runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Rasmus Prehn (S), 2006-11-16:
Lad mig starte med det sidste først.
Altså, jeg har jo ikke givet nogen garanti for, at vi vil finansiere de her ting, jeg har bare sagt, at vi vil være i dialog om tingene og prøve at finde en løsning.
Jeg synes selvfølgelig, at vi skal lytte, når universiteterne kommer og siger, at de har de og de problemer, og så må vi prøve at løse dem.
Det, jeg bare ikke vil sige, er, at vi på forhånd godtager den præmis, at det koster en hel masse penge, for det ved vi ikke noget om endnu.
Og vi går ud fra, at når man ad frivillighedens vej har lavet fusioner, er det også, fordi man tror på, at de kan give noget synergi og noget plus på kontoen.
Med hensyn til det med at være stolt og glad sagde jeg faktisk ikke, at jeg var stolt og glad over universitetsloven – så har jeg i hvert fald udtrykt mig uklart.
Jeg sad jo slet ikke i Folketinget på det tidspunkt, hvor den lov blev til.
Nej, det, jeg sagde at jeg var stolt og glad over, var, at vi i forligskredsen havde fået indflydelse på de her ting i en positiv retning.
Og det synes jeg da man skal have lov at glæde sig over.
Fru Margrethe Vestager, som er en meget garvet forhandler, ved jo udmærket, at man ikke kan få alt igennem.
Man må jo glæde sig over det, man kan få, ellers bliver tilværelsen simpelt hen for trist.
Som jeg prøvede at sige i mit første svar, er jeg overbevist om, at universiteterne selv vil gøre opmærksom på det, hvis der opstår problemer på det her område.
Vi har jo heldigvis nogle meget aktive og dygtige universiteter, som nok skal gøre opmærksom på det, hvis skoen trykker og der opstår problemer.
Og det er der, jeg siger, at vi skal tage det meget alvorligt, hvad det er for nogle udmeldinger, de kommer med.
Men at vedtage her i dag, at vi skal stå parat med en blankocheck, så universiteterne bare skal ringe og sige, hvad det koster, er jeg altså ikke med på.
Det må stå for De Radikales egen regning.
Jeg er sikker på, at vi ved at være i dialog med universiteterne finder en løsning, og Socialdemokratiet vil gerne være med til i en eventuel fremtidig forhandling om en finanslov at finde penge til eventuelle ekstraudgifter på det her område.
Men jeg vil ikke stå og love noget konkret endnu.
Jeg tror, at det mange steder vil vise sig, at det også giver plus på kontoen at lave fusioner.
Charlotte Fischer (RV), 2006-11-16:
Nu kan man diskutere, hvad frivillighed er.
Men vores pointe er jo sådan set, at vi synes, det skal være mere ærligt.
Vi synes ikke, det her er helt ærligt.
Det handler jo ikke om, at vi skal sidde med vores lommeregnere og lave egne beregninger af, hvad vi synes det skal koste.
Det handler om, at vi sammen med universiteterne får de bedst mulige bud på, hvad det koster.
Der er jo pokkers til forskel på, om det koster 20 mio. kr. eller koster i nærheden af 1 mia. kr. at lave de her fusioner.
Derfor er det jo ikke ærligt, hvis vi sådan lader som ingenting og siger, at det måske ikke koster så meget eller et eller andet, og det så i sidste ende bliver sådan, at universiteterne skal hente midlerne fra uddannelserne og forskningen, for så bliver uddannelserne og forskningen ikke så meget bedre, som vi havde gået og håbet på og bildt befolkningen ind.
Ville det ikke være mere ærligt, at man får tingene på bordet og laver det bedst mulige skøn, så man kan få en ærlig og åben debat om, hvad vi tror det koster, hvor meget der skal hentes fra de kasser, der er, og hvor meget vi kan få betalt andre steder?
Det ville da være mere ærligt, ikke sandt?
Rasmus Prehn (S), 2006-11-16:
Jeg tror, vi fra politisk side skal være meget påpasselige med at udtale os om, hvad vi regner med det kommer til at koste.
Og jeg tror, vi skal have tillid til, at man på universiteterne, hvor man jo ad frivillighedens vej har valgt at lave sammenlægninger, gør sig nogle overvejelser om, hvordan man får det til at fungere bedst muligt.
Jeg tror, der er flere steder, hvor det ikke her og nu vil medføre en række store udgifter; jeg kan bl.a. fra min egen hjemegn nævne Aalborg Universitet, som jo fusionerer med Statens Byggeforskningsinstitut, hvor man har tænkt sig at have en lidt lang proces med hensyn til at få fælles it-udstyr, fælles telefonsystem og alle de her forskellige sådan mere organisatoriske ting.
Selvfølgelig vil der være nogle udgifter forbundet med sammenlægning, men der vil også være en masse synergi og en masse nye muligheder, som jo så også vil betyde et plus.
Så jeg tror, at universiteterne i løbet af et år eller to selv vil komme med nogle vurderinger af, hvad det har kostet dem osv.
Og så må vi forholde os til, om det er noget, vi skal tage med i finansloven eller andre steder, hvor vi skal sætte penge af til at løse det konkrete problem, hvis det er der.
Jeg tror jo bare et eller andet sted på, at når man har valgt at lave en fusion ad frivillighedens vej, er det, fordi man tror, at det er noget, der kan betale sig og dermed på sigt vil tjene sig hjem.
Så lad os nu se, hvordan det går.
Jeg tror, vi fra politisk side skal passe på med at skrue forventningerne op til, at der ligesom skal bruges en hel masse penge.
Selv om Socialdemokratiet normalt bliver beskyldt for at ville bruge mange penge, vil jeg gerne sige, at der i den her sammenhæng ingen grund er til på forhånd at love en masse penge, inden vi ved, hvad det kommer til at koste.
Charlotte Fischer (RV), 2006-11-16:
Jeg er meget glad for at høre, at Socialdemokratiets ordfører stiller krav om, at det er en uafhængig evaluering.
Vi må så få bekræftet af ministeren, om han har samme opfattelse.
Med hensyn til hvad fusionerne koster, har vi det synspunkt, at vi – når nu fusionerne bliver til noget – i hvert fald bør finde ud af, hvad de koster.
Der svirrer tocifrede millionbeløb rundt i luften, og nogle snakker om milliarder af kroner.
Mener Socialdemokratiets ordfører ikke, at det redelige og ordentlige ville være at finde ud af, hvad det koster?
Så kan vi jo bagefter diskutere, om universiteterne har pengene selv, om de skal finde dem nogle andre steder, om de skal have lånemuligheder, eller hvad det skal være.
Men første skridt må være at finde ud af det, og jeg ved ikke, om Socialdemokratiets ordfører har en fornemmelse af, hvad det koster.
Er det mellem 10 millioner og 1 milliard kroner?
Hvor stor er regningen?
Rasmus Prehn (S), 2006-11-16:
Det er meget vigtigt, at vi får belyst de problemer, der har været fremme i bl.a. Information.
Det vil jeg meget gerne være med til.
2009 har, synes vi, været en rimelig tidshorisont at sætte af, for at universitetsloven kan få lov at virke et stykke tid.
Men undervejs i processen kan vi bruge forligskredsen til at tage konkrete problemstillinger op i og prøve at løse dem, og så kan vi lave en mere gennemgribende evaluering i 2009.
Jeg synes, det er en fin tidshorisont, og jeg synes faktisk også, at det er relativt hurtigt.
Per Clausen (EL), 2006-11-16:
Det sidste er jeg selvfølgelig meget glad for, for så er vi jo allerede kommet et skridt videre.
Jeg vil nu alligevel bore lidt i, hvorfor vi skal vente til 2009 med at få evalueret universitetsloven.
Hr. Rasmus Prehn siger, at det er, fordi der skal være tid til det.
Jeg har nu ikke indtryk af, at man har tænkt sig at starte nu og lave et grundigt forskningsarbejde, der varer to år.
Jeg har indtryk af, at regeringen har planlagt, man kan klare det i 2009.
Så jeg vil bare spørge hr. Rasmus Prehn, om han i grunden ikke mener, at vi har erfaringer nok med universitetsloven nu til, at vi godt kunne gennemføre analysen nu.
Det er måske i virkeligheden, fordi hr. Rasmus Prehn er kommet til at udtale sig lidt for bombastisk eller lidt for præcist om, hvad han ønskede at få lavet om, at vi er nødt til ligesom at få lidt luft og lidt tid, sådan at tiden kan gå og folk kan glemme, at hr. Rasmus Prehn har sendt meget klare signaler om, at han ønskede universitetsloven ændret, sådan at medarbejder- og studenterindflydelsen blev forbedret.
Rasmus Prehn (S), 2006-11-16:
Med hensyn til hurtigst muligt havde jeg personligt hellere set, at vi havde kunnet evaluere noget tidligere.
Men jeg har jo også lyttet til, hvad Enhedslisten har sagt, og jeg har fået indtryk af, at det, at der kun var et år til sammenlægningerne, var alt for hurtigt.
Det har jeg naturligvis lyttet til.
Så jeg har sådan tænkt, at hvis vi nu skal have en ordentlig proces og ordentlig tid, er vi nødt til at have mindst 2 år.
For vi er nødt til også at lade universitetsloven virke, det kan jo ikke være rimeligt over for medarbejdere, forskere, studerende osv. at gå og lave tingene om hele tiden.
Man er nødt til at have en proces, hvor man ligesom kan kigge på det og sige: Der skal være en periode til at evaluere det.
I samarbejde med regeringen har vi altså fundet, at 2009 er en rimelig tidshorisont.
Så undgår vi jo, at Enhedslisten igen kommer og siger: Der er alt for kort tid, nu går det alt for hurtigt og sådan nogle ting.
Med hensyn til uafhængigheden vil jeg sige, at det måske godt kunne stå mere præcist i vores forslag til vedtagelse, men min forhåndsforståelse er, at det naturligvis er en uvildig undersøgelse, der skal foretages.
Nej, det vil være et uvildigt analyseinstitut, som vil komme og foretage nogle af de her ting, så vi er sikre på, at den her evaluering har værdi; ellers synes jeg ikke det har så stor værdi.
Så det har jeg givet mit ord på nu.
Per Clausen (EL), 2006-11-16:
Jeg forstod, da jeg læste Information i går, at hr. Rasmus Prehn har udtalt, at man gerne vil have evalueret universitetsloven hurtigst muligt.
Jeg vil så bare starte med at spørge hr. Rasmus Prehn om, hvad der er forklaringen på, at hurtigst muligt er i 2009; for efter min opfattelse burde det vel kunne ske noget tidligere.
Så var der lidt uklarhed i Venstres ordførers omtale af den der undersøgelse, som Videnskabsministeriet skal gennemføre.
Jeg skal bare spørge hr. Rasmus Prehn, om han er enig med mig i, at det er vigtigt, at det er en uafhængig undersøgelse, altså at den gennemføres af uafhængige forskere, og om han har aftalt det med Venstre og De Konservative.
For ellers var det oplagt at få det gjort meget hurtigt her og nu.
Margrethe Vestager (RV), 2006-11-16:
Jeg synes, det er et meget interessant indblik, vi får i den måde, som universitetsforligskredsen fungerer på.
For jeg kan forstå på ordføreren, at man er meget, meget glad for og stolt over universitetsforliget – og det er jo dejligt – men alligevel er det sådan, at ordføreren finder det nødvendigt at stille en personlig garanti for, at alle anslag imod forskningsfriheden vil blive taget op i forligskredsen.
Det synes jeg man skal notere sig.
Det andet, jeg synes man skal notere sig, er, at ordføreren lægger meget, meget stor vægt på, at det bliver en uafhængig undersøgelse, der bliver sat i værk i 2009.
Men ordet uafhængig kunne ordføreren ikke få forhandlet ind i det forslag til vedtagelse, som forligspartierne har fremsat.
Derfor glæder jeg mig selvfølgelig til at få ministerens bekræftelse på, at det er lige præcis det, der menes med de ord, der ellers ret umisforståeligt står i forslaget til vedtagelse, nemlig at det er noget, ministeren sætter i værk, altså med ministeren som bestiller, og at der altså ikke er nogen garanti for nogen uafhængighed.
Sidst, men ikke mindst, synes jeg, det er interessant, når vi lige fra Venstres ordfører har hørt, at fusionerne er fuldstændig udgiftsneutrale, og at det slet ikke er et anliggende for forligskredsen, at hr. Rasmus Prehn står her og siger, at når man ved, hvad fusionerne kommer til at koste – og jeg anerkender, at der åbenbart er en interesse for det hos hr. Rasmus Prehn – vil man se på, hvordan man kan finansiere fusionsomkostningerne.
Det vil sige, at det er et løfte fra hr. Rasmus Prehn, som jo åbenbart ikke deles af resten af forligskredsen, om, at fusionsomkostningerne vil blive finansieret.
Per Clausen (EL), 2006-11-16:
Noget andet, jeg vil spørge ministeren om, er: Mener ministeren ikke, at når man diskuterer medarbejderindflydelse, debatklimaet på universiteterne og fusioner mellem forskellige institutioner, at det ville være uhyre relevant, hvis ministeren af sig selv forsøgte at inddrage de organisationer, som repræsenterer de her mennesker?
Når jeg siger det, er det, fordi jeg er sikker på, at ministeren har et stort ønske om at møde de kritikere, der findes ude i universitetsverdenen, og jeg tror faktisk, at hvis han henvendte sig til de faglige organisationer, ville de kunne hjælpe ham med at møde sådanne.
Charlotte Fischer (RV), 2006-11-16:
Nu bragte hr. Jesper Langballe selv lige før det initiativ på banen, som Dansk Folkeparti har presset igennem i forbindelse med finansloven, nemlig et nyt center for forskning i islamisme, som nu – jeg havde nær sagt: med vold og magt – skal ligge under forsvarsministeren.
Vi har stillet et stort system op, vi har Det Strategiske Forskningsråd, som ligger fuldstændig klar til den type initiativer, og så ville man undgå mistanken om, at der foregår en eller anden form for politisk bestillingsarbejde i det her.
Det, der er resultatet nu, er nemlig, at hr. Jesper Langballe igen og igen og igen skal forsvare, at det ikke er politisk bestillingsarbejde, fordi sådan ser det ud.
Ministeren siger, at forskningsfriheden er uantastet, og jeg tror egentlig, noget af det, der skiller os, er at sige, at formelt er det sådan, også siden universitetsloven blev indført, men det, vi er på jagt efter, er at finde ud af, hvordan det reelt er gået med forskningsfriheden.
Det kommer også til at gælde i forhold til sektorforskningsinstitutionerne, når de bliver fusioneret.
Det, vi må konstatere, og det er altså ikke bare noget, vi læser om i Information, er jo, at der bliver rejst kritik rundtomkring.
Derfor er det så vigtigt, at man får gennemført den her uvildige, uafhængige undersøgelse, så man kan finde ud af, om der er et mønster i det her, hvor stort problemet er, eller hvor lille det er.
I dag må man bare sige, at det er en påstand at sige, at forskningsfriheden reelt er uantastet.
Det ved vi faktisk ikke, og derfor er det, vi skal have en undersøgelse.
Det vil jeg godt bede ministeren bekræfte.
Så vil jeg sige en anden ting: Skulle jeg forstå ministeren sådan, at hvis universiteterne henvender sig og beder om mulighed for at overtage egne bygninger, så ville ministeren være positiv over for det?
Per Kaalund (S), 2006-11-16:
Herudfra vil vi så danne vores opfattelse af, hvad vi mener der er bedst for Danmark og det danske forsvar.
Så må jeg sige, at med hensyn til kapacitet kunne hr. Rune Lund høre af mit indlæg, at vi også ønsker drøftelser om andre former for kapacitet til flyvevåbenet – ikke nødvendigvis i form af et enten-eller, men måske et både-og.
F.eks. kunne kamphelikoptere måske være meget velegnede i forbindelse med de opgaver, det danske forsvar har i dag i Irak og Afghanistan, ville være meget velegnede som en kapacitet, vi også havde.
Vi har givet udtryk for nogle synspunkter, og vi vil ikke træffe denne meget store og vidtgående beslutning på baggrund af en forespørgsel fra SF, men vente, til der er et rimelig klart beslutningsgrundlag.
Rune Lund (EL), 2006-11-16:
Jeg skal ikke kunne sige, om det er hr. Per Kaalund eller mig, der ved mest om bombefly, men jeg ved bare, at der er en afgørende forskel mellem Joint Strike Fighter og de to andre.
Joint Strike Fighter er et offensivt bombefly, som er til at smide en masse bomber, og som kan være usynligt på en radar.
Det er et offensivt bombefly, som passer fint ind i den amerikanske militære tankegang, som vi f.eks. har set i Irak, og jeg kan altså ikke forstå, at Socialdemokraterne ikke kan se, at det er et stort problem.
Men lad mig stille spørgsmålet således: Hvis det nu er rigtigt, hvad jeg siger om Joint Strike Fighter, altså at det er et Stealthbombefly, hvis primære funktion er at være et offensivt bombefly, som kan smide en masse bomber over f.eks. Bagdad, vil det så være et fly, som passer godt ind i Socialdemokraternes måde at anskue forsvarspolitikken på?
Eller vil et fly, som primært er beregnet på at forsvare Danmarks territorium, være et mere velegnet fly?
Hvilken af de to flytyper er bedst, uanset hvilket af de tre fly, vi konkret har diskuteret i dag, det måtte være?
Per Kaalund (S), 2006-11-16:
Nu skal vi jo ikke op til eksamen i, hvem der ved mest om kampfly, og hvem der ved mindst om kampfly.
Jeg forstår, at hr. Rune Lund er ganske vidende på området, men alligevel tør jeg godt tage en konkurrence med hr. Rune Lund om, hvem af os to der ved mest om kampfly, og hvad de kan og ikke kan.
Hr. Rune Lund giver åbenbart udtryk for at være meget vidende, men også uden for denne sal tager jeg gerne en konkurrence om, hvem der ved mest.
Men dermed vil jeg ikke påstå, at jeg ved nok, og det er derfor, jeg ønsker, at vi i den kommende periode får belyst alt vedrørende muligheder og tekniske data, og hvad vi ellers har behov for for at kunne træffe en rigtig beslutning.
Vores vidensniveau vil forhåbentlig blive endnu højere og endnu bredere, før vi træffer beslutningen.
Rune Lund (EL), 2006-11-16:
Det er interessant, at hr. Per Kaalund ikke kan se de fjender, som et nyt kampfly skal bruges imod.
Jeg kan heller ikke se de fjender, jeg kan faktisk ikke rigtig se, at Danmark har nogen fjender, og derfor synes jeg faktisk heller ikke, det er nødvendigt at købe nye fly.
Men det er da interessant at diskutere forskellene mellem flyene, og jeg synes, det er vigtigt, at vi har denne debat i dag, for det er da tydeligt, at der mangler noget basal viden hos både Venstres og Socialdemokraternes ordfører om, hvad det er for nogle fly, vi har med at gøre.
Joint Strike Fighter er et Stealthbombefly.
Det er et fly, som kan være usynlig på radar, og det er et fly, som kan bære en masse bomber.
Det skal flyve ind, så skal det smide en masse bomber, og så skal det flyve ud igen, så det er et offensivt bombefly.
Eurofighter og Gripen er fly, som er gode til at kæmpe fly mod fly og er gode til at forsvare et territorium, altså et mere defensivt fly.
Vælger man Joint Strike Fighter, vælger man et offensivt bombefly.
Så skal man deltage i en masse krige som f.eks. Irakkrigen sammen med USA, og det synes jeg er meget problematisk.
Hvis jeg endelig skulle vælge, ville jeg hellere vælge at deltage i krige med Eurofighter end med Joint Strike Fighter, og det synes jeg også at Socialdemokraterne bør forholde sig til.
Kan det virkelig være rigtigt, at vi skal føre en politik, som bare handler om, at et offensivt bombefly skal kunne flyve uset forbi en radar og smide en masse bomber?
Det synes jeg ikke er en særlig global, solidarisk eller for den sags skyld socialistisk vision.
Per Kaalund (S), 2006-11-16:
Vi skal selvfølgelig have drøftelser og gennemgå de tekniske muligheder, der er i de tre fly, men for nærværende er min opfattelse, at de stort set kan det samme.
De produceres forskellige steder, og om det bliver det ene, andet eller tredje må dels bero på økonomien, dels på flyets muligheder og dels på, hvilke opgaver vi skal med i på forskellig vis.
At et af flyene er USA-produceret generer os ikke som sådan.
Vi har samarbejdet med USA i flere sammenhænge, men jeg har selv gjort mig overvejelser om, hvad vi egentlig skal med det.
Kampfly kan kæmpe direkte fly mod fly, som vi har set på så mange film og desværre også i virkeligheden, men de seneste år har vi ikke kunnet finde en fjende, vi som sådan har skullet slås med.
Men jeg måtte ændre opfattelse i forrige uge, hvor de franske kampfly måtte i aktion ved Libanons grænse til Israel, fordi israelerne krænkede våbenstilstandslinjen.
Det vil sige, at selv her lige før julen i 2006 kan man komme ud for, at man må bruge europæiske kampfly til at løse opgaver.
Det forudser jeg også at Danmark kan komme ud for i forskellige sammenhænge, og derfor skal vi have den nødvendige kapacitet til at løse opgaverne.
Holger K. Nielsen (SF), 2006-11-16:
Det sidste er der jo ikke megen uenighed om, men det, jeg spørger om, er: Kan hr. Per Kaalund ikke forholde sig lidt til JSF-flyet?
Lad mig spørge anderledes: Mener hr. Per Kaalund virkelig, at vi skal bruge et tocifret milliardbeløb på anskaffelse af Joint Strike Fighterflyet, der har Stealthteknologi, er udviklet i tæt samarbejde med det amerikanske forsvar og er bygget med henblik på deltagelse i den amerikanske krigsførelse?
Er anskaffelse af et fly, som vil binde os til en bestemt krigsførelse, i overensstemmelse med de visioner, Socialdemokraterne fremlægger i den nye doktrin?
Per Kaalund (S), 2006-11-16:
For det første har vi ikke, sådan som det kunne fremgå af hr. Holger K. Nielsens formulering af spørgsmålet, lagt os fast på JSF.
Vi har ikke lagt os fast på hverken den ene, anden eller tredje flytype.
Lad mig starte med at understrege det.
For det andet vil hr. Holger K. Nielsen ved en grundig gennemlæsning af vores meget omfangsrige oplæg kunne se, at angående udenrigspolitikken står der også en del om NATO, NATO-opgaver og NATO-forpligtelser.
Fra Socialdemokratiets side ønsker vi fred overalt i denne verden, vi ønsker at øge ulandshjælpen, og vi ønsker en lang række andre ting.
Men vi må også konstatere, at verden nu engang er indrettet sådan, at vi med mellemrum er nødt til at bruge militær kapacitet og militære ressourcer for at skabe mulighed for løsninger.
Det er beklageligt, men det er nødvendigt, og derfor ønsker vi at have et forsvar, som kan deltage og gøre en god indsats.
Holger K. Nielsen (SF), 2006-11-16:
Socialdemokraterne har jo lige fremlagt et programudkast til en ny udenrigspolitisk doktrin.
»Menneskets verden« hedder det, og heri beskrives en udenrigspolitik, som jeg synes lyder meget spændende.
Det siges, at det er meget væsentligt, at den civile sikkerhedspolitik får en langt, langt højere prioritet end den militære sikkerhedspolitik, og at man anerkender, at militær intervention kan være nødvendig, men kun under meget sjældne forhold og meget specifikke forudsætninger.
Per Kaalund (S), 2006-11-16:
Fra Socialdemokratiets side finder vi det helt i orden, at SF har rejst denne forespørgsel, for det er altid gavnligt med diskussion og debat.
Danmarks forsvar er jo som bekendt i lighed med en række andre landes forsvar inde i en omfattende omstillingsproces, hvilket er kommet til udtryk i forsvarsforliget for perioden 2005-2009.
I teksten til dette forlig står der bl.a., at Danmark stadig deltager i Joint Strike Fighterprojektet, og det føler vi os selvfølgelig forpligtet af og ønsker det også gerne.
Danmark har nu deltaget i projektet i næsten 10 år, og baggrunden herfor er, at F-16-kampflyene nu har været operative i mere end 25 år, og at der på et tidspunkt i en ikke al for fjern fremtid skal træffes beslutning om, i hvilket omfang der skal anskaffes nye kampfly.
Som vi ser det, er det afgørende for dimensioneringen af vores flyvevåben selvfølgelig en vurdering af, hvilke typer opgaver vi står over for i de kommende mange år, og det er i sig selv en vanskelig opgave at vurdere dette.
Er det f.eks. operationer som dem, vi så på Balkan, nærmere bestemt rettet mod Serbien, eller som i de indledende faser i Afghanistan, hvor F-16 gjorde god fyldest?
Eller er det opgaver som for nærværende i Kosovo, Irak og Afghanistan, hvor andre kapaciteter som f.eks. kamphelikoptere kunne være mere anvendelige?
Afgørelsen om nye fly skal træffes i forbindelse med et kommende forsvarsforlig for 2010 og fremefter, og de tre flytyper, der kan komme på tale, er, som det er nævnt tidligere i debatten, JSF, den svenske Gripen og den europæiske Eurofighter.
Socialdemokratiet forventer, at de alle tre vurderes på en fair og lige måde, og det skal selvfølgelig indgå i vurderingen, om det i givet fald vil være mest hensigtsmæssigt at købe en såkaldt hyldevare, altså en flytype, der er operativ og har vist sin duelighed, eller om der skal satses på et udviklingsprojekt.
Vi er indstillet på, at der tilføres ministerium og forsvar den fornødne ekspertise som hjælp og støtte til beslutningsprocessen, der bliver lang og besværlig.
Den danske industri har selvfølgelig store interesser, for der tjenes rigtig mange penge og skabes rigtig mange arbejdspladser i forbindelse med forsvarets store indkøb.
Det er vigtigt, at Danmark kan følge med i udviklingen på et højt teknologisk stade, og vi er indstillet på at drøfte fase 2, den såkaldte PSFD-aftale, i tilknytning til JSF-projektet og nå til et resultat efter afslutningen af drøftelserne.
Vi er i øvrigt også indstillet på at se på eventuelle projekter i samarbejde med Saab og EASD, der producerer Eurofigtheren.