Sonja Mikkelsen (S), 2000-03-28:
Beslutningsforslaget indeholder to elementer: for det første at patienter kan klage til Patientklagenævnet over personale, der deltager i præhospital behandling, for det andet at patienter, der modtager behandling i forbindelse med en præhospital indsats, kan få erstatning efter patientforsikringsordningen.
Lad mig starte med patienters klageadgang:
I dag kan klager over ambulancepersonale ikke indgives til Patientklagenævnet.
Klager skal rettes til det pågældende redningskorps eller til det amt, der er ansvarligt for ambulancetjeneste.
I Akutudvalgets betænkning fra 1999 er der stillet forslag om at ændre ambulancepersonalets uddannelse.
Det foreslås, at uddannelsen opkvalificeres og udvides til at omfatte tre niveauer, og det betyder, at personale på niveau II og niveau III fremover selvstændigt kan varetage visse behandlingsopgaver.
Akutudvalget har jo i øvrigt også stillet forslag om dette, og ministeriet har nedsat en hurtigtarbejdende arbejdsgruppe, der skal tage stilling til, i hvilket uddannelsesregi de tre niveauer af ambulancepersonale skal ligge.
Samtidig er ministeriet sammen med Sundhedsstyrelsen ved at fastlægge de nærmere uddannelseskrav til ambulancepersonale.
Jeg forventer, at det arbejde vil være færdigt i løbet af sensommeren.
Herefter vil jeg tage initiativ til, at de nævnte grupper kommer ind under Patientklagenævnets virksomhed.
For så vidt angår det øvrige personale, dvs. alarmoperatører og ambulancepersonale på niveau I, altså ambulancechauffører, forholder det sig anderledes.
Her er der tale om personale, der ikke har kompetence til at behandle eller undersøge de tilskadekomne patienter.
Klage over deres behandling hører således ikke hjemme i Patientklagenævnet.
Med hensyn til patienters mulighed for at få erstatning vil jeg gerne understrege, at en del af den præhospitale indsats allerede i dag er omfattet af patientforsikringsordningen.
Indtræffer der en skade under transport i en ambulance, kan patienten få erstatning.
Det gælder, hvad enten skaden er sket under transport fra skadestedet til sygehuset eller under transport mellem sygehuse.
Det fremgår allerede af den gældende lovgivning.
Men forslagsstillerne synes ikke, at det er tilstrækkeligt.
Også disponering i en alarmcentral samt ventetid på en ambulance bør kunne udløse erstatning, siges det i beslutningsforslaget.
Hermed indføres en helt ny faktor, nemlig tidsfaktoren, i vor patientforsikringsordning.
Det lyder tilsyneladende godt, men har forslagsstillerne tænkt over konsekvenserne af deres forslag?
lad mig blot nævne forslaget om, at forsinket ambulance skal kunne udløse en erstatning.
forslaget indebærer, at ventetider og overskridelser heraf i sig selv fremover skal være en faktor, der kan udløse erstatning. hvad bliver det næste?
skal man kunne få erstatning, fordi der er ventetider på undersøgelser eller behandling hos en praktiserende læge, på et sygehus eller lignende?
Skal en patient også have erstatning, hvis pågældende ikke kommer til med det samme på en skadestue?
for sundhedsvæsenet.
Hvordan kan man i øvrigt tænke sig at udmønte forslaget i praksis?
I dag opererer vi jo ikke med faste tider for, hvornår en ambulance skal være fremme på skadestedet.
Det er de enkelte amter, der har ansvaret for at fastlægge de såkaldte responstider i hvert enkelt beredskabsområde.
Disse gennemsnitlige responstider indgår som kvalitetsmål for amternes varetagelse af beredskabet.
Såfremt forslaget skal realiseres, vil det være nødvendigt at fastlægge en maksimal responstid for ambulanceudrykninger, ellers kan man ikke håndtere en erstatningsordning.
Ved en maksimal responstid vil en patient kunne få erstatning, hvis denne tid overskrides og overskridelsen har medført en skade.
Det vil enten betyde meget lange maksimalresponstider eller være meget omkostningskrævende.
Det er urealistisk at fastlægge en ensartet maksimal responstid på landsplan
, uden at den bliver så lang, at en erstatningsordning vil blive meningsløs.
Omvendt vil forskellige responstider i de enkelte dele af landet af patienterne blive oplevet som dybt uretfærdige.
længere
Hertil kommer, at forslaget vil bryde med et afgørende princip i den gældende patientforsikringsordning.
Her er det nemlig underordnet for patientens ret til erstatning, hvor skaden er indtruffet, og hvilken sundhedsperson der har forvoldt skaden.
Som det er fremgået af mit indlæg, kan regeringen støtte den del af forslaget om, at patienter fremover kan klage til Patientklagenævnet over ambulancepersonale.
Det er dog en betingelse for regeringen, at der er tale om personale, der kan sidestilles med andet sundhedspersonale, sådan som det i fremtiden bliver tilfældet med de ekstra uddannede ambulancefolk.
Det har regeringen tilkendegivet tidligere, og forslaget er derfor på det punkt overflødigt.
Regeringen kan imidlertid ikke støtte den resterende del
af beslutningsforslaget og må derfor afvise forslaget i sin helhed.