runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2005-05-27:
I givet fald var det i hvert fald en børnepsykolog, jeg aldrig ville sende mine børn til.
Jeg vil sige: Jo, det er fuldstændig rigtigt, at Børns Vilkår har skiftet holdning til det, at homoseksuelle kan være forældre.
Men det betyder i virkeligheden ikke det store for mig, for jeg ved, at der ikke ligger nogen undersøgelser til grund for det.
Det er ofte sådan, at interesseorganisationer går ind med diverse holdninger, og meget ofte er det meget veldokumenterede holdninger.
Til det vil jeg bare sige, at hvis Børns Vilkår har skiftet holdning på baggrund af den svenske og den engelske undersøgelse, kan jeg godt forstå det, og så synes jeg i et eller andet omfang, der er dokumentation.
Men at bruge Børns Vilkår til at slå hinanden i hovedet med, når Børns Vilkår ikke har foretaget en selvstændig undersøgelse eller på nogen måde bidraget med nye oplysninger, synes jeg faktisk er forkert, uanset om de bakker mit synspunkt op, eller om de bakker Dansk Folkepartis synspunkt op.
Kamal Qureshi (SF), 2005-05-27:
Det, der fik mig til at reagere, var, at man siger, at en psykolog har udtalt sig i en eller anden retning om børns vilkår og lignende.
Det er bare ukorrekt, når man tager John Halses holdning til indtægt for det her lovforslag, for han har ikke udtalt sig om fremmedadoption.
Han har udtalt sig om en helt anden problemstilling, nemlig kunstig befrugtning.
Der er ikke nogen børnepsykolog, det vil jeg næsten sætte penge på højkant på, der vil mene, at det er bedre for børn at blive på et børnehjem – nu benytter jeg mig af den mulighed, at man kan komme med korte bemærkninger, der ikke nødvendigvis behøver at være et spørgsmål – uden forældre end at vokse op hos to forældre, som har været igennem en grundig vurdering i forhold til deres egnethed til at kunne varetage barnets tarv.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2005-05-27:
Jamen det tror jeg sådan set slet ikke der er nogen tvivl om.
Det er jo præcis derfor, at jeg tidligere har været inde på det med proportionerne i det her, for hvornår er det, man ikke varetager barnets tarv?
Det er jo derfor, det er absurd, at man kan bruge den dokumentation, der trods alt er på området fra andre lande, til at sige, at homoseksuelle i Danmark ikke skal kunne få fremmedadoption.
Konklusionen burde jo være stik modsat, netop fordi proportionerne er helt gale.
Vi begynder jo netop ikke at tvangsfjerne børn i Danmark, fordi de i skolen har været udsat for mobning, som deres forældre ikke har kunnet beskytte dem imod.
Vi begynder ikke at sortere, om f.eks. pakistanske forældre kan få lov til at adoptere, hvis de bor i Danmark, fordi der kan være risiko for, at ungerne bliver mobbet, når de har pakistanske forældre.
Det gør vi jo netop ikke, fordi vi sådan set ikke mener, at der en perfekt måde at være forældre på.
Det med at varetage barnets tarv handler om nogle grundlæggende ting omkring stabilitet, omsorg og kærlighed.
Det er de store ting, hvor jeg mener, det andet er fuldstændig proportionsforvrængning og i virkeligheden dækker over, at det er fordomme, der afgør, at de borgerlige partier stemmer imod det her forslag.
Martin Henriksen (DF), 2005-05-27:
Det var, fordi hr. Kamal Qureshi sagde, at John Halse havde udtalt sig i forbindelse med debatten om kunstig befrugtning, og det er sådan set rigtigt nok, men hans argumentation gik jo netop på, at der kunne opstå nogle problemer, når man gav mulighed for, at børn kunne vokse op hos homoseksuelle forældre, og et af de problemer var jo mobning.
Det kan man jo også godt overføre til denne her debat, for det er jo sådan set også det, der vil blive konsekvensen, hvis det her bliver vedtaget.
Kamal Qureshi (SF), 2005-05-27:
Jeg må indrømme, at jeg ikke forstår, at hr. Martin Henriksen i fuldt alvor kan mene, at et barn vil foretrække at vokse op på et børnehjem i Colombia med de dårlige opvækstvilkår, de dårlige uddannelsesforhold, der er dernede, frem for at blive udsat for mobning i skolegården i Danmark, fordi barnet har homoseksuelle forældre.
Jeg forstår simpelt hen ikke den tankegang.
Jeg har været ude at se nogle af de her børnehjem, og jeg kan love hr. Martin Henriksen for, at de børn vil til enhver tid – til enhver tid – foretrække at blive mobbet, fordi de har nogle forældre, der er homoseksuelle, frem for ikke at have forældre overhovedet.
Det er jo den situation, de sidder i.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2005-05-27:
Jamen det, jeg siger er fuldstændig korrekt, nemlig at der i de kredse af adoptivbørn, der er i Danmark, er meget delte holdninger til det spørgsmål, hvor nogle mener: Ja, det ville faktisk have været nemmere, hvis mine forældre havde kendt til, hvad det er at blive diskrimineret.
Det er, hvad en del af adoptivbørnene i Danmark siger.
Om det er rigtigt?
Jeg tror, det er en sandhed med modifikationer, bl.a. fordi jeg tror, det er ufattelig individuelt, i hvilket omfang man er i stand til at tackle den slags kriser.
Det tror jeg ikke er hæftet op på køn eller seksualitet.
Men jeg kan godt forstå genkendelsen i det for de børn, der udtaler sig, og som er vokset op i heteroseksuelle danske familier.
Jeg mener lidt, at det er det, man gør sig skyldig i, når man afviser homoseksuelle at adoptere uden at have nogen former for dokumentation for, at de skulle have et dårligere liv end alle andre.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2005-05-27:
Vi er selvfølgelig åbne over for, hvad Enhedslisten har af tanker og ideer, men det er også, som jeg ser det, et spørgsmål om, hvorvidt man har tillid til, at myndighederne i dag kan træffe et rigtigt valg på det her område.
I Det Konservative Folkeparti har vi faktisk tillid til, at myndighederne kan træffe et bevidst og rigtigt valg på det her område.
Derfor er det jo i hvert fald et væsentligt element i den drøftelse, som ligger forude.
Martin Henriksen (DF), 2005-05-27:
Jeg mener, at der i privat regi er mulighed for at søge om gældsrådgivning.
Den arbejdsgruppe, som er nedsat på området, og som omfatter repræsentanter for Socialministeriet, Finansministeriet, Skatteministeriet, Beskæftigelsesministeriet osv. kigger netop på gældslempelse og gældseftergivelse til socialt udsatte grupper i Danmark.
Det er et arbejde, vi er meget interesserede i fra Dansk Folkepartis side og vil følge tæt, men jeg synes, at man et eller andet sted skal holde fast i, at vi må holde folk fast på, at det er deres eget ansvar at have styr på deres økonomi, og så gøre brug af den lovgivning og de oplysninger, der er på området nu.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2005-05-27:
Nu troede jeg ellers, De Radikale var kreative, men det kan være, det forholder sig anderledes denne fredag eftermiddag.
Akkurat som også ministeren svarede, vil jeg sige, at jeg ikke på stående fod kan komme med andre konkrete eksempler, men jeg mener heller ikke, vi i Danmark skal lave positiv særlovgivning for forskellige grupper i samfundet.
Jeg synes da, det strider mod dansk lovgivning generelt, at vi skal bevæge os den vej rundt, så det kan jeg ikke rigtig følge.
Mette Frederiksen (S), 2005-05-27:
Gæld er et voksende problem.
Og det er ikke mindst blevet et problem, fordi det er så let at stifte gælden.
Det er lige præcis den lethed, der omgiver det at optage gæld og tage lån i dag, der gør, at vi bliver nødt til at reagere politisk.
Jeg er sådan set enig med forslagsstillerne i, at det skal iværksættes som en forsøgsordning, og mig bekendt har forslagsstillerne ikke nærmere defineret, hvordan sådan en forsøgsordning skal være.
Det synes jeg skal være grundlag for en yderligere diskussion.
Man kan forestille sig, at man, for at vi kan få nogle erfaringer, vi kan bygge videre på og blive klogere af, opretter en gældsrådgivning udvalgte geografiske steder, hvor man mener, at det her vil være særlig interessant at få nogle erfaringer at bygge videre på.
Jeg vil så i øvrigt anbefale, at man bestemt ikke bruger personale fra hverken plejehjem eller vores daginstitutioner, for de er slet ikke uddannet til den her slags.
Det ved ordføreren vel også godt.
Martin Henriksen (DF), 2005-05-27:
Forslaget går ud på, at det offentlige skal gå ind og rådgive, når en person stifter gæld.
Her mener Dansk Folkeparti, at det først og fremmest er et personligt ansvar at sikre en ordentlig økonomi.
Det offentlige skal ikke i alle sammenhænge være støttepædagog for den enkelte.
Der ligger ikke noget til hinder for, at man personligt søger rådgivning i privat regi.
Dansk Folkeparti er opmærksom på, at gæld kan have alvorlige konsekvenser for den enkelte familie, og derfor er det et område, der skal følges nøje.
Men at oprette en ordning, der omfatter ansættelse af flere offentligt ansatte med ekspertise inden for økonomi, jura, sociallovgivning og psykologi virker umiddelbart som at skyde lidt over målet.
I øvrigt er der ingen henvisning til, hvordan forslagsstillerne ønsker at finansiere dette projekt.
Hvor vil man tage pengene fra?
Hvor skal der skæres, eller hvilke skatter skal sættes i vejret for at finansiere denne offentlige rådgivning?
Det er interessant at se på forslagsstillernes partitilhørsforhold.
Enhedslisten har ikke noget imod at sætte skatterne op.
Det har SF heller ikke.
De Radikale vil sætte skatterne ned og må som en konsekvens af dette søge finansiering via nedskæringer af andre offentlige ydelser.
Vil SF og Enhedslisten være med til det?
Som tidligere nævnt er der i Danmark lovgivning på området.
Kreditaftaleloven stiller krav om, at forbrugerne skal have oplysninger stillet til rådighed i forbindelse med indgåelse af en kreditaftale.
Prismærkningsloven oplyser forbrugerne om de økonomiske konsekvenser, der er, når en vare købes på kredit.
I bemærkningerne til forslaget står der bl.a., at folkeskoleelever skal undervises i, hvordan man opstiller et husholdningsbudget.
Jeg kan da huske, at det var noget, der blev undervist i, da jeg gik i folkeskole.
Det er vel heller ikke unormalt, at forældre også er med til at forklare deres børn, hvad økonomisk ansvarlighed går ud på.
Der findes altså regler og vejledning, der sikrer, at borgerne er informeret om de forhold, der gør sig gældende.
Det og andre ting taget i betragtning
gør, at Dansk Folkeparti ikke kan støtte forslaget.
Jeg synes også, at man skal holde fast i, at borgerne i Danmark selvfølgelig skal have hjælp og kan få hjælp på en lang række områder, men at det som udgangspunkt må være et personligt ansvar at holde styr på økonomien.
Line Barfod (EL), 2005-05-27:
Jeg vil høre, om Dansk Folkeparti kunne forestille sig, at man kunne spare penge på det offentlige område, hvis der var færre, der blev hjemløse, færre, der blev arbejdsløse eller blev fastholdt i arbejdsløshed, færre, som kom ud i problemer, hvor børnene måtte fjernes fra hjemmet, fordi de fik styr på deres økonomi.
Kunne Dansk Folkeparti forestille sig, at det faktisk kunne være et sandsynligt scenarium på baggrund af den godt nok meget begrænsede viden, vi har om gæld i dag, men den viden, der trods alt ligger, bl.a. med den nye rapport om hjemløshed?
Martin Henriksen (DF), 2005-05-27:
Gæld kan være årsag til andre sociale problemer.
Det kan det godt.
Jeg synes også, at man i hvert fald skulle gå ind og undersøge mulighederne for gældssanering for bl.a. hjemløse.
Line Barfod (EL), 2005-05-27:
I stedet for at vente med at se på gældssanering, til folk er blevet hjemløse og er ude i store sociale problemer, kunne man så ikke fra Dansk Folkepartis side overveje at sætte ind inden da?
Folk kunne, når de stod med den store gæld og ikke kunne se, hvordan de skulle få råd til at betale huslejen, gå hen og få hjælp i stedet for at vente, til de er blevet sat på gaden, har været hjemløse i flere år og er blevet så stort et socialt problem, at man synes, at nu vil man gøre noget.
Kunne det ikke faktisk samlet set spare det offentlige for en del ressourcer, hvis man kunne nøjes med to timers gældsrådgivning til at starte med i stedet for mange, mange års social indsats senere hen?
Per Ørum Jørgensen (KF), 2005-05-27:
Nu skal jeg ikke beklage mig over, at jeg har skullet beskæftige mig med det her forslag flere gange, men jeg må indrømme, at jeg blev lidt overrasket, da jeg så det.
Det første, jeg tænkte, var, at der da trods alt er grænser for, hvad det offentlige skal tage sig af.
Det var den helt naturlige reaktion.
Nu kan jeg selvfølgelig høre på debatten, at der ligger gode intentioner bag, og det har jeg selvfølgelig også respekt for.
Man har på et tidspunkt muligheden for at tage en beslutning om at tage et lån, eller hvad det er, og det er altså i privat regi, at den beslutning træffes.
Vi har selvfølgelig et ansvar for at sikre den bedst mulige oplysning om de her ting.
Men man må altså tage ansvar for de valg, man træffer her i livet, og det gælder selvfølgelig også, når det gælder etablering af gæld, eller når man tager et lån.
Jeg føler faktisk også, at vi har et sikkerhedsnet her i landet, der tager sig af de svageste.
Jeg føler også, at der er mange initiativer – jeg vil ikke til at remse dem op, det har ministeren gjort – som viser, at der er opmærksomhed på det her område.
Vi er meget, meget åbne over for det, hvis der er nogle gode ideer fra de øvrige partier.
Så kigger vi gerne på det og bidrager konstruktivt til det.
Jeg synes altså også, at det er et problem, at vi reelt ikke har nogen ideer om, hvad det her koster.
Som jeg nævnte i mit spørgsmål før til fru Mette Frederiksen, er der, så vidt jeg er oplyst, omkring 225 offentlige stillinger i Sverige, og når det gælder den offentlige sektor, må vi også erkende, at vi har et økonomisk ansvar her i Kongeriget og derfor må foretage en prioritering af, hvordan vi bruger vores offentlige midler.
Der mener jeg faktisk, som jeg ser det her, at det kan blive et meget, meget dyrt forslag.
Men det kunne da være rart at få belyst, hvad et sådant forslag reelt koster, og på bekostning af hvad det skal etableres, hvis der er flertal for det, hvad jeg nu tvivler på.
Alt i alt må vi trods de gode intentioner, som jeg ikke er i tvivl om ligger bag dette forslag, i Det Konservative Folkeparti vende tommelen nedad til dette forslag.
Line Barfod (EL), 2005-05-27:
Imellem de to yderpunkter skal der slet ikke være noget.
Nu er det min erfaring, at gæld er noget, der kan ramme både høj og lav.
Det er både dem i de allerhøjeste stillinger med de allerlængste uddannelser og dem helt nede på bunden.
Det kan slå lige hårdt, uanset hvor det rammer.
er det altså ikke et spørgsmål om, at det er gået galt, når de optager det første lån, men det kan være, at de kommer ud for sygdom, skilsmisse eller andre ting, som gør, at de ikke længere kan overskue økonomien.
Hvorfor mener Det Konservative Folkeparti, at man skal helt derud, hvor man har brug for det sociale sikkerhedsnet, før man skal kunne få noget råd og vejledning?
Per Ørum Jørgensen (KF), 2005-05-27:
Det er egentlig heller ikke det, jeg siger.
Der kan være mange forskellige årsager.
Men når man som forbruger går ned og tager et lån eller klikker ind på nettet og tager et lån til skyhøje renter, så er det klart også en handling, som man selvfølgelig også må stå til ansvar for, samt de konsekvenser den kan medføre.
Det synes jeg er helt fundamentalt.
Så skal man jo også tænke på, at det, man er ved at etablere her, er en slags rådgivning, som jo findes i det private regi i bankerne.
Det er jo typisk der, folk søger deres rådgivning.
Line Barfod (EL), 2005-05-27:
For det første vil jeg gerne komme med den præcisering, at gæld ikke behøver at være forbrugslån, hurtige lån med høje renter.
Det kan også være, fordi man har købt hus sammen, da man flyttede sammen, og når man så flytter fra hinanden, står den ene eller måske begge hver for sig tilbage med en gæld.
Og der kan være mange andre situationer.
Det kan være offentlig gæld, som er en meget stor del af gælden, altså gæld til daginstitutioner og mange andre ting, eller elregninger.
Der er masser af former for gæld.
Det er ikke kun de hurtige lån.
Så en del af det er altså ikke noget, hvor man har kunnet nyde godt af de her forskellige hjemmesider i forvejen.
Det andet er spørgsmålet om bankrådgiverne.
Bankrådgivere kan ikke det, vi lægger op til her.
Der er nogle forskellige private firmaer, der yder gældsrådgivning, men det er rent lotteri for folk, om de kommer hos nogle seriøse eller hos nogle bedragere.
Derfor er det, vi synes, at der burde være en offentlig ordning i stedet, hvor vi kan sikre, at folk får forebygget de store sociale problemer, som kan komme af gæld, der ikke bliver afhjulpet.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2005-05-27:
Det kan godt være, det er min evne, når jeg læser lovforslaget, der ikke slår til, men jeg ser bl.a. sådan noget som folks budgetkonto, indgåelse af aftale med kreditorer – det kan man nu også med sin bankrådgiver.
Jeg kan ikke se, hvorfor man ikke skulle kunne det.
Selvfølgelig er bankrådgiveren jo underlagt nogle regler, og hvis ikke bankrådgiveren lever op til dem, når det gælder god etik, hvor man skal rådgive kunden ud fra kundens økonomiske situation, så er det klart, at vi så har nogle forholdsregler, vi kan tage der.
Men det fundamentale i det her er, at man vil flytte en rådgivning, som reelt bør ligge i det private system, over i det offentlige system.
Hvad bliver det næste?
Skal ejendomsmæglerne også over i det offentlige system?
Mette Frederiksen (S), 2005-05-27:
Jeg hører, at ordføreren anerkender, at gæld kan være et problem, men at det, ordføreren har størst kvaler ved, er, at det skal være et offentligt system.
Derfor vil jeg sådan set
bare høre, hvad Det Konservative Folkeparti siger til vores forslag, nemlig at: Ja, lad os, som forslagsstilleren foreslår det, lave en forsøgsordning, men lad den med det samme være medfinansieret fra de private udbydere, der i dag laver de her lån, som ofte hviler på præmisser, disse udbydere udmærket godt ved kan have meget, meget, meget store konsekvenser for de mennesker, der optager lånene.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2005-05-27:
Det personlige ansvar tilsidesætter man jo også i det her forslag, sådan som jeg hører det.
Nu har jeg ikke læst forslaget.
Jeg vil meget gerne kigge på det, det skal der ikke være tvivl om, men det er da det fundamentale og også det personlige ansvar, at man må tage den konsekvens, der nu engang er, af de handlinger, man vælger at gøre.
Det ændrer Socialdemokraternes forslag jo ikke på, sådan som jeg hører det.
Mette Frederiksen (S), 2005-05-27:
Jeg er, som jeg allerede har tilkendegivet i denne her debat, fuldstændig enig i, at det først og fremmest er vores eget ansvar at få tilrettelagt en økonomisk politik omkring vores liv og virke, der gør, at vi kan opretholde en levestandard.
Men vi ved jo også godt, at virkeligheden og det, man kan stå og sige fra Folketingets talerstol, ikke altid hænger sammen.
Vi ved udmærket godt herindefra, at der er mennesker i vores samfund, der gennem et helt liv for nogles vedkommende og for andres vedkommende i perioder lever på et så dårligt økonomisk grundlag, at det at optage gæld bliver meget, meget let og måske oven i købet bliver adgangen til noget så banalt som at kunne holde en juleaften for sine børn.
Når det er sådan, mener vi selvfølgelig også, at det er et samfundsansvar at belyse, om man kan hjælpe mennesker, der har bragt sig eller af andre er blevet bragt i en håbløs økonomisk situation.
Men når vi taler om ansvar: Hvis jeg nu er enig med Det Konservative Folkeparti i, at vi alle sammen har et personligt ansvar, hvorfor vil Det Konservative Folkeparti så ikke være enig med mig i, at de, der udbyder lånene, de der, kan man sige, skaber grundlaget for, at det overhovedet kan gå galt, skal påtage sig et større ansvar og være med til at finansiere en rådgivning?
Per Ørum Jørgensen (KF), 2005-05-27:
Det, jeg tror, er den rigtige vej at gå,
er i højere grad at fokusere på, om de her forskellige selskaber nu lever op til deres forpligtelse, måske vurdere, om den lovgivning, der gælder omkring rådgivning og etik, er tidssvarende og korrekt.
Det er vi da meget åbne over for at se på.
Men ligefrem at pålægge dem en ekstra skat ville jeg være ked af.
Anne Baastrup (SF), 2005-05-27:
Jeg kan forstå, at hr. Per Ørum Jørgensen støtter gældssanering.
Så vil jeg godt spørge: Hvad er logikken bag at støtte regler om hjælp til gældssanering, når man ikke vil gå ind og støtte, at vi rent faktisk forhindrer folk i at stå i så dårlig en økonomisk situation, at gældssanering kommer til at ske?
Per Ørum Jørgensen (KF), 2005-05-27:
Jeg vil da gerne bidrage til at forhindre, at folk kommer i en ulykkelig økonomisk situation.
Selvfølgelig vil jeg det.
Det er bare medicinen, vi nok er lidt uenige om, for det, jeg ser her, er nogle økonomiske rådgivere, der skal ansættes ved staten, som skal varetage den del.
Der mener jeg i højere grad – og det kan vi jo så være uenige om – at det er et spørgsmål om at oplyse folk, selvfølgelig at sikre, at de aktører, der er på de finansielle markeder, lever op til de etiske krav osv., men først og fremmest at sikre, at der er en god oplysning omkring de her ting.
Igen er det jo altså et valg, folk ofte tager, som de så også må tage konsekvenserne af.
Anne Baastrup (SF), 2005-05-27:
Skal jeg forstå den konservative ordfører således, at man agter at gå ind og regulere på, hvem der må yde mennesker lån, og fastsætte nogle lovregler omkring, hvem der må, og hvilket grundlag værdisættelsen af den pågældende låntager osv. foregår på?
Er det der, De Konservative vil ind og regulere, i stedet for blot at give folk en rådgivning om, hvad der er ret, og hvad der er et dårligt lån at tage?
Per Ørum Jørgensen (KF), 2005-05-27:
Det, jeg siger, er, at jeg er åben over for at kigge på, om de her udbydere af de forskellige lån nu etisk rådgiver efter, hvad vi mener er det rigtige her i kongeriget.
Det er sådan set det, jeg har sagt.
Jeg mener, at vi kontinuerligt skal kigge på, hvordan vi kan sikre den bedst mulige oplysning til borgerne, og hvordan vi sikrer, at virksomhederne lever op til deres ansvar.