Gitte Seeberg (KF), 2003-11-07:
Meget er sket, siden Folketinget sidst debatterede situationen i Mellemøsten for snart 2 år siden, og jeg vil gerne sige en særlig tak til hr. Niels Helveg Petersen, som har taget initiativ til forespørgslen, som jeg bestemt synes er på sin plads.
Det positive er, at det lykkedes at få både Israels og palæstinensernes accept af road map'en eller køreplanen for fred, som støttes af USA, EU, FN og Rusland.
Det er også positivt, at udgangspunktet for køreplanen er oprettelsen af en selvstændig, levedygtig palæstinensisk stat. Det er faktisk et stort fremskridt i forhold til tidligere.
Men desværre holdt de gode fremtidsudsigter ikke længe.
Situationen synes langt fra en løsning.
Det har en række af vi folketingsmedlemmer ved selvsyn kunnet konstatere i forbindelse med vort besøg i området i august måned.
Våbenhvilen er brudt, og konflikten er optrappet på ny.
Men måske er der håb.
De sidste dage har der været en lille tilnærmelse mellem parterne, men det synes svært, og vi må håbe på det bedste, når den nye palæstinensiske regering forhåbentlig snart kommer på plads.
Her må målet være, at selvstyret hurtigst muligt må arbejde for en våbenhvile, og Arafat må acceptere, at den nye palæstinensiske regering får fuld kontrol over sikkerhedsstyrkerne, så man reelt er i stand til at slå ned på militante grupper på palæstinensisk område.
Fra palæstinensisk side må alt sættes ind på at stoppe terrorangrebene mod sagesløse israelere.
Selvmordsaktionerne mod uskyldige civile, børn som voksne, findes der ikke ord for, men de er helt igennem uacceptable.
Palæstinensiske myndigheder må anholde og retsforfølge alle terrorister og opløse terrornetværk og vise, at man ikke vil tolerere disse angreb.
Fra begge sider må der gøres en indsats, og i den forbindelse påhviler der som en af FN anerkendt stat Israel en særlig forpligtelse.
Vi anerkender Israels ret til at beskytte sin befolkning mod terroraktioner, og Israel har en særlig historie.
Man har tre gange været udsat for angrebskrige, og man har haft fjender på alle sider.
Men jeg må også sige, at som udenrigsministeren også var inde på,
er denne ret ikke ubetinget. De israelske gengældelsesaktioner må ophøre.
Gengældelsesaktionerne medfører yderligere eskalering af den i forvejen spændte situation, og det er uacceptabelt, at et stort antal sagesløse civile palæstinensere skal betale prisen for nogle få kyniske terroristers handlinger, uanset hvor grusomme disse handlinger er.
Gengældelsesaktionerne, som også rammer civile, vil uvægerligt medføre større opbakning til de rabiate kræfter blandt palæstinenserne,
f.eks. Hamas og Islamisk Jihad.
Disse likvideringer foretaget af Israel og ødelæggelse af palæstinensiske boliger og infrastruktur og blokering af veje er uacceptable.
For kun et par uger siden blev tre boligblokke jævnet med jorden i Gaza, og 2.000 mennesker blev hjemløse.
Der er intet, der berettiger en sådan fremfærd mod civilbefolkningen.
De israelske bosættelser i de besatte områder skal indstilles og afvikles, og det samme gælder den israelske støtte til bosættelserne i form af tilskud og skatterabat.
På trods af køreplanen for fred har israelske myndigheder givet tilladelse til opførelse af 1.700 nye boliger.
Det såkaldte sikkerhedshegn er også problematisk.
Som jeg sagde før, anerkender vi naturligvis Israels ret til at beskytte sig selv mod terror, men hegnet i sin nuværende form er ikke løsningen.
Som vi også så, da udvalget og nævnet var i Israel og Palæstina, er hegnet mange steder ført langt ind på palæstinensisk område for at medtage israelske bosættelser, og hvis planerne i øvrigt bliver fuldført, sådan som de foreligger på nuværende tidspunkt, er der ingen bæredygtig stat tilbage. Hegnet har meget store sociale og økonomiske konsekvenser for palæstinenserne, især fordi det afspærrer store landbrugsarealer, der tidligere har brødfødt palæstinensiske familier.
Hvis hegnet bliver fuldført, vil over halvdelen af det palæstinensiske område herefter fortsat være besat af Israel, herunder den frugtbare Jordan Valley, og man kan klart befrygte, at hegnet ender med at blive den endelige grænse. Palæstinenserne lever i dag under forfærdelige forhold som et besat folk med daglige trakasserier ved bare at bevæge sig uden for egen by: med blokerede veje til landsbyer og passager, hvor kun bosættere har adgang, og med checkpoints, undersøgelser og andre daglige besværligheder.
Befolkningen eksisterer kun på grund af FN.
Grænsen mod Israel er lukket, og palæstinenserne er i meget stort omfang arbejdsløse.
Det er også påkrævet med et stort genopbygningsarbejde, og vi yder fra dansk side vort, både i direkte støtte og via FN's organisation UNRRA.
Jeg mener, vi skal være parat til igen at se på, om der er områder, hvor vi kan give støtte, herunder yde yderligere humanitær hjælp.
Det fremsatte forslag til vedtagelse støtter vi naturligvis.
FN-resolutionen, som der henvises til, dækker fuldt og klart vores synspunkter, og Danmark stemte som bekendt også for denne resolution i sidste måned.