runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Inger Støjberg (V), 2005-06-02:
Ja, jeg må jo sige, at det er noget af en påstand, fru Line Barfod sådan lige lægger på bordet her, at man må konstatere, at det fremover bliver embedsmændene, der kommer til at bestemme.
Det var dog en usædvanlig påstand at komme med her lige præcis på et tidspunkt, hvor man ændrer hele fundamentet, hvor hovedmålet for det her er at decentralisere og i høj grad give magten tilbage til kommunalpolitikerne.
Så nævner fru Line Barfod, at vi i Danmark har den største decentralisering overhovedet.
Det er fuldstændig korrekt.
Det er jo, fordi vi har stor tiltro til kommunalpolitikerne.
Jeg som Venstremand mener ikke, at det er folketingsmedlemmerne herinde på Christiansborg, der skal bestemme over folks hverdag.
Tværtimod mener jeg og Venstre, at det er kommunalbestyrelserne og nu de nye regionsmedlemmer, der er langt de bedste til at bestemme over folks hverdag.
Line Barfod (EL), 2005-06-02:
For lige at afslutte kan man så konstatere, at det altså i høj grad bliver embedsmændene, der kommer til at styre mange af de her ting, fordi der ikke er nogen politikere, der kan følge det løbende.
Men det, der egentlig fik mig til at tage ordet, er, at jeg ligesom de foregående spørgere er dybt chokeret over, så lidt Venstres ordfører ved, dels at man ikke aner, at vi har en af de største decentraliseringer overhovedet, og at det er sket glidende over de sidste 30 år, dels at vi i går under den forespørgselsdebat, vi havde om den kommunale økonomi, fik bekræftet, at regeringen ikke har noget overblik og ikke har ønsket at skaffe sig noget overblik over, hvordan økonomien i kommunerne fremover bliver.
Det er fuldstændig ukendt, om de enkelte kommuner overhovedet har pengene til at løfte de opgaver, de får med denne her store reform.
Sådan har det været, hver eneste gang vi har diskuteret forskellige områder, at man ikke har nogen saglige argumenter for, hvorfor man tror, det kommer til at kunne fungere ude i kommunerne, man har kun troen på, at de frie markedskræfter vil løfte opgaven.
Jeg vil gerne høre: Har Venstre et eneste argument for, at man tror på, at det her kommer til at virke?
Inger Støjberg (V), 2005-06-02:
Venstres svar på, hvorfor styreformen bliver ændret, er selvfølgelig, at opgaverne er ændret, derfor er det jo fuldstændig logisk, at man skal have en helt anden karakter i den måde, man opbygger regionsrådene på.
Nu får man et forretningsudvalg, og så får man et regionsråd, og i øvrigt kan man jo selv beslutte sig for, i hvert fald i en vis form, hvordan man ønsker at indrette sig i de to.
Så opgaverne ændres selvfølgelig, og derfor skal udvalgsstrukturen også ændres i de nye regioner.
Mette Gjerskov (S), 2005-06-02:
Betyder det, at der alene er en forpligtelse – for det var det, jeg også hørte ordføreren sige – over for det danske folk, og at der ingen forpligtelse er over for resten af verden?
Jeg tror ikke, jeg skal fortsætte historien om gamle syge mostre, men i stedet vil jeg spørge helt kort: Forstod jeg ordføreren ret, da han på den ene side sagde, at vi med det her forslag skal arbejde for, at der bliver rejst flere penge til ulandsbistand, og på den anden side sagde, at Danmark skal skære ned i sin ulandsbistand?
Forstod jeg ordføreren ret i det?
Søren Espersen (DF), 2005-06-02:
Sprogblomsterne fortsætter.
Hvad ved hr. Rune Lund om, hvad jeg tænker i det daglige?
Hr. Rune Lund har også tit været inde på ideer om, hvad der foregår i mit menneskesyn.
Jeg ved det ikke engang selv.
Hr. Rune Lund har forklaringer på alting.
Jeg vil understrege, at vi har en forpligtelse over for det danske folk.
Det er vores første forpligtelse.
Hr. Rune Lunds begejstring og entusiasme over alt, hvad der foregår uden for landets grænser, er jo fantastisk.
Det minder mig om den gamle historie fra Poul Martin Møller, der fortæller om kvinden, der var så travlt optaget af at sy karklude til folk i ulandene, at hun ikke havde tid til at klø sin gamle syge moster på ryggen, da hun havde behov.
Det er jo ordskvalder, og jeg kan ikke rigtig gå nærmere ind i det.
Rune Lund (EL), 2005-06-02:
Ja, men det her Folketing har altså også en forpligtelse til at tænke på, at vi lever på den samme klode, at vi lever i en global verden.
Og det er nu altså sådan, at der dør tusindvis af folk af sult, af underernæring hver dag.
I Mozambique, som jeg var i her for halvanden uge siden, bor der 18 millioner mennesker, og 1 million af dem er forældreløse børn, som har mistet deres forældre, fordi forældrene er døde af aids.
I Sydafrika: 25 pct. af befolkningen er døde af aids.
I Botswana er det op mod 50 pct. Der er helt kolossalt store problemer.
Er det ikke hyklerisk, at man på den måde skærer ned på bistandshjælpen, sådan som Dansk Folkeparti har været med til, samtidig med at man siger, at nu vil man søreme komme og hjælpe hele verden?
Er det ikke bare tomme ord, når Dansk Folkeparti i virkeligheden arbejder i en helt anden retning?
Søren Espersen (DF), 2005-06-02:
Det er nogle vældig malende beskrivelser, der tit kommer fra Enhedslisten og hr. Rune Lund.
Alt, hvad vi foretager os i det her parlament – og der er jeg uenig med en tidligere indlægsholder – har at gøre med kroner og øre.
Det er ikke profant i den her sal at tale om kroner og øre, det er vores forpligtelse.
Så derfor vil jeg slet ikke spille med i de lege, som hr. Rune Lund lægger op til her.
Vi har en forpligtelse over for vores vælgere i Danmark til, at budgetterne holder, og at vi bruger pengene på den fornuftigste måde.
Rune Lund (EL), 2005-06-02:
Jeg vil sige, at i Enhedslisten er vores principielle udgangspunkt i hvert fald, at gældsslettelse skal være betingelsesløs.
Så kan man godt gå ind og kigge på konkret, om der vil være nogen problemer ved det, men det er vores principielle udgangspunkt.
Det er der ingen problemer i.
Det, der er det virkelige problem, er, at størstedelen af verdens befolkning lever i sult, nød og fattigdom.
Der dør op imod 30.000 børn af sult og underernæring hver dag.
Og der må jeg spørge ordføreren, som jo også er med på det forslag til vedtagelse, som alle partierne minus Enhedslisten er med på i dag: Når der står, at der skal mobiliseres ekstra penge, er det så ikke fuldstændig hyklerisk og dobbeltmoralsk, at Dansk Folkeparti fra talerstolen her i dag står og siger, at det er o.k. at skære ned, samtidig med at der dør 30.000 børn af sult og underernæring hver dag?
Søren Espersen (DF), 2005-06-02:
Jeg mener, at det er en ideel situation, som fru Margrethe Vestager peger på.
Der er selvfølgelig lande, som har nået et meget højt stade, hvad angår demokrati, også i Afrika, det er der da, men der er altså stadig væk mange lande, hvor demokratiet lader meget tilbage at ønske.
Margrethe Vestager (RV), 2005-06-02:
Nu er jeg forholdsvis ny på det her område, men så vidt jeg er orienteret, giver man kun budgetstøtte der, hvor der er en egentlig regeringsførelse og demokrati til at bakke det op, uanset at det måske ikke ville være så tilfredsstillende som vores eget, men man giver ikke budgetstøtte i lande, som er i den situation, som ordføreren nævner, fordi man i sagens natur ikke kan regne med, at der er et demokratisk system, der kan sørge for, at der kan tages den her type beslutninger.
Hvis nu man ser på fattige lande, der karakteriseres ved, at der faktisk er en fungerende regering, støtter ordføreren så eller støtter ordføreren ikke, at man giver budgetstøtte, sådan at det er landet, der i højere grad tager ansvar for midlernes brug, end at vi sætter en label på, hvad de skal bruges til?
Søren Espersen (DF), 2005-06-02:
Nu er det desværre ikke alle de lande, vi yder støtte, som er ægte demokratier, og som har en interesse i netop at fremme de elementer, som vi gerne ser fremmet.
Jeg nævnte en række eksempler på det.
Jeg har for ganske kort tid siden bedt udenrigsministeren om en redegørelse for, hvordan det ligger med militærudgifterne – nu nævner jeg det en gang til – i mange af de lande, som vi yder bistand.
Og det er rystende at se, at selv i de allerfattigste lande har man altså råd til flotte parader og militæruniformer og strækmarch, og hvad ved jeg.
Det er der, problemet ligger.
Det er det, der er så sørgeligt ved det.
Ellers kunne jeg godt give fru Margrethe Vestager ret.
Margrethe Vestager (RV), 2005-06-02:
Det er jo så et temperamentsspørgsmål, om man betragter det som et løfte eller en trussel.
Det er nu et andet perspektiv af ordførerens tale, som mit spørgsmål retter sig imod, og det er det her med klientrollen.
Jeg synes faktisk, det er en meget væsentlig overvejelse, hvordan der kan være en større grad af ligeværdighed, også fordi mål 8 jo handler om et partnerskab mellem Nord og Syd.
Derfor vil jeg høre ordførerens holdning til det at give budgetstøtte, det at sørge for donorharmonisering, sådan at man i mindre grad fra donoren bestemmer, hvad det er, tingene skal gå til, men i højere grad lader landet selv lave sine egne strategier, selv tage ansvar, selv lade sit eget demokrati stå til ansvar for, hvad det er vigtigt at gennemføre, frem for at det er os som donorer, der kommer og sætter labels på, hvad det er, der skal til.
Det er jo sådan en lidt mere diffus form for støtte, men som til gengæld indebærer, at man respekterer det demokrati, der er i landet, og det ansvar, man må tage i landet for den nationale strategi.
Søren Espersen (DF), 2005-06-02:
Nej, vi er jo netop med på en vedtagelse her, som går på, at der skal øgede bevillinger til Afrika.
Det er jo, som det har været nævnt tidligere, noget, man skal aftale gennem FN i nogle store forsamlinger.
Vi lever fuldt ud op til det, vi skal.
Det er korrekt, at regeringen ikke har konsulteret os i forhold til regeringsgrundlaget, og at de ikke har talt med os om det endnu, men det kommer de altså til i løbet af august-september måned.
Det tror jeg godt man kan være sikker på.
Steen Gade (SF), 2005-06-02:
Det kunne friste en til at rose regeringen for, at den ikke har talt med sit parlamentariske grundlag.
Tak for oplysningen.
Søren Espersen (DF), 2005-06-02:
Jeg kan da sige, at når vi når frem til finanslovforhandlingerne her til efteråret, er vores krav stadig væk, at den danske ulandsbistand skal nedsættes til 0,7 pct.
Så det er måske det, man kan ærgre sig lidt over, at regeringen ikke, inden de udsteder sådan nogle faste forsikringer, lige taler med regeringens parlamentariske grundlag.
Steen Gade (SF), 2005-06-02:
Til hr. Søren Espersen vil jeg sige, at de gældseftergivelser, der finder sted, jo netop finder sted, når man laver nogle betingelser, så det er ikke noget nyt, hr. Søren Espersen siger.
Jeg hæftede mig ved, at hr. Søren Espersen sagde, at også Dansk Folkeparti nu accepterer de internationale mål om 0,7 pct. i ulandsbistand.
Vil det sige, at vi kan se frem til, at Dansk Folkeparti ikke vil kræve yderligere nedsættelse af ulandshjælpen i Danmark?
Der er jo sådan set et stykke fra 0,8 pct. og ned til 0,7 pct., så jeg kunne godt have hr. Søren Espersen mistænkt for, at de ved lejlighed også ville snuppe den procent i en finanslovforhandling.
Men kan hr. Søren Espersen forklare, hvordan positionen er?
Søren Espersen (DF), 2005-06-02:
Vi vil meget gerne medvirke til, at betalingen på afdragene stopper.
Det vil sige, at pengene ikke skal nordpå, som jeg siger.
Men så vil vi også være med til at bestemme, præcis hvad de penge, man sparer i afdrag, bliver brugt til.
Det er der, hvor jeg vil holde fast på, at der er enorm forskel på bare at eftergive en gæld, værsgo, og så går det måske til formål, som vi ikke ønsker.
Derfor har vi som donor og som lånyder også et krav på at få at vide, hvad der skal ske med de penge.
Jeppe Kofod (S), 2005-06-02:
Jamen det er alles holdning til det spørgsmål, vil jeg sige til hr. Søren Espersen.
Den skal selvfølgelig gå til at nå de 2015-målsætninger, vi diskuterer her i dag.
Så vil jeg gerne spørge, når hr. Søren Espersen nævner, at hr. Søren Espersen er enig i, at der skal gøres noget ved det her problem, om man vil arbejde for en idé, som kunne være et moratorium, sådan at de fattigste udviklingslande ikke afdrager på gælden.
Når nu alle er enige om, at vi skal give 100 pct. gældslettelse, hvorfor så ikke stoppe afdragene på gælden og bruge de penge på at gøre noget ved de mange problemer, der er, så man når 2015-målene?
Er hr. Søren Espersen enig i, at en idé om et moratorium er noget, Danmark skal arbejde for, eller noget, som vi finde et fælles bredt flertal for i Folketinget?
Søren Espersen (DF), 2005-06-02:
Jo, jeg har netop sagt, at der er lande, der befinder sig i håbløs gæld, men at de selvfølgelig også stadig væk afdrager, hvilket jeg netop har sagt, at jeg ikke synes de behøver.
Grunden til, at vi siger, at vi gerne vil have en sanering og dermed have hånd i hanke med, hvad pengene bliver brugt til, er, at selv lande, som hr. Jeppe Kofod nævner, Zambia eksempelvis, har et meget stort militærbudget.
Skulle vi så eftergive gæld, sådan at de kan få et flottere militærvæsen?
Det er jo ikke det, vi vil.
Jeg vil have hånd i hanke med, hvad det er for nogle penge, de slipper for at betale.
Det er vores holdning til det.
Jeppe Kofod (S), 2005-06-02:
Vi er fuldstændig enige om, at det, det drejer sig om, er hjælp til selvhjælp, at gøre de her lande i stand til at klare sig selv.
Men når man taler om gældslettelse, synes jeg, det er værd at nævne, at de 52 fattigste og mest forgældede lande i dag skylder 375 mia. dollars og bruger 300 mio. kr. hver dag på at tilbagebetale gammel gæld, beløb, som er så astronomiske, at landene ikke kan gøre noget ved deres egne problemer.
Må jeg tage et eksempel: Zambia betaler 25 mio. dollars til IMF, samtidig med at landet befinder sig i en sundhedskrise.
Den gennemsnitlige levealder er faldet til under 40 år på grund af hiv/aids.
Det er jo ikke særlig fornuftigt.
Synes hr. Søren Espersen ikke også det?
Søren Espersen (DF), 2005-06-02:
Endemålet med al udviklingsbistand er at afvikle den.
Det tror jeg måske at vi alle sammen, hvis vi tænker os om, kan være principielt enige i.
Og hvad ligger der så i den sætning?
Der ligger det, at man i udviklingsbistand som i al anden bistand hele tiden i alle overordnede planer, i hver eneste detalje skal komme endemålet lidt nærmere, nemlig at den, man yder bistand, skal kunne klare sig selv.
Jeg ved, at det endemål ligger i baghovedet på mange, der i det daglige arbejder med ulandshjælp i det, man kan kalde marken.
For dem er det en succes at blive overflødiggjort.
Desværre er der politikere, der med deres beslutninger kommer til at virke i den modsatte retning.
Der træffes beslutninger, og jeg tror ikke, at det er bevidst, der medvirker til at fastholde udviklingslandene og udviklingslandenes folk i en modtagerrolle, en klientrolle, ja, ligefrem i en offerrolle.
Lad mig tage eksemplet gældssletning, som er en vital del af de her 2015-mål, som i dag overalt bliver varmt anbefalet, og som også er med i det forslag til vedtagelse, jeg også selv er med i.
Men ordet nager mig, for gældssletning er i mine øjne beregnet for børn, hvor man gerne vil beholde en donor/modtagerrolle, en mester/elevrolle.
Jeg vil hellere tale om gældssanering.
Gældssanering er beregnet for dem, der vil beholde værdigheden, og til gældssanering er der som bekendt knyttet meget skrappe krav.
Mange udviklingslande står i dag med en uoverskuelig gæld, en gæld, som de ikke har nogen mulighed for at betale tilbage med renter og med renters rente.
Det er virkeligheden, og den skal vi forholde os til.
Ligesom det er tilfældet for en voksen person, der forskyldt eller uforskyldt har sat sig i en bundløs gæld, må vi finde en ordning, der på en gang sikrer, at låntageren kan se en ende på sine afdrag og sine renter, at låntageren ikke umyndiggøres, og frem for alt at låntageren beholder sin værdighed, men som samtidig forpligter låntageren.
Sådan gør man mellem voksne mennesker.
Vi har svært ved over for voksne mennesker, herunder afrikanske stater, som selv aktivt har optaget lån, bare at slette gælden.
Derimod vil vi som antydet meget gerne medvirke til en gældssanering af de lande, der befinder sig i håbløs gæld.
Danmark skal også fremover efter Dansk Folkepartis opfattelse leve op til FN's krav om at yde 0,7 pct. af bruttonationalproduktet i ulandsstøtte.
Det gør vi ikke alene for udviklingslandenes skyld, det gør vi også for Danmarks skyld, og det vil også for Danmark være en stor fordel, hvis det en dag lykkes at få den tredje verdens lande bragt op på et normalt niveau.
Forslaget til vedtagelse giver sig selv.
Vi er medforslagsstillere, så vi støtter det.
Jeppe Kofod (S), 2005-06-02:
Jeg synes, det er fremragende, at EU-landene samlet set kan se behovet for en større bistand, og at man har lavet en aftale, der vil generere 20 mia. ekstra euro i 2010 i bistand fra EU-landenes side, men netop derfor synes jeg altså, at det er lidt ærgerligt, at et af verdens rigeste lande, et land som Danmark, som tidligere har været oppe på 1 pct. af BNI i udviklingsbistand, med stormskridt er på vej ned til foreløbig 0,8 pct., mens andre lande kæmper for at komme op i bistandsniveau.
Det her handler jo om, at vi har en enestående chance, hvis vi mobiliserer kroner og øre og ressourcer til at nå 2015-målene.
Det burde vi gøre, for det er med til at skabe en mere sikker verden, og det er med til spare os for mange menneskelige lidelser og krige og andre omkostninger på længere sigt.
Så jeg synes, vi skulle øge bistanden, og jeg forstår ikke, at den borgerlige regering ikke ser det på samme måde.
Pia Larsen (V), 2005-06-02:
Jeg synes, det ville klæde ordføreren for det store oppositionsparti Socialdemokratiet at have lidt mere perspektiv i stedet for at blive ved med at være så navlebeskuende med hensyn til, hvad der sker fra dansk side.
Hvis ikke hr. Jeppe Kofod orker at se på hele verden, kunne han så ikke overkomme at se på det, f.eks. EU er i gang med?
Den aftale, der blev lavet i EU for nylig, er rigtig positiv, det må hr. Jeppe Kofod da anerkende.
Jeppe Kofod (S), 2005-06-02:
Jamen jeg er fuldstændig enig med dem, der siger, at de andre lande har nogle forpligtelser, de skal leve op til.
Der, hvor kæden hopper fuldstændig af, er, hvis man tror, at man bedre kan overbevise de andre lande til at leve op til målsætningen om 0,7 pct. som minimumsbistandsniveau, hvis man samtidig selv er hastigt på vej ned fra over 1 pct. af BNI i bistand til foreløbig 0,8 pct.
Det er jo det forkerte signal at sende på det forkerte tidspunkt, og derfor siger vi helt klart, at man bør gøre som andre lande, nemlig øge bistanden i de kommende år og også se på vores nordiske nabolande, som vi ynder at sammenligne os med.
De har erkendt, at behovet for større bistand er der.
Se også på Storbritannien, som kommer fra et meget lavt niveau, men i de sidste 3 år har øget deres bistand til Afrika med 50 pct., samtidig med at den danske regering har skåret ned i bistand til Afrika.
Det er det, der er problemet: Når man taler om, at man gør noget, så skal man også følge det talte ord i handling.
Pia Larsen (V), 2005-06-02:
Det er måske lidt svært med hovedregning, når man står deroppe på talerstolen, sådan har jeg det lidt selv.
Men hvor meget effektiv målrettet bistand til, lad os bare sige de fattigste 20 lande i verden vil der komme ud af, at Danmark bruger 1,5 mia. kr. mere om året – det er hr. Jeppe Kofods forslag – i forhold til, at vi virkelig gør en indsats i New York på FN-topmødet og får et løft i alle de lande, som jo er de allerfleste lande, som overhovedet ikke er i nærheden af 0,7 pct.?
Udregningen er lidt vanskelig sådan lige i hovedet, men kan hr. Jeppe Kofod virkelig ikke se det perspektiv, at opgaven i september er at få løftet de andre lande og ikke at diskutere efter en dansk indenrigspolitisk dagsorden, hvad oppositionen vil, og hvad regeringen gør?
Jeppe Kofod (S), 2005-06-02:
Det er og har hele tiden været Socialdemokratiets politik, at vi vil op på 1 pct. af BNI igen i udviklingsbistand, og det er noget, som vi sammen med de partier, som vi deler holdninger med, vil sætte os ned og sikre den dag, vi har flertallet.
Alle har sagt, at der er brug for mere bistand, et markant bistandsløft til Afrika, faktisk over en fordobling af den nuværende bistand til Afrika i løbet af de næste 10 år, hvis vi skal nå 2015-målsætningerne.
Vi synes, det er mærkeligt, at vi her i dag har en debat, hvor vi diskuterer Afrika og det at nå de her 2015-målsætninger, og at vi så har en dansk regering, som fortsat skærer ned i bistanden i andel af BNI.
Det synes vi er underligt.
Det er altså, uanset hvordan man vender og drejer det, mangel på lederskab, og det kan vi ikke støtte fra Socialdemokratiets side.
Pia Christmas-Møller (KF), 2005-06-02:
Tarveligt, uanstændigt og dårligt lederskab, og jeg ved ikke hvad.
Når man sætter sig op på den høje hest, så er det altså ganske praktisk også at kunne tøjle den, i hvert fald hvis man vil undgå at slå sig og falde af.
Det er ikke lige, hvad jeg noterer hr. Kofod er i stand til i øjeblikket, for jeg må konstatere, at hr. Kofod og hans parti ikke vil prioritere 1 pct. af BNI i en sådan grad, at det kommer til at fremgå af deres eget finanslovforslag.
Det er en kendsgerning, alt andet er udenomssnak, det må vi konstatere.
Frank Aaen (EL), 2005-06-02:
Det var bare for at give Dansk Folkepartis ordfører tid til at svare hr. Rune Lund, for det blev jo glemt før.
Det, der er det enkle spørgsmål, er jo: Hvordan kan Dansk Folkeparti stå bag en formulering om, at der skal gives flere penge til ulandsbistanden, når det, man gør i praksis, er at skære på ulandsbistanden, og man oven i købet er stolt over, at man vil være med til at skære i ulandsbistanden?
Jeppe Kofod (S), 2005-06-02:
Jeg vil også gerne helt stilfærdigt sige til De Konservatives ordfører, at vi, som De Konservatives ordfører ved, hvert år har foreslået at øge ulandsbistanden med 1,5 mia. kr. som et delmål for at nå op på 1 pct. af BNI i udviklingsbistand igen.
Det har været Socialdemokratiets politik, og det er Socialdemokratiets politik, det vil vi kæmpe for.
Vi forstår overhovedet ikke, hvordan borgerlige partier op gennem 1990'erne kunne være enige.
Det synes vi er tarveligt og uanstændigt.
Søren Espersen (DF), 2005-06-02:
Det, der står i denne her vedtagelse at det drejer sig om, er et fællesarrangement med mange, mange lande, nemlig FN-landene, hvor man skal se at nå et fælles mål.
Og der har vi jo i høj grad levet op til de krav, som FN stiller.
Det, det drejer sig om for os, er at presse på.
Det er ikke noget dårligt signal.
Danmark har ikke noget dårligt ry i udlandet.
Vi har et fantastisk ry i udlandet, hvad angår udviklingsbistand, fordi vi ligger på så højt et niveau, som vi gør.
Til det, der er blevet nævnt om, at det er et dårligt signal: Vel er det ej.
De kan bare se at komme i gang i England og Frankrig og Tyskland og alle de andre lande og få fingrene op af lommen, så tror jeg egentlig, at det her kan løses ret hurtigt.
Jeg mener, at det her er en fælles opgave, og det, det må dreje sig om i FN i september, er, at vi kommer og er med til at piske de andre på plads.
Der er masser, der ikke lever op til det, de skal, og det er egentlig det, vi peger på, så hykleri er det ikke.
Pia Christmas-Møller (KF), 2005-06-02:
Det er vi, og det er vi nu.
Det er målt af den alliance, der hedder 2015, som er en sammenslutning af udviklingsorganisationer fra seks EU-lande.
Det er den kreds, der har analyseret de forskellige lande, og det er altså i den analyse, vi kommer ud som en flot etter på en lang række strækninger.
Det er vi godt tilfredse med, men det indebærer jo ikke, at vi ikke har et særligt ansvar for vores egne borgere.
Der er mennesker, som er alvorligt syge, som bliver henvist til en venteliste i Danmark.
Der har vi da en særlig forpligtelse til at sørge for, at de bliver behandlet, lige så vel som vi også har et ansvar for at bidrage med vores del til de store globale problemer.
Men vi har først og fremmest et ansvar for vores egne borgere, og det synes jeg man skal sige ligeud.