Carsten Koch (S), 1999-12-03:
Allerførst en tak til SF for endnu en gang at sætte forebyggelse af selvmord på dagsordenen.
Jeg har efter aftale med SF konstateret, at nærværende beslutningsforslag respekterer de netop indgåede finanslovaftaler og dermed ikke lægger op til udgiftsforøgelser ud over de i finansloven indeholdte.
Selvmord er en meget alvorlig hændelse, som der er mange gode grunde til at beskæftige sig med.
Vi skal huske på, at hvert selvmord ikke bare dækker over en personlig tragedie, men også er en dybt ulykkelig situation for de efterladte.
De, der forsøger at tage deres eget liv, ønsker ofte ikke at dø.
De ønsker derimod at komme væk fra en uudholdelig situation, fra problemer, de ikke kan se en løsning på.
Ofte er der ikke tale om mennesker, som er mætte af dage.
Derfor er selvmordsforebyggelsen så vigtig.
Vi skal gøre, hvad vi kan for at sikre, at selvmord ikke bliver løsningen for de ulykkelige mennesker.
Selvmordshyppigheden i Danmark har været faldende siden 1980, men det gør ikke problemstillingen mindre vigtig, for tallet er stadig højt - 817 selvmord i 1997 - og der er mange selvmord blandt unge og midaldrende: Lidt over halvdelen af de 817 selvmord blev begået af mennesker under 55 år.
For snart et år siden fremsatte SF
dette beslutningsforslag for første gang.
Dengang henviste jeg til det forslag til handlingsplan, der ligger på selvmordsområdet, og til den referencegruppe, som følger handlingsplanen op.
I dag er jeg i den gode situation at kunne sige, at der er en mængde selvmordsforebyggende initiativer og aktiviteter i gang, også på de punkter, som trækkes frem i SF's beslutningsforslag.
Lad mig kort nævne nogle af de centrale aktiviteter: Undervisningsministeriet arbejder i øjeblikket med spørgsmålet om opkvalificering af relevante faggrupper.
Det sker ud fra devisen om, at de forskellige faggrupper har forskellige behov, men at en generel basisviden om selvmordsproblematikken bør indgå i uddannelsen og efteruddannelsen af alle de faggrupper, der kommer i berøring med selvmordstruede.
I et samarbejde med Center for Selvmordsforskning har Undervisningsministeriet igangsat et projekt om udvikling af undervisningsmoduler om selvmordsproblematikken.
Projektet skal udvikle og afprøve mindst syv typer undervisningsmoduler rettet mod forskellige faggrupper.
Ud over de faggrupper, vi normalt tænker på i denne forbindelse, såsom lærere, pædagoger, sygeplejersker, læger, socialrådgivere m.v., omfatter projektet også eksempelvis politiet og kriminalforsorgen.
Der er tale om en række pilotprojekter, som det bliver spændende at følge.
Der er for mig ingen tvivl om, at uddannelse og kompetenceudvikling af de relevante personalegrupper er helt afgørende for en selvmordsforebyggende indsats.
Det handler om at kunne opfange signaler om og at kunne håndtere selvmordsadfærd.
Hvad angår det, der i forslaget kaldes livsmodsundervisning og undervisning i mestring af eget liv til børn og unge, er Undervisningsministeriet nået endnu længere.
Ministeriet har netop udsendt et større materiale
kaldet »Skolens Mobbemappe«.
Mobbemappen retter sig ikke blot mod mobning, men indeholder også forslag til, hvordan fællesskabet og den enkeltes livsmod kan styrkes.
Der er altså tale om et generelt trivselsfremmende redskab, som har effekter, der rækker ud over det selvmordsforebyggende.
Samtidig er det planen, som det også fremgår af Folkesundhedsprogrammet, at alle skoler skal udarbejde kriseberedskabsplaner eller omsorgsplaner.
Her skal skolerne tage stilling til, hvordan man vil handle ved svære livssituationer for elever, forældre eller lærere.
En decideret informations- og holdningskampagne rettet mod befolkningen er ikke igangsat.
Her skal man også være meget påpasselig.
Erfaringen viser nemlig, at en stærk fokusering på selvmord i medierne og offentligheden i sig selv indebærer en risiko for at udløse selvmordsadfærd.
Den informationsindsats, som referencegruppen planlægger, har derfor en snævrere målgruppe, nemlig amter, kommuner, frivillige organisationer samt professionelle og frivillige nøglepersoner, der arbejder med forebyggelse af selvmord.
I løbet af de næste par måneder vil der løbe to informationsinitiativer af stablen.
Det drejer sig om en særlig hjemmeside om selvmordsforebyggelse og et tilbagevendende nyhedsbrev. Indholdet vil bl.a. være formidling af forskningsresultater, beskrivelse af konkrete initiativer og udviklingsprojekter, amtslige planer, kurser m.v.
Men både hjemmesiden og nyhedsbrevet skal herudover medvirke til at fremme det tværfaglige og tværsektorielle samarbejde.
Et enkelt punkt i beslutningsforslaget har været genstand for en særlig debat i medierne, nemlig spørgsmålet om, hvilke behandlings- og støttetilbud amterne bør stille til rådighed for mennesker, der har forsøgt selvmord.
Det er ikke SF's beslutningsforslag, men en undersøgelse foretaget af Livslinjen, der har afstedkommet debatten.
På baggrund af en undersøgelse af praktiserende lægers viden om behandlingstilbud for selvmordstruede
har Livslinjen foreslået, at der oprettes selvmordsforebyggende centre i alle amter.
Jeg vil sige om det forslag, at der kan findes mange og andre måder at tilrettelægge indsatsen på.
Jeg lægger stor vægt på, at indsatsen skal tage udgangspunkt i de lokale behov og forudsætninger, og jeg vil fraråde, at man forsøger at trække en enkelt model ned over samtlige amter.
Forslagsstillerne har da heller ikke lagt op til nogen bestemt model, men overladt det til amterne selv.
Det er jeg helt enig i.
Så må vi i øvrigt ikke overse, at en stor andel af de mennesker, der forsøger selvmord, har en psykisk lidelse.
De bør, som vi gør det i dag, henvises til det almindelige psykiatriske behandlingssystem.
Spørgsmålet er derfor primært at forbedre behandlingen af og støtten til de selvmordsforsøgere, der ikke er psykisk syge.
Her er der i dag mulighed for at få psykologbehandling med tilskud fra sygesikringen.
I en række amter er der derudover iværksat andre og udvidede behandlingstilbud for denne gruppe selvmordsforsøgere.
I H:S, Fyns Amt og Århus Amt er der oprettet specialiserede centre for selvmordsforebyggelse.
I andre amter er der etableret tilbud om rådgivning i tilknytning til skadestuen eller som efterfølgende ambulant behandling.
Disse tilbud er forskellige.
Der kan f.eks. være tale om en enkelt samtale, om flere samtaler eller om henvisning til andre typer af efterbehandling.
Efter norsk inspiration kaldes denne model for behandlingskæder.
I dag har vi ikke et samlet overblik over de lokale behandlings- og støttetilbud til personer efter selvmordsforsøg og eventuelt efterladte efter selvmord.
Det er planen, at den såkaldte referencegruppe vil forsøge at danne sig dette, bl.a. med henblik på en gensidig inspiration mellem amterne og kommunerne.
Regeringen vil meget gerne understøtte amterne i udvikling og afprøvning af nye tilgange til behandling af og støtte til personer, som har forsøgt selvmord.
Regeringen vil derfor i den kommende tid yde økonomisk støtte til modelprojekter på netop dette felt.
Det vil jeg vende tilbage til om et øjeblik.
Denne gennemgang af eller status over indsatsen inden for selvmordsområdet viser, at der er ganske godt gang i tingene, og den viser, at der er en fin overensstemmelse mellem beslutningsforslaget og regeringens intentioner på området.
Som bekendt har det seneste satspuljeforlig tilgodeset selvmordsforebyggelsen med 8-9 mio. kr. hvert år i de kommende 4 år.
Dertil kommer de ressourcer, som de involverede i ministeriet afsætter til formidling og sekretariatsbetjening af referencegruppen.
Alt i alt drejer det sig om lidt over 10 mio. kr. om året de næste 4 år.
Af satspuljebevillingerne vil der årligt blive afsat 2 mio. kr. til den frivillige rådgivningslinje, Livslinjen.
For regeringen har det været væsentligt at sikre videreførelsen af det værdifulde arbejde, som Livslinjen udfører. Også inden for selvmordsforebyggelse er der gode erfaringer med det frivillige sociale arbejde.
De ekstra ressourcer, som er tilført selvmordsforebyggelsen, forventes i øvrigt fortrinsvis anvendt til initiativer inden for uddannelse og opkvalificering af personale, vidensformidling m.v. samt til støtte til modelprojekter vedrørende behandlingsmetoder, behandlings- og støttetilbud og lignende.
For at runde økonomien af i debatten om selvmordsforebyggelse kan jeg sige, at der har svævet en del tal i luften.
Bl.a. er den danske indsats blevet sammenlignet med den norske, hvor man har afsat 40 mio. kr. til opfyldning af handlingsplanen for forebyggelse af selvmord.
Her vil jeg for god ordens skyld nævne, at de 40 mio. kr. er afsat over en 6-årig periode, så den årlige bevilling er på et gennemsnit på mellem 6 og 7 mio. kr. Og det sker på baggrund af en situation med stigende selvmordshyppighed. Til sidst vil jeg blot nævne, at forebyggelse af selvmord er en aktivitet, som foregår og bør foregå på mange planer og mange steder.
Vi ved f.eks., at psykisk syge har en forhøjet risiko for at begå selvmord.
Og vi ved, at alkoholmisbrugere udgør en særlig risikogruppe.
Derfor er den almindelige indsats over for alkoholmisbrug også et væsentligt element i selvmordsforebyggelsen.
På samme måde vil en styrkelse af omsorgen for og indsatsen over for andre særlige risikogrupper, f.eks. ensomme ældre, som en afledet effekt også kunne siges at virke selvmordsforebyggende.
Med dette vil jeg gerne bekræfte regeringens fortsatte engagement i selvmordsforebyggelsen.