Brian Mikkelsen (KF), 1997-12-12:
Indledningsvis vil jeg godt takke for bemærkningerne, som bestemt ikke alle sammen var positive og velvillige, men jeg vil godt have lov til at kommentere dem og forklare lidt om substansen i forslaget. Ministeren og den socialdemokratiske ordfører kaldte V og K bydrenge for Dansk Arbejdsgiverforening, og det var en rystende oplevelse for den socialdemokratiske ordfører at læse forslaget.
Jeg synes nu nok, når jeg hører sådan en tale både fra ministeren og den socialdemokratiske ordfører, at de bør tænke sig om igen, før de kommenterer på en sådan måde.
Vi har fra K's og V's side arbejdet meget seriøst med dette forslag.
Vi har haft nogle ret klare, markante holdninger til arbejdsmiljøproblematikken.
Vi vil have løst de problemer, der er.
Vi accepterer ikke de mange ulykker, men vi vil selvfølgelig helst lave en ordning i et samspil med virksomhederne.
Hvis man ikke gør det i et samspil med virksomhederne, hvis man gør det konfrontatorisk, løser man ikke nogen problemer.
Det er vores budskab.
Vi kunne jo med lige så god ret ryste på hovedet af det socialdemokratiske forslag, der blev vedtaget, og undre os over, at et midterparti som Det Radikale Venstre kunne støtte sådan et forslag, som er decideret arbejdsgiverfjendsk, men vi har valgt den saglige linje.
Derfor vil jeg ikke bruge så megen tid på at kommentere bemærningerne fra ministeren og fra den socialdemokratiske ordfører, men snarere gå ind i selve substansen i forslaget, der jo trods alt er vigtigere end de polemiske bemærkninger, som er kommet.
Jeg vil også takke for bemærkningerne fra SF's ordfører, fru Anne Baastrup, som havde forståelse for et oppositionspartis vilkår og arbejdsmetoder, men som ikke var enig i forslaget.
Det er jo også fair nok. Jeg vil også sige tak til den radikale ordfører, som underligt nok fremførte præcis de samme holdninger til arbejdsmiljøspørgsmålet, som vi har fremført fra K's og V's side også under forårets forhandlinger, og som efterlyste en forhandlingsvilje og en forhandlingsevne under forhandlingerne.
Nu hørte jeg ikke særlig meget til den radikale ordfører og Det Radikale Venstre under de forhandlinger.
Det hørte jeg ikke en eneste gang og heller ikke noget om, at det er store byrder, man lægger på arbejdsgiverne; men det er selvfølgelig interessant at høre det fra talerstolen.
Jeg vil takke mange gange for CD's bemærkninger, som var klokkeklare, som CD's ordfører selv udtrykte det, og som vi fuldt ud kan støtte.
Beregninger, som godt nok er foretaget af dem, som man fra Socialdemokratiets side kalder vores venner, nemlig DA, viser, at det vil koste virksomhederne hen ved 1 mia. kr. i ekstraomkostninger, og det alene til indførelse af administrationsordningen.
Det kan man altid diskutere.
Jeg synes også, det lyder lidt vel rigeligt med de påstande, der er kommet fra arbejdsgiverside, og det må man selvfølgelig tage med i drøftelserne.
Vi kan se af de svar, som arbejdsministeren har givet Arbejdsmarkedsudvalget, at hun regner med, at den skriftlige arbejdspladsvurdering fremover vil koste i størrelsesordenen 300 mio. kr.
Det er en administrativ økonomisk byrde i en størrelsesorden, som vi ikke finder antagelig.
Samtidig tror vi heller ikke på, at flere regler og mere bureaukrati vil føre til et bedre arbejdsmiljø, tværtimod.
Som allerede nævnt udgør arbejdspladsvurderingen kun et delelement i den samlede lov.
Andre elementer som kravet om, at alle virksomheder med fem ansatte eller derover skal etablere en sikkerhedsorganisation, vil yderligere forøge byrderne og arbejdet i den enkelte virksomhed.
Det samme vil kravet om en uges sikkerhedsuddannelse af alle sikkerhedsorganisationsmedlemmer og ikke at forglemme reglerne om en særlig godendelsesordning for BST'ere.
Samlet set medfører loven efter vores opfattelse en betydelig bureaukratisering af arbejdsmiljøområdet, samtidig med at den medfører flere omkostninger for erhvervslivet.
Det kan vi ikke være med til, og det er derfor, vi har fremsat dette forslag.
Jeg synes, at når man kigger på det forløb, der var i foråret, var der nogle gode og konstruktive forhandlinger, hvor arbejdsministeren lagde meget positivt ud, men da vi så endelig kom til snoren, kunne vi ikke nå til en afgørelse.
Det er jo fair nok.
Sådan er det politiske spil.
Vi fremlægger så her vores forslag til, hvordan vi synes, en kommende arbejdsmiljølovgivning skal se ud.
Det er fair nok, at regeringen har en anden holdning, og det håber jeg da på, vi så kan diskutere ud fra den substans. Sagen er jo den, at indtil nu har de enkelte virksomheder udarbejdet en arbejdspladsvurdering afhængig af bl.a. deres behov, størrelse og organisering, og til hjælp for dette arbejde har virksomhederne støttet sig til en række branchevejledninger, som er godkendt af Arbejdstilsynet.
Virksomhederne har altså allerede i bredt omfang udarbejdet arbejdspladsvurderinger.
Med den nye lov vil disse stort set være ubrugelige, fordi loven nu kræver, at arbejdspladsvurderingerne skal indeholde helt specifikke elementer.
Følgen af dette krav vil være, at metodefriheden i forbindelse med udarbejdelsen af APV'en vil være så begrænset, at store dele af det arbejde, der hidtil er udført, i bedste fald vil kunne bruges som erfaringsgrundlag og inspiration.
Det er igen en proces, som betyder øgede administrative og ressourcemæssige byrder.
Vi mener, at en arbejdspladsvurdering i stedet for skal udformes efter de konkrete forhold, der er på virksomhederne.
Så sparer man også virksomheden for en masse unødigt
dobbeltarbejde, fordi de i vid udstrækning kan bruge de allerede udarbejdede arbejdspladsvurderinger. Jeg kan også se, at især reglerne om valg af sikkerhedsrepræsentanter, afholdelse af møder i sikkerhedsorganisationerne og den tvungne uddannelse af sikkerhedsorganisationsmedlemmer vil besværliggøre sikkerhedsarbejdet ikke mindst på mange mindre virksomheder.
For at sikre det fortsatte arbejde for et bedre arbejdsmiljø foreslår vi, at man rykker grænsen for, hvornår sikkerheds- og sundhedsarbejde skal organiseres på de enkelte virksomheder.
Forslaget går i al sin enkelthed ud på, at grænsen rykkes tilbage til det, der var før lovgivningen.
Kun på den måde undgår man, at de mindre virksomheder løber sur i det administrative arbejde, for det vil blot betyde, at sikkerhedsarbejdet hæmmes.
Vi synes også, at BST-apparatet trænger til yderligere liberalisering, til mere konkurrence og til mere fleksibilitet, og det vil vi også lægge op til med dette forslag.
Man skal som virksomhed frit kunne vælge, hvor man vil hente sin konsulentbistand.
Afslutningsvis vil jeg igen takke for bemærkningerne.
Jeg håber på en god videre debat også i udvalget.
Det fortjener både arbejdsmiljøet og virksomhederne.
Jeg skal også hilse fra Fremskridtspartiets ordfører og sige, at de kan støtte forslaget.