er for en service, de får.
Det kalder jeg vildledende politisk forbrugeroplysning.
Så må jeg også sige, at det blev fremført som argumentation, at man havde et ønske om, at når der var statslige penge inde i billedet, skulle folk se, hvordan pengene bliver administeret.
Dér må jeg klart sige, at den holdning kunne man også have over for landbruget, den kunne man have over for industrien, og den kunne man have over for idrætsorganisationerne, som også administrerer statslige midler.