runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Vibeke Peschardt (RV), 2001-03-15:
Og det var faktisk ikke en anklage mod landbruget, jeg kom med, men det var en konstatering af, hvordan virkeligheden ser ud.
Det var et forsøg på i den samlede tale eller analyse, eller hvad hr. Ole M. Nielsen vil kalde det, at beskrive, hvem det er, der er klemt i hele kæden fra jord til bord.
Det er nemlig ikke detailhandelskæderne, det er heller ikke andelsselskaberne, næ, det er primærbønderne.
Og hvorfor er de det?
Det er de, fordi de bliver presset hele tiden til at lave de der billige fødevarer, som man påstår, at forbrugerne vil have, og hvor vi nu står og prøver på at sige: Jamen de skal købe noget, der er af bedre kvalitet, for det vil landbruget kunne tjene flere penge på.
Det var sådan set det, der var min hensigt og sådan set hele ideen bag talen, og det håber jeg så at jeg nu har fået forklaret hr. Ole M. Nielsen, hvis ikke det lykkedes før.
Men hvis jeg skal gå ind i debatten fra før, hvad jeg selvfølgelig nok skal være lidt forsigtig med, så vil jeg sige, at der kan være så små restkoncentrationer - jeg tror, det var det, fru Annie Lunde Hansen mente - så man ikke kan finde én sojabønne i 100 t, eller hvad det nu kan være, som er gensplejset. Hvis det er det, hr. Keld Albrechtsen mener, så må jeg sige, at så er jeg enig med fru Annie Lunde Hansen.
Men det betyder ikke, at jeg ikke generelt mener, at hvis der er gensplejset foder, så skal det stå på pakken eller læsset, eller hvad det er.
Så til hr. Jens Kirk: Jeg var da glad for, han syntes, at det var rørende, hvad jeg sagde om landbruget.
Jeg synes jo sådan set, at det er sørgeligt.
Det viser jo nemlig, at der laves for meget mad i Europa, og derfor bliver priserne presset.
Det er jo ikke kun i Danmark, vi ser det her, og derfor får vi altså alt det der omkring strukturudviklingen, som ingen af os jo er interesseret i
Så spurgte hr. Jens Kirk mig, hvad jeg tror, der kan gøres, for at vi kan få forbrugerne til at købe den dyre mad.
Nu er jeg jo altså selv ud af et liberalt parti og en liberal slægt, så jeg kunne ikke drømme om at sige, at man f.eks. ikke skulle trykke alle de vanvittige tilbudsaviser, der kommer ind ad døren, men en af ideerne kunne jo være, at landbruget selv, og det vil altså sige landbrugets industri i begge led, gik ind og sagde: Vi holder op med det der, vi begynder faktisk at reklamere for noget andet.
Men jeg er helt åben over for at høre gode ideer.
Ole M. Nielsen (KRF), 2001-03-15:
Hr. Jørn Jespersen nævnte, at de bedste økologiske svineproducenter ikke har salmonella.
Det har de bedste konventionelle heller ikke, så der er der heller ingen forskel.
Men jeg fik ingen dokumentation for, at der var større problemer med pesticidrester, medicinrester i konventionel produktion, end der var problemer med skimmelsvamp i økologisk produktion.
Jørn Jespersen (SF), 2001-03-15:
Hr. Jens Kirk efterlyser dokumentation for, at økologiske varer er sundere end konventionelle og siger, at nu har der været forsket i det i 30 år. Men præmissen er forkert.
Der har ikke været gennemført grundige omfattende undersøgelser; det var præcis det, KVL fastslog for et par måneder siden.
Man manglede undersøgelser med henblik på at kunne dokumentere, at der var mere sundhed i de økologiske varer.
Det eneste, man kan sige, er, at der har ikke været lavet de undersøgelser, som kunne dokumentere det.
Men man kan med sikkerhed sige, at vi ikke har problemet
med pesticidrester i de økologiske varer.
Og der synes jeg, man burde kunne tænke så langt selv, at det da i sig selv er en sundhedsfremmende faktor, at man ikke får pesticidrester, når man køber økologiske varer. Dertil kommer, som jeg nævnte, at mange undersøgelser kraftigt tyder på, at indholdet af de sekundære næringsstoffer, som er af stor betydning for menneskers sundhed, også er højere i de økologiske varer.
Så siger hr. Ole M. Nielsen først, at de bedste konventionelle bedrifter heller ikke har problemer med salmonella.
Det er mønsterbrug på basis af almindelig konventionel produktion.
Og alligevel dukker salmonellaen op der.
Ingen af de bedrifter, der ud fra økologiske principper om god sund produktion ligger der, hvor man siger, at her har vi et økologisk mønsterbrug, har salmonellaproblemer.
Og derfor er der en markant forskel i det. Hvis jeg yderligere skal dokumentere, at den økologiske produktion er sundere og bedre, så synes jeg da, at det er påfaldende, at der ikke hidtil har været BSE-tilfælde i den økologiske produktion.
Så må vi meget håbe, at det ikke dukker op, og at der ikke har været importeret dyr fra konventionelle bedrifter osv.
Men det er, fordi man ikke har brugt kød- og benmel, og det er endnu et eksempel på, at man har nogle sundere principper og dermed ikke kommer ud i uforudsete problemer i nær samme omfang.
Ole M. Nielsen (KRF), 2001-03-15:
Jeg mangler altså stadig væk dokumentation for, at der er problemer med medicinrester og pesticidrester i konventionelle fødevarer.
Den dokumentation fik jeg ikke, og den kan ikke gives, så det er enkelt nok.
Og så med hensyn til at de bedste konventionelle også har salmonella.
Nej, for så er de ikke de bedste.
De bedste konventionelle er dem, der ikke har salmonella. Hr. Jørn Jespersen bestemmer, hvilke kriterier, der skal gælde, for at man er de bedste i konventionelle og økologiske bedrifter.
Hvis det skulle være rigtigt, så skulle det økologiske brug uden salmonella jo også være det økologiske brug, der havde den bedste tilvækst.
Men det ved hr. Jørn Jespersen jo ikke noget om.
Nej, de bedste konventionelle er dem, der ikke har salmonella.
Og så er vi lige.
Jørn Jespersen (SF), 2001-03-15:
Dokumentationen for, at der ikke er nogen problemer med pesticidrester og færre problemer med medicinrester i de økologiske produkter, kan hr. Ole M. Nielsen finde i alle statistikkerne over de ting, der bliver fundet.
Det, man kan sige om det, er, at når vi ser på de danske produkter, så ligger vi internationalt - hvis det er det, hr. Ole M. Nielsen tænker på - både med hensyn til pesticidrester og medicinrester meget fint i forhold til mange andre lande, det vil jeg gerne medgive.
Der har dansk landbrug gjort en god indsats, der har gjort, at vi internationalt ligger meget fint.
Men det betyder jo ikke, at det ikke kan gøres endnu bedre.
Og det kan det i den økologiske produktion.
Der er pr. definition ingen pesticidrester overhovedet, fordi man ikke sprøjter med dem.
Og man har endnu færre medicinrester, fordi man har længere tilbageholdelsestid efter en behandling, og fordi man i det hele taget er mere varsom og forsigtig i sin produktion og baserer sig på mere sunde og naturlige principper.
Derfor får man færre problemer.
Keld Albrechtsen (EL), 2001-03-15:
Fru Annie Lunde Hansen sagde, at vi skal kunne stole på mærkningen af fødevarer, også når det gælder de gensplejsede sager.
Derfor vil jeg godt spørge, om der er mulighed for et samarbejde mellem CD og Enhedslisten på det punkt, altså fuldstændig mærkning af fødevarer med gensplejset indhold.
Det var der jo desværre ikke mulighed for med Venstre og De Konservative; de ville ikke være med til fuldstændig mærkning.
Men sådan måtte det, fru Annie Lund Hansen sagde om tiltro til mærkningen, umiddelbart forstås, så jeg vil godt spørge, om CD vil være med til at sikre, at der bliver mærkning med oplysning om gensplejset indhold, også hvis der har været anvendt gensplejset foder, og hvis der er brugt den majs og soja, som i dag indgår i produkterne, men ikke bliver mærket som gensplejset.
Annie Lunde Hansen (CD), 2001-03-15:
Hvis det på nogen måde kan måles i fødevarerne, at der er rester af gensplejsede ting i dem, skal de mærkes.
Men når det har vist sig gang på gang, at man hverken kan måle det i mælk eller i kød eller i andre ting, ville det så ikke være at vildlede forbrugeren at skrive, at dette produkt er gensplejset?
Jeg mener kun, det skal stå der, hvis fødevaren er testet og der er spor af det gensplejsede produkt i den.
Keld Albrechtsen (EL), 2001-03-15:
Jeg er unægtelig skuffet over det svar, for jeg havde da håbet, at CD på det punkt havde en anden holdning end Venstre og De Konservative.
Men nu kan jeg forstå, at bare man ikke umiddelbart kan afsløre de gensplejsede produkter, gør det ikke noget, at de er der, og det synes jeg stiller udsagnet fra fru Annie Lunde Hansen om, at vi skal kunne stole på mærkningen, i et noget besynderligt lys.
Vi skal altså kunne stole på, at det ikke umiddelbart kan afsløres, men at det ikke gør noget, hvis det kan gemmes.
Jeg synes, det er nødvendigt at få det frem i lyset, for jeg må sige, at det, fru Annie Lunde Hansen går ind for, er at føre forbrugerne bag lyset.
Det betyder jo, at en masse fødevarer, hvori der indgår gensplejsede elementer, ikke bliver mærket som gensplejsede.
Det er konsekvensen af CD's linje, og det kan fru Annie Lunde Hansen altså ikke komme uden om, sådan som hun formulerer sig.
Annie Lunde Hansen (CD), 2001-03-15:
Jamen hvad ville det fortælle forbrugeren?
Hvis der ikke kan spores en disse, ville det så være korrekt at skrive, at dette produkt er gensplejset, når der intet kan spores, intet kan testes eller noget som helst? Det er altså lidt ordkløveri fra hr. Keld Albrechtsens side, og jeg vil godt sige, at uanset hvad hr. Keld Albrechtsen nu går op og siger, svarer jeg ikke hr. Keld Albrechtsen mere. Jeg synes, det er vildledende at skrive i nogle forbrugeranvisninger, hvis der skal anvises noget, at et produkt er et gensplejset produkt, hvis der overhovedet ikke kan spores noget i det.
Det vil jeg betragte som vildledende.
Men når man f.eks. kan give gensplejsede sojabønner til køer og de overhovedet ikke kan spores i hverken kødet eller mælken, hvad er så det korrekte?
Skal man fortælle forbrugerne, at køerne har fået 25 pct. eller 40 pct. gensplejsede roer, eller skal man skrive, at i dette produkt findes ingen spor af gensplejsning?
Hvilken mærkning vil hr. Keld Albrechtsen have?
Keld Albrechtsen (EL), 2001-03-15:
Ja, jeg forstår udmærket godt, hvis fru Annie Lunde Hansen ikke kan samle mod til at gå herop en tredje gang og svare på mit spørgsmål, for nu siger fru Annie Lunde Hansen jo
, at selv om vi godt ved, hvilket foder der er gensplejset, og hvilket der ikke er gensplejset - det kan man jo godt kontrollere - må det alligevel godt være til stede i det endelige produkt, bare det ikke kan måles.
Hokus pokus filihankat, så er det væk! Jeg må altså indrømme, at jeg synes, det er at føre forbrugerne bag lyset, når det rent faktisk udmærket er muligt at indføre den kontrol, så led efter led i produktionsprocessen bliver sikret.
Det er udmærket muligt, det ved fru Annie Lunde Hansen også godt, men man vil ikke sikre forbrugerne, fordi man vil bane vejen for en situation, hvor man kan sige: Jamen der er jo alligevel gensplejsning i det hele, så vi kan lige så godt give op, og så må forbrugerne affinde sig med, at uanset hvad de køber, er der sandsynligvis gensplejsning i det.
Så behøver man ikke længere diskutere, om vi skal have gensplejsning eller ej.
Nu kan jeg se, at fru Annie Lunde Hansen alligevel er nødt til at svare.
Christian H. Hansen (DF), 2001-03-15:
Jeg markerede ikke for at få sikkerhed for, at fru Annie Lunde Hansen skulle komme herop igen, men jeg synes egentlig, det ville være relevant.
I Dansk Folkeparti er vi tilhængere af, at forbrugerne får så megen oplysning som overhovedet muligt, at de bliver fritstillede og kan træffe frie valg.
Men når vi taler mærkning af gensplejsede varer, og fru Annie Lunde Hansen påpeger, at der er nogle produkter, hvor man ikke kan spore det overhovedet, kunne jeg godt tænke mig at spørge fru Annie Lunde Hansen: Hvis vi nu indførte en sådan mærkningsordning og man så sad og diskuterede med Enhedslisten, om det skulle være de varer, der ikke var gensplejsede produkter i, eller det var dem, der var gensplejsede produkter i, som skulle mærkes, hvilke varer tror fru Annie Lunde Hansen så der skulle bruges flest mærker til?
Keld Albrechtsen (EL), 2001-03-15:
Fru Vibeke Peschardt brugte det udmærkede udtryk: mærkning fra jord til bord.
Jeg vil bare gerne have bekræftet, at når vi snakker om gensplejsning, så betyder mærkning fra jord til bord også mærkning, hvis der f.eks. har været anvendt gensplejset foder, og også hvis der indgår majs og soja et eller andet sted undervejs i produktionsprocessen.
Sådan må det udtryk jo forstås.
Derfor blev jeg betydelig opmuntret nu efter at have hørt Venstre, De Konservative og CD svigte totalt i den sag.
Jens Kirk (V), 2001-03-15:
Tak til den radikale ordfører.
Indledningen var jo rørende.
Vi kom til, at landbrugsfamilien havde 240.000 kr. i gennemsnit til sit privatforbrug, og det kunne tilføjes, at de 50.000-100.000 kr. var tjent uden for bedriften, så det faktisk kun var 150.000 kr., der i gennemsnit var tjent på bedriften.
Men hvordan kan det så være, at De Radikale sådan set i finanslovbeslutningen lægger det op, som om det ligefrem var mindst det dobbelte, man tjente i landbruget.
Det forstår vi i grunden ikke helt i Venstre.
Men lad det nu være.
Forbrugerne bruger ca. 10 pct. af deres indtægt til fødevarer nu, og vi har haft en masse kvalitetsmærkningsordninger.
Og i L 133, fødevareloven, som er til revision nu, lægger vi op til et kvalitetsudvalg.
Hvor meget tror den radikale ordfører på, at det kan være med til at få forbrugernes øjne op for, at der virkelig er kvalitet i dansk fødevareproduktion, og at den er værd at gå efter?
Kan vi tro, at forbrugerne vil bruge 2 pct. eller 3 pct. mere af indkomsten til det end før?
Ole M. Nielsen (KRF), 2001-03-15:
Den radikale ordfører nævnte, at landbrugets gæld er på 156 mia. kr.
troværdighed
, at det har den gæld.
Men hvordan skal det kunne være anderledes i et erhverv, hvor kassen tømmes, hver gang der sker et generationsskifte, hvor der betales skat af indtjeningen, og hvor der i de senere år er foretaget meget kraftige investeringer, som man ikke kan egenfinansiere?
Hvad kan 156 mia. kr. bruges til?
Statens gæld er 600-700 mia. kr., og vi har en udlandsgæld på godt og vel 200 mia. kr.
, osv.
Hvad kan sådan nogle tal bruges til?
De skal jo sættes i forhold til noget.
Jeg kan sige, at landbrugets gældsprocent er ca. 60-70, dvs. at man har en egenkapitalprocent på 30-40.
Det er faktisk ret højt i børsnoterede selskaber, hvor det er nemt at gå ud og skaffe egenkapital, og hvor der ikke sker generationsskifte.
Der er det faktisk en ganske flot egenkapitalprocent. Og 30-40 pct. har man ikke i de fleste privatejede selskaber, som altså hverken er aktieselskaber eller børsnoterede. Så hvad kan det tal bruges til?
Jeg må indrømme, at det forarger mig, at det skal slynges ud som et angreb på landbruget.
Annie Lunde Hansen (CD), 2001-03-15:
Det er et klart og tydeligt svar.
Så vil jeg også godt lige have lov at sige, at når vi taler om miljøforanstaltninger, er det jo meget sjovt, at Fødevareudvalget lige har været i USA og bl.a. har set hormonkød og hørt meget om det.
Når man giver dyrene hormoner, spiser de mindre, og hvad vil det ikke medføre af miljøkonsekvenser?
Når køerne spiser mindre, kommer der også mindre ud af den anden ende.
Vi kan blive ved med at diskutere det, men jeg synes, vi skal sætte os ned, få en debat, se ud i fremtiden og tage imod noget af det nye.
Og de, der ikke vil det, jamen de vælger det fra.
Jørn Jespersen (SF), 2001-03-15:
Jeg synes ikke, det er særlig høfligt af hr. Keld Albrechtsen og hr. Christian H. Hansen, at de ikke har forklaret CD's ordfører, hvorfor moderne forbrugere eventuelt godt kunne tænke sig at vide lidt om, hvorvidt der er brugt gensplejsningsteknologi i produktionsprocessen.
Men hvis jeg nu giver et eksempel, kunne det være, at vi kunne få CD til også at forholde sig til den problemstilling.
Når vi taler om økologi og økologimærkning, så er der selvfølgelig dels det aspekt, der hedder, at selve varen er fri for sprøjtemiddelrester osv.
Men så er der også miljøaspektet, fordi vi ved, at økologisk landbrug har den fordel, at der ikke kommer pesticidrester i grundvandet, og at der lever flere fugle og insekter på økologiske marker.
Dermed har det en miljøkonsekvens, for der er bedre dyrevelfærd osv.
Moderne forbrugere har faktisk en tendens til at lægge vægt på hele produktionsprocessen, på miljøaspektet, på dyrevelfærden osv., og nøjagtig det samme gør sig gældende på gensplejsningsområdet.
Der er også miljøkonsekvenser af at bruge gensplejsede produkter, og derfor vil moderne forbrugere gerne vide: Har der været brugt gensplejsningsteknologi i den bagvedliggende produktionsproces?
Og hvis det er tilfældet, er der mange, der gerne vil have mulighed for at fravælge varen.
Hvorfor vil CD ikke være med til at give forbrugerne den valgmulighed?
Annie Lunde Hansen (CD), 2001-03-15:
Jeg vil gerne have, at mærkningen er relevant, vil jeg godt sige til de to herrer.
Og hvad er relevant for en forbruger, når han eller hun står og skal vælge sine fødevarer? Er det helbredssikkerhed, er det sundhedssikkerhed, eller hvad er det?
Men hvad nu, hvis der ikke kan måles en pind i mælken?
Det kunne jo godt være - det har vi jo prøvet og målt - at økologiske landmænd er kommet til at give gensplejset foder, men det har ikke kunnet måles i mælken.
Hvad er så vildledning?
Er det vildledning at sige, at denne mælk indeholder gensplejsede produkter, eller at denne mælk er fri for alt, der er sundhedsfarligt?
Hvad er vigtigt?
Man skal vel ikke være verdensmester for at gå i byen og købe ind.
Jeg mødte en dag en mor med fire børn.
Hun skulle købe ind, og alle hendes børn var allergiske over for et eller andet.
Det vil sige, at hun skulle kigge på alle e-numrene, for det var ikke den samme allergi, børnene havde.
Hun brugte mange timer hver dag til at gå i byen.
Det skal vel helst ikke være sådan, at det bliver en videnskab at købe ind?
Jeg vil bare have, man skal kunne stole på det, der står om, hvad der er brugt til varerne.
Christian H. Hansen (DF), 2001-03-15:
Det lyder meget fint, når fru Annie Lunde Hansen siger heroppe fra talerstolen, at det godt kan være, hr. Keld Albrechtsen har valgt at sige, at det og det vil han aldrig spise og helst være fri for.
Sådan kunne jeg måske også godt have det, men er det så ikke rimeligt, at de to herrer, som er her i salen i dag, får muligheden for at fravælge?
Det kan vi kun få mulighed for, hvis tingene er mærket, og det er det, det handler om.
Det handler om, at man som forbruger kan se, at tingene er gensplejsede, og så kan man lægge dem ned igen, og så kan man tage en anden vare, som ikke er gensplejset.
Det er kun det, det handler om, og jeg vil gerne spørge fru Annie Lunde Hansen: Går CD også ind for, at forbrugerne skal have de relevante oplysninger, så forbrugerne frit kan vælge, hvilke varer de vil putte ned i deres indkøbskurve?
Annie Lunde Hansen (CD), 2001-03-15:
Til hr. Keld Albrechtsen vil jeg sige, at uenigheden går ikke så meget på selve mærkningen.
Men hr. Keld Albrechtsen vil ikke have gensplejsede ting, aldrig, heller ikke i fremtiden, hvor jeg og mit parti siger: Jamen vi kan ikke blive ved med at stå at jokke i det samme urtebed, vi må se ud i fremtiden, og når der forskes, må man gå ud fra, at tingene bliver bedre. Så vil jeg sige, at gensplejsning er kommet for at blive, og så må vi have en vis kontrol med mærkningen af tingene.
Vi skal være fair over for forbrugerne, og jeg er næsten ligeglad med, hvor megen tid man skal bruge.
Hvis der kan spores noget af det i varen, skal det stå på varen; men hvis man ikke kan spore noget som helst, jamen hvor skadeligt er det så for forbrugerne, og hvilken glæde har de af, at varen er mærket? Så vil jeg også spørge: Skal vi også til at mærke svinekødet med, at denne gris har fået penicillin, da den engang var syg?
Eller skal det være, som det er i dag, at når der er gået et vist stykke tid og medicinen ikke kan spores i kødet, er kødet frit for medicinrester?
Eller hvad vil man?
Vil man have, at vi også skal mærke det?
Jørn Jespersen (SF), 2001-03-15:
Nu tror jeg altså, vi skal holde os til én ting ad gangen, for i forvejen er det vanskeligt nok at finde ud af, hvad CD mener.
Skal vi ikke holde os til gensplejsningsproblematikken?
Nu svarer fru Annie Lunde Hansen, at CD vil også gerne give moderne forbrugere valgmuligheder, også med hensyn til den bagvedliggende produktionsproces: Er der brugt gensplejset foder til dyrene, som leverer de produkter, vi bagefter køber i butikkerne?
Men det er præcis det modsatte af, hvad der er blevet sagt fra CD's side hidtil, så nu har vi altså to fuldstændig modsatrettede, uforenelige synspunkter fra CD: på den ene side der skal kun mærkes, hvis man kan spore det i varen, men på den anden side er der kommet et nyt synspunkt, der hedder, man vil gerne fortælle om den bagvedliggende produktionsproces. Hvis vi nu lover ikke at spørge mere, kunne vi så ikke bare få et sidste svar på, hvilken af de to holdninger der er CD's, når det kommer til stykket?
Søren Kolstrup (EL), 2001-03-16:
Jeg synes, det er helt fint, at hr. Kaj Ikast har mange forskellige oplevelser her i livet, men mit spørgsmål går på, om det ikke er korrekt, hvis man bruger den argumentation, hr. Kaj Ikast bruger i dag, at man så sådan set lige så godt kunne nedlægge diverse analyseinstitutter på det område.
Det kan f.eks. være de analyser, som Vejdirektoratet har lavet, de transportinstitutter, som trafikministeren har refereret til.
Vibeke Peschardt (RV), 2001-03-16:
Jeg har to spørgsmål til hr. Kaj Ikast.
For det første vil jeg angående Frankrig gerne spørge hr. Kaj Ikast, om han er klar over, at den franske regering for ganske nylig, sidste sommer tror jeg, har iværksat en stor kampagne for at få farten ned, fordi den er dybt bekymret over antallet af færdselsuheld i Frankrig på de franske veje, som ærlig talt efter min opfattelse også er kaotiske.
Det var det første spørgsmål.
Det næste spørgsmål til hr. Kaj Ikast refererer kun delvis til det her, men det handler om, at farten dræber.
Det gør den ikke kun i Danmark, det gør den alle steder.
Jeg vil gerne spørge hr. Kaj Ikast, om han kan huske tallet fra OECD
for, hvor mange mennesker i OECD-landene, det vil altså sige USA, Canada og Vesteuropa, der bliver dræbt i trafikken om året. Hvis ikke hr. Kaj Ikast kan huske det, så kan jeg oplyse, at det er 130.000.
Det er sådan ca. en Bosnienkrig om året.
Kaj Ikast (KF), 2001-03-16:
Det ligger i den størrelsesorden, og det er ikke særlig meget, der kommer ud af det, det kan jeg godt sige, og der er ikke ret meget af det, der kommer ud af det, der kan bruges.
Så vil jeg gerne spørge, om fru Peschardt kan huske, hvor mange der blev dræbt i trafikken, dengang jeg blev trafikpolitisk ordfører.
Et af de første møder, jeg var til som trafikpolitisk ordfører i 1983,
var i Ingeniørforeningen.
Der spurgte de - jeg tror, der var 1.372 dræbte i trafikken, det var lige deromkring - hvad jeg ville gøre for at nedbringe antallet af dræbte i trafikken.
Der sad vi seks trafikpolitiske ordførere, og vi syntes alle sammen, at 1.300 eller et tal deromkring, små 1.400, var mange.
Vi er kommet ned på 500, og vi har endda været helt nede
på 450 nogle gange, og det synes jeg er flot, men selvfølgelig skal vi længere ned.
Men jeg vil garantere for, at hvis man holder det på 130 km på motorvejene, så er der ingen udsving i dræbte.
Derimod vil der være en aflastning, således at de, der kører farligt eller med de hastigheder, som man her kalder farlige, vil trække ud på motorvejene og ikke køre på de almindelige veje.
Søren Kolstrup (EL), 2001-03-16:
Ja, jeg synes efterhånden, vi får et stærkere og stærkere indblik i hr. Kaj Ikasts irgange.
Nu kommer der en melding, der hedder, at den forskning, der er relevant at have, er en forskning, vi kan bruge.
Hvem er vi?
Er det Det Konservative Folkeparti?
God forskning defineres som - er det korrekt opfattet?
- en forskning, vi kan bruge, underforstået i Det Konservative Folkeparti, og alt det, som ministeren refererer til, kan ikke defineres som forskning.
En forskning, vi kan bruge.
Er det hr. Kaj Ikast og vennerne?