runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ole Stavad (S), 2004-12-14:
Det er jo svært, det her, for hvis det er sådan, at vi roser regeringen, som jeg gjorde for et øjeblik siden, så bliver man sur, og hvis det er sådan, at vi fortæller om den politik, de gennemfører, så bliver de sure.
Jeg ved ikke rigtig, hvorfor hr. Peter Christensen synes, at den ros, jeg kom med, var så frygtelig.
Det må jo være, fordi han selv synes, at det et eller andet sted er pinligt at skulle udbetale en skattelettelse til en pensionist på 1 kr. om måneden, som pensionisterne – hvis de holder ud – får udbetalt månedligt fra den 1. januar 2006.
Jeg kan så måske også, hvis jeg skal være en lille smule kritisk over for forslaget, sige, at det, at man bruger lige så mange penge på at lave det her som det, man regner med at skulle udbetale i lettelse til 10.000 pensionister, altså bureaukratiet ved at gennemføre det her, måske er lidt rigeligt,
vil jeg gerne sige til hr. Peter Christensen.
Peter Christensen (V), 2004-12-14:
Hr. Ole Stavad morer sig.
Jeg glæder mig.
Jeg glæder mig over, at regeringen overholder sit skattestop.
Når hr. Ole Stavad står og rigtig morer sig, så er det, fordi hr. Ole Stavad nemlig synes, det er forkert, at man vil give de skattelettelser tilbage til folk.
Det er jo derfor, det egentlig ikke er særlig sjovt, for det, vi er vidne til nu, er jo at se det sande socialdemokratiske ansigt, et ansigt, som slet ikke kan se nogen morskab ved at give skattelettelser, og som synes, det er vigtigere at komme med forslag om det, der så er blevet kaldt et skatteloft, som netop betyder, at kommunale skatter fremover kan stige og stige og stige.
Vi kender det godt.
Derfor glæder jeg mig, men jeg synes egentlig ikke, der er noget at grine ad, når Socialdemokratiet decideret er stolt over, at man ikke vil inddrage de kommunale skatter i et skatteloft og et skattestop.
Ole Stavad (S), 2004-12-14:
Da jeg så det her forslag, var min første reaktion, at det da ikke kan påstås, at det er en regering uden en vis humor.
Nu har vi så fået lovforslaget afdækket under udvalgsbehandlingen, og det er jo et lovforslag, som giver skattelettelser.
Vi har fået at vide, at der godt nok er 458.000, der ingen lettelse får, men at der så til gengæld er 1.269.000, der får en skattelettelse på 20 kr. om året.
Og der er 1.986.000, der får en skattelettelse på mellem 21 og 50 kr. om året.
Undskyld, det første, jeg sagde, er jo forkert.
De 1.269.000 får ikke 20 kr. om året, de får mellem 1 og 20 kr. om året.
Det vil altså sige, som vi også har fået oplyst, at i gennemsnit vil en pensionist med ATP få en skattelettelse på 1 kr. om måneden.
En deltidsansat vil få en skattelettelse på 2 kr. om måneden.
En butiksassistent vil også få en lettelse på 2 kr. om måneden.
En ufaglært arbejder vil få en lettelse på 3 kr. om måneden.
En LO-arbejder, der tjener 300.000, vil få en lettelse på 4 kr. om måneden.
Og sådan kunne vi fortsætte.
Men vi kan se af de besvarelser, vi har fået, at der vil være lige godt 4,5 millioner skatteydere, som får under 100 kr. i skattelettelse om året.
Det er lidt interessant, for man har jo sagt, at forslaget er kommet for sent til, at den her vigtige skatteændring kan komme med på de skattekort, vi lige har modtaget, og da man jo gerne vil sørge for, at danskerne får disse store lettelser allerede i 2005, så er lovforslaget udarbejdet sådan, at man har gennemført lettelsen på skatten i 2004, så springer man 2005 over, og så starter den igen i 2006, for så kan man jo få lettelsen på de der 20 kr., eller hvor meget man er heldig at skulle have, udbetalt som en overskydende skat i 2005.
Problemet er bare, at der er en bundgrænse, sådan at hvis den overskydende skat er på under 100 kr., bliver den indregnet i det efterfølgende års skattekort, og så vil man først få den der lettelse for 2004 udbetalt med 1 kr. om måneden fra 2006.
Jo, vi må sige, at vi har en regering, der virkelig sørger for, at enhver får det, enhver skal have.
Så stor ros for, at man på den måde er omhyggelig med, at danskerne har noget at holde jul for.
Problemet er lidt, at hvis man sparer det hele sammen, så kan man måske samle det sammen, så man har 20 kr. til julen i 2006.
Tillykke med det.
Charlotte Dyremose (KF), 2004-12-14:
I Det Konservative Folkeparti er der ikke nogen som helst tvivl om, at skattelettelser ikke er noget, man behøver at ironisere over.
Det er også sådan, at vi i Det Konservative Folkeparti sætter stor pris på at kunne bakke op om en regering, der tager sine løfter alvorligt og fastholder et skattestop, og som sørger for at give borgerne deres hårdttjente penge tilbage på retfærdig vis.
Det er derfor, vi i Det Konservative Folkeparti i årevis kæmpede for skattelettelser og endelig kunne få dem gennemført, da det lykkedes at vælte den socialdemokratiske regering af pinden.
Man kan så spørge sig selv, hvordan man skal forholde sig til den ironiske tone fra hr. Ole Stavad, når vi nu ved, at hr. Ole Stavad i sin tid som skatteminister ikke var bleg for at kræve ind og kræve ind og kræve ind og kræve ind.
Vi har også bemærket, hvordan den socialdemokratiske skatteordfører har været ude at glæde sig over, at det her såkaldte loft skulle betyde 1,5 mia. kr. mere i indtægt til staten via hævede boligskatter og via hævede grønne afgifter.
Vi kender jo alle sammen historien om, hvordan de offentlige udgifter løb løbsk, og hvordan skatterne steg under den tidligere regering.
Derfor håber vi, at den undrende befolkning med den debat, vi har haft her, nu har kunnet se, hvordan hr. Ole Stavad blot ironiserer over, at skatten lettes, men tager det meget seriøst, når man sørger for at hæve skatterne.
I Det Konservative Folkeparti er vi glade for skattelettelser, og vi tror på, at det er vejen frem, ikke det modsatte.
Bent Bøgsted (DF), 2004-12-14:
Ved førstebehandlingen blev Dansk Folkeparti spurgt, om vi ville være med til at støtte en klageadgang for ældre og handicappede.
Det er ikke vores indstilling, at Institut for Menneskerettigheder skal behandle klager, der vedrører arbejdsmarkedet.
Det må være til andre instanser, der skal være klageadgang, og derfor kan vi ikke støtte ændringsforslaget.
Regeringen har sammen med Socialdemokratiet og De Radikale aftalt, at direktivet ikke skal overimplementeres, men i samme forbindelse er det aftalt, at Institut for Menneskerettigheder skal udtale sig i forbindelse med klager fra de berørte mennesker, der bliver ramt af forskelsbehandling.
For os at se
er det lidt uforståeligt, at det skal foregå på den måde.
Men det korte af det lange er, at vi ikke kan støtte ændringsforslaget, der forankrer klageadgangen i Institut for Menneskerettigheder, da vi ikke mener, at det er dem, der skal afgøre klager på arbejdsmarkedet.
Det kunne f.eks. være Arbejdsmarkedsnævnet, der gjorde det.
Samtidig har vi læst, at Dansk Handicap ikke ønsker nye klageorganer på arbejdsmarkedsområdet, men ønsker at bruge nogle af de eksisterende, og det har vi tænkt os at tage højde for.
Vi kan ikke støtte ændringsforslaget, men vi siger ja til forslaget ved tredje behandling, da vi synes, at det er en rigtig god idé, at ældre og handicappede ikke bliver forskelsbehandlet på arbejdsmarkedet.
At det så tilfældigvis kommer under et lovforslag, som vi ikke er tilhængere af, er beklageligt, men sådan er det med EU-direktiver.
Det, vi behandler her, ved man aldrig, hvor havner henne.
Ole Vagn Christensen (S), 2004-12-14:
Det danske samfund hviler efter vores opfattelse på to søjler.
Den ene er aftaleprincipperne, den anden er lovgivningsprincipperne, og de to søjler hviler hele samfundet på.
Derfor drejer det sig om ikke at lade tingene glide over i hinanden, og det må heller ikke ske gennem et EU-direktiv.
Men hvad man rent lovgivningsmæssigt selv kan tage stilling til uden at undergrave aftaleforholdene er en helt anden sag.
Martin Lidegaard (RV), 2004-12-14:
I forlængelse af hr. Svend Aukens tale, som jeg i det store og hele kan tilslutte mig, kunne jeg bare godt tænke mig at tilføje det, at vi om ganske få måneder skal diskutere en handlingsplan for Danmarks fremtidige energiforsyning.
Det er en handlingsplan, som vi fra radikal side ser meget frem til.
Vi tror, at hvis den handlingsplan skal have fylde og skal kunne levere et langsigtet bidrag til Danmarks energiforsyning, som baserer sig på bæredygtighed, forsyningssikkerhed og en alsidighed i energikilder, så kræver det nogle aktører på det danske marked, som kan levere den vare.
Det er både L 82, som vi har behandlet tidligere på dagen, om Energinet Danmark, og det, vi debatterer nu, L 99, garant for, for hvis ikke vi har den styrke på det danske energimarked, kan vi ikke implementere den handlingsplan, som vi forhåbentlig kan samle et bredt flertal i Folketinget om.
Også derfor er vi utrolig glade for den aftale, der ligger, og vi tror såmænd, at både jyder og sjællændere vil bidrage aktivt til dansk energipolitik også i fremtiden.
Helge Sander (V), 2004-12-14:
Det er jo ret enkelt, bare alene af den grund, at vi har lavet en selvstændig fond og en selvstændig bestyrelse.
Det er jo således, at der ikke bare er kommet 2 mia. kr. i fonden, som vi havde talt om fra starten, og som lå i aftalen, men der er kommet 3 mia. kr. i, kan jeg sige til fru Margrethe Vestager.
Derudover er det således, at finansministeren i den finanslovaftale, der er lavet, har fundet 100 mio. kr. ekstra, som kommer ned i fonden, således at der allerede fra dag et er en mulighed for, at man kan begynde at tage fat på den meget store opgave, der forestår.
Med hensyn til selve samarbejdet bliver jeg nødt til at sige igen, at umiddelbart efter første behandling tog jeg på delegationsrejse til Indien.
Da jeg kom hjem, lå der de første spørgsmål.
Så sagde jeg i ministeriet, lad os svare på de spørgsmål, inden vi tager forhandlingerne, men inden vi fik svaret, så kom der 21 spørgsmål mere, og jeg må sige, at det blev jeg temmelig overrasket over.
Inden jeg nåede at svare på dem, ja, så gav jeg besked til udvalgets formand, at jeg ønskede at tage forhandlingen, når de var besvaret, og i forbindelse med den politiske drøftelse af lovforslaget.
Det var heller ikke i orden.
Men vi har et lovforslag i dag, som jeg føler vi alle sammen har grund til at være tilfredse med, fordi det er enkelt og gennemskueligt og til at håndtere for dem, der skal bruge det.
Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslaget overgik derefter til tredje behandling.
Afstemning
Margrethe Vestager (RV), 2004-12-14:
Jeg synes, det er al ære værd, at ministeren trækker i land og nu fokuserer på, at det, man gerne ville fremføre, var regeringens bedrifter siden regeringens tiltræden.
Det er fint nok, det er fair nok, og det har vi alle sammen været med til at løfte på forskningsområdet.
Sådan må det være.
Når vi har fået diskussionen i dag, og når ministeren har fået sådan et betænkningsbidrag, så er det jo, fordi vi er vant til et godt samarbejde med ministeren.
Vi er ikke vant til, at invitationer ikke bliver gjort til virkelighed.
Vi er ikke vant til, at der ikke kan forhandles.
Vi er ikke vant til, at argumenter og oplevelser af, hvad der kunne gøre tingene bedre, ikke har gennemslagskraft hos ministeren.
Det er jo det, der er det særlige ved videnskabsministeren.
Det er det, der gør ministeren til en særlig minister i VK-regeringen, og derfor må han også forvente, at hvis han bryder det mønster og ophøjer sig selv til magtfuldkommenhed og er sikker på, at han har gjort det eneste rigtige, jamen så får han selvfølgelig også at vide, hvad vi mener om det, der kommer ud af det.
Vi tror ikke, det er godt for dansk forskning, vi tror ikke, det er godt for miljøerne, at vi på den måde spreder kræfterne og gør noget andet end det, vi lige har gjort.
Det, der var udgangspunktet for forskningsrådsreformen, var jo netop, at systemet var blevet for rodet, uoverskueligt, mangfoldigt og uigennemsigtigt, men det er jo desværre det, vi er på vej tilbage til.
Helge Sander (V), 2004-12-14:
Til en start bliver jeg nødt til at sige, at jeg har i hvert fald mindst to gange kvitteret for, at de midler, der er afsat i finansloven, er sket i enighed; derom er der ingen tvivl.
Når det er sagt, så må jeg jo tilstå, at jeg bliver lidt overrasket over den måde, man lægger op til debatten i dag på, med det betænkningsbidrag, der er i forbindelse med L 2, Højteknologifonden.
Jeg behøver ikke en særlig indlevelsesevne i forhold til det, vi har gennemlevet her den sidste times tid, for man taler jo igen, også her fra fru Margrethe Vestagers side, om, hvad man ville have gjort, såfremt der ikke var kommet et regeringsskifte, og al mulig respekt for dét.
Jeg var ikke med dengang, jeg har hørt, at det så helt anderledes ud med de ting, der var i pipelinen.
Det, jeg forholder mig til, er: Hvad var det, denne regering overtog, og hvad har vi nået på de nu godt og vel 3 år?
Det er jo, når vi ser det over alle finansår, et betragteligt løft, og det er det eneste, jeg har forsøgt at sætte fokus på, for øvrigt på en dag, hvor vi debatter noget helt andet.
Men lad os bare tage det hele, jeg mener i og for sig, at det supplerer hinanden ganske godt, for det er jo vigtigt, at vi har både forskningsrådssystemet, og at vi har Højteknologifonden.
Jeg så også meget gerne, at vi havde et endnu stærkere system, som kunne spille på vores skatteregler, nemlig fradraget på de 150 pct.
Med andre ord: Paletten må meget gerne være så stor og mangfoldig som overhovedet muligt.
Det tror jeg er bedst for dansk forskning og dermed for Danmark.
Margrethe Vestager (RV), 2004-12-14:
Jeg vil tro, at Dansk Forfatterforening snart sender ministeren for videnskab, teknologi og udvikling et medlemskort, for den evne til at indleve sig i, hvad andre mennesker ville have gjort, hvis det var sådan, at de ville have haft kompetence til at gøre det, er enestående, den er helt unik.
Det, som VTU-ministeren her gør, er jo, at han siger, at sådan som det måske kunne se ud, sådan ville det også være blevet.
Det er han sikker på, for han er næsten socialdemokrat, så han ved næsten, hvordan det føles, og hvordan de ville have handlet.
Sagen er jo, som det efterhånden tegner sig her, at der var indbudt til forhandlinger, at der var sat en dagsorden for øgede forskningsbevilliger, det var en del af diskussionen, der var sat midler af, der var sat midler af ud over det, vi forventede, der skulle komme ind i forhold til UMTS, og det er også et faktum, at vi har været fælles om den opbygning.
Hvis det ikke havde været sådan, så forekommer det jo højst utroværdigt, at SR-regeringen ville have ladet den berømte skrænt være.
Men nej: Ministeren ser rask væk fuldstændig hen over den enighed, der har været, om at finde midler til forskningen, både i forhold til UMTS-licenserne og i forhold til dette års forskningsforlig, hvor vi – bare for pointens skyld – jo ikke fik anledning til at bruge flere penge.
Vi fik anledning til igennem timelange forhandlinger at lave nogle forholdsvis marginale omkonteringer, fordi regeringen ikke mente, at der måtte bruges flere penge end dem, regeringen havde afsat.
Men nu er det, vi drøfter i dag, Højteknologifonden.
Måske er den i virkeligheden også et stykke fiktion, for der er jo ikke penge i Højteknologifonden.
Der er penge nu, og så er der en politisk aftale om, at partierne vil fylde minimum 2 mia. kr. i hvert år, som finansieres ved salg af statslige aktiver.
Jeg troede egentlig ikke, at man syntes, at det var den klogeste måde at sælge statslige aktiver på.
Realiteten er jo, at fonden er tom i dag; der er de penge, partierne har lagt ned i den nu, men med den måde, som ministeren karakteriserer politiske taler og politiske aftaler på som flotte ord og noget, man står og siger, så vil jeg have en meget begrænset tiltro til, at den roman, der hedder Højteknologifonden, bliver til virkelighed, fordi den jo i øjeblikket kun rummer det, der er lagt i den ved dette års finanslov.
Ole Sohn (SF), 2004-12-14:
Ja, at UMTS-midlerne var en del af det, vi forhandlede om, er korrekt.
Jeg forstår simpelt hen ikke videnskabsministeren, sådan en flink mand, oven i købet fra Jylland, der bliver ved med at harcelere over teknikken i at lave en finanslov.
Det er klart, at hvis ikke man fylder penge ind til forskning eller alle mulige andre ting, ja, så falder det bort.
Derfor er det utrolig vigtigt, sådan er det i dag, og sådan var det også i 2001.
Jeg vil ikke rose den daværende regering for det, for jeg syntes ikke, den var ambitiøs nok med forskningen, og det kritiserede SF den for, men den lagde jo dog trods alt forslag frem, der rakte flere år frem, som fyldte skrænten op og fik den til at hæve.
Så kom valget, og så blev den ikke fyldt op af den forrige regering, men af denne regering.
Det, der er pointen, er jo, at denne regering bryster sig af at ville nå målet om 1 pct. af BNP til forskning i 2010.
Statsministeren holdt en stor tale uden manuskript, og det er nok der fejlen var, men man er længere væk i dag, end man var i 2001.
Det er jo virkeligheden.
Hanne Severinsen (V), 2004-12-14:
Det er til hr. Ole Sohn, som sagde, at den daværende regering før valget indkaldte til forhandlinger.
Ja, det er rigtigt, og det var om UMTSmidlerne.
Dem har vi allerede taget stilling til, og dem bruger vi.
Men det ville sandelig ikke have været nok i forhold til det, som vi har skaffet.
Det er rigtigt, at man havde nogle ideer om at bruge UMTS-midlerne, men det er i hvert fald småting i forhold til, hvad regeringen har fundet af midler.
Helge Sander (V), 2004-12-14:
Jeg vil gøre det forholdsvis kort denne her gang, for hr. Ole Sohn bruger det her trick med, at han bare går videre og taler om noget andet, når jeg forsøgte at forholde ham nogle konkrete ting.
Derfor vil jeg nu prøve at vende det om, måske lidt utraditionelt, således at jeg vil prøve at svare i form af spørgsmål: Hr. Ole Sohn taler hele tiden om, hvad der stod på finansloven i 2001.
Vil hr. Ole Sohn oplyse mig om, hvad der stod i overslagsårene 2002, 2003 og 2004?
Spørgsmål to: Hvis det var så rosenrødt, som hr. Ole Sohn fremstiller det, hvor er de 8,1 mia. kr. så blevet af, som hr. Ole Sohn jo udmærket kender til, qua han er finanspolitisk ordfører, og som er blevet bevilget over de tre sidste finanslove?
Hvis det virkelig var, som hr. Ole Sohn fremstiller det, hvor er de 8,1 mia. kr. så blevet af?
Det må være muligt at svare på det.
Jeg synes, det er alle tiders endelig at få en mulighed for at illustrere hulheden i det, der bliver fremført igen og igen, bl.a. af hr. Ole Sohn, for vi har facts på bordet, vi har tallene i finansloven, og her er muligheden for at få lov til at forklare det.
Så det er strålende, lad os endelig blive ved.
Ole Sohn (SF), 2004-12-14:
Så kan jeg i hvert fald konstatere, at videnskabsministeren ikke er finanspolitisk ordfører.
Når samfundet bliver rigere og rigere og rigere, og man har et ensartet beløb til forskning, som godt nok er svagt faldende, men lad os så sige, det var ensartet, og samfundet er blevet rigere, så kommer man altså procentuelt længere og længere væk fra den ene procent.
Det er derfor, man kan konstatere, at vi i år 2001 brugte 0,83 pct. af BNP til forskning.
Nu har regeringen handlet i fire finanslove.
Vi kan måle den på, hvad den har gjort, ikke hvad den siger, den vil gøre fremover, men hvad den har gjort i den periode, den har haft ansvaret.
Ja, der har den bragt forskningsniveauet ned på 0,77 pct. af BNP, den har altså bragt os længere væk fra den ene procent.
Hvad er det, erhvervslivet har brug for, hvad er det, vores næste generationer har brug for?
Hvorfor?
Man kan ikke både blæse og have mel i munden.
Man kan ikke både lave ufinansierede skattelettelser til de velstillede og så satse på fremtiden.
Man må vælge, og den her regering vælger en her og nu-politik, hvor den skal fylde lommerne på skatteyderne frem for at investere i vores børns og børnebørns fremtid.
Det er forskellen mellem højre og venstre i denne sal.
Helge Sander (V), 2004-12-14:
Jamen jeg kan kun sige, at hr. Ole Sohn fuldstændig fortsætter fiktionen: Vi havde gode intentioner, og pengene var der, vi havde ikke aftalt hvor meget, men pengene var der osv.
Vi kender jo altså det i politik, at der bliver holdt mange gode taler af både SF'ere, socialdemokrater, radikale osv., og det hører vi også her i dag.
Det, det handler om, er, hvad der står i finansloven, og dengang vi overtog det, stod der altså 7,2 mia. kr., hvor det i år et var i nærheden af 10 mia. kr.
Det er det, som hr. Ole Sohn også bør forholde sig til, selv om jeg jo altså udmærket ved, at hr. Ole Sohn er finanspolitisk ordfører og ikke forskningspolitisk ordfører, og det erkender jeg selvfølgelig.
Så må jeg blot sige, og det synes jeg så til gengæld er værd at sige netop til en finanspolitisk ordfører, at de midler, der står i overslagsårene til forskning, jo er penge, der er fundet, det er penge, der er dækning for, og derfor er det jo på alle måder lettere at fortsætte frem mod den ene procent, når man også i år 4 er oppe på det beløb, som man ellers tidligere kun opererede med i år et.
Jo, må jeg sige til hr. Ole Sohn
, det meste af det er ren fiktion.
Ole Sohn (SF), 2004-12-14:
Når man bliver trængt, og virkeligheden trænger sig på, så reagerer nogle som videnskabsministeren og bliver lidt frustrerede og lidt aggressive i deres tonefald.
De var sat af på budgettet, også for 2002, og det vil sige, at de penge selvfølgelig også var der, da VK-regeringen tog over.
Så det var ingen sag at få det kørt ind i budgettet.
Men det, der er den egentlige pointe, er jo, at man lavede et skattestop, så man kunne ikke fylde alle de penge på, man gerne ville, for de er der ikke.
Derfor kan vi bare konstatere i det svar, som ikke er af ældre dato, men faktisk er fra i aftes, at finansministeren konstaterer, at der blev brugt 11,6 mia. kr. til offentlig forskning i år 2001.
Det vil sige, at man bruger altså færre penge.
Helge Sander (V), 2004-12-14:
Ja, må jeg sige til fru Margrethe Vestager, det er ren fiktion.
Det er ren fiktion, når fru Margrethe Vestager fortæller, hvad SR-regeringen ville have gjort.
Det kan vi jo ikke vide.
Man havde måske gode intentioner, men man havde ikke penge.
Hvad er det, at vi har gjort?
Vi har sikret, at der er kommet en stabil bevilling i år et, to, tre og fire.
Det er noget, som fru Margrethe Vestager og sågar også hr. Ole Sohn burde kunne forholde sig til, men det har jeg ikke mange forhåbninger om.
Det kan man i hvert fald i forskningsverdenen, for det ønske, man har fremført, har vi opfyldt – og for øvrigt lidt paradoksalt: i fællesskab.
Men det er ren fiktion, så lang tid fru Margrethe Vestager taler om, hvad man ville have gjort hvis, såfremt, ifald SR-regeringen havde fået lov til at fortsætte.