Per Stig Møller (KF), 2002-04-04:
Jeg vil godt takke for den venlige modtagelse af redegørelsen om Europarådet og den danske regerings holdning dertil, og jeg kan konstatere, at vi her bredt i Folketinget altså er enige om både Europarådets betydning og tilgangen til Europarådet.
Vi er enige om, at det fundamentale i Europarådets arbejde er menneskerettighedsarbejdet, menneskerettighedskonventionerne, at man vogter disse konventioner, og at man gør det gennem Menneskerettighedsdomstolen, som alle har været meget optaget af.
Der er vi helt enige i, at det er klart, at Menneskerettighedsdomstolen, hvis den er god, bliver kvalt i sin egen succes, når man pludselig vokser til 43 medlemslande, hvor alle borgerne kan få lov at klage.
Der er jo lavet en evalueringsrapport omkring domstolens fremtidige arbejde, og den er genstand for behandling i en lang række arbejdsgrupper med henblik på at finde konkrete løsninger, og dette arbejde vil altså blive videreført resten af året.
Samtidig ser domstolen på, hvad der kan gøres såvel i form af omlægning af arbejdsgange og ændrede procedurer på konventionsområdet som på det mere overordnede plan som f.eks. klageadgang og sagssortering.
Det er i denne sammenhæng afgørende at finde en rigtig balance mellem effektivitet og retssikkerhed.
Det er et væsentlig sted for borgere i hele Europa at kunne henvende sig for at få deres ret mod den stat, de bor i.
Der vil jeg godt sige til hr. Lars Kramer Mikkelsen i forbindelse med den udeladte kritik i min redegørelse af Danmark i forbindelse med Dansk Center for Menneskerettigheder, at der ikke er udtrykt kritik i Europarådet af nogen behandling af Dansk Center for Menneskerettigheder.
Tværtimod kan jeg glæde hr. Lars Kramer Mikkelsen med, hvis han var til stede...
Det vil sige, at der ikke er nogen kritik, men der har selvfølgelig været debat på baggrund af forskellige forlydender om, hvad der kunne ske og måske ville ske - det er heller ikke undgået min opmærksomhed -
Det må da være en stor lettelse for hr. Lars Kramer Mikkelsen.
Så skal jeg gå videre og nævne andre ting, som har været på tale her.
Der er jeg f.eks. enig med hr. Jann Sjursen og hr. Søren Søndergaard i monitoreringsopgaven, altså overvågningsopgavens betydning.
Jeg var medlem af Europarådet, dengang Østblokken brød op og de begyndte at kunne blive medlemmer, og det var meget, meget store dage dér fra 1988 og 1989.
Finland kom ind i 1987, indtil da havde de ikke vovet det, og så kom de en efter en, efterhånden som Østblokken brød op.
De var blevet anerkendt som en del af det demokratiske Europa, og derfor har Europarådet i utrolig grad været medvirkende til både den symbolske og moralske heling af det europæiske kontinent.
Der havde vi så overvejelsen, om man skulle optage dem, når de opfyldte alle de spilleregler, man skal, for at kunne kaldes fuldgyldige demokratier og retssamfund, eller man skulle gøre det tidligere og så holde øje med dem hen ad vejen.
Der valgte man fuldt bevidst at tage dem tidligt ind og så til gengæld lave denne her proces, hvor man holdt øje med dem og hjalp dem videre.
Der har fru Hanne Severinsen jo været en af nøglespillerne i Europarådet med sit meget store arbejde i forbindelse med Ukraine, hvor hun har haft utrolig betydning for, at Ukraine alle vanskeligheder og modtræk i forhold til demokratiudviklingen til trods hele tiden trods alt er blevet holdt på en del af sporet.
Så det er rigtigt, at monitoreringen, som nu er blevet udvidet til at gælde alle lande og ikke kun de nye medlemslande, er vigtig.
Derfor er det også vigtigt, at vi konstaterer, at vi alle sammen kan komme under anklage, og hvis vi begår noget forkert i forhold til monitoreringsarbejdet og i forhold til menneskerettighederne - for lange isolationsfængslinger og det ene og det andet - så skal man lytte til det.
Det er også det, jeg er glad for, at f.eks. hr. Lars Kramer Mikkelsen har bemærket, det, at vi har lyttet til kritikken, for det skal vi også.
Den skal vi ikke være fornærmede over.
Den skal vi lytte til.
Det er en vagthundefunktion, som er afgørende for, at Europarådet i fremtiden kan fastholde sin høje moralske status og dermed sin betydning for os alle sammen i det nye Europa.
Så jeg takker for de venlige bemærkninger.