runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-11-10:
Nu kom den radikale ordfører jo vidt omkring, men for at komme tilbage til emnet kunne jeg egentlig godt tænke mig at høre, om Det Radikale Venstre ikke er enig med mig i, at hvis det nu er sådan, at vi ved fælles hjælp får gennemført en betydelig indsats mod fysisk og psykisk nedslidning af dem, der har de hårdeste job i dag, vil det medføre, at folk bliver længere på arbejdsmarkedet, at der kommer endnu flere hænder i arbejde, og at det i den forbindelse egentlig er fuldstændig ligegyldigt, at man forringer efterlønsordningen.
Hvis folk ikke bliver slidt ned, vil det jo føre til, at de bliver længere på arbejdsmarkedet.
Er Det Radikale Venstres ordfører ikke enig i det?
Morten Østergaard (RV), 2006-11-10:
Nej, men det er jo ikke bare rent forligsmæssigt, at Enhedslisten har stillet sig ud i mørket.
Det er jo også tilfældet, når det drejer sig om at se kendsgerningerne i øjnene i forbindelse med efterlønnen, for det er jo veldokumenteret, at det langtfra er alle, men tværtimod kun en mindre del af dem, der går på efterløn, som er nedslidte.
Derfor har det betydning, at man har valgt at gøre det på denne måde og sige: Vi skal være klar til at tage hånd om de nedslidte, og i øvrigt skal vi forebygge og sørge for, at folk ikke bliver nedslidt.
Men situationen er jo, og det er i øvrigt endnu mere asocialt, at vi kan se, at de, der har efterlønsalderen og stadig er på arbejdsmarkedet, er de første, der bliver strittet ud, hvis en virksomhed har problemer, fordi de bare kan gå på efterløn.
På den måde medvirker efterlønnen i sig selv til større udstødelse fra arbejdsmarkedet, og derfor er vi altså helt og fundamentalt uenige i Enhedslistens vurdering.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-11-10:
Ja, det er jo rigtigt, at også andre grupper end dem, der er nedslidte, går på efterløn.
Der er f.eks. dem, der går på efterløn fra arbejdsløshed, og nu har Det Radikale Venstre altså medvirket til at gøre det endnu sværere for dem at gå på efterløn, både ved at forhøje efterlønsalderen og ved at forringe forholdene for de 55-59-årige arbejdsløse.
Den gruppe er der selvfølgelig også.
Men Det Radikale Venstres ordfører svarede ikke på, om han ikke er enig i, at hvis folk i stadig større udstrækning bliver mindre nedslidt, vil der være rigtig, rigtig mange færre, der går på efterløn.
Er det ikke sådan, verden hænger sammen?
Bent Bøgsted (DF), 2006-11-10:
Jeg tror, det er at omgås lidt lemfældigt med sandheden, hvis man ikke erkender, at folk, der har økonomi til det, kan være ligeglade med efterlønsalderen.
Det er klart, at en person, der har så mange penge på bankbogen, at vedkommende kan sige, at han ikke har lyst til at arbejde mere og nu vil han leve af sine penge, også kan gøre det.
Det kan man gøre i dag, og det kan man gøre fremover, men det kunne man også gøre for 50 år siden, så det er der ikke noget nyt i.
Jeg kan fuldstændig bekræfte, at sådan er det, og sådan har det altid været, også for 200 år siden.
Hvis man havde penge nok og ikke havde lyst til at lave noget, kunne man bare lade være, for man kunne alligevel klare sig.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-11-10:
Det sidste er jo meget let at svare på.
Jeg ved godt, at det er mig, der skal spørge, men svaret er altså meget enkelt.
Det er jo, fordi den siddende regering har gjort alt, hvad den kunne, for ikke at sørge for at gøre folk uddannelsesmæssigt parat til at tage de job, der er, men til gengæld har sørget for at fortsætte med at nedslide folk, så de er blevet udstødt til førtidspension på grund af alt for mange og alt for langvarige sygdomme.
Det er såmænd enkelt nok.
Men jeg vil bare gerne have hr. Jakob Axel Nielsen til at bekræfte, at når man i første omgang vælger at forhøje efterlønsalderen med 2 år og senere med flere år, er det udtryk for et politisk valg.
Man kunne have valgt at gøre mange andre ting for at sikre fremtidens velfærd, men det er et politisk valg, ligesom når Det Konservative Folkeparti vælger skattelettelser frem for øget offentlig velfærd.
Det er jo også et politisk valg, på alle mulige måder er der tale om et politisk valg, og al den snak om nødvendighed troede jeg egentlig efterhånden var gledet ud af den politiske debat.
Bent Bøgsted (DF), 2006-11-10:
Jeg vil sige på den måde, at det da også sker fuldstændig pr. automatik, at den arbejdsmiljøindsats, vi har gjort, og den indsats, der vil ske som følge af forebyggelsesfonden, forbedrer de lavtuddannedes vilkår på arbejdsmarkedet.
Det skal man da også tage højde for.
Men som jeg læser lovforslaget, står der altså, at en forhøjelse af efterlønsalderen skal ske ved lov.
Der skal vedtages et lovforslag, hvis forhøjelsen skal være gyldig, så det er ikke noget med, at der lige pludselig pr. automatik sker en stigning på 3, 4, 5 år.
Der står højt og tydeligt, at den skal vedtages ved lov.
Ole Sohn (SF), 2006-11-10:
Når man har en debat, kan det indimellem være en fordel, at man lytter til hinanden, for så får man en lidt bedre debat.
Hr. Jørgen Arbo-Bæhr spørger, om det ikke er korrekt, at hvis vi får et bedre arbejdsmiljø med mere forebyggelse og mindre nedslidning, vil færre have et incitament til at gå på efterløn.
I dag er virkeligheden jo, at ud over, at en stor del af dem, der går på efterløn, kommer direkte fra arbejdsløshed, er det sådan, at man går på efterløn, fordi man er fysisk eller mentalt nedslidt, hvorimod man gør mindre brug af efterlønsordningen, hvis man er i fuld vigør.
Derfor kunne vi faktisk opnå, at folk blev længere tid på arbejdsmarkedet, ved at gøre en positiv, forebyggende indsats frem for at gøre livet surt for dem, som ikke har anden valgmulighed end at gå på efterløn.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-11-10:
Jeg kan jo huske, hvordan Socialdemokraterne efter efterlønsforringelserne var lidt stolte af, at de havde forhindret en efterlønsalder på 63 år og i stedet havde fået ordningen ændret, så den kun blev forringet til 62 år.
Jeg mener at kunne huske, at Socialdemokraterne altid har gjort meget ud af at få indflydelse, og derfor kunne jeg egentlig godt tænke mig at høre hr. Thomas Adelskovs kommentar til, at efterlønsalderen ikke bliver 62 eller 63 år, men startende i 2025 pr. automatik bliver forhøjet hvert femte år, uden at der egentlig er nogen øvre grænse for, hvor langt man kan gå.
Her er Socialdemokraterne jo sat fuldstændig uden for indflydelse, for beskæftigelsesministeren bestemmer fuldstændig suverænt over ordningen.
Thomas Adelskov (S), 2006-11-10:
Vi har jo en ret stor vælgerskare, som forventer af os, at vi forsøger at skabe så mange forbedringer som overhovedet muligt og opfylde så mange af vores valgløfter som overhovedet muligt, og det bestræber vi os på at gøre.
Det er selvfølgelig op til partierne selv at vælge, hvordan de vil forvalte deres mandater.
Men lad mig så sige, at vi sådan set ikke tror ret meget på, at beskæftigelsesministeren skal sætte sig ned med sin krystalkugle og vurdere, hvordan verden ser ud om 20, 25, 30, 40 år.
Af det lovforslag, som vi skal behandle her i Folketingssalen på tirsdag, fremgår det i øvrigt klart og tydeligt, at skal efterlønsalderen hæves over de 62 år, er det et krav, at der skal et lovforslag til behandling i Folketinget, og det vil altså sige, at efterlønsalderen skal ændres ved lov og ikke bare kan ændres med en bekendtgørelse fra ministeren.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-11-10:
Det undrer mig, at hr. Thomas Adelskov kan sige det, for det fremgår jo af selve lovteksten, at det er op til beskæftigelsesministeren.
Jeg kan citere fra forslaget til lov om forhøjelse af efterlønsalderen, hvor der står, at den skal fastsættes på baggrund af levetiden: »Levetiden opgøres som et simpelt gennemsnit for mænd og kvinder.
Efterlønsalderen fastsættes af beskæftigelsesministeren til levetiden for 60-årige i de seneste 2 år ...«.
Efterlønsalderen fastsættes af beskæftigelsesministeren.
Det står i lovforslaget.
Thomas Adelskov (S), 2006-11-10:
Det vil blive sådan, at hvis efterlønsalderen skal hæves over de 62 år, skal der et lovforslag til behandling i Folketinget, og der er sådan set ikke nogen tvivl om, at det skal være sådan.
Det ville jo være fuldstændig urimeligt at sætte en minister til at afgøre, hvor gammel man skal være for at kunne få dagpenge osv., og vi har skruet lovforslaget sådan sammen for at sikre, at det ikke sker.
Men vi vedstår og erkender sådan set også, at vi jo sagtens, og heldigvis for det, kan opleve, at levealderen stiger væsentligt i de kommende år, også over det, vi har forudsat i velfærdsaftalen.
Det betyder selvfølgelig, at vi bliver nødt til at tage bestik af, at der stadig er brug for mange hænder på det danske arbejdsmarked, også når vi lykkeligvis bliver ældre.
Ole Sohn (SF), 2006-11-10:
Jeg vil godt lige fortsætte med det, at vi lever længere.
Skulle man ikke som et Socialdemokrati, der skal forvalte velfærden, have diskuteret med vælgerne: Skal der bruges noget tid til arbejde, og skal der bruges noget tid til fritid?
Uden overhovedet at diskutere har Socialdemokraterne sagt ja til en 63-års-grænse, som automatisk stiger efterfølgende, hvilket reelt betyder, at al ekstra levetid bruges til arbejde.
Thomas Adelskov (S), 2006-11-10:
Forligspartierne har aftalt, at efterlønsalderen bliver 62 år, og hvis levealderen stiger yderligere, kan den sættes op til 63 år.
Men vi har ikke givet en eller anden blankocheck til, at der skal ske nogle stigninger frem til år 3000, for vi kan jo slet ikke spå om fremtiden.
Men det er helt sikkert, at hvis vi ikke håndterer den virkelighed, vi har i dag, og den virkelighed, vi kan se for os om 10, 15, 20 år, vil det blive sådan, at når vi når frem til år 2020, vil vi som politikere formodentlig stå i en situation, hvor skatterne enten skal hæves så dramatisk, at det overhovedet ikke er realistisk, eller efterlønsordningen må afskaffes.
Vi har sådan set
nu garanteret, at der er en 5-årig efterlønsperiode, og vi har sikret den for fremtiden.
Ole Sohn (SF), 2006-11-10:
Men det får vi jo lejlighed til at diskutere videre på tirsdag.
Der er lige en enkelt lille ting, som jeg godt vil have hr. Thomas Adelskov til at uddybe, og det er den fortrydelsesret, der ligger i forslaget.
Hvis man gør brug af en fortrydelsesret, bliver det, man har gjort, normalt annulleret, og så er man tilbage ved scratch.
Men er det ikke rigtigt forstået, at hvis man bruger fortrydelsesretten her, er det jo ikke sådan, at man får den fulde efterløn?
Hvis man bruger retten, får man gradvis en dårligere og dårligere efterløn, og det betyder, at de, der måske ikke har haft økonomi til det som unge og derfor er kommet lidt for sent i gang, ikke har nogen mulighed for at komme på fuld efterløn, men får en tilsvarende dårligere efterløn.
Jeg mener sådan set, at fortrydelsesretten måske har en begrænset reel værdi med den udformning, den har, men jeg håber da, at det kan laves om under behandlingen af lovforslaget.
Thomas Adelskov (S), 2006-11-10:
I dag er det sådan, at hvis vi f.eks. tager NNFområdet, har kun 50 pct. af slagteriarbejderne tilmeldt sig ordningen, men fortrydelsesordningen betyder, at 40 pct. flere vil kunne få adgang til efterløn.
Man indbetaler sit efterlønsbidrag til ordningen, men det er rigtigt, og det har vi jo også sagt, at man selvfølgelig ikke kan forvente at få efterbetalt et kontingent, man aldrig har indbetalt, og samtidig få fuld efterløn.
Selvfølgelig er der en reduktion for det manglende kontingent i de år, man ikke har været tilmeldt ordningen, og det er et eller andet sted meget naturligt, for ellers ville konsekvensen selvfølgelig blive, at alle ville vente til fortrydelsesperiodens sidste dag med at tilmelde sig ordningen.
Naturligvis er der en konsekvens, og det synes jeg sådan set er meget fornuftigt.
Hovedpointen ved fortrydelsesretten er jo lige nøjagtig, at nu får langt flere lønmodtagere rent faktisk adgang til at få efterløn, hvis de føler sig nedslidte og synes, de har behov for at trække sig tidligere tilbage end ved pensionsalderen, når de når efterlønsalderen.
Bent Bøgsted (DF), 2006-11-10:
Har sundhedsmæssig ulighed indflydelse på levealderen?
Det er det, der spørges om.
Selvfølgelig har det en sammenhæng med tilbagetrækning fra arbejdsmarkedet.
Det siger næsten sig selv, for hvis man ikke bliver nedslidt, er man selvfølgelig tilbøjelig til at blive på arbejdsmarkedet så lang tid som muligt.
Der er forskelle mellem arbejdsformer, der er forskelle mellem uddannelser, og derfor er det også forskelligt, hvor længe man er på arbejdsmarkedet.
Det siger sig selv, at en murer, der starter i lære som 18-årig og stopper som 62årig, er mere nedslidt end en person, der tager en lang uddannelse og først starter på arbejdsmarkedet som ca. 30-årig og stopper som 62årig; det burde være logisk.
Selvfølgelig kan det også have indflydelse på helbredet og levealderen, og selvfølgelig vil der være forskel mellem levealderen for en, der har et hårdt fysisk arbejde, og en, der har et let fysisk arbejde.
Her er jeg fuldstændig enig med forespørgerne, og der burde ikke kunne sættes spørgsmålstegn ved den sammenhæng.
Men det spørgsmål, som er stillet i forespørgslen, tror jeg skal forstås på den måde, at de lavtuddannede med det hårde fysiske arbejde ikke får den samme stigning i levealderen som de højtuddannede med let fysisk arbejde.
Det er også korrekt.
Som jeg læser statistikken, får de lavtuddannede ikke en så stor stigning i levealderen, som nogle giver udtryk for, og det er vel også derfor, der opstod nogen uenighed om den automatiske forhøjelse af efterlønsalderen.
Nu kan det jo være svært at spå om, hvad levealderen er om 25 år.
Der er prøvet at tage højde for det i efterlønsforliget, men man kan ikke være sikker på, at den forudsete udvikling holder.
Det må tiden vise, og det er også derfor, der står »hvis levealderen stiger«.
Det ved vi ikke, for der kan ske meget i løbet af de næste 25 år, som vi ikke kan forudse herinde.
Men den måde, tilbagetrækningsalderen er fastlagt på, er Dansk Folkeparti sådan set godt tilfreds med, og det er også derfor, vi er med i forliget.
Vi havde helst set, at efterlønsalderen ikke blev rørt,
hvilket vi også gav udtryk for, men der sker så meget på arbejdsmarkedet, at man er nødt til at prøve at forudse, hvordan det kan udvikle sig. Man skal prøve at sikre, at folk kan blive på arbejdsmarkedet lige så lang tid, de har lyst til det, og man skal også sikre, at de, der er nedslidte, kan trække sig tilbage fra arbejdsmarkedet.
Der er utrolig mange ting, man skal tage højde for, når man laver lovgivning.
Det synes jeg også vi har prøvet her med efterlønsforliget, og sådan som jeg ser det, mener jeg også, at det i stor udstrækning er lykkedes for os.
Men der kan jo altid komme nogle spørgsmål op undervejs.
Hvad sker der f.eks. om 10 år?
Det ved vi ikke, men det ser vi på til den tid.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-11-10:
Jeg er da glad for, at Dansk Folkepartis ordfører erkender, at der er uligheder i levetid og sundhedstilstand, og at de faktisk bliver større.
Men det kræver en politisk beslutning i 2015 at sætte den i kraft.«
Måske har Dansk Folkeparti her en mulighed for at holde lidt snor i den automatik, som gør, at efterlønsalderen bare stiger og stiger og stiger.
Men jeg vil spørge: Er det ikke lidt underligt, og er det ikke at blive taget lidt ved næsen, når lovforslaget fastslår, at efterlønsalderen fastsættes af beskæftigelsesministeren på baggrund af en levealderstigning, som ikke kommer alle til gode?
Det er skrevet direkte ind i lovforslaget.
Bent Bøgsted (DF), 2006-11-10:
Jeg er enig med hr. Jørgen Arbo-Bæhr om, hvad hr. Kristian Thulesen Dahl har sagt, for det var korrekt citeret.
Men hvis hr. Jørgen Arbo-Bæhr læser lovforslaget, står der, at hver gang efterlønsalderen skal stige, skal det ske ved lov.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-11-10:
Ja, men automatikken er jo skrevet ind i lovforslaget, og det betyder, at udgangspunktet er en gennemsnitlig stigning af levetiden.
Men på baggrund af, hvordan verden ser ud i dag, ved vi, at den levetidsforlængelse er noget, der i vid udstrækning kommer de højtuddannede til gode, mens levetiden for de lavtuddannede, der har glæde af efterlønsordningen, ikke stiger i samme omfang.
Derfor betyder den automatik, som er skrevet ind i lovforslaget, at mens de højtuddannede på de ledende poster får længere og længere tid til at nyde deres alderdom, får de, der har det hårde og nedslidende arbejde, kortere og kortere tid til at nyde deres alderdom.
Det sker jo fuldstændig pr. automatik med den måde, man har skruet ordningen sammen på, og er det virkelig noget, som Dansk Folkeparti kan gå ind for?
Ole Sohn (SF), 2006-11-10:
Hr. Bent Bøgsted, jeg har den opfattelse, at jeg kan se ind i dig og kan konstatere, at Dansk Folkepartis repræsentant ikke var glad for den tale, han lige har holdt.
Det er helt tydeligt, at hr. Bent Bøgsted ikke bryder sig om lovforslaget om at stramme efterlønsreglen, som vi bevisligt ved rammer alle ikkefaglærte hårdest, og jeg respekterer, at det var med lidt modvilje, talen blev holdt.
Men kan hr. Bent Bøgsted ikke bekræfte, at hvis man nu er højt lønnet, har en god pensionsordning, som er suppleret med selvpensionsordninger, og bor i ejerbolig med gode friværdier, kan man sådan set være rystende ligeglad med, hvor høj eller lav efterlønsalderen er.
Så går man, når man har lyst, og derfor er det udelukkende og bevisligt de dårligst stillede, der bliver ramt af indgrebet.
Morten Østergaard (RV), 2006-11-10:
Jeg synes egentlig, at jeg lytter rimelig grundigt efter, og situationen er jo den – det ved vi fra de undersøgelser, der er lavet – at når folk går på efterløn i dag, er der nogle forskellige faktorer, der gør sig gældende.
Det er langtfra alle og ikke engang den største del, der er nedslidte.
Når vi taler om incitamenter, er det da klart, at en ordning som den efterlønsordning, vi stadig har, indtil den aftale, vi har lavet, er indfaset, er en gulerod, som får folk til at trække sig tilbage fra arbejdsmarkedet.
Det var sådan set også derfor, den oprindelig blev indført, fordi man gerne ville give plads til andre.
Jens Vibjerg (V), 2006-11-10:
Er det ikke rigtigt, at vi sætter massivt ind med forebyggelse?
Hr. Ole Sohn har selv været med til igennem satspuljeforhandlinger at afsætte mange flere ressourcer til forebyggelse og til forskning.
Nu afsætter vi 3 mia. kr. i forebyggelsesfonden, vi bruger 70 mio. kr. om året til en ekstraordinær indsats.
Det skal endda ses i sammenhæng med de ekstra indsatser, vi det seneste par år har sat ind med.
Er det ikke rigtigt, at vi nu også har indført en fortrydelsesret for folk, der ikke har meldt sig til efterlønnen?
Er det ikke rigtigt, at kritikken fra SF udelukkende bunder i, at rønnebærrene er sure?
Morten Østergaard (RV), 2006-11-10:
Til det sidste kan man sige: Ja, forhåbentlig er det da sådan, at hvis vi undgår nedslidning, vil folk blive længere på arbejdsmarkedet, og det er også derfor, vi synes, der især skal sættes ind her.
Men det er jo dokumenteret, at det ikke er en rigtig påstand, når hr. Ole Sohn slår ud med armene og siger, at alle, der går på efterløn, er nedslidte.
Efterlønnen er naturligvis en gulerod, fordi samfundet i stedet for at opfordre arbejdsdygtige og arbejdsduelige folk til at tjene samfundet og tjene deres egne penge ved at gå på arbejde opfordrer dem til at gå på efterløn.
Men det er bare ikke den situation, vi står i nu, og det er jo derfor, det er problematisk, at man hænger fast i fortiden i stedet for at kigge på fremtiden og se på, hvad der er behov for.
Hvis vi fulgte den kurs, forespørgerne går ind for, ville der ikke være hænder nok til at løse velfærdsudfordringerne, og så ville vi få rigtig ulighed.
Thomas Adelskov (S), 2006-11-10:
Det glæder mig trods alt at få de synspunkter og tilkendegivelser fra SF.
Jeg kan også være enig i, at der er nogle ting, vi kunne have gjort bedre: Vi kunne måske have brugt 5 mia. kr. til en forebyggelsesfond i stedet for 3 mia. kr., vi kunne måske have fået 50.000 kursister på læse/stavekurser i stedet for 40.000.
Det ville vi også gerne have gjort.
Men rent faktisk så rykker vi her.
Vi laver markante forbedringer.
Vi sikrer, at en stor gruppe borgere får mulighed for at få et bedre arbejdsmiljø og et bedre arbejdsliv.
Vi sikrer, at der i fremtiden, hvor vi bliver flere ældre og færre unge, færre hænder på arbejdsmarkedet, rent faktisk er hænder til stede, sådan at vi kan fastholde et velfærdssamfund og et højt fælles velfærdsniveau med fælles velfærdsserviceydelser.
Jeg ville sådan set bare lige høre, om SF var imod alle de forbedringer, vi har fået igennem.
Det har jeg så konstateret at man ikke er, og det er jeg glad ved.
Ole Sohn (SF), 2006-11-10:
Det er da rart, at vi kan tale os så tæt ind på, hvor det er, vi er uenige.
For alt det, hr. Thomas Adelskov remser op, er jo ikke noget, vi er uenige om, det er sådan set noget, SF har foreslået igennem år, og Socialdemokraterne har også foreslået det.
Så der har vi en fælles dagsorden.
Der, hvor uenigheden opstår, er vedrørende finansieringen.
Er det rimeligt, at sygeplejersken, hjemmehjælperen, jord- og betonarbejderen og kassedamen skal finansiere de investeringer ved en forringet efterløn og en forringet pensionsordning?
Der er vi uenige, og det er sådan set det, der er kernepunktet, ikke at vi skal blive i længere tid, men instrumenterne, redskaberne, betalingen for det.
Det er de dårligst stillede, som ingen valgmuligheder har, som kommer til at finansiere de nødvendige investeringer, som vi er nødt til at foretage, for at vi kan blive længere tid på arbejdsmarkedet.
Thomas Adelskov (S), 2006-11-10:
Hr. Jørgen Arbo-Bæhr siger, at det er beskæmmende, at vi har indført en fortrydelsesordning, og angiveligt skulle det være, fordi man får mindre udbetalt, når man benytter sig af fortrydelsesordningen.
Vi ved, at af slagteriarbejderne i NNF har 50 pct. af dem, der har haft mulighed for det, tilmeldt sig efterlønsordningen i dag.
Vi ved så, at den anden halvdel, de resterende 50 pct., har en meget stor chance for rent faktisk at være nedslidt og have brug for at kunne gå på efterløn noget før.
Det får de nu mulighed for.
Det er sådan, at for en del af efterlønnen indbetaler man et egetbidrag, en pose penge, og hvis man så venter nogle år med at melde sig til, fordi man måske troede, at man var udødelig, da man var 30 år, og først melder sig til, når man er 40 år, ja, så er det klart, at den pose penge, som alle andre har gået og indbetalt, når man jo så ikke at indbetale med sit årlige bidrag.
Ellers ville det da være urimeligt over for dem, der har gået og betalt efterlønsbidrag i hele indbetalingsperioden.
Jeg troede i hvert fald, at det var sådan et lighedsprincip, som også Enhedslisten kunne tilslutte sig.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-11-10:
Jamen det, der er alvorligt beskæmmende, er, at der faktisk er blevet lavet en ordning nu, hvor folk skal betale flere år for at få ret til den fulde efterløn.
5 år mere skal man betale efterlønsbidrag for at få ret til den fulde efterløn.
Det er da en forringelse, der er til at tage og føle på.
Og for dem, der så begynder at betale senere, sker der jo et fradrag.
Den, der f.eks. begynder at betale 10 år senere, får et fradrag i efterlønnen på 20 pct.
Det kan godt være, det er et lille plaster på såret for den enkelte, det drejer sig om, men det skal jo ses i forhold til, at man generelt har forringet, for man har forlænget det antal år, der skal betales til efterlønsordningen for at få ret til efterløn.
Det er det, der er beskæmmende.
Thomas Adelskov (S), 2006-11-10:
Før prøvede jeg også med hr. Ole Sohn at få talt os frem til, hvad vi var enige om, og hvad vi var uenige om.
Jeg kan altså forstå, at Enhedslisten er imod, at man nu laver en fortrydelsesordning, som betyder, at 40 pct. flere medlemmer af Slagteriarbejderforbundet nu kan komme ind og få efterløn.
Jeg troede sådan set, at det var sådan, at Enhedslisten mente, at det, at flere kunne få efterløn, var en stor fordel.
Det er jeg ked af ikke nyder opbakning hos Enhedslisten.