Jeppe Kofod (S), 2004-04-13:
Beslutningsforslaget om en handlingsplan for bekæmpelse af hiv/aids i udviklingslandene, som vi behandler i dag, er en glimrende lejlighed til at sætte fokus på et af de problemer, der for en stor del af verdens lande er en langt alvorligere trussel end eksempelvis terrorisme og masseødelæggelsesvåben. Hvis man f.eks. tæller samtlige ofre for terror sidste år, døde der flere af aids på bare én dag.
den fattige verden, hvor 95 pct. af de hiv/aids-ramte bor
40 millioner mennesker lever med hiv/aids.
Hver dag øges dette tal med 14.000 smittede mænd, kvinder og børn.
Mere end 20 millioner mennesker er døde af sygdommen, og 14 millioner børn er allerede blevet forældreløse.
Man skal også huske på, at denne udvikling er foregået siden starten af 1980'erne, hvor man opdagede hiv/aids, dvs. i løbet af de sidste 20 år.
Hiv/aids-epidemien er blevet en selvstændig faktor i skabelsen af global ulighed.
Afrika syd for Sahara er i særklasse hårdest ramt med 26,6 millioner smittede og sidste år 2,3 millioner døde mennesker.
Hver femte voksen i regionen er smittede med hiv/aids, og i lande som Zimbabwe og Botswana
har hiv/aids-epidemien reduceret den gennemsnitlige forventede levealder med godt 30 år.
Vi er med andre ord mere eller mindre passive vidner til en menneskelig tragedie i udviklingslandene, der samtidig truer kampen mod fattigdom.
Hiv/aids-epidemien er et kæmpe socialt og økonomisk problem specielt for landene i det sydlige Afrika.
FN's generalsekretær, Kofi Annan, understregede for nylig situationens alvor i usædvanlig skarpe vendinger.
Han sagde: »I nogle lande virker aids som et reelt masseødelæggelsesvåben over for befolkningen. Og hvad gør vi ved det?
Jeg fornemmer en vis hjerteløshed, som man ikke skulle vente at se i det 21. århundrede.« Bremsning og nedbringning af hiv/aids-epidemien, malaria og tuberkulose er dog en af de otte målsætninger, der udgør FN's årtusindmålsætninger formuleret af verdens stats- og regeringschefer for snart 4 år siden.
Selv om man oven i købet vurderer, at prisen for at bremse epidemiens udbredelse beløber sig til 10 mia. dollars på verdensplan, så anvendes i dag mindre end halvdelen af beløbet.
Det vil sige, at med godt 5 mia. dollars mere om året kunne verden bremse og nedbringe aids-epidemien.
Beløbet svarer til, hvad amerikanerne bruger i løbet af 5 uger på militære udgifter i Irak.
Prisen for behandling af hiv/aids-patienter med antiretroviral medicin er faldet dramatisk, så det i dag kan gøres for 2,50 kr. om dagen.
Alligevel havde
kun ca. hver tyvende i udviklingslandene i 2002
mulighed for at få behandlingen.
Der er bl.a. behov for en langt mere aktiv indsats med oplysning og forebyggelse rettet mod børn og unge, der tegner sig for godt halvdelen af de nye smittede.
Socialdemokratiet har fra starten prioriteret bekæmpelsen af hiv/aids i udviklingsbistanden.
Desværre valgte den borgerlige regering at nedprioritere indsatsen ved at skære i rammen, der i år ville have været på 0,5 mia. kr. alene for de tematiserede multilaterale bidrag - en nedprioritering, vi beklager.
Socialdemokratiet har derfor også ved den seneste finanslovforhandling sidste år fremsat forslag om at øge indsatsen til bekæmpelse af hiv/aids med 300 mio. kr. årligt, hvor de 100 mio. kr. skulle øremærkes til Den Globale Fond.
Vi hilser derfor også den forståelse, som vi har indgået med regeringen om at øge indsatsen med 25 mio. kr., udarbejde en ny handlingsplan og forbedre afrapporteringen, velkommen.
Samtidig vil jeg gerne understrege, at indsatsen skulle og burde være langt mere omfattende - ikke mindst set i lyset af truslen og den menneskelige tragedie, hiv/aids-epidemien er et udtryk for.
Men en sådan markant indsats må desværre afvente et regeringsskifte.