runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Frank Jensen (S), 1997-11-05:
Det er første gang, jeg nogen sinde har oplevet at høre en fra den såkaldte venstrefløj i dansk politik kritisere, at man har en kritisk tilsynsmyndighed på edb-området, når det drejer sig om registre.
Jeg er målløs, vil jeg godt sige.
Tænk sig, man skal opleve SF's formand møde op i Folketingssalen og kritisere, at man har en kritisk tilsynsmyndighed, der laver en rapport, men det kan vi vende tilbage til i besvarelsen af næste spørgsmål.
Vi har altså her en myndighed, der er sat til at føre tilsyn.
De laver en rapport.
Den går ind på helt normal vis og bliver forelagt i embedsmandsgruppen.
Så bliver SIS's styringsgruppe bedt om at se på, hvad det er for nogle anbefalinger, der her ligger til at gøre systemet bedre.
Det arbejder SIS's styringsgruppe med i øjeblikket.
Så skal den forelægges for ministrene, og så er det, jeg har sagt til Europaudvalget, at jeg synes, denne rapport er så interessant, at den bør ministeren kunne få en foreløbig drøftelse af, inden SIS's styringsgruppe har færdigbehandlet sit syn på de anbefalinger, der ligger i rapporten.
Der er mange spændende initiativer til at stramme op på en række procedurer og til at forbedre muligheden for, at kontrolmyndigheden kan undgå de begivenheder, som hr. Holger K. Nielsen var inde på, og som var oplevelsen med franske myndigheder, hvor problemet nu i hvert fald ifølge de oplysninger, jeg har fået, skulle være løst i fælles forståelse mellem de franske myndigheder og tilsynsmyndigheden.
Det er en rapport, der er udarbejdet.
Den er afleveret på embedsmandsplan i foråret.
Den indgår på helt normal vis nu i den tilrettelæggelse af tilsynet og Schengens Informations System.
Jeg har meget svært ved at se, at der her skulle være, om jeg så må sige, stukket noget under stolen.
Tværtimod er det en rapport, offentligheden har mulighed at få fat i, og jeg har nu sikret, at den også er blevet oversendt, selv om den ligger i en fransk udgave og i en foreløbig engelsk udgave, til Folketingets Europaudvalg og til Folketingets Retsudvalg.
Jeg mener, det er ikke noget, der er foreholdt Folketinget i denne her proces.
Poul Nødgaard (DF), 1997-11-05:
Så vil jeg godt bede ministeren om for en ordens skyld at bekræfte over for Folketinget, at der i Danmark befinder sig 10.500 somaliere, og af disse har de 7.000 passeret den såkaldte 3-års-regel.
Når det så er konstateret, og jeg håber, at ministeren kan bekræfte det, står vi tilbage med yderligere 3.000, der endnu kan nå at blive hjemsendt, og dér vil jeg spørge om, hvad regeringen og specielt indenrigsministeren, der har stillet sig i spidsen for hele det udlændingeshow, vil gøre for at få bragt det på plads. Jeg har også set i et svar, der er givet i sagen, at 593 af de 3.000 har nægtet at medvirke til at give oplysninger om personlige forhold og lignende, og derfor kan de af den grund få lov at blive, så jeg vil spørge ministeren, om ministeren synes, at det er rimeligt, at folk, der kommer til et demokratisk land, ikke vil give de oplysninger, som man beder dem om i forbindelse med behandlingen af deres sag.
Thorkild Simonsen (S), 1997-11-05:
Dette spørgsmål om, hvor mange somaliske asylansøgere, der er hjemsendt fra Danmark, svarede jeg på i sidste uge.
Danmark har hidtil udsendt en afvist asylansøger til Nordvestsomalia.
Det lyder, som jeg også sagde i sidste uge, ikke af meget, men Danmark er imidlertid det første europæiske land, der i forståelse med og efter aftale med de stedlige myndigheder har tilbagesendt en afvist asylansøger til Somalia.
Spørgsmålet går ud på den 3-års-regel, som også har været omtalt for et øjeblik siden.
Som det fremgår af statsministerens åbningsredegørelse, overvejer regeringen en række initiativer vedrørende flygtninge og indvandrere i Danmark.
Statsministeren har i den anledning nedsat et udvalg, et udlændingeudvalg, bestående af ti ministre, der har fået til opgave at komme med et samlet udspil på udlændingeområdet.
Det arbejder vi energisk med.
Det er en af de ting, der har optaget det meste af min arbejdsdag i de 15 dage, jeg har været her.
I Udlændingeudvalget overvejes det bl.a., hvordan vi kan forbedre integrationen af flygtninge og indvandrere, der kommer her til landet, og i den forbindelse ser vi også på karakteren af de opholdstilladelser, som udlændingemyndigheder meddeler udlændinge.
Efter min opfattelse er det ikke det helt afgørende, om fristen for permanent opholdstilladelse er 2, 3, 4 eller 5 år, men der er derimod grund til at se meget nærmere på, om en permanent opholdstilladelse fortsat skal udløses automatisk efter et vist antal år, eller om der skal lægges betydelig større vægt på andre forhold, herunder om man kan tale dansk, om man har et arbejde osv., det vil sige forsørge sig selv.
Udgangspunktet for disse overvejelser er, at en permanent opholdstilladelse bør være noget, man kvalificerer sig til ved at vise vilje til integration og deltage aktivt i integrationsprocessen.
Derfor har det at få en helt anden integrationsproces, end vi har haft, den højeste prioriteret.
Poul Nødgaard (DF), 1997-11-05:
Jamen jeg synes, at det lød forholdsvis positivt, at man faktisk vil annullere 3-års-reglen og altså gå over til et princip, hvor der godt kan gå et betydeligt antal år, inden det afgøres, om man kan få permanent opholdstilladelse.
Men så vil jeg godt spørge: Indgår der så også i de overvejelser, som man nu gør sig i den der regeringsklub, der er lavet omkring de her ting, at man simpelt hen kunne sige, at der ikke er nogen diskussion, for man hjemsendes i det øjeblik, der er fred i éns land?
Eller vil det stadig væk være sådan, at selv om der er fred i landet, kan man godt få lov til at få den varige opholdstilladelse?
Så vil jeg lige til sidst spørge ministeren, nu hvor ministeren siger, at regeringen overvejer en række initiativer: Er Det Radikale Venstre også med i de overvejelser, og er de lige så positive som ministeren eventuelt kunne tænkes at være?
Det stiller jeg mig lidt tvivlende over for.
Thorkild Simonsen (S), 1997-11-05:
Jeg vil først sige til hr. Bjørn Elmquist, at det jo er en rigtig oplysning, der gives her.
Det var udviklingsministeren, som på sit ressortområde havde fundet frem til at støtte dette område, hvor der ligger landminer, hvor der mangler skoler, og hvor der mangler andre ting, sådan at det kunne blive forsvarligt overhovedet at sende nogen tilbage.
Det var baggrunden.
Kjærsgaards spørgsmål
, men ud over det, jeg lige hørte for et øjeblik siden, er jeg ikke bekendt med, hvad Det Radikale Venstre har af tanker på det område, og jeg mener heller ikke, at det er min opgave at svare på det.
Jeg synes i det hele taget, at man breder sig lidt rigeligt, når det drejer sig om, hvad jeg skal kunne svare på her.
Jeg har desværre ikke fået nye oplysninger om de 10 personer, så jeg vil tro, at det er status quo på det område.
Men jeg vil endnu en gang sige, at det her føles som at være noget helt andet end at få svar på nogle spørgsmål.
Det er hele tiden at komme til pressen og sige, at vi ikke gør noget, at de, der sidder og arbejder med tingene, ikke arbejder, og at vi andre modarbejder det.
Vi gør, hvad vi kan for at opfylde både love, paragraffer og bestemmelser, og det gælder i høj grad også det, der blev sagt omkring politiets indsats over for de 593.
Der er en lang række tiltag, og det bliver strammet meget mere op, end det kunne lyde til ud fra den måde, man spørger på.
Jeg tror slet ikke, at spørgerne er interesseret i at få de rigtige svar.
De er interesseret i - som jeg sagde i sidste uge - at få en hetz imod de fremmede, og den sang synger jeg ikke med på.
Frank Jensen (S), 1997-11-05:
Mit håb er, at der overhovedet ikke bliver behov for at have nogen 25-km-grænse i den forstand, at det altid lykkes at nå at få stoppet folk, der har begået kriminalitet, inden de kommer ind i Danmark.
Men når det nu er sket, så mener jeg, at der på de vilkår, der her er tale om, alene er mulighed for at opretholde en kontakt; altså ikke en anholdelse, ikke en politimæssig myndighed, men blot sikre, at man ved, hvor den pågældende flugtbilist er på vej hen, sådan at man meget hurtigt kan få dansk politi sat på opgaven.
Det var regeringens målsætning.
Og dér er der altså sat en grænse på 25 km, om den så nogen sinde når op på 25-km-grænsen, kan kun fremtiden vise.
Målet er at få dem bragt til standsning så hurtigt som overhovedet muligt inden for de lovmæssige rammer, som er gældende her i Danmark, og det er retsplejelovens bestemmelser.
Holger K. Nielsen (SF), 1997-11-05:
Spørgsmålet gik på, om det ikke ville have været relevant for hele behandlingen af Schengenkonventionen i foråret, om Folketinget og offentligeheden havde fået de her oplysninger?
Er det relevant eller ikke relevant?
Så får jeg et formalistiske svar gående ud på, at man ikke plejer at gøre sådan og det ville være at dynge for meget papir i hovedet på folketingsmedlemmerne osv. osv. Lad mig gentage spørgsmålet: Mener justitsministeren, at det ville have været relevant for offentligheden og for Folketinget at få oplysninger om de problemer med den demokratiske kontrol, der beskrives i den her rapport?
For det, der er sagens substans, er, at man står med et nyt informationssystem, hvor der på europæisk niveau lægges data, følsomme data, ind, og en helt afgørende ting heri er, at der bliver mulighed for, at vi demokratisk set kan kontrollere dette overvågningssystem.
Det viste sig i denne rapport, at de, der skal kontrollere, ikke har fået disse kontrolbeføjelser.
De blev afvist.
De fik ikke mulighed for at gå ind og kontrollere det, de skulle kontrollere.
Så spørger jeg ministeren
: Er det ikke relevante oplysninger, relevant information?
Og burde disse relevante informationer ikke være tilgået offentligheden, før man endeligt vedtog Schengenkonventionen?
Frank Jensen (S), 1997-11-05:
Jeg er helt enig med hr. Stavad.
Det, der er baggrunden for, at Danmark har tilsluttet sig Schengen, er, at vi kan blive bedre til at bekæmpe den organiserede grænseoverskridende kriminalitet, og der, hvor der er tale om flugtbilister, hvor der jo kan være tale om folk, der er stukket af fra et fængsel, drejer det sig om at få bilen bragt til standsning så hurtigt som overhovedet muligt.
Det har vi tilvejebragt her, men på det helt klare retslige grundlag, at det er dansk politi, der bestemmer på dansk territorium.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Ole Stavad (S), 1997-11-05:
Jeg vil bare spørge justitsministeren, om han ikke undrer sig over, at hr. Keld Albrechtsen er meget mere bekymret for, at der skulle komme en fredelig tysk politimand, som ikke har nogle politibeføjelser, 25 km op i Danmark, end at forbrydere må have lov til at køre rundt i og bevæge sig frit i Danmark, uden at der er mulighed for, at man i et samarbejde mellem tysk og dansk politi kan foretage anholdelser til tryghed for den danske befolkning.
Keld Albrechtsen (EL), 1997-11-05:
Jeg skal med glæde besvare ministerens spørgsmål:
Enhedslisten ville naturligvis ikke have stemt for Schengenaftalen, men vi er da optaget af at begrænse skadevirkningerne, nu hvor et flertal har vedtaget den.
Derfor vil jeg så for sidste gang i denne runde stille ministeren det spørgsmål, som jeg har forsøgt at få svar på: Hvis det ud fra en saglig politimæssig bedømmelse viser sig at være tilstrækkeligt med 12 km, og hvis det viser sig, at tyskerne også mener. at det er forsvarligt og tilstrækkeligt med 12 km, vil ministeren så arbejde for, at vi kommer ned på 12 km?
Eller har ministeren den opfattelse, at selv om det ikke er nødvendigt med 25 km, så skal det altså være 25 km, for det er ministeren én gang kommet til at skrive under på?
Frank Jensen (S), 1997-11-05:
Det er jo ikke tilladt under de regler, der gælder for spørgetiden, at stille et spørgsmål til spørgeren.
Men jeg må forstå spørgerens spørgsmål og interessesfære sådan, at hvis Danmark havde erklæret 12-km-grænse, så havde hr. Keld Albrechtsen stemt for Danmarks tilslutning til Schengen. Sådan må man jo forstå interessen for, at den danske regering nu skulle gå efter at få en 12-km-grænse. Vi har altså i den danske regering valgt at sætte en 25- km-grænse.
Det er en ren suveræn erklæring, der er fastsat i Danmark, og den bliver respekteret af vore partnere.
Men jeg har forstået, at bare det bliver 50 pct. mindre, er Enhedslisten med, eller ligger der i det her, at det fra Enhedslistens side er et forsøg på at gøre det inferiørt, odiøst, at dansk og tysk politi er i stand til at kunne hjælpe hinanden, når kriminaliteten er grænseoverskridende? Jeg går ud fra, at hr. Albrechtsen ligesom jeg og regeringen er optaget af, at vi får bragt dem, der begår grove forbrydelser, til standsning, også når de passerer landegrænserne, og at vi får dem retsforfulgt ved domstolene.
Jeg går også ud fra, at hr. Albrechtsen også mener, at når de, der er arresteret og sidder til afsoning i fængslerne, bryder ud af fængslerne - uanset om det foregår i Nordtyskland eller Danmark - så drejer det sig om at få fangerne tilbage til fængslet så hurtigt som overhovedet muligt, så de ikke får mulighed for at begå ny kriminalitet.
Det er regeringen optaget af, og det er baggrunden for, at når kriminaliteten bevæger sig over landegrænserne, er det nødvendigt for politimyndighederne at kunne samarbejde.
Så regeringen og jeg har ingen hensigter om at optage nogen drøftelser
hverken med de tyske eller de svenske myndigheder om en anden territorialgrænse end den på 25 km, som vi har fastlagt ved egen beslutning
Keld Albrechtsen (EL), 1997-11-05:
Jeg lyttede meget opmærksomt til ministerens svar på det her spørgsmål, for jeg havde jo håbet, at ministeren gennem de mange timer, han nu i løbet af de sidste 14 dage angiveligt har studeret det her, havde haft lejlighed til at se på problemerne ud fra de tanker, som den tidligere indenrigsminister arbejdede med.
Jeg vil godt spørge ministeren, om man ikke vil nå frem til det resultat, at det vil være forkert, hvis man som forudsætning for at opnå permanent flygtningestatus giver sig til at sende flygtninge til eksamen i dansk, og om det ikke vil være i strid med hele det humanistiske retsgrundlag, som flygtninge skal behandles på.
Er det sådan, at man for at opnå flygtningestatus skal kunne tale dansk?
Det findes ikke i nogen konventioner, i nogen bestemmelser af nogen art, og det må anses for at bryde med flygtningebegrebet.
Jeg troede og havde egentlig håbet, at regeringen havde lagt den dødfødte idé på hylden.
Frank Jensen (S), 1997-11-05:
Der er mange spørgsmål i det, hr. Albrechtsen her fik fremført, men jeg skal forsøge at svare på dem, selv om det måske ikke bliver i helt den samme rækkefølge, som de blev skudt fra hoften.
Men til det første: Det, der er vigtigt at holde fast i, og det, som jeg tror er afgørende for den danske befolkning, er, at der altså er tale om, at hvis tysk politi skal overskride den dansk-tyske grænse ind i Danmark, så er det ikke noget, de bare har tilladelse til.
Der skal altså være et kvalificeret grundlag at gøre det på, bl.a. at de ikke har kunnet få kontakt med dansk politi.
Hvis det f.eks. er sådan, at der er 1-2 personer, der er brudt ud fra et tysk fængsel, som er kørt nordpå, men det tyske politi ved ikke, om fangerne præcist vil køre over den dansk-tyske grænse, men de vil via deres telefonsystem i bilen forsøge at få kontakt til danske myndigheder.
Det lykkes ikke.
Skulle de så stoppe - som vi kender det fra amerikanske film - når de kommer til den dansk-tyske grænse, når der nu er tale om nogen, der er brudt ud fra et fængsel i Tyskland?
Og her er regeringens svar: Nej, det skal de selvfølgelig ikke.
De skal forsætte forfølgelsen, men de har ikke adkomst til at anholde de pågældende flugtbilister.
Dér skal de sørge for, at de fastholder kontakten og får fat på dansk politi, sådan at de kan forestå den politimæssige opgave, det er at bringe vognen til standsning og anholde de pågældende, hvorefter der kan blive tale om en udleveringsbegæring fra de tyske myndigheder for de tyske statsborgere, man ønsker udleveret.
For dansk politi er det sådan, at det alene er dansk
politi, der har politimyndighed her i landet.
Det er alene dansk politi, der har såkaldte eksekutive beføjelser.
Ingen andre landes politimyndigheder har det i Danmark.
Så er det sådan, at Danmark har valgt at sætte en grænse.
Vi har erklæret over for Schengenmedlemslandene, at vi har en grænse for, hvor langt man kan komme ind i Danmark, når man har en såkaldt varm forfølgelse, hvor man altså ikke kan gøre andet end blot at holde kontakt med den flugtbilist, der er på vej ind i Danmark, og dér har vi valgt at sætte en grænse på 25 km.
Det vil, som spørgeren også siger,
også være gældende den dag, hvor Danmark er landfast med bro til Sverige.
Vores tyske kolleger har ikke valgt nogen territorial grænse.
Det er altså muligt for dansk politi - hvis det skulle komme på tale - at fortsætte forfølgelsen, men vores mål er selvfølgelig, at tysk politi overtager den politimæssige retshåndhævelse så hurtigt som overhovedet muligt på tysk territorium.
Keld Albrechtsen (EL), 1997-11-05:
Jeg takker for gennemgangen af mange af de bestræbelser, der er i Schengen, og som vi kendte i forvejen.
Jeg vil så opfordre ministeren til at gå videre til besvarelsen af spørgsmålet: Vil ministeren spørge tyskerne, om det er rigtigt, at 12 km er nok?
Og vil ministeren også drøfte det spørgsmål med svenskerne, for hvis man går ned på 12 km, så kan vi i det mindste slippe for svenske politijagter ned ad Amagerbrogade, og det må da være en fordel!
Det andet spørgsmål var: Vil ministeren kontakte tyskerne med henblik på at få en tilsvarende indskrænkning på den tyske side, så dansk politi ikke får en forpligtelse til at skulle fortsætte en politijagt hele vejen ned igennem Slesvig-Holsten, og så dansk politi slipper for ansvaret for at skulle arrestere folk i Tyskland?
For er ministeren ikke enig i, at det er meget ubehageligt for en dansk politimand at blive stillet over for spørgsmålet: Hvorfor brugte du ikke dine beføjelser til at arrestere den mand, når du nu havde dem?
Det sidste, ministeren siger, skulle jo så indebære, at selv om det viser sig at være fornuftigt at lave noget andet end det, man nu én gang har lavet, er det simpelt hen pr. definition umuligt.
Men Schengenaftalen er måske sådan indrettet, at selv om noget viser sig at være ufornuftigt, så kan det ikke rettes. Jeg vil gerne spørge ministeren: Vil ministeren forhøre sig hos de tyske myndigheder, om det er korrekt, hvad forbundsstatsmedlemmet siger, nemlig at 12 km er fuldt ud tilstrækkeligt set fra et tysk synspunkt?
Og vil det ikke også være fornuftigt - det vil jeg også gerne spørge ministeren om - at indskrænke dansk politis mulighed for at rykke ind i Tyskland til 12 km samt fjerne danske politifolks mulighed for at arrestere folk i Tyskland, for det er jo en alvorlig forpligtelse at have for en dansk politimand, der kommer ned til Tyskland og kan blive anklaget for ikke at have brugt sine beføjelser?
Det vil være rart - tror jeg - for dansk politi at få indskrænket ansvaret for retshåndhævelsen på fremmede staters territorium.
Frank Jensen (S), 1997-11-05:
Som det er spørgeren bekendt, er det efter Schengenkonventionens art. 41, stk. 1, hovedreglen, at et medlemslands politimyndigheder ikke kan fortsætte en igangværende forfølgelse ind på et andet medlemslands område. Den nærmere bestemmelse giver alene mulighed for i nøje opregnede undtagelsessituationer at fortsætte en politimæssig forfølgelse hen over landegrænsen til et andet medlemsland.
Det er således en betingelse herfor, at der enten ikke har været tid til at underrette nabolande, eller at nabolandets myndigheder trods underretning ikke har kunnet nå frem til landegrænsen inden for den tid, hvor det har været muligt at overtage forfølgelsen, herunder er det under alle omstændigheder en forudsætning for, at grænsen må passeres, at de forfølgende polititjenestemænd senest ved grænseoverskridelsen kontakter de danske myndigheder, og at forfølgelsen i den forbindelse straks indstilles, såfremt de danske myndigheder kræver dette. I forbindelse med Danmarks ratifikation af Schengenkonventionen har den danske regering som bekendt afgivet en erklæring efter konventionens artikel 41, stk. 9, hvorefter forfølgelse ind i Danmark hen over grænsen til Tyskland sker på følgende vilkår: At tyske myndigheder kun må forsætte forfølgelsen på dansk grund i en afstand på op til 25 km fra grænsen, at tyske myndigheder ikke har ret til at pågribe personer på dansk grund, og at forfølgelse kun kan ske for de særligt kvalificerede forbrydelser, som er nævnt i konventionens artikel 41, stk. 4, litra a. Denne ordning er efter regeringens opfattelse udtryk for en afbalanceret og fornuftig løsning, der så sent som her i foråret er godkendt af et stort flertal i Folketinget.
Regeringen har derfor intet ønske om at forsøge at ændre
herpå.
På den anden side af landegrænsen er ordningen som bekendt den, at de tyske myndigheder hverken i forhold til Danmark eller de andre Schengenlande har fastsat nogen territorialbegrænsning for en evt. grænseoverskridende forfølgelse. Mig bekendt er der heller ikke fra de tyske myndigheders side noget ønske om at forsøge at ændre herpå.
Det tyske parlamentmedlems udtalelser må derfor stå helt for egen regning.
I øvrigt kan jeg oplyse, at det følger direkte af Schengenkonventionens artikel 41, stk. 9, 2. punktum, at ændringer af de afgivne erklæringer, bl.a. hvad angår varm forfølgelse, ikke må medføre en indskrænkning af de allerede afgivne erklæringers rækkevidde.
Keld Albrechtsen (EL), 1997-11-05:
En af de stærkt negative konsekvenser af Schengenaftalen er jo, at der bliver åbnet adgang til grænseoverskridende politijagter, og det har været i ministerens overvejelser, at det skulle kunne finde sted helt op til 25 km op i Sønderjylland, og i fremtiden, hvis Sverige også skulle komme med i en sådan ordning, så skal man altså fra svensk side kunne komme ind i Storkøbenhavn. Dér vil jeg spørge ministeren, om han, når nu skaden er sket, vil være med til i det mindste at mindske den så meget, som det nu kan lade sig gøre.
»Vil den danske regering støtte forbundsdagsmedlem Angelika Beers forslag om, at der på begge sider af den dansk-tyske grænse fastlægges et 12 km bælte, inden for hvilket politiet må eftersætte ind på nabostatens territorium, og at reglerne for eftersættelse bliver de samme på begge sider af grænsen?«
Skriftlig begrundelse
Der skal ifølge Schengenaftalen fastsættes regler for grænseoverskridende politieftersættelse.
Ifølge Der Nordschleswiger den 21. oktober 1997
har det tyske forbundsdagsmedlem Angelika Beer foreslået, at reglerne for eftersættelse på begge sider af grænsen bliver de samme, og hun foreslår, at der kun må eftersættes 12 km - og ikke 25 km - ind på dansk territorium.
Hun mener, at 12 km vil være tilstrækkeligt for den tyske Bundesgrenzschutz.
Hendes forslag indebærer endvidere, at dansk politi ikke får en ubegrænset eftersættelsesret ind i Tyskland og heller ikke ret til at fastholde.
For dansk politi må det være en klar fordel ikke at få pålagt vidtgående forpligtelser på en fremmed stats territorium.