runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Henrik Dam Kristensen (S), 1999-10-12:
Også her er jeg i stand til at takke for den overvejende positive tilslutning fra de fleste ordførere.
Et par enkelte kommentarer, først til hr. Kristen Touborg om lukkede foderblandinger:
Det er korrekt, som jeg tror hr. Ole M. Nielsen sagde det undervejs; det er rent faktisk EU-stof på det her område.
Jeg har også forstået, at det er en af de ting, som er til debat i Europa, og det vil vi følge nøje i den kommende tid.
Så er der en del, der har været inde på begrebet »begrundet mistanke«.
Til det vil jeg gerne sige, at det tror jeg ikke man skal være så nervøs for.
Selvfølgelig er det ikke sådan, at vi i ministeriet, uden at der er en begrundet mistanke, skal holde noget tilbage, men man skal bare være klar over to ting: For det første har vi ikke den mulighed, ellers kommer vi altså i den situation, at så kan ting komme ud og være spist af dyrene - og i sidste ende også af menneskene - inden vi kan få grebet ind.
Det er det, vi med det her lovforslag ikke ønsker må ske.
Men for det andet skal man også forstå, at hvis vores begrundede mistanke viser sig ikke at være korrekt, ja, så er vi selvfølgelig fuldt erstatningsforpligtigede, som nu de regler er om erstatning.
Så det er selvfølgelig noget, man vil bruge med den varsomhed, det skal bruges med, men også med den konsekvens, det skal bruges med.
Hver gang jeg er med til at lave bemyndigelser ovre i Fødevareministeriet, har jeg selvfølgelig også den indgangsvinkel, at ingenting varer evigt, og derfor er jeg også optaget af, at bemyndigelser kun forekommer, i det omfang det er nødvendigt for, at vi ikke hele tiden skal ned i Folketingssalen og ændre på lovgivningen.
Det her, altså hele foderstofsiden, er et område, vil jeg sige
til hr. Henning Grove, som jeg tror der vil blive sat meget fokus på ikke bare fra dansk side, men også fra europæisk side i den kommende tid, og det tror jeg i øvrigt der er ganske god grund til. Sluttelig skal jeg bare sige, at det er korrekt, at der er et frivilligt stop for brugen af antibiotiske vækstfremmere, men det er indtil nu kun en frivillig aftale.
Jeg arbejder fortsat på, at det kommer til også at blive en EU-aftale, og jeg kan så glæde Folketinget med, at i det danske projekt, som vi satte i gang den 2. maj 1995, har vi nu nået det første afgørende skridt: Alle antibiotiske vækstfremmere, som er i familie med antibiotika, som bliver brugt til mennesker, bliver forbudt.
Det finske formandskab har sat det på dagsordenen, og den nye forbrugerkommissær, David Byrne, har givet det som en prioritet i sin tiltrædelsestale.
Så opfyldelsen af det, jeg sagde fra den her talerstol for noget, der ligner godt og vel et halvt år siden, nemlig at de antibiotiske vækstfremmeres dage var talte i Europa, er nu kommet betydelig nærmere.
Frank Aaen (EL), 1999-10-12:
Jeg er fuldstændig enig med hr. Ole M. Nielsen, for så vidt angår bemærkningen om skævheden i forskningen, og det giver mig anledning til at gøre opmærksom på, at desværre er der jo i finanslovforslaget lavet en nedskæring i den alternative forskning, nemlig støtten til økologisk forskning.
Og derfor vil jeg gerne spørge Kristeligt Folkepartis ordfører, om Kristeligt Folkeparti er med på, at vi får puttet nogle penge ind i finansloven, så vi kan få givet en vækst til den økologiske forskning.
Ole M. Nielsen (KRF), 1999-10-12:
Det kan jo gå galt så.
Det kan man godt være betænkelig ved. Så til det her med indgriben ved begrundet formodning om, at foderstofferne vil kunne udgøre en risiko for menneskers og dyrs sundhed.
Jamen det er også en udmærket formulering, men den er så frygtelig afhængig af de mennesker, der håndterer det.
Men vi må håbe, at vejledningerne bliver så gode, at de kan holde tungen lige i munden.
Med hensyn til de antibiotiske vækstfremmere, som foderstofbranchen skal registrere, mener jeg faktisk, at det er overflødigt.
Det sagde jeg lidt om ved behandlingen af det tidligere lovforslag, men jeg vil gerne benytte lejligheden til at sige noget, som jeg også før har fremført, og det er, at når vi kommer af med de antibiotiske vækstfremmere, bør vi komme til at dyrke nogle naturlige tilsætningsstoffer, nogle naturlige vækstfremmere.
Vi mangler simpelt hen - og det kan man jo tage op nu ved finanslovforhandlingerne - midler til forskning i naturlige produkter, som der findes nogle af, men som ingen mennesker har råd til at forske i, fordi man ikke kan tage patent på de ting, hvorimod medicinalfirmaerne har masser af penge til forskning, for de scorer kassen, når de en gang imellem er så heldige at finde noget, der duer, og få det patenteret.
Det kan man ikke med de naturlige vækstfremmere, og derfor mener jeg virkelig, der er et uudnyttet potentiale, lige så vel som der også er en lang række plattenslagere i den branche, som man så på den måde måske kunne få taget livet af eller få ud af branchen.
Så det synes jeg faktisk vi skulle tage op.
Det har lidt med den her sag at gøre.
Og så er jeg ikke helt uenig med SF's ordfører med hensyn til de lukkede blandinger.
Dem mener jeg faktisk også at man burde se på, men det er jeg bange for vi ikke kan.
Jeg tror, det har noget med en EU-bestemmelse at gøre, desværre.
Frank Aaen (EL), 1999-10-12:
Da der stadig væk er mange uafklarede spørgsmål vedrørende Echelon, er vores ordfører, hr. Keld Albrechtsen, stadig væk ikke til stede, og derfor skal jeg på vores og hans vegne meddele, at vi støtter forslaget, som det ligger her.
Vi synes også, det er et skridt i den rigtige retning.
Jeg vil gerne rose fødevareministeren for ikke at følge Landbrugsraadets forslag om at sløre § 2, stk. 3, med lidt ordflom.
Jeg synes næsten, det er rørende, at dér i lovforslaget, hvor der står, at der skal være en begrundet formodning om, at der er en risiko, foreslås det af Landbrugsraadet, at det skal være et konkret fund, en begrundet mistanke, specifikke stoffer, som udgør en konkret risiko, osv.
Jeg synes, det er fint ikke at hoppe på, at man sådan skal pakke det ind.
Det er klart nok, som det er formuleret.
Vi har noteret os, at man på baggrund af frivillige aftaler er ved at holde op med at bruge antibiotiske vækstfremmere.
Det er selvfølgelig et fremskridt, særlig når vi kan høre, at de stakkels små kyllinger sådan set nærmest har det bedre uden, end de havde det med, som vi bl.a. så det i fjernsynet i morges.
Det er jo en god ting.
Vi synes jo stadig væk, det ville være en god idé, at man helt forbød dem i stedet for at oprette et register, der i givet fald skal registrere anvendelsen af antibiotiske vækstfremmere.
Jeg ved godt, at vi støder på noget EU, men det er vi sådan set ligeglade med.
er vi med på den, men ellers støtter vi forslaget, som det ligger.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 1999-10-12:
Jeg har givet udtryk for, hvad jeg mener om den sag, og jeg finder, at den rigtige måde at håndtere den på er, at det er dem, der har det direkte ansvar for den pågældende undersøgelse, og dem, der i givet fald skal bruge undersøgelsen, der må tage stilling til det spørgsmål, hr. Lars Løkke her er inde på.
Man skal huske, at det, det her drejer sig om, sådan set ikke er en politisk-taktisk øvelse, hvor vi skal diskutere lukkethed eller ej.
Det er noget helt andet.
Det drejer sig om mennesker.
Det drejer sig om børn, det drejer sig om vores folkeskole, og det drejer sig om at tilrettelægge nogle rammer, som gør, at de børn kan komme bedre af sted i tilværelsen end før.
Og det drejer sig dermed om at tilrettelægge en fornuftig udveksling af positive erfaringer, så børnene kan udvikle deres talenter.
Det drejer sig også om noget andet, vil jeg sige til hr. Lars Løkke Rasmussen.
Det drejer sig også om at sætte streg under vi.
Kan vi ikke gøre det lidt bedre?
Jo, når * k vi ikke alene er regeringen, Folketinget, men vi * o også er forældrene, skolelærerne, kommunen, så kan vi gøre det lidt bedre.
Vibeke Peschardt (RV), 1999-10-12:
Det er ikke kun dyrlæger, der skal indberette til det nye register, Vetstat-registret, om forbrug af veterinære lægemidler.
Det er også foderstofbranchen, der skal indberette, og det er der meget god logik i.
Vi ved jo fra hele diskussionen om antibiotiske vækstfremmere blandt andet, at man i stigende grad tilsætter lægemidler til foder for at opnå forskellige virkninger, f.eks. en forebyggende virkning.
Derfor synes vi, dette er et udmærket forslag, og det er fuldstændig i tråd med det lovforslag, der blev behandlet lige før.
Jeg vil godt knytte en enkelt bemærkning til en paragraf, en helt ny paragraf i bestemmelsen her, § 2 a, der siger, at ministeren »kan forbyde eller begrænse dyrkningen af afgrøder, der er bestemt til fodring af dyr, i områder, der har været udsat for forurening, herunder radioaktivt nedfald.«
Jeg har ikke kunnet lade være med at tænke på, at det måske har været dioxin, man i den her sammenhæng har tænkt på.
Vi har haft en aktuel debat om det her i sommer, og jeg synes, det er udmærket, at ministeren får en bemyndigelse til det.
Lars Løkke Rasmussen (V), 1999-10-12:
»Kan vi ikke gøre det lidt bedre?«
Det er jo et spørgsmål, statsministeren har stillet ved flere lejligheder, og i åbningstalen gjorde statsministeren sig nogle lidt bredere betragtninger om, hvem »vi« egentlig er, og jeg forstod, at »vi« er mange.
I samme tale omtalte statsministeren, hvad han vist selv kaldte regeringens bemærkelsesværdige resultater, som ikke var kommet af sig selv, men ifølge statsministeren var resultatet af, at regeringen havde sat sig nogle klare mål.
Uden i øvrigt at forholde mig til hverken mål eller resultater vil jeg sige, at jeg er enig med statsministeren i, at man ikke når nogen resultater, hvis ikke man sætter sig klare mål, og hvis ikke man måler på, om man når sine mål.
Hvordan skal man kunne gøre tingene lidt bedre, hvis der ikke allerede i dag er åbenhed om, hvordan vi løser opgaverne?
Det er det principielle spørgsmål.
For at gøre det konkret vil jeg gerne henvise til den store læseundersøgelse, som Danmarks Pædagogiske Institut netop har offentliggjort - den såkaldte Danlæsundersøgelse - der viser, at der er meget stor forskel mellem de konkrete resultater, der opnås ude i primærkommunerne.
Men vi må ikke se tallene, vi må end ikke få at vide, hvilke kommuner der har deltaget i denne undersøgelse, og spørgsmålet er derfor mere konkret: Mener statsministeren, at de konkret opnåede resultater af skolernes undervisning skal hemmeligholdes for omverdenen?
Poul Nyrup Rasmussen (S), 1999-10-12:
Jeg har en lille smule svært ved at få fat på alle nuancerne i fru Ester Larsens spørgsmål.
Jeg tror, det mest er noget teknisk i højttalerforløbet, men jeg forstod, at spørgsmålet gik ud på, om jeg ville opfordre undervisningsministeren til at gå ind og offentliggøre eller samarbejde om udveksling af erfaringer - det fik jeg ikke helt klart - om karaktergivning i gymnasierne.
Annie Lunde Hansen (CD), 1999-10-12:
Dette lovforslag har jo stor sammenhæng med lovforslag nr. L 11 om ændring af lov om dyrlægegerning, som vi lige har behandlet, så jeg vil kun give det ganske få ord med på vejen.
Nu må vi jo ikke glemme, at landmændene alle frivilligt vil stoppe med brugen af vækstfremmere senest den 1. januar
år 2000, så forhåbentlig er det ikke her, den helt store arbejdskraft til registrering kommer til at skulle bruges. I CD er vi også her generelt positive over for forslaget, eftersom det overordnede mål jo er at imødegå problemer med resistens, men vi vil gerne bore lidt i, hvor strengt man vil holde styr på det foderstof og de tilsætningsstoffer, der købes hos virksomheder i udlandet.
Der er jo tale om et forslag med en hel del bemyndigelser til ministeren, og jeg vil derfor som sædvanlig slå fast, at det er vigtigt, at bemyndigelsernes udstrækning bliver præciseret bedst muligt under udvalgsbehandlingen, især når det tages i betragtning, at der kan blive tale om indgreb af stor intensitet.
Desuden synes vi fra CD's side, at det måske var relevant, at man i selve lovforslaget fik fastslået statens erstatningsansvar, såfremt en begrundet formodning, der har medført tilbageholdelse af foderstoffer, viser sig grundløs.
Men som nævnt ser vi altså i CD positivt på forslaget, og vi ser frem til en god og positiv udvalgsbehandling.
Ester Larsen (V), 1999-10-12:
Når nu statsministeren synes, det er en god idé, at kommunerne sammenligner deres resultater og går ind og prøver på at sammenligne metoder,
er statsministeren så også indstillet på at opfordre sin undervisningsminister til at gå ind i det arbejde?
Det er jo meget vigtigt, når man skal prøve på at måle og udvikle kvalitet, at man har de samme registreringer, de samme metoder.
Jeg vil gerne drage en parallel til sundhedsområdet, hvor sundhedsministeren er meget ivrig efter at være med i det arbejde, amterne er i gang med at udvikle for at sikre fælles kvalitet, og jeg synes, det er udmærket, at sådan en kvalitetsregistrering og -udvikling finder sted i et samarbejde mellem sundhedsministeren og amterne som driftsherre.
Er statsministeren indstillet på at opfordre, som sagt, sin undervisningsminister til at gå ind i det her arbejde og være med til at sikre ensartetheden på landsniveau?
Poul Nyrup Rasmussen (S), 1999-10-12:
Nu må vi heller ikke tegne et mørkere billede, vil jeg sige til hr. Mogens Andreasen, end virkeligheden kan holde til.
Jeg nævnte i sidste uge også, at når vi tager de mennesker - altså de 55-årige og derover - der er blevet henvist til et job fra arbejdsformidlingen, er der faktisk en større procentvis andel af de mennesker, der får job, end hvis vi f.eks. tager yngre mennesker, under 50-årige, 45-årige, 40-årige.
Så vi er i den situation, at arbejdsformidlingen faktisk gør en ekstra indsats for at sikre, at de over 55-årige får job; og det viser sig, at det får de for en større dels vedkommende end dem, der er 45 år eller 40 år.
Men det anfægter ikke, at det, CD og SF har peget på, skal vi selvfølgelig drøfte, for vi kan også her gøre tingene lidt bedre.
Og jeg vil være den sidste til at forsvare et kursus, som ikke har rimelig mening med henblik på at bringe de ældre - ikke de ældre, for man er jo ikke gammel, når man er 55 år, men bringe de over 55-årige i arbejde på en fornuftig måde.
Vi skal se på det her, og det vil vi også gøre i det her efterår.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Nej, det tror jeg ikke man kan forestille sig.
Men jeg tror, man kan se for sig, at vi må gøre en særlig indsats også for den gruppe, hr. Mogens Andreasen nævner her i dag.
Derfor tror jeg også, at der bliver et stort arbejde, der skal gøres i de private virksomheder, men også i kommunerne, for at se, om vi kan skaffe nogle flere job, hvor netop den udmærkede og gode, erfarne gruppe af mennesker kan gøre en indsats. Men det kræver nok, at vi er mere fleksible, når det gælder måden at tilrettelægge arbejdet på, og at vi finder nogle jobmuligheder, som den enkelte også i den aldersgruppe kan overkomme.
Jeg nævnte Horsens som erfaring i min åbningstale, og jeg ser for mig i dette efterår, at vi også med Folketingets partier får en god dialog for at nå frem til: Hvad kan vi gøre i staten, i kommunerne og ikke mindst i de private virksomheder for at få tingene til at betyde, at flere i den aldersgruppe kan få arbejde?
Jeg har også noteret mig de ønsker, som SF og Centrum-Demokraterne har fremlagt.
Jeg synes, det er interessante tanker.
Jeg lagde meget mærke til, at fru Mimi Jakobsen i dialogen i sidste uge sagde - eller nikkede - til mit spørgsmål, om vi kan gå til sagen i de kommende forhandlinger på en måde, hvor det ikke er alt eller intet, men hvor det er målsætningen, der er afgørende, og så finder vi nok også ud af nogle formler for at få løst det her problem.
Mogens Andreasen (DF), 1999-10-12:
Jamen det er stadig væk min opfattelse, at man nu kører en række kurser, som ikke er målrettet mod arbejdsmarkedet, og det er derfor, jeg spørger på den måde, jeg gør.
Men vi har en gruppe fra 55 til 58 år, som ikke kan komme ud på arbejdsmarkedet, og så vil jeg godt spørge statsministeren: Kunne regeringen finde på at fremsætte et forslag, der giver dispensation, således at disse mennesker går ned på f.eks. 25 timer og så får mulighed for at få en frigørelsesattest op til de 37 timer?
Poul Nyrup Rasmussen (S), 1999-10-12:
Hvis jeg skulle pege på én stor succes på arbejdsmarkedet i de foregående 6 år, vil jeg nævne rettigheder og pligter for de mennesker, der i alt for lang tid har været borte fra arbejdsmarkedet, takket være, at vi har taget fat på den måde, vi har taget fat på, og har sagt til hver eneste langtidsledig i det her land: Du duer, vi har et job, du skal i arbejde, du skal have en uddannelse.
Det er rettigheder og pligter, og det er lykkedes.
Aldrig før og ikke i noget andet land i Europa har så mange langtidsledige fået arbejde som i Danmark i gode, sunde, ordinære job, takket være, at man har kunnet vænne sig til at få arbejde i kraft af aktivering på fornuftige felter.
Nu skal vi så have fat i den næste gruppe af arbejdsløse mennesker i det her land, dem, som har været væk fra arbejdsmarkedet i endnu længere tid, med nedsat erhvervsevne.
De mennesker kræver en særlig indsats.
Derfor er det, jeg har sagt i åbningstalen og under åbningsdebatten: Jamen lad os prøve at se på, hvordan vi kan tage større hensyn til den enkeltes forudsætninger uden at svigte grundlaget for den enkelte, nemlig rettigheder og pligter: Vi kommer med et tilbud for at hjælpe dig i gang.
Nogle skal måske have en lille ekstra uddannelse.
Den enlige, unge mor kan måske ved en ekstra uddannelse blive hjemmehjælper, og andre skal have en anden tilgang.
Men rettigheder og pligter er grundlaget.
Mogens Andreasen (DF), 1999-10-12:
Så skal jeg spørge statsministeren: Er regeringen da ikke interesseret i, at virksomhederne får forbedret konkurrenceevnen, får oprettet nye arbejdspladser, at vi får de ledige ud i ordinære job, eller vil regeringen fortsætte den linje, man har, med at køre alle de ledige på kurser i arbejdsformidlingerne?
Poul Nyrup Rasmussen (S), 1999-10-12:
Mig bekendt har regeringen ingen planer om at nedsætte miljøafgifterne.
Vi har jo ved de seneste finanslovforhandlinger gjort en del
Men nu går vi i gang med de forhandlinger, som handler om, hvordan vi kan bruge samfundets økonomi til størst mulig gavn ikke alene for erhvervslivet, men også for de mennesker, der som f.eks. vore ældre har behov for en stadig bedre omsorg.
Mogens Andreasen (DF), 1999-10-12:
Statsministeren udtalte i sin åbningstale til Folketinget, at erhvervslivet er højstatusområde for regeringen.
Jeg skal derfor stille statsministeren følgende spørgsmål: Påtænker regeringen at fremsætte forslag i indeværende samling om nedsættelse af selskabsskatten, nedsættelse af miljøafgifterne og lettelse af de administrative opgaver, der er pålagt danske virksomheder?
Poul Nyrup Rasmussen (S), 1999-10-12:
Ja, helt sikkert, fuldt og helt.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Ulla Tørnæs (V), 1999-10-12:
Da nu statsministeren ikke vil svare på hr. Lars Løkke Rasmussens meget konkrete spørgsmål, kunne jeg godt tænke mig at spørge lidt til principperne i den her sag.
Jeg vil derfor spørge statsministeren, om statsministeren finder det i overensstemmelse med åbenhed i forvaltningen, at vi altså ikke må offentliggøre denne her undersøgelse?
Ester Larsen (V), 1999-10-12:
Og jeg drog en sammenligning med sundhedsområdet, hvor sundsministeren har været meget ivrig efter at komme med i amternes arbejde om at udvikle fælles kvalitetsmåleinstrumenter og selvfølgelig med det sigte, at man skal fremme åbenhed og viden om, hvad der foregår i offentlige institutioner.
Mogens Andreasen (DF), 1999-10-12:
Jo, vil jeg sige til statsministeren, der ligger jo altså nogle intentioner hos regeringen om de 55-58-årige, men vi må stadig væk konstatere, at man ude i arbejdsformidlingerne simpelt hen putter dem på en række kurser, som ikke er målrettet mod noget som helst, og derfor vil jeg godt spørge statsministeren: Er regeringen indstillet på at stramme op omkring arbejdsformidlingerne, så de ledige gennemgår kurser, som virkelig er målrettet mod arbejdsmarkedet?
Og kunne man ikke tænke sig, at der ville være en mulighed for, at man simpelt hen mellem regeringen og arbejdsmarkedet kunne lave aftaler om, at man kunne få dem ud på virksomhederne til aktiv oplæring, i stedet for at man putter dem igennem alle de her mange kurser?
Egil Møller (DF), 1999-10-12:
Da vores ordfører på området ikke har mulighed for at være til stede,
skal jeg fremføre følgende: Dansk Folkeparti kan støtte hovedtanken om øget kontrol med og indsigt i foderstoffer.
Det er efter vor opfattelse
rimeligt, at man får mulighed for at gribe hurtigt ind ved import, køb og salg og anvendelse af foderstoffer, der er mistænkt for at indeholde stoffer, der udgør en sundhedsrisiko både for produktionsdyr og for mennesker. En bemærkning, jeg gerne vil knytte til dette lovforslag, er en bemærkning, som jeg også kan sige vedrører det forrige lovforslag, som vi har behandlet, nemlig lovforslag nr. L 11: Begge lovforslag bevirker nogle øgede administrative omkostninger, og i forbindelse med lovforslaget her er der ikke tvivl om, at disse omkostninger vil blive videreført til producenterne, som uundgåeligt vil få nogle stigende priser på indkøb af fodermidler.
Derfor bør der sendes et signal til forbrugerne om, at sundere fødevarer betyder, at forbrugerne må være indstillet på hen ad vejen at skulle betale lidt mere for deres fødevarer. Man kunne også forestille sig, at større administrative byrder og mere bureaukrati vil skubbe på udviklingen i retning af færre og større landbrug i Danmark, en udvikling, som jo blev søgt begrænset i forbindelse med den nye landbrugslov.
Dette blot sagt for at slå fast, at Dansk Folkeparti vil følge den udvikling nøje, idet vi ikke mener, at det danske landbrugserhverv skal udvikle sig til et erhverv med få, store landbrug.
Som nævnt er vi positive over for lovforslaget og vil følge udvalgsarbejdet nøje og herigennem søge opklaring på nogle af de enkelte problemer, vi ser i dette lovforslag.
Peter Duetoft (CD), 1999-10-12:
Jamen hvis nu multimediehuset lærer de unge mennesker at have et mere afslappet forhold til elektronikken og dermed undgå det, jeg i min ordførertale talte om, nemlig det dér med, at man tror, at en skærm er hele verden, og at man bare skal sidde dér, så er man et lykkeligt menneske, har det da også gjort noget godt.
Jeg har umiddelbart den samme skepsis med hensyn til det indholdsmæssige, for som jeg stod heroppe og sagde, skal man passe på, at man ikke får gearet den dér meget teknologifikserede linje op, men jeg vil da ikke bare slå ud med armene og sige: Det er muligt, det her slet ikke virker.
Lad os dog prøve at se, hvordan det virker, for det kan godt have den positive effekt.
Man skal ikke lære, hvad der er i dem, men man skal lære at håndtere dem og bruge dem på en rimelig måde, og dér kunne sådan en effekt faktisk godt være effektiv, det kunne jeg godt forestille mig.