Tom Behnke (FRI), 1999-11-23:
Ulandsbistand er godt, ulandsbistand er nødvendigt, og der er ingen tvivl om, at en række lande Jorden rundt har brug for et økonomisk løft.
Det økonomiske løft kan man jo give via ulandsbistand, og/eller man kunne give det, der hedder hjælp
til selvhjælp ved, at man på verdensplan åbnede de industrialiserede landes markeder for ulandenes produkter, altså i WTO-forhandlingerne, og at man i langt, langt højere grad tillod, at ulandene kunne få lov til at arbejde sig op og blive til velfærdssamfund.
Lige præcis den manglende frihandel på verdensplan gør jo, at mange ulande fastholdes i deres armod, og så som et lille plaster på såret kommer de industrialiserede lande og giver ulandsbistand.
Indtil det sker, er der ingen tvivl om, at ulandsbistand er en god ting, og vi synes i Frihed 2000 også, at man skal yde ulandsbistand til de lande, der har brug for det.
Vi er også af den opfattelse, at man selvfølgelig skal stille nogle krav til de lande, der så modtager pengene, herunder om menneskerettigheder og lignende, således at vi ikke kommer i situationer, hvor der bliver givet penge til diktaturer m.v.
Det er også helt naturligt, at når der bliver ydet bistand til ulande, fører man naturligvis en vis form for kontrol med, hvad det er for projekter, der bliver sat i værk.
Hvad er det, pengene går til?
Opnår man det, man ønskede at opnå?
Men se spørgsmålet, det altafgørende spørgsmål og dér, hvor Frihed 2000 for alvor adskiller sig fra Folketingets øvrige partier,
er, om ulandsbistanden skal finansieres via finansloven.
Er det skatteyderne, der skal betale ulandsbistanden?
Skal det være sådan, at man som borger her i landet afleverer sine penge i skat, hvorefter det er nogle politikere, der efter forgodtbefindende sidder og vurderer, hvilke lande der skal have penge, og hvilke lande der ikke skal have penge, hvilke projekter der skal have penge, og hvilke projekter der ikke skal have penge.
Ja, til dato har vi jo kunnet se, hvor galt det kan gå, når man overlader den slags opgaver til politikerne.
Vi kan se, at der er blevet givet ulandsbistand til diktaturstater.
Vi kan se, at der er blevet givet bistand til nogle fuldstændig forrykte projekter, som man fra starten af kunne sige sig selv naturligvis ikke ville komme til at køre bare nogenlunde fornuftigt.
Derfor er det ikke hensigtsmæssigt, at man overlader den opgave til politikere, for det kan politikere ikke klare; det har politikerne bevist gentagne gange.
Og derfor bør der i finansloven kun være en konto, der handler om katastrofebistand, altså det, at man har mulighed for at hjælpe i de situationer, hvor der f.eks. opstår en naturkatastrofe, for dér skal der en meget hurtig hjælp til, og dér vil det være hensigtsmæssigt, at man gør det.
Det, der ville være langt bedre, og dér, hvor vi virkelig kunne få kontrol med i billedet, var, hvis man overlod det til befolkningen, lod borgerne beholde deres skattekroner på det her område og så lod borgerne hver især vurdere, hvilke projekter de ville støtte, og hvilke lande de ville støtte.
Det ville for det første være ægte demokrati, og for det andet ville vi være sikre på, at så havde vi 5 millioner danskere, som sad og førte en meget nøje kontrol med, hvad deres penge gik til, og hvis ikke pengene gik til noget godt, så ville de lade være med at bidrage til det pågældende projekt eller land næste gang.
Dermed var problemet løst.
Dermed ville man ikke behøve nu at bruge millioner af kroner på at lave kontrol af, hvad de offentlige penge går til.
Så nemt kan det løses, men det vil man jo ikke.
Nej, man har lagt sig fast på, at 1 pct. af vores såkaldte BNI skal gå til ulandsbistand.
Og fordi man et sted i udlandet finder ud af, at BNI skal beregnes på en ny måde, vupti, så skal Danmark af med yderligere 1,4 mia. kr. i ulandsbistand, bare fordi man finder en ny måde at beregne det på.
Der er ingen i det her hus, der sætter spørgsmålstegn ved, hvor de 1,4 mia. kr. skal komme fra.
Nej, nej, for vi har jo lagt os fast på, at det skal være 1 pct. af BNI, og så skal det være sådan.
Men hvis man skal bruge et par millioner eller et par hundrede millioner kroner til de hjemløse, til behandling af narkomaner, til hjemmehjælp til de gamle eller til at få fjernet ventelisterne til sygehusene, så kan man i det her hus diskutere i årevis, hvor pengene skal komme fra, og man sidder og river sig i håret ovre i Finansministeriet: Hvor skal pengene dog komme fra?
Men fordi man beregner BNI på en anden måde, vupti, så giver man bare 1,4 mia. kr. mere i ulandsbistand uden i øvrigt at sætte spørgsmålstegn ved, om det nu også er hensigtsmæssigt.
Det duer ganske enkelt ikke, og derfor vil vi i Frihed 2000 ikke stemme for forslaget til vedtagelse fra hr. Jann Sjursen m.fl., for det lægger sig netop fast på, at det skal være 1 pct. af BNI.
I Dansk Folkepartis forslag til vedtagelse har man lagt sig fast på, at det skal være 0,7 pct. af BNP.
Det mener vi heller ikke er rigtigt.
Det er selvfølgelig et skridt i den rigtige retning, men det er bestemt heller ikke rigtigt.