Brian Mikkelsen (KF), 2004-05-04:
Det er med en vis overraskelse og også undren, jeg har studeret
Socialdemokraternes to beslutningsforslag for teaterområdet.
Dels drejer det sig om at tilføre DST-teatrene yderligere 19 mio. kr. årligt, dels om at forhøje det statslige tilskud til Det Danske Teater.
Da vi behandler de to forslag hver for sig, vil jeg i første omgang tale om forslaget om øgede midler til DST, men der er naturligvis forhold og problemstillinger, der er fælles for de to forslag. Når jeg synes, det er et overraskende forslag, skyldes det især, at der i forbindelse med finanslovforhandlingerne i efteråret 2003 blev indgået en bred finanslovaftale om DST-teatrene, hvor også Socialdemokraterne var med.
Det fremgår af finanslovaftalen, at parterne var enige om at tilføre DST-teatrene en merbevilling på 6 mio. kr. årligt i årene 2004 til 2007.
Midlerne skal sikre, at DST-teatrene også i fremtiden kan yde et værdigt kunstnerisk modspil til Det Kongelige Teater, at der på DST-teatrene findes åbne scener, at DST's udbud også omfatter børneteater, og at udbuddet af moderne dans styrkes i DST.
Men forslagsstillerne mener altså ikke, det er tilstrækkeligt.
De foreslår nu, at DST-teatrene tilføres yderligere 19 mio. kr., så DST-teatrene samlet får et løft på 25 mio. kr. I beslutningsforslaget om Det Danske Teater, som vi skal behandle om lidt, giver forslagsstillerne udtryk for, at der er sket en skævvridning mellem Københavns og provinsens teaterliv.
Jeg vil mene, at en yderligere bevilling på 25 mio. kr. til de københavnske teatre kun vil bidrage endnu mere til det, så der er altså et misforhold mellem de to argumenter. Der er netop nu indgået en aftale med HUR om en 1-årig forlængelse af den nuværende budgetaftale med Hovedstadens Udviklingsråd.
HUR havde anmodet mig om en forlængelse af aftalen med henblik på en nærmere overvejelse af teatersituationen i hovedstadsområdet, efter at HUR's teaterudvalg i første omgang havde spillet ud med et forslag til en ny struktur inden for DST.
Vi har indgået en meget fornuftig aftale med HUR, der især sikrer et løft til de tre indsatsområder i finanslovaftalen med i alt 5 mio. kr. ud af de 6 mio. kr., som DST tilføres ekstra, og jeg har i dag sendt en orientering herom til aftalepartierne bag finanslovaftalen og til Folketingets Kulturudvalg.
Som begrundelse for forslaget om forhøjet tilskud til DST-teatrene henvises der i bemærkningerne til forslaget til, at DST-teatrenes arbejdsvilkår og muligheder for at producere og udbyde kvalitetspræget og alsidigt teater skal forbedres ved hjælp af tilstrækkelige økonomiske tilskud og mere lempelige krav til egenindtjening, og det lyder jo alt sammen meget fornuftigt.
Ingen kan være uenig i, at både DST-teatrene og Det Danske Teater, som vi skal drøfte senere, skal have gode vilkår, og faktisk ligger det også regeringen meget på sinde at sikre gode rammer for teatrene.
Forslagsstillerne henviser til, at DST-teatrene er underlagt meget høje krav med hensyn til egenindtjening. Dertil vil jeg gerne sige, at ingen teatre er underlagt krav om, at de skal have en bestemt egenindtjening.
Det er korrekt, at egenindtjeningen på DST-teatrene ligger højt, hvilket også er tilfældet for Det Danske Teater. Men jeg har nu altså svært ved at se, hvorfor egenindtjeningen absolut skal ligge på niveau med landsdelsscenerne.
Det er fuldstændig som at sammenligne æbler og pærer, det er helt vidt forskellige ting.
Jeg vil gerne med det samme sige, at jeg også ser en høj egenindtjening som udtryk for, at DST-teatrene præsterer et rigtig godt og flot stykke arbejde til inspiration for alle.
For mig er det altså ikke et problem med en høj egenindtjening, hvilket åbenbart er tilfældet for forslagsstillerne.
Graden af egenindtjening er efter min vurdering ikke et velegnet styringsinstrument, idet egenindtjeningen dækker over flere forhold.
Egenindtjening er nemlig også udtryk for det enkelte teaters evne til at tiltrække publikum, og i den forstand er det positivt med høj egenindtjening.
Regeringen har derfor ingen målsætning om, at procenten skal være faldende.
Dermed ikke være sagt, at der ikke også er en sammenhæng mellem bevillingsniveauet og den relative størrelse af egenindtjeningen.
Mit budskab er snarere, at frem for at se på egenindtjeningen må vi se på, hvordan de forskellige typer af teatre løfter de forskelligartede opgaver, som de er sat til at løse over hele landet.
Her synes jeg, at DST-teatrene er blevet givet ganske gode vilkår med den ekstra bevilling.
Endelig vil jeg gerne oplyse om, at regeringen, som det er alle bekendt, den 27. april fremsatte forslag til forenkling og forbedring af strukturerne på kulturområdet.
Det er regeringens intention, at der på teaterområdet skal skabes klarhed over, hvem der har ansvar for de enkelte tilskudsordninger og for området som helhed.
Hovedtanken er, at de opgaver, der har lokal forankring, får kommunerne generelt et større ansvar for, og de opgaver, som har national betydning, får staten generelt et større ansvar for. I dag er det sådan på teaterområdet, at der i de fleste tilfælde ydes tilskud fra både stat, amt og kommune til den samme aktivitet.
Det kan være med til at sløre billedet af, hvem der har ansvaret for hvad, og det vil vi gerne have rettet op på.
DST omfatter i dag otte teatre i Frederiksberg, Gladsaxe og Københavns Kommuner.
For at sidestille teaterstøtten i København og resten landet foreslår regeringen, at DST nedlægges som obligatorisk ordning.
I stedet foreslår regeringen, at DST-teatrene flyttes til ordningen for små storbyteatre, som de enkelte kommuner får ansvaret for.
Nu er det ikke meningen, at vi her skal diskutere de enkelte elementer, der indgår i kommunalreformen.
Det er i hvert fald en diskussion, som jeg ikke vil bevæge mig ind på i dag.
Drøftelserne om en strukturreform kører i sit eget forhandlingsspor, og kulturen vil være på dagsordenen på et møde i strukturreformkredsen den 6. maj.
Samlet set er der altså flere gode grunde til, at regeringen ikke kan støtte forslaget.
Det er min vurdering, at DST i den nuværende situation er blevet tilstrækkeligt tilgodeset med yderligere 6 mio. kr. årligt, og derfor vil vi stemme imod forslaget.