Elisabeth Arnold (RV), 2000-03-30:
Jeg har mærket et sving i retorikken fra begyndelsen af debatten til nu: I begyndelsen af debatten sagde både hr. Keld Albrechtsen og hr. Kristian Thulesen Dahl, at det her var et kæmpestort cirkus med masser af højt betalte mennesker og masser af eksperter, der sad dér i dyre lokaler og brugte masser af deres dyre arbejdstid på det her, og for 2 minutter siden sagde hr. Keld Albrechtsen: dette lille, tarvelige projekt.
Altså, der må være en eller anden måde, hr. Keld Albrechtsen kan finde sine ben på og sige, hvad det her er.
Det var ikke en kort bemærkning til hr. Keld Albrechtsen.
Men dette lille, tarvelige projekt er så i gang nu, og det danske udgangspunkt er, at det skal være en politisk erklæring og det skal være noget, som hovedsagelig går ud på at styrke borgernes rettigheder over for EU's institutioner.
Det persongalleri, der skal arbejde med det, er sammensat af repræsentanter for de 15 medlemslande, for Europa-Parlamentet og for regeringerne, og det er i princippet udmærket.
Men når man læser referaterne fra de konferencer, de møder, der har været holdt indtil nu, kan man godt blive lidt bekymret, netop fordi diskussionen stritter i alle retninger og alle mulige emner bliver bragt på bordet.
Det er svært at finde ud af, hvilken retning diskussionen vil tage, og hvordan resultatet vil blive til sidst.
Vi siger ja til, at vi får håndhævelse af menneskerettighederne over for alle borgere, som er omfattet af konventionerne.
Men vi vil undgå en rivalisering mellem forskellige domstole eller forskellige afgørende organer, som fortolker menneskerettighederne. Når det er sagt, vil jeg også sige, at vi skal jo være helt opmærksomme på, at der er forskellige interesser i denne sag, og det ses jo også klart af de udtalelser, som er blevet refereret her fra talerstolen i dag, og også af de referater, vi kan læse fra konventet.
Der er nogle, der gerne vil have, at menneskerettighederne bliver skrevet ind i Traktaten, jo før jo hellere, jo stærkere jo bedre.
Der er nogle, der absolut ikke vil have det.
Og der er nogle, som ønsker en meget, meget stærkere placering af menneskerettighederne i hele EU's arbejde, end de har nu.
Det kan vi så være utilfredse med eller bekymrede over fra dansk side, men hvis vi ser på, hvad det er for lande eller institutioner, som trækker i retning af, at de gerne vil have skrevet menneskerettighederne ind i Traktaten, så er det lande som Grækenland, som Portugal, som Spanien, som alle er lande, der har et diktatur i frisk erindring, og som vil være helt sikre på, at EU er en institution, som værner om menneskerettighederne, også for medlemsstaterne.
Man forstår deres bekymring.
De ved, hvad det betyder at have et diktatur.
Danmark, Sverige, Finland, Holland, England er mindre bekymrede og siger: Vi synes, den europæiske menneskerettighedskonvention er alt nok.
Vi føler os godt beskyttet af den, vi føler os godt taget vare på af Menneskerettighedsdomstolen. Der er ikke noget at sige til, at vi er ubekymrede; vi har haft et demokrati, som har fungeret uafbrudt i 150 år.
Men der er lande, som har god ret til at være bekymrede, og det synes jeg også man skal respektere.
Og den proces, vi er i gang med nu, med at prøve at få et fælles gods ind i det europæiske samarbejde, skal vi da kun hjælpe på al mulig måde og hilse velkommen.
At Parlamentet så har en integrationistisk holdning til det, kan ikke undre nogen,
heller ikke mig
Dér synes jeg også bare man skal notere sig, at alt i den forbindelse er ved det gamle.
Vi tilslutter os det forslag til vedtagelse, som vi har været med til at fremsætte.