Claus Hjort Frederiksen (V), 2003-01-31:
Beslutningsforslaget går ud på, at Folketinget pålægger regeringen at fremsætte lovforslag, der giver en ægtefælle mulighed for en lønindkomst, uden at denne indkomst medfører modregning i den anden ægtefælles kontanthjælp.
Regeringen forstår forslaget sådan, at det går ud på ophævelse af den gensidige forsøgelsespligt.
Det er rigtigt, som det fremgår af bemærkningerne til beslutningsforslaget, at regeringen i sit debatoplæg »Flere i arbejde« har gjort rede for, at reglerne for modregning af arbejdsindkomst i ægtefællens kontanthjælp medfører nogle samspilsproblemer.
Der er imidlertid også gode grunde til, at regeringen ikke har søgt at løse problemerne ved at ophæve ægtefælleafhængigheden og dermed gode grunde til at regeringen ikke kan støtte forslaget.
Inden jeg går nærmere ind i argumentationen, vil jeg opholde mig ved forslagsstillernes bemærkninger til forslaget. Forslagsstillerne henholder sig til betragtningerne i regeringens debatoplæg, nemlig at en ophævelse af den gensidige forsørgelsespligt vil gøre det muligt for en gruppe af kontanthjælpsmodtagere at komme i arbejde uden at blive straffet økonomisk. Jeg er meget glad for, at forslagsstillerne anerkender, at der med en vis sandsynlighed findes kontanthjælpsmodtagere, der i dag ikke er i arbejde, fordi det ikke kan betale sig for dem, også selv om de har pligt til at tage det. At arbejdet godt kan være der, men at de høje ydelser gør, at folk på forskellig vis undgår at komme i betragtning til det.
Regeringen har i forbindelse med forliget om »Flere i arbejde« foreslået den løsning at indføre et loft over ydelser til kontanthjælpsmodtagere.
Det vil fremme incitamentet til beskæftigelse mærkbart, også for gifte kontanthjælpsmodtagere.
Der er ingen tvivl om, at individualisering af kontanthjælpen vil have en meget positiv indvirkning på familiens økonomi, hvis den ene får arbejde og opnår en løn over et vist niveau.
Beslutningsforslaget vil dog især være til gavn for højtlønnede familier, idet disse kan opnå højere indtægter, uden at der sker fradrag i kontanthjælpen.
Desuden kan afskaffelsen af den gensidige offentligretlige forsørgelsespligt forventes at medføre meget betydelige merudgifter.
De fremkommer ved, at personer, der i dag forsørges af deres ægtefæller, vil blive selvstændigt berettigede.
Derved vil et højere antal personer komme på kontanthjælp end efter de nugældende regler.
På kort sigt kan 3.000-5.000 personer blive omfattet af forslaget, svarende til en merudgift på 0,5 mia. kr.
På længere sigt kan yderligere 30.000 personer kunne blive berettiget til kontanthjælp, svarende til yderligere merudgifter i størrelsesordenen 3 mia. kr. Samlet skønnes forslagets udgiftsvirkninger dermed til 3,5 mia. kr. på længere sigt.
Det er regeringens opfattelse, at den løsning af samspilsproblemet, som forslagsstillerne foreslår, ikke vil betyde højere skatteindtægter.
Det skyldes, at omlægningen givetvis også vil have en modsatrettet tendens, fordi nogle, hvis ægtefæller har gode indtægter, kan være tilskyndet til at søge mod deltidsbeskæftigelse, eventuelt suppleret med kontanthjælp. Derfor kan omlægningen tværtimod medføre
vigende skatteindtægter og faldende arbejdsudbud
Endelig kan nævnes, at tilskyndelsen til at forsikre sig mod arbejdsløshed givetvis også vil dale som følge af forslaget.
Regeringen skal derfor indstille, at forslaget forkastes.