Villy Søvndal (SF), 2005-06-15:
Statsministeren afsluttede sit indlæg med at efterlyse opposition.
Derfor tror jeg, det vil være klogt af statsministeren at lytte nu.
I år er blevet udråbt som H.C. Andersen-år.
Det har regeringen og ikke mindst kulturministeren gjort meget for at minde os om.
Jeg tror ikke, at det store show i Parken blev det eventyr, som ministeren havde håbet, men når jeg vælger at starte i det kulturpolitiske, så er det, fordi vores alle sammens kulturminister lancerede hele festivalen med de uforglemmelige ord, at H.C. Andersen var et godt brand for Danmark.
Et godt brand!
Kulturministeren, kan man sige, personificerer på den måde hele regeringen.
Det skal til kulturministerens ros fremhæves, at ingen som han har skåret ud i pap, hvordan den her regering tænker og handler.
Jeg tror, at han må karakteriseres som en af de største borgerlige tænkere i den nuværende regering.
I den her regerings tankesæt bliver alt nemlig reduceret til det enkle spørgsmål: Er det her et godt brand, eller er det ikke et godt brand?
Regeringens vurderingskriterium er: Kan det aflæses på bundlinjen?
Vi skal kunne sælge os selv, eller som kulturministeren formentlig vil sige: Vi skal kunne brande os selv.
Vi skal være omstillingsparate, vi skal være fleksible, vi skal være oppe på beatet.
Det var vel også derfor, at statsministerens tale var tømt for det, man kunne kalde bekymringer, der måtte bekymre almindelige mennesker, altså sådan hverdagsting.
Der var ikke optagethed af de ældres forhold, der var ikke optagethed af vores daginstitutioner.
Der var lidt om skolerne, som står i modstrid med, hvad regeringen laver, men der var ikke sådan den store optagethed af den almindelige danskers daglige liv.
Det er lidt ærgerligt, for i det spil, regeringen spiller sammen med Dansk Folkeparti, er der faktisk ganske mange mennesker, der bukker under.
Jeg tænker på de mange mennesker, der reduceres til små hjul i regeringens virksomhed, som man kalder Danmark, på alle dem, der går rundt med stress – som er et voksende fænomen på arbejdsmarkedet – med dårligt psykisk arbejdsmiljø og med ekstreme og urealistiske krav til sig selv.
Det er den virkelighed, som statsministeren valgte at gå uden om i sin tale.
Det er ærgerligt, for Danmark er jo et rigt samfund.
Der er kolossale ressourcer i en frisindet og en antiautoritær ungdom.
Tuesday, November 8, 2005 4:29 PM
pe selvmordstruede unge, og vi har kreative og innovative unge med skæve ideer, der skaber vækst og velstand på helt nye områder
I SF var vi enige i, at det var nødvendigt med en kommunalreform for at sikre større kommunale enheder, men jeg tror, at den kommunalreform, som regeringen nu gennemfører med det snævrest mulige flertal, vil blive husket for to ting.
Den ene er en helt ny standard for begrebet lovsjusk.
Den anden er en skjult socialreform, som vil betyde et voldsomt pres på de dyreste sociale sager i Danmark, de handicappede, de misbrugende, de sindslidende, de hjemløse og de mest udsatte børn.
De vil nu blive kørt igennem en økonomisk vurdering, der er hårdere, end vi nogen sinde har prøvet, og det sker samtidig med, at den kommunale økonomi er så stram som nogen sinde.
Men så snart vi som borgere står med krav til vores børns skole, vores forældres hjemmehjælp eller hospitalets langtidsmedicinske afdelinger, er kassen tom.
Uanset hvordan vi vender og drejer det, får vi ikke bedre daginstitutioner, tværtimod, de beskæres.
Vi får ikke en bedre folkeskole, tværtimod, den beskæres.
Vi får ikke en bedre integration, tværtimod.
Vi får ikke bedre universiteter af, at flere køber ny bil eller tager på en ekstra ferie.
Det er i virkeligheden der, den virkelige kulturkamp står i det her Folketing: om det er fællesskabet, vi skal hjælpe på vej, eller om vi skal have endnu flere penge til privat forbrug.
Også på den internationale scene er den nuværende regering garant for det, man kunne kalde store events, store brands.
En af dem udspiller sig lige nu i Irak.
Rumsfeld, som er en god ven af den danske regering og også en god ven af Dansk Folkeparti, udtaler i dag, at sikkerheden ikke er bedre i dag, end den var i 2003.
Forskellen er, at der i mellemtiden er dræbt 100.000 mennesker, men det har altså ikke forbedret sikkerheden.
Da regeringen trådte til, bebudede den, at den ville føre det, den kaldte en aktivistisk udenrigspolitik, og man må rose regeringen for dens ordholdenhed.
Størrelsen på fiaskoen i Irak er til gengæld til at tage at føle på.
Ikke en eneste regulær succes kan fremvises i Irak, hvor kaos fortsat hersker og i øjeblikket desværre med fornyet intensitet.
Det er oven i købet en ren tilståelsessag.
Regeringen må nu sætte forsvaret til at stå for den civile genopbygning, fordi nødhjælpsorganisationerne ikke kan arbejde i Irak.
Det ligger der nu et aktstykke om i Finansudvalget.
Danmark er i øjeblikket i krig.
Vi hører godt nok ikke meget til det, men det er vi, og det er ikke noget godt brand for Danmark.
Tidligere stod Danmark som et fyrtårn, når det gjaldt menneskerettigheder.
Tidligere var Danmark et fyrtårn i bistandspolitikken, også der har denne regering renset op.
Tidligere var Danmark et fyrtårn i miljøpolitikken, også det er der under den nuværende regering blevet gjort op med.
Har vi så fået det bedre?
Regeringen deponerer udviklingen i hænderne på erhvervslivet, på markedskræfter i stedet for at styrke demokrati, forbrugerrettigheder, miljø og sundhed.
Det er selve det, at vi demokratisk kan bidrage til at styre vort samfund i én retning frem for en anden, som denne regering gradvis sætter over styr, og derfor skal man ikke tage fejl.
Regeringen er dybt politiserende, alt imens den afpolitiserer.
At overlade ansvaret for miljø, sundhed, uddannelse, public service, demokrati osv. til markedsmekanismen er et dybt ideologisk projekt, hvis skadevirkninger de kommende generationer skal betale for.
De skal betales i kraft af mindre natur, dårligere miljø, flere giftstoffer, mere stress osv. osv.
Page 4689
Tuesday, November 8, 2005 4:29 PM
mulighederne udvides, men indflydelsen mindskes.
Skattelettelser til erhvervslivet betales dyrt, fordi det er langt vanskeligere at genvinde demokratisk kontrol med samfundsudviklingen, end det er at sætte den over styr.
Det er meningsløst at tale om et vidensamfund, når vi ikke bruger den viden, vi har, til at gøre det både rationelt og menneskeligt rigtige for freden i verden, for vores miljø, for vores sundhed og for vores børn.
Giver det mening at tale om et velfærdssamfund, når vi trods en hidtil uset rigdom og velstand ikke mener, vi har råd til bedre hjemmehjælp, bedre skoler, bedre mad eller større fokus på menneskelige og ikke kun økonomiske værdier?
Jeg må konstatere: Den her regering er god til at brande sig selv som handlekraftig.
Den har kastet os ud i en ulovlig krig.
Bilka og A.P. Møller kan bygge, som de vil.
Det er sandsynligt, at forfatningstraktaten ikke bliver til noget efter afstemningerne i Holland og Frankrig og efter den britiske udmelding.
Vi har derfor brug for at overveje, hvordan vi kommer videre med det europæiske samarbejde, som vi i SF er tilhængere af.
Og uanset at jeg mener, at forfatningstraktaten var bedre end både sit rygte og det nuværende grundlag for EU, står det nu klart, at EU næppe får den forfatningstraktat, som er blevet stemt ned i Frankrig og Holland.
Jeg stiller mig noget uforstående over for, at regeringen er så tavs, at den agerer så lidt.
Det er nu, at vi både i Danmark og resten af EU har mulighed for at sætte ord på, hvad vi vil med Europa.
Hvad gætter vi på, det er for et Europa, vi ønsker?
I SF er der en række temaer, som vi synes er helt centrale for det europæiske projekt.
Det er vigtigt, at globaliseringens udfordringer bliver håndteret gennem stærke arbejdsmarkedsmodeller og en benhård satsning på uddannelse og forskning, og det er helt afgørende, at EU bliver en langt stærkere udenrigspolitisk aktør.
EU-landene har både den demokratiske og den økonomiske tyngde til at sætte en anden international dagsorden end den, der dikteres fra Washington.
Jeg er klar over, at det så ikke bliver i denne regerings levetid.
I den aktivistiske udenrigspolitiks logik er det langt mere spektakulært at gå i krig end at bygge skoler og bore brønde.
Jeg synes alligevel, at det ville være en naturlig tanke, når nu vi også får besøg af den amerikanske præsident, at prøve at gøre os sådan en lidt større forestilling om verdens gang.
Alene stigningen i USA's forsvarsudgifter fra 2003 til 2004 overstiger verdens samlede ulandsbistand.
Alene stigningen fra et år til det næste overstiger verdens samlede ulandsbistand.
På miljøområdet, på torturområdet, på landminespørgsmålet osv. står USA isoleret i forhold til den øvrige verden af vestlige demokratiske lande.
Det er mig ubegribeligt, at den danske regering er så uambitiøs i sit valg af allierede og så lidt principfast, når det gælder de store, principielle spørgsmål om klodens fremtid, om liv og død.
Trods en voksende velstand og en bundsolid økonomi forvaltes rigdommen så uendelig fattigt – både internationalt og nationalt.
Jeg fik for nylig et brev fra en familie, to voksne og to børn.
Kvinden har fået en fødselsdepression, manden har gennem flere år lidt af depressioner, og hvis ikke han får medicin, bliver han dårligere.
Hans psykiater siger, at han sagtens kan få det godt igen, han skal bare tage sin medicin.
Den har han ikke råd til at købe, fordi den her danske familie, som er lyshåret og blåøjet, har 2.800 kr. tilbage om måneden at leve for, når skat og husleje er betalt.
Det var regeringen ikke optaget af, da statsministeren holdt sin tale, og det var Dansk FolM052S45904731KAJE.FM.FM
Page 4690
Tuesday, November 8, 2005 4:29 PM
keparti fuldstændig uoptaget af, da fru Pia Kjærsgaard holdt sin ordførertale.
Hvorfor det?
Børnene på henholdsvis 12 og 15 år kan se frem til at tilbringe endnu en sommerferie i en lejlighed i Tingbjerg.
Derfor er der brug for en helt anden dagsorden, der er brug for en helt anden politik.
Lad os tage handsken op.
Jeg synes, at Socialdemokraterne står for meget på spring for at tilpasse sig regeringens dagsorden, og hver gang vender regeringen sig alligevel til det yderste højre.
Lad os derfor danne en virkelig fælles opposition, så vi kan vælte denne regering og skabe en progressiv og langt rigere fremtid for vores samfund.
Lad os stå sammen trods de forskelle og uenigheder, vi også har indbyrdes, og levere svarene på et Danmark, vi kan være bekendt: et Danmark med reel indflydelse for den enkelte, ikke bare det frie valg; et Danmark med de suverænt bedste skoler, bedste universiteter og bedste uddannelsesmuligheder for alle; et Danmark, som tror på menneskers ressourcer og potentialer uanset hudfarve, alder eller køn; et Danmark, hvor ligestilling tages alvorligt; et Danmark, hvor mennesker ikke presses ud af arbejdsmarkedet og dernæst forfølges af myndigheder og trues på brødet; et Danmark, der sikrer jorden og naturen for fremtidens generationer; et Danmark, der påtager sig sit internationale ansvar i miljøkampen, i nødhjælpsarbejdet og i udviklingen i de fattige regioner og ikke bare kaster sig ud i krig.
Det projekt er SF's.
Det bør være Danmarks.
Vil vi det, kan det blive hele verdens.