runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kristen Touborg (SF), 2002-03-01:
Først vil jeg godt på baggrund af den debat, der nu har været om lovforslagets manglende høring, sige, at jeg har forstået det sådan, at der er en vis åbning fra nogle partier for, at vi foretager en sådan høring, og det vil jeg godt kvittere for.
Så vil jeg gerne sige, at jeg meget vil henstille, at man deler forslaget op.
SF har absolut ikke berøringsangst over for at nedlægge råd, udvalg og nævn, hvis ellers det er fornuftigt at gøre det, men vi synes bare ikke, at man skal gøre det for enhver pris, og vi synes, at man skal vurdere konsekvenserne af at gøre det, og specielt mener vi, at man skal åbne mulighed for, at berørte parter får en reel chance for at udtale sig i sagen.
Jeg er med på, at den konservative ordfører siger, at vi har en udvalgsbehandling, og dér kan man så komme ind og bede om foretræde og forelægge sine synspunkter, men jeg går ud fra, at også De Konservative er enige i, at det ikke er helt det samme at have muligheden for at komme i udvalget - den har man jo altid - og så få en sag sendt ud til høring i forvejen.
Men som sagt tager jeg debatten indtil nu som udtryk for, at der kunne være en rimelig mulighed for, at vi får i hvert fald dele af forslaget sendt ud i høring.
Som sagt har vi den indstilling i SF, at overflødige råd
og nævn er det okay at nedlægge, og vi anser Inddelingsnævnet for at være et sådant, så den del af forslaget har vi ingen problemer med.
Vi har det principielt sådan, at vi ikke synes, det er nogen god idé, at det er embedsmænd, der afgør klagesager, og derfor har vi det lidt anderledes med Partistøttenævnet.
Det er ikke, fordi vi mener, at der er mange sager, det er
ikke, fordi vi mener, at det sådan er meget ophængt, men det er sådan af hensyn til det almindelige demokratiske system altså en god idé, at det er folkevalgte, der afgør klagesager, for det er et godt demokratisk princip.
Det vil vi altså meget gerne bevare, og det gælder både for så vidt angår Partistøttenævnet og den sidste del af forslaget.
For så vidt angår Redningsrådet, kan vi ikke helt forstå, hvad det er, der haster så stærkt, kan ikke helt forstå, at det nødvendigvis skal være nu, man nedlægger Redningsrådet.
Det kunne godt se ud, som om det er for at få opfyldt kvoten for nedlæggelse af råd og nævn, at man vælger det.
Det er vel sådan, at når der er et større analysearbejde i gang, er det normal kutyme, at man afventer, at et sådant analysearbejde bliver afsluttet.
Det er jo ikke, fordi vi synes, at der nødvendigvis er så fuldstændig styr på hele beredskabssituationen, at vi behøver at gå ind og pille enkelte elementer ud på nuværende tidspunkt.
SF vil gå konstruktivt ind i udvalgsarbejdet, og vi håber så, at vi kan få bragt lidt mere almindelige
demokratiske spilleregler ind, også i det her lovforslag.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2002-03-01:
Nej, jeg finder ingen anledning til en sådan opdeling af forslaget, vi kan sagtens behandle disse ganske ukomplicerede forhold under ét, men naturligvis skal der foregå en udvalgsbehandling, og hvad der måtte være af relevante synspunkter i den anledning, skal naturligvis indgå i udvalgets arbejde.
Thomas Adelskov (S), 2002-03-01:
En polemisk kommentar fra ministeren bliver det jo til.
Oven på folketingsmedlemmernes ønske om ordentlig lovkvalitet bliver det sådan en polemiseren over, at man ønsker
Men ved flere lejligheder har det jo været diskuteret i Folketinget at øge lovkvaliteten, og så er det altså ikke ministeren, der kan træffe egen afgørelse om, hvad ministeren selv synes er lovkvalitet eller ikke lovkvalitet, og nærmest hånligt stå og kommentere de indlæg, der har været fra forskellige ordførere.
Jeg synes simpelt hen, at ministeren blot skulle efterkomme ønsket om en ordentlig behandling.
Så er det rigtigt, som ministeren siger, at når det drejer sig om Værnepligtsnævnet, kan man jo altid diskutere
, hvor mange medlemmer der skal være, og man kan også diskutere, om der skal være folkevalgte i det.
Mit næste spørgsmål til ministeren vil være: Vil ministeren, når han ønsker de folkevalgte ud af Værnepligtsnævnet, også ønske de folkevalgte ud af sessionerne?
Gudrun Laub (V), 2002-03-01:
Det er også i dette forslag et spørgsmål om nedlæggelse og ændring af visse råd og nævn på det kommunale område.
Det drejer sig om Inddelingsnævnet.
Inddelingsnævnet er oprettet i 1972 i forlængelse af kommunalreformen fra 1970, hvor man måske har haft nogle betænkeligheder ved, om man nu havde ramt de rigtige grænser, for det, der har været nævnets opgave, er at tage stilling til ændringer i den kommunale inddeling.
Siden 1972, dvs. i 30 år, har der været i alt otte sager
- det bliver jo så cirka en sag hvert fjerde år - og af de sager, der har været, har de to sager været situationer, hvor de berørte kommuner/amtskommuner har været enige om at lave en ændring, og det er så anbefalet af nævnet og bestemt af ministeren.
Dette nævn har altså stort set fungeret som et reelt omsvøbsdepartement.
Til gengæld har der så i alle de 30 år siddet en formand og seks medlemmer plus stedfortrædere, der er beskikket af indenrigsministeren efter indstilling, hvoraf de tre er indstillet af Kommunernes Landsforening og to af Amtsrådsforeningen, og der er tilsvarende henholdsvis tre og to stedfortrædere.
I alt har der i 30 år siddet 14 personer, som er udpeget af forskellige og udnævnt af Indenrigsministeriet.
Det er altså et voldsomt stort apparat. Til
Det næste er Partistøttenævnet.
Det er oprettet i 1986, og det vil sige, at det har siddet i 15 år, og der har i den tid været ni sager.
Opgaven for nævnet har været at vurdere klager over kommuners og amters afgørelser i sager vedrørende partistøtte.
Det, der nu foreslås med, at nævnet nedlægges, er så, at denne klageadgang/-kompetence overgår til ministeriet, der i forvejen behandler sager om støtte fra staten.
Det tredje er Redningsrådet.
Det er oprettet med virkning fra 1. januar 1993, hvor det har erstattet Brandrådet.
I alt sidder der otte medlemmer udpeget af forskellige, altså også et stort apparat, hvor opgaven har været at rådgive ministeren og føre tilsyn.
I praksis har tilsynet været udført af Beredskabsstyrelsens tre distriktsbrandinspektører, og det vil sige, at denne opgave fuldt forsvarligt kan løses uden Redningsrådet. Med hensyn til Værnepligtnævnet, som er det fjerde, er der kun tale om en reduktion af nævnet, hvor man i stedet for at have i alt 22 personer som medlemmer og stedfortrædere går ned til at have fem personer, og det er jo en fornuftig besparelse.
Venstre støtter lovforslaget.
Anita Knakkergaard (DF), 2002-03-01:
Lovforslag nr. L 89 drejer sig om bioanalytikere i stedet for radiografer.
Dette forslag lægger også op til, at vi får øget patientsikkerheden.
Lovforslaget drejer sig om retten til at betegne sig som bioanalytiker, og kun den, der har bestået en af undervisningsministerens godkendt uddannelse som bioanalytiker, har ret til autorisation som bioanalytiker.
Bioanalytikerens faglige virksomhed omfatter opgaver, der kan udgøre fare for patienter, da de i praksis selvstændigt træffer beslutninger, som er væsentlige for, at man får en korrekt diagnosticering og behandling af patienterne, herunder prøvetagning, analyser samt vurdering af analyseresultater.
De kliniske afdelingers diagnosticering og behandling af patienter er meget afhængig af analysernes gyldighed og pålidelighed.
Det er fortsat en god ting, det kan man også med radiograferne.
Der etableres også her en overgangsordning for de tidligere laboranter og hospitalslaboranter, når de kan dokumentere, at de har været ansat mindst 3 år inden for de sidste 5 år.
Endvidere indeholder lovforslaget også her et kapitel om rettigheder, pligter, tilsyn og straffebestemmelser, og det vil jeg ikke, som jeg heller ikke gjorde før, komme nærmere ind på.
Vi ser meget positivt på forslaget.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2002-03-01:
Det er aftalt mellem Kommunernes Landsforening og den daværende regering, at der senest pr. 1.1.2004 skulle være gennemført en udligningsreform, og jeg må sige, at med den kadence, den arbejdsplan, som den daværende regering havde linet op, herunder finansieringsudvalget og finansieringsudvalgets kommissorium og deadline, er det helt evident, at den daværende regering har satset på, at et sådant system skulle være på plads pr. 1.1.2004.
Det hænger jo sammen med, at udligningsmekanismerne skal være kendt, når bloktilskuddene udmeldes i juni måned oven på de indgåede økonomiaftaler, og det betyder med andre ord, at hvis man havde haft en forudsætning om, at der skulle være et helt nyt udligningssystem pr. 1.1.2003, så skulle man altså allerede i dette forår politisk have drøftet en ny udligningsreform og ført den frem til beslutning.
Det forekommer at være urealistisk i lyset af, at den daværende regering jo selv havde et finansieringsudvalg siddende, som havde en deadline, der hed foråret 2002.
Så det har i hvert fald været en forudsætning fra statens side, at man havde en periode frem til 1.1.2004 til at få lavet en mere grundlæggende ændring af det økonomiske udligningssystem.
Det tror jeg vi ser helt ens på.
Det ligger jo noget på kanten af det her lovforslag, som alene er et lille bitte hjørne af udligningsmekanismerne.
Det spændende bliver jo selvfølgelig selve arbejdet
omkring det, hvor første fase jo er at få afdækket effekten af de udligningsmekanismer, vi allerede kender i dag, i lyset af en række problemstillinger for at få en sikker platform at forholde sig politisk til
: Hvordan laver vi så et fremadrettet udligningssystem, som skal løse den gordiske knude - jeg påpegede den selv i mit tidligere indlæg: både meget gerne at sikre noget mere enkelhed og sikre noget mere retfærdighed?
Det bliver en spændende opgave, som jeg tror vi alle sammen kan se frem til.
Jeg skal følge det gode eksempel fra ordførerne og fatte mig i korthed ved i det hele at henvise til de bemærkninger, jeg havde under behandlingen af det foregående lovforslaget og stille mig til rådighed for udvalgsarbejdet.
Line Barfod (EL), 2002-03-01:
Jeg skal også her henvise til alle de glimrende bemærkninger, de tidligere ordførere er kommet med, og også her henvise til bemærkningen fra De Samvirkende Invalideorganisationer om muligheden for at finde et andet udtryk, som jeg kunne forstå på ministeren at det vil man gerne overveje fra ministeriets side og drøfte nærmere med udvalget.
Enhedslisten kan støtte forslaget.
Naser Khader (RV), 2002-03-01:
Ganske som ved den foregående behandling af lovforslag om radiografer kan Det Radikale Venstre tilslutte sig dette lovforslag, fordi det vil være medvirkende til at skabe klarhed i forhold til bioanalytikerne og deres færdigheder.
En sådan ordning som den, der foreslås her, vil præcisere og kvalificere deres stillingsbetegnelse.
Vi støtter desuden som nævnt i forhold til radiograferne, at mennesker, som har en uddannelse med sig fra udlandet, kan opnå en autorisation efter en vurdering foretaget under supervision.
Det Radikale Venstre mener, at lovforslaget vil medvirke til en glimrende regulering på området, og vi støtter derfor forslaget.
Lene Garsdal (SF), 2002-03-01:
Også SF vil undlade at holde et længere indlæg og henvise til de generelle bemærkninger, som jeg havde under det forrige lovforslag, og sige, at for bioanalytikerne gælder fuldstændig de samme principper, og at vi derfor også kan støtte det her lovforslag.
Jeg vil ikke undlade at sige, at også her har vi stillet forslag i finansloven om, at man øger optaget for bioanalytikere, som der er mangel på.
Else Theill Sørensen (KF), 2002-03-01:
Som også de tidligere ordførere har nævnt, er det her lovforslag langt hen ad vejen magen til det, vi lige har behandlet om radiografer, bortset fra at det nu handler om bioanalytikere, men hovedsigtet er nøjagtig det samme, og Det Konservative Folkeparti kan tilslutte sig lovforslaget.
Lone Møller (S), 2002-03-01:
på en positiv udvalgsbehandling.
Kim Andersen (V), 2002-03-01:
Det er i lighed med det tidligere lovforslag en genfremsættelse fra før valget, og der er ikke foretaget nogen væsentlige substansmæssige ændringer.
Vi kunne før valget tilslutte os, at der blev indført en autorisationsordning for bioanalytikere med konsekvenser i lighed med dem, der vil være gældende for radiografer - det lovforslag, som vi behandlede før - og Venstre kan også tilslutte sig det forslag, der ligger her, lovforslag nr. L 89, om autorisation til bioanalytikere.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2002-03-01:
Jeg skal blot ganske kort kvittere for denne perlerække af positive ordførertaler og konstatere, at på trods af valg og regeringsskifte er der fortsat fuld opbakning til denne lovgivning, som har det sigte, som flere ordførere også var inde på, at yde et bidrag til den ene dimension af sundhedsvæsenet, nemlig den kvalitative, hvor den anden er den kvantitative.
Skulle der være spørgsmål under udvalgsarbejdet, kan jeg selvfølgelig her give tilsagn om at medvirke til en hurtig, effektiv besvarelse af dem.
Det spørgsmål, der blev rejst her til sidst, er naturligvis et spørgsmål, som jeg gerne ved en senere lejlighed vil tage op, også med Sundhedsudvalget.
Det er jo rigtigt, som fru Line Barfod sagde, at sigtet med formuleringen er tydeliggjort i ministeriets kommentar, men det skal selvfølgelig ikke skygge over, at det kan være relevant i en anden sammenhæng at tage en debat om, hvordan vi udtrykker os på en sådan måde, at de organisationer, der varetager de handicappedes interesser, ikke har nødig at spørge for at blive betrygget i, at vi ikke har skjulte motiver.
Line Barfod (EL), 2002-03-01:
Enhedslisten kan tilslutte sig de mange positive bemærkninger, de tidligere ordførere er kommet med om fordelen ved, at der kommer autorisationsordning for sundhedspersonalet og herunder for radiografer.
Jeg skal blot komme med en bemærkning om, at De Samvirkende Invalideorganisationer i deres høringssvar gør opmærksom på, at de synes, at formuleringen om legemlige eller sjælelige mangler i lovforslagets § 3, stk. 2, er et uheldigt udtryk og gerne vil være sikre på, at det ikke betyder, at folk med handicap ikke kan få autorisationen.
Handicappede skal naturligvis kunne få autorisation, i det omfang deres handicap ikke forhindrer dem i at udføre hvervet.
Det fremgår af ministeriets bemærkninger, at man ikke ønsker at ændre udtrykket, for det er et udtryk, der går igen i forskellige autorisationslove.
Man kunne jo overveje at tage en drøftelse med invalideorganisationerne, om man kunne finde et andet udtryk, som lever op til de ønsker, der er fra invalideorganisationernes side, om at sikre, at der ikke er
et udtryk i loven, der af handicappede kan opfattes som en forhindring for at få autorisation; men det væsentlige er selvfølgelig, at der ikke er nogen reel hindring, og det fremgår af ministeriets bemærkninger.
Enhedslisten kan støtte forslaget.
Naser Khader (RV), 2002-03-01:
Det Radikale Venstre tilslutter sig forslaget, og vores kommentarer adskiller sig ikke væsentligt fra dem, der blev fremført under førstebehandlingen i oktober 2001.
Vi lægger vægt på, at forslaget vil medvirke til en større patientsikkerhed, fordi en autorisation af uddannelsen vil skabe en anerkendelse ud fra faglige og uddannelsesmæssige krav.
Samtidig støtter vi, at lovforslaget sikrer en titelbeskyttelse, men at det ikke er en beskyttelse af virksomhedsområdet som foreslået af H:S.
Det er vigtigt for ikke at skabe yderligere stive faggrænser.
Det Radikale Venstre er desuden positivt indstillet over for, at radiografer, der er uddannet i udlandet, får mulighed for at vise deres kunnen under supervision som led i deres autorisation.
Det åbner for en fleksibilitet i ækvivaleringen af udenlandske uddannelser.
Else Theill Sørensen (KF), 2002-03-01:
Som det allerede har været nævnt, er det her et forslag, der tidligere har været fremsat, nemlig forud for valget, og som oven i købet har været til førstebehandling og opnået stor enighed.
Vi synes, det er en god ting at autorisere også dette sundhedspersonale, så patienter har en sikkerhed for, at bestemte krav er opfyldt hos en person, der har en bestemt titel.
I tilfældet her er titlen radiograf.
Der er dels nogle præcise uddannelseskrav, dels nogle krav om, som det hedder, »at udvise omhu og samvittighedsfuldhed i deres virke som radiografer.«
Der gives også mulighed for, at Sundhedsstyrelsen kan gribe ind over for en radiografs virksomhed, hvis vedkommende af forskellige grunde er til fare for patienterne.
Det giver en tryghed og sikkerhed for patienterne
, selv om det forhåbentlig bliver en meget sjældent anvendt mulighed.
Det Konservative Folkeparti kan støtte lovforslaget.
Anita Knakkergaard (DF), 2002-03-01:
Dansk Folkeparti mener, at lovforslag nr. L 88 øger patienternes sikkerhed.
Lovforslaget drejer sig om retten til at betegne sig som radiograf, og kun den, der har bestået en af undervisningsministerens godkendte uddannelse som radiograf, har ret til autorisation som radiograf.
Der er alene tale om en titelbeskyttelse.
Dette gør det lettere for brugere at identificere de personer, der opfylder de uddannelsesmæssige krav.
Der stilles i dag krav om professionelt sundhedspersonale.
Indførelse af ny teknologi og stigende undersøgelses- og behandlingsrater på billeddiagnostiske afdelinger stiller krav om bedre kvalifikationer og omstillingsevner for radiograferne.
De træffer ofte selvstændige beslutninger af væsentlig betydning for diagnosticering og behandling af patienterne, bl.a. ved valg af optagelsesteknik, administration af stråledosis, udvalg af billeder til beskrivelse samt ved strålehygiejniske foranstaltninger. Autorisationen som radiograf kan fratages og generhverves efter reglerne i lov om sundhedsvæsenets centralstyrelse m.v., hvilket også er en god ting.
Endvidere indeholder loven kapitel om rettigheder, pligter, tilsyn og straffebestemmelser, som jeg dog ikke vil komme nærmere ind på her.
Til slut kan jeg meddele, at Dansk Folkeparti ser
positivt på forslaget.
Lone Møller (S), 2002-03-01:
Da Socialdemokratiets ordfører ikke kan være til stede i salen, skal jeg på fru Sophie Hæstorp Andersens vegne fremføre følgende: For Socialdemokratiet er det vigtigt, at kvaliteten på de danske sygehuse er i top. Behandlingskvaliteten handler om patientsikkerhed, faglighed, ernæringsrigtig kost, hygiejne, omsorg og det, at man ved fejl har en let adgang til et klagesystem.
Sundhedspolitik drejer sig om andet og mere end kvantitet - her tænker jeg på ventetider og antallet af operationer - for det handler i høj grad også om kvalitet, og her er patientens sikkerhed central.
Regeringens forslag er en genfremsættelse af den tidligere regerings lovforslag og handler om at give radiografer autorisation.
Autorisationsordningerne er skabt for at øge patientsikkerheden på flere punkter og for at have anderledes hånd i hanke med fagligheden for den enkelte faggruppe.
For det første opstiller autorisationen nogle klare uddannelsesmæssige krav.
For det andet får en faggruppe via en autorisationsordning et specifikt lovgivningskrav om at udføre deres opgaver med omhu og samvittighed, ligesom Sundhedsstyrelsen ved en autorisationsordning kan gribe ind, hvis den enkelte ikke lever op til sine forpligtelser. Autorisationsordninger laves typisk over for faggrupper, hvis virke indebærer en vis fare for patienterne, herunder at faggruppen har selvstændig patientkontakt og afgørende betydning for behandling af patienten, i det her tilfælde radiografer, som forestår administration af stråledosis.
Socialdemokratiet kan på den baggrund støtte forslaget, og vi ser frem til en positiv behandling i udvalget.
Kim Andersen (V), 2002-03-01:
Lovforslag nr. L 88 er en genfremsættelse fra før folketingsvalgets udskrivelse.
Dengang støttede Venstre lovforslaget, og det gør vi også i dag.
Vi synes, det er ganske fornuftigt i en tid med fokus på øget patientsikkerhed, med flere og hyppigere behandlinger og indlæggelser, med akutbehandlinger, behandlinger på klinikker og i ambulatorier, at vi sikrer, at de borgere, der behandler og undersøger patienterne, har den fornødne autorisation og dermed kan virke på et sikkert fagligt grundlag.
Samtidig indeholder forslaget regler om, at radiografer i lighed med andet sundhedspersonale skal udvise pligt til omhu og samvittighedsfuldhed i deres virke, hvilket naturligvis er fornuftigt.
Desuden får Sundhedsstyrelsen mulighed for at gribe ind over for personer, som er uskikket til hvervet i forhold til sygdom og misbrugssituationer.
Og jeg noterer med tilfredshed, at man har indarbejdet formuleringen fra De Samvirkende Invalideorganisationer og Gigtforeningen i forslaget, og det er, som det skal være.
Der er tale om en titelbeskyttelse, og det er kun personer, som har bestået Undervisningsministeriets godkendte uddannelse, der kan opnå denne titel, helt i overensstemmelse med det lovforslag, vi så før valget.
Jeg noterer også, at det er godtgjort, at røntgensygeplejersker fremover kan virke på de felter, som de har i dag, og jeg har hæftet mig ved Amtsrådsforeningens bemærkninger om, at lovforslaget ikke må medføre, at der bliver færre, som kan udføre radiografarbejde.
Det er også væsentligt at iagttage, da vi jo har at gøre med en personalegruppe, der er mangel på og i fremtiden vil blive større efterspørgsel efter. Med disse bemærkninger tiltræder Venstre lovforslaget.
Jens Christian Larsen (V), 2002-03-01:
Venstre er enig i de overordnede betragtninger, som ligger bag forslaget om en gennemgribende sanering af offentlige råd, nævn, udvalg og centre.
Vi deler også opfattelsen af, at den statslige administration bliver enklere og mere gennemsigtig ved nedlæggelse af de foreslåede nævn og udvalg. Venstre kan derfor støtte lovforslaget.
Lene Garsdal (SF), 2002-03-01:
Som sidste gang, forslaget var fremme, kan SF støtte det.
Vi lægger vægt på et godt og effektivt sundhedsvæsen, og til det hører et professionelt personale, som samvittighedsfuldt og med omhu tager sig af patienterne.
Derfor er det godt, at radiografer med dette lovforslag får mulighed for at blive ligestillet med andre personer i sundhedssektoren ved at blive autoriserede.
I en sundhedssektor i fortsat rivende udvikling, og det gælder i høj grad det billeddiagnostiske felt, træffer radiografer i praksis en række selvstændige beslutninger, som har stor betydning for diagnose og behandling af patienterne.
Det gælder f.eks. ved valg af optageteknik, administration af stråledosis, ved udvalg af billeder til beskrivelse og ved de strålehygiejniske foranstaltninger.
Det er derfor vigtigt, at Sundhedsstyrelsen har mulighed for at inddrage autorisationen, når hvervet - og det vil formentlig være i meget sjældne tilfælde - ikke udføres samvittighedsfuldt, f.eks. i tilfælde af misbrug, ved sygdom eller grov forsømmelighed.
Det sikrer sammen med beskyttelsen af titlen, at patienterne har en høj grad af sikkerhed for at få en professionel behandling, som de kan være trygge ved.
Radiografer er en faggruppe, der er mangel på, og derfor har SF også stillet forslag til finansloven
, som vi også gjorde sidste gang, der var finanslov under den forrige regering, om, at man øger optagelsen på uddannelsen.
SF støtter altså forslaget.