Else Theill Sørensen (KF), 2004-11-12:
Vi kan lave en lang føljeton ud af de debatter, vi har haft i den her sammenhæng igennem de sidste 3 år.
Lad mig starte med at sige, at hr. Søren Krarup hele tiden blander indfødsretsspørgsmålet sammen med udlændinge- og indvandringspolitikken i al almindelighed.
Vi har været enige om, at indvandringen var blevet for voldsom, at der skulle stoppes op, og vi har i fællesskab, tre eller fire partier, forsøgt at gøre noget, og det er lykkedes.
Det er vi i Det Konservative Folkeparti meget glade for.
Så tilføjer hr. Søren Krarup
: undtagen på ét område.
Og lad mig så springe lidt længere ned i talen, hvor jeg tror hr. Søren Krarup sagde: Der står døren på vid gab.
Hvis vi skal fortsætte med huset og døren, så vil jeg sige, at det med hr. Søren Krarups indstilling sådan set må være en stor fordel, at denne dør står på vid gab. For vi taler jo om mennesker, der er kommet ind ad døren, mennesker, der har permanent opholdstilladelse, mennesker, der i mange, mange tilfælde har boet her i rigtig mange år.
Der er altså ikke tale om, hvorvidt de skal ind eller ud ad nogen dør.
Der er tale om, hvorvidt de skal have den ekstra ret, der ligger i at have dansk indfødsret.
I Det Konservative Folkeparti har vi altid taget spørgsmålet om dansk indfødsret utrolig alvorligt.
Vi har i mange år stået uden for aftalerne, fordi vi ikke var tilfredse med de krav, der blev stillet.
Nu har vi så været med i aftalerne, fordi kravene er blevet strammet.
Der er blevet stillet strammere krav til, hvor længe man skal have haft ophold i landet, stillet krav om, at man ikke må have gæld til det offentlige, stillet strammere krav om, at man ikke må have begået kriminalitet, og også stillet langt strammere krav til danskkundskaberne.
Vi er fuldstændig enige med Dansk Folkeparti i, at der skal stilles strenge danskkrav, men på et eller andet tidspunkt må det stoppe med disse eksamenskrav.
Det handler om, om folk kan tale dansk, om de har forståelse for det danske samfund og for, hvad der foregår i det danske samfund.
Det kan vi nok desværre aldrig nogen sinde gøre fuldstændigt op i form af nogen som helst prøver, for vi kan jo til hver en tid kun høre, hvad der kommer ud af munden på folk.
Vi kan jo ikke vide, hvad de har i hovedet, og hvad de har i hjertet.
I virkeligheden ville vi frygtelig gerne kunne det, for først da vidste vi, om de havde den rette demokratiske indstilling til at bo i det her land.
Men jeg vil godt sige, at de retningslinjer, der er nu, og som det her lovforslag i øvrigt er lavet efter, er de retningslinjer, som Dansk Folkeparti har været med til at lave.
Dem er vi fuldt ud tilfredse med, og dem vil vi godt arbejde videre ud fra.
Så vidt er vi i og for sig også enige.
Hvis vi alle sammen kunne se alting om den enkelte ansøger, tror jeg måske, at hele Folketinget kunne blive enige om, hvem der skulle have indfødsret, men det kan vi ikke.
Vi har forsøgt at sætte nogle retningslinjer op, og knasten, som får Dansk Folkeparti til at bryde aftalen eller bakke ud af aftalen, eller hvad vi nu skal sige, er så lillebitte, at den virker som et påskud til at bryde ud af en aftale.
Den er i virkelighedens verden så lillebitte.
Vi kunne sagtens være blevet enige om nogle fornuftige krav til danskprøven, men vi kunne altså ikke blive ved med at gå opad i niveau for den danskprøve.