runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Allan Niebuhr (KF), 2005-11-03:
Jeg gav ikke nogen skylden for, at Dansk folkeparti ikke var med i det fulde arbejde.
Jeg har bare konstateret, at historien jo viser, at Dansk Folkeparti stemmer imod loven her gang på gang, og derfor er det klart, at regeringen også er nødt til at have en samarbejdspartner, der er med til at stemme denne lov igennem.
Ellers ville lovforslaget jo være håbløst i sin helhed.
Så jeg har ikke givet nogen skylden eller sagt, hvem der har handlet forkert eller rigtigt i den her sag; jeg har bare konstateret, at sådan er historien.
Jesper Langballe (DF), 2005-11-03:
Jeg takker for forklaringen og bekræftelsen, som jeg er fuldstændig tilfreds med.
Derimod er jeg måske ikke helt tilfreds med den udlægning fra hr. Allan Niebuhr, at Dansk Folkeparti ikke var interesseret i at fortsætte samarbejdet.
Sagen er jo den, at vi havde opdaget, at den aftale, vi havde truffet i maj 2002 om sprogprøver, ikke var blevet implementeret sådan, som faktisk alle var enige om at den skulle implementeres, hvilket den tidligere integrationsminister gav os ret i.
Derfor kom der en kurre på tråden.
Det var sandelig ikke, fordi vi ikke var interesserede i at fortsætte aftalen.
Det var, fordi vi var interesserede i, at aftalen skulle overholdes.
Allan Niebuhr (KF), 2005-11-03:
Det har hr. Jesper Langballe fuldstændig ret i.
Det viste sig så, at Dansk Folkeparti ikke til fulde var interesseret i at fortsætte arbejdet med det cirkulære, og derfor har der i lang tid været et samarbejde mellem regeringspartierne og Socialdemokratiet, der har været grundlaget for det arbejde, der er lavet omkring dansk indfødsret.
Det er det cirkulære, der nu skal tilpasses den virkelighed, som har været fungerende igennem den senere tid.
Jesper Langballe (DF), 2005-11-03:
Det er bare simpelt hen et aftalepapir mellem nogle partier, som altså udgør et flertal i Folketinget og dermed i Indfødsretsudvalget.
Det nævner jeg bare lige for at få det på det rene, at der ikke er tale om noget hemmelighedskræmmeri omkring noget fremtidig lovgivning.
Allan Niebuhr (KF), 2005-11-03:
Jeg sagde, at jeg her fra talerstolen ikke har udtalt mig om, hvorvidt der er nogle, der skal udelukkes af økonomiske årsager.
Jeg har også sagt, at så længe de forhandlinger foregår, og så længe partierne ikke alle er involveret i det her, kan jeg ikke her begynde her at definere, hvad der skal være i, og hvad der skal være uden for aftalen.
Jeg har bare sagt, at der fra min mund ikke er blevet snakket noget om, at der er nogle, der på nuværende tidspunkt er udelukket af økonomiske årsager.
Morten Østergaard (RV), 2005-11-03:
Det vil jeg godt lige have bekræftet: Der er altså ikke nogen, som af økonomiske årsager ikke skal kunne få dansk indfødsret.
Er det den konservative opfattelse?
Allan Niebuhr (KF), 2005-11-03:
Jeg har overhovedet ikke nævnt her fra talerstolen, at der er nogle, der af økonomiske årsager ikke kan få dansk indfødsret.
Det har været anført i pressen, og det er også blevet sagt hernede fra salen i dag, men jeg vil gerne fastholde, at så længe der pågår forhandlinger om, hvordan det fremtidige Indfødsretsudvalgs arbejde og indfødsretspolitikken skal være, kan jeg da ikke begynde med det.
Så det er ikke fra min mund blevet udtalt, at der er nogle, der af økonomiske årsager ikke kan få dansk indfødsret.
Det vil jeg gerne holde fast i.
Morten Østergaard (RV), 2005-11-03:
Jeg synes, det var utrolig livsbekræftende, at den konservative ordfører fik sat det på plads.
Det, vi er lidt optaget af, er sådan set, hvem der ikke skal kunne få indfødsret af økonomiske årsager.
Og der synes jeg måske nok, at svaret blafrer en lille smule i vinden, når vi altså har fået at vide, at både uddannelsessøgende og bistandsklienter i et eller andet omfang kan betragtes som selvforsørgende.
Så kunne vi ikke bare sådan lige for forståelsens skyld og af pædagogiske hensyn få præciseret: Hvem er det, der ikke skal kunne få indfødsret af økonomiske årsager?
Hvad er det for en gruppe, vi taler om?
Allan Niebuhr (KF), 2005-11-03:
Derfor er det jo klart, at hvis folk er syge og ikke kan udføre et stykke arbejde, skal de da ikke være udelukket fra, at de kan få dispensation og få dansk indfødsret.
Så alene af den grund er det jo ikke rigtigt at sige, at det kun er folk, der er i arbejde, der kan få dansk indfødsret.
Der skal stadig væk være mulighed for, at syge mennesker også er i stand til at få dansk indfødsret ved en selvstændig vurdering i udvalget.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2005-11-03:
Jeg må så konkludere, at hr. Allan Niebuhr har defineret størstedelen af de mennesker, der endnu ikke har dansk indfødsret, som selvforsørgende, mens vi stadig ikke kunne få at vide, hvad det er for en lille del, der åbenbart ikke er selvforsørgende.
Men jeg vil godt bore lidt mere i det, selv om ordføreren gerne viger udenom.
Og det handler om det her med muligheden for at få statsborgerskab eller indfødsret: Når vi giver indfødsret, giver vi jo de sidste borgerrettigheder – stemmeretten og passet – som to vigtige elementer.
Vil folk, som fratages muligheden for at få det, hvis man opstiller økonomiske kriterier, ikke bare blive sådan en slags demokratiske analfabeter i den globale verden, hvor de kommer til at bo i Danmark resten af deres liv?
De har ikke en chance, ikke en mulighed, især ikke hvis de er torturofre f.eks., for at få dansk statsborgerskab og dermed for at få fulde borgerrettigheder.
Rikke Hvilshøj (V), 2005-11-03:
Lov om indfødsret er en særlig lov i forhold til andre lovforslag, der bliver behandlet i salen.
Indholdet af det er kommet frem ved, at et flertal i Folketinget er blevet enige om, hvilke personer der skal stå på det her lovforslag og ikke på baggrund af et lovforslag, som en minister har fremsendt.
Derfor har jeg ikke de sædvanlige bemærkninger til lovforslaget, som der ellers er til behandling af lovforslag.
Derfor blot den ene kommentar, som jeg også gerne vil tilknytte: at de 2.847 personer – og dertil skal jo faktisk lægges de 2.074 børn, der følger med, som også får dansk statsborgerskab med det her lovforslag – vil jeg også meget gerne ønske tillykke med statsborgerskabet.
Jeg synes også, at det for dem er en god dag og også en god dag for Danmark.
De har opfyldt en række krav, som vi stiller, og som jeg synes er helt rimelige at vi stiller til dansk statsborgerskab.
Og når de har gjort det, så vil jeg også meget gerne ønske dem tillykke med det.
Jeg ser også frem til, at vi her i Folketinget gør forsøg med at få markeret den særlige ting, det er at få et dansk statsborgerskab, over for dem, der opnår det.
Så blot disse kommentarer til lovforslaget.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2005-11-03:
Tak for de pæne ord, også om Det Radikale Venstres nu vedtagne idé om en statsborgerskabsdag.
Jeg kan jo forstå på, så vidt jeg husker, Radioavisen, at ministeren i modsætning til ordførerne fra Venstre og De Konservative gerne vil forholde sig til de ting, der vedrører de økonomiske forhold, som muligvis skal gælde i fremtiden for kommende ansøgere af dansk indfødsret, og det kunne jeg egentlig godt tænke mig vi forholdt os til her i Folketingssalen i stedet for kun i Radioavisen.
Så derfor vil jeg gerne spørge, om det er korrekt forstået, at ministeren mener, at der skal til at være særlige indtægtsmæssige eller selvforsørgelsesbegrænsninger for, hvem der kan ansøge om dansk statsborgerskab.
Rikke Hvilshøj (V), 2005-11-03:
Jeg kan bekræfte, at en af de ting, der er med i overvejelserne i øjeblikket, er at se på et krav om selvforsørgelse, at vi stiller et krav om selvforsørgelse, fordi det også er med til at give udtryk for, om man er velintegreret i det danske samfund og er en aktiv borger i det danske samfund.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2005-11-03:
Hvis jeg havde været flabet, havde jeg jo kunnet komme med nogle centrale historiske årstal fra danmarkshistorien og bedt ministeren om at komme med hurtige svar, men det ville overhovedet ikke ligne mig.
I stedet for vil jeg spørge lidt ind til det med selvforsørgelse, som ministeren jo svarede på.
Og jeg vil gerne takke ministeren for faktisk at svare på spørgsmålet i modsætning til ordførerne fra V og K.
Det er netop Det Konservative Folkepartis holdninger om, at bistandsklienter, pensionister og uddannelsessøgende er selvforsørgende.
Hvordan vil ministeren definere dem, der ikke er selvforsørgende?
Dem mente hr. Allan Niebuhr ikke at have nogle eksempler på, men han definerede klart pensionister, uddannelsessøgende og bistandsklienter som selvforsørgende.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-11-03:
Bare lige to små rettelser: For det første er vi overhovedet ikke uenige om, at visum er beregnet til et kortvarigt ophold, til kortvarigt at besøge nogle her i landet.
For det andet var problemet med de mennesker fra Kosovo, som fru Irene Simonsen henviser til, at det i vid udstrækning var folk, der ikke var kommet på besøgsvisum, men på et turistvisum, og der er en himmelvid forskel.
Irene Simonsen (V), 2005-11-03:
Det her beslutningsforslag er jo en genfremsættelse af Enhedslisten om at få indført et retskrav på besøgsvisum.
Vores holdning til forslaget er nøjagtig den samme som sidst.
Det er vigtigt at pointere, at vi er en del af Schengensamarbejdet, og alene det kan ikke tillade, at vi indfører et retskrav.
Så er der hele den politiske uenighed, som vi sikkert også har om det punkt her, men når man har fået et besøgsvisum, så kommer man på et besøg af maks. 3 måneders varighed.
Nu taler jeg om noget, jeg kan huske tilbage fra sidste samling, nemlig at vi fik en stor erfaring for, at der var en del mennesker, bl.a. fra Kosovo, som misbrugte eller i hvert fald brugte deres visum på en anden måde, end det var hensigten, nemlig til at sige asyl, når de kom til Danmark, hvilket gjorde, at vi ganske enkelt var nødt til også der at indføre de fire landeinddelinger, som vi har nu, med baggrund i, hvor det er, vi nemmere kommer igennem med et visum, og hvor der er en tendens til, at man bruger visumgrundlaget til noget, det slet ikke var beregnet til, nemlig at søge et asyl.
På baggrund af at der ikke er kommet nye ting frem, synes jeg ikke, der er grund til at uddybe det mere, for Venstre har den samme indstilling, som vi havde sidste gang, det her blev fremsat.
Så vi stemmer imod beslutningsforslaget.
Rikke Hvilshøj (V), 2005-11-03:
Det er ikke et problem, at folk søger asyl, men det er et problem, hvis man misbruger det grundlag, man har fået visum på, nemlig på betingelse af, at det er et kortvarigt ophold, og man i stedet, når man er kommet til landet, gerne vil have det omsat til et længerevarende ophold.
Betingelsen for at få et visum er, at det er et kortvarigt ophold, og at man tager hjem igen.
Så er det selvfølgelig et problem, hvis der er nogen, der misbruger den visummulighed.
Det er også de regler, der gælder inden for Schengensamarbejdet, som vi i regeringen er meget glade for at vi er en del af, og derfor skal vi selvfølgelig også være med i de fælles regler.
Det er et misbrug at få et visum, som er på betingelse af et kortvarigt ophold, hvis man så, når man er kommet frem, siger, at for øvrigt vil man gerne blive her permanent.
Så har man faktisk ikke søgt med reelle hensigter.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-11-03:
Så bare lige et opfølgende spørgsmål, fordi ministeren sagde, at det var et problem, hvis man kunne risikere, at disse mennesker, der kommer og besøger noget familie, søger om asyl.
Er det rigtigt forstået, at det skulle være et problem, at folk søger om asyl?
Eller er problemet, om de får asyl?
Det synes jeg altså er værd at få afklaret.
Rikke Hvilshøj (V), 2005-11-03:
Det er rigtigt.
Vi definerer det sådan, at kommer man fra de lande, vi f.eks. får mange asylansøgere fra, begrænser det muligheden for at opnå visum.
For de lande, der modsat ikke er de erfaringer med, har vi lempeligere krav i forbindelse med visum, men jeg vil da gerne tilføje, at 89 pct. af dem, der søger om visum, i dag får et visum.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-11-03:
Det er bare for at få præciseret, hvad det her forslag går ud på.
Så vidt jeg forstår på ministeren, vil ministeren fastholde en praksis, som går ud på, at betingelsen for, at man kan få et besøgsvisum til familiemedlemmer, afhænger af en ting, nemlig af hvilket land familiemedlemmerne bor i, og det vil sige, at det altså er landet, familiemedlemmet bor i, som ifølge ministeren skal være afgørende for, om vedkommende kan få lov til at besøge sin familie i Danmark.
Er det rigtigt forstået?
Morten Østergaard (RV), 2005-11-03:
Jeg synes, det både er klædeligt og befriende, at ministeren svarer åbent og ærligt på det, og derfor bare to korte eksempler mere.
Ministeren kan være forvisset om, at jeg ikke har flere kommentarer til dem, så der bliver ikke flere eksempler end de to, men hvis man nu er uddannelsessøgende og lever af sin SU, så er man vel heller ikke sådan i gængs opfattelse selvforsørgende.
Og hvis man nu er folkepensionist, er det så noget, der efter ministerens personlige opfattelse bør formene en adgang til at få statsborgerskab efter de kommende regler, hvis ministeren får magt, som hun har agt?
Rikke Hvilshøj (V), 2005-11-03:
Hvis hr. Morten Østergaard vil respektere, at vi ikke har gjort de her overvejelser færdige, så vil jeg godt tilkendegive, at jeg netop mener, at sådan noget som førtidspension er en pension, hvorom man kan sige, at samfundet har sagt, at man ikke vurderer, at den pågældende har mulighed for at forsørge sig selv.
Det er sådan set det, førtidspensionen er udtryk for, at man så er selvforsørgende, for her er det faktisk samfundet, der har tilkendegivet: Vi vil give dig denne her ydelse, fordi vi har vurderet, at du ikke har mulighed for selv at opnå en indtægt.
Blot sagt som eksempel, hvis hr. Morten Østergaard derudover vil respektere, at vi ikke endeligt har afgrænset det her.
Det blev brugt som et eksempel, og jeg vil gerne svare så konkret, som jeg overhovedet kan.
Morten Østergaard (RV), 2005-11-03:
Hvis man nu forestiller sig, at man er førtidspensionist, så kan man vel muligvis i den konservative optik, men ikke sådan i almindelig optik betragtes som værende selvforsørgende.
Men hvis man er førtidspensionist, vil man så ifølge ministerens egen personlige opfattelse være forment adgang til at få statsborgerskab?
Rikke Hvilshøj (V), 2005-11-03:
Jeg er altså nødt til at gentage, at hr. Jørgen Arbo-Bæhr ikke kan drage den modsatte slutning.
Der har vi jo allerede i dag, og det synes jeg er helt rimeligt, nogle krav.
Og det er nogle af de ting, som vi har oppe at vende igen, nemlig hvad er rimelige krav at stille til dem, der ønsker at få et dansk statsborgerskab.
Men man kan jo sagtens stadig væk fungere i Danmark uden et dansk statsborgerskab.
Man har faktisk de samme sociale rettigheder som danske statsborgere, selv om man ikke har dansk statsborgerskab.
Man har endda stemmeret til det kommunalvalg, som vi har her om få uger.
Så man har en lang række rettigheder, og det er jo heller ikke noget, der påvirker opholdsgrundlaget, fordi man ikke får det danske statsborgerskab.
Det synes jeg er værd at understrege.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-11-03:
Nå, men så må vi jo forrykke det lidt, for det vil sige, at for at man skal kunne klare sig i det danske samfund, kræver det med andre ord ifølge ministeren, at man er selvforsørgende.
Og det vil sige, at alle de mange mennesker, som ikke er selvforsørgende i dagens Danmark, har problemer med at klare sig i det danske samfund.
For konsekvensen af den holdning er jo, at vi skaber nogle helt nye skel mellem dem, der så er en accepteret del af det danske samfund, og dem, der ikke er det.
Jeg synes, det er en fantastisk skelnen at lave.
Rikke Hvilshøj (V), 2005-11-03:
Den generelle konklusion kan hr. Jørgen ArboBæhr ikke drage ud fra det, jeg har sagt.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-11-03:
Nu hørte jeg jo ministeren definere, at det at være selvforsørgende var det, der viste, at man var en aktiv borger i det danske samfund.
Jeg kunne godt tænke mig at vide, om det sådan er den generelle holdning fra ministerens side, at betingelsen for, at man kan blive betragtet som en aktiv borger i det danske samfund er, at man er selvforsørgende, og dermed, at de ca. 900.000, der i Danmark i dag ikke er selvforsørgende, så ikke er en aktiv del af det danske samfund.
Er det sådan, det skal forstås?
Rikke Hvilshøj (V), 2005-11-03:
Jeg vil ikke her i dag stå og afgrænse det præcist, for det er præcis de overvejelser, som vi er midt i, og derfor vil jeg ikke stå her i dag og afgrænse det.
Men selvfølgelig skal der være en fornuftig afgrænsning af den definition.
Jesper Langballe (DF), 2005-11-03:
Det er over for venstrefløjens forsøg på sådan at generalisere de ting, vi taler om her, over til det danske samfund og danskerne.
Der vil jeg godt spørge ministeren, om hun ikke er enig med mig i, at der jo er en væsentlig forskel, nemlig den, at man som dansker er født med indfødsret som en fuldstændig selvfølgelig ting og dermed med stemmeret til Folketinget.
Der sidder ikke et kontroludvalg, der skal finde ud af, om man har en tilstrækkelig IQ til at få stemmeret, om man har en tilstrækkelig god uddannelse, eller om man er tilstrækkelig økonomisk højt på strå.
Alle har stemmeret på lige fod fra starten, og sådan er det.
Det var det bare det.
Det er så selvfølgeligt, at jeg er helt flov over at spørge ministeren, om hun er enig med mig, men jeg synes dog lige, jeg ville nævne det.
Elisabeth Geday (RV), 2005-11-03:
Umiddelbart virker det positivt at give ledige og efterlønnere et friere valg af a-kasse.
Det sætter jo fokus på medlemsservice, og det giver som regel et lavere omkostningsniveau.
Efter min opfattelse er der stadig væk meget rockwool i en hel del a-kasser; der er langt ind til så vel kød som knogler.
Mange, navnlig LOa-kasser, har jo stadig væk fagforeningspolitikere ansat som forretningsførere og faglige sekretærer, og det kan måske være en af forklaringerne på, at antallet af a-kasse-kontorer er ret konstant, selv om antallet af ledige må siges at være ret svingende.
Jeg tror personligt, at ledige a-kasse-medlemmer ville have større fornøjelse af flere professionelle sagsbehandlere eller et lavere kontingent end af politisk valgte ansatte.
Når det så er sagt, så er jeg alligevel mest negativ over for forslaget, fordi det gør op med den solidaritet, som a-kasse-systemet bygger på.
De stærke a-kasse-medlemmer behøver ikke længere at betale for de ydelser, som de svagere a-kasse-medlemmer har behov for.
Og sagen er jo, at hovedparten af arbejdsstyrken kun er medlemmer af en a-kasse for at kunne få dagpenge, hvis de mod forventning skulle blive ledige.
De kan klare sig med de lovpligtige ydelser.
Det kan den del af arbejdsstyrken, der ryger ind og ud af ledighed i kortere eller længere perioder, derimod ikke.
De har brug for hele pakken af ydelser fra a-kassen, så vel de lovpligtige ydelser som jobformidlingen og opkvalificeringen.
Ministeren vil til det her sige, at det er frivilligt, om a-kasserne vil vælge at differentiere deres a-kasse-kontingent eller ej, men jeg tror desværre, at konkurrencen mellem a-kasserne vil betyde, at den frivillighed vil blive til frivillig tvang.
Vi vil altså få en udvikling, som vil gå fra et solidarisk baseret a-kasse-system til et system, som vil lade de stærke hytte deres egne interesser og de svage sejle deres egen sø.
Jeg er også bekymret for, om vi er i færd med at gøre noget, som ikke er særlig hensigtsmæssigt i den situation, vi står i i dag med et stadig stigende antal ledige stillinger.
Jeg synes, som jeg tidligere har nævnt i dag, at sygeplejerskernes bekymring for, om deres eventuelle ledige medlemmer kan smutte over i en tværfaglig a-kasse for at gemme sig for eventuelle ledige stillinger, faktisk kan være et godt eksempel på, hvad det er for en risiko, der er.
Målet må vi vel være fælles om: at så mange som muligt skal i beskæftigelse i en situation, hvor der er efterspørgsel efter dem.
Tværfaglige a-kasser kan være både en fordel og en ulempe.
Ulempen er, at de ikke nødvendigvis kender det arbejdsmarked, deres medlemmer skal ud på, særlig godt.
Fordelen er, at de måske er bedre til at se ud over den lediges normale fagområde end en meget fagligt orienteret a-kasse er det.
Jeg tror, at der er behov for at få undersøgt, hvad der i forhold til beskæftigelsen vejer tungest, fordelene eller ulemperne.
Konklusionen er altså, at Det Radikale Venstre på nuværende tidspunkt ikke kan støtte forslaget fra ministeren.
Bjarne Laustsen (S), 2005-11-03:
Jeg er ked af, at ministeren ikke brugte hele sin taletid til at svare på det andet spørgsmål, jeg stillede.
Det var, om han ikke kunne bekræfte, at det var et tema i sidste runde, da vi for et års tid siden justerede på arbejdsmiljøreformen.
Men til spørgsmålet om, hvorvidt advokaterne kan gradbøje det her, og hvem der bestemmer: Når der er arbejdsmiljøulykker på en virksomhed, så gør arbejdsgiverne alt for at fralægge sig ansvaret.
Ministeren skulle bare læse et antal af de sager.
Det er jo for ikke at pådrage sig et yderligere ansvar.
Derfor vil det også være logisk, at alle arbejdsgivere efterfølgende vil tørre hele ulykken af på den enkelte lønmodtager, og det er jo derfor, at der sker et skift i det her.
Ellers er der jo ingen grund til at ændre noget som helst, hvis det ikke har nogen betydning.
Det er også derfor, arbejdsgiverne er så interesserede i det her.
Så det er i hvert fald ikke en lønmodtagerbeskyttelse, ministeren er i gang med.
Det er der da ingen grund til at have.
De danske domstole vurderer hver dag, om bevisbyrden er løftet i en straffesag.
Det er så vanskeligt for mig at forstå, at partier, der normalt interesserer sig for retssikkerhed, synes, at man kan pålægge straf på et objektivt grundlag, altså straf, uden at der er tale om skyld.
Det er sådan set meget overraskende for mig.
Og når hr. Bjarne Laustsen spørger sådan meget interesseret om, hvem der sagde hvad, og advokatagtigt prøver at føre retssag, så er det, der sker og er sket, siden vi lavede arbejdsmiljøreformen, jo, at spørgsmålet om retssikkerhed hele tiden udvikler sig.
Det er beskæftigelsesministeren også, og derfor må man sige, at det at pålægge en straf på objektivt grundlag er tiden altså løbet fra.
Henriette Kjær (KF), 2005-11-03:
Det kan godt være, at hr. Rune Lund ikke synes, der er logik i det, jeg siger.
Til gengæld synes jeg overhovedet ikke, der er nogen retfærdighed i det, hr. Rune Lund siger og arbejder for.
Det er uacceptabelt.
Byen lever jo af, at der er mange mennesker, der gerne vil derind og opleve den og benytte sig af de muligheder, der er.
Vi er glade for, at folk bor her, for det skaber liv, det gør, at København ikke er en soveby.
At man så skal straffes, fordi man tilfældigvis bor i København, eller det kan være Århus eller Odense, synes jeg ikke hører nogen steder hjemme.
Jeg synes det er så stor en beslutning, at den bør drøftes her i Folketinget.
Det mener jeg altså ikke vi kan lægge ud lokalt og dermed straffe folk økonomisk for at bo i en storby.
Rune Lund (EL), 2005-11-03:
Jeg forstår ikke logikken i det her.
Hvis der er nogle steder, hvor vi har nogle trafikale problemer – København er ikke New York, det er jeg godt klar over, men vi har nogle trafikale problemer – og hvis der er et flertal, som gerne vil indføre de her systemer, hvorfor vil man dog ikke lade de folk prøve at eksperimentere med det?
Det er jo ikke sådan, at vi befinder os på fuldstændig bar bund.
Vi har set, hvordan det kan lade sig gøre at indføre denne her slags ting med stor succes.
Hvorfor er modviljen så stor hos Det Konservative Folkeparti mod at lade det kommunale selvstyre prøve at tage nogle initiativer her, prøve at råde, prøve at få sat gang i nogle fornuftige ting?
Det går simpelt hen over min forstand, jeg forstår det ikke.
Henriette Kjær (KF), 2005-11-03:
Jeg mener så, som jeg sagde i min ordførertale, at der er andre ting, der kan gøres for at komme de trængselsproblemer til livs.
Poul Henrik Hedeboe (SF), 2005-11-03:
Tanken i det her er, at der er nogle, der har problemet.
Det er muligt, at der findes trafikkøer i andre lande, som er større, men de er slemme nok i Danmark, de er slemme nok omkring storbyerne.
Så derfor lægger vi op til det.