Pia Kjærsgaard (DF), 1999-02-11:
Lad mig starte med at slå fast, at Dansk Folkeparti finder det i orden med denne her forespørgselsdebat om regeringens brudte løfter.
Siden Nyrupregeringen kom sådan mere eller ind ad bagdøren som følge af Tamilsagen, har danskerne faktisk været ofre for det ene løftebrud efter det andet fra statsminister Poul Nyrup Rasmussens side.
Jeg tror faktisk ikke, at denne her ret korte taletid tillader, at jeg nævner alle løftebruddene, så derfor vil jeg koncentrere mig om det væsentlige.
For Dansk Folkeparti er det meget væsentligt, når regeringen svigter syge og gamle i vores såkaldte velfærdssamfund.
I masser af åbningstaler og under valgkampen manglede det heller ikke på løfter til de ældre.
Statsministeren lovede mere indflydelse til de ældre.
Statsministeren mente ikke, at vi kunne være bekendt at lade de ældre leve under forhold, som vi ikke selv ville acceptere, og statsministeren lovede flere plejehjem og ældreboliger og bedre hjemmehjælp.
Nu ser vi så resultatet af regeringens strøen om sig med løfter.
Den ene kommune efter den anden skærer desværre ned på hjemmehjælpen.
Hvad gør regeringen?
Den gør ikke noget som helst for at leve op til sine flotte ord.
Hvordan i alverden harmonerer det med, at regeringen under natlige forhandlinger sidder og laver efterlønsreform hen over hovedet på befolkningen?
Men det er måske ikke noget, der kommer danskerne ved, det er måske ikke noget, der vedrører danskerne?
Kommer det ikke danskerne ved, at man i mange år nu skal betale ekstra til a-kassen?
Under en sundhedsdebat tidligere her i Folketinget sagde den tidligere sundhedsminister Torben Lund, og jeg citerer: »Vi har også aftalt med amterne, at ventetiden til behandling gradvis skal nedbringes til højst 3 måneder, og vi har sat en tidsramme for at nå endemålet inden udgangen af 1995.«
I perioden lige inden folketingsvalget var det helt galt.
Da udstedte statsministeren nærmest brudte løfter på samlebånd.
I sin nytårstale 1998 sagde statsministeren en hel masse om, at indsatsen f.eks. mod illegal indvandring, menneskesmugling og svindel skulle skærpes.
Det er der ikke sket spor i retning af. Statsministeren har jævnlig omtalt, at vores sygehuse og ældreomsorgen skulle sikres og komme til at fungere langt bedre; det er blevet sagt bl.a. den 19. februar 1998.
Og her næsten et år efter kan man konstatere, at der er ikke sket noget.
Tværtimod har vi en meget, meget omfattende debat
omkring de her områder.
2 dage efter valgets udskrivelse var statsministeren også ude med gyldne løfter.
Han afviste bl.a. blankt i Berlingske Tidende den 21. februar, at der kunne blive tale om et økonomisk indgreb inden sommerferien.
Og hvad skete?
Vi fik pinsepakken vedtaget, hvor SF og Enhedslisten desværre fik den store indflydelse.
Jeg må nok sige, at Dansk Folkeparti selvfølgelig har medvirket til en berettiget kritik og fortsat vil gøre det af denne SR-regering,
men vi finder det surt med den gang mundhuggeri, som vi har været vidne til under denne her debat, for der er jo ikke taget skridt til, at regeringen skal gå af.
Jeg vil godt sige, at de vedtagelser, der er fremsat, og nu er der tre, kan Dansk Folkeparti stemme for alle sammen.
De er desværre nyttesløse, og de er mere eller mindre ligegyldige alle sammen.
Det, vi kan konstatere her i dag, er, at når denne her debat er sluttet, om det tager 1, 2 eller 3 timer mere, så er der intet, der er ændret, fra vi startede kl. 13; det har været en storm i et glas vand, og det er faktisk synd for befolkningen i forhold til de mange brudte løfter, som denne her regering er kommet med.