Holger K. Nielsen (SF), 2002-12-05:
Jeg vil godt sige, at det ikke var mig, som afsporede den debat.
Det var den bisværm af Venstrefolk, der absolut skulle lave den form for matchspoiling, som man kan lave her i Folketingssalen.
Jeg forstår godt, at ministeren - i hvert fald i starten af sit indlæg - var lidt aggressiv i sit tonefald, for jeg synes, at der er en forbavsende forskel mellem de taler, vi hørte fra hr. Per Stig Møller, da han var ordfører for Det Konservative Folkeparti på det område - jeg står f.eks. her med hans indlæg under debatten den 17. maj 2001 med nogle klare synspunkter på den her konflikt - og så det, han siger som udenrigsminister, og også det, han har gjort som udenrigsminister.
Jeg synes, der er en meget stor forskel.
Jeg tror, at mange, der havde forventet en mere offensiv holdning af den nye minister til det her spørgsmål, er blevet skuffede.
Det kan skyldes, at når man kommer ind på de bonede gulve, bliver minister, er der nogle andre hensyn, der skal tages, men så synes jeg, at ministeren burde være ærlig og så erkende det.
Det bliver sagt, at man tager sagen op i EU, og at udenrigsministeren tager det op med sin russiske kollega.
Det er helt sikkert rigtigt nok, at det gør han, men der er ikke meget, der tyder på, at det har haft nogen som helst virkning, at det er blevet taget op.
Der er jo intet som helst, der tyder på, at russerne tager det her alvorligt.
Tværtimod er der jo skabt det indtryk, at Danmark og EU er så interesseret i at få et tættere samarbejde med Rusland, at vi i virkeligheden ikke tager det med demokrati og menneskerettigheder særlig alvorligt. Vi anerkender naturligvis, at man ikke forsøgte at intervenere, sådan som hr. Søren Krarup ville, i forhold til et demokratisk møde i det her land.
Men det kunne man altså heller ikke gøre, det ville have været grundlovsstridigt, hvis man havde gjort det.
Det bliver sagt, at man flyttede topmødet for ikke at gøre den dansk-russiske konflikt til en EU-konflikt.
Men hvorfor dog det?
Det er jo dér, jeg ikke kan forstå, at det ikke kunne være muligt at gøre det her til et EU-anliggende.
Når det drejer sig om demokrati og menneskerettigheder, så er det jo en del af EU's værdigrundlag, mig bekendt i hvert fald, at det baserer sig på demokratiet.
Derfor er det jo uholdbart, hvis Rusland kan spille EU-lande ud imod hinanden i et så fundamentalt spørgsmål som de demokratiske rettigheder. Så siger ministeren, at man ikke kan forestille sig en kosovoløsning, fordi Tjetjenien ikke skal være selvstændigt.
For det første er Kosovo heller ikke selvstændigt, Kosovo er en del af Den Jugoslaviske Føderation.
Og det forslag, Khasbulatov kom med på den tjetjenske verdenskongres, er jo netop et forslag, der fastholder Tjetjenien inden for Den Russiske Føderation, men med et vidtstrakt selvstyre og med international observation og international overvågning af, at det faktisk foregår.
Jeg synes da, at det kunne være nyttigt, om EU i stedet for bare at snakke sagde til Rusland: Kom med et konkret fredsudspil i forhold til parterne.
Det ville da være en ædel opgave for EU, om man gjorde det frem for bare at snakke med Putin, og så kan man bagefter se Prodi stå og fjante med ham, omfavne ham, og jeg ved ikke hvad.
Ministeren sammenligner med balterne og siger, at vi var imod balternes selvstændighed.
Det har SF mig bekendt ikke været imod.
Men så vil jeg stille et modspørgsmål: Hvorfor kæmpede man så hårdt for balternes selvstændighed, når tjetjenerne ikke må få selvstændighed.
Hvad er forskellen mellem balternes krav om selvstændighed og så tjetjenernes krav om selvstændighed?
Hvad er forskellen, bortset fra almindelig realpolitik, som i realiteten er, at man underlægger sig de russiske magtinteresser?