Anne Baastrup (SF), 2002-12-04:
Det lykkedes da i hvert fald at få en debat
, så jeg skal jo ikke pibe.
Det lykkedes også at få sat spørgsmålet om integration på de offentlige arbejdspladser på dagsordenen.
Jeg husker tilbage i 1994, hvor jeg var ude til et større møde med en hel del politifolk, og der lancerede jeg den hollandske model, nemlig at politikorpset skulle afspejle den andel af de etniske mindretal, der i øvrigt boede i området.
Jeg vil sige, at der var mange, der i frokostpausen kom og skældte mig ud.
Det var dog en fuldstændig vanvittig tankegang.
Så gik man i gang med et forberedelseskursus for at forberede folk, så de kunne komme på politiskolen.
De fik at vide, at det ikke kunne lade sig gøre, for man
kunne ikke blive optaget på politiskolen, medmindre man var rigtig dansker.
Nu var de pågældende danske statsborgere, og der kom så en del polemik omkring det.
Nu er der jo ikke nogen diskussion.
På politiskolen kan
man hvert halve år, når der bliver optaget folk på politiskolen, at så bliver lederen af politiskolen spurgt: Hvor mange kommer der med anden etnisk baggrund? Og så siger han: I år var der kun fire, sidste år var der seks, nu må vi se, hvad vi kan gøre for at få andre overbevist om, at det rent faktisk er et godt arbejde at være politibetjent. Det vil sige, at der er offentlig bevågenhed omkring det, at folk godt kan være politibetjent, selv om de har en anden etnisk baggrund.
Det tror jeg også i sig selv får folk med anden etnisk baggrund til at overveje det som et karriereforløb.
Jeg har overvejet lidt, om det har været en debat med fremtid i eller en debat, der får det hele til at gå i stå.
Indenrigsministeren tilkendegav, at han var enig i målet.
Deri ligger der et fremskridt.
Venstre kom med en så tåget beskrivelse af problemstillingen, at jeg vil sige med lidt omskrivning af Venstres egne ord, at Venstre ved man, hvor man har: alle steder og ingen steder.
Jeg forstod ikke helt, hvad det var, Det Konservative Folkeparti i virkeligheden ville gøre konkret for at opnå ligestilling også for etniske mindretal.
Men jeg fortolker alligevel De Konservatives tale på en sådan måde, at man synes i og for sig, at det er o.k., at de etniske mindretal bliver behandlet på lige vilkår med andre, når de søger stillinger.
Jeg mangler så blot at få sikkerhed for, at Det Konservative Folkeparti rent faktisk også mener det, når det drejer sig om kommunaldirektøren eller ledelsen i en personaleafdeling og ikke kun inden for hjemmeplejen.
Det virkede, som om det var en ganske bestemt del af det offentlige arbejdsmarked, som De Konservative syntes var et problem.
Men det må vi snakke om senere.
Jeg synes, jeg vil kvittere voldsomt for både Socialdemokratiets og Kristeligt Folkepartis tilkendegivelse af, at de støtter forslaget, og jeg har fået at vide fra Enhedslisten, at de også støtter det.
Fru Marianne Jelved rejser det meget principielle og rigtige problem, nemlig registrering.
Det er netop også derfor, jeg forsøgte at udforme det på en sådan måde, at der ikke konkret ligger et direkte registreringskrav til udformningen af redegørelsen; man skal føre den dér runde politik, vi har foreslået. Så ved vi jo alle sammen godt, at når de forskellige personalechefer skal aflevere deres bidrag til Økonomiudvalget, går de til deres ansatte og spørger: Hvem af jer vil være med i den her registrering?
Hvem af jer oplever, at I er en del af de etniske mindretal?
Og så kommer de på listen på den ene side eller på den anden side med hensyn til, hvorvidt de er en del af det fremskridt, nemlig at andelen af ansatte i kommunen skal afspejle den andel af befolkningen, der i øvrigt tilhører etniske mindretal.
Det sætter så turbo på den enkelte personalechef, for han/hun synes, det er ret træls hele tiden at skulle komme med nogle forkerte tal, for kommunaldirektøren bryder sig jo ikke om, at det hele er gået i stå.
Det vil sige, at kommunaldirektøren lægger pres på, at man får en udvikling: Hvad har du gjort konkret for at få sat nogle andre typer annoncer i gang?
Hvor har du annonceret?
Det lægger også et vist pres på hele systemet.
Det kan godt være, indenrigsministeren mener, at det er en bagudskuende redegørelse, men jeg skulle hilse og sige fra de personalechefer, der i øvrigt har skullet beskæftige sig med ligestilling, især når det drejer sig om administrationen, at det er træls, hvis det kun er HK-personalet, der afspejler kvindegruppen som sådan, og der slet ikke er nogen på ledelsesniveau, der tilhører kvindekønnet.
Det er generende for kommunaldirektøren, at han år efter år skal komme med en sådan redegørelse.
Og på trods af at der har været nye stillinger slået op, er billedet stadig væk det samme.
Der så jeg meget gerne, at kommunaldirektøren også blev sur på sine personalechefer over, at de ikke ændrede på billedet, når det drejede sig om etnisk ligestilling.
Jeg tror stadig væk på, at den her type af redegørelser sætter et pres i gang.
Men vi kan godt prøve.
for det, det går ikke til afstemning, og der er ikke nogen, der får lov at stemme det ned, for de skal ikke ydmyges i denne her situation. Men jeg synes, det kunne være interessant, hvis vi kunne prøve i Kommunaludvalget at få en diskussion om, hvordan vi kan sætte turbo på dette, udlove en pris, lave en eller anden form for undersøgelse af, hvordan det egentlig går i kommunerne.
Jeg ved, at der er mange kommuner, der arbejder seriøst på det, som har et ligestillingsudvalg, som både tager sig af køn og etnicitet og handicap, og hvor man virkelig laver et kæmpe stykke arbejde for at få en afspejling af befolkningsgrupperne i personalet på de forskellige niveauer, som kan sammenlignes med befolkningsgrupperne, der i øvrigt bor i den pågældende kommune.
Vi har jo så også alle sammen en interesse i, at etniske mindretal kan se sig selv på den anden side af skranken.
Jeg har aldrig nogen sinde forstået, hvorfor Danske Bank ikke har det som et overordnet projekt at indføre, at hvis man kommer for at låne penge, kan den, der sidder på den anden side af skranken, sagtens have en anden etnisk baggrund.
Jeg forstår ikke, hvorfor de store virksomheder ikke er opmærksomme på, at tosprogede folk rent faktisk har en force frem for etsprogede, at de faktisk i langt højere grad kan fungere der, hvor pengene er.
De ved præcis, hvordan man taler med folk fra de arabiske lande, hvordan man indgår aftaler, hvad det er for en kultur, man i den forbindelse skal møde for at kunne indgå i nogle givtige, for danske virksomheder givtige aftaler.
Og så til sidst: Det, vi jo kan se på det amerikanske aktiemarked, er, at aktionærerne nu går ind og vurderer, om der er reel etnisk ligestilling.
Vi kan se, at Novo Nordisk nu er begyndt at overveje, hvordan søren de kan nå til det mål.
Når de amerikanske aktionærer spørger til deres profil, så vil de nemlig ikke bare have en profil, der siger: Vi har x antal folk med anden etnisk baggrund.
De vil også have at vide, hvilket niveau de forskellige mennesker fra de etniske mindretal er på.
Vi vil kunne se, at når vores virksomheder på sigt får en størrelse, således at de bliver interessante for det amerikanske aktionærmarked, vil de simpelt hen være tvunget til at ændre deres profil på personalepolitikken.
Og der synes jeg lige så godt, det offentlige kunne gå foran.
Hvorfor skal det offentlige ikke gå foran?
Hvad vil hr. Kirkegaard rent faktisk konkret gøre for at sikre, at det offentlige går foran, andet end at han i og for sig synes, at det er en o.k. idé?
Det kunne jeg godt tænke mig at høre, men det kan vi snakke om i Kommunaludvalget.