runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lene Jensen (S), 2004-10-20:
Der, hvor jeg stejler fuldstændig vildt og voldsomt, er, når det kommer på tale, at man skal blåstemples for overhovedet at komme i gang på den der produktionsskole.
For de erfaringer, som jeg har gjort mig ved at snakke med de folk, der render rundt derude, er, at man ofte ser, at de unge, som er utrolig svære at motivere, og som har meget få tilbud omkring sig, kommer direkte til produktionsskolen og siger: Goddag, her tror jeg sådan set måske godt, jeg ligesom kunne få gang i noget.
Det, der så er min frygt, hvis svaret er: Jamen det kan også godt være, men du skal bare lige sådan og sådan og sådan og sådan først, er, at vi taber nogle, som vi ikke behøver at tabe.
Hvis man så i en efterfølgende proces, når man ligesom er kommet indenfor i varmen, så finder ud af de her ting: glimrende og gerne sammen med UU.
Men det er selve den der bureaukratiske indgang, som jeg er så bekymret for.
Tina Nedergaard (V), 2004-10-20:
Jeg vil gerne spørge fru Lene Jensen, om ikke Socialdemokraterne også finder det vigtigt, at unge, som finder det attraktivt at komme på produktionsskole, bliver mødt med tilbuddet om og får at vide, at der også er disse tilbud til dig, måske i dit lokalområde, måske andre steder, med henblik på en egentlig forberedelse til en længere erhvervsuddannelse, men ellers også f.eks. de nye EUD+- uddannelser m.v. Er Socialdemokraterne ikke enige i, at det er en meget stor belastning også for produktionsskolerne at skulle være fuldstændig opdateret på hvert eneste nye uddannelsestilbud, der dukker op, og at dette faktisk skal ses som en hjælp, ikke blot til eleven, hvilket jeg mener er åbenlyst, men også til produktionsskolerne, tekniske skoler og de øvrige tilbud, vi har i ungdomsuddannelsessystemet, til at få koordineret en vejledning af, hvor man kan gå hen, hvis man har vanskeligt ved egentlig at klare en skolegang?
Lene Jensen (S), 2004-10-20:
Som det allerede er fremgået, handler det her lovforslag om produktionsskolernes vilkår, og i Socialdemokratiet er vi af den opfattelse, at produktionsskolerne spiller en enormt vigtig rolle i den del af uddannelsessystemet, som er rettet mod de unge, som ikke bare styrter igennem ungdomsuddannelserne, men som rent faktisk kan have det lidt svært, og det er faktisk desværre flere og flere.
Senest har vi således hørt, at det er en ud af fire unge, der ikke opnår en erhvervskompetencegivende uddannelse.
Det betyder ikke, at en ud af fire unge skal på produktionsskole, men det er helt uacceptabelt, og det er et enormt tab for både den enkelte unge og for samfundet, og det burde vi måske bruge tiden på at gøre noget ved frem for at bruge al denne her tid på at fokusere på tekniske regler og på, hvordan man må lave reklame for sin skole.
Lad det bare være klart, at vi ikke har det helt store problem med de to dele, de to små dele, af lovforslaget.
Det er sikkert fint nok, men vi har altså nogle problemer med hovedindholdet, nemlig udformningen af samspillet mellem produktionsskolerne og så Ungdommens Uddannelsesvejledning, også kaldet UU.
Jeg tror sådan set, at det kan være fint nok, at der er et eller andet samspil mellem den unge, Ungdommens Uddannelsesvejledning og så produktionsskolen.
Men sådan som jeg læser lovforslaget, og jeg modtager meget gerne irettesættelser, hvis jeg har læst det forkert, – det håber jeg faktisk jeg har – så lægges der op til en enormt bureaukratisk model, hvor den enkelte unge skal hen i Ungdommens Uddannelsesvejledning og blåstemples og have et stykke papir, eller hvad det nu er, man skal have i hånden, før man kan blive optaget på en produktionsskole.
Jeg tror, at det vil være direkte skadeligt for den enkelte unges reelle muligheder for at komme videre i systemet, fordi en af produktionsskolernes rigtig store styrker jo er, at de møder den unge der, hvor den unge er.
Det vil sige, at hvis man henvender sig som ung på sådan en skole, fordi man har hørt om den eller måske, fordi man har set en annonce, er det mest motiverende, man kan få at vide, altså ikke, at man skal drøne hen på et kontor måske i en anden by og få et stempel eller en attest.
Faktisk tror jeg, det vil være enormt demotiverende, og jeg tror, det vil forhindre mange i at komme videre i et system.
For os er det afgørende, at der i forhold til målgruppen er frit optag på produktionsskolerne både på papiret og i praksis.
Af høringssvarene fremgår en bekymring for, om det her forslag i virkeligheden dækker over, at regeringen er bekymret for, at der er stigende aktivitet på det her område.
Jeg vil gerne høre ministeren, om man er bekymret for det.
Det vil jeg gerne have et svar på.
Samlet set må vi altså melde, at vi ikke kan støtte det her lovforslag, hvis det på nogen måde piller ved det frie optag, og hvis det på nogen måde bureaukratiserer optagelsesprocessen for den enkelte unge oppe på produktionsskolen, og det vil vi meget gerne have afklaret under udvalgsbehandlingen.
Tina Nedergaard (V), 2004-10-20:
Det, der er afgørende her, er netop den unge, som fru Margrethe Vestager også er inde på.
Jeg ser ikke produktionsskolen som sidste udvej.
Jeg ser den ofte som den første udvej med henblik på videre uddannelse, og der skiller vandene måske nok.
Men det er jo heller ikke ubekendt for fru Margrethe Vestager, at hun selv som undervisningsminister i sin tid indførte kvoter for, hvor mange der kunne optages på produktionsskolerne netop i en erkendelse af, at det ikke skulle være hovedvejen ind i vores uddannelsessystem, men forbeholdt netop den målgruppe, som er defineret i lovgivningen.
Vi ønsker med Ungdommens Uddannelsesvejledning at styrke elevens valg med henblik på optagelse på enten produktionsskolerne eller erhvervsskolerne eller andre uddannelsessystemer.
Margrethe Vestager (RV), 2004-10-20:
Jeg forstår ikke helt, hvorfor denne store omsorg ikke også skal udstrækkes til erhvervsskoler og gymnasier og de andre gymnasiale uddannelser.
Hvorfor er det ikke også rart for gymnasierne ligesom at være sikre på, at det er den rigtige målgruppe, de får?
Jeg synes, at Venstres omsorg for de unge og den store lyst til meget præcist at få sat label på, hvor de kan gå hen, så de ikke skal lide den tort at tage fejl, burde udbredes til andre, hvis man var ude i det gode ærinde.
Peter Skaarup (DF), 2004-10-20:
To organisationer, som på mange måder gør et godt stykke arbejde og er involveret i gode projekter, Folkekirkens Nødhjælp og Mellemfolkeligt Samvirke, har – synes vi – på det seneste gjort sig bemærket på en lidt anden måde end tidligere, hvor man sådan meget politisk går ind i forskellige sager.
Folkekirkens Nødhjælp har syntes, at det var meget vigtigt at føre kampagne mod sikkerhedsmuren i Israel på Vestbredden, og Mellemfolkeligt Samvirke har argumenteret meget kraftigt for, at der skal være en moské i Århus.
Der må vi sige, at det er nyt for os, at de organisationer så aktivt kæmper så politisk, specielt i betragtning af at de to organisationer på den måde med en vis autoritet udtaler sig, og at de på en måde også på vegne af os alle sammen udtaler sig, som de nu gør.
Jeg vil også gerne erklære mig enig i, at man kan se forskelligt på de aktioner, som de to organisationer fra tid til anden gennemfører.
Jeg savnede personligt på Roskildefestivalen, at der var nogle ord om terrorismen, og jeg har tidligere undret mig over, hvorfor Folkekirkens Nødhjælp forlod Nicaragua, dengang der blev demokrati, og jeg har også med undren tidligere fulgt Mellemfolkeligt Samvirkes systematiske kampagne imod Ronald Reagan, da han var præsident i USA.
Men sådan er der jo så meget, som man kan være uenig i.
De organisationer har deres fulde frihed til at køre de kampagner, de vil.
Det er et spørgsmål mellem dem og deres medlemmer og mellem dem og deres indsamlere og bidragydere.
Det er indsamlerne, bidragyderne og medlemmerne, som skal holde Folkekirkens Nødhjælp på måtten, hvis der er brug for det.
Jeg ville være betænkelig, hvis man kunne sige, at det var offentlige penge, som var brugt til muren på Roskildefestivalen eller til aktionen i Århus for en moské, for det kan man minsandten ikke bruge offentlige penge til.
Men jeg kan forsikre spørgeren, at det ikke er offentlige penge, der er gået til de aktioner.
For en sikkerheds skyld foranstaltede udenrigsministeren jo en revisionsundersøgelse i forbindelse med Roskildefestivalaktionen, og den konkluderede, at der ikke er anvendt offentlige støttemidler fra Udenrigsministeriet i forbindelse med Folkekirkens Nødhjælps kampagne om den israelske sikkerhedsmur på Roskilde Festival 2004.
Det er mit svar.
Vi har nu revisorernes ord for, at det ikke var offentlige midler, der blev brugt.
Tilsvarende kan jeg også forsikre, at aktionen i Århus af Mellemfolkeligt Samvirke heller ikke blev gennemført for offentlige midler, for så ville jeg have været lige så kritisk som spørgeren, hvis det havde været tilfældet.
Lene Jensen (S), 2004-10-20:
Jeg vil spørge fru Tina Nedergaard, om det er fru Tina Nedergaards opfattelse, at der i dag går unge på produktionsskolerne, som ikke er omfattet af målgruppen, og i givet fald det måtte være fru Tina Nedergaards opfattelse, vil jeg gerne høre, hvor mange fru Tina Nedergaard tror, det er.
Sandy Brinck (S), 2004-10-20:
Det er bare ikke det, ministeren siger i artiklen, og det, jeg har skrevet nøje af i spørgsmålet, for finansministeren fik tilføjet sådan et lille »dels« i en sætning.
Socialministeren siger i Politiken, at kommunen skal koncentrere sig om myndighedsopgaven og lade andre om at levere hjemmehjælpen.
Det er selvfølgelig noget, jeg læste med nogen bekymring, for det fortæller jo om en socialminister, som har som mål, at kommunen ikke skal være udførende på hjemmehjælpsområdet, men alene skal visitere, og resten skal købes hos private leverandører, altså en total privatisering af hjemmehjælpen.
Og på baggrund af de undersøgelser, vi diskuterede under det foregående spørgsmål, siger jeg bare, at en ting er, at man kan have nogle ideologiske betragtninger omkring fornuften i det, men den økonomiske betragtning siger mig også, at det så bliver vitterlig dyrt at få de timer, der skal til, for at ældre kan have en tryg tilværelse, og så bliver der virkelig skåret.
Så vil finansministeren være venlig at forholde sig til det, ministeren egentlig sagde, nemlig sætningen uden et »dels«?
Thor Pedersen (V), 2004-10-20:
Jeg har forhørt mig hos socialministeren, der har pointeret, at det, der tales om i den artikel i Politiken, der henvises til, og som der jo ikke er mulighed for under taletiden her at læse op fra, er tilkøbsydelser og ikke hjemmehjælp.
Jeg er enig med ministeren i, at kommunerne skal koncentrere sig om deres kerneopgaver.
De skal dels tage hånd om myndighedsfunktionen ved at træffe afgørelser om og føre tilsyn med hjemmehjælpen og dels levere sociale behovsbestemte ydelser som f.eks. hjemmehjælp.
Sandy Brinck (S), 2004-10-20:
»Er ministeren enig med socialministeren, når hun i Politiken den 5. oktober 2004 citeres for, at kommunerne skal koncentrere sig om deres myndighedsopgave og lade andre om at levere hjemmehjælpen?«
Thor Pedersen (V), 2004-10-20:
Det er svært at bidrage, tror jeg, med meget nyt, som også kan vinde genklang i en socialdemokratisk tankegang.
Det at man kan vælge frit, er en værdi i sig selv, som åbenbart efter undersøgelser er med til at nyttiggøre alle de penge, der i forvejen er afsat til ældrehjælp, ældrepleje.
Og her taler vi om beløb på op mod 30 mia. kr.
Der er konklusionen, at det løfter kvaliteten overhovedet at indføre det frie valg.
Det ved vi i forvejen også fra kommunerne.
Vi ved det fra Odense Kommune, at blot det, at man indførte det frie valg, gjorde, at borgerne i virkeligheden blev mere tilfredse også med den kommunale del, fordi man fik noget at måle sig med.
Der er tale om et generelt løft både i kvalitet og i tilfredshedsgrad blandt borgerne.
Og det burde da være et fælles synspunkt, at det, vi er til for i Folketinget, i virkeligheden er at sikre, at borgerne for de samme ressourcer kan få den bedste oplevelse.
Og det er altså den, man får, og det er det, som undersøgelserne viser.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Sandy Brinck (S), 2004-10-20:
Det sidste svar tager jeg som et udtryk for, at finansministeren nu er blevet helt enig med Socialdemokraterne om, at vi skal have frit valg over kommunegrænserne, og at det er det, der vil give den reelle frihed for den ældre.
Det vil jeg selvfølgelig tage med over til socialministeren, næste gang vi skal forhandle ordningen.
Det der med, om der er blevet mere eller mindre hjemmehjælp hos den enkelte, overlader jeg trygt til borgerne at vurdere.
Det, der er vigtigt for mig i denne her diskussion, er, at finansministeren i dag har erkendt, at det faktisk koster at administrere og dermed er løbet fra sine udsagn i januar 2002 om, at det her kunne man bare gøre, uden at det kostede en krone.
Nej, det koster.
Og så kan man jo sige, at så kommer det frie valg for borgerne jo ved folketingsvalget.
Vil man bruge pengene på at øge administrationen, eller vil man bruge pengene på at give bedre omsorg?
Det frie valg har borgerne, og det skal de nok udnytte.
Thor Pedersen (V), 2004-10-20:
Jamen jeg ønsker da, at der er den største grad af frihed overhovedet både til at vælge offentligt og privat.
Det skal være frit.
Og hvordan det udmøntes i den enkelte kommune er op til det lokale demokrati.
Men mit ønske er jo, at der er flest muligt valgmuligheder overhovedet på stort set alle de områder, hvor vi i fællesskab siger, at det er en ydelse, vi skal betale for.
Hvad enten vi taler om sygdomsbehandling, om børnepasning, om skoleundervisning, eller om ældreomsorg gælder det, at der er den største grad af frihed og den mindste grad af umyndiggørelse.
Og hvis det kunne forene vores synspunkter, så kan vi også her i Folketinget sikkert lave den lovgivning, der fjerner de sidste knaster, der så er for den fælles forståelse.
Line Barfod (EL), 2004-10-20:
Jeg kan godt forstå, at ministeren ikke ønsker at svare og i stedet prøver at komme ind på alt muligt andet.
Så kan vi diskutere længe, hvilken slags frihed der er bedst, om den frihed, hvor man har muligheden for selv at bestemme i sit eget liv, eller den frihed, hvor man bliver tvunget til at vælge private leverandører, er bedst.
Den synes jeg vi skal tage en anden dag.
Det, jeg her gerne vil høre ministeren om, er, hvorfor borgerne ikke skal have muligheden for at sige: I stedet for tvangsprivatisering, i stedet for at skulle bruge millioner på bureaukrati og beredskab osv., fordi regeringen gerne vil have private firmaer ind på markedet, så kan vi i vores kommune vælge, om vi hellere vil give mere hjemmehjælp til de ældre, der har behov for det.
Hvorfor vil regeringen hellere bruge penge på bureaukratiet og på tvangsprivatisering?
Det kunne være rart at få svaret.
Og så bare omkring kvalitetsløftet vil jeg gerne citere direktøren for PlusService, det firma, der gik konkurs oppe i Holbæk, som siger til Holbæk Amts Venstreblad: Vi har prøvet at effektivisere, men det kan man ikke, når det drejer sig om mennesker, der er ensomme og har behov for pleje.
Thor Pedersen (V), 2004-10-20:
For artiklen handler ikke om hjemmehjælp.
Det er det, hele debatten kører om, nemlig om der skal være mulighed for at give tilkøb til den almindelige hjemmehjælp.
Der står udtrykkelig den hjemmehjælp, nemlig den artiklen handler om.
Det er det, der ligger ud over det behovsbestemte, det, der ligger i tilkøb, som man som pensionist selv skal betale for.
Så jeg vil så også bede spørgeren læse, hvad der står i artiklen, og hvad artiklen i øvrigt handler om.
Nu vil jeg sige, at det er nyt for mig, at der er partier i Folketinget, der mener, at ældre selv skal vælge helt nøjagtig, hvor meget hjemmehjælp de vil have og det helt gratis.
Og den hjemmehjælp, der er behovsbestemt, er gratis.
Hvad man i øvrigt måtte ønske, hører så med til det frie livs almindelige dispositioner.
Den hjemmehjælp er gratis, og det er den, hvad enten den stilles til rådighed af en kommune eller en privat virksomhed, og sådan skal det være.
Jeg forstår godt, at fru Line Barfod ikke er enig, for fru Line Barfod tilhører jo en politisk linje, hvor det, at man kan vælge frit, ikke er særlig populært.
Vi forsøger altså at hjælpe folket i den dagligdag, som folket selv ønsker.
Peter Skaarup (DF), 2004-10-20:
»Er ministeren enig i, at statsstøttede nødhjælpsorganisationers opgave består i at hjælpe lokalbefolkningerne i krigshærgede og katastroferamte områder og ikke i at politisere, og i bekræftende fald, hvad er ministerens holdning til, at Mellemfolkeligt Samvirke på sin hjemmeside agiterer for muslimers ret til opførelse af moskeer på dansk jord og opfordrer borgerne til at støtte en underskriftsindsamling under sloganet »Moské i Danmark? Ja tak!«, samt til, at Folkekirkens Nødhjælp gentagne gange har taget palæstinensernes parti i Israel-Palæstina-konflikten, senest på en udstilling på Kulturnatten under overskriften »Make Peace – Not Walls«, og finder ministeren det rimeligt, at skatteydere, der er uenige i nødhjælpsorganisationernes ensidige politiske holdninger, tvinges til at støtte organisationerne økonomisk, og vil ministeren i benægtende fald overveje at inddrage nødhjælpsorganisationernes statstilskud?«
Lotte Bundsgaard (S), 2004-10-20:
Det, det handler om, når man er ældre, er jo også, at man ved, at der er nogen, der passer på en, at man får et frit valg i kraft af, at man ved, der er en ordentlig omsorg og en ordentlig offentlig sektor.
Det vil sige, at når vi taler om frit valg, så mener vi også, det er vigtigt at komme frem med den egentlige sandhed, og sandheden om det her er jo, at Ankestyrelsen siger, at det er rigtigt, at der er blevet brugt flere penge til administration, til mere klarhed i administrationen – ikke flere penge til omsorg.
Og jeg synes egentlig, at finansministeren klart og tydeligt skulle sige det, han også lidt var inde på i det første svar, nemlig at ja, den her regering bruger flere penge til bureaukrati inden for ældreomsorgen, og at nej, den her regering bruger ikke flere penge til, at den enkelte ældre kan opnå en frihed ved at vide, at den offentlige sektor er der, når den ældre har brug for den offentlige sektor.
Så kan finansministeren bekræfte, at den her regering har valgt at bruge penge på bureaukrati, så man får mere klarhed i administrationen, men ikke flere penge til omsorg for den enkelte ældre?
Thor Pedersen (V), 2004-10-20:
Jeg forstår, at Socialdemokratiet gennemgående er modstander af det frie valg.
Man skal altså umyndiggøre borgerne, de skal beslutte sig for et tilbud – take it or leave it – og så er det lige meget, om de kan finde et andet tilbud, der i virkeligheden er til større nytte for den enkelte borger.
Jeg synes, det er ret imponerende, at man kan have det standpunkt, at serviceniveauet er sænket, når Ankestyrelsen kommer frem til i deres egen undersøgelse fra juni i år, at mere end halvdelen af kommunerne siger, at det generelt har løftet hele kvaliteten, og den anden halvdel stort set siger, at det måske for dem er uændret, de har ikke haft mulighed for at måle kvalitetsforbedring på nuværende tidspunkt.
Så pengene er altså gået til kvalitetsløft, ikke bare den halve milliard, men de tocifrede næsten 30 mia. kr., der i alt bruges på ældreområdet, og det er et fantastisk godt resultat.
Jeg fatter ikke den bekymring ved, at folk kan få lov at vælge selv.
Det er vel det, der burde være det fornemste princip for alle, at man, uanset om man har behov for hjælp fra os andre, fra offentligheden, alligevel har den største grad af selvbestemmelse og den mindste grad af umyndiggørelse.
Og frit valg medfører den mindste grad af umyndiggørelse.
Lotte Bundsgaard (S), 2004-10-20:
Kommunerne er jo blevet spurgt om det frie valg: Hvad betyder det egentlig for administrationen?
86 af kommunerne siger, at det betyder yderligere administration, både ved indførelsen af ordningen og også på sigt.
Derfor vil jeg gerne have ministeren til at bekræfte, at vi nu står over for et politisk valg, hvor vi også på sigt kan vælge enten at bruge penge på bureaukrati til at administrere det frie valg eller at bruge penge til omsorg over for de ældre.
Kan ministeren bekræfte det?
Og kan ministeren også bekræfte, at regeringen mener, det er vigtigere at bruge pengene på bureaukratiet i det frie valg end på mere omsorg for de ældre?
Thor Pedersen (V), 2004-10-20:
Nej, det vil jeg ikke, og det vil jeg ikke af flere grunde.
For det første er det ikke det, tallene viser.
For det andet er det sådan, at den hjælp, man får, udmøntes efter behov, og jeg har ikke nogen baggrund for at sige, at kommunerne og visitationssystemet i socialforvaltningerne ikke fungerer, som de skal, og rent faktisk giver det, som loven tilsiger, nemlig det behovsvurderede tilsagn om hjemmehjælp.
Jeg har altså overhovedet ikke noget grundlag for at gå ind i den tankegang, som hr. Villy Søvndal er inde på.
For det første viser tallene ikke det, som hr. Søvndal siger, og for det andet er det en grov nedvurdering af dem, der er beskæftiget på området.
Villy Søvndal (SF), 2004-10-20:
Det er sjovt nok, for jeg er i næsten samme situation med hensyn til at have den modsatte opfattelse af finansministerens.
Det er fint nok, for det er jo demokratiets egentlige væsen, kan man sige.
Men det, jeg så vil spørge om, er: Vi har nogle ringdommere i den diskussion, som vi af og til tager om de ting.
De ringdommere er de ældre, og jeg forstår ikke, at finansministeren ikke simpelt hen indrømmer det, når det er sådan, at der har været et fald for den enkelte modtager.
Jeg spørger ikke om nationaløkonomiske tal, og jeg spørger ikke om store, landsdækkende tal.
Jeg spørger, om den enkelte ældre har fået mere eller mindre hjemmehjælp, og jeg beder bare finansministeren bekræfte det, som også Danmarks Statistik siger, nemlig at den enkelte hjemmehjælpsmodtager har fået mindre hjælp.
Finansministeren kan godt lave sine landspolitiske øvelser.
Det er helt fint for mig, men vil finansministeren bekræfte, at den enkelte modtager har oplevet en nedgang i den tid, finansministeren har haft ansvaret?
Line Barfod (EL), 2004-10-20:
Det glæder mig, at vi nu er kommet dertil, at finansministeren åbent indrømmer, at regeringens tvangsprivatisering koster, at når man vil tvinge kommunerne til, at der skal være private leverandører, så koster det i bureaukrati penge, der kunne være brugt til mere hjemmehjælp, f.eks. i Holbæk Kommune, hvor man, efter at det private firma er gået konkurs, kan sige, at man nu kan spare 1 mio. kr. på, at man ikke længere skal opretholde beredskab, bruge bureaukrati osv. til det firma, penge, som man så i stedet kan bruge til at løfte hjemmehjælpen.
For hvis man er ældre og gerne vil vælge, gerne vil have det frie valg, hvorfor kan man så ikke få valget om at få mere hjemmehjælp?
Hvorfor vil man ikke lade de ældre få den mulighed for valgmuligheder mellem, om de ønsker mere hjemmehjælp, eller om det, de ønsker, er regeringens privatisering?
Sandy Brinck (S), 2004-10-20:
Jamen jeg læste sådan set hele artiklen, og vi går jo ind for tilkøb.
Vi synes jo faktisk, at tilkøb er med til at give den ældre nogle flere valgmuligheder, en større grad af frihed.
Men finansministeren kan altså ikke komme udenom, at socialministeren her ikke taler om en del af hjemmehjælpen, men taler om hjemmehjælp og dermed kommer til at afsløre det egentlige mål for socialministeren, nemlig at kommunen skal tage sig af visitationen, og så er der nogle andre, der skal tage sig af leveringen.
Og finansministeren kan altså ikke her begynde at sige, at det, socialministeren forholdt sig til, er en del af hjemmehjælpen, som overhovedet ikke eksisterer.
Socialministeren taler om hjemmehjælp, og som læser af artiklen må jeg forstå det sådan, at det er den hjemmehjælp, der eksisterer.