Henriette Kjær (KF), 2004-01-27:
Dette beslutningsforslag vil pålægge regeringen i indeværende folketingsår at tage de nødvendige lovgivningsinitiativer til at sikre et landsdækkende tilbud om terapeutisk støtte til børn af forældre, der er under behandling for alvorlige psykiske lidelser eller misbrug af alkohol, narkotika eller lignende, herunder etablering af børnevenlige faciliteter på alle landets behandlingscentre og -afdelinger.
Regeringen er enig med forslagsstillerne i, at her har vi at gøre med en gruppe af børn og unge, som absolut har behov for hjælp.
Der er virkelig brug for at sætte ind, ikke mindst med tanke på den negative sociale arv, som disse børn har en øget risiko for.
Det var også derfor, regeringen nedsatte ministerudvalget for negativ social arv og mobilitet.
Regeringsudvalget kom for godt et halvt år siden
med en strategi for, hvordan den negative sociale arv brydes.
Vi ved godt i regeringen, at den negative sociale arv hverken brydes i dag eller i morgen.
Der skal et langt, sejt træk til, men vi har lagt kimen til en god begyndelse med strategien »En god start til alle børn«.
Ud over de initiativer, vi nu er ved at sætte i gang og føre ud i livet som en opfølgning på strategien, er der blevet afsat rigtig mange penge på det her område.
I forbindelse med psykiatripuljen for 2003-2006 blev der afsat 50 mio. kr. årligt til støtte til en række særlige prioriteringsområder, herunder til udbygning af indsatsen for børn af psykisk syge forældre.
Ved satspuljeforhandlingerne for 2003 blev der bevilget godt 17 mio. kr. årligt til sundhedsplejen og til anden tværfaglig indsats, og der blev peget på, at det især var børn i misbrugsfamilier, der havde behov for yderligere støtte.
Igen ved satspuljeforhandlingerne for 2004 er der afsat penge til området.
Der blev afsat 20 mio. kr. om året
til styrkelse af det tværfaglige samarbejde i forhold til udsatte børn, ikke mindst i forhold til børn af misbrugere eller psykisk syge forældre.
Derudover har SUS, Socialt Udviklingscenter,
fået bevilget knap 1,4 mio. kr. over en 2-årig periode til vidensformidling og koordinering i forhold til børn af psykisk syge forældre.
Når regeringen ikke kan støtte beslutningsforslaget, skyldes det primært to ting: For det første er det regeringens holdning, at det vil være uansvarlig økonomisk politik fra regeringens side at poste yderligere 80 mio. kr. i området, før vi ved, hvad vi får for de allerede afsatte 350 mio. kr.
Nu må vi have pengene ud at arbejde, og derefter må vi så se, når vi har fået foretaget en evaluering, om der er behov for yderligere tiltag.
Først derefter mener vi, at vi kan tage stilling til, om der skal afsættes flere penge til området, og så i givet fald også, til hvilke af de initiativer, der nævnes i beslutningsforslaget.
Det er ikke alle børn og unge, der har behov for samme tilbud.
Nogle børn og unge vil måske få noget godt ud af et terapeutisk tilbud, men andre børn og unge har behov for noget andet.
Det kan være, at det er tilstrækkeligt at tale med andre børn eller unge, der er i samme situation, eller det kan være, at det hjælper at tale med en god skolelærer om problemerne. Sundhedsstyrelsen har vurderet, at cirka halvdelen af børnene i familier med misbrug ingen særlige symptomer har, men de er alle udsat for en eller anden form for belastning, som bør afhjælpes. For mange af de børn vil en kortvarig støtte være nok.
»Modelprojekt Børn i Misbrugsfamilier« har vist, at en daglig støtte i skolen eller daginstitutionen kan hjælpe mange af de børn.
Det er derfor regeringens holdning, at tilbud om terapeutisk støtte til alle børn og unge med misbrugsforældre eller forældre med psykisk sygdom vil være at skyde over målet.
Regeringen har en målsætning om, at hjælpen skal målrettes mod dem, der har reelt behov for hjælp.
Hvis der skal gives et tilbud om terapeutisk støtte til alle børn og unge, der har en forælder, som er under behandling for psykisk sygdom eller misbrug, kan vi risikere, at de primære brugere af tilbudet bliver de familier, der er ressourcestærke.
Hvis den ene af forældrene f.eks. ikke har et problem, vil man jo stadig væk kunne benytte sig af tilbuddet, hvor det måske var bedre, at det var en, der ikke havde så mange ressourcer i sin omgangskreds, som så kunne få gavn af det.
Den udvikling ønsker regeringen ikke.
Hjælpen skal gives der, hvor behovet er, og ikke med spredehagl.
Regeringen har taget en række initiativer, som skal være med til at give børnene og de unge en bedre tilværelse, og som skal gøre systemerne bedre til at hjælpe lige nøjagtig dem, der har behovet for det.
Regeringen foreslår med disse begrundelser, at beslutningsforslaget afvises.