Sophie Hæstorp Andersen (S), 2003-02-19:
Jeg vil godt sige tak for debatten, som foregår på et lidt sent tidspunkt, og selvfølgelig efter at vi har haft en meget stor debat om L 106, regeringens forslag.
Jeg vil sige, at baggrunden for forslaget ikke alene er denne regering, men at der i det hele taget med den samfundsudvikling er et øget behov for information om bl.a. sundhedsydelser.
Den 7. marts 2002 udgav Indenrigs- og Sundhedsministeriet faktisk vejledninger til kommunerne om sammenlignelig brugerinformation om dagtilbud, folkeskolen, ældreområdet og gymnasiet.
Ideen var, at man skulle give brugerne en information om de enkelte institutioners serviceydelser, der er stillet op på en måde, så det faktisk bliver muligt direkte at sammenligne kvalitet og den leverede service.
På det område foreslår man faktisk, at man kan bruge en hjemmeside som informationskanal.
Hvis man derimod tager sundhedsområdet, så mener regeringen åbenbart, at fuldstændig fri reklame vil være den eneste rigtige vej.
Det må jeg indrømme at jeg ikke helt forstår, når man ellers har nogle meget gode holdninger til, hvordan man sikrer kvalitetssikret information på en lang række andre områder til borgerne.
Jeg mener, at det her forslag er et alternativ til regeringens eget forslag om en liberalisering af reklamereglerne for sundhedsydelser.
Det er et forslag, som faktisk lever op til det sympatiske ønske, der fik regeringen til at fremsætte L 106, nemlig ønsket om at sikre bedre information til patienterne.
Alligevel er jeg efter debatten her i dag, og det var jeg også, efter at vi havde førstebehandlingen af L 106, blevet ramt af sådan en modbydelig tanke, en modbydelig mistanke om, at regeringen og tilsyneladende også Dansk Folkeparti ikke kun er interesseret i mere information til patienterne.
Det virker nemlig, som om lødig information tilsyneladende ikke er nok, hvis man er Venstremand eller fra Dansk Folkeparti.
Der skal også lovprisninger til.
Man skal have lov til at skrive, hvor fantastisk man er.
Man skal have lov til fuldstændig uden dokumentation at sige en masse ting om, hvor fantastisk en sundhedsydelse er.
Og man skal have lov til at lade milliarderne, reklamekronerne, rulle hen over stepperne og løbende fodre folk med reklamer om, at de bør lade sig teste for det ene og det andet, og at de nu kan få to CT-skanninger for en skannings pris; tag en kæreste eller en veninde med dig.
Det er faktisk set i USA Men reklame og information mener jeg faktisk ikke er det samme.
Hvis det fremstår på den måde, er det forkert.
Det, vi foreslår, er, at Sundhedsstyrelsen skal lave en lang række retningslinjer for de oplysninger og så være løbende tilsynsmyndighed på området.
Det kunne måske godt stå lidt klarere i forslaget.
Det er ikke sådan, at det hver gang skal godkendes på forhånd.
Vi skal holde fast i, at sundhedsydelser er mere end blot varer på lige fod med alle andre.
Jeg mener ikke, at det er på lige fod med alle mulige andre varer.
Sundhedsydelser kan ændre ens liv meget mere radikalt, hvilket valg af cola ikke nødvendigvis kan, også selv om man nogen gange tror det efter at have set en reklame for cola, for så tror man, at man kan blive superhelt og det ene og det andet.
Der er altså forskel på de her ting.
Patienter, der skal i behandling, skal træffe nogle meget vigtige valg, og disse valg skal ikke være tilfældige, som de - indrømmer jeg - måske nogle gange er i dag.
Patienten skal have mulighed for at vælge den læge eller sundhedsperson, der har en faglig profil, der passer til patientens behov og sygdom.
Og det skal de også kunne under kyndig vejledning af f.eks. en praktiserende læge eller en anden sundhedsperson, der kan henvise videre i systemet.
Og hvem er det lige, det gavner?
Det mangler jeg stadig væk at få svar på.
Det virker, som om nogle politikere mener, at velfærdssamfundet skal være et marked, et marked, hvor vi ikke er borgere og patienter, men i stedet forbrugere, der træffer vore frie valg på baggrund af reklamekampagner, som Amtsrådsforeningen faktisk frygter, hvilket jeg også har hørt andre her i dag sige vil føre til stigende forbrug af sundhedsydelser, der ikke er en faglig begrundelse for. Velfærdssamfundet består for Socialdemokratiet stadig væk af borgere med rettigheder og pligter, og en af rettighederne er den frie og lige adgang til sundhedsvæsenet.
Med det her forslag ville borgerne få en rettighed mere, nemlig retten til information om sundhedsudbydere, der er inden for det frie sygehusvalg, og jeg kan ikke rigtig forstå, hvorfor en regering kan være imod det. Til sidst vil jeg prøve at svare på nogle enkelte af spørgsmålene.
I forhold til sundhedsportalen er det faktisk et forsøg på at foreslå, at denne udbygges.
Flere har nævnt, at man på sundhedsportalen i fremtiden vil skulle kunne lave bookinger til behandlinger, og at man skal kunne få oplysninger om ventetider.
Det kan man allerede i dag.
Det mener jeg ikke er i modstrid med det her.
Jeg går ikke ind for, at vi skal tage et skridt tilbage, men at vi skal udvide på en måde, som bliver til gavn for patienterne.
Vi skal udvide adgangen til information, men gøre det på en ordentlig måde på et sted, hvor informationerne er sammenlignelige.
Jeg mener ikke, at markedsføringsreglerne her er bedre, som Venstres ordfører, hr. Hans Andersen, kommer ind på, for jeg mener ikke, at det kan være rigtigt, at man på sundhedsområdet skal snakke om, at oplysninger ikke må være urimeligt vildledende.
Nej, de må overhovedet ikke være vildledende, de skal faktisk være sobre og ordentlige og gode.
Derudover kan jeg ikke forstå, at regeringen har fremsat et forslag, der er så vidtgående, at man ikke i det mindste forsøger at tage nogle enkelte områder ud frem for bare at lave det fuldstændig hen over stepperne, som jeg siger, med at man skal have reklamer.
Jeg har i det hele taget sådan en fornemmelse af, at regeringspartierne lidt har forsøgt at bureaukratisere vores forslag ved at sige, at det her skulle være utrolig besværligt.
Folk kan jo allerede i dag bare slå op i deres lokalblad og avis, hvis de gerne vil finde en læge eller en tandlæge, og det skulle de ikke kunne gøre i fremtiden med vores forslag.
Det er jo ikke det, vi foreslår.
Vi foreslår, at vi skal have de nuværende regler og så tilbyde noget ekstra, men gøre det på en ordentlig facon. Jeg vil slutte her og nu, for som sagt er tiden fremskreden.
Jeg har også fået en tilkendegivelse af, at Enhedslisten også er positiv, selv om de ikke havde mulighed for at være til stede her i dag.
Jeg vil sige tak for en velvillig behandling og tak for ministerens invitation til at tage en diskussion af det forslag, som ligger fra regeringens side, om markedsføring af sundhedsydelser.
Det vil vi bruge.