runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Helle Sjelle (KF), 2002-02-07:
Det primære formål med det her lovforslag er at fjerne den mulighed, som bestyrelsen for Arbejdsmarkedets UddannelsesFinansiering, AUF-bestyrelsen, har haft for at opkræve et kollektivt arbejdsgiverbidrag inden for voksen- og efteruddannelsesområdet.
For virksommhederne rummer det den fordel, at det bidrag, som den enkelte virksomhed eventuelt kommer til at betale i fremtiden, i højere grad kommer til at afspejle, hvor meget den enkelte virksomhed reelt gør brug af de her ydelser.
Det synes vi i Det Konservative Folkeparti
er en mere rimelig ordning.
Lovforslaget lægger også op til, at det faste tilskud, som området indtil nu har modtaget fra staten, bliver erstattet af en bevilling på den årlige finanslov, hvilket vil øge mulighederne for at foretage besparelser og effektiviseringer ligesom alle andre steder i staten.
I Det Konservative Folkeparti synes vi, det er et udmærket forslag, som ligger fint i tråd med vores holdninger, og derfor støtter vi det.
Louise Frevert (DF), 2002-02-07:
Nu skal vi jo ikke til at give hinanden skudsmål om, hvem der læser teksten bedst.
Men skal vi ikke bare slå fast én gang for alle, at det er virksomhederne, der køber de her kurser?
Så jeg kan slet ikke se, hvad problemet er.
Hvis Enhedslistens ordfører fortolker det på en anden måde, ja, så bliver det Enhedslistens ordførers problem. Det er ikke mit problem.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2002-02-07:
Jeg tror vist, der er noget, fru Louise Frevert fuldstændig har misforstået, og derfor burde fru Louise Frevert læse teksten igen.
Den brugerbetaling, der kommer til at være på området, har tidligere ligget hos arbejdsgiverne, den kommer i fremtiden til at ligge hos lønmodtagerne.
Og det betyder altså, at vi i fremtiden har en situation, hvor man kan komme til at pålægge dem, der skal benytte uddannelsen, brugerbetaling, hvor man tidligere har taget pengene fra erhvervslivet.
Jeg synes, at vi igen kan konstatere, at Dansk Folkeparti ikke er de dårligst uddannedes repræsentant her i Folketinget, men tværtimod erhvervslivets.
Louise Frevert (DF), 2002-02-07:
Til hr. Aage Frandsen: Skal vi nu ikke slå fast én gang for alle, at denne her brugerbetaling, vi taler om, skal finansieres af arbejdsgiverne?
Og med hensyn til reserver, er jeg sikker på, at inden for den givne ramme, som denne her finanslov bliver vedtaget efter, tror jeg godt, at det her kan lade sig gøre.
Og ikke alene tror jeg det, jeg er fuldstændig overbevist om, at det kan lade sig gøre.
For øvrigt har jeg også haft et indtryk af, at det rent faktisk har været akademikere, der har brugt EUD-uddannelserne.
Aage Frandsen (SF), 2002-02-07:
Jeg synes også, der skal være ræson i det, bl.a. ræson i det på den måde, at de mennesker, der har trukket på uddannelseskontoen, godt kan betale noget, og de, der ikke tidligere har trukket på den, ikke behøver at betale noget. Det er ræson for vores vedkommende: Til dem, der ikke har, skal der gives, og dem, der har i forvejen, kan godt betale.
Derfor vil jeg også godt spørge efter: Det er vel sådan, at man ud fra denne prioritering, man skal foretage, altså skal prioritere inden for en samlet ramme? For der er jo ikke flere penge.
Man har jo sørget for, at arbejdsgiveren ikke kan komme til at betale mere, og jeg har også forstået det sådan, at der snart ikke er en krone i reserverne.
Så det vil sige, at det er en prioritering.
Hvor det tidligere var sådan, at de højtuddannede skulle betale noget, de kortuddannede ikke, skal alle nu til at betale noget.
Så er det en prioritering, ja.
Anne-Marie Meldgaard (S), 2002-02-07:
Til det dér med den fattiges pengepung: Det må åbenbart være Dansk Folkepartis mening, at arbejdsgiverne er de fattige i denne her sammenhæng, når det nu er arbejdsgiverne, der ikke skal betale for efteruddannelse, som kommer dem til gode i den sidste ende, nemlig ved at de får en velkvalificeret arbejdskraft. Mener fru Louise Frevert, at lønmodtagerne er rigere, så de bedre har råd til at betale for efteruddannelse end arbejdsgiverne?
Louise Frevert (DF), 2002-02-07:
Jeg synes ikke, at harmonikaen spiller særlig rent fra Socialdemokratiets side.
Det er jo ikke et spørgsmål, om man vil eller ikke vil.
Det her er jo et spørgsmål om, at den tidligere regering ikke var stand til at foretage sig noget som helst i denne her retning.
Med hensyn til hr. Aage Frandsens udtalelser mener jeg, at der skal være - og nu gentager jeg mig selv - lidt ræson i det.
Jeg tror ikke, der vil være nogen, der vil være så ufornuftige, at man vil tage en ublu brugerbetaling.
Det er jo også et spørgsmål om, at virksomhederne kan gå ud og få tilbudt et undervisningsforløb, og det vil sige til en rimelig favorabel pris.
Anne-Marie Meldgaard (S), 2002-02-07:
Jeg har måske en forståelse for, at fru Louise Frevert kan ræsonnere, at den nuværende undervisningsminister vil fastsætte en forholdsvis lav brugerbetaling. Men det vil jo være sådan, at hvis man giver den til enhver tid siddende undervisningsminister - uanset farven - sådan et gummistempel, som en bemyndigelse er på det her område, vil ministeren kunne sidde og bruge det som en harmonika i forhold til, hvilke udgifter og indtægter der skal være på det her område.
Er fru Louise Frevert ikke bange for det?
Aage Frandsen (SF), 2002-02-07:
Jeg synes, det er rart at få bekræftet, at Dansk Folkeparti er tilhænger af, at de, der ikke har en uddannelse, som ikke har fået meget uddannelse ud over folkeskolen og måske en lille smule mere, skal til at betale.
Det er det, som Dansk Folkeparti har meddelt, og det gør de gladeligt, for Dansk Folkeparti gør ikke noget under tvang.
Det er, fordi man ønsker det.
Dansk Folkeparti er tilhænger af, at der skal være betaling for dem, der ingen uddannelse har, og sådan var det ikke hidtil.
Det er klart, hvad Dansk Folkeparti vil.
Det vil sige, at i forhold til de såkaldt svage skal der på det område være så ringe uddannelse, at de stadig væk kan synes, at Dansk Folkeparti er et godt parti.
Louise Frevert (DF), 2002-02-07:
Jeg vil starte med at besvare Socialdemokratiets ordførers spørgsmål: Nej.
Og det kan jeg svare helt klart og tydeligt.
Dansk Folkeparti har ikke nogen intentioner om overhovedet at gå ind og ødelægge AMU.
Vi er ikke blevet nødt til at acceptere denne her aftale og dette her lovforslag.
Vi er ikke nødt til noget som helst.
Vi vil gøre det her af fuldstændig fri vilje.
Men det, som hr. Aage Frandsen fastslår, har jo været, at aktiviteten har været dalende.
Så jeg kan ikke se, der skulle være noget galt med, at der skulle komme en form for brugerbetaling, selv om det er for dem, som er dårligst uddannede.
Hvis man er i arbejde, er det et spørgsmål om, hvor høj brugerbetalingen skal være.
Vi taler jo ikke om astronomiske beløb, men der skal være lidt ræson i det her, og det er jeg helt sikker på at der også bliver.
Anne-Marie Meldgaard (S), 2002-02-07:
Mit spørgsmål er sådan set mere for at få afklaret, om jeg hørte rigtigt i fru Louise Freverts ordførertale.
I førstedelen opfattede jeg det sådan, at fru Louise Frevert mente, at det her forslag sådan set er et indirekte dødsstød for AMU-uddannelserne.
Aage Frandsen (SF), 2002-02-07:
Man kan have mange grunde til at støtte et lovforslag.
Man kan have den grund, at det var man nødt til.
Det er sådan set også ærlig snak at sige, at man gerne ville have noget andet, og så skulle man sluge det her. Det her betyder jo klart forringelser for uddannelser
til de kortuddannede
De skal til at betale meget mere, end de har gjort før, og nogle betalte ikke før, det skal de formentlig til nu.
Hvorfor siger man ikke det?
At det her for det første er et besparelsesforslag, for det andet at der er en masse mennesker, der ikke får den uddannelse, de har fået før, og for det tredje at der er en masse, der skal betale for den selv.
Hvorfor siger man ikke det, i stedet for en hel masse ord om, at det her er smidigt og sådan noget?
Og så læser man op af § 1.
Der står jo intet i en sådan formålsparagraf, det ved vi alle sammen godt.
Louise Frevert (DF), 2002-02-07:
Det har længe været Dansk Folkepartis lønlige håb, at man kunne gøre arbejdsmarkeds- og efteruddannelserne mere gennemskuelige og gennemsigtige.
Dansk Folkeparti kan simpelt hen ikke formulere det smukkere end i § 1 i lovforslaget, hvor der står: »Loven skal fremme opfyldelse af arbejdsmarkeds- og uddannelsespolitiske mål til vedligeholdelse, udbygning og forbedring af arbejdsstyrkens kvalifikationer og fremme en samordnet indsats på området«.
Det kan ikke siges på en mere sammenfattet og fornuftig
måde end denne
Det har altid været Dansk Folkepartis intention, at arbejdsstyrken i Danmark skulle styrkes, og at enhver skulle kunne yde efter sine egne forudsætninger og kvalifikationer.
En af de meget positive ting ved lovforslaget er, at arbejdsgiverne ikke skal betale arbejdsgiverbidrag.
Det er en god ting for selvstændige erhvervsdrivende.
Desuden vil det skabe en øget overskuelighed og effektivitet i voksenuddannelsessystemet, at man bl.a. får ophævet skellet imellem den formelle kompetencegivende uddannelse og anerkendt kompetence.
Det har været meget svært at forstå, hvorfor man skulle have to så tæt på hinanden liggende kompetencer, hvor det ikke gav nogen mening, at de var adskilte, så derfor er det et rigtig godt tiltag, at man nu har ophævet kompetencesondringen imellem uddannelserne.
Det gør det meget lettere, at voksenerhvervsuddannelser, der hidtil har været finansieret under AUF-rammen, bliver ændret, fordi VEUD på grund af uddannelsernes formål og sammenhæng med erhvervsuddannelserne bør styres som disse, og derfor skal de udgå af loven.
Det er vigtigt at fastslå, at Dansk Folkeparti mener, det er en god idé at lave konsekvensændringer i loven om en arbejdsmarkedsfond.
Vi mener, det er glimrende, at det er AUF-bestyrelsen, der administrerer det næsten 3 mia. kr. store beløb.
Et helt igennem godt lovforslag, som Dansk Folkeparti kan støtte.
Anne-Marie Meldgaard (S), 2002-02-07:
I min ordførertale tager jeg alene udgangspunkt i selve lovforslaget, hvor begrundelsen for at fremsætte lovforslaget ligger i regeringens skattestop, at der ikke må udskrives skatter og afgifter over for erhvervslivet.
Mig bekendt er erhvervslivet, arbejdsgiverne, medlem af arbejdsgiverorganisationer og ikke lønmodtagerorganisationer.
Så det spørgsmål indgår sådan set ikke i den begrundelse her.
Søren Søndergaard (EL), 2002-02-07:
Jeg er selvfølgelig utrolig glad for, at ministeren bekræfter, at ministeren vil svare på spørgsmålene i forbindelse med udvalgsbehandlingen, men var det ikke muligt at få løftet en lille flig her i salen, hvor alle kan høre os, om de økonomiske konsekvenser af dette lovforslag?
Der er lavet en opgørelse, en sammenfattende oversigt over konsekvenserne af lovforslaget, og under »Økonomiske konsekvenser for stat, kommuner og amtskommuner« står der: Ingen.
Så står der ganske vist i lovforslaget, at ved ophævelsen af serviceordningen forventes de statslige udgifter hertil at falde med 70 mio. kr.
Men der er jo ikke noget om, hvad man så skal betale mere i dagpenge, hvad man får mindre ind i skat, og hvad det betyder for kommunerne, at de forhåbentlig skal ansætte nogle andre i de stillinger, hvor der har været servicejobbere, da der er tale om ordinære stillinger.
Hvad er de økonomiske konsekvenser af dette lovforslag?
Det synes jeg er meget rimeligt at bede om at få belyst ved førstebehandlingen.
Er det virkelig sådan, at der ikke er regnet med, at man ved afskaffelse af denne ordning tjener nogen som helst penge fra statens side, eller hvad?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2002-02-07:
Af bemærkningerne til lovforslaget fremgår det, og nu citerer jeg: »Med ophævelsen af servicejobordningen forventes de statslige udgifter hertil at falde med ca. 70 mio. kr. i 2002 og i 2005 at være faldet med ca. 120 mio. kr.« For så vidt angår det store regnestykke, vil jeg bede hr. Søren Søndergaard om at stille spørgsmålet skriftligt, så vi kan lave regnestykket.
Søren Søndergaard (EL), 2002-02-07:
Ministeren læste det samme op, som jeg læste op, og det er jo strålende.
Men betyder det, at regeringen er gået til Folketinget med et forslag, hvor man i den nuværende situation ikke aner, om det betyder en indtægt for staten eller ej?
Vi er altså i den situation, at der er fremlagt et forslag for Folketinget, hvor man ikke har nogen viden om, hvorvidt det giver en indtægt for staten eller ej, og det synes jeg da ville være meget interessant at få oplyst.
Det er fint, at vi kan klare det i udvalget, men hvad er regeringens forventning som udgangspunkt?
Jeg behøver ikke små tal, jeg skal bare have at vide: Er der et plus på et helt antal hundrede millioner kroner?
Hvor stort er det plus?
Anne-Marie Meldgaard (S), 2002-02-07:
Jeg kunne godt tænke mig at spørge ministeren, om det er et eksempel på lovsjusk, når ministeren ikke kan svare om den økonomiske baggrund for det forslag, ministeren selv har fremsat.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2002-02-07:
Der kan sikkert argumenteres for, at alt har en økonomisk fordel, og den principielle diskussion om socialisme og markedsøkonomi og liberalisme og socialliberalisme afslørede jo bl.a., at der er forskellige syn på den sag.
Jeg vil naturligvis besvare alle spørgsmål.
Vi har redegjort for, hvad den statslige besparelse bliver med lovforslaget, og det vil vi følge op i forbindelse med udvalgsarbejdet.
Nu har jeg lyttet til mange argumenter om denne sag her i dag, men lad os nu bare se i øjnene, at denne ordning ikke har været efterspurgt af ret mange.
Der var stillet kolossalt store forventninger til, hvor mange der ville gå ind i ordningen, men den har ikke været nogen succes, og for regeringens vedkommende er det altså sådan, at vi vil godt se kritisk på både råd og nævn og puljer og altså også på ordninger, som ikke opfylder et tilstrækkelig stort formål ifølge de forventninger, der har været stillet til dem. Lad os nu rydde op i tingene, og lad os tage hr. Anders Samuelsens ord til efterretning: det drejer sig om en holdningsændring på området, og det er dét, vi arbejder med.
Og så vil jeg endelig sige, at vi vil vende tilbage fra regeringens side med projektet »Flere i arbejde«, hvor bl.a. denne side af sagen vil blive debatteret.
Søren Søndergaard (EL), 2002-02-07:
I punkt 7, »Sammenfattende oversigt over konsekvenserne af lovforslaget«, står der: »Økonomiske konsekvenser for stat, kommuner og amtskommuner: Konsekvenser/mindreudgifter: Ingen. Konsekvenser/merudgifter: Ingen.«
Kan ministeren heroppefra bekræfte over for Folketinget, at dette er i overensstemmelse med sandheden, og at det forslag, der er lagt frem, vil have de konsekvenser, og at det naturligvis også vil fremgå af finansloven?
Anne-Marie Meldgaard (S), 2002-02-07:
Tror fru Helle Sjelle ikke, at der er mange mindre arbejdsgivere, mindre erhvervsdrivende, som faktisk har så få midler til rådighed, at de, hvis det ikke er en kollektiv ordning, undlader at sende deres medarbejdere på efter- og videreuddannelse?
Jeg vil også godt spørge fru Helle Sjelle, om det er fra sådan toppen af arbejdsgiverorganisationerne, man har fået nikket til den her ordning, om man har været ude at spørge de små håndværksarbejdsgivere, om det nu også er den ordning, de ønsker, om de ikke herved bliver frataget den mulighed, at de via kollektive ordninger kan få deres medarbejdere på efteruddannelse.
Jeg vil gerne spørge ministeren, om man slet ikke er bekymret over, hvad der vil ske med den gruppe langtidsledige fra den 1. marts 2002 og indtil regeringen barsler med den her store, forkromede reform, som vi nu har hørt om i flere omgange.
Har man inderst inde omsorgstanker over for den gruppe, som nu står for at falde ud af dagpengesystemet?
Og kunne man ikke løfte sløret lidt for, hvad det er for tanker, regeringen påtænker, at den gruppe skal omfattes af i de nye forslag, regeringen står for?
Tina Nedergaard (V), 2002-02-07:
Regeringens lovforslag indeholder en række sunde elementer, som sikrer en bedre anvendelse af de offentlige finansieringer af voksen- og efteruddannelsesindsatsen.
Venstre stemte i sin tid mod den nuværende AUF-lov, fordi vi i Venstre fandt, at loven blot var endnu et instrument til at pålægge virksomhederne nye afgifter, og samtidig bevirkede den, at vi fik en meget uoverskuelig rådgivningsstruktur på området.
Nærværende forslag til ændring af loven fjerner truslen om de kollektive afgifter på virksomhederne, og samtidig lægger forslaget op til en forenkling og smidiggørelse af styringsstrukturen på voksen- efteruddannelsesområdet.
Ved at fjerne truslen om nye kollektive afgifter er der lagt op til en mere brugervenlig funktion, for det er jo ulogisk, at man på den ene side ønsker at fremme efteruddannelsesindsatsen, men på den anden side truer de virksomheder, som vil øge efteruddannelsesindsatsen, med, at hvis de gør det, straffer man dem med en ny afgift. Det er også positivt, at AUF-bestyrelsen ikke længere skal diskutere, om man skal pålægge virksomhederne en ny skat eller en ny afgift, for det er jo sådan set Folketingets opgave at drøfte de her ting.
Lovforslaget skal i øvrigt ses i sammenhæng med regeringens indsats for at samtænke hele den erhvervsrettede uddannelsesindsats.
Det første skridt på denne vej er flytningen af AMU til Undervisningsministeriets regi, og vi følger op med en fase 2, hvor vi laver fælles lovgivning for det erhvervsrettede område, herunder AMU-uddannelserne.
Venstre kan støtte lovforslaget.
Tina Nedergaard (V), 2002-02-07:
Jeg er nødt til lige at komme med en kommentar og et spørgsmål til fru Anne-Marie Meldgaard.
For det første er det jo ikke kun DA-vennerne, som du kalder dem, som har påpeget, at den nuværende ...
Undskyld.
Det er ikke kun DA, som har påpeget den problemstilling, der ligger i, at vi har den kollektive arbejdsgiverskatteskrue hængende over hovedet, når vi benytter os af voksen- og efteruddannelse, det er jo også lønmodtagerorganisationerne.
Derfor er jeg nødt til at spørge Socialdemokratiets ordfører, hvordan det kan være, at lønmodtagerorganisationerne selv har påpeget det her som et problem, når nu ordføreren mener, at det ikke er et problem?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2002-02-07:
Vi er i regeringen meget optaget af, at alle mennesker kommer i arbejde, at alle mennesker får mulighed for at forsørge sig selv, og det vil vi arbejde utrætteligt på.
Det har noget med selve arbejdsformidlingen at gøre: Kan vi få flere aktører ind og løse opgaverne?
Det vil vi utrætteligt arbejde imod, og vi vil komme med et oplæg i løbet af et par måneder.
Til hr. Søren Søndergaard: Jeg skal sørge for, at svaret bliver oversendt til udvalget.
Jeg vil gerne takke flertallet i Folketingssalen for støtte
til regeringens lovforslag.
Jeg har været glad for indføringen i sondringer mellem liberalisme, socialliberalisme, markedsøkonomi og rigtig socialisme; det har klaret begreberne noget for mig.
Jeg må sige, at jeg er i den situation, at jeg tror, at flertallet bag lovforslaget helt deler den socialliberale argumentation i denne sag, så her er vi forenede, hvad enten vi går ind for socialliberalisme eller rigtig liberalisme.
Vi kan fuldt ud tilslutte os hr. Anders Samuelsens fortrinlige argumentation imod denne ordning.
Vi kan så undre os over, at det får den konsekvens, at han stemmer imod regeringens lovforslag, og vi vil i øvrigt besvare alle spørgsmål pligtopfyldende under udvalgsarbejdet.
Helle Sjelle (KF), 2002-02-07:
Til fru Pernille Rosenkrantz-Theil vil jeg sige, at det er jo i sidste ende AUF-bestyrelsen, der afgør, hvilke instrumenter
man foretrækker at bruge, men jeg har da en klar forventning om, at det primært er virksomhederne, der kommer til at betale for de ydelser, som medarbejderne bruger.
Det er min klare forventning.
Men det er jo noget, der må indgå i det arbejde, som AUF-bestyrelsen sidder og skal gøre.
Anne-Marie Meldgaard (S), 2002-02-07:
Det kan godt være, at jeg har misforstået noget, men jeg har den opfattelse af det her lovforslag, at man netop fratager AUF-bestyrelsen muligheden for at få indflydelse på den økonomiske del og indstillingen af, hvordan efteruddannelse skal finansieres.
Hvis det ikke er rigtigt, vil jeg gerne have fru Helle Sjelle til at forklare mig her, hvilke muligheder der ligger i AUF-bestyrelsen for at få den dialog, så vi kan være sikre på den udmelding, fru Helle Sjelle har givet her: at hun er overbevist om, at arbejdsgiverne vil finansiere det her. Hvordan får vi den i gang?
Jeg vil gerne vide det, for så vil jeg gerne være med til at have denne dialog.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-02-07:
Til hr. Kaj Ikast: Derfor var det jo så godt, at vi fik lavet to forespørgsler, for derved fik vi klart det frem, vi ønskede, nemlig at jernbanepartierne er enige om, at jernbanedriften i Danmark skal være bedre, langt bedre end det, regeringen har fremlagt.
Det havde vi en debat om før middag.
Nu har vi en debat om ejendomsforholdene, og der er det korrekt, at der er vi ikke enige, det har vi ikke været på noget tidspunkt, men jeg tror, vi bliver det, for jeg tror, at det ene parti efter det andet i denne sal vil komme til besindelse, inden - håber jeg da - det er gået helt galt. Ministeren sagde, at det trods alt vil tage nogle år, inden det næste udbud kommer, heldigvis da, og det giver jo så tid
til, at vi kan fortsætte den her debat.
Jeg må sige, at jeg tror, Enhedslisten her har fat i den lange ende, og efterhånden som togdriften går ned ad rampen i England, vil den opfattelse sikkert også brede sig i det danske samfund.
Så jeg er egentlig optimist, vil jeg gerne sige til hr. Ikast, jeg skal nok få de andre med også.
Carsten Hansen (S), 2002-02-07:
Se, nu blev jeg klogere på, hvad ministeren ikke var så klog på.
Det er i hvert fald da ikke så ringe.
Det, ministeren siger, er, at hun ikke vil gøre sig klog på virksomhedernes prioriteringer.
Det er jo også svært at spå, især om fremtiden, som Robert Storm Petersen sagde.
Men ministeren gør sig alligevel så klog, at hun siger, at de skal være differentierede.
Det, jeg godt kunne tænke mig at høre om, er, hvor differentierede de kunne være.
Hvordan forestiller ministeren sig dem differentierede?
Jeg kunne også godt tænke mig at vide
: Hvad er det samlede provenu?
Nu går vi ikke ind i den enkelte uddannelse, men hvad er det for et provenu, man agter at få fra brugerbetalingen?
Er det 50 mio. kr. eller 100 mio. kr. eller 300 mio. kr., eller hvad taler vi om her?
Det kunne være ganske interessant at få at vide.
Aage Frandsen (SF), 2002-02-07:
Der står i lovforslaget, at ministeren kan indføre brugerbetaling, og at det er ministerens ret.
Vi ved ikke noget som helst om, hvad ministeren kan finde på at gøre.
Det er så der, jeg spørger, om det er noget, man kan tale med ministeren om.
Kan vi give ministeren gode råd?
Og det vil sige, at finansministerens mulighed for at sige til undervisningsministeren, at nu sætter du den afgift op, selvfølgelig bliver mindre.
Men jeg vil gerne spørge: Er det noget, der er til debat overhovedet, eller er det bare, som det er, og så slut, færdig, og så kan man lige så godt gå til tredje behandling ret hurtigt?
Ulla Tørnæs (V), 2002-02-07:
Til hr. Carsten Hansen vil jeg gerne understrege, at det ikke var et spørgsmål om at gøre sig klog på lovforslaget, det var et spørgsmål om at gøre sig klog på vegne af virksomhedernes prioritering, og det vil jeg gerne afstå fra at gøre.
Det var i den forbindelse, jeg brugte ordvalget om at gøre mig klog på.
Med hensyn til deltagerbetaling og hvilken størrelse og hvilket omfang vil jeg blot understrege, at det selv ved indførelse af deltagerbetaling, som jeg gerne ser kunne være differentieret, alt efter hvilke uddannelser der nu er tale om, fortsat vil være sådan, at det er staten, der finansierer langt hovedparten af udgifterne til voksen- og efteruddannelse.
Sådan vil det fortsat være.
Så jeg vil blot sige til hr. Frank Jensen, at jeg ikke på nogen måde ønsker at blande mig i overenskomster og i, hvad arbejdsmarkedets parter aftaler sig til rette om under overenskomstforhandlinger.
Så jeg vil blot henholde mig til, hvad der er lovforslagets kerne, nemlig muligheden for i denne her sammenhæng at indføre en deltagerbetaling.