Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2006-10-10:
Der rejser sig i hvert fald ét spørgsmål, når man læser dette lovforslag, og det er: Hvorfor i alverden skal vi overhovedet bruge tid på det her i Folketingssalen?
Hvis man citerer fra Forbrugerrådets høringssvar, siger de, at det generelt er positivt, at den eksisterende markedsføringslov i store træk kan bevares, og at de få nye tilføjelser fra direktivet ikke ændrer ved de eksisterende regler.
Jamen hvorfor i alverden skal vi så bruge vores tid hernede i Folketingssalen, hvis det er sådan, at der ikke er nogen forandringer?
Det synes jeg godt nok er et rimelig organiseret spild af tid, så det første spørgsmål er: Hvad laver vi overhovedet her?
Men når vi nu alligevel er her, kan vi godt beskæftige os lidt med den lovgivning, som blev vedtaget sidste efterår, for det er jo sådan set den, vi behandler, eftersom der ikke sker nogen forandringer med det, vi beskæftiger os med her.
Dengang var det, som det er i dag: Enhedslisten er modstander af den gældende markedsføringslov.
Vi stemte nej i forbindelse med vedtagelsen af den.
Vi har godt nok haft tre behandlinger af den, men nu prøver vi altså tre mere.
Grunden til, at vi på det tidspunkt var imod og stadig er imod, er, at vi ikke mener, det skal være sådan, at forbrugerne skal kunne lokkes med gratis varer, og at vi mener, at lovgivningen er for slap, når det gælder om at beskytte børn og unge mod forkert markedsføring.
Jeg har nogle gange stillet nogle spørgsmål om social harmonisering, fordi det ligesom er det, der er til diskussion.
Når vi overhovedet spilder vores egen og hinandens tid hernede, er det vel, fordi der er kommet et direktiv om, at nu skal vi forandre ordlyden, så det hele stemmer overens.
Det er fuldstændig fjollet, at tingene ikke bare kan få lov at stå, som de gør, så vi slipper for at spilde hinandens tid.
Denne totalharmonisering er ikke noget nyt, men ikke desto mindre noget, som jeg synes vi skal bruge lidt tid på at diskutere.
Jeg synes nemlig, vi her har et rigtig godt eksempel på, hvorfor det er noget fjolleri.
Det er det simpelt hen, fordi jeg kan lytte mig frem til, at vi alle sammen her i Folketingssalen har et ønske om at beskytte forbrugerne.
Så langt så godt, men hvorfor i alverden så lave en totalharmonisering?
Jeg synes, det er fantastisk.
Vi får nogle regler, som hæver bundgrænsen så højt som overhovedet muligt i EU-landene, og det er rigtig godt.
Lad os endelig få nogle minimumsstandarder, der gør, at der ikke er dårlig forbrugerbeskyttelse eller noget, der ligner det, nogen andre steder heller.
Det er rigtig godt.
Men der er stadig ikke nogen, der har kunnet svare mig på, hvad det er, der er så forkert ved at skulle kunne gå foran.
Lad os forestille os den situation, at vi her i Danmark, eller at de i Tyskland eller Italien eller et tredje sted fik en rigtig, rigtig genial idé til, hvordan man kan beskytte forbrugerne.
Så har den givne regering, f.eks. Italiens, bare det store problem, at den ikke kan overbevise resten af Europas regeringer om det, og resultatet er, at Italien ikke må forandre sin egen lovgivning og gennemføre den geniale idé, så vi andre kan blive oplyst ved det praktiske eksempel, som Italien har gennemført.
Det synes jeg virker fuldstændig fjollet, og jeg håber, ministeren kan svare på, hvorfor vi skal have en totalharmonisering i stedet for at lave nogle minimumsstandarder, der selvfølgelig skal være rigtig, rigtig høje, så forbrugerne får det bedst mulige beskyttelsesniveau, når det gælder markedsføring.