Gitte Seeberg (KF), 1999-11-11:
Da mit partis ordfører, hr. Helge Adam Møller, er forhindret i at være til stede, skal jeg på den konservative folketingsgruppes vegne fremføre følgende synspunkter.
Det Konservative Folkeparti finder, at en øget anvendelse af samfundstjeneste inden for det eksisterende anvendelsesområde, det vil navnlig sige i sager om berigelseskriminalitet, er rigtig.
Men det er vigtigt at slå fast, at kriminelle, der tidligere har været idømt samfundstjeneste, eller f.eks. forhærdede tyveknægte som absolut hovedregel ikke skal have mulighed for at blive idømt samfundstjeneste. De har én gang fået en chance for at slippe for fængsel, men har åbenbart ikke lært af dette.
Her må det gamle ordsprog følges: Vil man ikke høre, så må man føle.
Det andet hovedelement i forslaget om, at spritbilister, som er alkoholikere, får mulighed for at blive idømt en betinget dom med samtidigt krav om gennemførelse af en anerkendt og kontrolleret alkoholbehandling, kan vi også støtte.
Her lægger vi meget vægt på, at det sikres, at den behandling, man skal deltage i, er effektiv, og at det bliver kontrolleret nøje, at den dømte følger behandlingen.
Er det ikke tilfældet, må der straffes på normal vis. Det tredje hovedelement i forslaget lægger op til at idømme samfundstjeneste for spiritus- eller promillekørsel i langt de fleste tilfælde, hvor det tidligere ville have udløst en frihedsstraf mellem 10 og 60 dages hæfte.
Det kan vi ikke ubetinget støtte.
Der er elementer i dette forslag, der klart strider mod min konservative retsopfattelse.
Lovforslaget betyder jo, at næsten uanset hvor stor en promille, man kører med, altså uanset hvor sanseløst beruset man har måttet være, når man sætter sig bag rattet, så vil man kunne nøjes med at blive straffet med en bøde samt 30-60 timers samfundstjeneste i fritiden, f.eks. på et bibliotek.
Det er simpelt hen for billigt sluppet i forhold til den meget grove alvorlige kriminelle handling, man har begået.
Fakta er jo, at sætter man sig ud i sin bil med en promille på 2,5 eller derover, er der meget stor risiko for, at man bliver årsag til trafikuheld, som koster dræbte eller kvæstede.
Lad mig tage et eksempel: Ifølge lovforslaget vil en person, der kører med en promille på 2,5, altså fem gange mere end det tilladte, slippe med 30 timers samfundstjeneste.
Men det er nok de færreste, der har prøvet at have en promille på 2,5.
Det svarer til, at man i løbet af 3 timer har drukket 13 øl eller i løbet af 1 time har drukket to hele flasker rødvin, eller, hvis man foretrækker de mere stærke sager, at man i løbet af 1 time har drukket en halv flaske whisky.
Når vi samtidig ved fra forskning, at man allerede ved promiller på under 2 har en risiko for at blive indblandet i et uheld, der er langt mere end hundrede gange større, end hvis man er ædru, synes vi, det er urimeligt at slippe med en straf på 30 timers arbejde aften eller weekend. Lad mig nævne et andet eksempel på lovens urimelige konsekvens, hvis den bliver vedtaget: En mand, der kører spritkørsel med mere end 2,5 promille i blodet, og som inden for de sidste 5 år er dømt for nøjagtig samme forseelse, han vil, selv om kørslen sker under skærpede omstændigheder og er groft uforsvarlig, slippe med 60 timers samfundstjeneste samt en bøde.
Vi ønsker heller ikke at kunne anvende samfundstjeneste, når promillen er mere end 2, og det er en andengangsforseelse.
Endelig kan vi ikke acceptere, at man slipper med samfundstjeneste, hvis det er tredje gang, man kører spritkørsel, uanset promillens størrelse.
Sammenfattende kan vi støtte hovedideen i forslaget, men på enkelte, men meget vigtige områder finder vi, at lovforslaget lægger op til nogle sanktioner, som er i klar modstrid med almindelige menneskers retsopfattelse og forseelsens grovhed.
Dette henset til, at det er mange tusinde mennesker, som hvert år kvæstes eller dræbes på grund af spritbilister.