Thor Pedersen (V), 2000-12-14:
Hvis man læser aviser, ser fjernsyn, hører radio, kan man ikke undgå at møde tidens tema om Socialdemokratiet.
Man hører, at ministrene er slidt ned, og det mener Socialdemokratiet åbenbart også selv.
I hvert fald skulle der afholdes et mere eller mindre hemmeligt møde i Havnsø med Socialdemokratiets top, og i analyser forud for mødet bekendtgjorde bl.a. LO's næstformand, Tine Brøndum, at det var nødvendigt med udskiftninger, og jeg vil sige: Vi er slet ikke uenige.
Vi glæder os for så vidt over, at krisemødet forløb godt, for som finansministeren efterfølgende sagde til Jyllands-Posten den 30. november: Det var et hamrende godt møde, hvor man opnåede fuld enighed.
Man var enig om årsagen til krisen, og man var enig om årsagen til, at vælgerne flygter fra Socialdemokratiet.
Og årsagen er den enkle - og hold fast partikammerater: Det hele er Venstres skyld.
Det er Venstres skyld, at Socialdemokraterne siger ét og gør noget andet.
Det er Venstres skyld, at vælgerne ikke vil lade sig narre, som de blev det med statsministerens efterlønsgaranti.
Det er Venstres skyld, at vælgerne ikke vil lade sig narre med tomme løfter om øget indsats mod vold og strengere straffe for grov kriminalitet.
Det er Venstres skyld, at vælgerne ikke vil lade sig narre af indenrigsministerens lokketoner om stramning af flygtninge- og indvandrerpolitikken.
Det er Venstres skyld, at vælgerne ikke vil lade sig narre til tro, at grønne afgifter er indført af hensyn til miljøet og ikke for at få penge i statskassen.
Og det er Venstres skyld, at boligejerne ikke lader sig narre, men oplever pinsepakkens velsignelse.
Det er ikke til at misforstå: Det er kort sagt Venstres
Men på krisemødet blev man heldigvis også enige om løsningen.
Som den politiske ordfører sagde: Nu skal Venstre ud af busken.
For løsningen, man fandt, er: Nu skal Socialdemokraterne fortælle, hvad Venstre vil. Og der vil jeg sige helt ærligt: Det er vi i Venstre meget, meget taknemmelige for; for vores økonomi tillader desværre ikke, at vi giver al den information, som vi egentlig meget gerne vil, om det, vi vil.
For vi har ikke i Venstre de samme tvangsopkrævede penge, som Socialdemokratiet råder over.
Derfor er det klart, at det er meget stor hjælp
for os, hvis Socialdemokratiet nu også vil fortælle, hvad det er vi vil. Jeg forstår så godt til gengæld, at man ikke vil fortælle, hvad man selv vil. Men jeg kan sige, at i Venstre vil vi heller ikke bruge tid på at fortælle, hvad Socialdemokratiet vil, men til gengæld hvad vi selv vil.
Vi ønsker et opgør med magthavernes monopoler.
Vi ønsker, at den enkelte dansker skal have lov til at bestemme meget mere selv.
Vi ønsker et rigtigt velfærdssamfund, hvor pengene giver den største nytte for den enkelte borger, også de beløb, vi betaler i solidaritet til den enkelte.
Vi ønsker ikke, at det er magthaverne, der skal have retten til de midler, der bevilges.
Det skal være den enkelte, der selv får retten til at bestemme, hvordan han eller hun får den største nytte af de bevilgede ressourcer.
Det solidariske og medmenneskelige i et moderne velfærdssamfund er netop, at vi i fællesskab betaler for, at den enkelte kan få det bedst mulige liv.
Det er derfor, vi i Venstre vil betale i fællesskab til børnepasning.
Det er derfor, vi ønsker, at det er forældrene, der får retten til at vælge den pasningsform, de bedst selv synes om, hvad enten de så vælger det offentlige tilbud eller et andet tilbud.
Og på samme måde med hjemmehjælpen.
Det solidariske er at bevilge pengene til hjemmehjælpen.
Der er intet solidarisk i at skulle tvinge en bestemt hjemmehjælp til den enkelte pensionist.
Det solidariske er at lade den enkelte pensionist bestemme selv.
På samme måde med plejehjemsophold. Det solidariske er at bevilge ressourcen, men der er ingen solidaritet i at tvinge den ældre ind på et bestemt plejehjem.
Om sygdom: Det solidariske er, at vi i fællesskab er villige til at betale for behandlingen, så man gratis kan blive behandlet for de lidelser, som kan behandles.
Men der er intet solidarisk i at tvinge en patient ind på et bestemt sygehus.
Også her gælder det, at den enkelte selv skal have retten til at vælge, hvor man mener det er bedst.
Det frie sygehusvalg skal være en ret og et tilbud til alle, uanset indkomst.
Om alle de valgmuligheder, som Venstre ønsker, gælder, at de ikke koster det offentlige én krone ekstra.
Det beløb, man får med, skal være det samme, som ydelsen koster i det offentlige system, altså den ydelse, man allerede har bevilget at ville give.
Det gælder kort sagt: Respekten for den enkelte frem for systemet.
Men problemet er, at hele det socialdemokratiske magtapparat er bygget op på, at den enkelte borger ikke har retten til at vælge frit. Det er jo truslen mod Socialdemokratiet.
Derfor må den enkelte tage det, som magthaverne har bestemt, eller også ingenting.
Det er den socialdemokratiske model for solidaritet: den enkelte har bare at indrette sig efter de mange.
I Venstre ønsker vi ægte solidaritet.
I Venstre står vi for frihed og respekt.
Hvorfor er det kun velhaverne, der skal have retten til at vælge den børnepasning, de ønsker, den hjemmehjælp, de ønsker, eller den sygdomsbehandling, de ønsker, når man med et snuptag kunne give alle samme valg? Jeg er forarget over at opleve, at folk i Danmark på grund af lidelser kan blive tvunget til at betale af deres egen opsparing for behandling, fordi smerter og handicap er
uudholdelige,
for så bagefter at få afslag på tilskud fra de offentlige kasser.
Det er umenneskeligt og amoralsk.
Det vil vi ikke finde os i i Venstre.
Derfor ønsker vi at bevilge 1,5 mia. kr. mere til sundhedssektoren og sygehusene på betingelse af, at der én gang for alle bliver valgfrihed med hensyn til behandlingssted.
Alle ressourcer skal udnyttes optimalt, også dyre operationsafsnit skal udnytte de fysiske muligheder både fredag, lørdag og søndag til planlagte operationer, så længe der er lidende folk på ventelister.
Det bliver dyrere, siger Socialdemokraterne, som om der er flere slidte hofter,
flere ryglidelser eller flere dårlige hjerter, fordi folk får et friere valg. Så påstås det til gengæld, at Venstre vil have alle over på private sygehuse.
Det er interessant.
Der er 24.000 offentlige sengepladser mod 255 private sengepladser.
Man kan altså se en masseflugt for sig, eller kan man?
Vort ønske er alene, at der bliver frihed til at dokumentere, hvordan ting også kan gøres, at man kan vise, at der kan gives andre servicetilbud, som vi har oplevet det med private hospitaler.
Pludselig kan patienten bestille tid.
Man kommer til, når man har bestilt tid.
Det er den samme læge, der følger én under behandlingen.
Man kommer ikke til besvær, og det vigtigste: Når pengene følger patienten, er der ikke noget behandlingssted, hvor man ikke kan modtage patienten, fordi man ikke har ressourcer til behandlingen; kun de fysiske rammer begrænser.
Det er i virkeligheden så enkelt, at det er en skandale, at vi ikke er kommet længere i Danmark, fordi Socialdemokratiet er med til at forhindre, at den enkelte borger får valgfriheden.
Vi mener faktisk, at politik går ud på at sikre borgeren det bedst mulige liv og ikke at sikre magthaverne de bedst mulige vilkår.
Det er rigtigt, som det er gået op for den socialdemokratiske ordfører, at Venstre har sagt skattestop.
Folk skal ikke føle sig til grin ved at gå på arbejde.
En rapport fra Rockwoolfonden belyste, at 10 pct. af alle i a-kassesystemet har mindre til rådighed ved at arbejde, end hvis de var i passiv forsørgelse, og 20 pct. har mindre end 500 kr. mere om måneden ved at gå på arbejde.
Tiden er kommet, hvor vi må sige: Hvis borgerne kan nøjes med 30 pct. af deres egen indkomst, så må politikerne også kunne nøjes med de 70 pct., de tager af borgernes indkomster.
Vi ønsker et skattestop som den sikre vej til skattelettelser, så den enkelte borger kan få lov til i større frihed at disponere over egne midler.
Principielt gælder jo, at uden økonomisk frihed ingen personlig frihed.
Men skatteborgernes penge skal bruges med større ansvar.
Den af regeringen udpegede tidligere formand for Udliciteringsrådet, Allan Andersen, har fastslået, at der er en økonomisk gevinst på mere end 25 mia. kr. om året, hvis det offentlige under ét i større omfang gjorde brug af udbud, altså dette at spørge til pris.
Man kan også lære af Farum Kommune.
Hvis alle kommuner var lige så effektive i deres administration som Farum, kunne der spares et milliardbeløb, og hvad der måske er mere interessant: Hvis alle kommuner praktiserede den samme beskæftigelsesgaranti som Farum, ville stat og kommuner spare et tocifret milliardbeløb.
Se, det er tiltrængt med en kritisk gennemgang af hele det danske omfordelersystem, hvor 90 pct. betaler til 90 pct.
Danmark er snart det land i Vesteuropa, hvor man er nærmest den socialistiske drøm om at sætte sig på borgernes indkomster og bagefter tildele almisser eller lommepenge.
Men har man råd, så kan man få.
Har man råd til at anlægge en stor græsplæne, ja, så stor, at man ikke længere synes, at man gider slå den, så kan man få, så har man ret til statstilskud til i flere timer om ugen at få slået sin egen græsplæne.
Eller hvis man rask og i sin bedste alder ikke selv gør rent i egen bolig, så kan man få statstilskud til at få gjort rent i flere timer om ugen, uanset hvor mange penge man i øvrigt har.
Men hvis fru Jensen som pensionist med slidgigt til gengæld har brug for en halv times ekstra hjælp om måneden ud over den time, som hun har fået i nåde, så er det meget vanskeligt.
Her kan måske tildeles et timetal, der svarer til en offentlig udgift på 5.000 kr. om året.
Den store danske omfordelermaskine får pengene til at forsvinde i et system, hvor vi ofte giver retten til pengene til de raske, hvorimod syge og svage må stille sig op i køen, for godt nok kan de få, men først når der er penge nok.
Det ville jo være egentlig solidaritet og medmenneskelighed.
Arbejdsvilkårene i den offentlige sektor skal forbedres og moderniseres.
Det er jeg helt enig med den socialdemokratiske ordfører i.
Et positivt samarbejde, moderne arbejdsmetoder og effektivisering er en forudsætning for en tilfredsstillende arbejdsdag.
Det sikrer fleksible løsninger, og det tydeliggør kvalitetsønsker.
Finansministeriet sammenlignede i budgetredegørelsen fra 1998 sygehusenes effektivitet.
Resultatet af analysen var, at der er meget store forskelle på effektiviteten.
Faktisk er der hele 40 pct. af sygehusene, som har en effektivitet, der er 20 pct. lavere end de bedste sygehuses.
Det vil sige, at der er meget at vinde ved at effektivisere og omlægge arbejdsgange.
I Venstre har vi ingen fordomme om, hvem der bedst.
Offentligt ansatte er lige så dygtige som privat ansatte og omvendt.
Men vi har et ansvar for at sikre, at stive systemer ikke forhindrer, at de bedste løsninger og talenter får lov at blomstre.
Der var jo en grund, når vi ser det i historisk perspektiv, til, at østtyskerne kørte rundt i Trabanter med plæneklippermotorer på samme tidspunkt, som vesttyskerne kørte rundt high-tech BMW'er eller Mercedes'er.
Det var jo nemlig forskellen på konkurrence og duelighed og så magthavernes monopol.
Den velfærd, vi i fællesskab ønsker, kan kun finansieres på én måde, nemlig gennem privat produktion.
Alle lønmodtagere, offentlige som private, pensionister og andre på overførselsindkomster kan kun få finansieret deres velfærd og den velfærd, som bygges på privat produktion, i private virksomheder.
Derfor burde alle ligesom Venstre ønske, at den private sektor også har de bedst tænkelige vilkår.
En forståelse for, at skal man følge med tiden og investere i fremtiden, kræver det kapital.
Jo mere kapital der bliver i virksomhederne, jo flere arbejdspladser og større produktion kan vi sikre til at imødegå fremtidens udfordringer.
Derfor er opgaven ikke at reducere virksomhedernes muligheder for investeringer.
Derfor ønsker vi i Venstre, at der skal være bedre erhvervsvilkår.
Det skal være bedre at være iværksætter, og virksomhederne skal have bedre vilkår til kapitalopbygning.
Vi kan sige det på en anden måde: Vi mener kort sagt i Venstre, at Danmark får større velfærd, når f.eks. Grundfos og Danfoss får lov til at beholde en større del af indtjeningen til nyinvesteringer, frem for at Socialdemokraterne vælger at placere pengene i Combus.
Men det korte af det lange er, at vi glæder os til at høre Socialdemokraterne fortælle vælgerne om alt det, som Venstre gerne vil: Et bedre Danmark for de samme penge, en langt større respekt for den enkelte borger, en respekt for den private ejendomsret, at skattestop bliver skattestop, at skattelettelser bliver skattelettelser, at det bliver lettere at drive virksomhed, at det bliver lettere at være iværksætter, at strengere straffe for vold bliver strengere straffe, at lov og orden betyder lov og orden, at den enkelte dansker får lov til at bestemme meget mere selv på politikernes bekostning.
Det glæder vi os til at høre Socialdemokraterne fortælle.