Tom Behnke (FP), 1999-04-22:
I ganske lang tid forlød det jo fra regeringen, at man ikke ville komme med en reform på førtidspensionsområdet, og alligevel tog socialministeren skridtet og sagde: Ja, nu skal det være.
Og hvis det er sådan, at socialministeren har fået for mange bank for det i regeringen, kan ministeren trygt komme over i Folketinget, så skal vi gerne lægge skuldre til.
Jeg synes, det er flot, at socialministeren til trods for regeringens officielle holdning har turdet tage det her skridt og har sagt: Nu skal det være; nu skal der gøres noget ved det.
Vi er i Fremskridtspartiet også meget tilfredse med, at det ikke kun er en snæver kreds af partier, der er inviteret til at diskutere de her ting, men at alle partier er inviteret med; det vil vi gerne kvittere for, og vi vil så til gengæld også gøre vores til, at det bliver nogle seriøse, saglige drøftelser, hvor vi naturligvis er indstillet på, at der skal opnås så bredt flertal som muligt omkring de her ting; det vil vi også være indstillet på i de forhandlinger, der kommer til at forløbe.
I forhold til forslaget her er der ingen tvivl om, at den ene af de pinde, der er nævnt, nemlig omkring lægekonsulenterne - et emne, som Fremskridtspartiet flere gange har stillet forslag om her i Folketinget - er et område, som vi bekymrer os meget om.
For der er jo ingen tvivl om, at lige præcis når vi taler om lægekonsulenter, er det et af de steder, hvor der har været en flaskehals eller, om jeg så må sige, et sted, hvor man har omgjort afgørelser, der ellers er blevet truffet, hvor man har omgjort de indstillinger, der ligger fra speciallæger, som alt andet lige må have mere forstand på det her, end lægekonsulenten har.
Så lige præcis omkring lægekonsulenten er vi i Fremskridtspartiet helt enige i, at der skal ske en præcisering af lægekonsulentens rolle i forhold til erklæringer fra behandlende speciallæger, og det er så også årsagen til, at vi ikke har fremsat vores forslag i denne folketingssamling.
Vi kunne se, at Enhedslisten fremsatte dette her, og så var der for så vidt ingen grund til, at vi fremsatte vores forslag.
Det er et område, der i den grad skal ses på, for jeg ved godt, hvordan reglerne er i dag.
Jeg ved godt, hvad der er lægekonsulentens rolle, men jeg ved sandelig også, hvad det er, der foregår ude i virkeligheden, og det er noget helt andet end det, der er reglerne, og det er lige præcis, når vi taler om lægekonsulenten, at det går galt for ansøgerne.
Altså om man så har 100 speciallægeerklæringer med, kan lægekonsulenten sidde tilbagelænet og sige: »Det er jeg da ligeglad med, nu vælger jeg noget helt andet«.
Og de, der så sidder i det udvalg, der skal tilkende pensionen, er jo politikere, som ikke nødvendigvis har en faglig viden på det her område, og hvad skal de gøre?
Ja, de kan se på den indstilling, der kommer fra lægekonsulentens side, og det er som regel den, der bliver fulgt.
Det er ikke et hensigtsmæssigt system, og det er det, der skal kigges på - helt afgjort.
Vi er også enige i, at der i højere grad skal ses på et funktionsevnekriterium.
Vi er enige i, at man i langt højere grad skal se på, hvad det er, speciallægerne siger.
Kan vedkommende arbejde, kan vedkommende ikke arbejde, eller kan vedkommende arbejde begrænset?
Og det er det, man må tage udgangspunkt i alt andet lige.
Men det er også vigtigt for mig her i dag at understrege, at når vi taler om de personer, der er uarbejdsdygtige på grund af misbrugsproblemer, hvad enten vi taler om alkohol eller narkotika, bør man altså satse meget mere på, at de mennesker, i stedet for at man - i citationstegn - bare giver dem en førtidspension, så gør en seriøs indsats for at få dem ud af deres misbrugsproblemer, således at de kan komme ind på arbejdsmarkedet igen.
Det er utrolig vigtigt, at hele systemet hænger sammen her, og at man ikke, fordi systemet på et punkt ikke er i stand til seriøst at behandle narkomaner og alkoholikere, så et andet sted i systemet bare skubber dem ud på en førtidspension; det er ikke rimeligt.
I forhold til et ens tilkendelseskriterium for alle aldersgrupper må jeg nok sige, at det er vi i Fremskridtspartiet ikke helt indstillet på.
Nu fremgår det ikke så klart og tydeligt af beslutningsforslaget, hvad der præcis menes med det.
I det hele taget er bemærkningerne lidt fattige, og det er vi da lidt kede af. Men i forhold til alderskriteriet og aldersgrupperne må jeg nok sige, at det er en diskussion værd.
Vi har i Fremskridtspartiet den opfattelse, at det bør være nemmere at få en førtidspension, jo ældre man er, og dermed kunne man så også afskaffe hele efterlønsbegrebet, for så ville der ikke være behov for det længere.
Men det er jo en helt anden og større diskussion, man så tager fat på dér. Og så den sidste pind: Sikring af et rimeligt forsørgelsesgrundlag.
Der skriver forslagsstillerne heller ikke noget om, hvad de mener med det.
Det kan vi jo alle sammen være enige om; altså disse runde formuleringer, bløde formuleringer, kan alle jo være enige om.
Men hvad menes der med det?
Menes der, at de skal have dobbelt så meget, som de har i dag, for så tror jeg nok, at vi må sætte bremsen i og sige, at det har vi nok ikke råd til lige nu.
Men et rimeligt forsørgelsesgrundlag tror jeg alle kan blive enige om.
Så altså en positiv tilkendegivelse fra Fremskridtspartiet over for Enhedslistens forslag her, og vi ser frem til de forhandlinger, der kommer til at ske hos ministeren.