Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-01-26:
Det er jo meget rart at kunne starte med at konstatere, at der er et parti her i Folketinget, som kan støtte Enhedslistens beslutningsforslag på dette område.
Baggrunden for, at vi har fremsat det forslag, vi har fremsat, er en fortløbende diskussion, som har været i hvert fald en del år, før jeg overhovedet kom i nærheden af at sidde i Folketinget, en diskussion omkring lige præcis rengøringsområdet, hvor både arbejdsgiverorganisationer og de faglige organisationer har kunnet konstatere, at området er præget af, hvad de selv kalder for nærmest mafialignende tilstande.
Det er tilstande, hvor firmaer oprettes, hvor der bliver udført sort arbejde ofte af illegal arbejdskraft, ofte under slavelignende forhold for de ansatte, og uden at der bliver taget nogen som helst forholdsregler for at sikre et ordentligt arbejdsmiljø for de ansatte.
Det er forhold, som bliver organiseret, og som har fået lov til at florere på nogle af de mest velrenommerede hoteller og restauranter i det her land.
Man kan nævne Hotel d'Angleterre, man kan nævne Hotel Marriott, man kan nævne Tivolis restauranter bare for at tage nogle af de steder, som vi normalt ville sige er pæne og respektable, men hvor man ved hjælp af at bruge underentreprenører fraskriver sig ansvaret for en situation, hvor folk udfører rengøringsarbejde til langt, langt under de almindelige lønninger og under arbejdsforhold, der ligger langt fra danske arbejdsmiljøstandarder.
Over for det har arbejdsgiverorganisationerne og de faglige organisationer igennem nogle år prøvet at opbygge et samarbejde bl.a. for at se, hvad man kan gøre ved det.
Og noget af det, de er kommet frem til, er et forslag om, at man kunne indføre en autorisationsordning, som er baseret på, at det enkelte rengøringsfirma skal kunne dokumentere, at de har orden i regnskaberne, kunne dokumentere, at de har orden i ansættelsesbeviserne, kunne dokumentere, at de i det hele taget overholder dansk lovgivning.
Det er en autorisationsordning, som også kunne være baseret på, at man f.eks. gennemfører en uges uddannelse tilrettelagt af de faglige organisationer og arbejdsgiverorganisationerne, sådan at der er fuldstændig styr på, hvad det er, der skal læres for at kunne have en virksomhed på det her område og for at kunne drive en virksomhed på det område.
Der har været en del af ordførerne – jeg tror faktisk, det er samtlige ordførere, der har haft ordet – som har frygtet for, at de administrative konsekvenser, det, der i dagens Danmark hedder administrativt bøvl, skulle være til hinder for iværksætteri på dette område.
Det vil jeg godt sætte et spørgsmålstegn ved.
Spørgsmålet er, om man netop ikke, hvis man som indgang til at starte en virksomhed kunne få sådan en uddannelse – og man ellers har rent mel i posen – så meget lettere kunne drive sin virksomhed.
Jeg er ikke overbevist om, at hele argumentationen mod autorisation i virkeligheden holder.
Så er der spørgsmålet om udbyderansvar, som jo også er et forslag fra de nævnte organisationer.
Årsagen til, at det er så vigtigt med et udbyderansvar, er, at de virksomheder, som mange gange optræder som underentreprenører, tit er forsvundet fra jordens overflade, inden Told og Skat når at få fat i dem, inden politimyndighederne når at få fat i dem, inden de faglige organisationer når at få fat i dem for at sikre, at de rent faktisk kommer til at betale det, de skal, både i løn, skat og moms.
Det er noget, som forhindrer en effektiv indsats mod sort arbejde på det her område.
Jeg tror, det var Dansk Folkepartis ordfører, som mente, at det jo måtte være ganske, ganske, ganske få, det drejede sig om, men den virkelighed, som i hvert fald arbejdsgiverorganisationerne og de faglige organisationer har refereret, siger noget andet.
Det her problem er omfattende og omfatter over – eller måske op til – 10 pct. af det rengøringsarbejde, som foregår som underentreprenørvirksomhed inden for hotel- og restaurationsbranchen.
Det er altså et problem, som ikke skal undervurderes, og det er et problem, som ikke kan løses, medmindre man får skredet ind over for dem, som udbyder de her rengøringsopgaver.
Hvordan det helt præcist skal skrues sammen må være op til, hvordan det kan skrues sammen, så det både bliver effektivt, og man samtidig sikrer en ordentlig retssikkerhed.
Vi har knyttet det sammen med autorisationsordningen, for at udbyderne på forhånd skal kunne sige, at de har sørget for, at dem, de har ansat som underentreprenører, har orden i deres forhold, og de på den måde kan dokumentere, at de ikke bevidst eller ubevidst bruger underentreprenører, som ansætter og organiserer sort og i nogle tilfælde illegalt arbejde.
Det er baggrunden for, at vi har fremsat dette forslag.
Egentlig havde jeg forestillet mig, at det ville blive modtaget væsentlig bedre, når man tænker på, hvad diverse ordførere for partierne på nogle områder sagde, da henvendelsen fra arbejdsorganisationerne og de faglige organisationer kom med deres forslag, som til forveksling ligner det forslag, Enhedslisten har fremsat.
Da var der stort set kun positive tilkendegivelser hele vejen rundt, måske lige med undtagelse af Dansk Folkeparti.
På daværende tidspunkt sagde i hvert fald både den socialdemokratiske arbejdsmarkedsordfører, Venstres arbejdsmarkedsordfører, at de syntes, det var nogle meget interessante tanker, og de var enige i dem et stykke hen ad vejen, dog ville de godt have undersøgt forholdene nærmere.
Det håber jeg vi kan gøre, når vi får det til behandling i Arbejdsmarkedsudvalget, sådan at vi i hvert fald kan komme et skridt videre med at få bekæmpet sort og illegalt arbejde, ikke mindst inden for rengøringsbranchen.