Jann Sjursen (KRF), 1999-04-13:
af indenrigsministeren.
Det er jo en kendt sag, at UNHCR i august måned 1998 som svar på en henvendelse fra Mellemfolkeligt Samvirke på vegne af en række organisationer udtalte, at integrationslovens regler om en lavere ydelse til flygtninge strider imod flygtningekonventionens artikel 23, og samtidig satte spørgsmålstegn ved lovens regler vedrørende boligplacering - altså om disse regler kunne være forenelige med konventionen, og at dette i givet fald vil afhænge af den mere konkrete udmøntning af reglerne.
Jeg ved godt - og det hører da selvfølgelig med til vurderingen af spørgsmålet her i dag - at ministeren efterfølgende ved drøftelser med UNHCR fik skudt disse konventionsmæssige spørgsmål til hjørnespark, om jeg så må sige, via en pressemeddelelse.
Nu har jeg set på tingene ud fra et juridisk spørgsmål, og det er jo væsentligt nok, også for et land som Danmark, der gerne vil være foregangsland på menneskerettighedsområdet.
Men man kan også vælge at se på spørgsmålet om især integrationsydelsen ud fra en rent praktisk synsvinkel, hvor virkeligheden jo rent faktisk er den, at mange flygtninge har mere end svært ved at få det til at fungere med den integrationsydelse, de nu bliver tilbudt.
Den bliver i virkeligheden meget let en isolationsydelse for disse flygtninge, og det var derfor, Kristeligt Folkeparti allerede i forbindelse med lovforslagets førstebehandling var stærkt imod netop det element.
Vi synes ikke, man kan byde mennesker at ligge på et niveau, der må betragtes som værende noget under det, vi normalt betragter som et eksistensminimum, f.eks. i form af kontanthjælp.
Der er i nogle tilfælde tale om nogle meget store forskelle, som først lektor Morten Ejrnæs og senere ministeren selv har bekræftet ved de beregninger, som er kommet frem siden hen.
Det gør, at vi må sige, at der er tale om en klar forskelsbehandling af flygtninge på integrationsydelse og sammenlignelige grupper af danskere, og det er sådan set med beklagelse - fordi der er mange andre elementer i loven, som er gode - at vi har måttet konstatere, at lige præcis på det punkt
har ministeren og regeringen nærmest været immune over for argumenter.
Selv om jeg personlig sætter indenrigsministeren meget højt, også på grund af hans menneskelige kvalifikationer, fristes jeg næsten til at sige, at vi her har at gøre med noget, jeg vil kalde en »teflon-minister«, som alle gode argumenter i virkeligheden preller totalt af på, specielt når det gælder spørgsmålet om integrationsydelse.
Spørgsmålet om boligplacering er mere kompliceret, som det også fremgik af UNHCR's første vurdering, og som udgangspunkt har vi fra Kristeligt Folkepartis side været positive over for disse aspekter i lovforslaget, som vi altså endte med at stemme imod.
Men når vi i dag er medforslagsstillere på et forslag til vedtagelse sammen med Socialistisk Folkeparti og Enhedslisten, er det, fordi vi faktisk ønsker at få disse spørgsmål afklaret hurtigt.
Vi synes ikke, vi kan leve med, at der til stadighed bliver rejst tvivl om, hvorvidt Danmark i disse spørgsmål faktisk opfylder konventionens bestemmelser, og vi kan i særdeleshed ikke leve med at måtte vente på en meget lang evaluering
, når det gælder integrationsydelsen.
Det kan være rimeligt, når der er tale om de generelle aspekter ved loven og integrationsprogrammet, men helt urimeligt på baggrund af de problemer, som flygtninge på integrationsydelse rent faktisk kommer til at stå over for, også i form af isolation.
Derfor er vi i dag medforslagsstillere på et forslag til vedtagelse, som vil sikre, at vi kan få afklaret aspekterne
ved loven inden for en kort tidshorisont
Det synes vi at vi skylder flygtningene.