runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-05-14:
Jeg tror, alle kan sætte sig ind i hr. Søren Søndergaards skuffelse over, at lige præcis hans dagsorden ikke blev diskuteret under mit møde med den amerikanske præsident.
Men hr. Søren Søndergaard må altså have forståelse for, at hvis jeg skulle have brugt tiden på at drøfte alle hr. Søren Søndergards kæpheste, ville der jo ikke være blevet tid til overhovedet at drøfte det, der virkelig betyder noget i verdenspolitikken.
Søren Søndergaard (EL), 2003-05-14:
Jeg kan fuldstændig bekræfte, hvad statsministeren sagde - hvis statsministeren ikke har hørt, at amerikanske myndigheder har givet udtryk for en interesse i hærchefen, hvad angår at spille en rolle i opgøret med Saddam Hussein, så befinder vi os helt bestemt i forskellige verdener.
Men det er jo sådan set ligegyldigt, hvilke verdener vi befinder os i.
Det, der ikke er så ligegyldigt, er, at jeg synes, det er ærgerligt, at statsministeren ikke benytter den lejlighed til at rejse det spørgsmål, som statsministeren jo selv noterer blev rejst i et brev fra justitsministeren i begyndelsen af april, altså for over en måned siden.
Derfor var det en naturlig lejlighed til, hvis man var interesseret i det, at få rejst de her spørgsmål.
Jeg forstår på statsministeren, at det ville statsministeren ikke.
Det er jeg ked af.
Jeg synes, der er kommet for lidt ud af besøget. Hverken den del er der kommet noget ud af, eller den del, der handler om, hvilket perspektiv man egentlig har for, hvor lang tid besættelsen af Irak skal vare.
Jeg synes, det er ærgerligt, at der ikke kom lidt mere ud af det besøg.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-05-14:
Fordi vi i øjeblikket befinder os fuldstændig i hr. Søren Søndergaards egen fantasiverden, eventyrverden.
Jeg har ikke hørt noget udtrykt amerikansk ønske om, at den tidligere irakiske hærchef skulle spille nogen rolle i Irak.
Jeg kender i øvrigt ikke noget til hærchefens skæbne, og som hr. Søren Søndergaard er bekendt med, har justitsministeren den 2. april, tror jeg det er, rettet en henvendelse til den herværende amerikanske ambassade med anmodning om oplysninger, såfremt de amerikanske myndigheder er i stand til at give sådanne oplysninger.
Og, som hr. Søren Søndergaard i øvrigt også er bekendt med, har justitsministeren sendt en udførlig redegørelse til Folketingets Retsudvalg om sagen vedrørende den tidligere irakiske hærchef, og den kan jeg i det hele henholde mig til.
Villy Søvndal (SF), 2003-05-14:
Det kan godt undre lidt, at statsministeren er så sikker på de garantier, for hvis statsministeren læser, hvad et nuværende medlem af den amerikanske administration tidligere har sagt, er sagen sådan set meget enklere.
Derfor synes jeg måske, statsministeren burde eje tvivlens nådegave og prøve at læse op på kilder fra den amerikanske administration. Jeg vil godt komme med et kort citat.
Paul Wolfowitz, den amerikanske viceforsvarsminister, siger i 1992: »Adgangen til vitale ressourcer, primært olien i Den Persiske Golf, er så afgørende for USA, at det begrunder planer for en militær intervention af Irak.«
Jeg tror, det vil være forkert ramt, hvis man beskylder Wolfowitz for at være antiamerikansk; det tror jeg heller ikke statsministeren ville.
Han tilhører jo flokken af det yderste højre, der nu har taget magten i USA.
Men han siger det sådan set meget klart, at USA har en interesse i olien, og derfor bør man sikre sig den vitale interesse ved at intervenere i Irak.
Det siger han så tidligt som i 1992.
Hvordan kan det så være, at statsministeren så hårdhjertet benægter det, som selv nuværende medlemmer af den amerikanske administration siger, nemlig at det kan have sin rigtighed?
Det er det ene spørgsmål.
Det andet spørgsmål er: Hvis man så kigger på den faktiske opbygning af det sted, olieindtægterne skal administreres fra, så skal det foregå i et irakisk fond, der kontrolleres af besættelsesmagterne, i det her tilfælde USA og England.
De bestemmer suverænt pengenes anvendelse.
Pengene opbevares i den irakiske centralbank, der i øvrigt administreres af en direktør, der er tidligere vicefinansminister.
Er det så ikke en fantastisk påstand, statsministeren kom med lige nu?
Søren Søndergaard (EL), 2003-05-14:
Det kommer bestemt an på, hvad manden skal lave.
Det er klart, at hvis han er på badeferie på Tenerife eller sådan noget, er jeg fuldstændig enig med statsministeren, så er det da ligegyldigt, bortset fra at det er lidt krænkende for i hvert fald min og formentlig også andres retsbevidsthed, at en person, som er mistænkt for at have begået mord på tusindvis af mennesker, får lov til at slippe af sted på den måde.
Men hvis det er tiltænkt, at han skal spille en rolle i Irak, som forskellige amerikanere tidligere gentagne gange har insisteret på at han skulle, er det jo lige præcis kernen i spørgsmålet om, hvad den besættelse går ud på.
Går den besættelse ud på at sikre demokrati og menneskerettigheder og retfærdighed?
Eller går den besættelse ud på at installere nogle folk ved magten, som man har kontrol med, og som kan gøre det, man ønsker?
Så jeg synes da bestemt, at det lige præcis er et centralt spørgsmål, når vi snakker om Iraks fremtid, at få afklaret: Hvad skal der egentlig ske med den person?
Skal han spille en rolle i Irak fremover?
Er det stadig væk den amerikanske opfattelse, eller har man ændret opfattelse?
Hvorfor spurgte statsministeren ikke om det?
Der er vel et behov for, at man får klarlagt, især i en situation, hvor Danmark er besættelsesmagt sammen med USA, at vi ikke reelt kommer til at indgå i en besættelse, som betyder, at der bliver betalt en overpris med irakiske oliepenge for projekter, som amerikanske firmaer eller andre udvalgte firmaer får.
En af de få måder at undgå det på er vel, at der er en eller anden form for åben og gennemskuelig licitation, hvor der er mulighed for at vælge de bedste og de billigste.
Når statsministeren ikke kan sige andet, end at han er sikker på det, så vil jeg i hvert fald bede ham om at give et positivt tilsagn til hr. Keld Albrechtsens spørgsmål om at komme med en sådan redegørelse til Folketinget.
Pia Gjellerup (S), 2003-05-14:
Nu fik statsministeren reduceret det til et forholdsvis lille problem.
Jeg tror, vi har brugt en del tid i dag på at tale om demokrati, og en væsentlig del af demokratiet er, at parlamentet får korrekte og fyldestgørende oplysninger.
Det har vi også vedtaget lovgivning om, og sådan skal det være.
Her har vi en sag, hvor det imidlertid er sådan, at det ikke er udtryk for det, der er foregået.
Her er tale om helt alvorlige mistanker om videregivelse af forkert information, forsøg på vildledning af Folketinget og tilbageholdelse af information, som ministeren kendte til.
Er det sådan, at det er, fordi statsministeren faktisk har blåstemplet det, som kirkeministeren har foretaget sig, med sin uforbeholdne støtte i forrige uge til kirkeministeren?
På trods af ministerens viden er der ikke videregivet oplysninger til Folketinget, hvilket har gjort, at Folketinget ikke kunne agere, sådan som man måtte forvente at et Folketing gerne ønskede det, og som man i hvert tilfælde under alle omstændigheder burde have viden om for at vurdere, om man ville reagere.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-05-14:
Nu er hr. Keld Albrechtsen så hensynsfuld at inddrage mine egne erfaringer.
Jeg kan kun sige til hr. Keld Albrechtsen, at mine egne erfaringer gennem 25 år her i Folketinget dels er, at det i hvert fald som udgangspunkt ikke altid er tilrådeligt at følge hr. Keld Albrechtsens råd, dels at man ikke skal lade sig piske rundt af øjeblikkelige ophidsede stemninger, men netop handle velovervejet, roligt og tilrettelagt, bl.a. fordi det, som fru Pia Gjellerup er inde på, også handler om de berørtes retsstilling.
Det handler også om, at vi i hele tilrettelæggelsen af sådan nogle forløb tager ordentligt hensyn til, hvad det er for ressourcer, vi sætter i gang, i forhold til det problem, der måtte være.
Og der er undersøgelseskommissioner altså et ret stort apparat at sætte i gang.
Vi har det redskab, fordi der skal være mulighed for at lave sådanne undersøgelser, men vi har altså også andre instrumenter, som kan bringes i anvendelse.
Jeg synes, at muligheden for at bruge en advokatundersøgelse er et hensigtsmæssigt instrument.
Som jeg før sagde, er der jo den mulighed, at hvis en advokat så siger, at han ikke med de instrumenter, han har til rådighed, kan komme ordentligt til bunds i sagen, ja, så kan man tage op til overvejelse, om man så skal køre en tak op, om jeg så må sige, i den model, der skal bruges til undersøgelsen.
Jeg synes faktisk, at det er en meget hensigtsmæssig fremgangsmåde.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-05-14:
Statsministeren er jo nok opmærksom på, at denne her sag handler om en alvorlig mistanke om kreativ bogføring, og jeg går ud fra, at statsministeren med sin egen baggrund er enig i, at netop sådanne sager bør man tage yderst alvorligt.
Det håber jeg at statsministeren er enig i, også på baggrund af sine egne erfaringer.
På den baggrund er det helt overraskende, at statsministeren ikke med det samme siger: Jamen lad os få den kommissionsundersøgelse.
Hvis det var sådan, at statsministeren mente, at dette her var regeringen bedst tjent med at få afklaret til bunds, var det lige præcis det, statsministeren ville gøre.
Derfor får man altså på baggrund af statsministerens svar det indtryk, at der i regeringen ikke er den helt store interesse i at komme helt til bunds i denne sag.
Pia Gjellerup (S), 2003-05-14:
Sagen handler jo dels om et økonomisk forløb, dels om en række orienteringer til Folketinget, som i bedste fald er stærkt misvisende.
Her er der selvfølgelig en meget god grund til at sikre, at embedsværket bliver retligt ordentligt behandlet og får lejlighed til at redegøre for, både skriftligt og mundtligt, hvilket grundlag ministeren har haft.
Der er også god grund til at sørge for, at ministeren får en retfærdig behandling, at vi ikke bare kan se køen ved håndvasken, men at ministeren faktisk også får den retligt betryggende behandling, som en undersøgelseskommission vil være udtryk for
, idet der jo både skriftligt og mundtligt afgives oplysninger og i mundtlig form under vidneansvar. Jeg vil høre, om statsministeren ikke vil være med til at sikre ikke alene Folketinget og offentligheden en afklaring, men også ministeren en ordentlig retsstilling.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-05-14:
Jeg vil sige til både hr. Keld Albrechtsen og til fru Pia
Gjellerup, at der overhovedet ikke er tale om at ville beskytte kirkeministeren imod, at sagen bliver opklaret og undersøgt.
Det er der heller ikke nogen som helst grund til.
Tværtimod er det jo sådan, at i denne sag har kirkeministeren fra første færd været en drivende kraft i selv at søge opklaret, hvad der måtte være foregået. Jeg vil blot sige til fru Pia Gjellerup, at det at nedsætte undersøgelseskommissioner jo altså er et ret tungt apparat at sætte i gang.
Derfor synes jeg faktisk, at det er meget hensigtsmæssigt, at en minister har den mulighed at kunne sige: Kan vi nu ikke få en række uklare forløb udredt af en advokat, som med friske øjne og uvildigt kan klarlægge, hvad der rent faktisk er passeret i sagen?
Jeg synes faktisk, at det er en meget hensigtsmæssig måde i stedet for at rulle en masse store kanoner frem med det samme.
Det er jo derfor, at man har den variation af redskaber til sin rådighed.
Så skal jeg kun sige, at hr. Jesper Langballe har ret i sin forudsigelse af, at jeg ikke på nogen måde vil gå ind i de udtalelser, som biskop Arendt er kommet med.
Jeg kan kun sige til hr. Jesper Langballe, at kirkeministeren fra første færd selv har været en drivende kraft i at søge denne her sag opklaret, så jeg synes ikke, at man på nogen måde kan beskylde kirkeministeren for at ville unddrage sig, at sagen bliver fuldt oplyst.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-05-14:
Jeg er ikke enig i det synspunkt, at det her skulle være meget kompliceret.
Jeg synes desværre, det tegner et meget enkelt billede.
Derfor vil jeg godt spørge statsministeren, om det virkelig kan være statsministerens opfattelse, at det er rigtigt, at en minister, som selv er involveret i en sag, går ud og beslutter en advokatundersøgelse, hvor man på forhånd ved, at den ikke kan føre til en tilbundsgående opklaring af et forløb
Det ligger i selve sagens natur, at det kan advokatundersøgelsen ikke, for den råder ikke over de nødvendige instrumenter til at få afklaret forholdene.
Det er jo meget enkelt. Så kan jeg høre, at statsministeren måske alligevel håber, at advokaten af sig selv vil erkende, at hans undersøgelse ikke vil være tilstrækkelig, og at advokaten så vil komme og sige, at vi hellere må have en kommissionsundersøgelse.
Men ærlig talt, er det ikke statsministerens pligt allerede nu at drage den konklusion, for ellers kommer vi jo i den situation, at statsministeren bliver medansvarlig for de forsøg på at feje det ind under gulvtæppet, som i øjeblikket udøves af kirkeministeren.
Jesper Langballe (DF), 2003-05-14:
Det kan formentlig være sin sag for statsministeren at gå ind i substansen af denne komplicerede sag.
Derfor er det ikke sikkert, at statsministeren vil svare på mit medspørgsmål vedrørende det brev, som biskop Niels Henrik Arendt har sendt, hvor sagen jo forekommer at være den, at biskoppen ganske har misforstået situationen, hvilket et notat fra samrådet i sommer mellem biskopperne og ministeren jo ganske tydeligt viser, hvor hverken biskopperne eller ministeren havde nogen som helst bevidsthed om nogen form for kreativ bogføring.
Jeg vil i stedet spørge statsministeren, om statsministeren ikke er enig med mig i, at de kommende undersøgelser netop kan tjene til, at man fremover kan undgå den slags mytedannelser, som svirrer i luften i øjeblikket i anledning af den igangværende kalkunjagt.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-05-14:
Det er egentlig fantastisk.
Jeg kan ikke lade være med at sidde tilbage med det der forstemmende indtryk af, at venstrefløjen er evigt bekymret.
Det må være en frygtelig tilværelse at gå rundt og være så evigt bekymret om fremtiden.
Før Irakkrigen startede, var venstrefløjen dybt bekymret over det, der nu gik i gang.
Mens Irakkrigen forløb, var venstrefløjen gentagne gange dybt bekymret over den måde, det forløb på, og da det hele nu efter omstændighederne er forløbet succesfuldt og vi nu står over for genopbygningen, er venstrefløjen igen dybt bekymret over, om genopbygningen vil finde sted på ordentlige vilkår.
Og sådan går man rundt hele sit liv og er dybt bekymret over fremtiden.
Jeg kunne godt ønske mig, at venstrefløjen kunne glæde sig bare en lille smule over, at den gamle diktator er væk, og at der nu er muligheder for at bygge et nyt, frit samfund op, hvor irakerne ikke skal være bange for i det daglige at blive forfulgt.
Lad mig så endelig sige til hr. Villy Søvndal: Jeg kunne ikke drømme om at beklage de udtalelser, jeg er kommet med i anledning af kommissær Poul Nielsons udtalelser.
Han har aldeles ikke ret.
Og der er jo også en officiel tilkendegivelse fra Europa-Kommissionen ved pressetalsmanden, som har fastslået, at Poul Nielson ikke udtaler sig på Kommissionens vegne, men på egne vegne.
Så jeg står jo helt åbenbart ikke alene i min bedømmelse af, at kommissæren havde uret.
Pia Gjellerup (S), 2003-05-14:
Jeg kan forstå, at statsministeren mener, at man skal involvere mange i denne her sag, som handler om, at man skal søge at rense et medlem af regeringen.
Først har man forsøgt med Rigsrevisionen.
Advokatundersøgelsen vil jo ikke få lejlighed til at afhøre embedsmænd under vidneansvar.
Advokaten vil være henvist til at se sagens akter og muligvis læse Kristeligt Dagblad eller Jyllands-Posten, som jo også beriger os med udsagn i disse dage, særlig interessante udsagn i øvrigt, men næppe af den retligt betryggende valør, som kræves i forhold til en undersøgelse, hverken en advokatundersøgelse eller en undersøgelseskommission.
Derfor vil jeg høre, om statsministeren ikke alvorligt vil overveje at lade være med at beskytte en minister ved at anvende en forkert undersøgelsesform.
Ole Stavad (S), 2003-05-14:
Jeg vil godt spørge statsministeren: Hvis man står med en konkret sag, hvor der fra de involverede parter har været en række oplysninger, som de uopfordret er kommet med, som giver et andet billede end det, der kan tegnes af det skriftlige materiale - jeg tænker helt konkret, for at vi ikke skal snakke i kodesprog - og hvis vi tager diskussionen mellem kirkeministeren og Folketinget, er der kommet et meget vægtigt bidrag fra en af biskopperne, som er sendt til kirkeministeren og også til Folketingets Kirkeudvalg, og som bidrager med nogle meget konkrete oplysninger om, hvad der er foregået på et møde, hvorfra der ikke findes skriftligt materiale - der er ingen referater - mener statsministeren så ikke, at sådan noget giver belæg for, at det at kunne foretage vidneafhøringer er ret afgørende for at få et sandt billede?
Pia Gjellerup (S), 2003-05-14:
Jeg vil takke for svaret.
Det fornemmes da i hvert fald, at vi er i samme boldgade, når vi taler om både Nordskov Nielsen-undersøgelsen og om Folketingets efterfølgende lovvedtagelse.
Når statsministeren så taler om forskellige former, der også kunne anvendes ved siden af de undersøgelseskommissioner, vi har vedtaget i 1999, er det jo rigtigt, at det kan man, for man kan anvende advokatundersøgelser. Jeg vil gerne spørge statsministeren: Finder statsministeren det betryggende, at det er en minister og tilsyneladende i en mere aktuel situation en enkelt berørt minister, der beslutter sig for, at denne sag lige netop er velegnet til en advokatundersøgelse?
Alle andre undersøges under ikke retligt betryggende former, for det vil det være, når man kun kan udtale sig mundtligt til pressen, mens man over for den, der skal undersøge, nemlig advokaten, alene kan lægge vægt på det skriftlige materiale, men ministeren selv unddrager sig enhver form for undersøgelse. Finder statsministeren, at en advokatundersøgelse her er særlig velegnede og retligt og demokratisk betryggende, eller skal man netop dér anvende det instrument, som Folketinget og mange andre har gjort sig store anstrengelser for at skaffe til verden?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-05-14:
I tilfælde, hvor der kan være behov for at undersøge forhold i den statslige forvaltning, er det regeringens opfattelse, at man ved beslutningen om, hvilken form for undersøgelse man skal bruge, skal inddrage de synspunkter, der er nævnt i den såkaldte Nordskov Nielsen-betænkning fra 1996.
Det var i øvrigt den betænkning, der dannede grundlag for loven om undersøgelseskommissioner, som Folketinget vedtog i 1999.
Det fremgår bl.a. af den betænkning, at muligheden for at lade forhold i den statslige forvaltning undersøge ved en undersøgelseskommission ikke udelukker, at man kan anvende advokatundersøgelser, dvs. en undersøgelsesform, hvor vedkommende minister anmoder en advokat om at undersøge de pågældende forhold ved at foretage en gennemgang af relevant skriftligt materiale i sagen, men uden adgang til at afhøre de berørte personer eller indhente skriftlige udtalelser fra dem.
I den forbindelse bliver det så anført i betænkningen som et almindeligt synspunkt, at der af hensyn til retsstillingen for de berørte embedsmænd bør nedsættes en undersøgelseskommission, hvis der til brug for en vurdering af spørgsmålet om embedsmænds eventuelle retlige ansvar må forventes at skulle foretages afhøringer.
Jeg kan oplyse, at jeg er enig i de synspunkter, der bliver anført i betænkningen.
Pia Gjellerup (S), 2003-05-14:
Folketinget har i bred enighed og efter meget, meget grundige forarbejder vedtaget nogle forretningsgange, et lovgrundlag, hvorunder man kan foretage undersøgelser i de tilfælde, hvor der er ministre og/eller embedsmænd, der er mistænkt for at have givet enten en dårlig rådgivning eller direkte misinformation, en dårlig håndtering af sager, manglende opfyldelse af ansvar, herunder fra ministres side en ukorrekt og ikkefyldestgørende information over for Folketinget.
Sådanne undersøgelser har vi altså drøftet ganske meget i de senere år og er blevet enige om meget bredt i Folketinget.
Jeg vil høre, om statsministeren fortsat er af den opfattelse, at det er den form for undersøgelser, der tjener til en ordentlig afklaring over for Folketinget og offentligheden, og ikke undersøgelser, hvor man ikke kan føre vidner under betryggende retlige forhold.
»Er statsministeren enig i, at den mest forsvarlige form for undersøgelse af embedsmænds rolle og ministres ansvar i sager, hvor der er rejst alvorlig tvivl om misinformation fra embedsmænd til en minister og alvorlige anklager om en ministers misinformation af Folketinget, er en undersøgelsesform, hvor en dommer kan gennemse samtlige akter og foretage de nødvendige afhøringer, hvorefter såvel de implicerede som offentligheden kan behandles og informeres korrekt?«
Statsministeren har tidligere været af den opfattelse, at den mest forsvarlige undersøgelsesform ville være en, hvor en dommer forestår undersøgelsen, og hvor der kan afgives vidneforklaringer i retligt betryggende rammer.
Folketinget har efter meget grundige forberedelser i bred enighed skabt et lovgrundlag for sådanne dommerundersøgelser for at sikre en fuldstændig indsigt og afklaring af en sags rette sammenhæng og dermed en retfærdig placering af et evt. ansvar for de fejl og mangler, der måtte være ved såvel embedsværkets håndtering af sagens elementer som ministerens varetagelse af sit ansvar, herunder en korrekt og fyldestgørende information over for Folketinget.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-05-14:
Jamen USA vil ikke sætte sig på olien.
Hele konstruktionen går ud på at sikre, at ejerskabet til olien netop er hos det irakiske folk, og at pengene fra olien går til det irakiske folk i forbindelse med genopbygningen af Irak.
Det kan ikke siges klarere.
Det er hele koalitionens holdning og selvfølgelig også den danske regerings holdning. Hermed sluttede spørgsmålet.
Villy Søvndal (SF), 2003-05-14:
Jeg takker for svaret, som måske ikke var et svar på spørgsmålet, men mere statsministerens - kan man sige - omgang i forhold til ubearbejdede traumer i forhold til venstrefløjen.
Dem forstår jeg statsministeren har et specielt behov for at få pudset lidt af hver onsdag.
Det er helt i orden. Men jeg synes, der var nogle fejl i statsministerens svar.
En af dem er, at han snakkede om venstrefløjen, men det, vi diskuterer, er Poul Nielsons udsagn.
Jeg vil stærkt advare imod at henregne Poul Nielson til venstrefløjen.
Det tror jeg også selv han ville føle sig voldsomt sat i bås ved.
Mig bekendt har han altid tilhørt en anden position i Socialdemokratiet.
Jeg har dokumenteret, at de er på linje med Wolfowitz' udtalelser fra 1992.
Jeg vil også advare statsministeren imod at henregne Wolfowitz under den yderste venstrefløj.
Wolfowitz ville blive ganske rasende, hvis han hørte om, at det havde statsministeren antydet.
Vi har i øvrigt hele tiden sagt, at olien var central.
Det er ikke noget nyt argument.
Det er et argument, der daglig bekræftes, og derfor er mit sidste spørgsmål: Hvis nu USA sætter sig på olien, som det ser ud til lige nu, vil de så møde kraftige protester fra statsministeren?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-05-14:
Ja, jeg synes da bestemt, at det er relevant, at en minister betjener sig af de instrumenter, der nu kan være til at søge en sag afklaret.
Det er jo sådan, at det er muligt i forbindelse med iværksættelsen af en advokatundersøgelse at anmode advokaten om så tidligt som muligt i gennemgangen af sagen at søge afklaret, om der inden for rammerne af en sådan undersøgelse - det vil sige ved oplysning af sagen på det foreliggende skriftlige grundlag - vil kunne foretages en tilstrækkelig belysning af de forhold, som undersøgelsen omfatter.
I lyset af advokatens vurdering vil det så være muligt at tage spørgsmålet om, hvilken undersøgelsesform der er den rigtige, op til fornyet overvejelse.
Derfor synes jeg faktisk, at det er en meget hensigtsmæssig måde at arbejde sig ind i en sag på.