runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anders Samuelsen (RV), 1998-10-29:
Da Det Radikale Venstres normale ordfører, hr. Morten Helveg Petersen, ikke kan være til stede, skal jeg fremlægge følgende: De administrative byrder for de danske virksomheder kan virke tunge, og det gælder ikke mindst, når vi taler om små og mellemstore virksomheder, og derfor ligger der en særlig opgave i at hjælpe og understøtte de mindre virksomheder.
Men administrationsgodtgørelsen har vist sig ikke at virke efter hensigten - populært sagt kan man sige, at den vender forkert - og derfor er der god fornuft i at ophæve den nuværende ordning. De små virksomheder bliver dog ikke ladt i stikken.
I forbindelse med oprettelsen af en erhvervsserviceordning foreslås det nemlig at give de mindre virksomheder en særlig introduktionsrabat.
På den baggrund kan Det Radikale Venstre støtte lovforslaget.
Flemming Kofod-Svendsen (KRF), 1998-10-29:
Igen må man stille det rigtige spørgsmål, og hvad er det rigtige spørgsmål: Har vi i Danmark interesse i at have mange små selvstændige erhvervsdrivende?
Og svaret er indlysende: Det har vi interesse i.
Er der så særlige administrative problemer, som er forholdsvis store for de mindre erhvervsdrivende?
Ja, det tror jeg også der er generel enighed om at der er.
Og er det så et godt forslag, regeringen stiller med her, nemlig at de, der har dette ekstra besvær, og som har fået en honorering for det, skal fratages den honorering?
Nej, vi synes faktisk, at det er et dårligt forslag, og vi kan ikke stemme for det. Så ved jeg, at man i lovforslaget nævner, at man vil komme med noget alternativt.
O.k., lad os se på det alternative forslag, når det kommer.
Men at fjerne en god ordning, før man har sat noget andet i stedet, vil vi ikke være med til.
Så vi er imod lovforslaget.
Flemming Kofod-Svendsen (KRF), 1998-10-29:
Jeg vil sige til skatteministeren, at jeg altid gerne medvirker til fornuftige samtaler, og jeg mener også, at vi kan lære meget ved at lade os inspirere af det, landbruget har opbygget.
Men dér er det jo sådan, at tilskud til benyttelse af Landbrugets Konsulenttjeneste alene nydes til den faglige rådgivning, der eksempelvis vedrører husdyr og planter.
Der ydes jo ikke tilskud for den del af arbejdet på de lokale rådgivningskontorer, som er erhvervsservice som eksempelvis udarbejdelse af momsindberetninger.
Så min hovedindvending er, at sådan som vi har set forslaget indtil nu, vil det komme til at betyde en forringelse, og det er det, jeg har afvist.
Erik Mortensen (S), 1998-10-29:
Trods lovforslagets lidt omfattende titel må man jo sige, at lovforslagets indhold er soleklart: Her har vi virkelig en miljøgevinst, der er til at tage og føle på. Hidtidig lovgivning på det her område har helt klart haft det formål netop at begrænse udledningen af uønskede forbrændingsrester i atmosfæren, og her tænker jeg selvfølgelig mest på vore biler.
Og gennem tiderne har man opereret med forskellige slags brændstof, som skulle afhjælpe problemet, og der har været talt om let diesel og ultralet diesel, sådan at man rent sprogligt skulle tro, at nu var det optimale altså nået.
Men vi må jo nok erkende, at teknikken og det danske sprog ikke altid følges ad i samme tempo, for med det produkt, der nu lanceres, og som i øvrigt er fuldt ud til rådighed på markedet fra i hvert tilfælde den 1. januar 1999, har vi altså lige pludselig en dieseltype med et svovlindhold på 0,005 pct., og det er virkelig noget, der kan mærkes, ikke mindst jo i bytrafikken, hvor dieseludstødningen fra både last- og varevogne og busser er ganske massiv.
Derfor er det oplagt at fremme brugen af dette nye brændstof.
Og igen er en af måderne at gøre det på selvfølgelig at gøre det attraktivt for brugerne, og den mulighed ligger i at nedsætte afgiftssatsen for den dieselolie, der nu introduceres, og det er det, der lægges op til her.
Omvendt vil der selvfølgelig være et provenutab for staten, og derfor er det lige så indlysende, at man tilsvarende forhøjer satsen for det brændstof, som har hovedmarkedet i dag.
Og det er klart, at med de miljøgevinster, vi vil få her - det kan simpelt hen ikke undgås - vil Socialdemokratiet være tilhænger af et sådant forslag. Men det kunne jo også godt være, at successen ville blive så stor, at nogle måske ville føle sig fristet til at forlade de benzindrevne biler og gå over til diesel
, og alt andet lige er dieseldrift altså ikke så miljøvenlig som benzindrift - selvfølgelig er ingen af dem miljøvenlige, men med den kendte teknik er der dog stadig væk gradsforskelle - og derfor er det jo en indlysende følgevirkning, at regeringen med det her lovforslag også lægger op til, at udligningsafgiften på dieselbiler følger den takt, som også benzinpriserne er blevet skitseret til at stige med i de næste 3-4 år.
På den måde skabes der stadig væk en parallelitet, men det primære er selvfølgelig, at vi med dette produkt virkelig får en miljøgevinst, som vi kan hjælpe på vej. Der er flere små ting i lovforslaget, og det kunne måske lige nævnes, at det vel nok også må være tilfredsstillende at se, at hvis færinger flytter til Danmark med deres bil, får de samme betalingsordninger for registreringsafgiften som udlændinge, der flytter til Danmark fra andre dele af verden.
Det er en lille biting, men det er formentlig også en tilfredsstillelse for dem, der måtte flytte herned, at føle, at der er de samme vilkår.
Alt i alt er hovedindholdet i lovforslaget absolut positivt for Socialdemokratiet, og vi støtter selvfølgelig forslaget.
Svend Heiselberg (V), 1998-10-29:
Lovforslaget er jo et typisk lovforslag, når regeringen er kommet i slet selskab med SF og Enhedslisten: Så vil det jo altid være sådan, at det er nye afgifter og nye skatter.
Hvis det ikke er forbundet med skatter og afgifter, kan man jo ikke finde på noget at lave.
Men jeg må sige, at Venstre er helt uforstående over for, at bilejerne i Danmark fortsat skal være den ko, som regeringen hele tiden forlanger skal malkes og levere den største ydelsesprocent, og det vil vi tage stærkt afstand fra fra Venstres side.
Vi vil ikke være med til yderligere at belaste bilejerne, sådan som der her er tale om.
Vi synes, det er urimeligt, at man over for bilejerne, som jo betaler 35-36 mia. kr. i skatter og afgifter hvert år, bliver ved med at finde på et eller andet bare for at få flere penge i statskassen.
Det drejer sig jo overhovedet ikke om det, som man siger: at det skal begrænse miljøforureningen.
Pengene bliver aldeles ikke brugt til at bekæmpe den miljøforurening, der
er; pengene kommer bare ned i statskassen, og sådan er det jo med alle de forskellige afgifter, som man indfører.
overhovedet slet ingen tanker om at kunne stemme for det lovforslag her, vil jeg gerne sige på Venstres vegne.
Søren Kolstrup (EL), 1998-10-29:
Enhedslisten kan støtte dette lovforslag, for det tager jo trods alt, kan man vælge at sige, lidt tilbage af alle de gavepakker, som regeringen ellers er på vej til at give til erhvervslivet.
Men når det er sagt, kan vi godt have en stille undren
over, at det lige præcis er hos denne gruppe af erhvervsdrivende, man synes man vil kradse lidt penge ind.
Svend Heiselberg (V), 1998-10-29:
Da Venstres ordfører, hr. Svend Aage Jensby, er blevet forhindret i at være til stede, skal jeg på hans vegne tilkendegive, at Venstre finder, at der er en række positive elementer i forslaget, som Venstre kan støtte.
Det gælder forslaget om fritagelse for beskatning af udbytte og den forenkling, der hermed lægges op til, samt lempelse af dobbeltbeskatning af lønindkomst ved arbejde i udlandet.
De nuværende regler om international beskatning, CFC-beskatning og B-beskatning er ikke de mest overskuelige.
Derfor kan det på det foreliggende grundlag også være vanskeligt at overskue, hvilken betydning f.eks. forslagets elementer om udvidelse af CFC-beskatningen og om tynd kapitalisering kan få for danske virksomheder.
Det gælder også forslagets overgangsbestemmelser.
Inden Venstre forholder sig til disse dele af forslaget, vil vi derfor afvente udvalgsbehandlingen, og vi opfordrer alle, der kan blive berørt af de foreslåede ændringer, til at rette henvendelse til udvalget.
Venstre håber, at skatteministeren vil lytte til eventuelle indsigelser mod forslaget.
Venstre deltager i så fald gerne positivt i udvalgsbehandlingen, som vi har gjort det ved de to tidligere omfattende ændringer af reglerne om international beskatning.
Søren Kolstrup (EL), 1998-10-29:
Enhedslistens holdning til kontrol og tilsyn med private lægeklinikker er velkendt.
Man kan undre sig over, at vi inden for den finansielle sektor kan få bugt med sidegadevekselerer, at vi har et finans- og børstilsyn, men hvad angår lægelige indgreb på mennesker foretaget på private klinikker, er vi ude i en tilstand, hvor der i hvert fald i realiteten er tale om frit spil.
Set i den sammenhæng
er lovforslaget en meget lille forbedring.
Det er endda så beskedent, at selv Sundhedsstyrelsen har måttet stille sig kritisk, jf. de indkomne høringssvar.
Lovforslaget retter sig alene mod klinikker, som ikke ejes og drives af læger, og hvor der ikke er en lægelig ansvarlig.
Lovforslagets eneste reelle pålæg er, at man nu får pligt til at oplyse, hvem der er lægeligt ansvarlig.
Derudover er forslaget en lang opremsning af denne ansvarlige læges pligter.
Ved overtrædelse af bestemmelserne kan der ske anmeldelse til anklagemyndigheden, og der nævnes en række sanktioner, som kan sættes i værk.
Men så kommer det: Ejere er betænkeligt nok undtaget fra disse sanktioner.
Man kunne stille spørgsmålet: Findes der læger, der vil acceptere at arbejde under privatklinikkens ringe forhold, f.eks. udenlandske læger?
Og man kunne spørge: Hvorfor er der ingen regler for, hvor tit en klinik må skifte ansvarlig læge?
Lovforslaget er på alle områder alt for slapt.
Det beskriver reelt ikke, hvad de tilsynsførende myndigheder skal foretage sig, og vi frygter, at man med en så slap lovgivning i realiteten skaffer sig et teknisk alibi for en accept af den grå zone, patienterne befinder sig i.
Vi vil i udvalget forsøge at komme igennem med en opstramning af hele lovforslaget og vil så, når udvalgsarbejdet er afsluttet, meddele vores endelige stilling til lovforslaget.
Men som sagt: Der skal ske en opstramning, for at vi kan tilslutte os det.
Christine Antorini (SF), 1998-10-29:
Da hr. Aage Frandsen, der er ordfører på området for SF, ikke har mulighed for at være til stede, vil jeg fremføre partiets synspunkter.
Forslaget indebærer, som det hedder i bemærkningerne, en kraftig forenkling af beskatningen af udbytter og aktieavancer i internationale koncerner.
Forslaget tager højde for den stigende internationalisering, og der sker ændringer i, hvornår beskatningen indtræder.
Som sagt indebærer forslaget forenklinger, og det kan SF kun støtte, men i forbindelse med indførelse af forenklingen fremkommer der også, som der står, »et provenutab, der næppe vil overstige 100 mio. kr.«.
Derfor vil SF under udvalgsarbejdet bore nærmere i, om det er den rette balance i forbindelse med forenklingen.
Det tyder det ikke på.
Der er i forslaget elementer, som SF klart kan støtte og SF endda har efterlyst, f.eks. en opfølgning af loven om tynd kapitalisering, som blev vedtaget i pinsepakken.
Derfor vil SF's endelige stillingtagen ske på baggrund af opklaring af udvalgsarbejdet, men vi ser ingen grund til at forære penge bort på denne måde. Vi vil i den forbindelse se på virkningerne af forslaget i en række lande for f.eks. datterselskaber.
Tove Fergo (V), 1998-10-29:
I virkeligheden burde der være meget mere festivitas omkring dette beslutningsforslag, end der tilsyneladende er sådan en torsdag eftermiddag her i Folketingssalen, for det er i virkeligheden et enestående dokument, vi skal førstebehandle i dag.
Siden Anden Verdenskrig er patienters og forsøgspersoners rettigheder stadig blevet udbygget.
Nürnbergkoden, som indeholder en række grundlæggende principper for beskyttelse af forsøgspersoner, blev som den første egentlige internationale konvention formuleret i forbindelse med retsopgøret efter krigen, og i FN's konvention om borgerlige og politiske rettigheder blev det fastslået, at ingen uden sit frie og afgivne samtykke må underkastes medicinske eller videnskabelige eksperimenter.
Senere har Verdenslægeorganisationen udarbejdet en kodeks for beskyttelse af forsøgspersoner - det er Helsinkideklaration 2 fra 1975 - og som det foreløbig sidste led i en stadig større forståelse for nødvendigheden af at beskytte ethvert menneskes værdighed og integritet er denne Europarådskonvention blevet til.
Denne konvention er en milepæl, da det er den første internationale traktat på dette område.
Konventionen fastslår, som vi også hørte fra Socialdemokratiets ordfører - og jeg vil godt have lov til at gentage og citere det, fordi det er utrolig vigtigt -
at menneskets interesser og velfærd skal have forrang frem for interesser, der alene vedrører samfund og videnskab.
Jeg synes, det er utrolig vigtigt at gentage det, det kan ikke gøres for tit.
Det er også vigtigt, at parterne i denne konvention skal beskytte alle menneskers værdighed og identitet og uden forskelsbehandling garantere alle respekt for deres integritet.
Jeg har nogle områder, som jeg er i tvivl om vedrørende konventionen og den danske lovgivning, og det er især de artikler, der handler om de personer, der mangler evne til at give samtykke.
Denne understregning er desværre ikke med i vores patientrettighedslov, og det ville være ønskeligt, om dette krav blev præciseret i dansk lov.
Jeg har flere områder, som jeg godt vil drøfte nærmere under udvalgsbehandlingen.
Et af de andre væsentlige områder er vævsbanker, hvor vi ingen regulering har i dansk lov, og her står der udtrykkeligt i konventionen, at der skal indhentes informeret samtykke.
Men at vi har nogle uddybende spørgsmål må ikke overskygge det faktum, at med fremsættelsen af dette beslutningsforslag er der taget et yderligere skridt i retning af en helt nødvendig beskyttelse af mennesket i en verden, hvor historien har lært os, at handlinger ikke altid bliver udført af hensyn til det enkelte menneskes værdi.
Jeg håber, at vi under udvalgsbehandlingen kan komme nærmere ind på de områder, hvor jeg ikke rigtig kan se, at den danske lovgivning lever op til konventionens krav.
Henriette Kjær (KF), 1998-10-29:
Da denne konvention ligger i tråd med en del af den danske lovgivning, og da vi i øvrigt berørte konventionens bestemmelser en smule, da vi i sidste samling vedtog loven om patientrettigheder, kan Det Konservative Folkeparti kun være positivt over for ratifikationen. Jeg finder det godt og rigtigt, at Europarådet laver nogle overordnede retningslinjer for området.
At man beskytter menneskerettigheder og menneskelig værdighed i forbindelse med anvendelse af biologi og lægevidenskab er lige så vigtigt som de helt basale rettigheder til at ytre sig frit, have den tro, man nu engang bekender sig til, og have den politiske overbevisning, man finder er rigtig - alt det, som vi har her i landet, og som alle andre også bør have. I bemærkningerne kan jeg se, at der er behov for at tage forbehold i forhold til regenererbart væv, og det har vi ikke problemer med i Det Konservative Folkeparti.
Et andet forbehold, der omtales, er registreret aktindsigtsret, hvor jeg kan forstå, at vi ikke har krav på aktindsigt i vores egne forhold, hvad angår materiale, der tilvejebringes som grundlag for udarbejdelse af offentlig statistik eller videnskabelige undersøgelser.
Denne debat mener jeg også vi havde, da ministeren var i samråd i forbindelse med loven om patientrettigheder, men jeg er ikke helt klar over, om det var præcis samme problemstilling.
I hvert fald vil jeg gerne høre argumentationen for denne begrænsning, for umiddelbart lyder det ikke helt besnærende.
Ministeren kan enten svare mig her fra talerstolen eller skriftligt, for jeg synes, det er vigtigt, vi lige får det på plads.
Men ellers kan vi fuldt ud tilslutte os forslaget.
Margrete Auken (SF), 1998-10-29:
Jeg vil godt deltage i den almindelige glæde over denne konvention.
Det sker tit, når man sidder og skal læse konventioner igennem, at man overvejer, hvor meget tid man skal bruge på det, for man kan jo hverken gøre fra eller til, og hvis det først er kommet så langt, at en sådan sag er havnet her, skal der altså ske virkelig mærkværdige ting, hvis der skal ændres noget; det bliver nærmest, som bl.a. fru Tove Fergo nævnte, at undersøge, om vores lovgivning lever op til kravene osv. Men det synes jeg, vi skal gøre noget ud af, bl.a. fordi vi kommer til at lave nogle reservationer, som jeg kan sige at vi i SF er enige i.
Der argumenteres vældig godt for, at det kan være nok så slemt for et barn at blive moder- eller faderløs som at blive brugt til at afgive knoglemarv.
Men den anden reservation angående registerloven er altså lidt svær.
Det er lidt svært at forstå, hvad det egentlig er, der står, og hvis man ikke kender
Men selv om man gør det, kan det være lidt indviklet at finde ud af, hvor vi er henne.
Er vi for liberale over for brug af statistikker, osv.?
Det er noget af det, vi skal have undersøgt.
Men bortset fra det vil jeg bestemt ikke bare give fuld tilslutning, men også udtrykke entusiasme.
Der er nogle grundstrukturer, men hvordan følger man dem op?
Her er jeg måske knap så tryg som andre, for selve det, at der skal være ædle motiver til at lave forskning, er ikke i sig selv en betryggende betingelse.
Jeg har tidligere i andre sammenhænge sagt, at den forsker, der ikke kunne stille med et ædelt motiv, når han skulle søge om forskningstilladelse, skulle fyres - ikke på grund af dårlig moral, men på grund af dårlig begavelse, for det er ikke ret svært at støve ædle motiver op. Jeg kan referere til mine år i Dyreforsøgsrådet, hvor jeg aldrig tror, jeg så en ansøgning, hvor der ikke var et ædelt motiv til næsten hvad som helst.
Men det er ikke i sig selv nok, og derfor er det fint, at f.eks. betingelsen om den offentlige debat er indarbejdet i konventionen.
Det er også fint, at der er en bestemmelse om, hvordan konventionen skal følges op, altså at man skal kigge på den igen og tage den med i det videre arbejde.
Her tror jeg, det er vigtigt, at vi får understreget - også over for de lande, der er med i konventionen - at det danske system, hvor vi har komiteer, Etisk Råd osv., i hvert fald delvis er med til at sikre, at den nationale lovgivning kommer op på det niveau, som konventionen anbefaler, den skal op på.
Men i det store og hele: Jubel og glæde over konventionen og opbakning fra SF's side.
Og så regner vi med at få fortræffelige svar på alle de spørgsmål, der vil blive stillet i udvalget.
Tove Fergo (V), 1998-10-29:
Det, der får mig til at bede om en kort bemærkning, er arikel 19-22 om bl.a. ministerens forbehold.
Fru Margrete Auken nævnte knoglemarvstranplantation, og det kan vi såmænd være helt enige i.
Men det er jo også sådan, at vi ifølge dansk lov har ret til at transplantere nyrer fra børn til deres forældre og søskende.
Det er en af de ting, jeg ikke nåede at få med min tale før, men det er en af de ting, jeg ville spørge, om ministeren har taget forbehold over for.
Ifølge konventionen har man ingen ret til at tage ikkeregenererbart væv fra umyndige, og vi ved jo, at der ikke kommer en ny nyre, når man har fjernet en.
Så jeg syntes lige, jeg ville benytte lejligheden til at spørge om det.
Margrete Auken (SF), 1998-10-29:
Tænk, det troede jeg ikke man måtte.
En af mine søndagsfornøjelser er at se fjernsyn, og jeg var en af dem, der fulgte med i den i øvrigt fortræffelige svenske serie med den umulige titel »Skærgårdsdoktoren«, som er noget bedre end »Taxa«.
Men da den var svensk og havde den titel, var der altså ikke så mange, der så den.
På et tidspunkt skulle der netop ske en nyretransplantation, og jeg tænkte, om den arme læge ikke var klar over, at han var havnet i en besværlig situation med en ung pige, der var under pres fra forældre og endte med at sige nej.
Dér stod lægen og skulle støtte hende, og så kom de på hospitalet, og så fik de at vide, at det simpelt hen er ganske umuligt i Sverige.
Jeg vil godt spørge ministeren, om Danmark er en bananrepublik på det punkt.
Man kunne vel aldrig drømme om - det synes jeg i hvert fald ikke - at tillade, at umyndige personer bliver brugt som organdonorer, netop på grund af det pres, der vil komme i en sådan situation.
Og ifølge konventionens betingelser må det kun være hastigt regenererbare organer.
Birthe Skaarup (DF), 1998-10-29:
Her er der tale om en mellemstatslig aftale, og forslaget er en genfremsættelse fra januar 1998, som ikke blev behandlet på grund af folketingsvalget.
Forslaget er, som andre også har været inde på, reelt en
implementering af Europarådets konvention fra april 1997 med det overordnede formål at beskytte den enkelte mod misbrug i forbindelse med behandling og forskning.
Der er ingen tvivl om, at for Dansk Folkeparti er det positivt at sikre bedre patientrettigheder i al almindelighed, og vi vil blot gøre opmærksom på i erkendelse af det, der står på side 4 i beslutningsforslaget, at misbrug af biologi og lægevidenskab kan føre til handlinger, der kan bringe den menneskelige værdighed i fare.
Her vil vi være nødt til at pointere, at danske læger naturligvis bør lægge sig ånden i konventionen på sinde.
Det gør de fleste nu også, men når man behandler det her forslag, så kan man ikke lade være med at tænke på eksempelvis Drezoperationsteknikken, hvor patienter blev opereret for fantomsmerter, og vi har jo set, at mange af dem virkelig lider efter dette.
Der er også eksemplet omkring Boneloc, og jeg kunne godt tænke mig at spørge sundhedsministeren, om ministeren ikke mener, at netop denne sag ikke var en beskyttelse af den enkelte patient mod misbrug ved behandling og forskning.
Men alt i alt er vi med de to bestemmelser, der tager forbehold omkring transplantation vedrørende børn og forbehold omkring registerindsigt, positive over for det her forslag, men jeg vil som sagt gerne have ministeren til lige at svare på de her spørgsmål.
Annie Lunde Hansen (CD), 1998-10-29:
Jeg vil gerne på vegne af fru Yvonne Herløv Andersen, som ikke kan være til stede i dag, forelægge hendes indstilling
til beslutningsforslaget.
Det er meget velkomment for Centrum-Demokraterne, at vi nu er nået så langt, at konventionen om menneskerettigheder og biomedicin ligger på Folketingets bord.
Danmark underskrev konventionen i Spanien den 4. april 1997.
I Sundhedsministeriet har der været arbejdet med konventionen i længere tid, hvilket bl.a. kan ses på den nu vedtagne lov om patientrettigheder, der støtter og fremmer konventionens formål, som jo er at beskytte menneskerettigheder og menneskeværdighed i forbindelse med anvendelsen af biomedicin.
Med ratifikationen bliver der indført minimumsgrænser på området, hvilket gør det muligt at implementere konventionen i dansk lovgivning uden problemer.
Kapitel 1, artikel 3, i konventionen omhandler lige adgang til sundhedsydelserne, et begreb, der herhjemme heldigvis stadig er en selvfølge.
Ratifikationen vil være en stor støtte for de lande, der arbejder på at indføre en sådan ordning.
De to forbehold, hvor vi ønsker at opretholde hidtidig praksis, er artikel 20, hvor forbeholdet er begrundet i, at den danske og andre landes praksis med i særlige tilfælde at tilføre regenererende væv fra et mindreårigt barn ikke vil kunne fortsætte.
Når man foretager en sådan transplantation, er det livreddende for den pågældende forælder.
Behandlingen kan ikke erstattes af nogen realistisk eller ligeværdig behandlingsmulighed, og endelig er der kun tale om væv, der gendannes i løbet af forholdsvis kort tid hos barnet, f.eks. knoglemarv.
Dette forbehold er ganske hensigtsmæssigt.
Det andet forbehold vedrører artikel 10 og artikel 26.
Det siges i bemærkningerne, at Justitsministeriet mener, at det er usikkert, om Danmark vil kunne videreføre den gældende ordning, hvorefter man som registreret ikke har ret til indsigt i registre med helbredsoplysninger.
Det samme gælder en bestemmelse i offentlighedsloven, hvorefter der ikke er aktindsigt i materiale, der er tilvejebragt til brug for offentlig statistik eller videnskabelige undersøgelser.
Justitsministeriet anbefaler derfor forbeholdet.
Centrum-Demokraterne kan anbefale det første forbehold og vil i udvalget se nærmere på det andet.
Centrum-Demokraterne kan støtte beslutningsforslaget.