Knud Erik Hansen (SF), 2000-11-16:
Jeg vil gerne rose regeringen for at have taget fat på dette problem.
Spørgsmålet er: Bliver udgifterne rent faktisk holdt tilstrækkeligt nede?
Er der, fordi vi giver så meget støtte, faktisk en tendens til, at udgifterne ikke bliver holdt nede, og at det bliver unødvendig dyrt, så vi dermed får mindre byfornyelse for de penge, vi ofrer på det?
Man har nogle gange, når man ser på byfornyelsen, en fornemmelse af, at det ikke fungerer således, at priserne bliver holdt nede, fordi incitamentstrukturen ikke er til det.
De, der er tæt på handlingerne, og har indflydelse på det konkretet projekt, er jo ofte ikke dem, der betaler, men det er dem, der får en fordel ud af det, og det er jo en broget skare af ejere, lejere, byfornyelsesselskaber og rådgivere.
Men den er vigtig at tage fat på, for det, man sidder tilbage med, når man har set på byfornyelsesprojekter, er tit en fornemmelse af, at det blev måske lidt dyrere, fordi det var byfornyelse.
Hermed være ikke sagt, at fordi et enkelt projekt er dyrt, er det ikke det, at det er dyrt, der er galt, for der kan være gode grunde til, at et enkelt projekt er dyrt.
Men den generelle tendens til, at der måske bliver lagt lidt ekstra ovenpå, og at man ikke er opmærksom på, at der måske er en vindueskarm eller noget lignende, som man godt kunne bevare, men som man river ned, fordi det egentlig ikke koster så meget ekstra for aktørerne, er for os at se den væsentligste problemstilling, og vi synes, at det er godt, man tager fat på den.
Men på grund af den korte tid tror jeg, at jeg lige vil nævne nogle af de steder, hvor jeg synes, der kan være nogle problemer, som vi godt vil se lidt nærmere på.
Vi er ikke overbevist om det fornuftige i reglerne om mertilsagn og heller ikke om fornuften i fjernelse af støtten til offentlig information eller konsulentbistand ved aftalt boligforbedring.
Der var måske i virkeligheden med hensyn til det sidste punkt grund til at gå den anden vej og sørge for, at det blev brugt lidt mere, end det er blevet brugt hidtil, netop for at sikre de måske organisatorisk svage ejendomme.
Vi er også i tvivl om det forsvarlige i at lade kommunerne betale alle udgifter for de tabsgivende forbedringer.
Det er klart, at det kan have den fordel, at man i højere grad prioriterer nogle grundlæggende opgaver, men det er imidlertid en udgift, der så vidt vi kan se først og fremmest rammer de større byer, fordi det er her, vi finder de tunge ejendomme, hvor man ofte rammer huslejeloftet.
Man kan også godt spørge: Ligger der ikke allerede nu et incitament for kommunerne til at holde igen, fordi de faktisk skal betale halvdelen af udgifterne? Jeg synes også, det er vigtigt at holde sig for øje,
at hvis vi måske reelt får nogle byfornyelser, som udgiftsmæssigt bliver dyrere for staten, fordi subsidieringsniveauet er større, er der så også penge til det?
Vi er også tvivl om det rigtige i at lade byggeskadebidrag indgå i forbedringerne.
Når man ser samlet på forslaget, kan man måske spørge: Er det den rigtige strategi, hvis vi skal opnå det, vi godt vil, nemlig at få mere ud af pengene og få en bedre renoveret ejendomsmasse?
Det, vi tager fat på, er jo primært kommunernes betaling og også lidt med ejerne.
Jeg synes, der er et instrument i byfornyelsesloven, som det kunne være spændende at se lidt mere på for at se, om det bliver brugt godt nok, og det er det, der hedder aftalt finansiering.
Her har vi faktisk en mulighed for at gå ind på nogle punkter, hvor kommunerne differentieret kan vurdere, om de bruger for mange penge, og min fornemmelse er, at her er der måske ret meget at hente, hvis kommunerne vil bruge det instrument bedre, end de måske gør i dag.
Så er det ikke givet, at ejerne behøver at få den gavebod, som de får gennem de automatiske regler.
Jeg vil slutte af med at sige, at vi skal jo ikke kun se på byfornyelsesloven.
Det, der er den grundlæggende årsag til, at vi skal bruge en masse penge, er jo, at tingene ikke fungerer ude i de enkelte ejendomme.
Fungerer det godt nok i de private udlejningsejendomme?
Får vi brugt de penge, der er henlagt til fornyelser?
Får vi brugt alle de penge, der er henlagt til vedligeholdelse?
Fungerer ejerlejlighedsforeningerne optimalt, eller spekulerer de måske i at få en for høj salgspris og undlader derfor at lave en løbende vedligeholdelse?
Der er i hvert fald et perspektiv i, at vi ser nærmere på noget sådant.