Elisabeth Arnold (RV), 1999-05-18:
Fru Margrete Auken spurgte for lidt siden: Hvordan får man en god lov?
Ja, det gør man, hvis der er flertal for den i Folketinget, for lovarbejdet er jo indrettet sådan, at hvis der er flertal for at beslutte noget skidt, så bliver det lov, og hvis der er flertal for at lave noget godt, så bliver det også lov.
Men lad os håbe, at det, der er hensigten med dette beslutningsforslag, også bliver gennemført i praksis, så vi får en forbedret lovkvalitet og også en større kvalitet i det arbejde, vi udfører på andre områder end lige lovgivningsområet her i Folketinget.
Jeg håber, der kommer fremskridt på det område.
Det drejer sig i meget høj grad om udvalgenes arbejde, og fra radikal side har vi været interesserede i at få sat de mange forskellige muligheder, udvalgene nu har for at lave høringer, temadage og i et vist omfang også åbne møder, på bogstav.
Vi har i Det Radikale Venstres folketingsgruppe ikke været fuldstændig enige om nødvendigheden eller berettigelsen af åbne møder i udvalgene, men jeg tilhører altså den del af Det Radikale Venstre, som har været interesseret i at give mulighed for åbne møder.
Især har jeg været meget interesseret i at få åbnet Europaudvalgets møder.
Jeg har også været meget interesseret i at få åbnet møderne under samråd.
Præcis i samrådene har man jo samspillet eller modspillet mellem regeringen på den ene side og Folketinget på den anden side, og den dialog, den diskussion, der foregår mellem en regeringsrepræsentant og et folketingsudvalg, kan være meget interessant og meget spændende for hele den politiske proces og har også stor interesse for offentligheden.
Om Europaudvalgets specielle forhold vil jeg sige, at det også har været vigtigt for os på en eller anden måde at få knyttet medlemmerne af Europa-Parlamentet til det arbejde, der foregår i Folketinget.
Europaparlamentarikerne er faktisk også folkevalgte, og de arbejder med mange af de samme problemer, som vi gør i Europaudvalget - de samme direktiver, de samme forslag, blot i en anden fase, på et andet tidspunkt af forslagets liv.
Derfor har europaparlamentarikerne et kendskab til området, som også vi i Folketinget kan drage nytte af og have glæde af i vores arbejde, og som også kan gøre vores arbejde mere kvalificeret.
Vi forventer fra radikal side, at der kan drages nytte af disse erfaringer.
Til slut vil jeg sige lidt om spørgetimen, som var meget voldsomt opreklameret, da den blev gennemført for nogle år siden.
Jeg tror godt, jeg kan sige, at mange ministre var meget nervøse for, hvordan det dog ville gå, når de nu blev udsat for disse byger af nærgående spørgsmål fra en meget krigslysten opposition, men man må sige, at oppositionen ikke rigtig har levet op til de forventninger.
Jeg tror ikke, det bliver meget mere spændende af, at man flytter spørgetimen fra en onsdag til en tirsdag.
Det er først og sidst op til de folk, der vil stille ministrene spørgsmål, hvordan kvaliteten af spørgetimen bliver, og vi kan møde situationer - som vi har gjort indtil nu - hvor en enkelt minister eller to ministre får en hel time til rådighed, og hvor der ikke er én eneste spørger, eller hvor spørgerne kun kan mønstre ét eneste spørgsmål, som er overstået på 5 minutter.
Så længe det bliver ved med at gå
sådan, får vi ikke mere underholdning eller mere substans i spørgetimen, så jeg synes, det i meget høj grad er op til Folketingets medlemmer og især de oppositionsmedlemmer, som gerne vil have en minister ud af busken, at stille nogle mere interessante spørgsmål, så vi får noget mere substans i spørgetimen.
Lad os håbe, forslaget kan hjælpe lidt på det, men jeg har ikke de større forventninger til, at blot en flytning fra en dag til en anden vil afstedkomme de helt store ændringer.