Margrete Auken (SF), 2002-04-30:
Der er jo nærmest en stime med dyreværnsforslag i øjeblikket, og i betragtning af, hvor svært det ellers har været at få sat en ordentlig dagsorden for det, skal vi helt overordnet glæde os over Enhedslistens forslag.
Hvis jeg skal komme med nogle kritiske bemærkninger til intentionsdelen af det, så kan jeg sige, at når man f.eks. foreslår forbud mod halekupering, så får man sagt, medmindre at det bare er øget dyremishandling, skal der kigges på hele produktionen af svin, for først når svin er under helt andre forhold, holder de op med den sygelighed at bide i hinandens haler.
Det er jo et alarmtegn, svinene sender til os, om, at der er noget helt galt, når de går og bider i hinandens haler, og det er det alarmtegn, som man burde tage alvorligt.
Det er ganske forfærdeligt, at produktionsdyrene er langt, langt ringere beskyttet af loven i dag end f.eks. forsøgsdyrene.
Der er meget skarpere regler for forsøgsdyr, end der er for industridyr.
Jeg har selv siddet i Dyreforsøgsrådet, og jeg har indimellem været bestyrtet over, at ting, som vi så på med meget stor strenghed inden for dyreforsøg, åbent var tilladt inden for almindelige industridyrhold.
Jeg kan nævne sådan noget som slagtekyllingerne.
Slagtekyllingernes forældredyr er avlet, sådan at de jo spiser fuldstændig vanvittigt og tager enormt hurtigt på.
De kan simpelt hen ikke tåle at være de dyr, de er.
Hvad gør man så?
I stedet for at sige: Vi er havnet i en katastrofe, vi står med et elendigt signal her, så laver man det, der hedder restriktiv fodring, dvs. man sulter dem.
Det er hamrende forbudt inden for dyreforsøg.
Det er hamrende forbudt.
Men det gør man altså inden for produktionen af industridyr, fordi det der er nogle helt andre interesser, der tæller.
Jeg synes, vi hele tiden render ind i den der overodnede holdning, at man har andre interesser først.
Når man snakker om ægproducenter, så mener man jo heller ikke høns.
Det skulle man egentlig tro.
Men så er det nogle andre, man snakker om end dem, der laver æg.
Lad mig sige, at intentionerne nogle gange næsten er for dramatiske til, at man kan gå ind for forslaget, sådan som det ligger her, for det ville være meget slemt, hvis vi bare forbød halekuperingen af grisene, sådan som forholdene er i øjeblikket.
Men Enhedslisten har ret i, at vi står med en slem sag her.
Jeg kan nævne en anden sag, hvor jeg måske ikke engang er helt enig - det er, når vi snakker om pelsdyr.
Med pelsdyr er det sådan, at det simpelt hen bare er tarveligt at holde ræve i bure.
Ræve er solitære dyr, dvs. at de skal leve alene.
De kan ikke døje lugten af hinanden.
De bliver stressede, og de bliver fortvivlede, havde jeg nær sagt.
Det kan man næsten se på dem, når de sidder der.
Jeg kan huske et af de forsøg, jeg var meget betænkelig ved i Dyreforsøgsrådet.
Det gik ud på, at man ville lave nogle metabolismeforsøg, altså stofskifteforsøg, for at finde ud af, om man ikke kunne gøre et eller andet ved rævene, så de ikke blev så fortvivlede.
Om man kunne påvirke dem på en eller anden måde.
Det var jo altså igen et signal, hvor man gik den gale vej.
Man bør nok helt forbyde at holde ræve, og der er jeg enig med Enhedslisten.
Derimod tror jeg sådan set godt, man kan holde mink under forudsætning af, at de får ordentlige forhold, og det har de altså mange steder ikke i dag i tilstrækkelig grad.
Det er dyr, der lever på en anden måde.
Det er ikke solitære dyr, det er dyr, der lever sammen og derfor har en anden adfærd og derfor bedre kan klare det.
Lad mig så lige også sige om forslaget om dyreforsøg: Det er også problematisk, for hvis man helt forbyder dyreforsøg i nogle af de sammenhænge, så havner vi let i en situation, hvor man sjusker med den definitive test på noget, hvor man godt kan stå med en række produkter, som har været testet inden.
Så kan man spørge: Kan man så ikke nøjes med at bruge dem, og så lad det være det?
Det burde man kunne.
Men når man bringer de der produkter sammen på en ny måde, så sker der noget nyt, og der kan det altså være nødvendigt, at man så har en test til sidst.
Men stillede vi tilstrækkelig skrappe krav - det har vi forsøgt nogle gange - om, at der skal testes in vitro,
så skal man virkelig sikre sig, sådan at når man kommer frem til, at stoffet skal i øjet på en kanin, så er kaninen ligeglad.
Det skulle jo gerne være meningen, at det ikke generer den, og det er den dobbelthed, vi skal have ind i det.
I USA kan man gøre det på en anden måde, for der har man
en produktbeskyttelseslov, som gør, at der lander en hel jumbojet med advokater, hvis der er en, der kommer til skade ved et produkt, der ikke er gennemtestet.
Der vil det jo være anderledes i Europa, fordi vi har en anden produktbeskyttelseslov.
Det er nogle af de ting, der er lidt bøvlede ved det her med dyreforsøgene, men jeg synes, vi har gode forslag liggende til revision af dyreforsøgsloven.
Der er også kommet et godt indspil nu igen fra Dyrenes Beskyttelse, så en af måderne er, at vi kan kigge på det.
Det vil sige, at SF jo er helt med på de ting, som vi har arbejdet med tidligere: transport af dyr til slagtning, kyllingerne osv., og så ser vi altså frem til, at den entusiasme, der er der nu, kan få den styrke, som den skal have, når vi får sagen til gennemarbejdning i forbindelse med høringen til efteråret.
For det er en ynk, og det er pinligt, det her.