runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Villy Søvndal (SF), 1998-02-18:
Jeg konstaterer så, at ministeren i forhold til Politikens gengivelse ikke kan genkende det begivenhedsforløb, der både bekræftes af kilder i Udenrigsministeriet og af kilder i EU.
Her står vi så.
Så melder det næste spørgsmål sig selvfølgelig: Hvad er så årsagen til herresvinget?
Hvad er årsagen til, at man svinger så kraftigt rundt i forhold til Kinakritikken?
Hvis man læser, hvad udenrigsministeren, som i hvert fald er gengivet med navn i artiklen, er refereret for, konkluderer han, at han ikke er i stand til at se, om menneskerettighedssituationen i Kina har forbedret sig.
Man kunne vel forudsætte, at hvis man ændrede kurs, var begrundelsen for det, at forholdene i Kina havde forandret sig, men udenrigsministerens citerede kommentar i Politiken af 12. februar 1998 er, at han ikke er i stand til at vurdere, om menneskerettighedssituationen i Kina har forbedret sig.
Kan udenrigsministeren bekræfte, at han er citeret korrekt?
Niels Helveg Petersen (RV), 1998-02-18:
Hr. Søvndals spørgsmål hviler på en forkert forudsætning, og så skal de jo komme lidt fortumlede ud.
Regeringen har ikke foretaget noget herresving i forhold til menneskerettighedssituationen i Kina.
Vi stillede sidste år en resolution, hvor vi helt konkret opfordrede Kina til at foretage seks forskellige skridt.
Vi opfordrede f.eks. den kinesiske regering til at gennemføre, at man undertegnede en konvention om økonomiske, sociale og kulturelle rettigheder, at man inviterer FN's højkommissær for menneskerettigheder, Mary Robinson, til Kina, og flere andre ting.
Fire til fem af disse seks opfordringer til den kinesiske regering har den kinesiske regering i årets løb taget til efterretning, kan man sige, dem har den kinesiske regering gennemført.
Dermed har den kinesiske regering også vist en vilje til dialogen med EU og med EU's medlemslande.
Det kom også klart til udtryk, da den kinesiske vicepremierminister var i København for få dage siden.
Både statsministeren og jeg gennemførte en omfattende diskussion med vicepremierministeren om menneskerettigheder.
Menneskerettigheder er fortsat på dagsordenen i Danmarks diskussion med Kina, som de hele tiden har været, og derfor er hr. Søvndals udgangspunkt fejlagtigt.
Vi har fortsat en aktiv menneskerettighedspolitik i forhold til Kina, og jeg kan slet ikke godkende den fremstilling, der blev givet.
Villy Søvndal (SF), 1998-02-18:
Jeg prøver så for sidste gang bare at konkludere, at det, som udenrigsministeren siger, er, at der er gennemført nogle processuelle ting, men udenrigsministeren er selv citeret for at sige: »Jeg kan ikke bedømme, om menneskerettighedssituationen i Kina har forbedret sig.«
Det siger udenrigsministeren selv, og det vil sige, at det princip, man nu anerkender, er, at hvis Kina bare åbner for samtale, for at være villige til dialogen, processen så at sige, er det det, som man kvitterer for, og ikke selve menneskerettighedssituationen, den, der rammer kinesiske mindretal, den, der rammer tibetanerne, den, der rammer de politisk fængslede.
Det er ikke det, der er afgørende for regeringen.
Det er selve dialogen, det er selve processen.
Ville det ikke have været fornuftigere at afvente, at man også kunne spore fremskridt for selve menneskerettighedssituationen?
Det er trods alt det, der er helt afgørende for de kinesere, der sidder i fængsel.
Keld Albrechtsen (EL), 1998-02-18:
Fru Sonja Mikkelsen nævnede spørgsmålet om det såkaldte »farmer's privilege«, som skulle være indskrevet i teksten.
Jeg har fået oplyst - og det er muligt, ministeren kan give flere oplysninger på det spørgsmål - at det kun dækker, for så vidt angår planter af betydning for europæisk og dermed dansk landbrug, f.eks. sukkerroer og lign., men netop ikke sikrer f.eks. en række mere tropiske planter og dermed heller ikke sikrer ulandene.
Jeg ved ikke, om fru Sonja Mikkelsen er klar over, at der er det hul, og jeg vil også bede om svar på mit spørgsmål fra ministeren, hvis det er sådan, at der virkelig er det hul.
Sonja Mikkelsen (S), 1998-02-18:
Jeg er fuldstændig klar over, at også dette direktiv vil give anledning til fortolkninger af, hvad der er sædvanligt landbrug i denne sammenhæng, og at det også kan gælde det spørgsmål, hr. Keld Albrechtsen nævner.
Vi må arbejde for, at det sker, og det er vi i hvert fald i Socialdemokratiet meget optaget af, så der kommer en verdensomspændende regel med »farmer's privilege«.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 1998-02-18:
Som bekendt har arbejdet med at finde frem til ensartede regler for retsbeskyttelse af bioteknologiske opfindelser i EU pågået i adskillige år, og det første direktivforslag blev fremsat så tidligt som i 1988.
Det ser nu endelig ud til, at et nyt, stærkt ændret, direktivforslag kan vedtages, og det hilser vi i Det Konservative Folkeparti med tilfredshed.
Forslaget vil få stor betydning for forskningsbaserede bioteknologiske virksomheder.
Investering i forskning på dette vigtige område vil blive mere lønsomt.
Indflydelsen på beskæftigelsen inden for den forskningsbaserede del af industrien vil være positiv, og den innovative indsats vil dermed blive styrket.
Det er vigtigt at have disse forhold for øje
Den bioteknologiske forskning er et følsomt område fyldt med komplicerede etiske problemstillinger, som vi skal tage alvorligt.
Direktivforslaget har ikke til formål at regulere forskningen, men det siger sig selv, at muligheden for at patentere forskningsresultaterne giver anledning til præcis de samme etiske overvejelser.
Det danske Folketing har forholdt sig til de etiske problemstillinger bl.a. gennem vedtagelsen af den motiverede dagsorden i 1991.
Danmark har i øvrigt ikke kunnet støtte det oprindelige forslag, som blev endeligt forkastet af Europa-Parlamentet i 1995, primært på grund af etiske betænkeligheder.
Derfor står vi i dag med et helt nyt direktivforslag, hvor der er taget hensyn til de etiske indvendinger.
Det forventes nu, at Europa-Parlamentet kan støtte det nye forslag, og forslaget tilgodeser i stor udstrækning de danske synspunkter fra 1991-dagsordenen.
Det Konservative Folkeparti har derfor ikke haft problemer med at støtte den forhandlingslinje, som regeringen har bedt om tilslutning til i Europaudvalget, og som har ført til dansk tilslutning til den fælles politiske holdning på ministerrådsmødet i november sidste år.
Nok er de danske synspunkter ikke hundrede procent tilgodeset, men de er tilgodeset i så stort et omfang, at det ville være urimeligt, hvis Danmark valgte at stemme imod den endelige vedtagelse.
Jeg vil gerne benytte lejligheden til at rose Europa-Parlamentet for dets arbejde med sagen.
I parentes bemærket tror jeg faktisk, det er første gang, jeg har rost Europa-Parlamentet, men i denne sag forekommer det mig, at Europa-Parlamentet virkelig har levet op til sin opgave som folkevalgt parlament og i sit arbejde med direktivforslaget leveret ord og mæle til de folkelige betænkeligheder ved ukontrolleret forskning og efterfølgende patentering på det bioteknologiske område. Vi har dels i Europaudvalget, dels som ordførere ved debatten i dag modtaget nogle henvendelser, bl.a. fra Folkekirkens Nødhjælp, en organisation, hvis arbejde jeg har meget stor respekt for.
Jeg går ud fra, at ministeren har modtaget de samme henvendelser og således i dag vil kommentere de indvendinger, som Folkekirkens Nødhjælp på en række organisationers vegne har fremført.
Som sagt, Det Konservative Folkeparti kan støtte regeringens forhandlingslinje i denne sag.
Keld Albrechtsen (EL), 1998-02-18:
SF og Enhedslisten har jo haft forskellig bedømmelse af den her sag.
Vi har ikke ment, at de ting, der blev opnået under forhandlingerne, var tilstrækkelige til at kunne begrunde så vidtgående skridt som at tage patent på liv og som at godkende de formuleringer med konsekvenser for ulandene, som det nu ser ud til det hele ender med.
Derfor vil jeg godt spørge hr. Kjeld Rahbæk Møller, om ikke SF er enig i, at den række af minimumsbetingelser, som Folkekirkens Nødhjælp mener bør opfyldes, før Danmark eventuelt til syvende og sidst kan gå ind og stemme ja, bør være mindstekrav, som bør lægges ind i det danske forhandlingsmandat.
Kjeld Rahbæk Møller (SF), 1998-02-18:
I modsætning til Enhedslisten, der ikke har haft mulighed herfor, har SF spillet en meget aktiv rolle under forløbet ved at rejse den debat i januar 1991, der medførte, at vi sammen med andre partier kunne vedtage en dagsorden, der har fastlagt Danmarks forhandlingsforløb.
Det har præget udviklingen centralt; det har selvsagt også bundet os.
Folkekirkens Nødhjælp er kommet meget, meget sent ind i
De siger, at vi bør udskyde sagen, fordi de ikke rigtig har sat sig ind i den, og de har altså haft ni år til det, så det meste af det kan vi ikke tage alvorligt.
Men Folkekirkens Nødhjælp har ret på ét punkt, som jeg også gjorde meget ud af i min ordførertale, nemlig hensynet til ulandene og biodiversiteten.
Og som jeg også sagde, er direktivforslaget, som det foreligger nu, ikke tilfredsstillende, men den realistiske måde at få det gjort bedre på er nu at bruge Europa-Parlamentet.
Det er dem, der kan gå ind og skabe den situation, der giver dem mulighed for at forhandle sig frem til et ordentligt resultat.
Villy Søvndal (SF), 1998-02-18:
Spørgsmålet drejer sig jo om menneskerettighedssituationen i Kina.
Dagbladet Politiken havde torsdag den 12. februar en interessant gengivelse, hvoraf det fremgår, at det i virkeligheden er udtryk for en byttehandel: at Danmark neddrosler sin kritik af menneskerettighedssituationen i Kina, mod at Kina til gengæld lover ikke at lave handelssanktioner mod Danmark.
Kan det begivenhedsforløb bekræftes?
Sonja Mikkelsen (S), 1998-02-18:
Forslaget her har jo flere elementer, som alle tager sigte på at styrke forbrugernes beskyttelse i forhold til urimelige markedsføringstiltag fra erhvervslivet.
For det første er der et forslag om, at man skal informere bedre om en garantis indhold, både de positive sider, som det er naturligt at man informerer om, men altså også de betingelser, der kan være for, at garantien har virkning.
Den tydeliggørelse synes vi er helt rimelig og fair over for forbrugerne.
For det andet er der et forslag om, at Forbrugerombudsmandens ansættelse skal ændres, så han eller hun ansættes i en periode af seks år ad gangen uden mulighed for forlængelse eller genansættelse.
Det kan man vel kalde ultimativ uafhængighed; det tror jeg er en fordel for forbrugerbeskyttelsen, og det kan Socialdemokratiet tilslutte
Det tredje forslag indebærer, at de retningslinjer, som Forbrugerombudsmanden kan forhandle sig frem til med brancheorganisationerne, gøres bindende for branchen.
Det mener jeg også er nyttigt.
Det vil sikre en fair konkurrence
Det fjerde element indebærer, at Forbrugerombudsmanden får kompetence til at meddele påbud ved overtrædelse af markedsføringsloven, hvis man ikke kan forhandle sig frem til en ordning med virksomheden om at stoppe en ulovlig handling.
Det kan vi tilslutte os, også i betragtning af det sidste forslag, nemlig at hvis en virksomhed ikke er enig med Forbrugerombudsmanden i, at det, man er i gang med, i virkeligheden er i strid med markedsføringsloven, kan man kræve, at Forbrugerombudsmanden inden en uge indbringer sagen for Sø- og Handelsretten, sådan at man kan få taget stilling til, om der er tale om en ulovlighed, eller om virksomheden har retten på sin side.
Her kan man også få taget stilling til, om der skal være tale om opsættende virkning eller ej, og det giver så den retssikkerhed og retsbeskyttelse, som selvfølgelig også skal til for virksomhederne.
Socialdemokratiet støtter forslaget, fordi det vil give en mere effektiv håndhævelse af markedsføringsloven.
Det er til gavn for forbrugerne, men det er i virkeligheden også til gavn for virksomhederne, som sikrer, at konkurrencen sker på fair vilkår.
Keld Albrechtsen (EL), 1998-02-18:
»Vil den danske regering meddele USA, at Danmark ikke kan støtte planerne om et militært angreb på Irak?«
Skriftlig begrundelse
Dels siger FN-eksperter og USA's militære eksperter, at man ikke præcist ved, hvor lagrene er, dels kan man ikke være sikre på at få ram på lagrene der, hvor man tror/ved, de findes.
Fremtidige inspektioner under FN vil kun blive gjort vanskeligere, ikke lettere, efter et eventuelt militært bombeangreb.
Saddam Hussein vil sidde uantastet tilbage, men kunne hente fornyet støtte fra sin egen undertrykte befolkning og fra landene i Mellemøsten, som den eneste der tør trodse USA.
En militær aktion på dette grundlag er perspektivløs, og Danmark bør under ingen omstændigheder være med til at støtte en sådan militær aktion.
Hverken i eller uden for FN.
Hvis den danske regering ønskede, at Saddam Hussein blev væltet, kunne man tværtimod give økonomisk og politisk hjælp til den irakiske opposition, så den kunne udvikle sig til et troværdigt alternativ til diktatoren i Bagdad.
Endelig burde man overveje, om de fortsatte handelssanktioner tjener noget fornuftigt formål længere.
Skriftlig begrundelse
I Politiken den 5. februar 1998 udtaler udenrigsministeren sig meget tvetydigt om det svenske synspunkt: At et militært angreb på Irak af USA kræver, at USA får mandat til dette fra FN's Sikkerhedsråd.
Udenrigsministerens udtalelser kan tolkes i retning af, at Danmark vil lade sig stille tilfreds med en drøftelse i Sikkerhedsrådet.
Det er farligt, hvis det overlades til USA at fortolke tidligere FN-beslutninger og så derudfra kunne tiltage sig retten til militære angreb på Irak.
Det er vigtigt også med henblik på fremtidige situationer at få slået fast, at ingen stormagter, heller ikke USA, har ret til at gennemføre militære angreb på andre lande uden som et minimum at have et FN-mandat for dette.
Villy Søvndal (SF), 1998-02-18:
»Har regeringen besluttet, om Danmark officielt vil modtage den kinesiske systemkritiker Wei Jingsheng, eller finder regeringen en sådan invitation i modstrid med danske handelsinteresser?«
»Kan udenrigsministeren bekræfte, at den danske indstilling til menneskerettighedssituationen i Kina er blevet underordnet handelspolitiske interesser, sådan som det fremgår af dagbladet Politikens fremstilling den 12. februar 1998, og bekræfte, at udenrigsministeren »ikke er i stand til at vurdere, om menneskerettighedssituationen i Kina har forbedret sig«?«
Mariann Fischer Boel (V), 1998-02-18:
Den multiresistente salmonellatype typhimurium DT 104, også kaldet dræbersalmonellaen, har jo været et overordentlig varmt diskussionsemne i ministeriet og følgelig også i udvalget.
Fra Danske Slagteriers side er der blevet gjort en stor indsats for at prøve at udrydde de besætninger, man har fundet, der har været inficeret med salmonellatypen DT 104, og der blev fra starten givet tilsagn om, at man ville sanere op til 15 besætninger på Danske Slagteriers regning.
Nu er det antal desværre nået.
Man har altså indtil nu nedslagtet 15 besætninger, og jeg vil godt høre fødevareministeren: Hvad agter ministeren nu at foretage sig, når vi må formode, at Danske Slagterier vil udtræde af saneringsmodellen?
Henrik Dam Kristensen (S), 1998-02-18:
Først vil jeg gerne slå helt fast, både over for fru Mariann Fischer Boel og over for offentligheden som sådan, at der ingen grund er til bekymring i forhold til forbrugerne.
Hvis der er besætninger, som har den salmonellatype, som vi kalder DT 104, så er der krav om, at disse bliver særslagtede, og at der bliver varmebehandling, og dermed er der ingen risiko i forhold til forbrugerne.
Det synes jeg er det allervigtigste at få slået fast.
Så er det korrekt, at vi desværre har oplevet den nye type salmonella i Danmark.
Der har været meget diskussion om den, og jeg har bedt om at få nogle indstillinger fra dem, man kunne kalde eksperterne tilbage i mit system, i forhold til den videre behandling af denne type salmonella.
Disse har jeg modtaget her i løbet af formiddagen, men jeg har ikke haft lejlighed til at gå i dybden med dem.
Det vil jeg gøre i de kommende dage.
Men jeg vil gerne rejse et principielt spørgsmål, som jeg nødvendigvis ikke har et svar på i dag, nemlig det principielle spørgsmål, som hedder: Er det det offentlige, som altid og til enhver tid skal træde til, når vi har sygdomme, som et erhverv vel i realiteten har det overordnede ansvar for at sikre ikke kommer til at medføre videre skade i miljøet og samfundet som sådan?
Det er et meget vigtigt principielt spørgsmål, som ud over det principielle i realiteten også kan handle om et meget, meget, meget stort millionbeløb.
Den er vi sikre på at vi har styr på. Og som punkt to: Jeg har endnu ikke nået at komme i dybden med den indstilling eller det notat, som jeg har fået om DT 104 og den videre behandling af det. Det vil jeg vende tilbage til, når jeg har haft lejlighed til at dykke ned i det materiale, som jeg ved at jeg har modtaget i dagens løb.
Mariann Fischer Boel (V), 1998-02-18:
Jeg er da fuldstændig klar over, som ministeren også siger det, at så længe kødet bliver varmebehandlet, er der ikke nogen umiddelbar risiko for forbrugerne, men på lang sigt er det vel ikke den vej, man skal gå, når man vil prøve at komme den specielle salmonellatype til livs.
Med hensyn til de principielle drøftelser, som ministeren ønsker, om, hvem der skal betale for at udrydde den her salmonellatype, synes jeg da - som jeg også nævnte - at der fra slagteriernes side har været truffet nogle foranstaltninger til at afværge, at denne salmonellatype bredte sig. Og så synes jeg, at det er en meget nem måde, ministeren kommer ud af spørgsmålet på, nemlig ved at sige, at ministeren ikke er nået at komme i dybden.
Hvornår agter ministeren at foretage sig yderligere for at sørge for, at de her besætninger bliver saneret, efterhånden som man får konstateret sygdommen?
Henrik Dam Kristensen (S), 1998-02-18:
Al ære og respekt for Danske Slagteriers indsats i forhold til den her nye type salmonella; det vil jeg meget gerne give dem.
Men man kunne måske også vende spørgsmålet om og spørge: Hvis det ikke er erhvervet selv, som skulle tage sig af det, hvem skulle det så være?
Sådan er det vel i de fleste forhold.
Til det konkrete spørgsmål vil jeg gerne sige, at jeg ikke på nuværende tidspunkt, hvor jeg endnu ikke har haft lejlighed til at læse det materiale, vil give hverken klokkeslæt eller dato på det, men jeg vil forsikre fru Mariann Fischer Boel om, at jeg vil gå hjem og læse det materiale, jeg har modtaget indtil nu, og jeg vil sørge for at komme til bunds i det, og når jeg synes, at jeg er klædt på til det, så vil jeg tage både en offentlig og en politisk diskussion om den videre håndtering af DT 104.
Bent Hindrup Andersen (EL), 1998-02-18:
Når det nu drejer sig om DT 104, så er det jo et spørgsmål, om man skal opgive og sige, at den må vi leve med, eller om man skal gøre en alvorlig indsats og sige, at den skal vi fortsat være fri for. Jeg vil gerne spørge ministeren, om det ikke også samfundsmæssigt vil være rimeligt at sige, at denne type salmonella skal vi gøre en massiv indsats for at holde os fri af, bl.a. også fordi den har den smitsomme karakter, hvor den kan springe fra det ene dyr til det andet, og hvor den også er utrolig ubehagelig for os mennesker. Så jeg vil gerne spørge ministeren: Hvis man går ind og laver en saneringsplan, vil der så også blive taget skridt til at lukke for kilderne?
Det er jo en type, som vi bl.a. får fra udlandet, og det vil sige, at der også skal kigges på grænserne og på det næsten tilbagevendende spørgsmål, som jeg næsten ikke behøver stille, om Danmark som en veterinær zone.
Men dette er jo i hvert fald også en god anledning til at stille dette spørgsmål, for hvis det offentlige skal gå ind og bruge penge på en sanering, så må vi vel også gøre alt, hvad vi kan gøre, for at undgå at få sygdommen yderligere ind i landet fra andre besætninger, og den findes jo i 80 pct. af besætningerne i England og Skotland.
Henrik Dam Kristensen (S), 1998-02-18:
Jeg må desværre svare hr. Bent Hindrup Andersen på samme måde, som jeg svarede fru Mariann Fischer Boel: Jeg har modtaget et materiale her i løbet af formiddagen.
Jeg har ikke haft lejlighed til at sætte mig ind i det på nuværende tidspunkt.
Det vil jeg gøre, og så vil jeg sikre, at der bliver en bredere debat om disse ting.
Jeg har jo også læst aviser.
Nogle siger, at det her er en dræbersalmonella, jeg tror, at det var fru Mariann Fischer Boel, der brugte dette udtryk.
Det er nogle af de ting, som jeg godt i fred og ro vil have lejlighed til at sætte mig ordentligt ind i, før jeg giver nogle bud, ikke for at trække det i langdrag, men det synes jeg egentlig sagen fortjener.
Keld Albrechtsen (EL), 1998-02-18:
Jeg kan ikke rigtig se, at SF skulle være forpligtet til at gå ind og støtte forhandlingsmandatet i den her sag, for den dagsorden, som Folketinget i sin tid vedtog, og som hr. Kjeld Rahbæk Møller var med til, er jo ikke opfyldt.
Den er på væsentlige punkter slet ikke opfyldt, så jeg mener, at man fra SF's side må kunne stå fast på de mere fundamentale krav.
Så må jeg sige til hr. Kjeld Rahbæk Møller, at jeg synes, det er en lidt urimelig, for ikke at sige
en meget urimelig kritik af Folkekirkens Nødhjælp, der bliver opmærksom på, at der her ligger nogle fundamentale problemer, bl.a. og ikke mindst for ulandene.
Folkekirkens Nødhjælp bør have ros for, at man gør Folketinget opmærksom på det, inden beslutningerne træffes, frem for at de næsten ligefrem skal bebrejdes, at de kommer ind i sagen på nuværende tidspunkt.
Niels Helveg Petersen (RV), 1998-02-18:
Jeg er da enig i, at det er fremskridt i menneskerettighedssituationen for de 1,2 milliarder kinesere, der er afgørende.
Derfor er det spørgsmål, vi skal stille os selv, hvorledes vi bedst fremmer situationen for 1,2 milliarder kinesere ud fra et menneskerettighedssynspunkt.
Min opfattelse er den, at når den kinesiske regering tager de skridt, som den har taget i det forløbne år, og dermed viser imødekommenhed og vilje til en dialog med os, tror jeg, at vi bedst fremmer menneskerettighedssituationen for kinesere i Kina ved at videreføre dialogen med den kinesiske regering.
Det er min vurdering, og jeg er temmelig sikker på, at den har jeg ret i.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Ulla Solvang (RV), 1998-02-18:
For eksempel er vi glade for, at der er indført en bestemmelse om et forbud mod patent på mennesker og i en vis udstrækning også på dyr.
Ligeledes hilser vi bestemmelserne
om »farmer's privilege« på plante- og dyreområdet velkommen.
Vi er dog meget betænkelige ved fremstillingen af genmodificerede dyr.
Principielt mener vi, at så længe dyret ikke påføres unødig lidelse, er forskningen i orden, men så kan man stille spørgsmålet: Hvem afgør, om dyret lider?
Selv om patentansøgningen skal indeholde oplysning om det biologiske materiales oprindelsesland og personen - hvis prøverne er taget fra en person - skal informeres om patentansøgningen og have lejlighed til frit at give sit samtykke hertil, hvordan kan det så sikres, at ulandene eller de oprindelige folk får den rette del af kagen i praksis?
Skal man eventuelt betale penge til en diktator, og hvad ved
Bør de involverede eventuelt have del i penge indsamlet ved fund raising?
Vi tror, at ulandene, som vi har set det i mange andre tilfælde, vil blive snydt i det her spil, medmindre der fastlægges meget klare rammer for, hvordan eventuelle kommercielle gevinster skal fordeles.
Debatten har været lang og grundig, hvilket efter vores mening er meget væsentligt i en sag med så store etiske og moralske spørgsmål.
Det Radikale Venstre kan støtte det fremlagte direktiv.
Niels Højland (FP), 1998-02-18:
Da Fremskridtspartiets ordfører, fru Annette Just,
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-02-18:
Jeg skal for en god ordens skyld sige, at Dansk Folkeparti også kan støtte forlængelsen, og vi er selvfølgelig villige til at forlænge den, så længe det er nødvendigt i forhold til den indgåelse af OECD-aftalen, som vi jo ellers ønsker os.
Sonja Albrink (CD), 1998-02-18:
Jeg skal også kort tilkendegive: CD støtter lovforslaget.