runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Rikke Hvilshøj (V), 2002-02-27:
Det er jo simpelt hen ikke et sandt billede, hr. Keld Albrechtsen her forsøger at beskrive.
Det er rigtigt, at i New York er der mange butikker, der har åbent døgnet rundt, men det er der faktisk også mulighed for med den eksisterende lovgivning herhjemme i Danmark i løbet af ugen.
Hvis butikkerne ville, kunne de have åbent meget længere, de kunne have åbent døgnet rundt, hvis de ville.
Det er jo ikke Venstres politik, at butikkerne skal have døgnåbent.
Det er Venstres politik at give dem friheden til at vælge, hvornår de vil have åbent, og det vælger de, når der er kunder i butikken.
Så den sammenligning med New York holder ikke, for den mulighed er der faktisk i dag, men de danske butikker vælger ikke at gøre det, for der er ikke marked for det.
Det har jeg al respekt for.
Jeg vil også godt bede hr. Keld Albrechtsen bekræfte, at længere åbningstid altså ikke betyder længere arbejdstid.
Vi ændrer ikke på arbejdstidsreglerne herhjemme.
Så med hensyn til mere stress og jag: Den samlede arbejdstid er upåvirket af sådan et forslag.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-02-27:
Det har jo i mange henseender været en interessant debat.
Det overrasker og imponerer mig, at hr. Ole M. Nielsen er i stand til at levere en fuldstændig regelret marxistisk analyse af klasseudviklingen i Danmark, og det skal han have tak for.
Den bidrager udmærket til at belyse problemstillingen i denne her sag.
Så vil jeg sige, at hvis man tager til New York, kan man jo se, hvordan det er, hvis fru Rikke Hvilshøjs model bliver gennemført.
Der er åbent døgnet rundt i alle butikkerne.
En af de store folkesygdomme i Danmark, som er endnu mere udbredt i USA, er stress og alle de følgesygdomme, som følger af stress.
Det er prisen for den model.
Fordelen er, at man kl. 04.15 kan gå ned på nærmeste gadehjørne og købe en modbydelig Coca-Cola med alle mulige tilsætningsstoffer i, der heller ikke er kontrol med.
Det er den samfundsmodel, og det kan man jo gå ind for, hvis man synes, det er fint, og så kan man få stress og sukkersyge, og så kan det offentlige bruge store summer på at kurere lidelserne.
Det gør de så ikke i USA, for
der betragter de det ikke som et offentligt ansvar.
Det er så også en videreførelse af fru Rikke Hvilshøjs model.
Sådan kan man jo fortsætte den debat. Men man kan også tage til Middelhavsområdet og se, at dér kunne man da aldrig drømme om at have åbent døgnet rundt, endsige om eftermiddagen f.eks. Der er da mange tiltalende elementer ved, at man slapper lidt af i tilværelsen. Forbrugerne i Madrid får såmænd rigelig købt ind, selv om de butiksansatte ikke slæber sig halvt ihjel.
Der findes mange modeller, og jeg tror altså ikke, at det liberalistiske flertal, der er her i Folketinget, har opfundet den model, som er den største lykke for menneskene.
Det har de altså ikke.
Vi har sympati for Kristeligt Folkepartis forslag.
Jeg tror, at det på det tekniske plan var bedre med kvadratmetergrænser end omsætningsgrænser.
Men det er ikke en diskussion, vi kommer ret langt med, for der er jo et flertal i Folketinget, der har besluttet, at den her debat må afvente, hvad der sker indtil 2004. Det er også mest bekvemt for Det Konservative Folkeparti, at der ikke bliver ribbet for meget op i det i den her regeringsperiode.
Men vi har naturligvis sympati for Kristeligt Folkepartis forslag, som bedre kan sikre, at vi trods alt har nogle butikker i lokalområdet; som bedre kan sikre, at personalet, især i de mindre butikker, kan arbejde under nogenlunde anstændige vilkår; som bedre kan sikre, at vi i det lokalområde, som jeg bor i i Århus, fortsat vil kunne have en lokalbrugs, også i fremtiden, for den bliver jo truet, jo mere man liberaliserer.
Vi har 2 km fra, hvor jeg bor, til Bilka.
Det er ikke nemt at have en lokalbrugs i det boligkvarter, jeg bor i, i så tæt konkurrence med en stor Bilka-butik.
Det kan formentlig kun lade sig gøre ved hjælp af, at man har en lukkelovsbestemmelse vedrørende søndagen, og det er den, der bliver udhulet. Om vi kan bevare vores butik eller ej, ved jeg jo så ikke.
Det vil jeg da håbe.
Nu er det Dansk Supermarked, der styrer tingene.
Ole Sohn (SF), 2002-02-27:
Hvordan statistikken er inden for det seneste år, ved jeg ikke, men da vi behandlede lukkeloven, fik vi rigelig dokumentation for, at liberalisering medfører butikslukninger, store, omfattende butikslukninger blandt de små forretninger.
Det er klart, sådan er det jo altid, når man lader jungleloven råde.
Det er jo en helt naturlig del af jungleloven, at så er det den stærkeste, der vinder.
Sådan er jungleloven.
Det husker jeg også fra litteraturen, dengang jeg læste børnelitteratur, at i jungleloven er det altid den stærkeste, der vinder.
Sådan er det også inden for butiksverdenen.
Det er selvfølgelig lidt vanskeligt at modsætte sig hr. Ole M. Nielsens fortolkning, for det er jo sådan en kendsgerning, at det er det, der er styrende for Venstres politik p.t.
Men det, der fik mig til at tage ordet, var spørgsmålet om det dér med at gøre, som forbrugerne ønsker.
Ja, men det er jo ikke forbrugerne, der har ønsket søndagsåbning.
Men det hænder da også, at jeg handler om søndagen.
Jeg er heller ikke imod, at folk handler om søndagen.
Det, der er pointen, er, om man skal fremme de store supermarkedskoncerners interesser, eller om man skal give de små handlende som købmænd med en omsætningsgrænse under 20 eller 23 mio. muligheden for at få en omsætning om søndagen, som gør, at de kunne fortsætte på markedet.
Det er jo det, man undergraver, ved at man legaliserer de stores tryneri af de små.
Det er deri, vi er uenige, og det har noget med holdninger at gøre.
Anne-Marie Meldgaard (S), 2002-02-27:
Jamen den tror jeg godt jeg vil være med på, for mit hjerte banker også for det enkelte menneske.
Så vil jeg godt spørge beskæftigelsesministeren
, om han ikke kan være enig i, at årsagen til, at der netop er aftaler på arbejdsmarkedet - overenskomstforhandlinger, lokalaftaler osv. - er, at det netop er en beskyttelse for den enkelte medarbejder mod dårlige arbejdsgivere, som vi jo alle sammen ved findes rundtomkring i landet.
Er ministeren ikke bekymret for, at netop den type arbejdsgiver, som måske ikke kan rose sig af at være god, vil udnytte den her lov, så man vil tvinge nogle ned i tid, så de ikke kan få en løn, de kan leve af, og at det netop skal være
måske den enlige mor eller den, der er dårligst uddannelsesmæssigt funderet på arbejdsmarkedet?
Svend Erik Hovmand (V), 2002-02-27:
Nu var hr. Jens Peter Vernersen så venlig at citere nogle brudstykker fra statsministerens udtalelser gennem tiderne.
Jeg synes, det er vigtigt at gøre sig klart, at der er en hel del brugerbetaling i det danske samfund i forhold til det offentlige.
Når man f.eks. får afhentet sin renovation, er der jo en betaling for en offentlig ydelse, en brugerbetaling.
Når man får leveret vand, er der også en brugerbetaling.
Men den tidligere regering har jo krydret denne brugerbetaling med nogle grønne afgifter, og derfor er det jo - for nu at sige det meget mildt - sådan, at vi er kommet ind i en meget omfattende blanding af brugerbetaling og skatter og afgifter.
For nu at gøre det fuldstændig klart også for hr. Vernersen i forhold til statsministerens udtalelser, vil jeg citere, hvad statsministeren sagde i august 2001.
Det fremgår af statsministerens udtalelser på hjemmesiden og andre steder: Hvis det af forskellige grunde bliver nødvendigt at forhøje en skat eller afgift, skal merprovenuet ubeskåret anvendes til at sænke en anden skat eller en anden afgift. Skattestoppet forhindrer os ikke i omlægning af skatter og afgifter, hvis det er strengt nødvendigt.
Der er situationer, hvor man kan blive nødt til at gøre det.
Jeg tror, at det klarer begreberne lidt.
Henrik Sass Larsen (S), 2002-02-27:
Jeg vil også godt bede skatteministeren måske med sine egne ord helt præcis forklare betydningen af det svar, der lige er givet.
Vil det sige, at man godt kan lave brugerbetaling - f.eks. øget brugerbetaling på tandlægebesøg, på lægebesøg, hvor der jo findes noget i vidt omfang - hvis det allerede eksisterer?
Er det dét, skatteministeren siger?
Er det sådan, det skal forstås?
Eller skal det forstås bredt, at man generelt godt kan introducere brugerbetaling, på trods af at man har lovet det modsatte i forbindelse med skattestoppet?
Kunne ministeren ikke med sine egne ord give forskellen på, hvad det vil sige at gå ud og indføre yderligere brugerbetaling, f.eks. på lægeydelser, på tandlægeydelser, og gøre det på aftenskoler, som man f.eks. gør det i øjeblikket?
Hvad er forskellen præcis i forhold til det, ministeren har stået og defineret nu?
Jens Peter Vernersen (S), 2002-02-27:
Jeg må jo nok sige, at det svar, der blev givet her - og jeg vil gerne takke for det - er en noget anden fortolkning end den, som vi hidtil er blevet præsenteret for, nemlig at skattestoppet ikke hindrer øget brugerbetaling.
Så bliver brugerbetalingen jo sådan en elastik, man kan bruge efter behov, og jeg forstår også, at der skal være en konkret vurdering i hvert enkelt tilfælde.
Det ligger altså meget langt fra det, den nuværende statsminister, daværende partiformand for Venstre, sagde i maj 2001, nemlig at vi ikke skal have brugerbetaling, medmindre hver eneste krone bruges til at sænke en anden skat.
Det var den definition, der kom i maj 2001, fra statsministeren, den daværende formand for Venstre.
Tilsvarende udtalelse blev givet til Jyllands-Posten den 13. maj, hvor der stod, at heller ikke brugerbetaling bliver et redskab, Venstre vil benytte.
Altså meget, meget præcise udsagn på det her.
Og igen: Brugerbetaling skal modsvares af skattelettelser, blev der sagt.
Jeg synes, det ligger meget langt fra det svar, der bliver givet her, hvor vi jo helt tydeligt kan høre, at nu kan det bruges efter behov og efter en konkret vurdering i hver sag.
Det synes jeg ser noget anderledes ud.
Svend Erik Hovmand (V), 2002-02-27:
Jamen det gør jeg gerne.
Jeg vil gerne sige, at skattestoppet forhindrer ikke indførelse af ændringer af brugerbetaling for offentlige serviceydelser.
Derimod omfatter skattestoppet gebyrer, som har fiskal karakter, dvs. er hjemlet i lovgivningen, og som udgør mere end omkostningerne ved at producere den pågældende ydelse.
Regeringen er klart imod øget brug af gebyrer, hvor der er tale om skalkeskjul for skatteforhøjelser.
Brugerbetaling spænder i dag vidt og anvendes med fordel i mange sammenhænge.
Brugerbetaling kan dække lige fra en egentlig omkostningsdækkende betaling for en direkte modydelse til betalinger, hvor sammenhængen er mindre klar, og derfor i nogle situationer må opfattes som skatter.
Det må derfor i hvert konkrete tilfælde vurderes, om en øget brugerbetaling er i overensstemmelse med skattestoppet.
Hvis der er tale om en skjult skatteforhøjelse, er regeringen klart imod.
Jeg vil godt i øvrigt føje til, at der i Skatteministeriets ressort kun er meget få eksempler på brugerbetaling.
Jeg kan dog som eksempel på brugerbetaling på Skatteministeriets område nævne gebyr for toldforretninger
uden for ekspeditionstid, hvor betalingen dækker omkostningerne for det offentlige ved at producere den pågældende ydelse
Jens Peter Vernersen (S), 2002-02-27:
Jeg har stillet spørgsmålet, om øget brugerbetaling er i overensstemmelse med regeringens skattestop.
Når jeg har stillet spørgsmålet, er det for at få skabt klarhed over sammenhængen imellem skattestoppet og brugerbetaling.
Jeg må sige, at spørgsmålet er aktualiseret, i og med at skatteministeren så sent som den 23. februar 2002 siger til dagbladet Politiken om brugerbetaling, at danskerne sagtens kan få højere brugerbetaling, uden at det er i strid med skattestoppet.
Jeg synes, det er lidt vigtigt at få det afklaret og få det belyst, så der ikke er den usikkerhed, for der har jo været givet mange, mange forskellige meldinger om dette spørgsmål.
»Er øget brugerbetaling i overensstemmelse med regeringens skattestop?«
Svend Erik Hovmand (V), 2002-02-27:
Må jeg allerførst sige som afslutning på denne her debat, at årsagen til, at vi overhovedet har haft den i dag, er jo, at vi har haft en regering, som gennem de sidste 10 år har brugt alle metoder til at finde på nye skatter og afgifter.
Det er jo fuldstændig grotesk, at vi nu er kommet i den situation, at de læskedrikke, vi her taler om, er belagt med verdens højeste afgifter, altså så høje afgifter, at selv en sodavand er blevet smuglergods.
Det er fuldstændig grotesk.
Det er altså det, der kommer ud af at misbruge afgiftssystemet, og det er konsekvenserne af det, vi nu slås med.
Vi har været lidt tilbageholdende med at gå i gang med at overveje spørgsmålet om administrative bøder - jeg ved, at det er et synspunkt, som spørgeren også deler, altså dette med, at man bare kan komme ind og give administrative bøder - for retssikkerheden skal også holdes i hævd på det her område.
Men vi har nu planlagt en aktion, vi er i fuld gang med den, og vi håber på, at den giver en effekt.
Hvis den ikke giver tilstrækkelig effekt, må vi overveje andre metoder.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2002-02-27:
Ministeren kan have ret i, at jeg ikke ønsker oplyst i fuld offentlighed, hvornår man besøger den enkelte kiosk og sørger for at lave de her ting - det er jeg helt med på - bare det sker, at man altså virkelig får sat det i værk.
Der kan jeg forstå ministerens engagement på den måde, at det vil ministeren tage vare på, og det er jeg selvfølgelig meget tilfreds med.
Det, jeg tænkte på i forhold til besvarelsen, var nu mere et spørgsmål om, at ministeren måske var kommet ind på kontrolafgiftssystemet, bødesystemet, og hvad man i virkeligheden vil gøre, når man har været ude og konstatere, at ulovligheden begås.
Problemet i dag er jo, at når man kommer ud og finder et læs læskedrikke, er straffen for det ikke særlig voldsom, fordi man selvfølgelig sætter straffen i forhold til, at herregud, det er læskedrikke, der er fundet, og hvad betyder det? Men problemet ved ikke at få slået hårdt ned på det er jo lige præcis, som ministeren var inde på tidligere, at det giver en importmulighed til Danmark af illegal narkotika og i øvrigt også andre illegale produkter, som selvfølgelig har en helt anden skadelig virkning.
Det er derfor, jeg søgte et svar på, om ministeren havde sådan nogle ting i støbeskeen og måske også på et tidspunkt ønskede at forelægge for Folketinget, at man vil prøve at få skærpet straffen for det her.
Svend Erik Hovmand (V), 2002-02-27:
Jeg sagde, at der var flere led i denne her kampagne, og jeg har nu redegjort for initiativer, som allerede er sat i værk, altså er det ikke noget, som sker om 1 uge eller 14 dage, det er sat i værk.
Hvad det næste skridt bliver, og hvornår det kommer,
vil jeg af gode grunde ikke redegøre for, og det vil jeg heller ikke kunne redegøre for her i dag, men det er klart, at det selvfølgelig skal følges op af andre myndigheders indsats.
Jeg kan ikke her sige præcis hvordan og hvornår.
Det tror jeg heller ikke vil være i overensstemmelse med de fælles ønsker, som spørgeren og jeg har på det her felt.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2002-02-27:
Jo, det virker altså sådan: Man har konstateret problemet.
Ministeren siger, at han har været opmærksom på det i hvert fald i en periode.
Vi kan tilbage i efteråret fremvise annoncer i ugeaviser, hvor man reklamerer med ulovlige produkter.
Der er altså gået en forholdsvis lang periode, hvor det her problem har været accelererende, og vi står nu i den situation, at omfanget af illegal import og salg breder sig til provinsen, og så siger ministeren: Nu vil vi udsende en pjece.
Altså ministeren må forstå, at jeg ikke synes, at det engagement, som ministeren viser i første del af besvarelsen af spørgsmålet, helt løfter sig til konkret handling i anden del af besvarelsen.
Derfor må jeg bede om, at ministeren konkretiserer: Hvad er det så, der kommer efter den præventive pjece?
Hvordan sikrer man, at folk er tilstrækkelig klar over de her ting, så man får forklaret, at det ikke kan betale sig?
Det er jo rigtigt, som ministeren var inde på tidligere, at hvis man ikke får det stoppet, har man i virkeligheden smuglerkanaler, som vi jo ved bliver brugt til alt muligt andet end noget så forholdsvis uskyldigt som læskedrikke.
Det går ud over en branche, javel, men er dog ikke skadeligt i den forstand, men det kan blive brugt til, når først systemet er etableret, at man smugler hårde stoffer ind ad samme kanal.
Derfor er det så vigtigt, og derfor vil jeg gerne, at ministeren vil redegøre for: Hvad er det så, der følger efter denne her præventive pjece?
Svend Erik Hovmand (V), 2002-02-27:
Jeg kan godt sige, at jeg har sat turbo på denne sag, fordi jeg betragter den som alvorlig.
Hvis vi skal fastholde moralen i hele distributionssystemet, er vi nødt til at gribe ind.
Vi har som første led indledt en såkaldt præventiv informationskampagne, hvor vi forklarer butiksindehaverne, hvad det er for nogle regler, der gælder for moms og skat og mærkevarer osv., hvordan det er med kassesystemer, boner osv.
På en enkel facon har vi lavet en pjece, som bliver delt ud
til kioskejerne.
Og de, der ikke forstår det danske sprog fuldt ud, får en særlig information, og de bliver inviteret til et særligt informationsmøde, hvor de får reglerne.
Derefter er der ingen undskyldning, der gælder.
Så kan man ikke bagefter komme og sige: Det vidste jeg ikke, jeg kendte ikke til de regler.
Nu ved man det, og derfor vil vi også med god grund bagefter kunne følge op med de konsekvenser, der skal følges op med.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2002-02-27:
Jeg er selvfølgelig meget tilfreds med, at ministeren så stærkt understreger behovet for, at der bliver gjort en indsats på området, og også understreger, at det er fuldstændig uacceptabelt, at lovlydige ejere af kiosker og små butikker kan opleve denne underbydning inden for markedet.
Det, jeg gerne vil spørge skatteministeren om i tilknytning hertil, er, hvad der gøres mere konkret.
Jeg kan forstå, at et af elementerne er en informationskampagne, men man kan måske diskutere, hvor meget en informationskampagne over for de kiosker, som begår de her ulovligheder, vil hjælpe.
Jeg forestiller mig, at det vil have en større effekt
at stresse dem på forskellige måder, altså sørge for, at de simpelt hen bliver kontrollerede: Sørge for, at lagrene bliver beslaglagt, sørge for, at miljømyndighederne i samarbejde med Told og Skat osv. og forskellige myndigheder i en periode simpelt hen griber ind og markerer, at risikoen for at blive taget for de ulovligheder er så stor, at ingen vil løbe risikoen ved at have de varer stående i butikkerne.
Jeg henviste tidligere til annoncer i ugeaviser, hvor man direkte annoncerer og skilter med, at det er illegale produkter, 2-liters-flasker, som er importeret illegalt.
Når man tør det, er det jo et udtryk for, at myndighederne ikke er tilstrækkelig opmærksomme på det eller i hvert fald ikke var det på det tidspunkt.
Derfor er jeg glad for skatteministerens melding her i dag og vil gerne spørge skatteministeren: Hvad gøres der mere konkret?
Svend Erik Hovmand (V), 2002-02-27:
Jeg kan forsikre hr. Thulesen Dahl om, at det er problem, som i høj grad har optaget mig gennem adskillige uger, og det er der mange grunde til.
Ikke bare fordi staten mister et provenu, men også fordi det er svært at fastholde optimismen og gåpåmodet hos den kioskejer, som opfører sig lovligt, når han kan lukke sin butiksdør op hver morgen og se, at konkurrenten kan sælge illegalt for en tredjedel af prisen.
Men ikke nok med det: Det er faktisk også sådan, at man har en klar fornemmelse af, at det netværk af undergrundsleverandører, som sørger for transporten af læskedrikke, også har andre varer på hylderne.
Her tænker jeg ikke bare på chokolade, selv om der også er en stor illegal import af chokolade, men selvfølgelig også på farlige stoffer.
Den trafik skal standses, jeg er fuldstændig enig i, at der skal gøres en effektiv indsats, og derfor er vi nu i fuld gang med at målrette en informationskampagne til kioskerne og derefter drage de nødvendige konsekvenser.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2002-02-27:
Det er jo, kan man sige, lidt i samme boldgade, men her handler det ikke om grænsehandelsproblematik i traditionel forstand.
Det handler om, at vi er vidne til en stigende illegal import af læskedrikke til salg i danske butikker,
helt specifikt om noget så normalt som cola, som kommer ind i 2-liters-flasker
Vi har også på det seneste set, at der annonceres direkte i danske ugeaviser for de importerede illegale produkter.
Det har tidligere været et problem, som har været meget koncentreret i Københavnsområdet, men nu er det i stigende grad kommet til provinsen, og derfor synes vi i Dansk Folkeparti, at der er behov for at gøre en ekstraordinær indsats for at komme det til livs.
Branchen fortæller, at normalsalget til kiosker og små butikker er meget stærkt faldende, og kan samtidig konstatere, at det ikke skyldes, at man ikke ønsker at sælge cola fra de butikker.
Det gør man fortsat, men nu får man det primært fra østeuropæiske lande gennem illegal import til Danmark.
Det er noget, der er omsiggribende, og det virker, som om myndighederne ikke griber tilstrækkeligt ind.
»Vil ministeren oplyse, hvilke initiativer der er iværksat for at komme den omfattende illegale import af læskedrikke til livs?«
Svend Erik Hovmand (V), 2002-02-27:
Svaret er nej.
Det kan man ikke med fornuft sige noget præcist om.
Man kan selvfølgelig godt med nogle grænsefølsomme statistikker vurdere, hvor mange kroner det skal være for en pakke cigaretter osv., men vi kan ikke sige noget præcist i dag af de grunde, jeg netop har nævnt: Lad os afvente, hvad der sker i Tyskland, hvilke konsekvenser dåsernes indførelse på det danske marked får, og hvilke konsekvenser beslutningerne i Sverige medfører?
På den baggrund kan vi så sige mere præcist, hvor meget og hvornår og hvilke typer. Hermed sluttede spørgsmålet.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2002-02-27:
Nu skal jeg nok lade være med at gøre det til en ren Schengendebat, for det er jo ikke det, spørgsmålet handler om.
Men jeg vil bare lige sige, at det er svært at tage det helt seriøst, når skatteministeren siger, at det ikke er Schengen, som er problemet, men at det er den illegale import, som jo netop er en følge af, at Schengen har medført, at der ikke er kontrol ved grænsen, og at folk ikke oplever nogen kontrol og derfor føler, de kan tage det med hjem, de vil.
Det er to sider af samme sag efter vores opfattelse, men nok om det.
Jeg er meget tilfreds med, at skatteministeren siger, at regeringen tager initiativ til, at man allerede i finansåret 2003 tager hul på sagen og prøver at se, hvor langt man kan nå, inden man tager skridtet fuldt ud i 2004, hvor vi jo har den situation, at mængdebegrænsningerne forsvinder fra den 1. januar.
Jeg skal spørge skatteministeren: Det, at det bliver nemt med dåser, et tysk retursystem osv., er vel alt sammen noget, der efter skatteministerens mening taler for ikke at sænke afgifterne til det tyske niveau, som man ellers ville gøre?
Og har skatteministeren på nuværende tidspunkt nogen forestilling om, hvor meget man skal ned på, og hvor meget grænsehandel man vil acceptere?
Det er jo to sider af samme sag.
Jens Peter Vernersen (S), 2002-02-27:
Det spørgsmål, som her besvares, er faktisk om noget helt andet, nemlig om det, der er fuldstændig klarlagt: at hvis det er sådan, at man alligevel skal nedsætte en enkelt skat, gør man det kun, hvis det er noget, der er ønsket fra EU's side.
Men det her drejer sig mere konkret om den brugerbetaling, der betales til det offentlige.
Spørgsmålet var fremme under debatten af lovforslag nr. L 79 om folkeoplysning, hvor man jo fordobler den betaling, som brugeren skal erlægge for at være på et kursus.
Her siger undervisningsministeren, at den brugerbetaling sådan set er o.k., fordi der kommer lempelser på andre skatter.
Det er en lempelse, der bliver givet til nogle helt andre grupper end dem, der skal give en yderligere betaling.
Det vil jeg godt have skatteministerens kommentarer til.
Jeg vil også gerne høre, om det skal forstås på den måde, at man kan lave en ekstra brugerbetaling for én gruppe og så lade f.eks. virksomhederne få en skattelettelse på andre områder.
Det er det, undervisningsministeren giver udtryk for.