Kristian Thulesen Dahl (DF), 2004-12-09:
I modsætning til den ordfører, der netop har været på talerstolen, kan jeg jo starte med at sige tak for et forhandlingsforløb, som på mange måder har været et ganske godt og givtigt forhandlingsforløb mellem regeringen og Dansk Folkeparti om finansloven for 2005.
Jeg kan også sige, at der jo på en række felter er indgået aftaler, som ikke kun har deltagelse af regeringen og Dansk Folkeparti.
Vi har specielt en aftale, som også inkluderer Kristendemokraterne – den vil jeg komme tilbage til – som vi synes indeholder nogle væsentlige ting, som er værd at fremhæve.
Så ligger der jo en aftale om kultur, som endda også omfatter Det Radikale Venstre og SF ud over Kristendemokraterne, regeringen og altså Dansk Folkeparti.
Så har vi jo endelig aftalen omkring forskning og medicin, som alle i virkeligheden har kunnet tilslutte sig.
Og det er jo ganske godt at stå i sådan en situation, at der er et område, hvor alle i virkeligheden har vist en vilje til at være med.
Vi havde fra Dansk Folkepartis side gjort det klart, inden forhandlingerne gik i gang, at der var fire områder, vi specielt ville udtage som prioriterede områder.
Det første var selvfølgelig en ekstraordinær indsats på sundhedsområdet i forhold til ventelister, specielt i forhold til kræft.
Der var nogle ting, vi mente vi burde kunne gøre bedre, og som vi derfor valgte at prioritere.
Det andet hovedområde var i forhold til socialpolitikken, herunder specielt i forhold til vores ældre medborgere, som vi gerne ville give et løft.
Det tredje var i forhold til retsområdet.
Det var specielt i forhold til kapaciteten i vores fængsler, hvor vi syntes, at alt for mange af de dømte stadig væk gik uden for murene frem for at være inde og afsone deres straf.
Der ville vi gerne have øget muligheden for at bekæmpe ventelisten til fængsel, til at komme ind og afsone.
Der var også et spørgsmål om retsafgifter, som regeringen selv havde påpeget i sit forslag til finanslov, men der var ikke sat finansiering på, så det ville vi også gerne kigge på.
Så havde vi et fjerde hovedområde, der drejede sig om udlændingeområdet, hvor vi fandt det nødvendigt, at vi også brugte indgangen til finanslovforhandlingerne til at få sat ekstra turbo bag kravet om hjemsendelse af afviste asylansøgere, som vi synes er gået alt for langsomt.
Jeg vil lige hurtigt i forhold til de fire områder nævne, hvordan det så gik i forbindelse med forhandlingerne.
På sundhedsområdet lykkedes det jo rent faktisk at gøre en ekstra stor anstrengelse i forhold til vores kræftramte.
Det er utrolig vigtigt, at vi sætter ekstra fokus på netop det område i forbindelse med at bekæmpe ventelister, for det at være kræftramt er altså en ganske særlig psykisk nedbrydende proces at komme igennem, og derfor har vi med stigende gru set de ventelister, der har været på kræftområdet, og derfor har vi også ment, at der var behov for at gøre noget ekstra her.
I aftalen er det jo således, at der sættes ekstra midler af til specielt at gøre noget på kræftområdet.
Det drejer sig ikke alene om en stor pulje til en forøget indsats på kræftafdelingerne, men jo også ekstra strålekanoner, ekstra scannere, der gør, at kræftramte hurtigere kan komme igennem til en ordentlig behandling.
Det skylder vi de mennesker, og vi er glade for, at det er blevet en del af finanslovaftalen.
Et andet område på sundhedsområdet, som vi har prioriteret højt, har været det med sundhedscentre; når vi ser, at der desværre er amter, der har nedlagt små sygehuse, så skal vi have sat noget alternativt i stedet, nemlig sundhedscentre, der virker tryghedsskabende, hvor folk kan komme, når de har behov for det.
Det er også et sted, hvor vores ældre, der har været på sygehus, kan opholde sig, inden de måske endeligt kommer hjem, så de er tættere på deres familie og på deres daglige omgangskreds.
Der er vi glade for, at det med aftalen nu er lykkedes at afsætte midler til fem sundhedscentre, som kan være banebrydende i forhold til at få sundhedscentre som landsdækkende tiltag, sundhedscentre, der gør, at man samler de tilbud, der er væsentligst for folk at have i deres eget lokalområde.
Der ligger så også det på sundhedsområdet, specielt i forhold til de ældre, at der skal gøres noget ekstra for vores ældre medicinske patienter.
Det var også en del af forårspakken, men det udmøntes jo så for 2005, hvor der sættes ekstra midler af til det.
Så er der specielt et område, jeg vil nævne i forbindelse med sundhedsområdet, som relaterer sig meget til ældre, men jo desværre også kan relatere sig til andre aldersgrupper, og det er det her med hospicer.
Vi har igennem de seneste 3 år kæmpet for at få hospicesektoren udbygget, så vores døende kan få værdige rammer for den proces, det er at gå igennem den allersidste tid, når man er opgivet i behandlingsforløbet.
Vi har set, at amterne har været alt for træge med at få oprettet hospicepladser, og derfor er vi også glade for, at det nu bliver et krav, at der skal oprettes minimum 12 hospicepladser i hvert af dem, vi jo i dag kender som amter, og de vil jo også ligge der, når amterne indgår i de nye regioner.
Så vil jeg lige vende mig til ældreområdet, som var det andet hovedpunkt, vi havde sat på som prioriteret område, og det var specielt i forhold til ældreydelsen, som jo for ganske få år siden – det glemmer nogle somme tider, når man diskuterer det – slet ikke fandtes.
Nu findes der en ældreydelse.
Vi fik at vide, da den kom, at det bare ville være en midlertidig ordning.
Nu er den permanent.
Det er lykkedes os at gå fra, at ældreydelsen det første år, altså 2003, var på 330 mio. kr., til, at den i 2004, altså i år, blev på 430 mio. kr.
Det er dog en rimelig fremgang i en ordning, som vi har sat os for at ville udbygge år for år – en udbygning, der er sket på relativt kort tid.
Det gør nu, at 204.000 pensionister vil modtage den her ydelse i januar.
170.000 af de pensionister vil modtage den for mange beskedne, men alligevel vigtige ydelse, som det jo er at få 6.200 kr. før skat ekstra, altså de pensionister, der i forvejen har allermindst.
Det har været meget vigtigt for os at få det her banket op til noget, der begynder at ligne noget for de pensionister, der modtager den her ældreydelse.
Der er jo så oven i det, der var afsat i forvejen, sat 340 mio. kr. ekstra af næste år, så ordningen nu samlet kommer op på ca. 1,2 mia. kr. i udgift.
Vi har også arbejdet for at få en bedre sikkerhed ind for vores pensionister med hensyn til varmeudgifterne.
Med hensyn til det tredje hovedpunkt, som jeg nævnte at vi havde prioriteret, og som vi jo så også skal kigge på, nemlig fængselsområdet: Fik vi så noget ud af den indsats i forhold til det faktum, at alt for mange kriminelle ikke er inde at afsone i fængslerne, men er på fri fod?
Det lykkedes os i finanslovforhandlingerne at få sat stort fokus på det område, så det nu er et mål, at ventelisterne til at komme ind og afsone er væk med udgangen af 2005.
Det gør vi jo ved, at vi simpelt hen siger, at den kapacitet, der er, skal bruges bedre, plus at vi forstærker indsatsen ved at lave nye afsoningsformer.
Så ved at afsætte ekstra midler til området kan vi simpelt hen få flere af de kriminelle ind bag murene til afsoning, frem for at de er på fri fod.
Vi vil følge det her meget nøje, for sidste år, da vi indgik den der flerårsaftale omkring fængselsvæsenet, var det også vores agt, at det skulle gå hurtigere med at få ventelisten til fængslerne ned.
Vi gjorde i sommer en anstrengelse, hvor vi satte ekstra penge af til flere pladser.
Det fjerde område, jeg nævnte, var udlændingeområdet, specielt i forhold til hjemsendelser.
Der har vi fået en aftale, der kan betyde – føler vi – at vi kan få snor i, hvad regeringen egentlig går og foretager sig.
Et af de store problemer på det her område er jo at sikre, at regeringen til stadighed gør alt, hvad den overhovedet kan for at sikre, at afviste asylansøgere kommer hjem og ikke opholder sig her i Danmark, for dette er fuldstændig undergravende for vores flygtningepolitik.
Det, vi har prøvet at få i form af den aftale, der ligger, er jo simpelt hen en aftale om, hvordan området administreres, ud over at vi selvfølgelig sætter ekstra midler af til nogle udsendelsesattacheer, altså nogle mennesker, der skal være beskæftiget med at sikre, at folk reelt kommer hjem.
Så er der jo også det helt afgørende i forhold til hjemsendelse, som har været omdrejningspunktet for os – vi har nævnt det tidligere – at hvis et land ikke vil modtage sine egne statsborgere, så får det konsekvenser i forhold til at modtage hjælp, altså bistand, fra Danmark.
Det er jo en helt, helt nødvendig sammenkobling.
Jeg tror ikke, der er mange skatteydere i Danmark, der forstår det, hvis de skal betale til et land, som ikke vil vise sig så anstændigt, at det vil modtage egne statsborgere, når de ikke er berettiget til at få flygtningestatus her i landet.
Så alt i alt kan vi sige, at på de fire områder, vi valgte at prioritere, er der kommet løsninger igennem, som gjorde, at vi syntes, at vi med god samvittighed kunne indgå en finanslovaftale med regeringen.
Vi er glade for, at der jo også i virkeligheden på en lang række andre områder, specielt i forhold til vores svage grupper, sker det, at der bliver afsat midler rundtomkring, hvor det for de mennesker, det vedrører, vil gøre en forskel.
Det er en helt nødvendig satsning, fordi vi jo ved, at der er mange mennesker i vores samfund, der har behov for en ekstra håndsrækning.
Og vi vil selvfølgelig gerne kunne vise, at når man indgår forlig med Dansk Folkeparti, så er der også en målrettet indsats på de områder.
Det er baggrunden for, at vi indgik det samlede finanslovforlig, og det er også baggrunden for, at vi, når vi behandler ændringsforslagene også fra øvrige partier, tager udgangspunkt i, at vi støtter de ændringsforslag, der er en følge af det forlig, og altså ikke kan støtte øvrige ændringsforslag.
Der er et par ændringsforslag, det vil man se ved afstemningerne, hvor vi vil bryde det mønster for at tilkendegive vores politiske holdning, men ellers vil hovedmønstret være, at vi selvfølgelig støtter de ændringsforslag, der er en følge af forliget, der er indgået med os, og så afviser de øvrige ændringsforslag, der er stillet til finanslovens tredje behandling.