runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Brian Mikkelsen (KF), 2006-11-15:
Der er bestemt ikke brug for nogen forsvarstale, for vi taler her om en helt unik satsning på egnsteatrene, som er historisk forstået på den måde, at vi her bruger langt, langt flere penge, end der nogen sinde før i danmarkshistorien er blevet brugt på egnsteatre.
Hvis vi ser på, hvad der er af behov for penge inden for området, er det rigtigt, at vi for årene fremover kan se, at der næste år vil være brug for 11 mio. kr., og i 2008 vil der være brug for 17 mio. kr.
Det ændrer imidlertid ikke ved, at regeringen med den her finanslovaftale har sikret et historisk højt niveau for egnsteatrene.
Det ændrer heller ikke ved, at der bliver brugt næsten dobbelt så mange penge på egnsteatre i 2007 i forhold til det, den tidligere regering brugte i 2000.
Det giver mulighed for at drive 28 egnsteatre over hele landet, og at der etableres tre nye i de kommende år.
Det skal i den forbindelse også pointeres, og det i denne debat er vigtigt at huske på, at der også bliver afsat flere penge til hvert enkelt teater, så både de eksisterende egnsteatre i sig selv får flere penge og der bliver flere penge til nye teatre.
Man kan sige: Jo, vi er glade og stolte.
Det er helt unikt, at der er skaffet så mange penge til kulturen og egnsteatrene med den her aftale, så jeg er en glad mand på baggrund af, at vi med den her aftale har skaffet så mange nye penge til teaterområdet.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2006-11-15:
Lad mig indlede med at gøre ministeren opmærksom på, at vi i Det Radikale Venstre er dybt forundrede over kulturministerens tilgang til politiske aftaler.
Den 31. maj 2005 indgik en kreds af partier en stemmeaftale, som bl.a. indebar, at regeringens oprindelige forslag om at indføre rammestyring på egnsteaterområdet udgik, og parterne var til gengæld enige om i løbet af efteråret 2005 at drøfte, hvorledes det sikres, at beslutningen om støtte til egnsteatre sker på baggrund af teaterfaglige kvalitetsvurderinger.
Sådan en drøftelse har vi haft, og vi er blevet enige om, hvordan det skulle se ud.
Alligevel kan Det Radikale Venstre og en række andre partier konstatere, at regeringen sammen med Dansk Folkeparti i løbet af en nat har besluttet sig for at lave rammestyring.
Samtidig prøver ministeren at sælge budskabet om denne rammestyring med det udgangspunkt, at der er tale om en kvalitetsforbedring.
Det er samtidig med, at alle med forstand på området, herunder Kunststyrelsen, siger, at de penge, regeringen har afsat, allerede er brugt.
Jeg glæder mig til at høre ministerens forsvarstale, for sådan en er der brug for.
»Vil ministeren redegøre for, hvor mange penge der ifølge Kunststyrelsens prognose vil gå til egnsteatre i 2007 og 2008 med den nuværende lovgivning, og sammenligne dette beløb med det af DF og regeringen afsatte beløb i finanslovforslaget for 2007?«
Kristian Jensen (V), 2006-11-15:
Jeg tror faktisk, mit største problem bliver at besvare spørgsmålet inden for svartiden, men jeg skal prøve.
Det, vi skal måle på, er jo ikke bare, hvor meget vi regulerer, men vi skal måle på det hele.
Vi skal både måle på, hvad der kommer ind ad fordøren, og på, hvad der kommer ind gennem reguleringer.
Mellem 98 og 99 pct. af alle skatteindtægter kommer ind, ved at vi sætter skatten rigtigt den første gang, og kun den lille del kommer ind gennem de reguleringer, vi taler så meget om her.
Så det vigtige er at sikre, at det rigtige beløb bliver betalt i skat første gang, og det er en stor opgave, som vi bruger mange kræfter på.
Så skal vi sikre, at vi kontrollerer de rigtige, og at vi kontrollerer dem sådan, at det ikke kan betale sig at snyde.
Vi får en række stordriftsfordele, når vi lægger sammen, men det er også sådan, at vi i finansloven for 2007 faktisk har mulighed for at rekruttere nye kræfter på nogle af de områder, hvor vi har behov for at få andre folk med spidskompetencer ind for at sikre, at vi har den rigtige holdopstilling, når vi nu skal i gang med anden halvleg og de kommende kampe.
John Dyrby (S), 2006-11-15:
Tak for svaret eller i hvert fald for en del af det.
Nu er det jo meget spændende med den her diskussion om skat.
For skatteministeren siger, at det, man gør bedre nu, i virkeligheden er, at man ser på, hvor meget der kommer ind, altså at man ser på beløbet.
Og når man så spørger til beløbet, siger skatteministeren: Jamen det er godt nok faldet med et ret stort beløb, men det skal vi ikke tage for gode varer, for i virkeligheden er det jo sådan, at vi kun har spillet første halvleg.
Man må bare sige, at hvis man sammenligner den første halvleg, vi har spillet, med de første halvlege, vi har spillet de foregående år, så har vi altså ikke været særlig gode i år.
Det kan der være forskellige årsager til.
Det, der bekymrer mig, er, at vi ved det forrige spørgsmål fik afdækket, at der mangler ressourcer i skattedelen.
Det er også fair nok, det gør der, og det vil regeringen åbenbart ikke gøre noget ved, for det kommer hen ad vejen.
Men det bekymrer, når man skal ud at spille anden halvleg, for i virkeligheden risikerer man at løbe på banen med et halvt hold, og så er det meget, meget svært at ændre de her, jeg tror, det var 0,5 mia. kr., vi fik det til samlet – for ikke at sige, at så er det umuligt at ændre det.
For så kommer der et nyt skatteår og et nyt skatteår, og hvis der stadig er langtidssygemeldinger og pres på medarbejderne i SKAT, hvordan i alverden forestiller ministeren sig så at de skal indhente det her?
Kristian Jensen (V), 2006-11-15:
Det er jo helt forkert.
Vi laver faktisk målinger.
Vi har lavet et helt nyt målesystem for, hvorledes vi sikrer, at vi ikke bare måler på, hvor meget vi regulerer, men også på, hvor meget der kommer ind fra starten.
Hr. Ole Stavad kan desværre ikke huske den diskussion, vi havde i sidste uge om den måde, vi laver målingssystemer på i finansloven for 2007 og fremadrettet.
Det, vi måler på fremadrettet, er, om de sætter den rigtige skat, og om de bagefter sikrer, at de, der snyder, så får reguleret deres skatteansættelse.
Det betyder, at vi går ud og måler lige præcis på, om SKAT er gode nok til at sikre, at det er den rigtige skat, der bliver betalt i Danmark, ikke kun gennem reguleringer, men gennem hele skattebetalingen.
Det bliver der løbende målt på, fremadrettet.
Så skal jeg sige, at når jeg mener, vi får en bedre skatteadministration ved at samle den, bygger det bl.a. på den erfaring, kommunerne havde, da de samlede deres skatteforvaltninger.
Da fik de faktisk en stærkere og mere effektiv skatteforvaltning ved at samle den.
Nu laver vi den store samling ...
Ole Stavad (S), 2006-11-15:
Det var ministeren selv, der sagde, at man ikke kunne vurdere det, før overgangsperioden var overstået, og derefter snakker ministeren udenom.
Det undrer mig, at ministeren mener, at fordi det er ham, der overtager ansvaret, bliver folk langt, langt dygtigere til at aflevere det rigtigt fra starten, langt, langt ærligere, og at man derfor ikke alene skal vurdere på ligningsresultatet, men på, hvor meget der kommer ind.
Jeg må indrømme, at jeg synes, ministeren er i gang med at komme så meget tåge ud over hele det her område, at han aldrig kan gøres politisk ansvarlig for det.
Ministeren påstår, at han påtager sig det politiske ansvar, men er ikke parat til at tage nogen konsekvenser af det og heller ikke til at sætte nogen måling op på, om han lever op til det.
Kristian Jensen (V), 2006-11-15:
Jeg vil gerne starte med at fastholde, at det i min optik ikke er sådan, at man kan sige, at overgangen har kostet et bestemt beløb.
Det er vigtigt at holde fast i, at vi ikke kun arbejder med, hvor mange penge der bliver reguleret for, og hvad skatteværdien af reguleringen er, men også hvor mange penge vi sikrer der kommer ind i statskassen, ved at vi ansætter skatten rigtigt første gang.
Det er jo vigtigt ikke bare for samfundet, men især også for skatteyderne, at vi laver den rigtige skatteansættelse, og at vi får bygget systemet op, så vi sikrer, at vi laver den rigtige skatteansættelse fra starten.
Vi er i øjeblikket i gang med at lave en ændring af den måde, der bliver arbejdet på, forstå et på den måde, at vi skal målrette vores kontrol mere mod de tungere sager og de sager, hvor vi kan få en større effekt, end der er i dag.
Derfor tror jeg ikke, man skal sætte sig for fremover at sammenligne den måde, det er blevet løst på under det gamle princip, med den måde, det bliver løst på under det nye princip.
Jeg tror faktisk, man kan sige, at hvis man lavede et strategiskifte, men arbejdede på den gamle måde, ville vi for alvor få problemer.
Ole Stavad (S), 2006-11-15:
Ministeren sagde i sin besvarelse, at man først kan sige noget præcist, når overgangsperioden er afsluttet.
Nu er det over 1 år siden, at opgaven blev overdraget fra kommunerne til staten, og derfor synes jeg, det kunne være interessant at vide, hvornår ministeren mener, at overgangsperioden slutter.
Hvornår mener ministeren, at opgaven er løst på tilfredsstillende måde?
Hvad er ministerens tidshorisont?
Hvornår mener han, vi kan spørge og få et ordentligt svar på, hvordan overgangen fra kommunerne til staten er forløbet, og hvor meget den har kostet?
Kristian Jensen (V), 2006-11-15:
Jeg takker for det gode råd om, hvordan jeg skal kommunikere med medarbejderne.
Derudover vil jeg sige, at det ikke er helt overraskende, at hr. John Dyrby vil se på forholdene i oktober.
Jeg kan oplyse, at hvis man sammenligner reguleringerne fra 2005 for indkomståret 2003, med reguleringerne her fra 2006 for indkomståret 2004, er det sådan, at der pr. 1. oktober 2005 var sket reguleringer for i alt 4,3 mia. kr., mens der i år er sket reguleringer for i alt 3,8 mia. kr.
Men det er kun et øjebliksbillede, for vi er jo ikke holdt op med at arbejde med indkomståret 2004, og man var heller ikke holdt op med at arbejde med indkomståret 2003 den 1. oktober 2005.
Der arbejdes fortsat videre, og derfor er det et øjebliksbillede, der sådan set ville svare til, at man tager halvlegsstillingen i en fodboldkamp.
Den siger ikke så meget om, hvem der ender med at vinde kampen, og jeg skal i hvert fald hilse og sige, at Ikasts håndboldpiger ønskede, at halvlegsstillingen i pokalkampen mod Viborg havde været slutresultatet.
Desværre blev det ikke sådan, og derfor er det vigtigt ikke at tage alt for megen notits at halvlegsstillinger, men sørge for at få slutresultatet.
Det gælder også for skatteopkrævningen.
Torben Hansen (S), 2006-11-15:
»Giver finanslovforhandlingerne på økonomiog erhvervsministerens ressortområde ministeren anledning til at have den samme opfattelse som miljøministeren, nemlig at regeringens støtteparti insisterer på blokpolitik og udfører politisk drilleri?«
Brian Mikkelsen (KF), 2006-11-15:
Det har – og det er heller ikke ukendt for spørgeren – været regeringens hensigt fra dag et at ville gennemføre en rammestyring af hensyn til et kvalitetsløft af egnsteatrene.
Det har været nævnt under de forhandlinger, og det har også været nævnt over for nogle af oppositionens partier i forhandlingerne op til finansloven.
Det var med velbegrundet hu, at vi indgik en stemmeaftale og ikke et egentligt forlig i forbindelse med strukturaftalen.
Vi forbeholdt os retten til at lave en rammestyring senere hen, og det har vi så gjort ved hjælp af et flertal i Folketinget.
Hvordan vi så udmønter det senere hen, vil vi tage en drøftelse med teatermiljøet om, men der vil stadig væk være en refusionsordning.
Det vil ikke være sådan, som man ellers kunne forestille sig, at man skal ind og søge om pengene på den måde.
Det er som udgangspunkt min holdning, at der skal være en refusionsordning, så man får refunderet en procentandel.
Der er en reel risiko eller sandsynlighed for, at der er så mange penge i ordningen, at der kan komme for mange penge til udbetaling.
Der vil vi så bruge dem på et løft inden for området.
Carsten Hansen (S), 2006-11-15:
Ja, ministeren siger godt nok, at linjen er klar på området, men når mennesker henvender sig til deres forsikringsselskab, får de altså at vide, at løsøre også er vaskemaskiner, tørretumblere og frysere.
Og havde de samme frysere stået oppe i stueetagen, hvis man havde haft et sommerhus, var de blevet dækket.
Og hvis det var sådan, at der var kommet et regnskyl, hvor vandet var trængt op gennem kloakkerne forneden i huset, havde de også været dækket.
Men når det er stormflod, dækker man ikke det såkaldte løsøre.
Derfor vil jeg sige til ministeren, at der er behov for, at vi får en afklaring på, om der er forskel på vand.
Hvad dækkes i forbindelse med det her?
Nogle får at vide, at løsøret i form af vaskemaskiner og tørretumblere osv. i deres kældre altså er dækket.
Og det er vel ikke sådan, at ministeren vil forlange, at man, hver gang der er optræk til storm, skal slæbe alle sine hårde hvidevarer op i stueetagen?
Det kunne være ganske komisk.
Man kunne oven i købet få dårlig ryg af det, og ministeren ved, at det ikke er rart.
Det, man kan forsikre sig mod, dækker stormflodsforsikringen ikke.
Med hensyn til det, man så ikke kan forsikre sig mod, har vi en fond, der dækker disse udgifter.
Dækningen er jo helt afhængig af, hvad man kan forsikre sig mod.
Det er altså sådan, at det at tegne en forsikring og det at være dækket af stormflodsforsikringen er to forkellige ting.
Stormflodsforsikring er jo en solidarisk ordning, hvor hr. Jensen på 5. sal på Nørrebro betaler 20 kr. af sin brandforsikringspolice til den fond, der er med til at dække de mennesker, der bor ude ved vores kyster, ind.
Og det er jo en solidarisk ordning, fordi der ikke kan forsikres.
Derfor er det klart tilkendegivet i den lov, som hr. Carsten Hansen og hans parti også har været med til at stemme for, at løsøre i kældre og lokaliteter under niveau ikke dækkes af stormflod.
Med hensyn til hvad man så har af øvrige forsikringer, vil jeg sige, at stormflod ikke dækker, hvis forsikringen havde dækket.
Morten Messerschmidt (DF), 2006-11-15:
Nu sagde udenrigsministeren i sit just overståede svar, at Dansk Folkeparti ønsker, at EU skal stoppe.
Jamen EU er jo stoppet, forfatningen, som udenrigsministeren havde ønsket gennemført, er jo brudt sammen.
Befolkningerne har sagt nej tak til den føderale model, som udenrigsministeren og hans venner ønsker for Europa.
Så Europa udvikler sig i øjeblikket i den retning, som Dansk Folkeparti har tænkt sig, og derfor ville det jo også være naturligt, om udenrigsministeren lyttede til det, som befolkningerne vil, når det kommer til Tyrkiet – og altså også når det kommer til spørgsmålet om Bulgarien og Rumænien, som så er temaet for det andet spørgsmål her.
Det siger jo altså noget om, hvad det er for nogle lande, vi er ved at optage, at Bulgarien i indekseringen af korruptionsniveau ligger på samme niveau som Colombia.
Når nu udenrigsministeren tænker på, hvor stor en omfordelingsmekanisme EU er med penge ud og ind af forskellige konti, fonde og andre steder, ser udenrigsministeren ikke et rædselsscenario foran sig, ved at vi nu skal til at håndtere en administration, som altså bliver sammenlignet med den administration, man kender fra Colombia?
»Hvad er udenrigsministerens kommentar til oplysninger fra Transparency International om, at Bulgarien i korruptionsniveau nu rangordnes med Colombia, og mener udenrigsministeren ikke, at det bør have konsekvenser for beslutningen om landets optagelse i EU, når det ledende bulgarske bureau, EBMD, i en meningsundersøgelse fra januar 2006 har konkluderet, at 60 pct. af de bulgarske embedsmænd selv siger, at korruption repræsenterer et væsentligt aspekt af deres arbejde, og 37 pct. siger, at korruption er et direkte problem i en eller anden grad, mens de tilsvarende tal i 2000 var 48 pct. og 39 pct.?«
Per Stig Møller (KF), 2006-11-15:
Det ved jeg godt er Dansk Folkepartis opfattelse.
Dansk Folkeparti vil også helst have, at EU stopper.
Så Dansk Folkeparti vil helst stoppe hele det europæiske.
Det er ikke vores opfattelse.
Med hensyn til Ankaraprotokollen er det klart, at man skal respektere, at alle 25 medlemslande har de samme aftaler, som er indgået med EU, altså adgang til lufthavnene, adgang til havnene i Tyrkiet, og hvis Tyrkiet ikke respekterer det, vil det få følger.
EU-formandskabet, der udgøres af det finske formandskab for øjeblikket, arbejder på at finde en løsning, Kommissionen er i gang med sagen, og jeg kan ikke forudskikke, hvad resultatet bliver, for der er ingen, der ved det på indeværende tidspunkt.
Meningen er så, at de skal komme med et forslag til det udenrigsministermøde, der finder sted umiddelbart før topmødet – det kan godt være, det er den 11. december 2006 – og der må vi så se på, om der er fundet en løsning.
Men jeg vil også godt understrege, at EU jo faktisk har givet Nordcypern indtryk af, at man ville hjælpe dem med en hjælpepakke, efter de sagde ja til at komme ind i EU gennem en genforening med Cypern, og den hjælpepakke er faktisk aldrig kommet.
Ikke at jeg vil kæde de ting sammen, men vi kunne jo altså også godt fra EU’s side opfylde de løfter, vi har givet.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Morten Messerschmidt (DF), 2006-11-15:
Jamen Tyrkiet spiller jo allerede en rolle i det europæiske samarbejde i Europarådet, i NATO og på en lang række andre områder.
Men det er klart, at her, hvor der er tale om et så bindende samarbejde, et så forpligtende samarbejde som EU, er det altså en regulær katastrofekurs, som EU og udenrigsministeren lægger op til.
Jeg kan ikke forstå, hvorfor udenrigsministeren fastholder den her utopi om, at Tyrkiet skulle ønske at reformere sig, gennemleve hele det, som Europa har gennemlevet efter renæssancen.
Det er altså – undskyld udtrykket – meget naivt at forestille sig, at det skulle ske på bare 10-15 år.
Forleden dag i Radioavisen kunne man høre, at den 11. december nu er blevet til sådan en nøgledato.
Hvis ikke Tyrkiet inden den 11. december 2006 har ratificeret Ankaraprotokollen, har accepteret, at besættelsen af Nordcypern skal høre op, og at tingene skal normaliseres,
vil det have konsekvenser.
I forlængelse af den rapport, som Kommissionen jo altså har fremlagt her, og som opregner en lang række af de problemer, som Tyrkiet står over for, og en lang række skismaer, hvor det viser sig mere og mere vanskeligt overhovedet at få Tyrkiet til at rokke sig ud af stedet, vil jeg gerne høre, hvilke konsekvenser udenrigsministeren forestiller sig at det skal have, at Tyrkiet er så langsom i processen, og hvilke konsekvenser der lægges op til der eventuelt skal være den 11. december 2006.
I Dansk Folkeparti er ønsket helt klart, og det er, at optagelsesforhandlingerne skal stoppe; de skal bremses, inden den her katastrofekurs kommer helt ud af kontrol.
Per Stig Møller (KF), 2006-11-15:
Der er jo også nogle, der har tanker om, at man skulle have et specielt naboskab.
Der er bare det ved det, at de ting, man kan tilbyde i naboskabet, toldunion osv., har Tyrkiet allerede.
Nu tillader jeg mig at tænke langt, for vi har jo ansvaret for, hvordan det kommer til at blive i Europa om 10-15 år, og de beslutninger, vi træffer i dag – det er jo det vanskelige ved udenrigspolitik – har jo virkning mange, mange år frem i tiden.
Der tror jeg, at det er meget vigtigt for Europa, at vi har et europæisk Tyrkiet.
Vi ved ikke, hvilke spændinger vi kommer ud for i vores verdensdel, i den del af verden, hvor vi bor, og der er det meget vigtigt, at vi i forbindelse med de spændinger har Tyrkiet som en del af vores fællesskab.
Men det er klart, at det kræver, at det er et Tyrkiet, som har den religionsfrihed, der er forudsætningen i Europa, og som har de værdier tilfælles med os.
Det er ikke sådan, at den tyrkiske administration tror, at vi skal ændre vores love.
Den tyrkiske administration er jo i gang med at ændre sine love.
Reformerne fortsætter jo, bare ikke i det tempo, der har været.
Så man er i Tyrkiet udmærket klar over, at der er en masse hurdler, der skal overvindes.
Men jeg synes, det er meget bedre at arbejde på at overvinde hurdlerne i stedet for med det samme at stoppe op foran barriererne og så som en hest, der afviser barriererne, sige, at det kan vi ikke finde ud af, og så smide rytteren af hesten.
Det synes jeg ikke er klogt.
Morten Messerschmidt (DF), 2006-11-15:
Hvis det måtte være mig tilladt at replicere på utopien om et europæisk Tyrkiet, ville jeg sige, at jeg da vil håbe, at udenrigsministeren vil reflektere over den reaktion, som vil komme fra Tyrkiets side, når det rent faktisk går op for den tyrkiske administration, at det er dem, der skal ændre deres lovgivning, og det ikke er EU, der skal tilpasse sig den islamiske tyrkiske lovgivning.
Det, som udenrigsministeren jo lægger op til, er, at man skal fortsætte forhandlingerne, på trods af at udenrigsministeren er enig med Dansk Folkeparti i, at vi altså ser nogle enormt store barrierer foran os.
Det handler både om, at Tyrkiet skal droppe den fuldstændig ulovlige besættelse af Nordcypern, og at Tyrkiet altså skal ændre sin forståelse af ytringsfriheden.
Kan udenrigsministeren ikke godt se, at når man fortsætter en sådan forhandlingsproces på to så centrale områder, hvor både Abdullah Gül, udenrigsministeren, og premierminister Erdogan meget klart har sagt, at de ikke vil flytte sig, så er det den lige direkte vej ud i et sammenbrud af forhandlingerne, som vi overhovedet ikke ved hvad resultat vil give?
Ville det så ikke være fornuftigere, om man allerede nu sagde: Det her tegner til at blive en katastrofe, og derfor må vi allerede i dag belave os på, at det her ikke bliver et medlemskab, det bliver et nabosamarbejde, et teknisk handelssamarbejde, men ikke et medlemskab?
Ville det ikke i virkeligheden være det mest fair at sige til tyrkerne, som jo så afgjort ikke ønsker at ændre deres politik på de her to helt centrale områder?
Per Stig Møller (KF), 2006-11-15:
Det er naturligvis Tyrkiet, der skal give sig.
Vi kan ikke pludselig lukke lande ind i EU, som ikke respekterer Københavnskriterierne, som er dem, der drejer sig om demokrati og menneskerettigheder og de forskellige frihedsrettigheder.
Det siger sig selv.
Straffeloven er blevet ændret nogle gange.
Da vi som formandsland talte med Tyrkiet, påpegede vi også nogle ting, der skulle ændres, og de blev ændret – ikke alle, men nogle af dem.
Det er jo garanteret heller ikke den sidste straffelov, der har set dagens lys i Tyrkiet.
Men svaret er meget enkelt.
Vi går ind for, at forhandlingerne med Tyrkiet fortsætter, men at Tyrkiet samtidig skal vise bevægelse.
Og Tyrkiet kan ikke komme ind, førend de forskellige betingelser fra EU’s side er opfyldt.
Vi kan ikke have et land, som ikke respekterer den totale ytringsfrihed og religionsfrihed, i EU-kredsen.
Så svaret er meget enkelt.
Men det er jo det, der er det sædvanlige med Dansk Folkeparti og Tyrkiet, at man taler om Tyrkiet, som om det Tyrkiet, vi har i dag, kan blive medlem og det er det, man risikerer at stå med.
EU er jo også et værdifællesskab.
Morten Messerschmidt (DF), 2006-11-15:
Når nu udenrigsministeren specifikt nævner den tyrkiske straffelovs artikel 301, kunne jeg da godt tænke mig, at udenrigsministeren i hvert fald ville forholde sig til, at den artikel faktisk er noget nyt, at det er noget, som er blevet indført med premierminister Erdogans nye straffelov, der, så vidt jeg husker, trådte i kraft den 1. april 2005.
Så det vidner jo altså noget om, hvad det er for en reformproces, den tyrkiske regering gerne vil have.
Der kunne jeg godt tænke mig at høre, om ikke udenrigsministeren vil give sin vurdering af, punkt 1, hvem det er, der skal give sig.
Er det EU, der skal give sig og acceptere de begrænsninger, som Tyrkiet vil have?
Og punkt 2: Hvad skal konsekvensen være, hvis ikke Tyrkiet vil give indrømmelser på disse punkter?