Helge Adam Møller (KF), 2006-04-28:
Med fremsættelsen af dette, som jo er det andet lovforslag på området i denne folketingssamling, skabes nu adgang til, at 3.574 borgere i det danske samfund får mulighed for også i fremtiden at kunne kalde sig ikke bare borgere, men statsborgere, danske statsborgere.
Netop emnet dansk statsborgerskab har jo fyldt meget i den seneste tids debat.
Hvem skal have adgang til et dansk pas og ubegrænset adgang til det danske demokratis ubetinget vigtigste hjørnesten, nemlig at deltage i valg til det danske Folketing?
Det er vores holdning, altså den konservative holdning, at der berettiget kan, bør og skal stilles krav til netop det at blive dansk statsborger.
Vi stiller krav om, at de pågældende efter mindst 8-9 års ophold i Danmark, og efter at den danske stat har bekostet en treårig sprogskole med ca. 2.000 timers undervisning, behersker et rimeligt dansk sprog, at de pågældende, som skal være statsborgere, har sat sig ind i, hvordan det danske samfund fungerer, og at de pågældende i den tid, de har opholdt sig – altså knap disse 10 år – ikke har begået væsentlige kriminelle handlinger.
De krav mener vi er helt berettigede at stille til en ny mand eller kvinde, der ønsker at blive en fuld og hel del af det danske samfund, nemlig statsborger.
Vi bliver fra nogle sider beskyldt for, at vi med lovgivningen prøver at holde flest muligt væk fra adgangen til dansk pas.
Intet er mere forkert.
Vi har valgt en fast, men en fair linje på området.
Vi er derfor også indstillet på, at en del af de personer, der i dag står i det her lovforslag, som vi behandler, har fået plads i forslaget uden fuldt og helt at leve op til de krav, som vi normalt stiller.
Vi anerkender, at der er personer, som har så svære betingelser for at leve op til alle de stillede krav – det kan være af fysisk eller psykisk art – at der har været behov for at give en helt særlig dispensation.
Der skal dog ikke herske tvivl om, at det skal være undtagelsen mere end reglen, at adgangen sker via en dispensation.
For ikke så mange uger siden holdt vi, som også den socialdemokratiske ordfører var inde på, her på Christiansborg et arrangement for de borgere, der i det seneste år var blevet danske statsborgere.
Disse borgere lagde ikke skjul på, at det var noget stort for den enkelte at få det danske pas og de rettigheder og muligheder, der følger med.
Jeg kan ikke lade være med at sige som en af dem, der deltog både om formiddagen og eftermiddagen, hvor vi havde disse par tusinde nye statsborgere inde, at det var en oplevelse, ikke bare for os, der deltog, men selvfølgelig især for alle de nye statsborgere.
Jeg tror, jeg fik snakket med 25-30 stykker – en kineser, en somalier, en argentiner, et par bosniere, nogle andre afrikanere og også en islænding, for de kan også ønske at blive danske statsborgere – og det, der var gennemgående for alle dem, jeg snakkede med, var, at de var glade, de var stolte, de var lidt beærede over, at de var blevet inviteret ind til Folketinget, og så ønskede de alle at blive en del af det danske samfund uden selvfølgelig at glemme den kultur eller de rødder, de kom fra.
Sådan tror jeg også, man selv ville have det, hvis man skulle være statsborger i Japan, Argentina eller USA.
Man ville prøve på at tilpasse sig det nye samfund, men selvfølgelig ikke glemme sine rødder.
Så det var en oplevelse.
Jeg vil derfor gerne slutte med at slå fast, at vi Konservative fortsat vil stå for en fast, men fair linje i udlændingepolitikken, herunder også på indfødsretsområdet.
Men vi vil fortsat være åbne over for, at fastheden skal kombineres med fairness.
Vi vil ikke stille urimelige krav.
Vi støtter derfor helhjertet det fremsatte forslag, og vi stemmer naturligvis for forslaget ved dets sidste behandling.