Elisabeth Arnold (RV), 2004-05-25:
Jeg er enig med den konservative ordfører, hr. Helge Adam Møller, i, at det jo er en spændende principiel diskussion, vi har i dag.
Selv om det kun er et par uger siden, vi havde den sidst, nemlig i forbindelse med Dansk Folkepartis forslag om opløsning af pædofiliforeningen, er det jo stadig væk aktuelt, og det er, jeg ved ikke hvilken gang, vi diskuterer Hizb-ut-Tahrir. Som jeg tidligere har været ude at sige, nemlig at jeg ønskede dens lovlighed afprøvet, så ønsker vi stadig væk fra Det Radikale Venstres side, at dens lovlighed bliver afprøvet. Alle her i Folketinget er tilsyneladende enige om, at det er en forening, der er præget af voldelig retorik, som er præget af antidemokratiske ytringer, og det faktum, at de tilsyneladende prøver at hverve skoleelever, og at de også hverver ganske almindelige danskere, som bliver tiltrukket af det ekstremistiske miljø, er i høj grad noget, som må få enhver demokrat til at reagere og til at blive opmærksom på, at her er der noget ganske alvorligt på færde.
Men i virkeligheden handler det her jo ikke om, hvorvidt vi bryder os om den pågældende forening eller ej, men om, hvorvidt vi overhovedet kan anvende grundlovens § 78, stk. 2.
Det er blevet nævnt flere gange, at det er vigtigt, at vi har
nogle frihedsrettigheder i grundloven, og det er selvfølgelig fuldstændig fundamentalt for demokratiet.
Men det er jo også beskrevet i grundloven, hvordan man sætter grænser for foreningsfriheden, netop ved at anvende mulighederne for at få afprøvet en forenings lovlighed i en retssag, så man kan få afgjort, om den strider mod grundloven, netop hvis den har et ulovligt formål, eller hvis den virker ved vold eller ved opildning til vold eller ved påvirkning af anderledes opfattende.
Det er de grænser, som aldrig nogen sinde er blevet afprøvet i denne grundlovs tid, og som vi er meget bekymrede over aldrig vil blive afprøvet, hvilket i virkeligheden betyder, at vi har en foreningsfrihed i Danmark, som er helt og aldeles total, hvilket betyder, at ingen foreninger på noget tidspunkt kan forbydes.
Det er i hvert fald konklusionen af Gorm Toftegaard Nielsens beskrivelse efter Rigsadvokatens gennemgang af rockerforeningerne.
Han mente, at Rigsadvokatens beviskrav blev stillet så højt, at man formodentlig aldrig ville kunne anvende grundlovens § 78 til at ophæve foreninger med.
Det synes jeg er bekymrende.
Det betyder, at det i virkeligheden ikke er muligt for dette demokratiske samfund ved hjælp af grundlovens bestemmelser at sætte nogen som helst grænser for, hvad rummeligheden i demokratiet skal være.
Dem kan vi ikke sætte her i Folketinget.
De skal selvfølgelig sættes i retsvæsenet, de skal sættes ved domstolene.
Vi er lidt bekymrede over den lethed, hvormed regeringen diskuterer grundlovens rækkevidde.
Navnlig synes vi, det er bekymrende, at man siger, at man risikerer at få blåstemplet en forening, hvis man taber en sag.
Herregud, i øjeblikket er det sådan, at foreningen opfatter sig selv som blåstemplet.
Den agiterer med, at den er lovlig, den er fuldt lovlig, og at der ingen er, der vil krumme et hår på dens hoved, og i dette rummelige samfund har den fuldstændig frihed til at opføre sig, som den vil, og de enkelte retssager, der kommer mod enkeltpersoner, tager man i strakt arm, for de hører ligesom med til spillet.
Det synes jeg er en alvorlig udfordring og en alvorlig provokation i et demokrati.
Demokratiet skal beskytte sig, og det har altså ikke noget at gøre med censur, men det handler om at tage grundloven alvorligt.
Det Radikale Venstre synes, at flertallets forslag til vedtagelse, som der er lagt op til, er for defensivt.
Vi synes, at det er indholdsløst.
Vi vil derfor gerne fremsætte følgende: Forslag til vedtagelse
Folketinget opfordrer regeringen til at udarbejde en grundig vurdering af, hvilke betingelser der skal være opfyldt, for at grundlovens § 78, stk. 2, om opløsning af foreninger kan finde anvendelse, herunder hvorledes domstolsprøvelse kan gennemføres.«