runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jacob Buksti (S), 1999-05-27:
Til hr. Holger K. Nielsen blot det, at jeg så også synes, at det appellerer til min humoristiske sans at skulle deltage i seancen her omkring forbeholdene.
Om det så er latterligt eller ej, må afhænge af, hvor stor den er - altså den humoristiske sans - men hvad enten forskellen er stor eller lille, så synes jeg, jeg efterhånden har skåret det ud i pap, at det, der er forskellen, er, om man starter med konklusionen og så arbejder bagud, eller om man starter med diskussionen og så kommer frem til en konklusion.
Der er ikke for mig at se tale om, at man mingelerer med det danske forsvarsforbehold, fordi man indgår i diskussionen om, hvad den fremtidige europæiske forsvarsidentitet skal være.
Det var jo, fordi der var nogle, bl.a. Venstre og De Konservative her, som mente, at vi skulle ind i Vestunionen så hurtigt som overhovedet muligt.
Jeg kan forstå, at det mener man ikke man skal længere.
Det forstår jeg simpelt hen ikke.
Og så til hr. Søren Søndergaard: Det kan jo ikke være rigtigt, at vi skal sidde og lave eksegese i det danske sprog, og at når statsministeren siger, at i det, der ligger vest for Muren, var der demokrati, og i det, der lå øst for, var der ikke demokrati, skal det derefter tages som udtryk for, at statsministeren har sagt, at Portugal og Spanien og Grækenland osv. var store demokratiske samfund.
hr. Søren Søndergaard jo godt, så lad nu være med det pjat. Og til hr. Kristian Thulesen Dahl om at EU er øv, øv, øv: Ja, det er nok øv, øv, øv forstået på den måde, at det efterhånden er lidt træls at stå heroppe og skulle blive ved med at gentage og gentage og gentage.
Det, som hr. Thulesen Dahl og andre åbenbart ikke kan forstå, er, at når man stiller et klart spørgsmål, så får man et klart svar, nemlig at det ikke er de socialdemokratiske kandidater ude i det åbne land, som nødvendigvis tegner, hvad Socialdemokratiets EU-politik står for. Det har vi da lov til at diskutere, og jeg er tidligere blevet spurgt om, hvem der tegner, hvad det er.
Det er jo ikke det samme, som at man ikke kan diskutere.
Jeg forstår det simpelt hen ikke.
Og så siger hr. Thulesen Dahl præcis det, som er en illustration af, at min hovedpointe her var rigtig.
Så siger hr. Thulesen Dahl nemlig: Vil det sige, at en stemme på Socialdemokratiet ved Europa-Parlamentsvalget den 10. juni er en stemme for at afskaffe forbeholdene
hurtigst muligt?
Vil hr. Thulesen Dahl ikke godt forklare mig, hvordan en stemme til Europa-Parlamentsvalget bliver en stemme på at afskaffe forbeholdene eller fastholde forbeholdene eller for den sags skyld have noget som helst med forbeholdene at gøre. Det har det ikke.
Jens Rohde (V), 1999-05-27:
Den socialdemokratiske ordfører og statsministeren har været en hel del inde på det rummelige arbejdsmarked med plads til alle.
Og statsministeren tillod sig for 1 måned siden oven i købet den frækhed på et 1. maj-møde helt udokumenteret at angribe en navngiven privat virksomhed for, at den fyrede ældre medarbejdere.
Men når det offentlige Told og Skat og det halvoffentlige Danmarks Radio fyrer ældre og dygtige medarbejdere, så er tavsheden larmende.
Der er åbenbart ikke nogen grænser for hykleriet i Socialdemokratiet.
Og jeg vil godt spørge hr. Jacob Buksti, om Socialdemokratiet ikke synes, at det ville være rimeligt, om man fejede for det offentliges dør, før man begynder at angribe private virksomheder, som i øvrigt bidrager i væsentlig grad til vores velfærdssamfund.
Og så et kort svar på hr. Bukstis mange - havde jeg nær sagt - selvmodsigelser, men også mange ligegyldige selvfølgeligheder om forbeholdene i EU.
Jeg vil blot sige, at det er meget, meget svært at få en debat, hvis man ikke sætter sig nogle mål med den, og hvis man ikke vil melde sin holdning ud.
Indholdet har vi i Venstre diskuteret siden 1993.
Derfor er Venstre heller ikke bange for at melde så klart ud, som vi gør.
Det er jo et spørgsmål om troværdighed, det er et spørgsmål om lederskab, men det er åbenbart begreber, som har meget, meget vanskeligt ved at finde ind i det socialdemokratiske univers.
Jann Sjursen (KRF), 1999-05-27:
Men det behøver han ikke gøre i det her tilfælde, for jeg stillede tidligere i debatten hr. Jacob Buksti et spørgsmål omkring udnævnelsen af den nye Europa-Kommission, som hr. Jacob Buksti ikke svarede på.
Derfor vil jeg gerne gentage spørgsmålet her.
Jens Vibjerg (V), 1999-05-27:
Forrige mandag var jeg ude at besøge en jobklub i Horsens, hvor ledige HK'ere sad og skrev ansøgninger fra morgen til aften, og de spurgte: Hvordan kan det være, at vi ikke fremgår af ledighedsstatistikken?
Vi er langtidsledige, vi har været ledige i flere år, men vi fremgår ikke af statistikken.
De havde svært ved at forstå regeringens skønmaleri af arbejdsløsheden.
Vi har en regering, der har en evne til at placere de ledige alle andre steder end i ledighedsstatistikken.
Vi har flere mennesker på efterløn end nogen sinde, vi har mere end 30.000 i orlovsordninger, og vi har mere end dobbelt så mange i aktivering; altså alt sammen eksempler, som ikke indgår i statistikken.
Og hvad kan hr. Buksti så sige?
Han kan sige: Jamen vi får flere i arbejde.
Ja, men hvor?
I den offentlige sektor.
Den private sektor presser man hårdere og hårdere med en byge
af afgifter, så omkostningerne stiger, afsætningen viger, og beskæftigelsen viger. Jeg vil gerne spørge hr. Buksti: Kan regeringen andet end at flytte ledige fra den ene konto til den anden og øge den offentlige beskæftigelse?
Anders Fogh Rasmussen (V), 1999-05-27:
Hr. Jan Petersen kunne ikke forstå, at jeg ikke i mit indlæg havde gjort mere ud af spørgsmålet om afvikling af offentlig gæld.
Jeg må sige til hr. Jan Petersen, at det var såmænd for at være sådan nu med den sådan moderate linje, jeg lagde, passende imødekommende og ikke begynde at trampe rundt i noget, som bestemt ikke kunne tjene hr. Jan Petersen at få dyrket.
Lad os lige prøve at kigge på, hvad realiteterne er om afvikling af offentlig gæld.
Sandheden er den, at indtil sidste år var der kun én eneste grund til, at finansministeren var i stand til i et par år at have et overskud på statsfinanserne, nemlig at han havde solgt aktier og havde dækket 12 måneders udgifter med 13 måneders indtægter og alle mulige andre forskellige bogholderitekniske finurligheder.
Så der var ingen afvikling af statens gæld.
Det første år, hvor der er afvikling af statens gæld uden brug af store engangsindtægter, er i år.
Og det skulle vel aldrig være, fordi det er i år, vi er med i en finanslovaftale?
Så lad os
endelig snakke om det.
Hr. Buksti tager så fat på betalingsbalancen, og det kan jeg jo ikke rigtig forstå hr. Buksti så gerne vil tale om.
Men lad os endelig også tage fat på det.
For hvad er det, der er sket, siden den nuværende regering trådte til i 1993?
Det er, at et drønende overskud på 25 mia. kr. er forvandlet til et underskud på 15 mia. kr., dvs. at der er formøblet 40 mia. kr. Så spørger hr. Buksti, hvordan vi vil forbedre betalingsbalancen.
Ja, først og fremmest ved at forbedre konkurrenceevnen, ved at lette erhvervslivets omkostninger.
Vi tog et skridt med den finanslovaftale, som blev lavet i december.
Regeringen har så nedsat noget, der hed
Industriens Udviklingsgruppe, fordi regeringen også er klar over, at der er problemer med konkurrenceevnen.
Men så vidt vi kan se, så ligner det mere en syltekrukke end et sted, hvor man laver aktiv handling.
Ja, efter det forslag, som vi gik til valg på, så koster det ingenting.
Det er en frihed for kommunerne til, at de kan sige, at hvis forældrene selv klarer børnepasningen, så har kommunen lov til at give et tilskud til forældrene i stedet for til institutionerne.
Så vil man jo kun gøre det i de kommuner, hvor det hænger sammen økonomisk.
Jørn Pedersen (S), 1999-05-27:
Det er jo sådan set en herlig dag, når vi i dag har Venstres formand som ordfører for partiet, for det betyder jo, at den historiske spændvidde bliver noget større.
Jeg hørte et rygte forleden dag, og det vil jeg gerne have Venstres ordfører til at be- eller afkræfte, nemlig at
man i en tidligere regering, hvor Venstres formand dengang var en centralt placeret økonomisk minister, faktisk havde en drøftelse af en model til frit valg på børnepasningsområdet.
Så vidt jeg husker, blev den aldrig fremsat.
For noget gennemgående i hr. Anders Fogh Rasmussens servicesamfund her i dag var jo, at vi ikke skulle betale førsteklasses skat og have tredjeklasses samfund, men det skulle være bedre og billigere.
Og der synes jeg mange danskere vil stå tilbage med spørgsmålet: Hvor er det så, det skal blive bedre?
Det hørte vi lidt om, men meget lidt om,
hvor det så er, det skal blive billigere.
Jeg vil gerne, om hr. Anders Fogh Rasmussen kunne be- eller afkræfte, om man i hans tid som økonomisk minister havde beregninger på en sådan model.
Jacob Buksti (S), 1999-05-27:
Hr. Anders Fogh Rasmussen sagde, at Venstre ikke vil gældsætte kommende generationer, og derfor må vi have genskabt et robust overskud på betalingsbalancen.
Det, jeg godt kunne tænke mig at høre,
er: Jamen hvordan?
Det husker vi jo fra pinsepakken.
Der stod valget jo mellem en mindre begrænsning af det private forbrug eller en offentlig besparelse på op mod 40 mia. kr., hvis man ønsker samme effekt på betalingsbalancen.
Hvordan skal det gøres?
Samtidig hører vi hr. Anders Fogh Rasmussen sige, at overførselsindkomsterne er fredet.
Den offentlige service skal udbygges i takt med et frit valg.
Vi hører Venstres politiske ordfører sige ved flere lejligheder, at man skal fjerne pinsepakken, man skal af med bruttoskatten, man skal fjerne de grønne afgifter.
Vi skal sænke skatten for de lavtlønnede, men hvordan?
Vi har set Venstres finanspolitiske ordfører, hr. Thor
Pedersen, i Børsen den 16. marts f.eks. sige, at besparelseskravet fra regeringen på 5,8 mia. kr. er et absolut minimum.
Venstre vil meget mere, og det bliver meget vanskeligt, fordi det socialdemokratiske bagland bliver skræmt fra vid og sans, når de bliver konfronteret med Venstres krav.
af, hvad det er, eller er det stadig væk juleaften hele året rundt?
Jan Petersen (S), 1999-05-27:
Jeg tror, det var hr. Kristian Jensen fra Venstre, der bebrejdede regeringen dens selvros og mente, vi havde glemt noget, og fru Karen Rønde havde et indlæg af samme type.
Her var det volden, der manglede.
Så er det jo interessant at have hørt hr. Anders Fogh Rasmussens indlæg.
Dér var nogle mangler:
Hvor var kommentaren til, at Danmark nu afvikler offentlig gæld?
Hvor var kommentaren til det?
Den eneste kommentar, hr. Anders Fogh Rasmussen fik plads til i sit indlæg, var betalingsbalancen, men det, at der afvikles offentlig gæld, var ikke nogen bemærkning værd.
Det var nok så væsentligt for de kommende generationer.
Hvor var bemærkninger om noget så afgørende, at danskerne går på arbejde i stigende omfang; at 200.000 flere danskere er i beskæftigelse?
Er det ikke værd i Venstre at lægge vægt på, bare nævne det med et enkelt ord eller to i et indlæg i en debat af den her karakter
Man kunne selvfølgeligt spørge - lidt retorisk selvfølgelig - at når meget ville se anderledes ud, hvis vi havde haft en anden regering, er det så de ting, der ikke blev nævnt?
De ville nemlig se anderledes ud, forstået som se ringere ud.
Jacob Buksti (S), 1999-05-27:
I hvert fald er det ikke sikkert, det bliver til et længere liv, men det siges jo, at det føles længere.
Men til det konkrete spørgsmål om fødevareministeren og hvem der må servere pølser osv., tror jeg, hr. Jens Kirk må medgive, at det at have en god hygiejne også er noget, der fremmer folkesundheden; det er faktisk det, det handler om.
Men at det i givet fald skulle være noget, som fuldstændig væltede det frivillige ungdomsarbejde, er jo interessant.
Til hr. Kristian Jensen: Jeg har sagt, at det er et spørgsmål om, hvorvidt man skal komme med mellemregningerne, men sagen er bare, at man regner baglæns.
Man regner baglæns for at få forskellen mellem det, man siger handelsværdien er, og de faste beregninger, man i øvrigt har.
Så kan man jo diskutere, om man kan kurere sygdommen ved at slå termometret i stykker, og hvis det er den model, vil jeg gerne sige: O.k., vi skal gerne sige til skatteministeren, at det er en god idé at fastholde mellemregningerne.
Men jeg går ud fra, at det ikke er det samme som at kæmpe om, om de i øvrigt helt skal afskaffes.
Til hr. Frank Aaen: Jeg sagde ikke noget om, at det var utidigt at diskutere de kommunale forhandlinger.
Jeg sagde bare, at det var en lille smule svært at give et så klart svar, som hr. Frank Aaen bad om, fordi det ville være det samme som at gå ind i forhandlingerne.
Men det er klart, at vores holdning er, at vi ikke er tilhængere af generelt øget brugerbetaling, og finansministeren har konstateret så sent som forleden dag, at der ikke er generelle planer om at hæve forældrebetalingen i daginstitutionerne.
Men hvilken sammenhæng det indgår i, må vi i givet fald se på.
Med hensyn til de ældre ledige er det ikke et spørgsmål om, hvorvidt de aktiveringstilbud, der findes, er mere eller mindre meningsfyldte.
Spørgsmålet er, om man kan give et meningsfyldt job i den anden ende, og der er en række problemstillinger, som jeg er sikker på at Enhedslisten vil have forståelse for.
Det er sådan, at der er en del af den ældre arbejdskraft, som meningsfyldt kan placeres på en anderledes måde, end det gøres i dag, og det er arbejdsministeren faktisk ganske godt i gang med.
Så til hr. Keld Albrechtsen, som beroliger mig med, at han ikke har den samme tendens som SF til at ville ind i regeringen.
Det beroliger mig naturligvis, og jeg er sikker på, at det også beroliger hr. Keld Albrechtsens bagland.
Men det bliver selvfølgelig spændende, hvordan og hvorledes det i øvrigt udvikler sig. Når hr. Keld Albrechtsen læser sit eget forslag til vedtagelse, tror jeg, hr. Keld Albrechtsen med sin indsigt i Socialdemokratiets EU-politik meget vel selv kan se, hvad det er, Socialdemokratiet ikke kan stemme for, og i hvert fald tror jeg, han ville få et chok, hvis det skete.
Så skulle han jo have lavet det helt anderledes.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-05-27:
Hr. Jacob Buksti så nærmest Enhedslistens forslag som et forsøg på at komme i regeringen, og til det vil jeg sige til hr. Jacob Buksti, at hvis det kan gøre det nemmere for Socialdemokratiet at stemme for vores forslag, kan jeg berolige hr. Jacob Buksti med, at vi ikke har nogen planer om at træde ind i regeringen.
Derimod vil jeg gerne spørge hr. Jacob Buksti, hvad det kan være for konkrete ting i vores forslag, hr. Jacob Buksti kan have noget imod. Det kunne jeg godt tænke mig at høre. Så nævnte hr. Jacob Buksti som argument, som begrundelse for, at Danmark skulle deltage i forsvarsministermødet i EU i morgen, at der også kommer seks NATO-lande, som ikke er med i EU, deriblandt Tyrkiet.
Nu sagde statsministeren jo, at vi har et fælles værdigrundlag, så derfor vil jeg gerne spørge hr. Jacob Buksti, om man har indbudt Tyrkiet, fordi man har et fælles værdigrundlag med et land, som så groft undertrykker menneskerettighederne.
Og kan det virkelig være rigtigt, at den eneste begrundelse, hr. Jacob Buksti kan finde, for at Danmark skal deltage i et sådant forsvarsministermøde i EU, er, at Tyrkiet også deltager? Så synes jeg ærlig talt, man er kommet lidt langt ud.
Frank Aaen (EL), 1999-05-27:
Hr. Buksti mente, det var utidigt at diskutere kommunernes økonomi, mens der forhandles; men det er jeg ikke enig i.
De forhandlinger, som føres i disse timer, er jo helt afgørende for, om kommunerne og amterne i det kommende år kan levere de velfærdsydelser, der er brug for, til børnefamilierne, de ældre og de syge.
Og når der diskuteres øget brugerbetaling i daginstitutionerne - og det ved vi jo der bliver ved de forhandlinger - er det altså ikke nok at høre, at hr. Jacob Buksti personlig er imod mere brugerbetaling. Børnefamilierne har faktisk brug for at få et klart svar, og derfor må jeg spørge igen: Vil regeringen afvise, at de forhandlinger ender med øget brugerbetaling i daginstitutionerne?
Vi har læst i dagspressen, at regeringen overvejer at tilbyde ældre ledige, at de kan få fast beskæftigelse inden for velfærdsserviceområdet.
Det lyder jo som noget, Enhedslisten har talt om, lige siden vi kom i Folketinget, og vi hilser det selvfølgelig velkommen, når vi ser det.
Mit sidste spørgsmål er bare: Har regeringen dog ikke flere bud at give offentligheden og Folketinget på, hvad den har tænkt sig at gøre i den kommende tid for at forbedre velfærden i Danmark?
Tove Videbæk (KRF), 1999-05-27:
Er hr. Jacob Buksti på den baggrund enig i, at den almindelige dansker har fået det bedre?
Og vedrørende børnefamilierne: Den helt almindelige danske børnefamilie kan stadig væk ikke selv vælge, hvordan den vil leve sit liv
, og derfor efterlyser vi stadig væk et udspil fra regeringen omkring fleksibel børnepasning.
For helt almindelige danske småbørnsfamilier arbejder som aldrig før, og selv om 83 pct. af småbørnsmødrene ville ønske, at en af forældrene kunne være på deltid, skal alle danske forældre stadig presses ud på arbejdsmarkedet på fuld tid og børnene institutionaliseres på fuld tid.
Mener hr. Jacob Buksti, at også den almindelige danske småbørnsfamilie har fået det bedre, eller har Socialdemokratiet konkrete initiativer på vej på dette område?
Kristian Jensen (V), 1999-05-27:
Jeg tror, jeg vil prøve at tilføre debatten lidt nyt.
Jeg fik et tilsagn om, at hr. Jacob Buksti i modsætning til skatteministeren ikke vil fjerne mellemregningerne, og det er beroligende for husejerne.
Med udsigt til yderligere ejendomsbeskatninger på 2 mia. kr. inden for de næste år er det dejligt at høre, at hr. Jacob Buksti er enig med mig, så jeg vil bare have en bekræftelse af, at jeg forstod det rigtigt: at hr. Jacob Buksti sammen med Venstre vil kæmpe for at beholde mellemregningerne på lejeværdibeskatningen og ejendomsbeskatningen, hvis det er sådan, at skatteministeren ønsker at fjerne dem.
Den bekræftelse vil jeg gerne have heroppefra.
Jacob Buksti (S), 1999-05-27:
Til hr. Jes Lunde blot dette: Det er ikke rimeligt at stå heroppe og sige, at Socialdemokratiet nu skulle hylde det princip, at FN skal sættes ud af spillet.
Det er ikke rimeligt, for det kan der overhovedet ikke lægges i noget af det, jeg har sagt.
Tværtimod har jeg sagt, at vi arbejder for, at FN skal indsættes i sin rolle igen.
jeg i min ordførertale, og både statsministeren og jeg har henvist til generalsekretæren for FN, som mener, at folkeretten skal redefineres i det nye perspektiv, så det ikke bliver et skjul for massemordere som Milosevic.
FN skal have den rolle.
FN skal være slagkraftig.
Det andet, jeg blot vil sige, er, at Danmark har været med i NATO siden 1949, og NATO er rammen om en del af Danmarks sikkerhedspolitik, og det vil den fortsat være.
Men det er ikke rimeligt at sige, at man derudaf kan konkludere, at FN ingen rolle skal spille.
FN skal spille en så stærk rolle som overhovedet muligt, og jeg er fuldstændig enig med hr. Jes Lunde - sådan opfatter jeg det i hvert fald - i, at det, det drejer sig om, netop er at sørge for, at FN kan komme til det i fremtiden.
Til hr. Thorkild B. Fransgaard
blot dette: Jamen der er mange forklaringer på konkurrenceevnens udvikling.
Hvad regeringen har gjort?
Ja, regeringen har f.eks. gennemført den pinsepakke, som hr. Thorkild B. Fransgaards parti har stemt imod, og hvorfor har vi det?
Jo, fordi problemet for industrien jo er, at der ikke er kapacitet nok.
Der er konkurrence om produktionsfaktorerne, og hvad er det så, industrien har gjort?
Til fru Karen Rønde
blot, at voldspakken virker
; det mener vi faktisk den gør.
De eksempler, som gives med hensyn til højesteretsdomme osv., har ikke en snus med det her at gøre, idet der er tale om samlivsforhold af en ganske speciel karakter.
Og hvad i øvrigt angår spørgsmålet om sammenhængen mellem grovheden og straffen, må fru Karen Rønde være vidende om, at justitsministeren har et udvalgsarbejde i gang om det, og jeg tror da, at selv Venstre vil være interesseret i at se resultatet af det.
Endelig til fru Tove Videbæk: Jamen jeg er ganske klar over, at der sker en afinstitutionalisering på ældreområdet.
Det, vi blot siger, er, at problemerne på børnepasningsområdet er en lille smule mere komplicerede, for hvis man ikke tænker tingene ordentligt igennem, får man både dyrere daginstitutioner og højere offentlige udgifter.
Og endelig bliver det også sådan, at de, som er så uheldige - undskyld jeg siger det sådan - at have fast arbejde hele tiden, både får en dyrere daginstitution og mister tilskuddet til selv at passe børnene.
Derfor synes vi, det er problematisk.
Tove Videbæk (KRF), 1999-05-27:
Hr. Jacob Buksti nævnte i sit svar til mig om begrebet institutionalisering, at begrebet institutionalisering måtte være hovedproblemet for Kristeligt Folkeparti i forbindelse
med børnepasning
Det vil jeg hermed på det bestemteste afkræfte.
Det, der er problemet for Kristeligt Folkeparti, er, at småbørnsforældre i Danmark stadig ikke selv har mulighed for at vælge, hvordan de vil lægge deres liv til rette, altså om de vil vælge institution eller selv vil passe deres børn.
Problemet for os er, at der mangler det frie valg.
Og vedrørende selve ordet institutionalisering vil jeg spørge hr. Jacob Buksti, om han ikke er bekendt med, at der i den nylig udkomne rapport om ældre og børns forhold i en række lande står, at Danmark i øjeblikket afinstitutionaliserer på ældreområdet, mens Danmark institutionaliserer på børneområdet.
Karen Rønde (V), 1999-05-27:
Hr. Buksti taler ikke overraskende udenom, når han forsøger at besvare mit spørgsmål.
Snart sagt
alle i dette kongerige ved, at voldspakkerne reelt ingen betydning har haft, og selv Højesteret har nu taget bladet fra munden og sagt fra.
Stikker regeringen ikke befolkningen blår i øjnene, når den siger, at den vil den grove vold til livs og så fremlægger en lovændring, der måske får konsekvenser i mindre end en halv procent af alle voldssager her i landet? Prioriterer regeringen virkelig ikke borgernes tryghed højere?
Hvorfor vil regeringen ikke anerkende, at vi som samfund er nødt til at reagere prompte, når mennesker bliver overfaldet og udsat for overgreb, og at straffen for forbrydelsen må stå mål med den ydmygelse og den krænkelse, man har været udsat for?
Så længe regeringen ikke vil anerkende det, er statsministerens bekymringer utroværdige.
Thorkild B. Fransgaard (FP), 1999-05-27:
Det, der kalder mig op igen, er, at jeg ikke fik svar på mit spørgsmål fra første runde: Hvad agter regeringen at gøre for at genoprette den ødelagte konkurrenceevne i specielt eksporterhvervene og dermed være med til at undgå det truende underskud på betalingsbalancen, som er med til at ødelægge vore muligheder for at opretholde vort velfærdssamfund?
Hvis svaret skulle forstås sådan, at regeringen ikke finder, at det er tilfældet, at der er problemer med konkurrenceevnen for de eksporterende erhverv, vil jeg gerne invitere både statsministeren og den socialdemokratiske ordfører til at besøge en eksporterende virksomhed.
Derude kan man få at vide, hvordan det er ude i det virkelige liv, hvilke problemer man står over for.
Det kan selvfælgelig være, jeg misforstod svaret, men jeg vil gerne høre det fra ordføreren igen.
Jes Lunde (SF), 1999-05-27:
Hr. Jacob Buksti sagde om den fremtidige sikkerhedspolitik, at FN da hørte med, men at FN ikke måtte spærre for, at man brugte andre organer.
Det synes jeg er en utrolig farlig udtalelse.
Jeg tror, det er helt afgørende, at vi her i verden respekterer folkeretten, og at vi bygger på folkeretten som forudsætning for at gribe ind over for suveræne stater.
Vi ved godt i SF, at FN's Sikkerhedsråd i øjeblikket er blevet noget kompromitteret af, at Kina har forhindret en fornuftig OSCE-forlængelse i Makedonien, bare fordi Makedonien har anerkendt Taiwan.
Der er altså gået noget asiatisk regionalpolitik i det, som spærrer for gode FN-beslutninger, og det er måske argumentet, for at NATO er kørt uden om FN.
uhyggelig farligt.
Jeg vil håbe, at Socialdemokratiet finder tilbage på en vej, hvor det, det drejer sig om, er at få genetableret FN som autoritet.
Men jeg håber meget, at hr. Buksti vender tilbage til den linje, der hedder, at vi skal have en internationalt accepteret folkeret
at arbejde efter; at det ikke bare skal være sådan, at den stærkeste kan tage selv.