runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Villy Søvndal (SF), 1999-01-20:
Jeg bad om en kort bemærkning, fordi fru Elisabeth Arnold tegnede et meget positivt billede af den europæiske udvikling og - forekommer det mig - et fortegnet billede, altså et billede af NATO som det arrangement, der beskytter freden, og hvor gamle fjender er på vej ind.
Og jeg vil spørge fru Elisabeth Arnold, om man ikke kunne tegne et billede af Europa, hvor der er stigende modsætninger og faretruende modsætningsforhold, og hvor Rusland i stigende grad er isoleret.
Vi ser det i FN, og vi ser det i en række andre arrangementer.
Er det virkelig et rigtigt Europabillede, at vi er på vej mod konsensus med NATO og Vesteuropa som den styrende kraft, der styrer uden om konflikterne?
Og det forudsætter vel også nogle diskussioner, når man giver denne meget positive vurdering af NATO, og derfor vil jeg også spørge den radikale ordfører: Hvordan forholder man sig til de nye meldinger fra NATO om out of area-aktioner, aktioner i hele verden?
Og hvor ligger De Radikale med hensyn til armbøjningen mellem FN og NATO?
Arne Melchior (CD), 1999-01-20:
Ja, således kan alt jo ende i fryd og gammen, og det er jo ganske dejligt, men for at fru Elisabeth Arnold ikke skal være i tvivl, vil jeg sige, at jeg har ikke sagt, at jeg er fuldstændig enig med udenrigsministeren.
Det har jeg faktisk ikke sagt noget om, så det må jeg nærlæse talen for at kunne udtale mig om.
Men jeg understregede i min ordførertale, at intet af det, som udenrigsministeren gentog fra sin tale, nemlig at der ikke er noget alternativ til NATO, og at vi ikke skal have en Europahær - hvorom CD gennem min mund sagde at vi var enige - intet af det hindrer, at vi kan deltage som fuldt ansvarlige medlemmer af WEU.
Det var det, jeg sagde.
Skriv det op!
Så gjorde fru Pernille Frahm mig opmærksom på, at WEU ikke er nævnt i vedtagelsesforslagets tekst, men det er den faktisk i forespørgslens tekst, og derfor er der ingen tvivl om, at vedtagelsen selvfølgelig forholder sig til forespørgslen, og at det er de emner, der belyses på den måde, som det sker på.
Og så er jeg blevet gjort opmærksom på, at der i vedtagelsen står, at det skal ske inden for en NATO-ramme.
Jamen det er da klart.
Jeg har da ikke tænkt mig, at WEU skal undsige NATO eller stå uden for en NATO-ramme, men WEU skal være det ene af NATO's ben og et kæmpeben, og det er helt o.k. Den er mægtig.
Det tegner godt, det her.
Jacob Buksti (S), 1999-01-20:
For en ordens skyld vil jeg bare sige til hr. Arne Melchior, at jeg er også særdeles glad for det forslag til vedtagelse, vi vedtager i dag, og at jeg er helt overbevist om, at jeg læser det fuldstændig, som de 98 pct. af befolkningen gør.
Pernille Frahm (SF), 1999-01-20:
Hr. Arne Melchior talte så begejstret om den folkeafstemning, der skulle komme, men er hr. Arne Melchior opmærksom på, at WEU slet ikke er omtalt i forslaget til vedtagelse, og at WEU formentlig kommer til at spille en mindre og mindre rolle i den kommende europæiske sikkerhedsarkitektur?
Og sådan som det tegner sig nu, ser det ud til, at man vil prøve at snige sig uden om forbeholdet ved at få den europæiske sikkerhedspolitiske arkitektur til at handle om noget helt andet end det, man juridisk bandt det politiske forbehold op på, nemlig på WEU.
Politisk handlede det jo om, at Danmark ikke skulle deltage i et europæisk forsvarssamarbejde, men juridisk har man fået det til at handle om noget andet, og det giver nogle problemer, som gør, at hr. Arne Melchior måske slet ikke behøver at få den folkeafstemning, for det ser ud til, at man kan gøre, næsten hvad man vil, hvis man holder sig strengt juridisk til teksterne og nægter at forholde sig politisk til dem.
Elisabeth Arnold (RV), 1999-01-20:
Som medforslagsstiller til det forslag til vedtagelse, der er fremsat, fik også jeg visse tvivl, da jeg hørte hr. Arne Melchiors udlægning af teksten, f.eks. at EU nu kan udfylde sin rolle på den internationale scene, og at det blev brugt som et afsæt til at beskrive, hvordan der nu rigtig skulle oprustes i EU, og at sige, at det her er en forsvarsdiskussion, at det er det, det handler om.
Heldigvis kom hr. Arne Melchior 2 minutter senere med en stor tillidserklæring til udenrigsministeren, idet han var fuldstændig enig i hans tale og helt enig i hans udsagn om, at der kommer ingen Europahær, og at Danmarks forsvar ligger solidt forankret i NATO.
Så åndede jeg lettet op og tænkte
: Jamen det er jo det, vi er enige om.
Og det er så det, jeg gerne vil have bekræftet af hr. Arne Melchior: at det er udenrigsministerens tale, der gælder, og ikke den udlægning, som hr. Arne Melchior kom med i første omgang.
Arne Melchior (CD), 1999-01-20:
Jeg kan berolige hr. Jacob Buksti: Mit blodtryk har det glimrende.
Det bliver jævnligt målt, og jeg kan konkurrere med hr. Buksti på det område.
I øvrigt var det jo dejligt, at hr. Buksti sagde, at han er enig med mig.
Det er da dejligt.
Jeg læser også hans tale således, at den understøtter min tolkning.
Læs min tale, og bliv bagefter klar over, at hr. Buksti sagde, at han er enig med mig!
Så er der jo netop banet vej
for nogle gode forsvarsforligsforhandlinger, vil jeg sige til hr. Thulesen
Og jeg skal gentage, at det ikke forpligter at stille en forespørgsel samlet, men at det forpligter at fremsætte et forslag til vedtagelse samlet.
Og dér må jeg sige, at så uenig jeg end er med hr. Keld Albrechtsen i sikkerheds- og forsvarsspørgsmål, er jeg enig, hvad angår læsningen af teksten i forslaget, det, som hr. Albrechtsen kaldte almindelig dansk læsning: Dér læser jeg den, ligesom hr. Albrechtsen læser den, og som jeg er sikker på at 98 ud af 100 voksne mennesker, der læser den tekst, vil læse den og forstå den.
Så vil jeg sige, at jeg har ikke antydet, at der er uenighed mellem udenrigsministeren og hr. Buksti.
Det har jeg ikke antydet.
Det er der andre der har gjort tidligere i debatten, men det har jeg ikke gjort.
Nu har jeg svaret hr. Thulesen Dahl, hr. Albrechtsen og hr. Buksti, og jeg har ikke mere at sige, men vil blot gentage, at jeg er ganske glad for den tekst, vi vedtager i dag.
Og den vil man høre mere om, for den kommer selvfølgelig til at forpligte dem, der har fremsat forslaget og stemmer for det, og det har da lov til at stemme mig til glæde, når jeg ønsker, at Europa ikke skal være med på en lytter, men skal være med helhjertet og forsvarligt, om jeg så må sige.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-01-20:
Også jeg synes jo, det pudsigt, så mange fortolkninger der efterhånden er kommet af det forslag til vedtagelse, som regeringspartierne og V og K samt CD har fremsat.
Men jeg skal sige, at vi såmænd var tæt på at ville stemme for forslaget, men nu er ganske trygge ved, at vi undlader, for dermed markerer vi jo også det, som hr. Arne Melchior ikke må have hørt på sin vej herop til talerstolen, fordi han kom umiddelbart efter min ordførertale, nemlig at vi faktisk anerkender nogle af de tanker, der er om at betone vigtigheden af, at forsvarssamarbejdet finder sted i NATO-regi og ikke i selvstændigt EU-regi.
Og de ting, som er blevet bekræftet af andre, og som vi har anerkendt vigtigheden af, forsøger hr. Arne Melchior at skabe lidt tvivl om, og det synes jeg selvfølgelig er synd, men det begrunder jo så, hvorfor vi undlader at stemme til det forslag, som hr. Arne Melchior er medforslagsstiller til.
, at jeg kan ikke forstå hr. Arne Melchiors ræsonnement med hensyn til de kommende forsvarsforhandlinger.
Hvordan hr. Arne Melchior kan få f.eks. min ordførertale til at give nogen som helst ræson i forbindelse med de kommende forsvarsforhandlinger, forstår jeg simpelt hen ikke, men måske hr. Arne Melchior vil berige os lidt med, hvordan han kan få skabt den sammenhæng.
Henrik Dam Kristensen (S), 1999-01-20:
Nu er det jo sådan, at man kan have omsorg for Pernilles far og Susannes mor på mange forskellige måder.
Det, jeg nærmest hører her,
er, at hr. Brian Mikkelsen ikke har omsorg for, at Pernilles mor og Susannes far ikke skal risikere at få ondt i maven af at gå hen og betale for et måltid mad.
Men her er der så en situation, som i øvrigt også forbavser mig i forhold til den politik, der normalt er kendetegnende for de to partier.
Her er der nu altså en situation, hvor der tilsyneladende er nogle, som går efter at sige: Når det er frivillige, så skal der være mere lempelige vilkår.
Der skal altså være en unfair konkurrence.
Blot fordi det er en frivillig organisation, så skal de have lov til at have en unfair konkurrence i forhold til den grillbar, der ligger henne om hjørnet.
Hvis det er det, der er meningen,
så er det selvfølgelig fair nok, men så synes jeg også, man skal sige dét i sin argumentation.
Eller også må det andet jo være, at man ønsker, at vi skal gå væk fra så høj en sikkerhedsstatus som overhovedet muligt.
Så sig dog også dét ærligt, hvis man ikke ønsker den unfair konkurrence.
Jeg vil gerne sige i forhold til frivillig arbejdskraft
- det er et svar både til hr. Kristian Jensen og også til hr. Svend Heiselberg - at jeg sagde indledningsvis, at der er jo forskel på de forskellige typer fødevarer, vi har.
Hvis man har en kiosk, hvor der ikke er så stort et udbud, hvor risikoen ikke er så stor - røde pølser, hvad ved jeg - ja, så kan vi håndtere det på én måde.
Men hvis man går ud og skal tilvirke fødevarer, hvor vi ved, at der notorisk er en ret stor risiko, og hvor vi har erfaring for, at vi ofte kan få problemer for dem, som kommer og køber, ja, så skal der også være så høj en sikkerhed og standard som overhovedet muligt.
Pernille Frahm (SF), 1999-01-20:
»Er det statsministerens opfattelse, at en svækket Kommission vil være i stand til at videreføre udvidelsesprojektet og »Agenda 2000«?«
Kristian Jensen (V), 1999-01-20:
Spørgsmålet er ikke blot, om de er fornuftige; spørgsmålet er, om de i det hele taget er rimelige.
Jeg vil gerne have en bekræftelse på, om bestemmelserne også omfatter de her tilfælde.
Pia Gjellerup (S), 1999-01-20:
Jeg har allerede tidligere henvist til, at der var konkrete regler, som blev fastsat under de mange drøftelser, vi naturligvis havde efter »Scandinavian Star«-katastrofen.
Der kunne jeg henvise til, at der såvel i eftersommeren - hvad jeg også har nævnt - som formentlig i december har været kontrolbesøg på den pågældende færgerute, og at man har fundet, at der var en meget god overensstemmelse, sådan som jeg er blevet meget kortfattet orienteret om det på baggrund af de meldinger, der er kommet i løbet af mandag og tirsdag i denne uge, og at tingene bevægede sig på en fin måde i forhold til de regler, der er opstillet.
Søren Søndergaard (EL), 1999-01-20:
Jeg vil sige til erhvervsministeren: Jeg forstår simpelt hen ikke, hvordan sprogkravet kan kollidere med princippet om arbejdskraftens fri bevægelighed.
Altså, der må da komme al den arbejdskraft fra alle steder i Europa, i EU, på den færge, der overhovedet ønskes.
De kan komme fra Spanien, de kan komme fra Portugal, de kan komme fra Grækenland, de kan komme fra Tyskland, det er slet ikke noget problem.
Der er bare ét krav, og det er, at de skal kunne tale et af de skandinaviske sprog.
Hvad har det med arbejdskraftens fri bevægelighed at gøre?
Hvad bliver det næste?
At man ikke kan ansætte en kaptajn, hvor man kræver kaptajnuddannelse, fordi så kan ufaglærte i Tyskland ikke få jobbet?
Eller at man ikke kan ansætte en engelsklærer og stille krav om, at vedkommende skal tale engelsk, eller en dansklærer og stille krav om, at vedkommende skal tale dansk?
Jeg forstår det simpelt hen ikke.
Det må da være et elementært krav, der intet har med arbejdskraftens fri bevægelighed at gøre, at de folk, der er på skibet, kan opfylde den opgave, de har på skibet, bl.a. at fungere som sikkerhedspersonel i forbindelse med en ulykke. Så kunne ministeren ikke prøve at forklare mig, hvordan arbejdskraftens fri bevægelighed har noget som helst med sprogkravet at gøre?
Pia Gjellerup (S), 1999-01-20:
Jeg tror, at spørgerens eksemplificering med al ønskelig tydelighed viste, at det vil være meget vanskeligt at gøre hr. Søren Søndergaard bevidst om endsige bare have forståelse for, hvad der kan være i en sådan kollision.
Og her vil man, når der er korrespondance, i dette tilfælde sejlads, mellem forskellige lande med endog særdeles forskellige sprog, kunne komme i situationer, hvor ingen ville kunne opfylde nogen rimelige sikkerhedskrav om bord, hvis vi ikke var lydhøre over for kritik og var i stand til også på en fleksibel måde at få tilpasset vores regler til hinanden, på en fleksibel måde at få opfyldt sprogkravene i forhold til de konkrete personer.
Der vil simpelt hen være yderst få mennesker, som vil kunne løse nogen som helst af de sikkerhedsopgaver, vi ønsker.
Og det er jo i hvert fald ikke at sikre den optimale sikkerhed.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-01-20:
»Vil statsministeren garantere, at det vil være regeringens holdning, at der skal gå mindst et år fra en lov om folkeafstemning om dansk tilslutning til euroen fremsættes i Folketinget, og til folkeafstemningen afholdes?«
Skriftlig begrundelse
Den socialdemokratiske EU-ordfører Jacob Buksti mener, at en folkeafstemning om dansk tilslutning til den fælles mønt skal komme, når man kan få et ja.
En sådan garanti kan gå ud på, at regeringen forpligter sig til at sikre, at der skal gå mindst et år fra en lov om folkeafstemningen fremsættes og til den holdes.
Enhedslisten ønsker naturligvis ikke nogen folkeafstemning om euroen, det spørgsmål blev jo afgjort af vælgerne i 1993.
Men regeringen ønsker en folkeafstemning, det står jo klart, og forskellige ministre har med deres udtalelser skabt usikkerhed om regeringens tidsplan. Derfor ønsker vi at få et tilsagn fra regeringens side om, at der ikke vil blive en kupagtig fremgangsmåde, hvor regeringen pludselig som et lyn fra en klar himmel udskriver en folkeafstemning med meget kort frist på et tidspunkt, som regeringen selv tror er gunstigt for regeringens holdning.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 1999-01-20:
Jeg kan sige til hr. Keld Albrechtsen, at der er hverken nogen tidsplan eller noget kup.
Der er noget helt andet, hr. Keld Albrechtsen: Der er en meget, meget stærk interesse i, at vi får en så grundig, grundig, grundig debat om euroen og konsekvenserne for bl.a. Danmark som muligt.
En folkeafstemning om spørgsmålet skal ikke komme, før vi med sindsro kan sige, at den danske befolkning er velunderrettet, og at hver vælger har haft reelle muligheder for at sætte sig ind i, hvad det betyder for Danmark.
Og det er det, der nu er behov for at informere om.
Jeg glæder mig over, at debatten allerede er i fuld sving.
Det er et sundhedstegn for demokratiet og helt i overensstemmelse med regeringens ønsker.
Lad nu debatten blomstre fordomsfrit med alle nuancer både for og imod; det skal vi give os rigtig, rigtig god tid til.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-01-20:
Jeg må sige, jeg synes, at statsministeren snakker uden om spørgsmålet.
Det, vi ønsker, og som jeg vil spørge statsministeren, om ikke vi kan få et tilsagn om, er, at vi får en aftale ligesom den, statsministeren og regeringen indgik med Folketingets partier forud for Amsterdamafstemningen, hvor vi, modstandere og tilhængere, blev enige om en tidsplan, som sikrede en fair og demokratisk fremgangsmåde, og som sikrede, at der gik mange måneder, fra lovforslaget, dengang om Amsterdamtraktaten, blev fremsat i Folketinget, til vi fik folkeafstemningen.
Kunne vi ikke få et tilsagn fra statsministeren om, at regeringen vil vælge samme fremgangsmåde også i den her runde?
Udenrigsministeren har jo i udtalelser i Politiken lagt op til, at folkeafstemningen kan komme allerede til næste år.
Derfor kan statsministeren da ikke fortænke os i, at vi bliver bekymrede for, om regeringen har en sådan kupagtig fremgangsmåde liggende i sine planer.
Og vi bliver endnu mere betænkelige, når statsministeren så svarer udenom her i spørgetiden.
Pernille Frahm (SF), 1999-01-20:
Jeg deler helt statsministerens ønske om at få en grundig og uvildig debat; jeg håber sandelig også, at vi får ordentlig tid, hvis det skulle være sådan, at vi skal til at diskutere det her.
Jeg vil gerne spørge: Hvis statsministeren virkelig nærer ønske om, at vi får en grundig debat om det her, hvorfor har statsministeren så afvist forslag om, at man skulle have en uvildig undersøgelse af konsekvenserne af et eventuelt medlemskab af ØMU'ens tredje fase?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-01-20:
Også Dansk Folkeparti deler til fulde statsministerens tanke om, at vi skal have en grundig debat.
Og vi er fuldstændig overbeviste om og trygge ved, at når vi har haft en sådan god, grundig debat, vil danskerne selvfølgelig også beholde kronen og ikke udskifte den med EU's enhedsvaluta.
Jeg vil så gerne spørge om to ting.
For det første: Hvad har statsministeren og regeringen gjort for at leve op til det forslag til vedtagelse, som blev vedtaget med regeringens egne stemmer - jeg tror, det var den 8. december sidste år - hvoraf det fremgår, at regeringen er forpligtet til både at oplyse om fordele og ulemper ved den fælles mønt?
Jeg tænker naturligvis på det sidste.
Jeg har ikke set et eneste eksempel på, at regeringen har gjort noget for at løfte den del af forslaget.
Det andet er naturligvis spørgsmålet, som fru Pernille Frahm også var inde på, nemlig: når regeringen ikke er i stand til at foranledige en sådan nuanceret diskussion omkring eurospørgsmålet, er statsministeren så ikke ved at have den indstilling, at det er nødvendigt, at vi får en uvildig undersøgelse af konsekvenserne af dansk deltagelse, som nogle mennesker uden for centraladministrationen kan foretage?
Poul Nyrup Rasmussen (S), 1999-01-20:
Jeg synes, vi skal gå i gang med debatten.
Vi havde for ikke ret lang tid siden en glimrende debat
her i Folketinget om fordele og ulemper.
Det var jeg så glad for, fordi der havde vi jo lejlighed til at forklare, hvad indholdet er.
Det er jo det, jeg ved, hele Danmark simpelt hen savner, længes efter; alt det andet med tidsplan og procedure og jeg ved ikke hvad, interesserer ikke folk.
Det, der interesserer folk, er en grundig debat om indholdet, og indholdet har faktisk stor betydning for Danmark.
I disse dage er man i de 11 eurolande i gang med nu i praksis at udmønte et fornuftigt samarbejde.
I disse dage ser vi også, at vi har en fornuftig aftale med eurolandene.
Ja, men vi har da en interesse i at sige: Er det nu den aftale, Danmark er bedst tjent med i årene fremover?
Og det synes jeg er et rigtig, rigtig godt spørgsmål.
Vi har for det første haft en debat, som jeg ikke håber er den sidste, men
den første af en lang række af debatter her i salen
For det andet har vi jo i enighed afsat en række midler
til oplysning.
Vi har afsat midler til oplysningsarbejde om euroen, og vi har også afsat midler til Nævnet vedrørende EU-oplysningen, ca. 15 mio. kr. om året i årene 1999-2001 efter vanlige retningslinier, og jeg håber meget, at vi vil se debatten brede sig, i Rådet for Europæisk Politik, her i Folketingssalen og på mangfoldige steder og i stræder, hvor folk kommer, så vi kan få en god og levende debat om indholdet, for det er jo dét, det drejer sig om.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-01-20:
Jeg vil give statsministeren det helt gratis råd, at han måske skal lade være med på befolkningens vegne at afgøre, hvad folk interesserer sig for.
Jeg tror, at der er meget stor interesse for, om der kommer en folkeafstemning, og hvornår den kommer.
Derfor vil jeg godt fuldstændig direkte spørge statsministeren - jeg kan simpelt hen ikke forstå, at statsministeren ikke vil svare på det spørgsmål - om modstandere og tilhængere ikke kan få en aftale med regeringen, ligesom vi havde forud for Amsterdamafstemningen, om, at vi sætter os ned sammen og aftaler en fair og demokratisk fremgangsmåde, en fair og demokratisk tidsplan.
Det er da et rimeligt og beskedent ønske at stille til regeringen, og jeg fatter simpelt hen ikke, at statsministeren svarer uden om.
Jeg fatter heller ikke, at statsministeren ikke vil være med til at nedsætte en uvildig kommission, som kan belyse fordele og ulemper.
Og så vil jeg spørge statsministeren: Har regeringen tænkt sig ligesom under folkeafstemningen om Amsterdamtraktaten at udsende den ene propagandapjece efter den anden på statens regning, på ministeriernes papir, hvor der alene er jaargumenter?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-01-20:
Statsministeren er meget optaget af, hvad befolkningen interesserer sig for, og statsministeren er øjensynlig kommet til den konklusion, at den interesserer sig mere for underholdning end for indhold.
Det er dét, eller i hvert fald et forsøg på det, statsministeren præsterer her i dag.
For statsministeren forholder sig ikke til de spørgsmål, der bliver stillet; derfor må konklusionen jo være, at statsministeren ikke vil svare på de spørgsmål, der bliver stillet.
Men jeg skal gøre endnu et forsøg og så håbe, at statsministeren alligevel vil besinde sig og svare.
Der var 2 klokkeklare spørgsmål.
Det ene var: Hvordan har regeringen levet op til den vedtagelse af 8. december, som blev vedtaget med regeringspartiernes egne stemmer, og hvoraf det klart fremgår, at regeringen skulle oplyse om både fordele og ulemper ved eurosamarbejdet sammenholdt med at stå uden for eurosamarbejdet?
Alle er klar over, at der er fordele og ulemper både ved at være med og ved at være udenfor.
Men regeringen har valgt ensidigt at fokusere på de fordele, der vil være ved at være med og overhovedet ikke fortalt befolkningen om de ulemper, der vil være ved at være med.
Det andet spørgsmål er om den uvildige undersøgelse, som statsministeren desværre heller ikke har forholdt sig til i dag.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 1999-01-20:
Til hr. Thulesen Dahl: Jeg svarede faktisk før på spørgsmålet
om, hvorledes regeringen lever op til vedtagelsen af 8. december
Jeg sagde, vi har haft allerede én debat her i Folketinget om euroen og forholdet til Danmark, herunder har vi, hr. Thulesen Dahl, også diskuteret fordele og ulemper.
Men det er først starten på en livlig og spændende debat.
Dernæst har vi afsat oplysningsmidler - ikke opløsningsmidler - til EU-debatten, som også vil omfatte euroen og dens funktion og betydning i forhold til vores land.
Og dernæst sagde jeg, at jeg håber da, mange, mange flere, eksempelvis også Rådet for Europæisk Politik, vil bidrage, at mangfoldige organisationer vil bidrage, og regeringen vil også bidrage.
Der skal være en stor, blomstrende mangfoldighed af informationer.
Regeringen skal ikke monopolisere.
Men regeringen skal bidrage til debatten, så vi alle sammen bliver lidt klogere.
Pernille Frahm, at jeg synes, det er en dårlig idé at låse debatten inde i et ekspertskab
For det bliver jo konsekvensen, hvis vi nedsætter sådan en uafhængig sag.
Det er jo et politisk spørgsmål, fru Pernille Frahm.
Man må vedstå sig sit ansvar.
Det kan man ikke låse inde i et
ekspertskab
Man må have en fri og åben debat, som ikke skal begraves i tekniske detaljer.
Vi får masser af tekniske detaljer, vi får fra Arbejderbevægelsens Erhvervsråd, vi får fra Dansk Industri, og vi får fra det ene og det andet og det tredje sted, og det er meget fint alt sammen.
Men vi skal ikke låse debatten inde i et tekniker- og juristskab.
Den skal ud og blomstre i den fri luft, fru Pernille Frahm, hvor vi kan prøve hinanden på standpunkter og argumenter for og imod og så til sin tid konkludere.
Til hr. Keld Albrechtsen er svaret enkelt: Det er alt, alt for tidligt at begynde at sætte sig ned og lave en tidsplan.
Først skal vi have debat for og imod og åbent og direkte, og dernæst, meget senere, skal vi begynde at se på tid og tidspunkt og al den slags.
Det er alt for tidligt.
Det svarer til at drage konklusionen, før vi har haft debatten, og det er ikke den rigtige rækkefølge.