Ebbe Kalnæs (CD), 2000-02-04:
Jeg vil ikke deltage i konkurrencen eller gættelegen om, hvilke af partierne i Folketinget der reelt er miljøvenlige og har en sund sjæl, hvad det angår.
Det kan man godt have sine tvivl om en gang imellem.
Jeg tror, det skifter lidt, alt efter hvad det er for en sag, vi er inde i.
Men at påstå, at vi er i en situation, hvor vi i Danmark nu skal til at lave en lovgivning på det her område, langt før
man er klar med nogle fælles overvejelser i EU - vi kan jo ikke forvente ratificering i EU før om tidligst et års tid eller sådan noget - er en mærkværdig fremgangsmåde.
Vi kunne jo lige så godt have taget sagen ned i Folketingssalen og godkende og prise Århus-konventionen, så vi var enige om dét.
På nuværende tidspunkt er de, der har ratificeret, så vidt jeg er oplyst, Moldavien og Turkmenistan.
Det er stort set så langt, man er nået, hvad det angår, plus at en lang række andre lande selvfølgelig har udtalt sig positivt og har besluttet sig for, at det er den rigtige vej osv.
Så derfor vil min umiddelbare betragtning om L 170 være, at det er noget af det mest overflødige tidspunkt, jeg har set et lovforslag fremsat på overhovedet.
Det er fuldkommen vanvittigt at fremsætte et lovforslag som det her, som er så dybt kompliceret - jeg vil ikke bilde nogen ind, at jeg forstår det - og det er simpelt hen dybt godnat at komme med det på nuværende tidspunkt i stedet for at vente på, at vi får en fælles EU-diskussion på det her område.
Der er ingen grund til, at vi skal lade os trække foran i den her situation.
Der er ingen grund til, at vi igen skal bidrage til ministerens mulighed for at rejse ud i verden og fortælle, at vi er foran alle de andre og har lagt linjen for EU i stedet for at gå ind i et fællesskab omkring det her.
Det er årsagen til, at vi selvfølgelig ikke har afvist Århuskonventionen.
Der er sikkert ting, der mangler, og dem skal vi hjerteligt bidrage til, når vi har et ordentligt grundlag at diskutere det på, nemlig når vi har fået eller bare nærmer os en fælles EU-forståelse på området, så det har nogen mening.
Det, der er det væsentlige i denne her sammenhæng, hvis det for alvor skal have en virkning på miljøet og på det fællesskab, der skal til, er, at vi tager det alvorligt, at vi skal prøve at lave noget fælles, at vi skal være mange, der gør det her sammen, og at Europa på netop det her område skal præge resten af verden, så der bliver nogle ordentlige adgange.
Lad mig til slut sige: Jeg ser også meget gerne, som fru Henriette Kjær, at vi får en eller anden afklaring af, hvad der er det nye, der er lagt til her, og hvad der egentlig er det grundlæggende, som vi skal implementere eller putte ind i dansk lovgivning.
Det ser jeg meget gerne.
Endelig vil jeg også sige, at det er jo ikke, fordi jeg ikke synes, at det er smaddergodt, det er rigtig godt, at vi har organisationer i dette land, som bider os i halen og i haserne osv., men det er rent demokratur, når man begynder at lade forskellige organisationer og foreninger, som jeg har meget sympati for, have særstillinger i forhold til den almindelige borger, dvs. udstyrer dem med en særlig rolle, en særlig kompetence.
De er altså ikke valgt af nogen, det er interesseorganisationer af forskellig slags, det er holdningsorganisationer af forskellig slags, og hvis man giver dem særlige beføjelser i forhold til Hansen og Jensen og Petersen, fordi de kan dokumentere, at de er i hvert amt, så de er landsdækkende, så er det demokratur og har intet med demokrati at gøre, og det synes jeg er væsentligt at få med i denne diskussion.
Men som sagt: Vi skal have lavet det her lovforslag
; det kommer bare på det mest tåbelige tidspunkt, jeg længe har set.