Kristian Jensen (V), 1999-11-19:
Da Venstres ordfører, hr. Jens Vibjerg, ikke kan være til stede, skal jeg på partiets vegne sige følgende: Gang på gang fremsætter regeringen forslag, der vil flytte økonomiske byrder fra staten over på det erhvervsliv, som i forvejen er belemret med en lang række konkurrenceforvridende skatter og afgifter.
Det her forslag er ingen undtagelse.
Her har vi igen et lovforslag, der kun har det ene formål at lægge nye byrder over på erhvervslivet.
I Venstre er vi af den opfattelse, at et sundt og konkurrencedygtigt erhvervsliv er en væsentlig forudsætning
for, at vi i Danmark kan sikre beskæftigelsen, øge valutaindtjeningen og altså i det hele taget sikre levevilkårene i Danmark.
Derfor er vi skeptiske, når regeringen gang på gang fremsætter lovforslag, der på den ene eller den anden måde skubber nye økonomiske og administrative byrder over på erhvervslivet.
Såfremt lovforslaget vedtages, vil der være tale om en ekstraregning til erhvervslivet på 165 mio. kr.
For Venstre er det vigtigt at slå fast, at lovforslaget altså ikke er et spørgsmål om at genindføre arbejdsgiverbidraget.
Arbejdsgiverne betaler allerede i dag lønsumsafgift og tillægsmoms, som netop benyttes til finansieringen af Lønmodtagernes Garantifond.
Frem til finansloven for 1998 fremgik arbejdsgivernes bidrag direkte af finansloven som bidrag fra arbejdsgivere.
Formuleringen blev imidlertid pillet ud af finansloven for indeværende år, dog uden at der skete nogen form for ændringer i forbindelse med finansieringen af Lønmodtagernes Garantifond.
Ikke nok med at lovforslaget er en ekstraregning til erhvervslivet, forslaget betyder også, at staten lægger beslag på den reservefond, som Lønmodtagernes Garantifond har sparet op, og som ifølge bemærkningerne udgør ca. 150 mio. kr.
Ved omlægning af finansieringen af Lønmodtagernes Garantifond i 1988 lovede man, at Folketinget skulle drøfte sagen igen om tilbagelevering af reservefonden, hvis man på ny ville indføre den direkte arbejdsgiverbetaling, men det har arbejdsministeren åbenbart overset.
Så tilbyder arbejdsministeren nu Lønmodtagernes Garantifond i stedet for de godt 150 mio., han inddrager, den sølle trøst, at staten vil stille en garanti, såfremt Garantifonden i perioder skulle få problemer med manglende likvide midler.
I stedet for gang på gang at fremlægge nye tiltag, der øger erhvervslivets udgifter og administrative byrder,
ville det klæde regeringen, hvis dens ministre lidt oftere ville beskæftige sig med, hvordan regeringen kan give erhvervslivet - som jo også er den helt væsentlige kilde i forbindelse med finansieringen af den danske velfærdsstat - bedre arbejdsvilkår.
Hver eneste gang Folketinget vedtager et af regeringens forslag, der pålægger erhvervslivet endnu en række byrder, er det både et slag mod den danske konkurrenceevne og et slag mod de danske virksomheders lyst og mulighed for at investere og dermed skabe nye arbejdspladser.
Det lovforslag, vi behandler i dag, vil ud over de administrative omkostninger, som jo rammer de små virksomheder hårdest, koste erhvervslivet omkring 165 mio. kr. årlig.
Forslaget er derfor endnu en forværring af den danske konkurrenceevne og dermed en form for arbejdsmarkedspolitik, som Venstre har svært ved at se det fornuftige i.
Så vil Venstre i stedet for opfordre arbejdsministeren til at finde en ny plade, der ikke hele tiden kører i den samme rille: Nye afgifter, nye byrder, nye afgifter, nye byrder.
Hvis ministeren ikke kan finde en ny plade, skal vi gerne hjælpe ham med det gennem Venstres finanslovoplæg.