runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Poul Henrik Hedeboe (SF), 2005-05-13:
Jeg må jo desværre konstatere, at ministeren ikke er så positiv på området her, men hvis ministeren sådan afviser den her vej, og det skal være ad frivillighedens vej, kunne man så ikke hjælpe det lidt på vej?
Jeg er godt klar over, at skattestoppet står i vejen for alt.
Men hvis vi nu lavede noget, der var neutralt i forhold til skattestoppet, og så sagde en afgift på usunde ting, en reduceret moms på sunde ting, altså sørgede for, at regnskabet går op, så vi ikke rørte ved det hellige skattestop, var det så ikke en måde at hjælpe det her på vej?
Når ministeren faktisk giver det nogle pæne ord med på vejen og godt vil noget, så kunne man hjælpe på vej på den måde, hvad siger ministeren til det?
Så enkel er verden jo ikke, må jeg fortælle hr. Poul Henrik Hedeboe.
Derudover vil jeg sige, at regeringen ikke har nogen som helst intentioner om at indføre differentieret moms.
Skulle regnestykket i øvrigt gå lige op provenumæssigt i forbindelse med, at vi fik differentieret moms, ville vi jo opleve at komme ud i nogle gevaldige diskussioner, for hvad er det så for nogle varer, der skal have en lav moms, og hvilke varer skal have en høj moms?
Det ville også være bureaukratisk og kompliceret, og jeg tror i øvrigt ikke, at det ville betyde, at der var nogen, der spiste mindre slik eller drak færre sodavand af den grund.
Elisabeth Geday (RV), 2005-05-13:
Nu tror jeg også, at det er derfor, hr. Martin Henriksen er medlem af Dansk Folkeparti og ikke af Det Radikale Venstre, for vi har nu altså den grundlæggende holdning, at vi rent faktisk godt tror, at EU kan gøre en kæmpe forskel på det her område, og vi tror, at effekten af en vedtagelse på EU-plan vil være større end en isoleret dansk vedtagelse.
Men når det så er sagt, så skal vi altså ikke bruge EU som en undskyldning for ikke også at lave national regulering.
Mette Gjerskov (S), 2005-05-13:
Nu er det jo faktisk sådan, at mange eksperter siger, at vi står med en decideret fedmeepidemi.
Det er den største sundhedstrussel mod danskerne er der også mange der siger om fedme.
Så det er jo et meget alvorligt problem, vi står med her.
Jeg synes, det er bekymrende, at ministeren siger, at vi er til grin, hvis vi gennemfører den her regulering.
Jeg vil gerne spørge, om ministeren mener, at nordmændene er til grin, og om ministeren mener, at svenskerne er til grin, fordi de har reguleret det her område.
Den anden ting, jeg gerne vil spørge ministeren om, er om information og oplysning.
Men hvis det skal batte noget i forhold til markedsføringen, så snakker vi om 400 mio. kr. på reklamer for drikkevarer og 120-130 mio. kr. på reklamer for slik alene.
Er ministeren parat til at bruge over 500 mio. kr. på oplysning for at modsvare reklamerne?
Det fremgår jo af det socialdemokratiske forslag, at de forestiller sig, at man kan regulere, hvad der er af spil på internettet, og hvilke figurer der optræder i spil på internettet.
Der gør jeg bare stilfærdigt opmærksom på, at internettet altså er noget, der udvikles overalt i verden, og at jeg ikke tror, at en spiludvikler, som sidder i Hongkong, Californien eller New Delhi, hvor som helst i verden, vil være særlig forskrækket over, at det ser ud til, at der er et socialdemokratisk forslag om, at vi i den danske lovgivning skal have et forbud mod, at visse figurer optræder i spil på internettet.
Martin Henriksen (DF), 2005-05-13:
Jo, men som jeg også har nævnt tidligere, er der undersøgelser, der viser, at et forbud formuleret på den måde, som det bliver formuleret på her, vil være ineffektivt.
Og når vi nu snakker om, at det er grænseoverskridende, så går det jo også uden for EU.
Jeg synes bare, man skal lade være med at føre det frem, som om EU er løsningen på det her problem, for det er EU ikke.
Hvis der er noget, EU er, så er det industriens talerør, hvor bl.a. kemikalieindustrien har muligheder for at lobbye sig frem, og vi har ikke åbenhed omkring det.
Så altså, EU er ikke vejen frem, hverken på fedmeområdet eller på forbrugerområdet eller noget i den stil.
Så det synes jeg man skal lade være med at fremføre som en løsning.
Elisabeth Geday (RV), 2005-05-13:
Nu tror jeg, at hr. Martin Henriksens indlæg mere var, hvad skal man sige, et indlæg i den generelle EU-debat og mindre et spørgsmål til det konkrete beslutningsforslag, og jeg vælger at tage det som sådan.
Men når det så er sagt, tror jeg heller ikke, at hr. Martin Henriksen kan være uenig med mig i, at en del af det, der foregår på det her område, altså tv-formidling, nu engang er grænseoverskridende.
Jeg har i hvert fald tre børn, som ganske livligt ser Cartoon Network, som, så vidt jeg ved, ikke bliver sendt fra Danmark.
Martin Henriksen (DF), 2005-05-13:
Jeg vil bare gerne advare imod, at man hele tiden gør EU til en løsning på det her område, som om EU er særlig optaget af at varetage forbrugerinteresser eller noget i den stil.
Det er jo EU, der tillader hormonforstyrrende stoffer i produkter, som i den grad går ud over børn og tilmed fostre, altså inden børnene overhovedet er blevet født.
Det er EU, der pålægger Danmark at tillade industrien at tilsætte nitrit og nitrat i fødevarer, selv om det er kræftfremkaldende.
Jeg vil lige understrege kraftigt, at EU bestemt ikke er vejen frem, og EU varetager bestemt ikke børns interesser specielt – eller forbrugernes interesser; det er skudt helt ved siden af.
Det er ikke EU-vejen, vi skal gå her, tværtimod.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2005-05-13:
Jeg synes, jeg har svaret på det i mit tidligere svar, men vil blot nævne igen, at jeg da faktisk tror, at når vi i EU-systemet er nået dertil, at vi har en udtalelse fra en kommissær, som helt klart går i den retning, som den danske regering også mener er rigtig, jamen så skal vi selvfølgelig bakke op og så køre den linje.
Jeg ved ikke, hvad vi skulle finde på af krumspring, hvis det her er den rigtige linje, og det mener jeg faktisk det er.
Poul Henrik Hedeboe (SF), 2005-05-13:
Så vil jeg godt give hr. Per Ørum Jørgensen et godt råd, han kan nemlig godt gøre noget, hvis han vil.
Processen nede i EU er også en politisk proces, ligesom det her er en politisk proces.
Når vi gør noget, så laver vi eksempler, som kan bruges, og som skaber politik.
Hvis vi sætter os ned på den flade og venter på, at der skal komme noget, så kommer der ikke noget.
Hvis vi gør det her, så har vi vist en aktiv handling, og så viser vi vejen, og så er der en bedre chance for, at der kommer et forslag.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2005-05-13:
Jeg er glad for, at jeg fik det spørgsmål med fra SF’s ordfører.
Jeg synes, det er vigtigt at forholde sig konkret til det beslutningsforslag, vi behandler her i eftermiddag, og da jeg er af den opfattelse og Det Konservative Folkeparti er af den opfattelse, at det her beslutningsforslag ingenting hjælper, så er det klart, at så må vi jo også afvise det.
Det er ikke det samme som at sige, at man ingenting vil gøre overhovedet.
Det synes jeg også ministeren har gjort opmærksom på tidligere i debatten.
Jeg ved ikke, hvad jeg kan gøre gennem EU mere end kommissæren netop på det her område, som jo siger, at nu prøver vi først ad frivillighedens vej, og kan det ikke lade sig gøre, så er man klar til at lovgive fra starten af 2006.
Det synes jeg er en væsentlig forskel, og jeg synes, man gør noget.
Inge-Lene Ebdrup (V), 2005-05-13:
Det er ikke for at negligere det her problem, slet, slet ikke.
Jeg sidder bare sådan i mit stille sind og undres, og så tænker jeg, at det jo kan være, at der er nogle af dem, der lytter med ude i stuerne, der måske er lige så dumme, som jeg er.
Hvis man nu indførte sådan et forbud, så skulle man jo først og fremmest til at afgrænse: Hvad er så sunde og usunde fødevarer?
Og så skulle vi jo til at tage en diskussion om det, og så ville der komme en diskussion om konkurrenceforvridning, og nogle ville snakke om: Hvem bestemmer det, hvem sætter sig til dommer over det?
Og jeg tænker sådan på, at ordføreren nævnte McDonald’s.
Den sidste reklame, jeg så, var for en menu med en burger, som opfylder alle krav til fedtenergiprocent under 30, med gulerødder til og en juice.
Det, jeg synes, jeg mangler i den her debat, er at der er nogle, der forholder sig en lille smule rationelt til: Hvad er det, vi som forældre egentlig er sat i verden for?
Hvad er det, vi som forældre egentlig skal sikre i forhold til det, som vores børn spiser?
Jeg mener, at hvis mit barn ser en reklame for et stykke legetøj i tv, kan jeg godt finde ud af at sige: Nej, det får du ikke!
Hvorfor er det, at vi ikke også i den her debat inddrager forældrene noget mere?
Poul Henrik Hedeboe (SF), 2005-05-13:
Jeg troede faktisk, at når formanden nikkede, var det, fordi han havde set det, men o.k. Jeg vil sige, at vi er ved at miste fokus i den her snak.
Det drejer sig altså om den kommende generation.
Det drejer sig om 30 pct. af vores børn, som er ved at gå til i fedme.
Og det skal vi gøre noget ved.
Hr. Per Ørum Jørgensen siger også positivt, at vi skal gøre noget, og at det her kræver handling.
Konklusionen er så, at vi ikke skal gøre noget, for det kan vi ikke.
Og så skal vi vente på, at der sker noget nede i EU.
Hvad vil Det Konservative Folkeparti gøre aktivt, for at der sker noget nede i EU?
Hvad vil de gøre aktivt, for at der sker noget, så vi simpelt hen redder den her generation, som skal redde os efterfølgende, når vi bliver rigtig gamle?
Martin Henriksen (DF), 2005-05-13:
Jeg synes næsten, hr. Per Ørum Jørgensen sagde det selv: internationalt.
Det er jo ikke kun europæisk; der er jo også tv-kanaler, som sender udefra uden for Europa, som kan ses i Danmark.
Altså, hvis vi ved, at det her forbud ikke vil være effektivt, hvis vi ved, at vi skal sætte ind på andre områder med information, med holdningsændringer fra politisk side, så børn og unge og forældre bliver klar over, at det er motion, og det er spisevaner, som er det, man skal fokusere på, så kan jeg bare ikke forstå, at man siger, at man ikke vil støtte forslaget fra Socialdemokraternes side, men hvis EU kommer med forslaget, så vil man gerne støtte det, selv om vi ved, at det ikke vil virke.
Så må jeg lige i al ydmyghed minde om, at vi trods alt stadig væk er et suverænt land, og jeg synes da, det ville være ærgerligt, hvis EU nu også kommer ind på det her område og skal lovgive hen over hovedet på Folketinget, men det mener man åbenbart fra regeringens side er helt legitimt.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2005-05-13:
Det kan jeg give et meget klart svar på.
Det er klart, at intentionerne tror jeg vi alle sammen deler, men hvis der kommer en lovgivning – det er jo ikke sikkert, for forhåbentlig vil man, og det vil jo være nummer et, ad frivillighedens vej leve op til sit ansvar – vil f.eks. de tvstationer, der sender reklamer fra England, jo så også være omfattet af den samme lovgivning.
Det er derfor, jeg mener, at det er forkert at iværksætte et dansk forbud nu, når vi nu ved, at der internationalt er nogle initiativer.
Det betyder jo så også, at du trods alt kan begrænse, hvem der kan få lov til at reklamere forskellige steder.
Så skal vi jo stadig væk huske, at vi aldrig hundrede procent løser den situation, at der kommer en eller anden cartoon-figur på vores pc-skærme derhjemme, det
kan vi selvfølgelig ikke løse, men vi kan dække et større område gennem EU, og det mener jeg så også er mere konstruktivt, hvis ikke industrien selv griber ind.
Martin Henriksen (DF), 2005-05-13:
Det, jeg bare synes er lidt mærkeligt, er, at man ikke vil støtte forslaget – den konservative ordfører siger det, ministeren siger det, regeringen siger det – fra Socialdemokraterne side, men hvis EU kommer med forslaget, så vil man være mere positivt indstillet over for det.
Når der nu er undersøgelser, der viser, at det vil være ineffektivt at sætte ind på det her område, hvorfor kan vi så ikke sætte mere fokus på f.eks. slik og sodavand i skolerne på nationalt plan; det synes jeg da ville være meget mere effektivt.
Det synes jeg er lidt uklart.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2005-05-13:
Jeg kan ikke på stående fod komme med et korrekt tal der, og det mener jeg også ville være urimeligt at forlange, men jeg vil sige det sådan, at man har halveret antallet netop på det her område, hvor vi gerne vil gøre en forskel med hensyn til at få stoppet alle de her reklamer for usunde fødevarer, når der er børneprogrammer, og vi har set en konkret forskel på, at de på TV 2 har halveret antallet, vel vidende selvfølgelig, at producenterne har nogle andre midler, internet, mobil og hvad det kan være, som den teknologiske udvikling nu byder dem.
Jeg tror nu ikke, vi kan lovgive om, at man ikke må udvikle ny teknologi og nye måder at markedsføre sig på, og det ville jeg også mene var helt forkert.
Mette Gjerskov (S), 2005-05-13:
Fra Socialdemokraternes side anerkender vi naturligvis, at erhvervet skal have en chance, men nu er det jo ikke sådan, at markedsføringen af usunde fødevarer blev opfundet i forgårs; der har faktisk været rigtig mange chancer.
Jeg har og vi har fra Socialdemokratiets side også godt set nogle af de undersøgelser om, at man flytter reklamerne omkring børneprogrammerne – de bliver jo bare flyttet andre steder hen.
Jeg kunne godt tænke mig at få at vide, om hr. Per Ørum Jørgensen har nogle tal for, at markedsføringen er faldet.
For det, der sker, er jo, at det bliver flyttet over andre steder.
Det er derfor, vi – selv om vi bliver til grin både hos ministeren og andre steder – også taler om internettet og andre ting, for markedsføringen flytter sig til mobiltelefoner og sms’er og alle mulige andre steder.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2005-05-13:
Jeg synes for det første, at det er meget målbart.
Jeg synes da, vi skal tage det positivt, og det håber jeg da også at Socialdemokraterne gør, at andelen af reklamer rettet mod børn for usunde fødevarer på TV 2 er halveret fra 2003 til 2004.
Jeg synes også, vi skal give dem chancen for at leve op til det ansvar, som vi er enige om at de har.
Og der ligger selvfølgelig også et meget, meget stort ansvar hos ministeren for at presse på over for branchen, så man bevæger sig i den rigtige retning.
Mette Gjerskov (S), 2005-05-13:
Jeg blev lidt ærgerlig, da hr. Per Ørum Jørgensen sagde, at han havde håbet, at Socialdemokratiet var lidt mere up to date.
Jeg synes virkelig, det her er at være up to date.
Ordføreren taler om, at nu skal vi vente, og om frivillighedens vej.
Og vi har ventet, og vi har ventet, og vi har ventet, og lige lidt hjælper det.
Det er sådan, at der bliver brugt over 500 mio. kr. på markedsføring af usunde drikkevarer og slik om året.
Det er 10 mio. kr. om ugen i runde tal.
For hver eneste uge, vi venter, er vi blevet påvirket og er børn blevet påvirket for 10 mio. kr. om ugen.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2005-05-13:
Det, jeg i hvert fald synes ville være særdeles ukonstruktivt, var, hvis vi nu lavede en lov i Danmark, når man i EU har sendt de her signaler; så kommer der en EU-lovgivning, og så skal vi til at lave en ny lov og tilpasse vores lovgivning efter EU.
Det er, ja, jeg vil næsten kalde det dobbeltarbejde, og jeg mener heller ikke, at det er nødvendigt, også fordi vi jo alligevel har tegn fra industrien på, at det her er noget, de tager alvorligt, og jeg synes, de fortjener en chance for at vise det.
Det mener jeg virkelig.
Jeg tror ikke på, at det her forbud vil kunne få nogen som helst effekt, også fordi det kun gælder for Danmark.
Jeg mener, at vi skal have EU med.
Det er trods alt 25 lande, det må jo være mere effektivt, når alt kommer til alt.
Nu er der jo åbenbart i Dansk Folkeparti i forhold til Det Konservative Folkeparti en forskel på opfattelsen af, hvordan man løser grænseoverskridende problemer, og vi må jo sige, at medierne kører på kryds og tværs af grænserne, og derfor er det klart, at det vil have en større effekt.
Det her forslag i Danmark alene med vores 5 millioner indbyggere vil jo ingen effekt have, netop fordi man ikke kan lovgive så bredt.
Det er så den ene ting.
Så er tempoet også vigtigt, for sådan som det er lagt an gennem EU, giver man industrien chancen først, så de kan leve op til deres ansvar, og gør de ikke det, så kan man lovgive.
Der er tempoet blevet anderledes, det er den modsatte situation: Man har tillid til, at industrien lever op til det ansvar, den har, og hvis det ikke er tilfældet, så kan man slå til.
Det er en væsentlig forskel.
Lone Møller (S), 2005-05-13:
Jeg spurgte, om hr. Per Ørum Jørgensen mente, at hvis EU kom med et forslag, var det også et dårligt forslag.
Så ved vi jo også udmærket, at inden man kommer i gang med at forberede et lovforslag, og inden det når igennem møllen hele vejen rundt, så går der hurtigt 3-5 år, inden det er endeligt vedtaget.
Socialdemokratiet har nok fremsat det her forslag for ikke at skulle vente så længe og for at være behjælpelig over for EU, sådan at de havde nogle gode argumenter, når vi i 2006 ser, at vi ikke har løst problemet ad frivillighedens vej, for det tror jeg ikke på, men det er selvfølgelig hr. Per Ørum Jørgensens ret at tro på det.
Mit spørgsmål gik på: Mener hr. Per Ørum Jørgensen, at det er et dårligt forslag, når EU kommer med et, der er ligesom vores nu er?
Elisabeth Geday (RV), 2005-05-13:
Problemet her er jo, at lige præcis de her spørgsmål om fedme er et socialt problem.
Der er kæmpe forskel på, om man er et velfungerende forældrepar, som er i stand til at hjælpe sine børn til at kende forskel på, hvad der er sundt, og hvad der er usundt, eller man er et forældrepar, som ikke har overskud til at beskæftige sig med den type problemstillinger.
Vi er nødt til at erkende, at når vi går ind og regulerer på de her områder, så gør vi det for at forhindre, at der bliver stor forskel i Danmark mellem sundhed og ikkesundhed.
Nu ved jeg ikke, hvor fru Inge-Lene Ebdrup har tallene om sukker fra.
Jeg tror ikke, der er en sammenhæng med de tal, jeg i hvert fald har fået.
Men jeg vil også godt lige have lov til at svare på det her med, hvordan vi finder ud af, hvad der er sundt, og hvad der er usundt.
Lad mig starte med at sige, at det kan de altså finde ud af i Norge og Sverige, så det kan vi altså nok også i Danmark, og desuden vil vi om ganske kort tid have nogle europæiske reguleringer af lige præcis det her spørgsmål, hvor vi kan læne os op af det.
Så jeg er ikke særlig bekymret for, om vi kan finde ud af, hvad der er sundt og usundt; det skal vi nok få løst.
Jeg har så også understreget i min ordførertale, at det her kun er ét aspekt af en meget stor problemstilling, men igen vil jeg gentage, at det altså ikke skal afholde os fra også at forholde os til spørgsmålet om markedsføring.
Line Barfod (EL), 2005-05-13:
Det lyder jo, som alt er den rene idyl i Danmark.
Hvad er baggrunden for, at der er så stor forskel på, hvordan den konservative ordfører ser verden, og så de organisationer, der rent faktisk sidder med problemerne til daglig?
Lene Hansen (S), 2005-05-13:
Jeg vil gøre det ganske kort og takke alle de engagerede debattører her i eftermiddag lige her før pinse.
Alle ser også ud til at være enige om, at der skal gøres noget, og så er spørgsmålet selvfølgelig bare: Hvad er det så, vi kan gøre?
Der er vi jo så i den heldige situation, at stort set alle ordførere har givet positivt tilsagn om at gå ind i udvalgsarbejdet og få vendt hver en sten, så vi kan nå frem til det mål, som vores beslutningsforslag faktisk gerne skulle fremme, nemlig at få beskyttet vores børn og unge i Danmark, sådan at vi ikke om ganske få år står med alvorlige sundhedsproblemer med risiko for en utrolig stor udgift som følge af det.
Så jeg vil gerne sige tak for debatten på Socialdemokraternes vegne og ser frem til et positivt samarbejde i udvalget.
Afstemning
Poul Henrik Hedeboe (SF), 2005-05-13:
I SF har vi da ikke noget imod at kigge mere på det her.
Vi er også parate til at lave et forslag, som siger, at vi lægger en afgift – det tror jeg også jeg sagde under et spørgsmål til ministeren – på usunde ting og en momsnedsættelse på sunde ting.
Og så kan vi sikkert godt finde nogle klare eksempler på, hvad der er usundt, og hvad der er sundt.
Men jeg vil da godt være med til at udvide det her til nogle oplagte ting i almindelighed, som der ikke er nogen grund til at fremme via reklamer.
Det er helt o.k., det kan vi godt finde et samarbejde omkring, tak.
Inge-Lene Ebdrup (V), 2005-05-13:
Så skal jeg sige det, så jeg håber, at SF’s ordfører forstår det: Der er forældre, som ikke kan finde ud af at sætte grænser for deres børn og vejlede deres børn i, hvad der er sund kost, dem, som SF kalder de ressourcesvage.
Jeg laver så den kobling, at hvis man er ressourcesvag i forhold til at vejlede sine børn i, hvad de skal spise, og hvad de ikke skal spise, så er man sikkert også ressourcesvag i forhold til selv at finde ud af, hvad man skal spise, og hvad man ikke skal spise.
Jeg spørger bare sådan helt stilfærdigt opklarende til, om vi så i fremtiden vil se forslag fra SF, som vil forbyde alle reklamer for fødevarer, som måtte være usunde.
Poul Henrik Hedeboe (SF), 2005-05-13:
Det sidste forstod jeg ikke helt.
Det er jo sådan, at masser af forældre fungerer rigtig godt, ingen problemer der, men der er altså også en gruppe, som ikke lever op til ansvaret.
Vi har været omkring flere vinkler af det i dag og har også været omkring, at børn kan gå steder hen med deres problemer, hvis de, der er tæt på dem, svigter.
Og i det område her er der også forældre, der svigter.
Inge-Lene Ebdrup (V), 2005-05-13:
Det er jo, kan man sige, typisk SF: Hvad ikke alle kan få, skal ingen have, og slet ikke, hvis det er nogle fordele.
Og det, jeg kan høre fra SF’s ordfører, er, at forældrene til børn i Danmark ikke selv kan håndtere at sætte grænser og vejlede børnene i, hvad der er sundt, og hvad der ikke er sundt, selvfølgelig under skyldig hensyntagen til den vejledning, som det offentlige i øvrigt stiller an med, og som det offentlige også skal stille an med, men forældrene kan ikke finde ud af at vejlede deres børn og sætte grænser for, hvad der er sundt, og hvad der ikke er sundt.
Så kunne jeg jo få den tanke, at så kan de sikkert heller ikke finde ud af at sætte grænser for dem selv.
Så jeg vil egentlig bare spørge SF: Er man klar fra SF’s side til at gå videre og simpelt hen helt forbyde for alle, at det, man nu engang måtte vedtage ikke er sunde fødevarer, ikke skal vises i fjernsynet i Danmark?
Nu har vi jo i dag fået bevist mange gange – og her tænker jeg også på den ordførertale, vi lige har hørt – at det her forbud kun virker i, vi er måske nede på 25 pct. eller sådan noget, for der er alle mulige forbehold: På internettet er det nærmest umuligt at lave sådan et forbud, og på alle de kanaler, som kommer ind ude fra andre lande end Danmark, er det også helt umuligt, og så skal vi også selv til at finde ud af: Hvad er det så, og hvem skal gøre sig til dommer over, hvilke fødevarer der så er usunde i forhold til det danske tv-marked?
Og i det hele taget er vi sådan ved at være nede i, at det er en meget lille del, vi så trods alt kunne gøre noget for i denne her henseende.
Jeg undrer mig over, at man taler så varmt for sådan noget her i stedet for at gøre noget mere ved det, det er det reelle problem, nemlig at børns sukkerindtag i Danmark ikke er større, end det var for år tilbage, det, der er problemet, er, at vi er blevet langt mere inaktive.
Poul Henrik Hedeboe (SF), 2005-05-13:
De, der har flest penge, kan bedst sende penge med til børnene i børnehaven, de, der har færrest penge, har sværest ved det.
Det var det ene.
Det andet er så, at vi da må erkende, at vi er inde i et grænseoverskridende problem her, og derfor skal vi ende med at lave en EU-løsning.
Jamen det var der jo en ganske særlig grund til at SF stemte imod.
SF går nemlig ind for, at børnene, alle børn, skal have sund mad i børneinstitutionerne, og der er en tendens til, at hvis der skal betales for det, så er det de bedst bemidlede, der har de bedste muligheder, og de, der er mest i skudlinjen her, er faktisk dem, der ikke er de bedst bemidlede.
Det var grunden til, at vi stemte imod.
Martin Henriksen (DF), 2005-05-13:
Det er, fordi hr. Poul Henrik Hedeboe efterlyste handlinger, og så skabte han et billede af, at bl.a. Dansk Folkeparti var imod at gøre noget på det her område.
I næste uge – som jeg også nævnte, da jeg var oppe på talerstolen – stemmer vi jo for en madordning, som bl.a. ernæringseksperter mener er en god madordning, som kan fremme sund kost for børn – men det stemte SF imod.