Erik Mortensen (S), 2003-10-23:
Jeg skal ligesom ved indledningen til forespørgslen, det foregående punkt på dagsordenen, meddele, at da vores ordfører på området her, hr. Svend Auken, ikke kan være til stede, skal jeg på hans vegne meddele følgende: I en årrække har Danmark være selvforsynende med energi og er nettoeksportør af olie og gas.
Det har givet Danmark forsyningssikkerhed, store indtægter og en betydelig forbedring af betalingsbalancen.
Heldigvis er der endnu ressourcer i den danske undergrund, olie og gas i Nordsøen, i endnu 30-40 år og dertil en betydelig termisk energireserve, jordvarme, ikke mindst omkring København, til senere udnyttelse.
Socialdemokratiet ser en høj selvforsyningsgrad med energi som en vigtig målsætning.
Jo større uafhængighed her, jo større politisk og økonomisk handlefrihed.
Derfor bør udfasningen af olie- og gasudvindingen ledsages af en fortsat kraftig udbygning af andre indenlandske energikilder, primært inden for vedvarende energi.
Danmark har økonomisk og energimæssigt tjent kæmpesummer på udvikling af vindenergi, som i dag dækker mere end 15 pct. af det samlede elbehov i Danmark.
Sammen med andre former for VE er mere end en fjerdedel af Danmarks el dækket af vedvarende energi.
Når Nordsøolien fases ud, bør store havvindmølleparker fases ind.
Derfor er det dybt tragisk, at Danmark har fået den energipolitisk mest nærsynede regering
nogen sinde.
Arbejdet med udvikling af vedvarende energi er næsten gået i stå, inklusive den nødvendige udbygning til havs.
Regeringen er sprunget fra en klar aftale om miljøbonus på vindenergi, og i stedet er kræfterne blevet brugt til at forgylde ejerne af de gamle forbrugerbetalte elselskaber.
Resultatet er manglende investeringer, højere forbrugspriser på kort og på lang sigt og ingen omstilling af energipolitikken til vedvarende energi, der både af hensyn til miljøet, forsyningssikkerheden og den langsigtede økonomi er strengt nødvendig.
VK-regeringens energipolitik eller mangel på samme er uden perspektiv og konsekvens.
Alligevel vil Socialdemokratiet ikke opgive det brede samarbejde om energipolitikken; for landets fremtid er den langsigtede energipolitik helt afgørende.
Det er i dette langsigtede perspektiv, vi skal se Nordsøaftalen.
Vi ønsker to ting af en aftale om Nordsøen.
For det første skal der ske en harmonisk og teknologisk avanceret udtømning af de danske kulbrintereserver.
Det taler for en ny koncession til bevillingshaverne på Esplanaden.
En forceret udvikling frem til 2012 kombineret med en udbudsrunde med nye koncessionshavere vil blive dyrere og mindre effektiv.
Formentlig vil der blive tabt mange millioner ton olie, som ellers kunne være indvundet, hvis man havde kunnet planlægge langsigtet.
Det ville være direkte tåbeligt, og derfor er Socialdemokratiet på dette punkt helt på linje med regeringen og ikke enig med SF og Enhedslisten, men det kræver naturligvis en aftale, der sikrer statslig medindflydelse på planlægningen.
Hidtil har denne indflydelse været alt for svag.
Ifølge aftalen bliver staten partner på lige fod med de øvrige partnere i 2012.
Dette er naturligvis tilfredsstillende, for det giver staten direkte adgang til beslutningsprocessen, operating committee, ja, sådan hedder den, men da en sådan statslig andel findes i samtlige andre bevillinger på Nordsøen, er det jo ikke nogen overraskende indrømmelse fra A.P. Møller - Mærsks side.
Skuffende er det derimod, at staten ikke får del i bevillingen som i alle andre aftaler, og at partnerskabet først indtræder i 2012.
Det er beslutninger fra nu af og indtil da, der vil vise, at de er afgørende. Hvad angår statslig medindflydelse indtil 2012, giver aftalen mulighed for at kræve en årlig rapportering om planlægningen af afviklingen af felterne.
Det er et plaster på såret, men dog et af de mindre plastre.
Socialdemokratiet vil lægge afgørende vægt på, at der skabes lovgivningsmæssig ligestilling mellem alle bevillingshavere, hvad angår Energistyrelsens indseende med bevillingshaverne.
For det andet stiller vi selvsagt det krav til en aftale, at økonomien er i orden.
Her har vi efterhånden fået flere og mere detaljerede oplysninger, der tyder på, at kombinationen af overskudsdeling og en lidt lavere kulbrinteskat på et bredere grundlag er en udmærket idé.
Hvor meget er der så givet til gengæld?
Er der givet for meget fra statens side?
Ja, det er vanskeligt at afgøre.
Umiddelbart lyder de skattemæssige indrømmelser til Mærsk Møller store, men lad os dyrke det i Skatteudvalget.
Jeg forstår godt, at royalties, som sammen med selskabsskatten giver de store statsindtægter fra Nordsøen, skal falde væk til fordel for overskudsdeling.
Men hvorfor skal olierørledningsafgiften på ca. 1 mia. kr. om året også falde væk?
Det er jo en ren foræring.
Det var så det spørgsmål, som jeg ikke fik svar på af hr. Kim Andersen efter tre gange at have spurgt om det. Samlet set kan Socialdemokratiet godt lide arkitekturen
i aftalen, men bygningsværket ser en anelse skrøbeligt ud set ud fra en samfundsmæssig synsvinkel.
Esplanadens forhandlere har været dygtige, ingen tvivl om det.
Dermed ikke være sagt, at ministeren og hans embedsmænd har svigtet, men man har måske undervurderet modpartens interesse i at opnå en aftale.
Socialdemokratiet vil gerne kunne sige ja til aftalen med god samvittighed, men det kræver, at alle spørgsmål om penge og planlægning bliver afklaret tilfredsstillende, og så kræver det, at al uklarhed om rækkevidden af afsnit 6 i aftalen, den såkaldte kompensationsaftale, i folkemunde kaldet musefældeklausulen, bliver løst tilfredsstillende.
Ifølge afsnit 6 skal bevillingshaverne kompenseres for alle regler, der specifikt rammer Nordsøen, og denne kompensationsklausul skal gælde indtil folketingsåret 2041-2042.
Det vil sige, det er en klausul, der vil binde det nuværende Folketing og 10-15 andre Folketing i perioden.
For Socialdemokratiet, og jeg går ud fra for regeringen og de øvrige partier i Folketinget, er det helt, helt afgørende, at denne klausul bliver meget præcist indhegnet.
Ud over at den forhindrer staten i at forrykke balancen i aftalen for at få flere penge end det aftalte ved eksempelvis at forhøje kulbrinteskattesatsen af rent fiskale grunde, hvad der kan være rimeligt nok, men det havde været bedre med en regeringserklæring end en aftale, ja, så er det svært at se rimeligheden i at binde statens beskatningsret på den måde.
Mig bekendt findes der intet fortilfælde for en sådan aftale, og den rejser naturligvis et spørgsmål om grundlovsmæssighed, som må kunne belyses eller besvares utvetydigt og i forståelse med aftalepartnerne.
I det hele taget må der gives klare svar på, om klausulen dækker særlige miljø- og sikkerhedskrav på Nordsøen, om den tillader, at man ophæver de særlige undtagelser for CO2- og SO2-afgifterne i den danske del af Nordsøen - ja, i Norge findes der jo ikke nogen undtagelser for det samme arbejde - og om klausulen giver mulighed for at bevare government take, selv om der i Europa er sket en generel sænkning af niveauet for selskabsskatter.
Socialdemokratiet vil gå konstruktivt ind i udvalgsarbejdet om beslutningsforslaget og selvfølgelig det samme i Skatteudvalget om skatteforslagene.
Vi håber, der findes gode svar på vores spørgsmål.
Før svarene foreligger, vil det være uansvarligt at tage endelig stilling til aftalen med A.P. Møller - Mærsk, en aftale, der er så stor, at den kræver virkelig grundig overvejelse.
Hermed har jeg sådan set også svaret på SF's beslutningsforslag, nemlig at som tingene ligger i øjeblikket, vil det selvfølgelig være forkert at forholde sig positivt til det, fordi det under alle omstændigheder må afvente et svar og en afklaring af de spørgsmål, som vi har stillet, og de forhandlinger, som stadig væk er i gang.