runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Carina Christensen (KF), 2002-02-07:
Da mit partis ordfører, hr. Helge Adam Møller, er forhindret i at være til stede, skal jeg kort sige følgende: Det er en klar konservativ opfattelse, at mænd eller andre, der begår vold, skal straffes.
Det er under ingen omstændigheder
en undskyldende eller formildende omstændighed, at volden begås over for egen familie.
Samtidig er det vores holdning, at mennesker, der er idømt fængselsstraf, under afsoningen i muligt omfang skal påvirkes på en sådan måde, at sandsynligheden for, at de begår ny kriminalitet, er mindst mulig.
På denne baggrund kan den konservative folketingsgruppe ikke støtte beslutningsforslaget.
Anne Baastrup (SF), 2002-02-07:
Det er en åben dør, som Enhedslisten nu sparker ind, men det har også taget et par år bare at få den dør til sådan at kunne lirkes rimeligt op.
Jeg husker for nogle år siden et samråd, hvor der var en fuldstændig afvisning af, at vold i hjemmet kunne defineres som andet end husspektakler, men vi er kommet et langt stykke vej.
Nu defineres vold i hjemmet på linje med vold på gadeplan.
SF støtter forslaget, men synes, at det vil være den bedste idé, hvis vi afventede den tværfaglige arbejdsgruppe og så i fællesskab i Retsudvalget tog en eksperthøring og fandt ud af: Hvad er egentlig det rigtige?
og herunder eventuelt fik arbejdsgruppen til at diskutere det med os.
For det her er ét forslag, som Enhedslisten kommer med, og Kristeligt Folkeparti kom med et andet, så der er et meget bredt spekter af forslag, der rumsterer rundt, og vi bør se på dem alle sammen i sammenhæng.
Så synes jeg i øvrigt også, at det var interessant, hvad Socialdemokratiets ordfører sagde, set i lyset af at vi i dag har haft besøg af Fængselsforbundet, der påviste hvilke uhyrligheder, der kunne opstå, når/hvis regeringen får gennemført sine forslag omkring forøgede straffe generelt.
Vi har et problem med kapaciteten i fængslerne.
Det burde man måske også kunne bruge som argumentation i forsøget på både at få forhindret tilbagefald og samtidig få givet noget mere plads i fængslerne.
Men det er en sidebemærkning.
Line Barfod (EL), 2002-02-07:
Som ordfører for forslagsstillerne skal jeg takke for bemærkningerne til forslaget, og ligesom fru Anne Baastrup glæder det mig, at der efterhånden er ved at brede sig en forståelse af, at det er nødvendigt at sætte ind med andet end hård straf for at prøve at forebygge vold og især vold i familien.
Der har været flere, der har været inde på, at det er vigtigt, at vold i hjemmet bliver betragtet med lige så stor alvor som vold uden for hjemmet, og at man viser den alvor ved at straffe på samme vis.
Jeg er fuldstændig enig i, at det er meget vigtigt at sige og vise også i praksis, at vold i hjemmet er nøjagtig lige så slem og nøjagtig lige så strafværdig som vold, der foregår uden for hjemmet.
Men det, der for os er afgørende, er: Hvordan forebygger vi volden?
Hvordan forhindrer vi, at det overhovedet kommer til vold?
Der er det vores opfattelse også på baggrund af de mange undersøgelser og forsøg, der er foretaget efterhånden, at man kan forebygge en stor del af volden i hjemmet ved at sætte ind med psykologbehandling.
Jeg håber derfor, at det forslag, der kommer fra den tværministerielle arbejdsgruppe, også vil indeholde nogle gode argumenter, der forhåbentlig kan overbevise ordførerne hos de partier, der ikke kunne støtte forslaget.
Så kan jeg ikke lade være med - ligesom fru Anne Baastrup - at gøre opmærksom på den henvendelse, vi havde fra Fængselsforbundet i dag, der gjorde opmærksom på de meget alvorlige tilstande, der er i landets fængsler, både med så høj belægningsgrad, at vi risikerer, at der snart kommer overbelægning, og at man måske kan risikere, vi skal til at have fanger liggende på gangene, ligesom man på sygehuse har været nødt til at indlægge patienter på gangene.
Samtidig blev der også gjort opmærksom på de dårlige forhold, der er både for de ansatte og de indsatte.
Der er det også vores håb, at man ved både at forebygge vold og prøve at behandle forbryderne på anden vis end ved at sætte dem i fængsel dermed kan nedbringe antallet, der skal i fængsel, og dermed også på den måde være med til at sikre, at fængslerne ikke bliver yderligere overbebyrdet.
Men vi ser frem til forslaget fra den tværministerielle arbejdsgruppe, og at vi kan få en samlet drøftelse af de mange forslag, der efterhånden ligger, til at forebygge vold i hjemmet og håber også, at der med den velvilje, der har været, i forslaget til finanslov for næste år vil være afsat en række midler, så det ikke bliver ved ordene, men at der rent faktisk også bliver givet penge til behandlingstilbud og til krisecentre osv., så der også kommer noget handling ud af det.
Men tak for modtagelsen.
Lissa Mathiasen (S), 2002-02-07:
Set i forhold til FN's Menneskerettighedskomités udtalelser omkring enrumsanbringelser og set i forhold til de lovændringer, der bl.a. er sket vedrørende isolationsfængsling, er vi i Socialdemokratiet meget godt tilfreds med, at daværende justitsminister Frank Jensen besluttede at lade en arbejdsgruppe nedsætte.
Det var et godt initiativ, netop for at få taget de mange meget relevante spørgsmål op til fornyet overvejelse.
Vi fik i går rapporten oversendt til Retsudvalget.
Det er derfor også vores håb, at man fra Enhedslistens side er enig i, at vi med den netop fremlagte rapport bør tage en samlet diskussion af de mange aspekter, som udelukkelse fra fællesskabet kan rejse.
Enhedslisten har rejst ét spørgsmål: muligheden for adgang til domstolsprøvelse, når en anbringelse strækker sig over 3 måneder eller for den sags skyld i forbindelse med gentagelser.
Men hvad med unge under 18 år?
Hvad med frivillig udelukkelse fra fællesskabet?
Vil det ikke være rimeligt at forholde sig til de forskellige grader af udelukkelse fra fællesskabet?
Sådan kunne jeg egentlig blive ved med at stille relevante spørgsmål, som jeg faktisk mener at arbejdsgruppen på en ganske udmærket måde har bearbejdet og er kommet med udspil til, udspil som jeg synes vi bør drøfte.
Det vil vi godt have mulighed for i Socialdemokratiet.
Men der var én ting, der undrede mig i dag, for sådan som jeg hørte ministerens svar, var det også i relation til arbejdsgruppens arbejde, og det var sendt i høring.
Men når jeg nu har sagt, at vi godt fra Socialdemokratiets side vil have en samlet drøftelse, ligger der selvfølgelig en klar forventning om, at vi fra justitsministeren også kan få en afklaring af, få løftet sløret her allerede i aften for, hvornår der kommer et udspil fra justitsministeren. Det må være naturligt, når der ligger et sådant udspil fra et udvalg, der har arbejdet, at vi også kan forvente at se et udspil fra regeringen.
Det er den mest saglige måde at arbejde med det på.
Jeg kan i øvrigt sige, at Det Radikale Venstre ikke har mulighed for at være her i aften, men at de deler de faldne bemærkninger her.
Per Dalgaard (DF), 2002-02-07:
Når der i B 42 tales om anbringelse af fængslede i enrum, ved vi, at en hel del af dem, der sidder i enrum, selv har bedt om det.
Måske kan det skyldes chikane fra de stærke fangers side eller måske personlige årsager.
En anden gruppe af disse specielt anbragte personer er faktisk selv ude om det.
Optræden af en sådan karakter kan selvfølgelig ikke accepteres blandt de indsatte, så derfor er der det begreb, der hedder enrumsanbringelse.
Ligeledes bliver man i de tilfælde, hvor den indsatte ofte synes, det er smart at flygte, nødt til at anbringe en sådan person i enrum.
At Enhedslisten sammen med foreløbig Socialdemokratiet - og også De Radikale, kan jeg forstå - også i det her tilfælde har så fantastisk megen opmærksomhed rettet mod de kriminelle, kan vi jo kun tage til efterretning.
Men det er der jo faktisk ikke noget nyt i.
Og det er selvfølgelig noget rent sludder.
I mange fængsler i dag er det de stærke fanger, der styrer det lille show dér, uden at der egentlig er mulighed for at gribe ind. Og må jeg lige minde om, at de, der er i fængsel, jo ikke er der for sjovs skyld, de har rent faktisk forbrudt sig mod nogle regler i samfundet, nogle regler, som alle vi andre lovlydige borgere lever efter hver eneste dag, men som de her personer ikke finder det betimeligt at leve under.
Så at oprette en domstol i fængslet for at tage vare på delelementer af en straf finder vi i Dansk Folkeparti helt ude i skoven.
Og det kan vi selvfølgelig ikke være med til at støtte.
Carina Christensen (KF), 2002-02-07:
Da Det Konservative Folkepartis ordfører, hr. Helge Adam Møller, er forhindret i at være til stede, skal jeg kort sige følgende: Det Konservative Folkeparti er imod dette forslag.
De fanger, der anbringes i enrum, eller for at bruge den korrekte betegnelse, udelukkes fra fællesskabet i fængslet eller arresthuset,
Allerede i dag er der mulighed for at anke en eventuel udelukkelse fra fællesskabet, hvis man synes den er urimelig.
Den kan ankes ikke alene til Direktoratet for Kriminalforsorgen, men også til Ombudsmanden.
Jeg finder ingen grund til eller behov for, at disse sager også skulle belaste de danske domstole, tværtimod.
Vi afviser altså beslutningsforslaget.
Anne Baastrup (SF), 2002-02-07:
Jeg tror, at hr. Per Dalgaard har brug for, at vi i Retsudvalget tager på besøg i fængsler.
Den beskrivelse af verden, som hr. Per Dalgaard kom med, er i mine øjne forældet. Under straffuldbyrdelseslovdiskussionen havde vi en del diskussioner om, hvorvidt vi kunne få regeringspartierne overtalt til at indføre domstolsprøvelse af denne her karakter, som Enhedslisten nu foreslår.
SF støttede forslaget.
Vi stillede vist ændringsforslag om det, tror jeg, og vi finder stadig væk, at der er et relativt stort problem.
Det er jo ikke tilfældige enrumsanbringelser, der tales om, det er jo 3-6 måneder og derover.
Vi har i forskellige sammenhænge hørt om en enkelt, der har siddet enrumsanbragt i 3 år og 10 måneder.
Til orientering for ordførerne, som har afvist det her forslag, kan jeg sige, at jeg personlig har fået en lang række henvendelser fra ansatte i kriminalforsorgsinstitutionerne, der er vidende om denne her person, der sidder så lang tid, og som er meget, meget utilfredse med den behandling, han udsættes for.
Så det er ikke blot indsatte, der beklager sig over det, det er også ansatte, fordi de kan se, at det pågældende menneske er ved at bryde sammen.
Og hvad sker der?
På et eller andet tidspunkt kommer de ud igen, nedbrudte, og hvad er der så af mulighed for at undgå fremtidig kriminalitet?
For hvis man gør det, forhindrer man fremtidige ofre.
Det er SF's politik.
Det er ikke Dansk Folkepartis politik.
Det er Dansk Folkeparti ligeglade med.
Men sådan er det jo så forskelligt, det er jo derfor, vi er medlem af forskellige partier, bl.a. SF støtter forslaget og synes, at det er en god idé, Socialdemokratiet er kommet med, og vi tager denne her rapport til en grundig behandling i Retsudvalget.
Inge-Lene Ebdrup (V), 2002-02-07:
Da Venstres ordfører på området ikke kan være til stede i dag, skal jeg på Venstres vegne motivere et afslag af det fremsatte beslutningsforslag.
Allerede inden den dømte har gjort sig fortjent til at afsone en straf, er der brugt mange ressourcer hos domstole og politi.
Der er i forvejen trængsel og ventetid hos domstolene i forbindelse med berammelse af nye sager.
Også den nye fuldbyrdelseslov, som trådte i kraft den 1. juli 2001, var vi fra Venstres side imod
, fordi den også giver et øget pres på domstolenes arbejdsbyrde.
Derfor kan Venstre naturligvis heller ikke støtte dette beslutningsforslag.
Vil man undgå at blive enrumsanbragt, har man to muligheder: For det første kan man lade være med at begå kriminalitet og derved undgå at komme i fængsel.
For det andet kan man, hvis man kommer i fængsel, opføre sig ordentligt, således at man undgår at blive enrumsanbragt. Enrumsanbringelse er et disciplinærmiddel, som skal sikre, at der opretholdes ro og sikkerhed i Kriminalforsorgens institutioner.
Det vil altid være en skønsmæssig vurdering, som ligger til grund for en afgørelse om enrumsanbringelse.
Dette skøn kan ikke udøves af domstolene.
De har ikke samme indgående kendskab til livet i en afsoningsanstalt.
En enrumsanbringelse er en fremadrettet foranstaltning, som skal skabe ro inden for murene eller forhindre flugt.
Foranstaltningen behøver ikke løbe længere, end den indsatte selv giver anledning til.
Hvis de indsatte havde udvist samme retfærdighedssans i tilværelsen før dommen, som de pludselig besidder, når de kommer i fængsel, var de jo slet ikke havnet i den situation, som gav anledning til enrumsanbringelsen.
Venstre vil hellere bruge ressourcer på, at folk får en retfærdig rettergang og en retfærdig dom - ikke på, at utilpassede til stadighed skal kunne drive gæk med samfundet.
Derfor stemmer Venstre imod beslutningsforslaget.
Martin Lidegaard (RV), 2002-02-07:
Nu er det jo spørgsmål til hr. Jacob Buksti, det drejer sig om her.
Jeg blev da også glædeligt overrasket over den formulering og den stærke kritik, der blev udtalt om motorvejsstrækningen Herning-Vejle, men som, så vidt jeg har forstået, Socialdemokratiet har tænkt sig at stemme for og endda har fremmet ved at indgå forlig med regeringen om det.
Det var ikke Socialdemokratiet, men derimod Det Radikale Venstre, der sikrede, at der overhovedet blev noget jernbane i sidste uges forlig.
Og så vil jeg sige til hr. Kaj Ikast, at jeg glæder mig umådeligt over viljen til de brede forlig.
Der skal ikke majoriseres, vi skal have brede flertal.
Det tilsagn vil vi huske, og det ser vi frem til.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2002-02-07:
Jeg bliver nødt til at insistere på at få et svar.
Men vi taler om 1 mia. kr.
De 250 mio. kr. går fra uddannelsessystemet selv.
Er Dansk Folkeparti med til det, eller er Dansk Folkeparti ikke med til det?
Aage Frandsen (SF), 2002-02-07:
Jeg kunne ikke drømme om at friste Dansk Folkeparti til at træde ud af et forlig, for sådan noget må man ikke gøre.
Forlig er forlig, og dem skal man holde
, ligesom et ord er et ord, og ord skal man holde, og hvis ikke man gør det, fortjener man ikke en lang tilværelse herinde i Folketinget. Så det er noget af det allervigtigste.
Det var ikke det.
Jeg forstår det sådan, at Dansk Folkeparti selvfølgelig har en finanslovaftale, man har et forlig omkring en lovgivning, omkring de her ting, hvor det også ligger, at f.eks. den fri ungdomsuddannelse lukker, og Dansk Folkeparti ønsker ændringer i det, der ligger i det lovforslag.
Men fru Louise Frevert er bundet til Venstre/De Konservative og kan ikke lave aftaler med andre end dem.
Og det er helt fair.
Marianne Jelved (RV), 2002-02-07:
På hvilket grundlag kan fru Gitte Lillelund Bech garantere, at de unge, der i dag er gået igennem FUU og ind på en traditionel ungdomsuddannelse, også ville have gjort det uden FUU-deltagelse?
SR-regeringen havde som målsætning, at 95 pct. af de unge skulle have en kompetencegivende uddannelse.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2002-02-07:
Fru Gitte Lillelund Bech svarede ikke på anden afdeling af mit spørgsmål, så det vil jeg stille igen.
Det er da en underlig systemtænkning fra regeringen.
Der er en række minoriteter, der rammes, når tre fjerdedele af daghøjskolerne lukker.
Det er primært de handicappede, de tosprogede, de arbejdsløse og de unge, der aldrig kom i gang med en uddannelse.
Det er de fire grupper, vi taler om.
Det er de fire grupper, det går hårdest ud over.
Det er grupper, som man ikke bare kan proppe ind i det gængse uddannelsessystem.
Jeg vil gerne spørge Venstre, hvad Venstre vil gøre for at sikre, at de her fire grupper kommer ind og får en uddannelse et eller andet sted, når al erfaring viser, at de ikke bare kan proppes ind i det traditionelle uddannelsessystem.
Thomas Adelskov (S), 2002-02-07:
Sidste år, da der blev diskuteret fri ungdomsuddannelse, sagde Venstre, at de ville ændre den.
I dag er ændring lig med lukning.
Nu siger Venstres ordfører, at man har tænkt sig at gennemføre ændringer på AMU-centrene og på de tekniske skoler.
Budskabet fra mig her i dag til de uddannelsesinstitutioner er: Vogt jer, pas på.
Når Venstre ændrer, er det som regel lig med ulykker. Jeg vil nu prøve at få Venstres ordfører til at forholde sig i en helt anden boldgade.
Det er ikke, fordi jeg, når det drejer sig om aftenskoleundervisningen, vil forsøge at tale til fru Gitte Lillelund Bechs hjerte og prøve at give nogle eksempler på, hvordan ganske almindelige mennesker får forringet deres forhold og skal betale langt højere afgifter, hvis de ønsker at tage noget ekstra undervisning.
Derimod vil jeg spørge til nogle af fru Gitte Lillelund Bechs bemærkninger i ordførertalen, der netop gik på det regionale, for er det ikke sådan, at i kraft af at man forhøjer brugerbetalingen så drastisk, som forslaget her lægger op til, på selve den folkeoplysende undervisning, vil det betyde, at der vil være færre kursister? Færre kursister betyder nedlæggelser af forskellige hold og dermed af de hold, som jo primært vil være ude i yderområderne, da man i storbyerne sagtens kan samle det nødvendige antal til et hold.
Vil det ikke betyde lukning af aftenskoler og nedlæggelse af hold i yderområderne?
Gitte Lillelund Bech (V), 2002-02-07:
Til hr. Aage Frandsen vil jeg alene sige, at størstedelen af de unge, jeg har mødt, og som har gået på den fri ungdomsuddannelse, er efterfølgende gået i gang med at tage HF eller en anden ungdomsuddannelse.
Derfor mener jeg faktisk, det er at rutte med statens midler, hvis det er sådan, at man først tager en fri ungdomsuddannelse og derefter tager en anden ungdomsuddannelse.
Det kan efter min opfattelse ikke være meningen.
Så vil jeg gøre fru Anne Baastrup opmærksom på, at fru Anne Baastrup har altså ikke stillet det samme spørgsmål tre gange i træk.
Det sidste var en tredje formulering af noget, som måske kunne tyde på at være det samme.
Første gang spurgte fru Anne Baastrup mig, hvad vi ville gøre med de unge, som havde indgået en uddannelsesaftale inden den 1. februar, og så svarede jeg højt og klart: Jamen så har de jo ikke noget problem, de har jo en uddannelsesaftale.
Nu spørger fru Anne Baastrup, om den 1. februar ikke ligger bagud i forhold til i dag, som er den 7. februar, og der må jeg jo svare klart: Jo.
Og endelig til hr. Carsten Hansen
: Med hensyn til indholdssiden og økonomisiden er det meget, meget væsentligt for mig at pointere, at de to ting hænger sammen.
Det, der skete med VEU-reformen, hvor den daværende regering forhandlede en voksen- og efteruddannelsesreform igennem sammen med venstrefløjen og Centrum-Demokraterne, var, at da blev vi ikke involveret, selv om indholdssiden blev ændret. Derved havde det også indflydelse på, hvad det var for nogle kursister, der kom ind via finansieringssiden. Jeg vil så i øvrigt godt gøre hr. Carsten Hansen opmærksom på, at jeg aldrig nogen sinde har været suppleant i Folketinget.
Jeg har haft min egen plads.
Det er bare til orientering.
Endelig nævnte hr. Carsten Hansen, at han aldrig havde råbt forligsbrud fra denne talerstol.
Det har jeg nu godt nok hørt utallige gange, når vi har diskuteret modersmålsundervisning, men det kan være, at hr. Carsten Hansen ikke kan huske det selv.
Carsten Hansen (S), 2002-02-07:
Jeg vil nu gerne bede om at blive kaldt hr. Carsten Hansen, men o.k. Det er angående forliget.
Jeg erkender, at på indholdssiden var der ikke noget forlig.
Vi har ændret indholdssiden flere gange, men vi har ikke ændret finansieringen og kvoteordningen, uden at forligskredsen har været med.
Hver eneste gang vi har lavet forbedringer og ændret kvotesiden eller finansieringen, har vi været samlet i forligskredsen, også før fru Gitte Lillelund Bech blev suppleant i Folketinget.
Jeg vil gerne spørge, om det ikke bekymrer Venstre, at man på den måde forringer arbejdsvilkårene her i Folketinget.
Det bekymrer i hvert fald os i Socialdemokratiet, og jeg har aldrig nogen sinde råbt forligsbrud på nogen andre områder end her.
Det er i hvert fald første gang, jeg har opdaget det.
Det er da bekymrende, at vælgerne ikke ved, hvad de har stemt for, må jeg sige til fru Gitte Lillelund Bech.
Anne Baastrup (SF), 2002-02-07:
Nu er det så tredje gang, fru Gitte Lillelund Bech får
dette spørgsmål, og nu vil jeg gerne have et svar. Er fru Gitte Lillelund Bech ikke enig i, at dette lovforslag har tilbagevirkende kraft?
Det sker den 1. februar, så er det ikke lovgivning med tilbagevirkende kraft?
Nu vil jeg bare have et ja, og er det i øvrigt i overensstemmelse med Venstres retspolitik, når vi beskæftiger os med ting i Retsudvalget?
Så vil jeg godt have et andet klart svar: Har Venstre et mål for, hvor mange unge der skal ind i en ungdomsuddannelse?
Jeg ved, svaret er nej.
Aage Frandsen (SF), 2002-02-07:
Jeg ved ikke, hvor mange af de unge, der har været igennem FUU'en, fru Lillelund Bech har mødt, men det lyder, som om det ingen er overhovedet.
Jamen produktionsskolen er jo fødestedet.
Den er begyndelsen til en fri ungdomsuddannelse, det er jo det, den bl.a. bruges til.
Den bruges også til andet, men den bruges bl.a. til det.
Med hensyn til, hvad der blev sagt før valget, brugte fru Lillelund Bech det udtryk, at den ikke fungerede på den rigtige måde.
Men det må jo så betyde, at man vil lave den om, og man fremsatte jo også et beslutningsforslag om at stramme den op.
Det var godt nok et beslutningsforslag, der kvalitetsmæssigt var så elendigt, at det må være skrevet i et frikvarter, men der stod, at man ville stramme op, der stod ikke noget om, at den skulle nedlægges. Der er altså noget med, at man skal sige det samme før og efter et valg, hvis man skal være troværdig, i hvert fald over for os andre herinde.
Men man kan tilsyneladende godt bilde vælgerne en hel masse ind.
Gitte Lillelund Bech (V), 2002-02-07:
Fru Rosenkrantz-Theil spørger, hvad vi vil gøre, og det er der flere andre der har interesseret sig for: Hvad sker der med restgruppen, og hvad kan man gøre for restgruppen?
Der findes altså allerede i dag tilbud til restgruppen.
Vi har produktionsskolerne, vi har EGU, altså erhvervsgrunduddannelsen, og vi har EOD-delkompetenceforløb, hvor man kan strikke et forløb sammen, som lige netop imødekommer det, som fru Marianne Jelved nævner, nemlig den boglige del kombineret med den praktiske del.
De tilbud findes i dag.
Set med Venstres øjne er det vejledningen, der er problemet, og så kan jeg jo svare på fru Rosenkrantz-Theils andet spørgsmål: Hvorfor er der ikke sat nogen penge af til vejledning på finansloven?
Det skyldes simpelt hen, at for et halvt års tid siden barslede Undervisningsministeriet med en rapport, der handlede om tværsektoriel vejledning, og her er der rent faktisk et forslag til, hvordan man styrker vejledningsstrukturen - dels fra folkeskolen og videre ind i ungdomsuddannelsessystemet, dels fra ungdomsuddannelsessystemet og videre ind i det videregående uddannelsessystem.
Det er faktisk også et svar til fru Bodil Kornbek, og jeg vil opfordre de to ordførere til at læse denne vejledningsrapport.
Så vil de kunne se, hvorledes man kan stramme op på vejledningen og forbedre vejledningssystemet, uden at det koster en krone.
Bodil Kornbek (KRF), 2002-02-07:
Det var da dejligt at få læst lidt op af evalueringen, for man kan læse den på mange måder, og jeg tror ikke, at jeg læser den som fru Marianne Jelved.
Så må jeg sige til fru Gitte Lillelund Bech: Jeg synes, den fri ungdomsuddannelse er en succes, en enorm stor succes.
Der er jo tale om adskillige unge, der ikke bare er kasserbare i et ordinært uddannelsessystem.
Den fri ungdomsuddannelse fremkom bl.a. på baggrund af et stort frafald på ungdomsuddannelserne, og det vil jo ikke blive mindre nu, selv om man tror, man bare kan proppe nogle unge ind i uddannelsessystemet, og tænker, at det går nok.
Det gør det nemlig ikke, så mit spørgsmål til Venstre er: Har Venstre en handlingsplan for de unge, som ikke kan og ej heller magter at gå i gang med en ordinær ungdomsuddannelse?
Hvad skal de nu gøre?
Med hensyn til vejledere taler vi altså om unge, der starter på en uddannelse, og som har et enormt behov for at blive vejledt.
Vil man give ressourcer til ekstra vejledning
på ungdomsuddannelserne, for at de kan blive hjulpet?
Det synes jeg kunne være interessant at vide.