runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Elisabeth Geday (RV), 2006-05-09:
For det første glæder jeg mig over hr. Bent Bøgsteds positive tilkendegivelser og håber, at der ikke endnu en gang er tale om, at hr. Bent Bøgsted bare siger noget positivt fra talerstolen, og når vi så kommer tilbage i udvalget, så opremser hr. Bent Bøgsted alle de problemer, som så gør, at Dansk Folkeparti alligevel må stemme imod.
For jeg er nødt til at understrege som hr. Thomas Adelskov, at hr. Bent Bøgsted sidder med de gyldne nøgler.
Det er Dansk Folkeparti, der afgør, om vi skal gøre noget for de psykisk syge unge kontanthjælpsmodtagere eller ej.
For det andet kunne jeg godt tænke mig bare lige af nysgerrighed at spørge hr. Bent Bøgsted: Hvorfor er det nu ikke lige starthjælpsmodtagerne, hvis der nu var nogle unge psykisk syge på starthjælp, som havde tilsvarende lidt at leve af?
Nu skal jeg bare lige forstå hr. Bent Bøgsted ret, det er kun af nysgerrighed for at høre: Hvorfor ikke lige de unge starthjælpsmodtagere?
Bent Bøgsted (DF), 2006-05-09:
Vi skulle jo gerne lave den afgrænsning sådan, at Socialdemokratiet kunne støtte den afgrænsning, og det er det, der så bliver op til Socialdemokratiet.
Er Socialdemokratiet klar til at lave så skarp en afgrænsning, som Dansk Folkeparti ønsker, så er Dansk Folkeparti også klar til at se på det her beslutningsforslag i den videre behandling.
Thomas Adelskov (S), 2006-05-09:
Nu har vi en lille måneds tid, inden det her forslag skal til afstemning, og der synes jeg, at hr. Bent Bøgsted har rig mulighed for at lægge de afgræsningsforslag frem, og så vil vi kigge på dem.
Det, der sådan set er afgørende for os, og derfor har hr. Bent Bøgsted alle muligheder nu, er, at der sker noget for den her gruppe.
Det har beskæftigelsesministeren for ganske få minutter siden stået oppe på den selv samme talerstol og afvist at gøre.
Derfor er spørgsmålet til hr. Bent Bøgsted: Hvis hr. Bent Bøgsted får lov at lave den der afgræsning af målgruppen, vil DF så stemme for det her beslutningsforslag, der pålægger regeringen at hjælpe den her særligt udsatte gruppe unge psykisk syge?
Elisabeth Geday (RV), 2006-05-09:
Dem, vi taler om her, er unge mennesker, som på grund af deres psykiske sygdom, deres skizofreni, ikke er i stand til at arbejde eller tage en uddannelse.
De mennesker hjælper de her 14 initiativer absolut ingenting.
De har simpelt hen ikke mulighed for at gøre brug af dem, for det er de for syge til.
Mit spørgsmål til hr. Jakob Axel Nielsen må derfor stadig væk være: Mener hr. Jakob Axel Nielsen at sidde inde med en viden, der gør, at han bedre ved, hvad der er godt for de her unge mennesker, end de andre kompetente mennesker, som vi har fået besøg af i Arbejdsmarkedsudvalget, der fremhæver, at en væsentlig barriere for, at de unge psykisk syge bliver raske, er, at de har så lidt at leve for, og at de bliver pisket rundt fra Herodes til Pilatus for at blive raske hurtigere, end deres sygdom tillader det?
Jakob Axel Nielsen (KF), 2006-05-09:
Jeg er glad for at høre, at fru Elisabeth Geday siger, at de her 14 forslag er glimrende.
Det, jeg fornemmer, er, at debatten er helt fastlåst fra tiden før, Det Konservative Folkeparti fik fremprovokeret et tværministerielt arbejde mellem Beskæftigelsesministeriet og Socialministeriet om de her 14 glimrende forslag.
Den er fastlåst i, at det dengang kun var kontanthjælpsloftet i generelle vendinger og kontanthjælpsloftet som sådan, man tordnede imod.
Man har fuldstændig lukket øjnene for, at de her 14 forslag faktisk kan være løsningen.
Alle, der er kommet i foretræde, har jo også tordnet imod det, der var sat til debat dengang, nemlig kontanthjælpsloftet som sådan.
Da var det, at vi Konservative på et meget tidligt tidspunkt sagde, at vi åbent og ærligt må konstatere, at der er visse hjørner, hvor det her kontanthjælpsloft virker uhensigtsmæssigt.
Så er der med fru Elisabeth Gedays egne ord kommet 14 glimrende forslag.
Det er, som om vi i debatten i dag kun skal skrue tiden tilbage til, at det bare handler om penge, penge og penge, fordi De Radikale ikke havde fantasi til at forestille sig, at det kunne handle om andet, nemlig de 14 forslag.
Anne Baastrup (SF), 2006-05-09:
Jeg synes, at hr. Jakob Axel Nielsen er rigtig god til at snakke udenom.
Jeg vil så bare gøre hr. Jakob Axel Nielsen opmærksom på, at man inden for lovens rammer rent faktisk godt kan give tillæg til denne afgrænsede gruppe unge.
Man har jo en bemyndigelsesbestemmelse, som nu er meget snævert afgrænset til psykisk udviklingshæmmede, så de kan få et tillæg, hvis de har svært ved at komme på arbejdsmarkedet.
Man kan simpelt hen bare udvide den bemyndigelse til også at omfatte denne gruppe, uden at det skal omkring Folketinget.
Det kan sagtens lade sig gøre inden for det, statsministeren har sagt, så det skal hr. Jakob Axel Nielsen slet ikke have problemer med.
Men er det ikke korrekt, at hver gang vi har diskuteret det, har det været diskussionen om, hvor meget støtte den enkelte skal have?
Kan man ikke klare sig, hvis man da for søren bare kan få en ordentlig, sund mad; hvis det er sådan, at man for søren da har råd til at tage bussen?
Det har da været de problemer, vi har fået beskrevet.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2006-05-09:
Det er da korrekt, at det er den dialog, fru Anne Baastrup har skabt, hvor man gør det til debatten om det sunde måltid, og at det dermed udelukkende – og med streg under udelukkende – er en debat om den økonomiske ramme for den her ydelse, der gives.
Nu siger fru Anne Baastrup, at der inden for den eksisterende lovgivning er mulighed for at give nogle tillæg.
Jamen altså, hvis den eksisterende lovgivning er sådan, kan jeg da kun opfordre kommunerne til at bruge de 14 handlingspunkter samt den øvrige eksisterende lovgivning, som de finder bedst muligt.
Det her handler jo ikke om, som fru Anne Baastrup gjorde rede for over for ministeren, 6 henholdsvis 14 mio. kr., for det er jo småpenge i forhold til, at regeringen rent faktisk anvender 320 mio. kr. på at lave de her initiativer, der er målrettet og designet til de psykisk syge.
Det handler jo ikke kun om penge.
Ole Sohn (SF), 2006-05-09:
Jeg kan ikke undslå mig for at sige: Jeg håber søreme, at også fødevarekontrollen snart bliver et kerneområde for Dansk Folkeparti, men det er måske en anden sag.
Jeg vil gerne spørge hr. Kristian Thulesen Dahl: Da Dansk Folkeparti lavede det, man vel kan kalde et stort vælgerbedrag, da man foreslog forringelser af efterlønnen – hvilket man ellers havde sagt man ikke ville gøre – brugte Dansk Folkeparti det argument, at det var man nødt til at gøre, fordi Socialdemokraterne foreslog en forringelse, og derfor var Dansk Folkeparti nødt til at gøre det samme for at kunne være med i forhandlingerne.
Hvis det nu viser sig, at regeringen og finansministeren indtager den samme attitude over for Socialdemokraterne som over for SF – altså hvis Socialdemokraterne ikke svarer ja til alle tre spørgsmål om nedskæringer i SU, dagpenge og efterløn, men kun vil skære i efterlønnen og så bliver smidt ud – så står Dansk Folkeparti med det problem, at det er Dansk Folkeparti alene, der skal bære forringelserne af efterlønnen igennem.
Er det noget, man er indstillet på at gøre, hvis Socialdemokraterne ikke er med?
Thomas Adelskov (S), 2006-05-09:
Det, vi gør, er ikke, at vi afviser de forslag, regeringen er kommet med.
Dem tror jeg at jeg ved adskillige lejligheder har rost, for jeg mener sådan set, at de er relevante.
Det løser bare ikke det problem, vi har diskuteret, og det er et problem, som hr. Jakob Axel Nielsen også tidligere har været enig i var et stort problem.
Det forslag, vi har fremsat, løser til gengæld det problem, og jeg bliver bare nødt til her på falderebet igen at citere arbejdsmarkedsordføreren for Det Konservative Folkeparti, der selv tidligere har sagt i Politiken den 14. december: Forinden havde regeringspartneren, De Konservative, meldt ud, at psykisk syge burde undtages fra loftet over kontanthjælp.
Og så kommer et citat af hr. Jakob Axel Nielsen: Vi har en mindre gruppe mennesker, som det aldrig har været meningen skulle rammes.
Vi vil nu tale med socialministeren om at bygge en lomme ind i loven, så de stadig væk er omfattet af loftet, så man kan få nogle tillægsydelser.
Det mente De Konservative tidligere.
Afstemning
Jakob Axel Nielsen (KF), 2006-05-09:
Det, jeg kan forstå, er, at hr. Thomas Adelskov har besluttet sig til, at der skal findes en løsning, som skal koste mellem 6 og 14 mio. kr.
Når så regeringen kommer med en velgennemtænkt løsning, der koster 320 mio. kr., så er det et nederlag.
Nej, vi Konservative har set et problem, og vi har bedt en lydhør regering om at kigge det her grundigt igennem.
To ministerier kommer med 14 forslag, og det koster 320 mio. kr.
Jeg tror, det største problem ved det her er, at det ikke er hr. Thomas Adelskov og hans parti, der har fået lov til at være de sociale, kreative mennesker, der virkelig finder ud af, hvordan vi finder nogle varige løsninger, som virker anderledes end den sædvanlige metode med bare lige at drysse penge ud rundtomkring i hjørnerne: Hvordan målretter vi tingene?
Thomas Adelskov (S), 2006-05-09:
Jeg synes egentlig, jeg aner en lille smule bitterhed over, at regeringspartiet De Konservative dels er blevet tæsket på plads og har måttet opgive deres synspunkt, dels nu er endt i en situation, hvor de kommer i mindretal sammen med regeringspartiet Venstre her i Folketingssalen om det her forslag.
Det er måske den bitterhed, jeg aner i hr. Jakob Axel Nielsens synspunkt.
Det, vi rent faktisk gør, er, at vi lever op til i Folketinget at diskutere og vedtage et forslag, som hr. Jakob Axel Nielsen den 14. december i Politiken sagde at regeringen nu ville komme med.
Det er det, vi gør i denne sag.
Så den eneste bitterhed, jeg aner her, er hos ordføreren for Det Konservative Folkeparti, som nu ikke rigtig kan finde sig i, at vi andre altså har taget sagen i egen hånd og sikret, at der kommer et flertal i Folketinget for det, der i hvert fald i december måned var konservativ politik.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2006-05-09:
Jeg sidder og lytter til hr. Thomas Adelskovs tale og får den tanke, at det er, som om alt er dårligt, hvis det ikke er udtænkt af hr. Thomas Adelskov eller Socialdemokratiet selv.
Er hr. Thomas Adelskov fuldstændig immun over for, at regeringen – fordi vi fra konservativ side rejste den her problematik – har lavet et forslag indeholdende 14 punkter og bruger 320 mio. kr. på det?
Er hr. Thomas Adelskov fuldstændig immun over for, at det rent faktisk kan være et godt forslag?
Eller er hr. Thomas Adelskov blot sådan skruet sammen, at han har dannet sig en holdning først på året om, hvordan kontanthjælpsloftet er skruet sammen, og når der så kommer nye vilkår ind, nye ordninger og nye ting, der i virkeligheden imødekommer alt det, som hr. Thomas Adelskov har kritiseret, og det blot ikke er sket på den specifikke måde, som hr. Thomas Adelskov har udtænkt, så er alt dårligt?
Må jeg høre om det?
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-05-09:
For Enhedslisten har det fra starten været klart, at de særlig lave ungeydelser, her for unge under 25 år på kontanthjælp, ikke har haft de tilsigtede virkninger, medmindre man betragter det som tilsigtede virkninger, at nogle mennesker er blevet fattigere.
Vi har under mange forhandlinger i Folketinget haft debatten om nedsatte ydelser som en form for pisk til at få folk i arbejde.
Det er regeringens, det er flertallet bag arbejdsmarkedspolitikkens opfattelse, at nedsatte ydelser er den form for pisk, der kan få folk, som øjensynligt selv skulle være ude om det, til at søge noget arbejde og ikke mindst også til at få noget arbejde.
Det har, hver gang det er blevet undersøgt, vist sig, at det ikke har megen gang på jorden i virkelighedens verden.
Fuldstændig grotesk bliver det jo, når man lader de samme nedsatte ydelser gælde for en gruppe mennesker, som i en periode af deres liv notorisk ikke er i stand til at arbejde.
Vi snakker her om en gruppe mennesker, som har masser af problemer på grund af deres psykiske sygdom.
Vi snakker om en gruppe mennesker, som i den udstrækning, de kan, godt vil vende tilbage på arbejdsmarkedet, når de en dag er raske.
Det giver ikke nogen mening at snakke om økonomiske incitamenter i den periode af de menneskers liv, hvor de hverken kan eller skal søge arbejde.
Regeringen har fremhævet 14 i øvrigt grundlæggende set udmærkede initiativer til at hjælpe psykisk syge.
Man har brystet sig af at have ofret 320 mio. kr. over 4 år til den her indsats.
Problemet er bare, at vi risikerer, at nok så gode menin ger strander på én ting, nemlig at de mennesker, der angiveligt skulle hjælpes ud af problemerne, ikke har det fornødne økonomiske overskud til, at de rent faktisk kan blive hjulpet.
Man kan jo i virkeligheden sige, at man risikerer, at en stor del af de afsatte penge bliver smidt ud ad vinduet, fordi man ikke er parat til at erkende, at de mennesker også har brug for en økonomi, så de kan leve på fornuftig vis, indtil de en dag er blevet raske, og indtil de en dag kan vende tilbage på arbejdsmarkedet.
I Arbejdsmarkedsudvalget og i andre sammenhænge har det været nærmest slående, hvordan stort set alle partiers ordførere har bakket op om den tankegang, at vi her har at gøre med nogle meget udsatte, økonomisk svagt stillede mennesker, som skal hjælpes på den ene eller den anden måde.
Men når det så kommer til realiteterne, og vi behandler det her forslag, bliver der alligevel taget så mange forbehold, at det virker, som om folk skal finde på nye undskyldninger for at sikre sig, at de mennesker ikke bliver løftet ud af den økonomiske fattigdom, som de er i på grund af deres psykiske lidelse og på grund af de nedsatte satser.
Jeg håber på, at vi kan finde en løsning, og jeg vil sige det på denne måde: Hvert evig eneste menneske, der kan hjælpes økonomisk ved det her forslag uanset afgrænsninger, hver person, vi kan hjælpe, er bedre end ingenting.
Anne Baastrup (SF), 2006-05-09:
Det er der, hvor vi står nu.
Det er en gruppe, som vi har givet en intensiv behandling siden 1998, og nu kan vi se, at der er problemer.
Og hvad gør fru Irene Simonsen?
Bent Bøgsted (DF), 2006-05-09:
Nu har jeg ikke sagt, at vi vil stemme for beslutningsforslaget.
Jeg har sagt, at vi ville være med til at se på sagen, hvis der kunne laves en meget skarp afgræsning af, at det var de 400-500 personer, det drejede sig om, og hvis der kunne laves en afgrænsning, så starthjælpsmodtagere ikke blev omfattet af det her beslutningsforslag, for det var ikke det, der var hensigten med det.
Og det var også det, jeg har forstået på hr. Thomas Adelskov.
Så man kan stille et modspørgsmål til hr. Thomas Adelskov: Vil Socialdemokratiet være med til at lave de skarpe afgrænsninger, som Dansk Folkeparti ønsker?
Så er vi klar til at se på sagen i udvalget.
Irene Simonsen (V), 2006-05-09:
Jamen det vil, kan jeg da i hvert fald sige for mit vedkommende, overhovedet ikke være nogen katastrofe, hvis de bare får den hjælp, som Venstre gerne vil have at de får.
Men det, jeg undrer mig over her, er jo, at SF kan gå med til sådan en forskelsbehandling.
Jeg vil gerne prøve at høre fru Anne Baastrup om det, der bliver sagt nu, at man vil snakke med Dansk Folkeparti.
Det synes jeg er helt fint.
Anne Baastrup (SF), 2006-05-09:
I midten af 1990'erne blev jeg kontaktet af en overlæge fra Risskov i Århus, der spurgte, om der var mulighed for, at vi eventuelt kunne finde nogle penge til at støtte en tidlig indsats for unge skizofrene.
Jeg tog så kontakt til den daværende sundhedsminister, og det lykkedes os at finde pengene til denne tidlige indsats.
Det var en succes, og indsatsen fra Århus blev også overført til København.
Det er nok en af grundene til, at jeg sådan mildt sagt har været ganske rasende over den manglende erkendelse fra regeringens side og især fra de forskellige ordføreres side af, hvad det her i virkeligheden drejer sig om.
Vi har nu siden 1998 foretaget et ihærdigt forsøg på at få en tidlig indsats til at fungere over for unge skizofrene.
I parentes bemærket
er skizofreni en sygdom, der, hvis den ikke behandles ordentligt, kan blive kronisk.
En af de metoder, som ikke er god, er at udsætte disse mennesker for pres.
Det, vi gang på gang har oplevet, når vi har fået henvendelser fra personer, der er behandlere for disse unge, er, at Arbejdsmarkedsudvalget har nikket og været forstående, men når døren er lukket, så har et flertal i Arbejdsmarkedsudvalget alligevel trukket på skuldrene og sagt, at det ikke vedrører dem.
Det, der for mig er helt afgørende, er, at folk får en viden om, at vi nu står i en situation, hvor vi gør unge mennesker kronisk syge, hvis vi ikke tager hånd om den meget afgrænsede og billige – og i det lange løb ekstremt billige – metode at give dem økonomisk ro.
Jeg satser på, at vi i løbet af de næste 14 dage skal kunne finde en eller anden metode, således at Dansk Folkeparti kan støtte beslutningsforslaget.
For mig er det simpelt hen enormt frustrerende at have været så stolt over det her projekt, at have været så glad for, at det blev gennemført, hvorefter vi så løber ind i den her fuldstændig firkantede afvisning, som om de 14 nye initiativer, som regeringen har taget generelt inden for de psykisk syges område, er rettet mod denne gruppe.
De er ikke rettet mod denne gruppe.
Derfor er jeg dybt, dybt skuffet over, at vi ikke kunne afslutte hele vores diskussion som et enigt Folketing i løbet af den her folketingssamling.
Men så må vi jo se, om vi ikke kan få Dansk Folkeparti til at stemme for det ændringsforslag, som vi måtte komme frem til.
Elisabeth Geday (RV), 2006-05-09:
Jeg har sådan en lyst til at starte min ordførertale med et citat fra et brev, som en gruppe personer i det, der hedder Projekt OPUS, der arbejder med unge skizofrene, har skrevet til os i Arbejdsmarkedsudvalget:
Det er vigtigt at forstå, at disse unge på grund af sygdommens karakter og langvarige forløb ikke kan presses til helbredelse og til at komme tilbage i uddannelse eller arbejde.
De har dermed ikke mulighed for at reagere på økonomiske incitamenter, som det f.eks. tilsigtes med den nedsatte ydelse til unge under 25 år.
De skriver til os: De unge har ikke råd til sund mad og lever derfor ofte af spaghetti, havregryn eller toastbrød.
Regeringen har svaret på henvendelsen ved at præsentere 14 forslag til, hvordan man kan hjælpe sindslidende og andre udsatte grupper ind på arbejdsmarkedet.
Det er 14 i bund og grund sympatiske forslag, der vil gøre det lettere for sindslidende og andre udsatte grupper at klare sig i job eller i en uddannelse, men det er også 14 forslag, der overhovedet ikke forholder sig til problemet, nemlig at de unge, som vi taler om her, på grund af deres psykiske sygdom hverken kan arbejde eller uddanne sig, og at de bliver endnu mere syge af at blive presset til at forsøge at arbejde eller uddanne sig.
I Det Radikale Venstre synes vi, at det er småligt af regeringen, at man ikke vil finde en løsning, der giver disse syge unge mennesker en forsørgelse, der er et rigt velfærdssamfund værdigt, som betyder, at de måske 500 unge mennesker, vi her taler om, kan få råd og ro til at blive raske.
Ministeren siger i sin tale, at de unge psykisk syge kan komme på førtidspension, men det ønsker de jo ikke.
De vil ikke være afskrevet som pensionister i en alder af 22 år.
Det kan jeg faktisk godt forstå.
Vi har sådan uofficielt fået en pinlig forklaring om, at regeringen er bange for, at et stort antal unge mellem 18 og 24 år vil påkalde sig psykisk sygdom og kræve tillæg til ungeydelsen som det, vi her foreslår, og at de unge med lethed kan få en læge til at skrive under på, at de har en psykiatrisk diagnose.
Forklaringen må simpelt hen være den, at regeringen hellere vil betale til 500 for lidt end til 500 for mange.
Sådan har jeg det ikke.
Vi var opmærksomme på de unge med langvarige psykiske eller fysiske funktionsnedsættelser, f.eks. sent udviklede.
De kan få et tillæg efter aktivlovens § 25, men de unge psykisk syge, der kan blive raske med den rette behandling og den nødvendige ro, var vi ikke tilstrækkelig opmærksomme på.
Det er det, vi her forsøger at råde bod på.
Vi har bemærket, at Dansk Folkeparti tidligere har udtrykt sig positivt over for at finde en anstændig løsning.
Vi er indstillet på at strække os endog meget langt for at imødekomme hr. Bent Bøgsteds ønsker til afgrænsning af målgruppen, for vi vil hellere hjælpe kun 500 end slet ikke hjælpe nogen overhovedet.
Med disse ord ser jeg frem til, at vi måske kan komme i en situation, hvor vi kan få vedtaget det forslag, vi her fremsætter sammen med SF, Enhedslisten og Socialdemokraterne.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2006-05-09:
Det er ikke korrekt forstået.
Det, der er væsentligt, er, at vi får dem identificeret for at kunne målrette de her særlige socialpolitiske tiltag, som er designet til den her gruppe.
Det er det, der er vigtigt.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-05-09:
Jeg forstår det så sådan, at hr. Jakob Axel Nielsen ligesom i øvrigt hr. Bent Bøgsted siger, at hvis vi kan få afgrænset den gruppe unge psykisk syge, er hr. Jakob Axel Nielsen parat til for den afgrænsede gruppe at forsøge at ophæve virkningerne af kontanthjælpsloftet.
Er det korrekt forstået, eller er jeg helt på afveje?
Jakob Axel Nielsen (KF), 2006-05-09:
Det vil jeg meget gerne svare på, men jeg vil godt lige have lov til at præcisere, at jeg ikke sagde, at det virker uhensigtsmæssigt på unge mennesker.
Det synes jeg er en ret vigtig nuance.
Når jeg siger det, er det, fordi vi helt generelt har den opfattelse, at kontanthjælpsloftet motiverer sunde, raske og rørige mennesker til at tage et arbejde ud fra princippet om, at det skal betale sig at arbejde.
Men der er altså en lille snæver gruppe mennesker, der er psykisk syge, for hvem det ikke virker, hvor loftet over kontanthjælp ikke får dem skubbet ud i job.
Her er det så, at vi siger, lad os da prøve at identificere den gruppe og lad os så designe nogle hjælpeforanstaltninger direkte til den gruppe.
Det er det, jeg har ment.
Det hører jeg sådan set også er noget af det, som hr. Bent Bøgsted er inde på, og jeg ved, at Socialministeriet og Beskæftigelsesministeriet også har arbejdet med det.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-05-09:
Nu har hr. Jakob Axel Nielsen nogle gange undervejs brugt udtrykket, som han også har givet udtryk for på skrift, at kontanthjælpsloftet for nogle mennesker virker uhensigtsmæssigt, og det kan jeg kun give den konservative ordfører ret i.
Jeg kunne egentlig godt tænke mig at prøve at forstå, hvordan hr. Jakob Axel Nielsen tolker, at kontanthjælpsloftet har virket uhensigtsmæssigt.
Hvad betyder det sådan på lidt mere uddybet dansk?
Jakob Axel Nielsen (KF), 2006-05-09:
Jeg tager selvfølgelig fru Anne Baastrups historie for pålydende, for jeg er bange for, at jeg ikke var til stede i Arbejdsmarkedsudvalget den dag, men optaget af et andet møde.
Det tror jeg også at fru Anne Baastrup og jeg talte om efter mødet.
Men de historier, som fru Anne Baastrup siger vi har hørt om, var fra før, de 14 initiativer, som vi anvender 320 mio. kr. til, var taget, så man giver det jo ikke en chance.
Fra oppositionens og forslagsstillernes side bliver man jo ved med den gamle traver om, at det bare er det her kontanthjælpsloft, der er roden til alt ondt.
Det mener vi bare ikke er rigtigt.
Dermed mener jeg heller ikke, at forslagsstillerne giver de 14 punkter en chance, for de er målrettede: Fem er rettet mod den enkelte, fire mod arbejdspladserne, og så er der også fem, der retter sig direkte mod det offentlige.
Det giver man ikke en chance, for man bliver ved med fastgroet at tale ud fra en fordom, fra tiden før vi begyndte at kigge på det her område.