runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Egil Møller (DF), 2000-04-06:
Heller ikke denne gang kan vores normale ordfører på området være til stede, og jeg skal derfor på Dansk Folkepartis vegne fremføre følgende: Forslaget gennemfører Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om en fællesskabsramme om elektroniske signaturer og skaber dermed grundlag for skabelsen af et indre marked for tjenester vedrørende elektroniske signaturer og certifikater til disse.
Ved at benytte en elektronisk signatur og et certifikat hertil kan der skabes sikkerhed for, at en elektronisk meddelelse stammer fra den, der er angivet som underskriver af meddelelsen, og for at meddelelsens indhold ikke efterfølgende er blevet ændret.
Lovforslagets sigte er at skabe et marked for certifikater med et tilstrækkeligt sikkerhedsniveau.
Derfor indeholder lovforslaget en række krav vedrørende sikkerhed, organisation, økonomiske ressourcer, revision m.v., som skal opfyldes af de nøglecentre, som ønsker at benytte betegnelsen kvalificerede certifikater.
Samtidig etableres der et statsligt tilsyn med centrene, og endvidere indeholder forslaget skærpede regler om de omhandlede nøglecentres erstatningsansvar.
Med lovforslaget ser det nu endelig ud til, at der etableres et grundlag for kommunikation via Internettet, således at dokumenter, der sendes elektronisk, får retsgyldighed.
Det bliver således muligt, at forbrugerne, private virksomheder og offentlige myndigheder på en hurtig og effektiv måde kan udveksle aftaler om køb af varer og tjenesteydelser, ligesom borgernes kontakt med de offentlige myndigheder i forbindelse med udstedelse af tilladelser, indbetalinger af skatter og afgifter og andre former for juridisk bindende kommunikation med det offentlige bliver mulig.
Dansk Folkeparti kan støtte lovforslaget.
Ole Hækkerup (S), 2000-04-06:
En elektronisk signatur eller underskrift skal give sikkerhed
for, hvem der har underskrevet et elektronisk brev, og at der ikke er ændret i meddelelsen.
Med dette lovforslag sættes rammerne op for, hvordan det marked skal fungere.
Et nøglecenter bliver ansvarligt for, at underskriveren er den, som han eller hun udgiver sig for at være, og nøglecentrene vil blive kontrolleret af et særligt tilsyn i Telestyrelsen.
På den måde skulle dette lovforslag gerne fremme både en sikker handel på Nettet og en sikker informationsudveksling i borgernes og virksomhedernes kontakt med det offentlige på Nettet.
Og her ligger de virkelige perspektiver i dette forslag, for en sikker og juridisk bindende kommunikation med det offentlige på Nettet betyder, at indbetaling af skat, udstedelse af tilladelser m.v. kan ske rent elektronisk, og det giver store muligheder for at forbedre den offentlige service over for både borgere og virksomheder og vel at mærke forbedre servicen samtidig med, at der også er en økonomisk gevinst for stat, amter og kommuner ved mindre ressourceforbrug.
Derudover er den elektroniske signatur naturligvis afgørende for udviklingen af handel på Nettet.
Både for handel på Nettet og for bedre offentlig service kommer en del af fundamentet på plads med det her lovforslag.
Det næste skridt bliver så selvfølgelig at bruge mulighederne.
At satse på at omstille den offentlige service ved hjælp af de nye muligheder handler om lettere administration, større åbenhed og mindre omkostninger.
I Socialdemokratiet mener vi, at meget af det vil ske med gennemførelsen af regeringens IT-politiske redegørelse til Folketinget om omstilling til netværkssamfundet, så vi er på forkant med at klare udfordringerne og bruge mulighederne, og derfor skal jeg naturligvis anbefale lovforslaget til vedtagelse.
Søren Kolstrup (EL), 2000-04-06:
Enhedslisten er ganske enig i, at lovforslaget her er nødvendigt.
Vi er i en fase af IT-udviklingen, hvor en regulering på området er nødvendig.
Aftaler, e-handel og mere kommunikation skærper behovet for lovforslaget.
Enhedslisten er interesseret i forbrugerbeskyttelse, men vi er ikke overbevist om, at dette forslag er tilfredsstillende.
Det springende punkt er, om det er forbrugerbeskyttelsen, der er i forgrunden i forslaget, og det er det ikke nødvendigvis.
Det kan lige så vel være ønsket om mere harmonisering, hvad der i sig selv ikke er et argument imod forslaget, men det er et spørgsmål om, hvad der ligger i det, f.eks. ønsket om varernes frie bevægelighed m.v. Der er flere ting, vi frygter, og som vi mener bør forbedres, for at vi kan støtte forslaget.
Vi frygter frivillighedsprincippet.
Ikke alle nøglecentre er underordnet denne ordning, så vidt jeg kan læse.
Det enkelte nøglecenter kan vælge at udbyde kvalitetscertifikater og andre certifikater, der ikke nødvendigvis er kvalitetscertifikater, og det kan, så vidt vi kan bedømme, medføre noget rod.
Der er, så vidt vi kan se, ikke nødvendigvis tilstrækkelig kontrol med disse nøglecentre.
Et krav om en autorisation forud er vigtigt.
Jeg vil gerne modsiges, hvis det ikke er korrekt forstået.
Og det fører hen imod - jeg tror også, SF's ordfører var inde på det - hvor vigtigt det er at have offentlige nøglecentre.
Det sidste, jeg skal anføre, er den sikkerhedsmæssige diskussion, altså risikoen for, at en signatur simpelt hen kan stjæles og misbruges. Vi må jo sige, at selv om det måske ikke bliver særlig tit, er den risiko til stede, og derfor må vi drøfte, hvad vi kan gøre ved det, og hvad det er for en retsdiskussion, vi skal have. Skal vi også have en diskussion om klage- og ankenævn?
Hvis jeg skal summere op, mener vi simpelt hen, at der er for meget marked i forslaget, og at der er for lidt sikkerhed for en ensartet kontrol.
Vi hører gerne, om nogle af vore kritikpunkter skyldes misforståelser, men sådan som forslaget foreligger, er vi meget, meget nervøse for det.
Vi mener, at netop fordi man har været hurtigt ude, netop fordi man har været vaks på aftrækkeren, er der ekstra grund til at gøre det meget, meget bedre end det, der foreligger her.
Tove Videbæk (KRF), 2000-04-06:
Dette lovforslag gennemfører Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om en fællesskabsramme for elektroniske signaturer og skaber dermed grundlaget for skabelsen af et indre marked for tjenester vedrørende elektroniske signaturer og certifikater.
Forslagets formål er at fremme en sikker og effektiv anvendelse af elektronisk kommunikation ved at fastsætte en række krav til de nøglecentre i Danmark, der ønsker at udstede certifikater til elektroniske signaturer til offentligheden.
Elektroniske signaturer kan jo medvirke til at gøre det mere sikkert og attraktivt for både forbrugere, private virksomheder og offentlige myndigheder at bruge Internettet til f.eks. elektronisk handel, udveksling af oplysninger og levering af serviceydelser m.v. Vedrørende krav til nøglecentrenes virksomhed mener vi i Kristeligt Folkeparti, at det er positivt, at forskningsministeren ved udformningen af bestemmelsen om systemrevision har lagt vægt på at sikre, at denne foretages af en helt ekstern part med høj kompetence inden for revisionsområdet samt inden for IT-teknisk og -sikkerhedsmæssig revision.
Blandt høringssvarene var der kommentarer fra Det
Centrale Handicapråd, De Samvirkende Invalideorganisationer og Foreningen af Danske Døvblinde, som anmoder om, at der tages højde for handicappedes særlige problemer i relation til denne teknologi.
I øvrigt vil jeg i forbindelse med høringssvarene gerne give udtryk for tilfredshed med, at vi modtog den enorme stak høringssvar i god tid før første behandling.
Tak for det!
Kristeligt Folkeparti ser frem til en positiv behandling
af forslaget i udvalget.
Knud Erik Hansen (SF), 2000-04-06:
Sikkerheden i det her er jo meget vigtig, og jeg er enig med ministeren i, at det både er den reelle sikkerhed og også den psykologiske sikkerhed, hvis det virkelig skal blive udbredt.
Og derfor vil det være meget betænkeligt, hvis vi laver nogle systemer, hvor det viser sig, at vi får måske tre eller fire sager, hvor en signatur er misbrugt.
Det kan faktisk komme til at skade systemet ganske meget.
Derfor tror jeg, det er meget vigtigt, at vi lægger vægt på også at diskutere, hvad det er for en optimal sikkerhed, vi kan give brugerne, og om det er nødvendigt, at vi faktisk via lovgivning er enige om, at ting så vidt muligt skal være teknologiuafhængige.
Men man kan godt diskutere teknologiformer, og dér er det jo principielt, om signaturen ligger på pc'en, eller den ligger adskilt fra pc'en.
Jeg synes, det er vigtig diskussion, fordi jeg tror, at det kan være et reelt problem, men det er klart, at det også kan blive et psykologisk problem, hvis vi ikke sørger for den optimale sikkerhed.
Så mangler jeg faktisk en kommentar til, hvad det offentliges rolle skal være i etableringen af det her.
Jeg synes bl.a., det er problematisk, hvis man alene satser på private udbydere, at man så kun kan have aftaler, der gælder over 6 år.
Søren Kolstrup (EL), 2000-04-06:
Jeg skal ikke benægte, at der er forbrugerhensyn i det her.
Det, der var mit spørgsmål, var, om de hele tiden var i forgrunden.
Jeg vil godt repetere et par spørgsmål til ministeren: Er det ikke korrekt opfattet, at nok er der kontrol, tilsyn med nøglecentrene, o.k., men når det drejer sig om en forudautorisation, mangler der nogle regler for en sådan autorisation.
Ja, muligvis ønsker man slet ikke en sådan.
Det er det ene.
Det andet er det, som SF's ordfører var inde på:
sikkerhedsspørgsmålet.
Og det tredje er også spørgsmålet, om ministeren vil tilkendegive noget omkring det offentliges rolle, herunder offentlige nøglecentre.
Birte Weiss (S), 2000-04-06:
Ja, det, der er lagt op til i lovforslaget, er ikke offentlige nøglecentre.
Det er et tankesæt, der går på, at virksomheder, som har stor erfaring med at behandle spørgsmål af den her karakter, kan oprette en virksomhed og skal have autorisation til det.
Når man så spørger, hvorfor dette her skal være privat, hvorfor er det ikke noget, som alene skulle ligge i det offentlige, så mener jeg, at vi allerede har gode erfaringer med, at man jo f.eks. har overladt det til PBS at udstede kort til økonomiske transaktioner, der har med banker at gøre.
Det kan da godt være, at de vil byde på denne her opgave.
Det kan være, at Kommunedata vil byde på den, det kan være, at PostDanmark vil byde på den eller Teledanmark, hvad ved jeg, men jeg forestiller mig, at det vil være virksomheder af den karakter, som i forvejen er inde i temaer, der har med hele det her samlede univers at gøre.
Jeg synes, at tankegangen om, at der også skulle være et offentligt nøglecenter, er mere velegnet til at drøfte i udvalget.
Jeg modtager meget gerne spørgsmål og argumenter for og imod det, og så kan vi jo tage drøftelsen på den baggrund.
Til hr. Søren Kolstrup, der spørger: Ja, ja, jeg kan da godt se, at det her tager udgangspunkt i forbrugerinteresser
, men er forbrugerinteresser nu fuldstændig i forgrunden, kan jeg sige, at det i hvert fald er det, der har været bestræbelsen med lovforslaget.
Forbrugeren får for det første mulighed for at vælge imellem forskellige nøglecentre - altså forbrugerens frie valg - og for det andet skal det ske på et så sikkert grundlag som overhovedet muligt, og for det tredje etableres der nogle regler omkring forvaltningen af denne sikkerhed, som både har at gøre med tilsyn og med den måde, Telestyrelsen skal fungere på i forhold til det faktiske forbrug.
Så tilbage står, at vi, når det her lovforslag er vedtaget, har fået skabt en meget stor sikkerhed, og jeg ser meget frem til, at vi her får et redskab til at gøre det oplagt i praksis at bruge nettet til alle de forskellige typer transaktioner, som man i dag af naturlige grunde har været en smule afventende over for, fordi man ikke rigtig har vidst - og det er vel en meget naturlig psykologisk mekanisme med en teknologi, der er ny - hvor tingene endte.
Det, der er det virkelig positive ved det, vi nu sætter i gang, er, at det bliver en kombination af sikker identifikation af personen og samtidig en sikkerhed for, at der ikke har været nogen, der har været inde og pille ved den meddelelse, der fremsendes.
For rent teknisk er det jo sådan, at hvis der skulle have været nogen inde og pille ved den, så ville man simpelt hen ikke kunne åbne meddelelsen.
Så ville nøglen ikke virke, og med den kombination tror jeg egentlig, at man er ganske langt.
Men som sagt ser vi frem til udvalgsarbejdet i Forskningsministeriet, og jeg stiller når som helst også gerne op til samråd om en række af de lidt mere principielle diskussioner, det kunne være interessant at tage.
Kim Behnke (FRI), 2000-04-06:
Jeg skal beklage, at jeg var optaget af anden aktivitet i huset og blot sørge for, at ministeren går hjem med den viden, at i Frihed 2000 støtter vi forslaget.
Vi har den opfattelse, at det her er begyndelsen på en udvikling, der vil komme til at foregå i de kommende år.
Alene den teknologiske udvikling vil fordre, at den her lov sikkert kommer til revision ganske mange gange, efterhånden som teknologien udfordrer os. Så vores opfattelse er, at nu skal vi se at komme i gang.
Dansk erhvervsliv, alle har eftersøgt elektronisk signatur og et dansk regelsæt, og det støtter vi, at vi får.
Morten Helveg Petersen (RV), 2000-04-06:
Det er jo en glædens dag, som andre ordførere før mig har været inde på, så endnu flere roser til forskningsministeren, også fra radikal side.
Det er flot, at forskningsministeren kan sende et lovforslag til høring samme dag, som man når til enighed i EU, og det er flot at se lovforslaget lagt frem så hurtigt, som tilfældet er her.
Det forslag, vi behandler, er jo i virkeligheden udtryk for, at vi tager en diskussion om tillid.
Tillid er nøgleordet.
Det er vigtigt, at der er tillid til, at vi kan begå os på Internettet som forbrugere og som borgere.
Det er vigtigt, at vi kan identificere os, så der er sikkerhed for, at det er den rette modtager og afsender af al den kommunikation, der finder sted over Nettet.
Tillid er vigtig for, at e-handelen forhåbentlig virkelig kan tage afsæt på et tidspunkt, og tillid er vigtig for at udvikle den digitale forvaltning og visionen om, at vi som borgere kan være i kontakt med myndighederne 24 timer i døgnet alle ugens 7 dage og alle årets 12 måneder.
Lad mig til sidst hæfte mig ved nogle af de ting, der udestår: Vi er nødt til at forholde os til spørgsmålet om retsvirkningen, og vi er nødt til at understrege vigtigheden af, at der bliver sat tempo på det arbejde, der er i gang med at kigge på retsvirkningen af digitale signaturer og konsekvenserne for lovgivningen generelt.
Frank Jensen (S), 2000-04-07:
Beslutningsforslaget fra Det Konservative Folkeparti går ud på, at regeringen inden den 1. februar år 2001 skal fremsætte forslag til ændringer af retsplejeloven, således at alle nævningesager i fremtiden behandles ved byretten i første instans, og således at det bliver muligt at anke både skyldsspørgsmålet og strafudmålingen i disse sager.
I hvert fald ligger det fremsatte beslutningsforslag tæt op ad de tanker og ideer, som Retsplejerådet dengang fremlagde.
Jeg har tidligere tilkendegivet, og det vil jeg gerne gentage her i dag, at jeg er positiv over for Retsplejerådets forslag til en nævningereform, som vil sikre en bedre behandling af de alvorligste straffesager og samtidig styrke retssikkerheden for de tiltalte.
Den nuværende byretsstruktur med mange enedommerembeder er imidlertid ikke indrettet til en nævningereform.
Dommerne og det øvrige personale vil altså ikke have mulighed for at opbygge en erfaring i at behandle disse sager.
De fleste byretter har heller ikke lokaler, som er egnede til at behandle nævningesager i.
Retsplejerådet har foreslået, at nævningesager skal behandles ved de 14 byretter, hvor landsretterne i dag har bitingsteder, og eventuelt også ved retten i Roskilde.
Dommerforeningen har i sit høringssvar over betænkningen vendt sig imod en sådan opdeling i førsteklasses og andenklasses byretter, som på en uheldig måde vil foregribe arbejdet i domstolenes strukturkommission.
Jeg mener derfor, at det er rigtigst at vente med nævningereformen, indtil overvejelserne i strukturkommissionen er afsluttet, og at det ligger fast, hvordan den fremtidige retskredsstruktur kommer til at se ud.
Målet er at gennemføre en sammenhængende reform på domstolsområdet.
Det tager lidt tid, det vil jeg gerne indrømme, men for regeringen har en gennemtænkt reform højere prioritet end en halv løsning, der alligevel skal laves om, når arbejdet med en omstrukturering af domstolene for alvor tager fart.
Regeringen kan derfor ikke støtte beslutningsforslaget, uanset om vi har stor sympati for de grundtanker, der ligger bag forslaget.
Vi ser frem til at kunne lave den nævningereform, som vi er enige i skal til, når vi har retskredsstrukturen på plads med gennemgangen og Folketingets vedtagelse af den kommende retskredsstrukturreform.
Sandy Brinck (S), 2000-04-07:
Beslutningsforslaget om toinstansprincippet er et omfattende og principielt spørgsmål om indretningen af det danske retsvæsen, og som alle andre principielle spørgsmål kan det ikke løsrives fra sin kontekst.
Med andre ord: Vi kan ikke diskutere toinstansprincippet uden at skulle forholde os til hele retssystemet.
Som ministeren har nævnt i sit indlæg, har Retsplejerådet anbefalet indførelse af et toinstansprincip i nævningesager, men som det bl.a. fremgår af »Lov og Ret« fra februar 2000, som er skrevet af medlemmerne af Retsplejerådet, ja, så har sådan en ændring flere strukturelle konsekvenser for hele retssystemet. En uundgåelig konsekvens er ændringer af ressourcefordelingen, antallet af dommere samt ikke mindst disse dommeres kompetencer, blot for at nævne nogle få ændringer, og som det er forslagsstillerne bekendt, behandles disse konsekvenser inden for rammerne af strukturkommissionen.
Når vi nu har bedt eksperterne om at give os et overblik over de her strukturelle konsekvenser, så vil det altså efter vores mening være uhensigtsmæssigt og heller ikke særlig respektfuldt over for kommissionens arbejde at tage den politiske beslutning, før vi ser hele omfanget af dets konsekvenser.
Vi mener altså ikke fra socialdemokratisk side, at tidspunktet er modent til at pålægge regeringen at indføre toinstansprincippet, al den stund hverken den eller vi har det fulde overblik over konsekvenserne.
Det er mig imidlertid magtpåliggende på vegne af den socialdemokratiske folketingsgruppe at give udtryk for, at det efter vores mening er ønskeligt at få en reform af nævningesager, som styrker sagsøgtes retssikkerhed via mulighederne for at anke ikke alene strafudmålingen, men også selve skyldsspørgsmålet.
Men retssikkerhed ligger ikke alene i muligheden for at anke sin sag.
Borgernes retssikkerhed i forhold til systemet ligger også i en fagligt kompetent behandling samt et effektivt retsvæsen, hvor sagerne bliver behandlet inden for et vist tidsrum.
Effektivitet og faglighed skal gå hånd i hånd, hvilket vores nuværende byretssystem ikke ville kunne leve op til, hvis vi blot tog beslutningen om toinstansprincippet uden at have øje for de tilpasninger i strukturen, som beslutningen ville kræve.
Vi er fra socialdemokratisk side fortrøstningsfulde med hensyn til, at en sådan større reform kan lykkes, men resultatet afhænger af, at processen får lov til at munde ud i en helhed.
Så vi vil blot venligt anmode om at mobilisere
den sidste tålmodighed, inden vi har det rette beslutningsgrundlag.
Vi afviser altså beslutningsforslaget med den begrundelse, men ikke med henvisning til en politisk uenighed
om målet for en helhedsorienteret reform, hvilket er en styrkelse af den enkeltes retssikkerhed.
Tom Behnke (FRI), 2000-04-07:
Lige da jeg så beslutningsforslaget, var min første tanke: Jamen er det ikke præcis det, som justitsministeren er i gang med i øjeblikket?
Er det ikke præcis det, vi har diskuteret adskillige gange, og som vi jo faktisk er enige i, nemlig at vi på en eller anden måde skal få gennemført et toinstansprincip i alle sager og dermed også i nævningesager?
Men så tænkte jeg jo selvfølgelig lidt videre: Gad vide, hvad årsagen så er til, at Det Konservative Folkeparti vælger at fremsætte et beslutningsforslag lige præcis nu?
Er det, fordi man synes, at justitsministeren og ministeriet er for langsomme?
Skal vi have sat lidt mere fart på?
Jeg ved nu ikke, om det går så trægt.
Jeg synes, at det med så kompliceret lovgivning også bør tage sin tid, og så bør man også være meget grundig, inden vi når frem til, at ministeren fremsætter et lovforslag.
Men ikke desto mindre har vi i Frihed 2000 den opfattelse, at vi støtter forslaget.
Vi er enige i, at det ikke gør noget, at man lægger lidt pres på ministeren, og vi er også enige i selve forslagets indhold.
Vi er helt enige i, at vi bør have et toinstansprincip i alle sager og også i nævningesager, og dét, som man fra forslagsstillernes side har lagt op til, at det f.eks. kun er nogle byretter, hvor det her ville kunne lade sig gøre, hvor man måske har et mere begrænset antal nævninge - måske har man ikke tre dommere, men kun to juridiske dommere - er jo ideer, som vi støtter meget, og de er også, som forslagsstillerne nævner det, et oplæg til forhandling.
Den præcise model for, hvordan det skal gennemføres, overlader forslagsstillerne til en diskussion og til, hvad der kan samle sig flertal for.
Men i hvert fald: Beslutningsforslaget som sådan, sigtet med beslutningsforslaget, er vi enige i, og skulle forslagsstillerne ønske at køre frem til en betænkningsafgivelse, så stemmer vi for beslutningsforslaget, men det kunne være, det var mere hensigtsmæssigt, at vi skrev en beretning over forslaget og så på den måde satte lidt mere fut i ministeriet.
Elisabeth Arnold (RV), 2000-04-07:
Jamen jeg skal ikke ødelægge den gode stemning og bryde rækken af positive tilkendegivelser.
Jeg synes, der er god grund til at have sympati for det forslag, som Det Konservative Folkeparti her fremsætter.
Der er to vigtige ting, der er dominerende i forslaget:
for det første, at der skal være et toinstansprincip - man skal kunne få prøvet sin sag i to instanser - og for det andet, at flere lægfolk skal deltage i retsbehandlingen.
Begge ting er vi meget positive over for.
Spørgsmålet er alene: Hvordan og hvornår? Jeg er nødt til at sige, at der jo er den diskussion, vi ikke har afsluttet endnu, om, hvordan nævningeinstitutionen skal reformeres fremover.
Skal der være en mindre nævningebestand i den enkelte ret?
Skal de votere sammen med dommeren eller alene osv.?
Den diskussion er vi ikke færdige med i Retsudvalget eller dér, hvor vi ellers diskuterer den slags ting.
Og vi har også hele diskussionen om retskredsenes sammensætning og placering: Skal de være større for at kunne tage denne ekstra bemanding ind, denne ekstra byrde, som det er at skulle behandle sagerne ved byretten også i nævningesammenhæng?
Så jeg synes, at det rigtigste må være at sige, at vi har meget sympati for forslaget her, og at vi gerne vil sørge for, at disse ideer og disse overvejelser kommer med ind i de overvejelser, vi skal have, når vi diskuterer nævningeinstitutionens reform og reformen af retskredsenes placering og opbygning.
Så med disse ord vil jeg blot sige, at vi vil følge sagen i Retsudvalget og gerne vil medvirke til, at principperne kommer videre i spil.