runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-04-14:
Jeg vil gerne som opfølgning på det ikkesvar, den fungerende udenrigsminister gav under det foregående spørgsmål,
bede den fungerende udenrigsminister endnu en gang overveje at besvare spørgsmålet.
Jeg synes faktisk ikke, det er uvæsentligt, at Folketinget forsøger at afæske regeringen et klart svar på, om det efter regeringens opfattelse er således, at hvis man går ind på de tanker, som visse statsledere jo har været inde på i NATO-kredsen, at man skal diskutere spørgsmålet om en deling af Serbien som en følge af en mulighed for, at kosovoalbanerne kan vende tilbage til Kosovo, så er man i strid med de internationale regler.
Jeg synes ikke, det er et uvæsentligt spørgsmål at stille.
Det er heller ikke, synes jeg, usagligt at bede regeringen om klart at kunne svare på det her i dag.
Det må være noget, der er inde i overvejelserne.
Det må være noget, regeringen har diskuteret, og derfor må det også være muligt for den fungerende udenrigsminister at forholde sig til det spørgsmål her i dag.
Ove Hygum (S), 1999-04-14:
Ja, jeg var faktisk lidt tidligere i spørgetimen her inde på temaet og lagde i den forbindelse vægt på, at erhvervsudviklingen i de pågældende områder er så overordentlig vigtig for, at der kan blive den rette sammenhæng mellem Arbejdsformidlingens formidlingsopgave og de aktiveringsopgaver, som Arbejdsformidlingen også skal tage sig af.
Jeg har i den sammenhæng peget på, at vi jo netop i Danmark har relativt store regionale forskelle i erhvervsudviklingen, og vi har set på det seneste, at erhvervsvirksomheder, der i visse regioner har problemer med at få den fornødne kvalificerede arbejdskraft, vælger at placere underafdelinger eller trække på underleverandører i netop det, som her er blevet betegnet som udkantområderne.
Det er ét af virkemidlerne, som jeg ville nævne her i dag.
Hermed sluttede spørgsmålet.
B. Spørgetiden
Nej, må jeg sige til hr. Keld Albrechtsen, jeg kan ikke bekræfte, at det er så alvorlig en situation, at ledige i større antal ryger ud, om man så må sige, over bagkanten af dagpengesystemet efter endt aktivering.
Det er ikke tilfældet. Men jeg er opmærksom på, at der i specielt tre udkantområder er større vanskeligheder ved at skabe den rette sammenhæng mellem formidlingsopgaven og aktiveringsopgaven, fordi der i hvert fald i denne tid er en mere behersket efterspørgsel efter arbejdskraft i de tre udkantområder, som nyder særlig bevågenhed både fra min og fra Arbejdsmarkedsstyrelsens side.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-04-14:
Ministeren sagde i sit svar til fru Jette Gottlieb, at spørgsmålet om, hvad der skulle ske efter aktiveringsperioden, i virkeligheden er det allervigtigste spørgsmål, og derfor vil jeg godt spørge ministeren, om han ikke kan uddybe noget, der, synes jeg, mangler i det svar, som ministeren gav til fru Jette Gottlieb, f.eks. på spørgsmålet om udkantområder.
Jeg vil godt bede ministeren bekræfte: Er det ikke korrekt, at der i virkeligheden eksisterer en meget alvorlig situation, hvor aktiveringsperioden altså simpelt hen afsluttes med, at folk ryger ud af dagpengesystemet, og så sker der for så vidt ikke mere?
Jeg hørte ikke helt præcist, hvordan regeringen i virkeligheden havde forestillet sig at gå ind og løse det problem, således at folk ikke bare ender med efter aktiveringen så at ryge ud af dagpengesystemet.
Ove Hygum (S), 1999-04-14:
Jeg må gentage substansen af mit svar til hr. Mogens Andreasen, om end måske med lidt andre ord, men med den samme substans: Der er ikke nogen konflikt på arbejdsmarkedet.
Der er en afstemningsproces i gang på det kommunale og det statslige område.
Denne afstemningsproces forløber, som jeg er orienteret, helt frem til den 24. april.
Der er ikke inden den 24. april udsigt til, at der kan iværksættes nogen konflikt på noget område.
Derfor vil jeg ikke i dag forholde mig til det hypotetiske spørgsmål, hvad vi ville gøre, hvis man i givet fald på et enkelt område fik etableret en lovlig konflikt.
Det, fru Jette Gottlieb rejser i sit spørgsmål, er i virkeligheden det perspektiv, der er allervigtigst i hele arbejdsmarkedspolitikken, nemlig at man kan skabe det perspektiv, at der i forlængelse af aktiveringsbestræbelserne opnås fast, ordinær beskæftigelse.
Det er det, der er hele sigtet med aktiveringsbestræbelserne.
Derfor arbejder vi til stadighed på at skabe den nødvendige tilgang af ordrer på arbejdskraft fra virksomhederne, så man på den måde får samordnet formidlingsopgaven med aktiveringsopgaven og på den måde skaber det rette perspektiv for de ledige.
Med hensyn til udkantområder er jeg helt klar over, at det perspektiv er vanskeligere at tilgodese dér, hvor der ikke er den nødvendige ordretilgang fra virksomhederne.
Det prøver vi på på forskellig måde at gøre noget ved.
Det allermest effektfulde er i den sammenhæng, hvis vi kan få virksomheder, der befinder sig i overophedede regioner rent arbejdsmarkedsmæssigt, til at placere filialer eller underafdelinger eller underleverancer i de regioner, hvor der ikke er samme positive udvikling i de enkelte erhverv.
Jette Gottlieb (EL), 1999-04-14:
Jeg vil gerne spørge ministeren, om han overvejer at samordne arbejdsformidlingsaktiviteterne og arbejdsmarkedsrådsaktiviteterne sådan, at der i højere grad er en naturlig forlængelse, at der efter et aktiveringsforløb følger en formidling af et rigtigt arbejde, sådan at der kan komme en, hvad skal vi kalde det, naturlig følge, en konsekvens af en aktivering i form af et rigtigt arbejde.
Det var den ene ting.
Den anden ting er: Har ministeren gjort sig overvejelser om, hvad man foretager sig i forlængelse af et aktiveringsforløb i udkantområder, hvor jobbene åbenlyst ikke er til stede efterfølgende?
Ove Hygum (S), 1999-04-14:
Arbejdsformidlingen og de regionale arbejdsmarkedsråd har de seneste 6 år arbejdet seriøst med at forbedre effektiviteten i såvel sagsbehandlingen på arbejdsformidlingskontorerne som i rådenes politiske arbejde med at udmønte den nationale arbejdsmarkedspolitik i regionale arbejdsmarkeds- og beskæftigelsespolitiske tiltag.
Man er inde i en meget, meget fin udvikling, både for så vidt angår rådsarbejdet og arbejdet på de enkelte arbejdsformidlingskontorer, og jeg har ikke yderligere bemærkninger til det spørgsmål. Med hensyn til spørgsmålet om sygehusoverenskomstsituationen har regeringen ingen kommentarer.
Jeg er bekendt med et afstemningsresultat, der blev offentliggjort i aftes.
Der foreligger ikke noget at kommentere på fra regeringen.
Der er ikke afsendt konfliktvarsel på nuværende tidspunkt, og jeg skal i øvrigt sige, at resten af det kommunale, eller store dele af det kommunale overenskomstområde er i gang med en afstemning, og derfor vil jeg opfordre alle til at afstå fra at kommentere den igangværende stillingtagen til en overenskomst.
Mogens Andreasen (DF), 1999-04-14:
Jeg vil sige ministeren tak for svaret, men det tilfredsstiller mig ikke helt, det svar, jeg har fået.
Jeg synes godt, at jeg kunne få ministeren til at svare på, om ministeren vil sørge for, at det bliver mere effektivt i arbejdsformidlingerne og i arbejdsmarkedsrådene, end det er i dag.
Så har jeg et enkelt spørgsmål mere: Hvad agter
regeringen at foretage, hvis sygeplejerskerne nedstemmer overenskomsten og efterfølgende nedlægger arbejdet?
Vil man nøjes med nødforanstaltninger, eller påtænker regeringen eventuelt at stoppe en sådan nedlæggelse af arbejdet?
Ove Hygum (S), 1999-04-14:
Jeg har netop haft lejlighed til at besvare de samme spørgsmål i et samråd i Arbejdsmarkedsudvalget og skal derfor gentage, at vi med den seneste reform af arbejdsmarkedspolitikken har bestræbt os på, med den lovgivning, der er kommet ud af reformen, og med de bekendtgørelser, der er udstedt, at vi får målrettet de aktiviteter, der finder sted i såvel dagpengeperioden som aktivperioden, med henblik på at kunne imødekomme virksomhedernes behov for den rette kvalificerede arbejdskraft.
Vi har i den forbindelse ændret ved de lediges muligheder for selvvalg af uddannelse, således at man kun i begrænset omfang kan vælge sine uddannelsesønsker, men i højere grad fremover i samråd med arbejdsformidlingen skal aftale, hvordan man kan få uddannelsesaktiviteter til at tilgodese alle tre hensyn: den enkelte lediges behov, den lediges ønsker og ikke mindst arbejdsmarkedets regionalbehov.
Med hensyn til virksomhedernes konkurrenceevne kan jeg nævne, at det også er et spørgsmål, der optager regeringen, og for mit vedkommende som den, der har ansvaret for den arbejdsmarkedspolitiske del af regeringens virksomhed, kan jeg nævne, at jeg er optaget af, at virksomhederne i enhver henseende kan få den rette og den kvalificerede arbejdskraft i rette tid.
Derfor er aktiveringsopgaverne af meget stor vigtighed
for, at virksomhederne, når der er behov, kan få den kvalificerede arbejdskraft, der er behov for.
Mogens Andreasen (DF), 1999-04-14:
Jeg ved jo, at arbejdsministeren har ansvaret for både arbejdsmarkedsrådene og AF-området, og jeg kan da også godt sige, at vi lige har haft et samråd med ministeren.
Men jeg mener stadig væk, at der er en vis usikkerhed
omkring aktiveringsloven, om den overhovedet kommer til at virke
Der er jo en række meldinger rundt omkring fra landet om, at AF-kurserne ikke er målrettet mod arbejdsmarkedet, og der er en række meldinger udefra om, at arbejdsmarkedsrådene ikke er effektive nok til at få de ting til at fungere.
Så jeg vil godt spørge ministeren: Hvad vil ministeren foretage sig for, at alle kurser bliver målrettet imod arbejdsmarkedet?
Og jeg vil godt spørge ministeren, om han mener, at virksomhedernes økonomi og konkurrenceevne er tilstrækkelig til at opsuge den ledige arbejdskraft, som eventuelt, når vi får målrettet de her uddannelser, skal ud på arbejdsmarkedet.
Er virksomhederne klar til at kunne tage den afgang, der kommer derfra, med de økonomiske muligheder, de har, og med en konkurrenceevne, som er stærkt forringet?
Frank Aaen (EL), 1999-04-14:
Jamen det er da udmærket, at ministeren er opmærksom på, at der er udkantområder i Danmark, hvor det går knap så godt, og hvor folk faktisk står i fare for at miste forbindelsen til arbejdsmarkedet og komme på bistandshjælp.
Det, jeg synes der ikke var noget svar på i det, ministeren sagde, er, hvad man vil gøre ved det.
Det er jo ikke nok at holde øje med, at det sker; jeg går ud fra, at ministeren ikke havde tænkt sig bare at stå og kigge på, at katastrofen sker for de mennesker, som det går ud over, men at man faktisk havde tænkt sig at sætte ind.
Så kunne ministeren løfte sløret lidt for, hvilke modaktioner regeringen havde tænkt sig for at forhindre, at folk falder ud?
Peter Skaarup (DF), 1999-04-14:
Jeg vil godt følge op på det, som den fungerende udenrigsminister sagde, om at regeringen overholder FN-pagten, og at der er det nødvendige legale grundlag for den aktion, der er tale om i Kosovo.
Dér må vi så bare spørge: Jamen hvorfor er det så, at FN ikke står bag aktionen?
Hvorfor er det så, at NATO uafhængigt af FN gør, hvad NATO gør i øjeblikket med de resultater, som vi så desværre også har set, nemlig at man overhovedet ikke har opnået de mål, man stillede sig, nemlig at man skulle svække Milosevic, stoppe de etniske udrensninger?
Milosevic er jo stærkere end nogen sinde.
De etniske udrensninger er fortsat; en utrolig kedelig og grim udvikling, der er foregået dernede som resultat af, at der er foregået den her aktion.
Og måske burde man så også fra regeringens side tænke på, at FN altså har været grundlaget for, at vi har haft en rimelig fredelig udvikling her i verden, og dér bør regeringen altså så også se på, om FN ikke bør inddrages i et større omfang, når man nu har den pagt med de artikler, der er i den.
Jeg vil godt spørge arbejdsministeren på baggrund af det svar, arbejdsministeren gav, når det gælder overenskomstkonflikter og den mulige konflikt på området, når
det gælder sygeplejersker -
jeg er klar over, at arbejdsministeren har svært ved at kommentere det i den nuværende situation, men dog synes jeg, det ville være rimeligt at få at vide - om regeringen har til hensigt i lighed med tidligere konflikter, hvor der er opstået livstruende forhold, altså det kan være personer, der skal opereres på et hospital eller lignende, om regeringen så på lignende vis som tidligere vil sørge for, at der bliver draget omsorg for, at sådan noget kan komme på plads, altså at operationer kan blive gennemført, sådan at vi ikke kommer ind i livstruende forhold i forbindelse med en konflikt.
Jeg vil godt i forlængelse af diskussionen omkring FN-pagten spørge, om den fungerende udenrigsminister kan svare på, hvad grunden er til, at Kofi Annan i det fredsudspil, han er kommet med i dag, ikke inkluderer et selvstyre for Kosovo.
Kan det have noget at gøre med ikke at ville sikre Kosovos uafhængighed af Serbien?
Kan det have noget at gøre med, at han faktisk forsøger på at respektere FN-pagten?
Og har regeringen fået nogen informationer om, hvorfor det er, at han lige netop tager det ud af det, der ligger i Rambouilletaftalen, i de øvrige fem ting, han er kommet med i dag?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-04-14:
Jamen jeg kan godt forstå, at regeringen gerne vil have bevægelsesfrihed i spørgsmålet om at gå videre i konflikten.
Jeg kan også godt forstå, at den fungerende udenrigsminister sådan umiddelbart synes, at det ikke ligger lige i kortene nu, at man skal diskutere en deling af Serbien, og hvorfor så forholde sig til det.
Det er ikke et uvæsentligt diskussionstema.
Og derfor må det altså også være muligt for den fungerende udenrigsminister at sige, om det er regeringens opfattelse, at NATO overhovedet kan påbegynde en diskussion om Serbiens grænser og om Kosovo som et selvstændigt land i forhold til FN's regler. Er det muligt, er det tænkeligt, eller er den diskussion fuldstændig lukket, hvis man skal overholde FN-pagten?
Anna-Marie Hansen (S), 1999-04-14:
Det er sådan lidt indirekte, når jeg påstår, at Demokratifonden kan bruges på den måde.
Demokratifonden yder støtte til konkrete og velafgrænsede projektaktiviteter, herunder fremme af menneskelige kontakter, samarbejde mellem organisationer og fremme af foreningsliv og frivilligt arbejde.
Det er jo det, der fremgår af fondens vejledning for projektstøtte.
Denne formålsbeskrivelse passer måske mere til mennesker end til mursten, og det vil sige, at det især er til selve kontakten til venskabsmenigheder i Øst- og Centraleuropa, men det er tænkeligt og sandsynligt, at en sådan aktivitet indirekte kan virke befordrende for ønsket om og muligheden for at støtte selve den fysiske del af genopbygningen eller istandsættelsen af kirkerne i de udenlandske venskabsmenigheder.
Så skulle der ikke være nogen misforståelser.
Flemming Kofod-Svendsen (KRF), 1999-04-14:
Det er også Demokratifonden, der kalder mig herop, og jeg må spørge den socialdemokratiske ordfører: Betyder det, at der skal en ny formålsbestemmelse ind for anvendelse af Demokratifondens midler, eller mener man, at den gældende formulering virkelig åbner for kirkerestaurering i Østeuropa?
Det synes jeg ville være spændende at få uddybet.
Margrete Auken (SF), 1999-04-14:
Jeg skal ikke her gentage det, jeg sagde til kirkeministeren om det folkekirkelige formål.
Det mener jeg så er sagt.
Men det lyder altså interessant med Demokratifonden, og når det trods alt kommer fra Socialdemokratiet, bliver det
ekstra interessant.
Kan vi ikke lige få forklaret lidt om, hvad man mener med det?
Anna-Marie Hansen (S), 1999-04-14:
Det er svært at være uenig i de sympatiske intentioner, der ligger bag dette lovforslag fra Kristeligt Folkepartis side, for det er velkendt, at kirkerne havde yderst vanskelige vilkår under kommunismen, der i et halvt århundrede holdt Øst- og Centraleuropa i et jerngreb.
Med Murens fald fulgte også friheden for kirkerne i de pågældende lande; men friheden har ikke nødvendigvis ført til økonomisk fremgang for kirkerne i de tidligere Warszawapagtlande.
Tværtimod har ikke mindst de protestantiske kirker og menigheder mange steder haft yderst begrænsede rammer for deres økonomiske virke op gennem 1990'erne.
Mange steder i Vesteuropa, også i Danmark, har menighederne da også knyttet bånd hen over den ituklippede pigtråd og etableret venskabsforbindelser med menigheder i Øst- og Centraleuropa.
Dette har givet anledning til livgivende og lærerige oplevelser for begge de involverede parter, ligesom man derigennem har haft mulighed for at yde konkret støtte til menigheder og mennesker i de nævnte lande.
En sådan mellemfolkelig kontakt har været og er af uvurderlig betydning, kirkeligt såvel som politisk, i den opbygning af det nye Europa, der tegner sig her ved årtusindskiftet.
Med lovforslag nr. L 191 om ændring af lov om folkekirkens økonomi vil Kristeligt Folkeparti udvide anvendelsesmuligheden for det såkaldte rådighedsbeløb til menighedsrådene, så man kan yde støtte til decideret kirkebyggeri eller kirkerestaureringer i udenlandske venskabsmenigheder.
Dette skal følges af en god og præcis afgrænsning af støttebeløbets størrelse og anvendelsesmuligheder, ligesom der skal ske en løbende kontrol med projekterne.
Lovforslagets målsætning om øget dansk mellemfolkelig støtte til de protestantiske kirker i Øst- og Centraleuropa kan vi i Socialdemokratiet kun bakke op om.
Men vi afviser alligevel lovforslaget, fordi vi mener, at målet kan og skal nås uden at udvide rammen for brug af de kirkelige ligningsmidler til nye formål.
Sagen er jo, at forslaget strider imod det grundlæggende princip for den folkekirkelige økonomi, at de kirkelige ligningsmidler, altså kirkeskatten, kun kan anvendes til officielle folkekirkelige formål, et princip, som vi mener bør fastholdes som grundlæggende for folkekirkens økonomi.
Derfor vil vi henvise de gode intentioner til de allerede eksisterende muligheder for støtte til istandsættelse eller genopbygning af kirker i venskabsmenigheder i udlandet.
Som nævnt i lovforslagets bemærkninger drejer det sig især om frivillige indsamlinger, men også i et vist omfang om midlerne fra de mellemkirkelige stiftsråd.
Herudover mener vi, det er værd at pege på den eventuelle mulighed for støtte gennem Demokratifonden.
Demokratifonden har som bekendt til formål at fremme og konsolidere demokratiske samfundsforhold og respekt for menneskerettighederne.
Her må vi sige, at kirkerne har spillet og spiller en central rolle i genopbygningen af Øst- og Centraleuropa.
Også derfor er det værd at gentage vores sympati for intentionerne i det aktuelle lovforslag, men af de allerede nævnte grunde må vi afvise lovforslaget.
Margrete Auken (SF), 1999-04-14:
Vi har heller ikke i SF tænkt os at støtte forslaget, men jeg vil godt lige anholde, at ministeren afviser formålet, fordi det ikke er folkekirkeligt.
Det er et folkekirkeligt formål.
En af ministerens forgængere har faktisk gennemført lov om det mellemkirkelige arbejde, og det mellemkirkelige arbejde hører hjemme i det folkekirkelige regi, så jeg synes, man skal finde nogle bedre begrundelser for at afvise forslaget end dem om, at det ikke er folkekirkeligt.
Det er i høj grad
et folkekirkeligt formål.
Ole Donner (DF), 1999-04-14:
Jeg vil gerne starte med at sige tak til ordførerne, og det kan selvfølgelig lyde mærkeligt, i og med at alle siger, at de vil afvise vores forslag.
Jeg lyttede meget til justitsministerens indlæg og mærkede mig de ting, der blev sagt om Taksøe-Jensens redegørelse.
Vi er i Dansk Folkeparti enige i, at den måde, justitsministeren lægger op til, formentlig er den rigtige måde at gøre det på, men at der - og det fremgik jo også af ministerens redegørelse - var mange andre punkter end lige det ene, vi har nævnt.
Det er vi også enige i, og vi deltager meget gerne i behandlingen, når vi når så langt.
Derfor vil jeg godt sige til den socialdemokratiske ordfører, at jeg synes, det var sådan lidt hårdt at sige, det er hovedløst, og at man ikke kunne tage et enkelt område ud.
Jeg synes altså ikke, det er så hovedløst at komme med et forslag, som medfører, at man får diskuteret nogle ting.
Der er jo ikke nogen tidsfrist på, og vi lægger ikke op til, at der skal være lovsjusk af nogen art.
Vi syntes bare, der skulle tages hul på drøftelsen på en eller anden måde, og derfor forstår jeg godt de øvrige ordførere, når de netop sluttede af med at afvise forslaget på baggrund af det, justitsministeren kom med.
Hr. Sjursen sagde, at man selv vælger, om man vil giftes, om man vil registreres, eller om man vil det ene eller det andet.
Jeg kan alligevel ikke lade være med at sige, at hvis to parter har levet sammen i flere år, og f.eks. konen ejer huset og så dør, er samleveren altså ilde stedt og kan risikere at måtte gå fra det fælles hjem, selv om de har haft fælles økonomi osv.
Det synes jeg i hvert fald er forkert, og jeg er i hvert fald glad for, at der ikke er andre ordførere, der har sagt, at der ikke skal gøres noget ved det.
Men jeg synes altså, der er et problem her, og det ridsede ministeren også op.
Ministeren ridsede også en lang række andre punkter op, som vi er enige i, og derfor er vi egentlig meget godt tilfredse med den behandling, forslaget har fået her i dag.
Jann Sjursen (KRF), 1999-04-14:
Justitsministeren har her i dag gjort rede for, at Finn Taksøe-Jensens redegørelse er sendt i høring, og at høringssvarene skal danne baggrund for justitsministerens og vel også for vi andres vurdering af, hvorvidt der er behov for, eller hvordan en generel revision af arveloven skal foranstaltes.
Jeg vil godt sige, at vi fra Kristeligt Folkepartis side er enig i den fremgangsmåde, set ud fra et lovkvalitetssynspunkt.
Det er sådan det rent praktiske med hensyn til Dansk Folkepartis forslag.
Hvis vi forholder os mere principielt til det, nemlig en ligestilling mellem ægtefæller og registrerede partnere på den ene side og ugifte samlevende på den anden side på det arvemæssige område, vil jeg godt sige, at vi fra Kristeligt Folkepartis side er ganske uenige heri, og det er faktisk ud fra den betragtning, at vi mener, at ægteskabet generelt godt må have en særstilling også i vores lovgivning, og at alt ikke bare skal være ligefedt - forstået på den måde, at det jo er et frit valg at gifte sig og dermed få den tryghedsramme på det juridiske område, som det giver, lige så vel som det er et frit valg ikke at lade sig gifte med de konsekvenser, det medfører. Men det betyder selvfølgelig ikke, at vi fra Kristeligt Folkepartis side mener, at ugifte samlevende så bare skal sejle deres egen sø, og at det er helt ligegyldigt, hvad der sker med dem, også i juridisk forstand.
Der er dog mulighed for via testamente osv. at sikre sig, og det kan godt være, man skal se på nogle flere aspekter her.
Men dette er blot sagt for at antyde, at vi altså principielt ikke finder, at der skal være en total ligestilling mellem ægteskabet og det x antal forskellige samlivsformer, man kan finde på her i kongeriget Danmark, og det er jo en hel del efterhånden.
Også af den grund må vi afvise Dansk Folkepartis forslag.