runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Line Barfod (EL), 2003-12-10:
Nu er der jo ingen, der forlanger, at hr. Per Dalgaard sådan bare skal lægge ressourcevurderingerne fra organisationerne, kommunerne, ministerierne osv. usete til grund.
Selvfølgelig skal man gå ind i en vurdering.
Men jeg vil godt høre, når nu hr. Per Dalgaard gør opmærksom på, at Dansk Folkeparti har lavet et politiforlig om, at der kommer flere ressourcer til politiet, om nogle af disse ressourcer så også vil kunne bruges til at ansætte nogle eller efteruddanne nogle, der så har forstand på arbejdsmiljøsager og miljøsager, og hvad der ellers er af sager, hvor der er behov for en særlig ekspertise, så der er nogle, der kan tage sig af disse sager.
Vil Dansk Folkeparti være med til at sikre, at når vi får denne øgede retssikkerhed, kommer vi også til fortsat at have en lige så grundig kontrol som tidligere, og være med til at sætte det op som et mål for dette område, at gennemførelsen af retssikkerheden ikke skal betyde, at vi slækker på kontrollen med arbejdstilsyn, miljø osv.?
Jeg vil gerne høre Dansk Folkepartis ordfører, om han er enig med hr. Bent Bøgsted fra Dansk Folkeparti, der var oppe for et øjeblik siden og stillede nogle relevante spørgsmål om arbejdsmiljøområdet, og høre, om Dansk Folkeparti under udvalgsarbejdet vil se på, hvordan vi sikrer, at vi fortsat kan have et grundigt arbejdstilsyn, og at vi får udformet disse regler på en måde, så vi sikrer, at der fortsat kan være en kontrol med arbejdsgiveren.
Anne Baastrup (SF), 2003-12-10:
Nu skal vi lige have et helt klart svar: Er det sådan, at Dansk Folkeparti mener, at miljøet skal beskyttes, at Dansk Folkeparti mener, at amterne skal have mulighed for at kontrollere, om der er gift i vandløbet?
Hvordan vil Dansk Folkeparti klare det problem, sådan som det her lovforslag er strikket sammen?
Dansk Folkeparti syntes jo, det hele var fint, både § 9, stk. 1, § 9, stk. 2, og § 10, stk. 1. Der var jo ikke nogen problemer overhovedet, og det er det, der er så forbløffende.
Anne Baastrup (SF), 2003-12-10:
For SF er det vigtigt at tage Rigsadvokatens redegørelse om brug af knive alvorligt.
Vi så gerne, at man kunne stoppe den trend, hvor det tilsyneladende er smart at bruge små knive som halssmykker og lignende, og hr. Helge Adam Møller beskrev jo også, hvordan man i øvrigt har knive med sig rundtomkring og også andre ting og genstande, der kan bruges i situationer, hvor der opstår slagsmål, måske endda på grund af, at man har kniven.
I SF finder vi, at målet bør være, at det bliver almindeligt for især unge, at de ikke bare går med våben, at de ikke bare går med kniv, og at de ikke står i en situation, hvor de siger: Jeg tager en kniv med i aften, for så tror jeg, jeg beskytter mig selv.
Men ligesom alle de andre ordførere har jeg jo fået ekstremt mange henvendelser i anledning af ministerens udspil med et generelt forbud, og derfor tror jeg, det er vigtigt, at hele sagen bliver genovervejet.
Det var jeg heller ikke klar over.
Spørgsmålet er derfor: Hvordan opnår vi en ændring af oplevelsen hos de unge, så de ikke længere går med kniv, så Rigsadvokaten ikke skal komme igen med den samme redegørelse om 10 år?
Det kan handle om at afgrænse tidsrummet for, hvornår det er lovligt at bære kniv, og afgrænse de steder, hvor det er forbudt, f.eks. uddannelsessteder, diskoteker og fritidsklubber.
Men når det er sagt, skal vi passe på, at vi ikke ved at ændre våbenloven kommer i en situation, hvor der faktisk kan ske noget ganske forfærdeligt. Vi frygter i SF,
Personlig kender jeg i hvert fald adskillige eksempler på, at når politifolk standser mennesker på gaden, er de ikke farveblinde, og de konfrontationer giver unge med brun hud en oplevelse af, at de er uønskede, og at de ikke duer.
Unge, som i øvrigt er godt integrerede, men som undertiden har problemer med at komme ind på diskoteket, selv om de ønsker at opføre sig ordentligt og aldrig kunne drømme om at lave noget kriminelt, vil med hundrede procents sikkerhed blive taget i forbindelse med en kropsvisitation, og deres bil vil blive undersøgt, uden at der er den krævede mistanke.
Vi frygter, at man på den måde kan få nogle konfrontationer, som vil kunne starte en marginaliseringsoplevelse for de unge, som ellers gik og troede, at de var en del af Danmark.
Derfor ser vi lovforslaget her i snæver sammenhæng med overvejelserne om at give politiet øgede beføjelser.
Vores mål er, at vi gerne vil være med til nogle nyttige initiativer, men hvis vi skal stemme for dem, skal der være en chance for, at det hele ender godt.
Elisabeth Arnold (RV), 2003-12-10:
Problemet er blot, at uanset hvor mange knive man forbyder, er det stadig muligt at bevæbne sig med skruetrækkere, glasskår, sakse, stoppenåle og alt muligt andet, som kan bruges i trusselsøjemed, så vi slipper ikke for, at folk kan gøre vold mod andre ved hjælp af skærende og stikkende emner, som vi ikke kan forbyde, og som vi ikke kan visitere for.
Al respekt for politibetjentens mail og hans besked om, hvad han oplever i sin dagligdag.
Men der er jo ikke nogen garanti for, at han ikke vil kunne møde vold, som er begået under trusler med et glasskår eller med en saks.
Per Dalgaard (DF), 2003-12-10:
Det var jo dejligt at høre hr. Helge Adam Møller, og jeg vil lige spørge om en enkelt ting. Den idé, jeg fremkom med, om at lave en decideret positivliste, eller hvad vi nu skal kalde det, altså en definition af en lommekniv, som er uskadelig i sammenligning med de andre besynderlige knive, der findes nu om dage, kunne jo løse det problem.
Så ville alt muligt andet blive ulovligt, også disse smykkeknive og penneknive, og jeg ved
ikke hvad, som man kan finde på at lave og sælge til de unge mennesker.
De ville blive ulovlige som følge af en definition på en eller anden given kniv, som ville være lovlig til både bedstefar og bedstemor.
Per Dalgaard (DF), 2003-12-10:
Det har fru Elisabeth Arnold fuldstændig ret i.
Som det ligger nu, har forslaget ikke noget med lommeknive at gøre, men som jeg også sagde, er det noget, vi gerne skulle have lavet om.
Den lommekniv, fru Elisabeth Arnold går med, skal helt sikkert være lovlig. Jeg er udmærket klar over, at de knive, der bruges i dag, er ulovlige.
Elisabeth Arnold (RV), 2003-12-10:
Det er til hr. Per Dalgaards næstsidste sætning, hvor han sagde, at Dansk Folkeparti gerne vil bidrage til at komme efter alle de unge mennesker, der løber rundt med ulovlige knive.
Jamen de knive er jo allerede ulovlige, og så er det jo ikke nødvendigt at lovgive om nye typer knive.
Der er masser af knive, som allerede er gjort ulovlige, og her er det alene et spørgsmål om at få de personer visiteret, så de kan blive afsløret i at overtræde våbenloven.
Det er jo ikke nødvendigt at lave en ny lovgivning mod lommeknive.
Per Dalgaard (DF), 2003-12-10:
Dansk Folkeparti hilser regeringens tiltag mod den øgede brug af kniv blandt unge velkommen.
Dette forslag er et led i bekæmpelse af vold blandt unge, og det skal alle vide ligger Dansk Folkeparti meget på sinde.
Disse brutale overfald sker typisk med ulovlige knive med en større længde end det tilladte og af en udformning, som kun kan betegnes som voldsknive.
At 16 politimestre yderligere siger, at problemet med knive på offentlige steder er stigende, retfærdiggør dette lovforslag.
De yderligere beføjelser, politiet får med lovforslaget, nemlig at kunne kropsvisitere personer, der mistænkes for at bære kniv, finder vi også er nødvendige i denne verden med en øget voldskriminalitet.
Ligeledes er de strafferammer, der er foreslået, for de flestes vedkommende nogle, vi kan acceptere, men en del af bødesatserne er måske lidt små.
Det må vi se på i udvalgsarbejdet.
I den forbindelse kunne jeg godt tænke mig at få justitsministeren til at fortælle mig, om regeringen nu vil indføre minimumstraf.
Det tiltag kan Dansk Folkeparti godt støtte, specielt hvis de nye signaler også kommer til at dreje sig om minimumstraf for grov vold, voldtægt osv., som er beskrevet i L 118 fra 2002, den såkaldte voldspakke.
Dansk Folkeparti ønskede sig det brændende dengang, men der var ikke rigtig gehør for det.
Den aktuelle udformning af lovforslag nr. L 97 indeholder imidlertid også elementer, vi ikke kan støtte.
Vi finder et generelt forbud mod knive med en bladlængde under 7 cm alt for vidtgående, fordi det vil ulovliggøre alle de lommeknive, der har været en del af danskernes kultur gennem mange år, som har en betydelig udbredelse blandt danskerne, og som anvendes til helt fredelige formål.
Lommeknive bæres typisk af voksne, forstandige mennesker, hvis hensigt med lommekniven ikke er at bruge den til vold, og lovforslaget vil kriminalisere alle bedsteforældre, der har en lommekniv, som de f.eks. snitter i en gren med til glæde for barnebarnet.
Også de nye, fuldstændig afskyelige knive, som er gemt i smykker og lightere og andet smart legetøj, vil hermed blive ulovlige.
Vi er sikre på, at disse yderligere ideer ikke vil ødelægge hovedhensigten med lovforslaget, nemlig at ramme de unge, der går med ulovlige knive og optræder helt hæmningsløst, når de får en sådan i hånden.
Dem vil vi meget gerne lovgive imod.
Med disse bemærkninger kan vi ikke støtte lovforslaget, som det ligger, men vi er meget positive over for sigtet med forslaget.
Karsten Nonbo (V), 2003-12-10:
I den bedste af alle verdener vil der, som justitsministeren lige sagde, heller ikke være brug for det lovforslag, vi skal i gang med nu.
Jeg har bemærket, at der er stor modstand mod dette lovforslag, som det foreligger nu.
Også jeg og andre i Venstre har modtaget mange protester mod lovforslaget, og vi er parat til at bløde op, ganske som justitsministeren har proklameret.
Nu tror jeg ikke, der er nogen, der vil påstå
, at der ikke er noget som helst galt på området, og der er vel heller ingen partier, som mener, at der ikke skal gøres noget. Kunsten er at lægge snittet rigtigt.
Med 220 voldshandlinger, drabsforsøg og drab, hvor der har været anvendt knive, heraf 22 tilfælde med knive med en bladlængde på under 7 cm, kan vi ikke bare sætte kikkerten for det blinde øje.
Når man færdes med kniv, og hvis man har tendens til at være lidt opfarende, kan en hidsigprop godt forvolde ondt, som ikke kan gøres godt igen, og det er til skade for både ham selv og ikke mindst for offeret.
Det kan også være en afgørende faktor, hvis man er trængt op i en krog og går i panik.
Det ser vi i hvert fald i mange tilfælde.
Løsningen på problemet er imidlertid ikke bare en afgrænsning af den personkreds, som må gå med kniv, men nok lige så meget et spørgsmål om afgrænsning af de lokaliteter, hvor man må gå med kniv.
Det er vist indlysende, at små knive ikke kun bør forbydes på værtshuse og diskoteker, men også til f.eks. fodboldkampe eller andre begivenheder, hvor folk lader sig rive med.
Knive hører heller ikke hjemme i ungdomsklubber, ved ungdomsfester og på f.eks. sidste skoledag, og løsningen kan være en bedre adgang for politiet til at visitere for knive på disse steder.
Den næste del af lovforslaget går på skærpede bøder ved førstegangsforseelser og i øvrigt frihedsstraf, og det kan vi i Venstre kun være enige i. Der er ingen tvivl om, at Venstre vil være med til at løse problemet, men der skal heller ikke være tvivl, når nogle sigtes for overtrædelse af loven.
Vi er parat til at finde en fælles løsning, som rammer potentielle voldsmænd, men ikke fritidsfolket og almindelige borgere, så dette lovforslag bliver en balance på en knivsæg.
Morten Bødskov (S), 2003-12-10:
Jeg er også glad for, at justitsministeren så klart har tilkendegivet, at hvis det er en proces, der er behov for, for at få det her lovforslag til at falde til jorden i god ro og orden, så tager vi os tid til det.
Jeg synes, det er helt fint, at man tilkendegiver, at man er klar til at præcisere § 5, for det, jeg tror man skal huske på, er jo, at det her skal virke derude, hvor folk render rundt med gummistøvler på.
Det er jo ikke her, det skal virke, det skal virke derude, hvor man bruger gummistøvler, og jo større klarhed man kan skabe, des bedre.
Jeg synes, det kunne være meget godt, som justitsministeren også tilkendegiver, at man simpelt hen skitserer, hvad det er for hovedområder, der skal varsles, og hvad det er for områder, der ikke skal varsles.
Det tror jeg vil gøre dagligdagen meget nemmere for ganske mange folk rundtomkring.
Så et meget konkret spørgsmål: Hvis nu den her lovgivning havde virket i dag, i hvor mange tilfælde skulle
politiet så have været til stede?
I hvor mange sager helt konkret skulle politiet have været til stede?
Det synes jeg kunne være relevant at få svar på, for derved kan man få et overblik over, om der er hold i det, som Rigspolitichefen siger om, at der behov for flere ressourcer?
Vi har Politimesterforeningen og andre, der har sagt det.
Det synes jeg er et meget interessant spørgsmål.
Line Barfod (EL), 2003-12-10:
Jeg håber også, at ministeren vil indgå i en konstruktiv dialog med os andre og have forståelse for, at det, vi ønsker, sådan set er at få et godt resultat, som kan fungere i praksis.
Vi håber faktisk at nå frem til et endeligt lovforslag, som vi alle sammen kan stemme for til slut.
Lige til det her med de døde fisk: Problemet er jo, hvis miljømyndighederne opdager, at der er nogle døde fisk, og de så skal ud for at kontrollere.
Så har de en mistanke om, at nogen har ledt et eller andet giftigt ud, altså at der er begået noget strafbart.
Men dermed går de jo ikke ud »alene« for at kontrollere som ved en almindelig miljøkontrol; de går ud, fordi de har en mistanke om noget strafbart, og så er det, at de ikke må foretage tvangsindgrebet og skal tilkalde politiet.
Til sidst om det med specialisering: Uanset om vi havde fået det her lovforslag eller ej, så er der et behov for at få en større specialisering i politiet med de meget detaljerede regler, vi har på ganske mange områder i dag.
Anne Baastrup (SF), 2003-12-10:
Jeg kvitterer for ministerens besvarelse og vil bare kort eksemplificere de problemer, jeg ser, der er forbundet med § 9, stk. 1.
Der henviser jeg til Fødevareministeriets svar, hvor de kommenterer § 9, stk. 1:
»Hvis en myndighed under et kontrolbesøg med rimelig grund får mistanke om et strafbart forhold, vil myndigheden i visse tilfælde være afskåret fra at beslaglægge relevante beviser.
Myndigheden må i så fald enten indhente vedkommendes samtykke eller, hvis dette ikke er muligt, tilkalde politiet. Myndigheden har ret til at forblive på stedet for at sikre beviserne, indtil politiet ankommer.«
Det er et af de problemer, jeg oplever at vi er oppe imod
, så derfor synes jeg, det er meget, meget vigtigt, at vi i stedet for at tale fra hinanden taler til hinanden og måske går ind og ser på, om der skal stå »alene« i § 9, stk. 2, og § 10, stk. 2.
Skal der det?
Det synes jeg var et glimrende
spørgsmål.
Mogens Nørgård Pedersen (KD), 2003-12-10:
Da Kristendemokraternes ordfører på området, hr. Jann Sjursen, ikke kan være til stede, har jeg lovet at fremsige følgende: Lovforslaget bygger på Retssikkerhedskommissionens betænkning og tilsigter at forbedre borgernes sikkerhed.
Det er naturligvis et ædelt formål, om end det ikke er vores opfattelse, at borgernes retssikkerhed er så ringe endda.
Vi er således optaget af, hvilke andre konsekvenser
lovforslaget vil få, og på det miljømæssige område er de negative.
Tilsynsmedarbejderne i kommunen har haft udvidede beføjelser, f.eks. i forhold til politiet, til at få adgang til ejendomme og virksomheder for at kontrollere forureninger eller andre miljømæssige problemer.
Det har der været fornuft i af hensyn til miljøet, selv om en vis opstramning måske ville være i orden.
I lovforslaget lægges der op til, at ethvert tilsyn skal varsles skriftligt mindst 14 dage i forvejen.
Hvis modtageren er modvillig, skal kommunen yderligere komme med en skriftlig begrundelse for tilsynet.
Det lægger op til mere administration for såvel kommune som virksomheder.
Lovforslaget lægger endvidere op til, at tilsynsmyndigheden i tilfælde af mistanke om strafbare lovovertrædelser straks skal melde sagen til politiet.
Det betyder, at Miljøtilsynets nuværende håndhævelsespraksis sættes ud af spil.
Denne praksis bevirker, at de fleste problemer løses, uden at det medfører politianmeldelse.
Når det så i øvrigt kun er politiet, der kan fremskaffe beviser, betyder det faktisk, at tilsynsmedarbejderen straks skal kontakte politiet, hvis han opdager noget ulovligt, så lovovertræderen ikke kan nå at få fjernet bevismaterialet.
Politiet skal vist have tilført mange ressourcer.
Dertil kommer, at det fjerner enhver dialog mellem tilsynsmyndighed på den ene side og virksomhed eller borger på den anden, når man med det samme skal politianmelde en virksomhed for selv en mindre forseelse.
I dag laver tilsynsmedarbejderen aftaler om, at det skal bringes i orden inden en frist, og det gør langt de fleste, som oftest kun er lovovertrædere af uvidenhed.
Elisabeth Arnold (RV), 2003-12-10:
Nej, nu har jeg jo altså valgkampen i forholdsvis frisk erindring, så senil er jeg heller ikke blevet.
Jeg kan huske hvordan det blev fremført fra Venstres side, at nu måtte man altså skride ind over for disse her utallige mængder af bemyndigelser, der var over for almindelige private borgere.
Og så må man jo sige, når man kigger på resultatet, at bjerget barslede med en mus; der blev ikke afskaffet en eneste bemyndigelse.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2003-12-10:
Nu er det ikke for at være selvcentreret, men fordi lovforslaget interesserer mig, at jeg spørger, hvorfor kommissionsbetænkningen skulle være en skuffelse.
Det forstår jeg ikke.
Viser betænkningen ikke netop, at der i høj grad var behov for det?
Og så vil jeg da godt spørge, om fru Elisabeth Arnold virkelig tror, at jeg har opgivet den der med tvangsindgreb.
Det har jeg tidligere givet udtryk for at jeg ikke har.
Jeg ved ikke, om fru Elisabeth Arnold ikke har det på samme måde, at det da er lidt af en uskik i forhold til grundlovens § 72, at antallet af indgreb bare stiger og stiger, men det har jo ikke noget med antallet at gøre.
Spillereglerne skal være der, om der så kun var ét tvangsindgreb.
Per Dalgaard (DF), 2003-12-10:
Til fru Line Barfod med hensyn til de nye ressourcer, politiet får tilført: Vi vil fuldstændig overlade til politiets ledelse selv at finde ud af, hvordan de skal disponeres, og hvordan politifolk skal ekstrauddannes i forbindelse med de krav, der stilles til politiet fremover.
Det vil vi slet ikke blande os i; den detailregulering er ikke vores model.
Om der bliver slækket på kontrollen?
Det kan jeg ikke forestille mig der gør.
Jeg kan ikke se, at konsekvensen af denne her lov er, at der overhovedet bliver slækket på miljøkontrollen.
Selvfølgelig går vi da ind for et miljø, der
er til at leve i.
Det er da klart nok.
Der er da ingen, der er interesseret i, at en eller anden given lov skal medføre, at så bliver det hele noget skidt, vandløbene bliver forurenet osv.
Det kan jeg slet ikke se er opgaven
, havde jeg nær sagt, eller er konsekvensen af denne her lov.
Bent Bøgsted (DF), 2003-12-10:
Jeg skal forhåbentlig ikke stå her og blive alt for uenig med fru Birthe Rønn Hornbech, men det, jeg snakkede om, var en direkte udtalelse af beskæftigelsesministeren, og det var en direkte udtalelse af politiet.
Det var ikke noget med, at fagforeningerne var blandet ind i de to udtalelser.
Det var beskæftigelsesministeren, der sagde, at politiet skulle træde til og overtage det, og det var politiet selv, der sagde, at de ikke havde kapacitet og ekspertise til det.
Så har jeg spurgt, om fru Birthe Rønn Hornbech ville arbejde for at undersøge, om politiet havde den kapacitet og ekspertise.
Det var et reelt spørgsmål, jeg stillede, og jeg forventer også at få et reelt svar på det.
Line Barfod (EL), 2003-12-10:
Nu håber jeg ikke, at vi skal snakke os fra hinanden igen.
Jeg var lige så glad for, at fru Birthe Rønn Hornbech tilkendegav, at vi skal se på virkeligheden og især se på arbejdsmiljøproblemerne, og hvordan vi sikrer, at det her kommer til at virke på en ordentlig måde.
Mange har jo påpeget de problemer, der er i, at det ikke fremgår klart, hvornår myndighederne, altså særmyndigheder som f.eks. Arbejdstilsynet, kan blive på stedet og foretage den fornødne bevissikring, og hvornår de skal tilkalde politiet, for det fremgår jo for eksempel af bemærkningerne til lovforslaget, at hvis det er Told og Skat, der er ude i en kiosk og får mistanke om, at der er nogle varer, der ikke bliver betalt afgifter af, så må de godt blive og tælle varelageret op, men de må ikke kigge i regnskabsbøgerne.
Det er svært umiddelbart at overføre det eksempel og finde ud af, hvad det så er myndighederne må og ikke må.
Hvornår er det, de skal tilkalde politiet, og hvor mange ekstra ressourcer skal politiet have for at komme til stede?
Det er alle de her konkrete tilfælde, vi er nødt til at få afklaret, hvis vi skal sikre på den ene side en ordentlig retssikkerhed og på den anden side, at vi også fortsat har en fornuftig kontrol f.eks. på arbejdsmiljøområdet.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2003-12-10:
Tak for svaret.
Jeg forstår ikke, hvorfor ministeren vil ændre strafferammen - det er jo i virkeligheden det, vi taler om - når ministeren samtidig siger, at han ikke agter at retsforfølge de skyldige.
Med andre ord agter ministeren at svigte alle de unge, der af deres forældre eller af tanter og onkler bliver tvunget til at gifte sig mod deres vilje, og det forstår jeg simpelt hen ikke.
Jeg forstår ikke, at ministeren på den ene side kan sige, at det er synd for de unge, så han vil ikke tvinge dem ind i en retssal og ikke forfølge de skyldige, når ministeren samtidig siger, at det altså er nødvendigt at ændre strafferammen.
Jeg kan ikke få det til at hænge sammen, så jeg vil gerne have en forklaring: Hvad er årsagen til, at man vil øge strafferammen, samtidig med at man ikke vil retsforfølge nogen?
Bertel Haarder (V), 2003-12-10:
Spørgsmålet lyder, om jeg har planer om at ændre straffereglerne vedrørende tvangsægteskaber, og om jeg ønsker, at de skyldige bag tvangsægteskaber bliver straffet.
Til det første vil jeg sige: Straffelovens bestemmelser om tvang og trusler omfatter allerede tvangsægteskaber og arrangerede ægteskaber, der indgås under tvang.
Der er således ikke behov for en særskilt bestemmelse i straffeloven herom, men jeg forventer at kunne fremsætte forslag for Folketinget om, at der i tilfælde af en sådan tvang indføres adgang i udlændingeloven til at udvise en udlænding, hvis tvangen har ført til et tvangsægteskab.
Med andre ord: Jeg forventer at fremsætte forslag for Folketinget om, at der indføres en adgang i udlændingeloven til at udvise en udlænding, hvis den pågældende har gjort sig skyldig i medvirken til at gennemtvinge et tvangsægteskab.
Med hensyn til spørgsmålet om strafforfølgelse af skyldige personer bag tvangsægteskab vil jeg sige, at vi ikke har set nogen anledning til at tvinge unge til at vidne mod deres forældre, og årsagen hertil er ikke efterladenhed.
Årsagen er alene hensynet til ofrene for tvangsægteskab, hensynet til de piger, som trygler og beder om, at de ikke skal vidne mod deres forældre.
For dem er det ikke bare hele familien, som er på spil, altså at de kan miste familien, men i den sidste ende risikerer de at miste livet.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2003-12-10:
»Vil ministeren oplyse, om han principielt ønsker, at de skyldige bag tvangsægteskaber straffes, eller om han helst ser, at disse går fri, og har ministeren planer om at hæve strafferammen for medvirken til tvang eller planer om nogen særskilte bestemmelser vedrørende tvangsægteskaber?« Skriftlig begrundelse
Regeringen overvejer på den baggrund at indføre en særskilt bestemmelse i udlændingeloven, hvorefter en udlænding, der efter straffelovens §§ 260 eller 266 idømmes ubetinget frihedsstraf under henvisning til, at den pågældende har tvunget nogen til at indgå ægteskab, vil kunne udvises af Danmark uanset varigheden af den pågældendes ophold i Danmark og uanset den pågældendes opholdsgrundlag.«
Ministeren har adskillige gange tilkendegivet, at Udlændingestyrelsen ikke har videregivet oplysninger til anklagemyndigheden ved nogle af de sager, hvor der er givet afslag på familiesammenføring med henvisning til tvangsægteskaber.
Samtidig oplyser ministeren i et svar til Udvalget for Udlændinge og Integration, jf. L 6 - bilag 13
, at der ikke eksisterer retspraksis på området.
Spørgeren er på denne baggrund i tvivl om, hvorvidt der er udsigt til nogen konsekvenser for de skyldige bag tvangsægteskaberne.