Helge Adam Møller (KF), 2003-03-14:
Den konservative folketingsgruppe synes, det er et godt lovforslag.
Det er jo specielt de områder, hvor mange års erfaringer har vist, at der er behov for justeringer.
Lad mig bare nævne et par enkelte af de vigtige ændringer:
Fremover kan man i helt særlige tilfælde se bort fra, hvis en forsikringstager har afgivet urigtige oplysninger.
Det lyder måske umiddelbart underligt, at en konservativ kan støtte det, og det kan vi selvfølgelig også kun under de forudsætninger, der er anført i lovforslaget, nemlig at det er urigtige oplysninger, man er kommet til at give uagtsomt - man var altså ikke klar over, at det faktisk ikke var hele sandheden, man fortalte - at den forkerte oplysning, man har afgivet, ikke har nogen sammenhæng med den konkrete forsikringsbegivenhed, men at den altså er afgivet om noget helt andet, og at vedkommende kun har udvist en ringe grad af uagtsomhed.
Hvis det har været tilfældet, så synes vi, det er rimeligt, at der alligevel kan blive mulighed for at anvende forsikringen.
Vi synes også, det er en god idé at have den særlige ting, man kalder en genoplivningsregel.
Det lyder jo indviklet, men jeg har selv lært at forstå, hvad det betyder.
Man kan eksempelvis have mistet sin forsikring, fordi man ikke har betalt præmie, og det er jo fair nok - når man ikke betaler for ydelsen, kan man heller ikke få den - men det kan i enkelte tilfælde være sket på en sådan måde, at det er undskyldeligt.
Man kan tænke sig den enlige folkepensionist, som 3 dage, før han skal betale sin præmie - og han var ellers klar til at betale den, han har orden i sagerne og tjek på det hele - kommer ud for et trafikuheld og bliver indlagt på hospitalet, og dér ligger han 5 eller 6 uger, det er ham, der ordner økonomien derhjemme, for han er enlig, ja, så ville det jo være urimeligt, synes de fleste af os, at forsikringen så er bortfaldet, mens han har ligget på hospitalet og af gode grunde ikke har haft tid og kræfter til at tænke på at betale sin forsikring.
Så i sådanne og tilsvarende tilfælde synes vi, det er en god regel, og derfor kan vi helt tilslutte os den. Lad mig så slutte med det, der har været det store debatemne: opsigelse af en forsikring med kortere varsel.
Der indrømmer jeg blankt, at jeg ikke kan forstå reaktionerne fra et antal partier, for vi er jo alle enige om, at det skal være en mulighed, og det bliver nu indført på den ene eller den anden måde.
Vi prøver med det, som man, da jeg var dreng, i Flemming-bøgerne kaldte »kærlighedens stærke arm«.
Forsikringsselskaberne har jo selv sagt, at det synes de også, og de har givet tilsagn om, at det vil de ordne inden for det næste år.
Justitsministeren har forklaret, hvad det betyder, og det betyder, at det store flertal af alle forsikringsselskaber på alle basisområder skal give en markant kortere opsigelsesfrist, eksempelvis noget i stil med 1 måned.
Hvad vil vi så mere?
Ja, der er nogle, der alligevel tilsyneladende stadig væk - jeg havde nær sagt et eller andet, jeg ikke må sige - under alle omstændigheder ønsker, at vi skal lovgive.
Hvorfor er man så interesseret i at lovgive, hvis folk selv gør det nødvendige?
Har vi ikke love nok i det her land?
Lad mig nævne et eksempel: Jeg tror, de fleste af os synes, det nærmest er en menneskeret, at man her i Danmark tidligt om morgenen kan gå hen til sin bager og købe frisk morgenbrød og basser og tage dem med på arbejde.
Vi har over 1.000 bagermestre i Danmark, og de fleste åbner kl. 5, 6
eller senest 7.
Det fungerer fint.
Der er sikkert også nogle her i salen, der synes, det skulle stå i loven, at alle bagermestre skal åbne om morgenen, men hvorfor skulle vi dog lovgive om det, når de gør det i forvejen?
Og her: Hvis de løser det selv, hvorfor skal vi så lovgive, specielt når ministeren har sagt, at hvis de ikke selv løser det, skal vi nok klare det.