Pia Gjellerup (S), 2006-02-28:
En løgn bliver jo ikke sandhed af at blive gentaget, som indenrigsministeren forsøgte at gøre her med hensyn til, under hvilke former han havde inviteret os.
Jeg kan måske allerbedst konkludere ved at sige, at når man er 4 uger om at udlægge, at nogle skulle – og jeg citerer indenrigsministeren – have hældt indenrigsministerens forslag af brættet, er det nok en meget afslørende beskrivelse af, hvad det egentlig er, man har været ude på.
Men det, det i virkeligheden handlede om, var, at vi skulle drøfte, hvilke muligheder der er for at forbedre kommunernes muligheder for at levere et ensartet serviceniveau over hele landet, og derfor undrer det mig at se i aftalen, at også her vil indenrigsministeren bestemme, hvad der skal ske.
Nok får man nogle steder i landet mulighed for at få flere penge, men man bliver samtidig forpligtet til at omsætte en stor del af dem til ikke et højere serviceniveau, men til en nedsættelse af skatten.
Kan ministeren forklare, hvad der er baggrunden for, at man på den måde fuldstændig skyder hele hovedformålet med at lave en udligningsreform ned?
Situationen er den, at da vi indgik aftalen om kommunalreformen, fortsatte vi en efterfølgende udligningsreform og forudsatte sådan set også, at den skulle indfases med 0,2 skatteprocentpoint om året.
Det tror jeg i øvrigt matcher indfasningen af den seneste udligningsreform tilbage i midten af 1990'erne, fordi der er grænser for, hvor meget en kommune, der skal tåle at aflevere noget, kan tilpasse sig år for år.
Under forhandlingerne opstod den tanke, at det måske kunne være interessant at få indfaset den fulde effekt af udligningsreformen lidt hurtigere – ikke mindst fordi forholdet er, at ligesom der er en byrdefordelingsmæssig effekt af udligningsreformen, er der en selvstændig byrdefordelingsmæssig effekt af selve kommunalreformen, fordi alle danskere skal betale det samme sundhedsbidrag, mens kommunernes bidrag til amtsskatten, som skal nedsættes, er forskellige.
Derfor kunne det være en fordel at komme hurtigst muligt ud på den anden side, hvor det bliver hverdag igen, og hvor alt det, der efterspørges om frihed til selv at fastsætte skatten, kunne blive introduceret igen.
De får en yderligere forbrugsmulighed i 2008 og fremefter, men en del er målrettet en skattenedsættelse, og når det bliver hverdag igen i 2008, får kommunerne en lokal mulighed for at veksle den skattenedsættelse til en forbrugsmulighed, hvis det er det, man ønsker lokalt i samspil med sine borgere – selvfølgelig under forudsætning af, at de kommuner, som vælger at sætte skatten op, oplever, at andre kommuner tilsvarende vælger at sætte deres skat ned.
Jeg er da glad for bekræftelsen på, at jeg har forstået det noget sindrige system, som altså bliver solgt under begrebet forenkling, helt rigtigt: Regeringen lægger sin klamme hånd på en stor del af de midler, som nogle af de hårdt trængte kommuner faktisk får.
Hele hovedproblemet for kommunerne er jo, at der reelt ikke er penge nok, så de, der endelig får noget, har meget hårdt brug for de penge.
Men de må ikke bruge dem, og jeg skal spørge indenrigsministeren, om han havde med i sin analyse, at den tanke kom frem under forhandlingerne – jeg tror, den har været der længe – så man også regnede på, hvor stor en del af de midler, som skulle tilføres kommunerne, for at de kunne øge deres serviceniveau, indenrigsministeren kunne lægge sin klamme hånd på for at tvinge kommunerne til at give dem i skattelettelse.
Hvor stor en andel af de godt 1,6 mia. kr., der bliver tilført kommunerne, skal nu bruges til tvungne skattenedsættelser?
Hvis de kommuner, der vinder ved denne reform og altså allerede i 2007 får indfaset en betragtelig større del af gevinsten, nemlig fem gange mere end det, der var forudsat i kommunalreformen, over tid ønsker, at hele gevinsten skal omsættes i service, kan de bare gøre det.
Det eneste, de ikke kan gøre, er at omsætte hele gevinsten i service i 2007, for hvis vi gav dem mulighed for at gøre det allerede i 2007, ville spejlbilledet jo blive, at de kommuner, der taber ved reformen, tilsvarende skulle placere hele tabet på udgiftssiden, altså spare det hele hjem.
Så tror jeg, fru Pia Gjellerup ville have stillet mig det samme spørgsmål med omvendt fortegn.
Kommuner i udkantsområder tenderer generelt mod at have en forholdsmæssig højere skat, og derfor er det sådan set på mange måder ønskeligt, at det er kommunerne i udkantsområderne, der får gevinsterne og får dem i en form, der både giver sig udslag i bedre service og i en mere fornuftig skatteprocent.
Jeg bemærkede, at indenrigsministeren fortabte sig i udenomssnak i stedet for at svare på spørgsmålet, der handlede om noget så konkret som, hvor stor en del af de 1,6 mia. kr., som en række kommuner kommer til at betale med henblik på at øge serviceniveauet andre steder – altså for at få et solidarisk serviceniveau i hele landet – der skal bruges til tvungne skattenedsættelser i andre kommuner i 2007.
Jeg synes, det andet var en forklaring om, hvad der kan ske på lang sigt, og jeg ved ikke hvad.