Morten Homann (SF), 2005-04-20:
Jeg kan ikke lige på stående fod erindre, hvornår vi sidst har haft et lovforslag på skatteområdet, som SF har været så klart og entydigt imod.
Begge de to hovedelementer trækker i SF’s øjne i den helt forkerte retning.
For det første fordi forslaget er skruet sammen på en måde, så det er socialt skævt: Jo mindre indkomster man har, jo mindre fordel får man, og jo mere af regningen får man lov til at betale.
Og for det andet gør forslaget det muligt at unddrage sig beskatning, ikke alene så det fjerner provenu fra statskassen, men også sådan, at man ikke længere kan leve op til princippet om, at alle skal være med til at finansiere de fælles opgaver.
Så grundlæggende er det et meget usympatisk forslag fra regeringen.
Det første element i forslaget er at indføre et særligt midlertidigt skattefradrag for institutionelle investorers investeringer i selskaber på en alternativ markedsplads.
Nu kan man jo diskutere, om det er noget, der er specielt forenklende for skattesystemet, at man indfører endnu et særfradrag.
Det, der i hvert fald ikke er nogen tvivl om, er, at da institutionelle investorer havde muligheden for at investere i innovationsforeninger, blev den i ret vidt omfang brugt, eller måske rettere misbrugt – det var i hvert fald SF’s indtryk – til at placere nogle allerede foretagne investeringer, sådan at man kunne unddrage sig beskatning eller mindske sin skattebetaling.
Det her er en invitation med store bogstaver til endnu en gang at unddrage sig beskatning, uden at der kommer noget produktivt, egentlige investeringer i nye virksomheder ud af det.
Den anden del af det er jo muligheden for, at privatpersoner med store pensionsformuer, og endda også meget store pensionsformuer, får muligheden for at investere i unoterede selskaber.
Når en organisation som Finansrådet, som jo normalt er forsigtige mennesker, alligevel skrider til at advare så firkantet, som man gør i høringssvaret, så synes jeg, at det giver anledning til bekymring.
Der er endda ganske store muligheder for skatteudnyttelse, som jeg også var inde på i mine korte bemærkninger, muligheder for at udnytte, at det er meget svært at kontrollere kursfastsættelsen, når man flytter sine unoterede aktier fra privatformue til pensionsdepot og tilbage igen.
De værdiansættelsesregler, der ligger i forslaget, giver mulighed for, at man kan spare et ganske betydeligt beløb i pensionsafkastskat, fordi man jo skal optage dem til det højeste af anskaffelsessummen og den regnskabsmæssige indre værdi, og når man må formode, at aktierne bliver overført til pensionsdepotet til en værdi, der overstiger den regnskabsmæssige indre værdi, så vil der jo i mange år ikke være nogen værditilvækst, som indgår i pensionsafkastbeskatningsgrundlaget.
Samtidig synes lovforslaget at give mulighed for alt muligt plat med investeringer i unoterede selskaber, som giver mulighed for at få nogle privatfordele for aktionærerne, som er på bekostning af mulighederne for værditilvækst.
Det giver også SF anledning til at tro, at det her forslag bliver langt dyrere, end skatteministeren har lagt op til, og det vil vi naturligvis også bore i under udvalgsarbejdet.
Det er selvfølgelig en formildende omstændighed – det skal jeg indrømme – at lovforslaget indeholder lukning af et hul.
Det er selvfølgelig betænkeligt, at man lægger det sammen i et bunkebryllup med forslag, som åbner en række nye huller, og SF vil gerne se på, hvor længe Skatteministeriet reelt har kendt til det hul, som bliver lukket.
Men samlet set
Men vi vil selvfølgelig bidrage til under behandlingen i Skatteudvalget at belyse hullerne i det her forslag, og så er det selvfølgelig vores forhåbning, at et flertal i Folketinget vil besinde sig, når vi når frem til tredjebehandlingen, og finde på en mere fornuftig løsning end den, der er fremlagt.