Ole Sohn (SF), 2002-03-19:
Loven om servicejob tog sit udgangspunkt i at finde en løsning, som er praktisk og virkelighedsnær, kan give folk et ordentligt og regulært job og kan give kommunerne en reel mulighed for at styrke den borgernære service.
Man har faktisk set bort fra de ideologiske holdninger, der kan være og naturligt er i Folketinget, ved netop at sige: Hvordan kan vi skrue et system sammen, hvor man ikke - som det er grundlaget i hele den aktiveringspolitik, som den nuværende og forrige regering har været fælles om eller er fælles om, og som hr. Lars Barfoed udtrykte det - sender folk i bevidstløs aktivering?
SF har gang på gang på gang rejst kritik, men er hver gang stødt mod en mur hos De Konservative, hos Venstre og hos den tidligere regering.
Det lykkedes faktisk at få lavet en ordning med servicejob, som brød det system, hvor man fik etableret et system, hvor man skabte ordinære job.
Kommunerne har mulighed for at styrke den borgernære service uden at skulle være underlagt de restriktioner, der i øvrigt er for stigningerne i kommunernes budgetter.
Det er et columbusæg i arbejdsmarkedspolitikken.
Nu bryder jeg mig ikke om at kalde det en ordning for ældre over 48 år.
Det er en ordning for folk i deres bedste alder, som ikke har mulighed for at få et ordentligt fodfæste på arbejdsmarkedet, fordi både private og offentlige arbejdsgivere - hvilket jo er aktualiseret af statens aktuelle nedskæringer - først afskediger folk, der er over 48-50 år.
Det er dem, der ryger ud først.
Men så har man lavet en ordning, som giver mulighed for, at de kan få ansættelse på fuldstændig ordinære vilkår. Der hvor systemet giver en støtte til kommunerne, er ved, at staten hæver det kommunale bloktilskud pr. person, der bliver ansat, med 100.000 kr.
Det er ikke en støtte til personen; det er en aktivitetsrettet støtte til de kommuner, som gør en ekstra indsats.
Det, der er det lykkelige ved det, er også, at hver eneste gang kommunerne styrker den borgernære service, sparer finansministeren 50.000 kr. af statens penge, fordi forudsætningen for, at man kan få et servicejob, er jo, at man ikke har fodfæste på arbejdsmarkedet, at man er i arbejdsløshed.
Det vil sige, at man går fra en offentlig ydelse på 150.000 kr. over i et fuldstændig ordinært job, hvor man kan gøre en forskel ved at styrke den offentlige velfærd.
Man får selv et ordinært job, kommunen kan forbedre servicen for den halve pris, og staten sparer penge, så der er ingen argumenter for at sige, at der er tale om nogle særlige arbejdsmarkedsforanstaltninger; det er ingenlunde tilfældet.
De eneste særlige foranstaltninger i arbejdsmarkedspolitikken er den arbejdsmarkedsreform, som den nuværende og den forrige regering har lavet sammen.
Der er kun én eneste forklaring på det, og den er selvfølgelig også logisk set ud fra ideologisk synsvinkel: Ordningen er skruet sammen af den forrige regering sammen med venstrefløjen.
Det er det eneste argument, for man kan ikke bruge argumentet om, at det er nogle særlige ordninger.
Man kan sige, at vi ideologisk er uenige i, at det er en ordning, der er ved at virke.
Den har været meget længe om at komme i gang
, det erkender jeg.
Målet var 10.000 job, men tallet er først begyndt at accelerere, og faktisk ganske meget, efter at kommunerne vedtog deres budgetter sidste efterår.
Der er kommet en markant stigning, og det er jo sådan, at når staten, Folketinget, laver ordninger, som skal virke i kommunerne, går der som regel 2 år, inden de slår igennem, fordi vi først skal igennem en folketingsbehandling af finansloven, og det efterfølgende år skal kommunerne i gang med at fastlægge deres budgetter.
Man kommer ind i år 3, før ordningerne begynder at virke, og det er faktisk først nu, vi begynder at kunne se succesen.
Hr. Bent Bøgsted siger, at man egentlig godt kan lide ordningen i Dansk Folkeparti, men man har accepteret at støtte regeringen, fordi ordningen ikke er blevet en succes.
Det er da et noget specielt argument, for er der nogen, der i valgkampen og tit og ofte har sagt, at de ønsker at gøre noget for de ældre, er det Dansk Folkeparti.
Og hvor er det, hovedparten af servicejobbene har en virkning?
Jo, det er lige nøjagtigt i kommunernes ældreomsorg, her kan man virkelig gøre en forskel med servicejobbene.
Dér, hvor Dansk Folkeparti i deres musketered med regeringen har bundet sig til at støtte ethvert forslag, som regeringen kommer med, uanset om det er fornuftigt eller ej, vil jeg sige, at Dansk Folkeparti har ramt fuldstændig forkert i forhold til servicejobbene.
Man må konstatere, at regeringen ikke har en seniorpolitik, ikke har en linje, som hr. Lars Barfoed siger.
Man siger, man kommer med noget, men det eneste signal, man giver offentligheden, er statslig afskedigelse af primært ældre, nedlæggelse af servicejob primært målrettet ældre og ingen mulighed for at forbedre efterlønneres mulighed for at tage job i efterlønsperioden.
Tre seniorpolitiske initiativer skydes altså ned, uden at der kommer et alternativ.
Det kalder jeg en seniorpolitik, der vil noget.
Det er godt, at SF ikke står bag den; den må I gerne holde for jer selv.