runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jørn Jespersen (SF), 2002-05-16:
I SF ville vi meget gerne have stemt for det her lovforslag, som rummer en række fremskridt på gensplejsningsområdet.
For det første indfører det i dansk lovgivning de tidsbegrænsede godkendelser, som så falder bort efter en periode, det indfører langt strammere risikovurderinger, og det giver en større folkelig indflydelse.
Der er også mangler i EU's og i Danmarks regulering af de gensplejsede afgrøder.
Vi mangler at få præcise regler for sporing og mærkning, men vi har et genstop, som varer, indtil de ting er på plads, og vi mangler regler for erstatningsansvar.
Men der er et helt uløst problem, som ingen har forholdt sig seriøst til, hverken den danske regering eller EU-systemet, og det er det problem, der hedder spredning af GMO-afgrøder til andre konventionelle eller økologiske afgrøder på andre producenters marker.
Det har vi fra Miljø- og Planlægningsudvalgets side spurgt til igen og igen under udvalgsarbejdet, og det har åbenbart ikke været muligt for regeringen at give noget som helst svar på, hvorfor man ikke vil regulere det forhold i dette lovforslag.
Dertil kommer, at det i dag er kommet frem, at EU-Kommissionen har modtaget en rapport, en videnskabelig rapport, i januar dette år, som tydeligt viser, at der vil komme meget store udgifter for andre producenter, for andre landmænd, både de konventionelle og de økologiske, som ikke har gensplejsede afgrøder på deres marker.
Det bliver nævnt, at helt op til 41 pct. i omkostningsstigninger vil blive resultatet af denne manglende regulering.
Dertil kommer, at konventionelle ikkegensplejsningsafgrøder og deres producenter vil komme i et meget stort afhængighedsforhold, og at der vil være trusler mod det økologiske landbrugs fortsatte eksistens.
Denne rapport er åbenbart blevet hemmeligholdt af
EU-Kommissionen
Kan miljøministeren oplyse, hvad konklusionerne i den pågældende rapport er?
Hvad er miljøministerens kommentarer og reaktioner på konklusionerne i rapporten, og hvorfor vil regeringen ikke regulere spørgsmålet om spredning af gensplejsede afgrøder, forureningen med gensplejsning fra de gensplejsede marker til de konventionelle og økologiske marker?
Foreløbig har vi ikke fået svar, men regeringen skylder os svar, og jeg håber, vi kan få dem i dag.
Lars Barfoed (KF), 2002-05-16:
Jeg er lidt interesseret i at høre lidt mere om det forslag, som hr. Ole Sohn forestiller sig vi kunne samles om.
Nu er det klart lagt op i lovforslaget her, som det også er formuleret i bemærkningerne, at man gerne vil give en fri mulighed for, at arbejdsgiver og arbejdstager indbyrdes skal aftale en deltidsordning, som passer den enkelte lønmodtager.
Her kan man udmærket forestille sig, at der i en række situationer vil kunne blive tale om overenskomstmæssige aftaler, der godt nok giver en mulighed for deltid, men en meget begrænset mulighed, hvor der er en lang række betingelser knyttet til det, således at muligheden ikke er reel. Det er jo også sådan, at når vi taler om de 6 pct., som det her først og fremmest berører, er der en lang række andre overenskomstområder, hvor der er en række betingelser knyttet til det, der gør det mere eller mindre vanskeligt at gå på deltid.
Har hr. Ole Sohn forestillet sig nogle minimumskrav, man i givet fald skulle stille til indholdet af sådan nogle deltidsbestemmelser i de overenskomster?
Det måtte det jo forudsætte, så det ikke blev en ren illusion.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2002-05-16:
Jeg vil gerne bede ministeren bekræfte, at det, som ministeren har svaret på spørgsmål nr. 182, er sådan, at lærlinge og elever også bliver omfattet af loven om deltid i deres praktikperioder, og at det vil sige, at de f.eks. i lavsæsonen kan komme på deltid og dermed få forlænget deres læretid.
Dernæst vil jeg gerne bede ministeren vurdere, hvorvidt man vil komme i en dårlig situation som lærling på et tidspunkt, hvor der er mangel på lærepladser, for risikerer man så ikke at komme i en situation, hvor lærlingen får at vide af en arbejdsgiver: Du kan godt blive lærling her hos os, men det er på betingelse af, at du indvilliger i i perioder at gå ned på deltid, hvis vi ikke har så meget at lave. Jeg siger ikke, at det vil være sådan altid, men jeg vil blot bede ministeren bekræfte, at man kan komme i en situation, hvor mangel på praktikpladser vil gøre, at arbejdsgiveren kan fremsætte den form for siciliansk tilbud over for lærlingen.
Ole Sohn (SF), 2002-05-16:
Min pointe med at tage bryggerilinjen var faktisk, at det er en overenskomst, hvor der i dag ikke er adkomst til deltidsbeskæftigelse, men hvor vi bl.a. ved deputationen i Arbejdsmarkedsudvalget har fået dokumentation for, at det finder man alligevel en løsning på, fordi tillidsrepræsentanterne selvfølgelig altid tager individuelle hensyn.
Jeg vil i øvrigt sige, at ønsket om deltid fra medarbejdere altid kommer individuelt, mens det omvendt kan komme kollektivt, hvis det er fra en arbejdsgiver og en gruppe medarbejdere.
Men fra lønmodtageren er det altid et individuelt ønske at gå på deltid, og det vil blive imødekommet.
På bryggerilinjen er der formelt set ingen muligheder i overenskomsten, for den hører til de 6 pct. Lad os derfor sige til dem: I skal også sørge for at få nogle mere smidige regler for tilrettelæggelse af deltidsbestemmelser; det skal I have ind i jeres overenskomster.
Det er det, der er min pointe.
Lad os løse det på den måde.
Så får vi de 6 pct.
Med hensyn til de overenskomster, altså de 54 pct., hvor der er nogle spilleregler for, hvordan det skal være, er det jo spilleregler, som er blevet til i gensidig respekt for de interesser, som arbejdsgiveren har for at få produktionen til at glide bedst muligt, og de interesser, som lønmodtagerne har for at kunne få deltid. Det er jo ikke forskelligt fra det, som ligger i regeringens udspil, bortset fra at nu bliver det ikke muligt med loven, at man som lønmodtagergruppe kan gå ind og diskutere og forhandle en samlet løsning med arbejdsgiverne.
Det er forskellen; det er rigtigt nok.
Derfor vil jeg også sige til hr. Flemming Oppfeldt, at hvis man i et samarbejdende folkestyre skal forsøge at finde løsninger, så skal begge parter give sig.
Jeg er her kommet med et forslag om, at vi fra oppositionens side giver os.
Vi finder en løsning, så vi sikrer, at de sidste 6 pct. også bliver omfattet af deltidsbestemmelser.
Men det er klart, at hvis man skal lave et kompromis, skal kompromiset bestå i, at man ikke griber ind i overenskomsten, for ellers har hr. Flemming Oppfeldt ikke forstået ideen i det samarbejdende folkestyre. Jeg kunne godt stå og holde en tale, hvor jeg bare haglede det igennem; det kunne jeg sagtens gøre.
Det finder jeg ingen anledning til, for det har jeg brugt en hel måned til.
Jeg er ret sikker på, at ministeren godt ved, jeg ikke bryder mig om lovforslaget.
Så mit ærinde er sådan set at forsøge at finde en model, som kan løse det, uden at man griber ind i den danske model.
Grete Schødts (S), 2002-05-16:
Jeg vil godt gøre Venstres ordfører opmærksom på, at vi har nogle mennesker i aktiveringstilbud.
Har de også mulighed for, har de også et krav på at gå på deltid?
Jeg tænker på folk i jobtræning, puljejob og revalidering eller i fleksjob, skånejob og servicejob.
Hvad vil konsekvenserne være for dem som følge af det lovforslag, som vi behandler her?
Søren Søndergaard (EL), 2002-05-16:
Det er korrekt, at bryggerierne er underlagt en overenskomst, som formelt set ikke har mulighed for deltid.
Men jeg vil godt bede hr. Ole Sohn bekræfte, at der siden 1993 i bryggeriarbejdernes overenskomst har været en tillægsoverenskomst til industrioverenskomsten, som har en paragraf med følgende ordlyd: »Der er mellem parterne enighed om, at industriens overenskomsts § 11 om deltidsbeskæftigelse ikke er gældende for overenskomstområdet. Der nedsættes et udvalg mellem overenskomstparterne, som i overenskomstperioden skal undersøge mulighederne og behov for etablering af deltidsbeskæftigelse på virksomheden med henblik på, om § 11's bestemmelse om deltidsbeskæftigelse skal indføres i overenskomsten.« Det vil sige, at det, jeg beder hr. Ole Sohn bekræfte, er, at selv på et af de steder, hvor man vil gribe ind, fordi der ikke er nogen deltidsmulighed, er der en helt åbenlys erklæring fra parterne om, at det ønsker man og arbejder man på at få.
Lars Kramer Mikkelsen (S), 2002-05-16:
Det beklager jeg.
Lars Barfoed (KF), 2002-05-16:
Til hr. Lars Kramer, som spørger, om det ikke bekymrer mig, at vi nu nedbryder den danske model: Jo, hvis det var sådan, at vi nedbrød den danske model, ville det da give anledning til bekymring, men det mener jeg altså heller ikke vi gør med dette meget beskedne indgreb, der er tale om.
De kan være svære at afvise, vil jeg sige, og jeg er meget interesseret i at høre noget nærmere om denne alternative model.
Men jeg tror ikke, vi kommer det nærmere her.
Endelig til fru Lissa Mathiasen: Jeg mener ikke, det er nogen særlig situation i den forstand, at det er en dramatisk situation, hvor vi må gribe ind, fordi der sker nogle ulykker, hvis vi ikke gør det.
Men det er principielt for regeringspartierne at sikre mere frihed for den enkelte og sikre en bedre balance mellem familieliv og arbejdsliv, og vi mener, at vi bidrager til det med dette forslag - et meget beskedent bidrag, men alligevel et bidrag
Derfor kommer vi med forslaget.
Så spørger fru Lissa Mathiasen, om jeg vil udelukke, at vi nogen sinde igen griber ind i nogen overenskomster i de mange år, der formentlig er tilbage af denne regerings levetid.
I de næste, hvad ved jeg, 10-15 år kan der jo let opstå situationer, hvor vi føler anledning til at gribe ind.
Det kan man ikke udelukke, så håndfaste garantier vil jeg ikke give.
Men jeg kan roligt sige, at det bliver ikke reglen, at vi griber ind i overenskomsterne.
Ole Vagn Christensen (S), 2002-05-16:
Hr. Lars Barfoed indrømmede, at man laver et indgreb over for de 94 pct., og vi kan vel godt sige, at man giver mulighed for, at der kan ske selvtægt over for overenskomsterne, at Danmark dermed kan komme på deltid, og at vi kan få opmagasineret en reserve af arbejdskraft, som der kan være hårdt brug for andre steder.
Men jeg kan forstå, at det er ikke sådan nogle ting, man går op i i Det Konservative Folkeparti.
Men kan hr. Lars Barfoed ikke se, at med den selvtægt, som man kan få op at stå, fordi man sådan set sætter lovforslaget over overenskomsterne, er der god grund til, at man rundtomkring på arbejdspladserne begynder at spørge: Hvor havner vi i det øjeblik, der ikke er den nødvendige tryghed omkring vore overenskomster, fordi de er undergravet af selvtægten på arbejdsmarkedet?
Hvis jeg var i hr. Lars Barfoeds situation og repræsenterede både arbejdsgiverne og virksomhederne, ville jeg i hvert fald have den overvejelse
med, også når jeg skulle til at vurdere hr. Ole Sohns forslag.
Line Barfod (EL), 2002-05-16:
Hr. Lars Barfoed siger, at det kun er rent lovtekniske grunde, der gør, at man har udformet lovforslaget, så det gælder for alle i stedet for kun at gælde for de 6 pct., der ikke er dækket af en overenskomst.
Hvis vi nu kan finde noget lovteknik, der gør, at loven kun kommer til at gælde for de 6 pct. og ikke griber ind i alle overenskomsterne, vil De Konservative så støtte en sådan ændring af loven? Så siger hr. Lars Barfoed, at man vil sikre mere frihed, at det er dét, der er formålet med forslaget.
Vi vil også meget gerne være til at sikre mere frihed for de ansatte, der har behov for bedre sammenhæng mellem arbejdsliv og familieliv, og derfor vil vi gerne være med til at sikre, at man får ret til at gå på deltid.
Men det er jo ikke det, der ligger i det her forslag.
Der ligger tværtimod en ret for arbejdsgiveren til at tvinge én på deltid, så man f.eks. er nødt til at have to eller tre deltidsjob eller have to deltidsjob, et i hver sin ende af dagen.
Det kommer til at give et dårligere familieliv.
Der er ikke meget frihed i det for det enkelte menneske.
Lars Kramer Mikkelsen (S), 2002-05-16:
I det her tilfælde er det den fri aftaleret, som altså skal nedbrydes.
Jeg vil godt spørge: Hvilke andre frihedsskabende initiativer - eller man kunne kalde det grundskud i forhold til den fri aftaleret - har regeringen, som Det Konservative Folkeparti vil lægge ryg til?
I det her tilfælde er der jo altså tale om en sag, hvor både lønmodtager og arbejdsgiver advarer mod det her skridt, netop fordi det er en hindring for fremtidige aftaler på arbejdsmarkedet.
Jeg vil godt sige, at selv om det er et ensidigt vendt lovforslag, så er det sådan set overraskende, at Det Konservative Folkeparti kan være med til at lægge ryg til det her.
Det giver ikke en eneste lønmodtager ret til at gå på deltid, til trods for at man står og siger det på talerstolen og har gjort det flere gange i løbet af dagen.
Jeg vil godt dele spørgsmålet: Hvor mange flerårige aftaler tror Det Konservative Folkepartis ordfører det vil være muligt at lave på arbejdsmarkedet fremover, når man laver indgreb af den kaliber, som man gør i dag?
Lars Barfoed (KF), 2002-05-16:
Det er interessant, det dér ord »indrømmelse«.
Det må være sådan et eller andet led i en taktik, som den socialdemokratiske folketingsgruppes arbejdsmarkedsudvalgsmedlemmer og andre, som har valgt at deltage i debatten i dag - og det er jo ganske mange - har fundet på, at nu skal vi hele tiden sige, at regeringspartiernes ordførere har indrømmet noget.
Nu siger hr. Ole Vagn Christensen igen, at jeg har indrømmet, at det her er et indgreb.
Jeg har ikke indrømmet det.
Jeg har sagt det lige fra starten.
Jeg har overhovedet ikke tøvet med at sige det.
Så jeg ved ikke, hvorfor det begreb skal bruges, men der må være et eller andet snedigt taktisk i det, som jeg ikke helt har gennemskuet.
Men nuvel, det er et indgreb, kan jeg sige til hr. Ole Vagn Christensen.
Jeg mener ikke, at man kan kalde det selvtægt, men det er et indgreb, og vi synes, at det er et fornuftigt indgreb, for det sikrer flere muligheder for folk.
Fru Line Barfod spørger, om vi vil støtte en ændring af loven, altså en lovteknisk ændring, så den kun berører de 6 pct.
Nu vil jeg altså sige, at den i praksis kun berører dem, som ikke har nogen mulighed for at gå på deltid i dag.
Den får kun effekt i det omfang, der er to parter - arbejdsgiveren og lønmodtageren - der aftaler deltid; så får den effekt i form af et indgreb.
Og vi vil ikke på nuværende tidspunkt støtte en teknisk ændring af loven, men det ville da interessere mig at høre, om ikke andet så for nysgerrighedens skyld, om Enhedslisten i virkeligheden ville støtte en sådan lov, der greb ind på den måde, men i øvrigt havde det samme indhold.
Så siger fru Line Barfod, at man gerne fra Enhedslistens side vil have ret til deltid, og det er vi så uenige om.
Vi ønsker ikke at gennemføre en ensidig ret til deltidsordninger, for der skal også tages højde for virksomhedernes tarv i denne forbindelse.
Fru Line Barfod siger så fejlagtigt, at denne lov giver arbejdsgiverne ret til at tvinge folk på deltid.
Det giver netop ikke ret til at tvinge nogen til noget.
Det kan kun gennemføres, hvis lønmodtageren og arbejdsgiveren er enige om det.
Til hr. Lars Kramer Mikkelsen vil jeg sige, fordi hr. Lars Kramer Mikkelsen spørger, om der er andre sådanne frihedsskabende initiativer på vej, at det er der jo.
Det kan man så også kalde et indgreb, men det er noget, vi har debatteret ganske meget her i forbindelse med et beslutningsforslag.
Vi vil også gennemføre, men det bliver så først i næste folketingssamling, et lovforslag, der sikrer organisationsfriheden her i landet, noget, som jeg også forstår, at Socialdemokratiet er imod.
Men vi går ind for organisationsfrihed, altså for at folk selv skal kunne bestemme, om de skal være medlemmer af foreninger eller ej.
Det vil vi også gennemføre et forslag om.
Bjarne Laustsen (S), 2002-05-16:
Jeg er utrolig glad for at kunne notere, at hr. Lars Barfoed ikke har benægtet, han havde indrømmet, at det er indgreb, så det må jo rent faktisk være en tilståelsessag.
Jeg har tidligere spurgt, hvor mange eksempler Det Konservative Folkeparti har.
Der er jo ikke noget særligt formål med at lave loven, den giver ingen rettigheder, som ikke findes i forvejen.
Så spørger jeg: Hvad er formålet egentlig med lovgivningen?
Det er sådan noget, vi kun gør ved festlige lejligheder, det er ikke noget, der er en vane, siger hr. Lars Barfoed.
Men der må jo være et eller andet formål.
Det optager en hel del af Folketingets tid, det her, der kommer ingen ekstra arbejdspladser ud af det, der er ikke nogen finansiering, økonomi eller noget som helst, det er ren ideologi.
Jeg har tidligere spurgt om det, som lufthavnsfunktionærerne frygtede, at man kunne oprette to deltidsstillinger - 3½ time morgenen, 3½ time om aftenen, når der er run på.
På den måde ville man tvinge lufthavnsfunktionærerne til at søge et dobbelt deltidsjob, kan man sige, fordi de har behov for at få en fuldtidsløn.
Det er konsekvensen af det lovforslag her, som hr. Lars Barfoeds parti lægger ryg til, mens man i øvrigt siger, at man hylder den danske model.
De to ting hænger simpelt hen ikke sammen i virkeligheden.
Line Barfod (EL), 2002-05-16:
Enhedslisten har hele tiden advaret imod, at man laver indgreb i overenskomsterne, men hvis man endelig vil lave et indgreb, hvorfor så ikke nøjes med at lave et indgreb i forhold til de 6 pct., som man siger man ønsker at hjælpe? Hvorfor så lave et indgreb i alle overenskomster? Loven her er udformet, så det bliver et indgreb i alle overenskomster.
Der står ikke nogen steder i loven, at den kun er begrænset til de 6 pct., der ikke har muligheden for deltid i overenskomsterne.
Den begrænsning står der ikke.
Loven gælder for alle, uanset hvad de har af overenskomstaftaler.
Og det er det, vi simpelt hen ikke kan forstå at De Konservative vil være med til, hvis man siger, at det ikke er det, man ønsker.
Så kan det ikke hænge sammen.
Så siger hr. Lars Barfoed, at der ikke står, at arbejdsgiveren kan tvinge nogen, men det er jo det, der er problemet: at arbejdsgiveren reelt kan tvinge folk på deltid som med eksemplet fra lufthavnen, som med de mange andre eksempler, der er kommet på stuepiger og andre, hvor arbejdsgiveren vil give dem det valg, som næsten er umuligt, nemlig at de enten kan gå på deltid, eller også kan de miste deres arbejde.
Og så er der ikke så meget valg.
Søren Søndergaard (EL), 2002-05-16:
Jamen Norge eksisterer jo endnu, og i den norske model nævnes spørgsmålet om at undgå særlige ulemper for virksomheden.
Det ville formentlig være virksomheden, der skulle dokumentere det, men det kan jo heller ikke være noget problem.
Så derfor: Hvad er det, hr. Lars Barfoed har imod en bestemmelse, hvor enhver arbejdstager, som har helbredsmæssige, sociale eller andre velfærdsgrunde til at ønske at reducere sin arbejdstid, har ret til det, medmindre virksomheden kan dokumentere, at den reduktion af arbejdstiden vil medføre særlige ulemper for virksomheden?
Hvorfor er Det Konservative Folkeparti så bagstræberisk med hensyn til at give lønmodtagerne nogle rettigheder; at gøre det lidt bedre for den enlige mor, der skal køre om morgenen på cyklen med sine to børn?
Hvorfor er man så bange for at få familieliv og arbejdsliv til at hænge sammen ved at give lønmodtagerne nogle rettigheder, når man oven i købet kan gøre som i Norge, hvor der tages et hensyn til virksomheden?
Lars Barfoed (KF), 2002-05-16:
Hr. Bjarne Laustsen siger, jeg må forstå, sådan lidt beklagende, at det her jo optager en hel del af Folketingets tid, og jeg må ligesom forstå, at hr. Bjarne Laustsen spørger, hvorfor vi nu kommer med det her forslag, som ikke berører særlig mange og optager så meget af Folketingets tid med det.
Nu vil jeg så sige til hr. Bjarne Laustsen, at det sådan set ikke er intentionen fra regeringspartiernes side, at det her skulle optage så forfærdelig meget af Folketingets tids, som det rent faktisk gør.
Det er andre medlemmer af dette høje Ting, som er skyld i, at denne sag optager så kolossalt meget tid, som den gør - nu har vi debatteret den i 6 timer.
Så er der sagen om lufthavnen, hvor hr. Bjarne Laustsen siger, og andre gjorde det også - og det fik jeg ikke besvaret før, det beklager jeg, men taletiden er jo begrænset - at man dér skulle komme i en situation, mener man fra personalets side, hvor der så pludselig bliver oprettet en masse deltidsstillinger.
Nu er det jo sådan, at der er ved at blive gennemført et ændringsforslag til den oprindelige lov, der i hvert fald sikrer, at det ikke kan ske.
Jeg tror heller ikke, det kunne ske i forvejen, men nu er det jo altså sådan, at de her aftaler er nogle, der kan finde sted under ansættelsen.
Man kan altså ikke lige pludselig opslå de her stillinger som deltidsstillinger.
Det er noget, der sker, når den pågældende er ansat, så kan man så aftale, at vedkommende går på deltid, hvis det er det, vedkommende vil.
Så jeg mener ikke, at de ting, man forestiller sig ude i lufthavnen, overhovedet holder vand.
Jeg må afvise, at det kan få de konsekvenser, som hr. Bjarne Laustsen refererer.
Til fru Line Barfod: Hvorfor står der ikke, at loven kun berører de 6 procent?
Jamen det gør der ikke, for så skulle man lovgive på en helt anden måde rent teknisk.
Så skulle man ind og tage fat i de enkelte overenskomster ved navns nævnelse og så gøre det på den måde.
Det ville være mere besværligt at gøre det på den måde, men det bliver jo praksis, at det kun berører dem, som ikke kan få deltidsstillinger i forvejen.
Det er jo den praktiske konsekvens af det, så jeg forstår ikke fru Line Barfods problem.
Så siger fru Line Barfod også, at det her reelt betyder, at arbejdsgiverne kan tvinge folk på deltid.
Det mener jeg stadig væk ikke er korrekt, og nu er der endda også ved et ændringsforslag kommet en skærpet bevisbyrde her, som betyder, at det er endnu vanskeligere at tvinge nogen til at gå på deltid.
Jeg må også påpege, at der i dag jo er masser
af områder, hvor man kan få deltidsjob eller aftale at gå på deltid, og det giver overhovedet ikke anledning til problemer.
Så der er efter min opfattelse ingen grund til bekymring, og nu kan jeg se på formanden, at jeg ikke når at svare hr. Søren Søndergaard, men det når jeg måske i næste omgang.
Lissa Mathiasen (S), 2002-05-16:
Jeg vil egentlig godt høre hr. Lars Barfoed, for jeg synes, det var et lidt let svar, vi fik omkring lufthavnen: Hvad er
egentlig til hinder for, at det ikke kan ske dagen efter eller dagen efter igen
Så synes jeg også, vi mangler eksempler.
Det lyder, som om hr. Lars Barfoed har eksempler.
Jamen så lad os høre, hvad det er for eksempler, mange eksempler, på de 6 procent, som der bliver nævnt herfra.
Så kan jeg godt forstå, at hr. Lars Barfoed siger
: Jeg vil ikke give garantier for de næste 10-12 år.
Nej, jeg tror egentlig heller ikke med de mange reaktioner, vi i dag har set med arbejdsnedlæggelser, at der er nogen, der vil være trygge ved en sådan garanti fra hr. Lars Barfoed eller fra denne regering alene af den grund, at når man ser, hvad der er sket i det sidste halve år, så tror jeg nok, de fleste er klar over, at den form for tryghedsgarantier skal man ikke regne med. Hr. Lars Barfoed siger, at det ikke er noget særligt, men effekten af lige nøjagtig det her forslag er jo, at mennesker, ganske almindelige lønmodtagere, kan komme ud for en uberettiget afskedigelse.
Det kan godt være, de kan få en erstatning, men det er dem, der mister jobbet.
Jo, det er noget særligt, det her, men jeg håber, at vi nu kan få svarene på de her tre spørgsmål.