Anne Baastrup (SF), 2004-03-16:
Princippet om, at man hurtigt kan få en sag afgjort, tror jeg er meget vigtigt bliver fulgt op, især når det drejer sig om unge.
For ikke så forfærdeligt lang tid siden fik jeg en henvendelse fra en mor, som fortalte, at hendes dreng på 19 år sad på ottende måned og ventede på, at sagen, hvor en af hans bekendte havde begået vold, kom for retten.
Den unge fyr sad i varetægt og forstod faktisk ikke rigtig, hvad det var, der havde betydet, at han landede der.
Efterfølgende blev han frikendt, og han forstod faktisk ikke rigtig, hvorfor han blev frikendt, for han syntes ikke, at han havde sagt ret meget andet end det, han havde sagt under hele det forløb på 9 måneder.
Det viser jo faktisk nogle af de problemer, unge udsættes for.
Når man er ung på 19 år, så har man en relativt anden opfattelse af tiden, end når man er fyldt 50.
Og når man er ung, er man gerne i et forløb, hvor man er i uddannelse.
Et afbræk i ens uddannelse af en længere varighed er ødelæggende for ens måde efterfølgende at komme ind i uddannelsesforløbet igen.
Så Socialdemokratiets forslag om målsætninger om hurtig behandling af sager om kriminalitet begået af 15-17-årige kunne man i og for sig godt udvide til også at omfatte noget ældre.
Men Socialdemokratiets forslag afgrænser sig således til de 15-17-årige, og jeg vil godt sige, at udgangspunktet for SF er, at vi er enige i målsætningen.
Noget af det, som ikke rigtig har været nævnt, er det sidste punkt om de 10 dage.
Og så det centrale: Det er, til vilkårene effektivt er iværksat - det er faktisk meget meget vigtigt.
For halvandet års tid siden fik vi en rapport, der påviser, at kommunerne har en kommunal sagsbehandler, der deltager i domsforhandlingen og sidder der ved siden af og nikker til, at vilkårene er der, og kommunen siger ja og alt sådan noget.
Og så viser det sig efterfølgende, at der er ikke er nogen, der holder øje med, om vilkårene rent faktisk bliver overholdt.
Politiet tror, kommunen gør det, og kommunen aner ikke, at det er dens ansvar.
Der har vi, synes jeg, et helt selvstændigt problem, og der tror jeg i og for sig nok, at det ville være en god idé, at man konkret i en egentlig lovgivning - som man i øvrigt giver kommunerne et eksemplar af - fortæller, at kommunerne er forpligtet til, at ungdomskontrakten udføres, og at vilkårene i forbindelse med tiltalefrafald og andet rent faktisk overholdes.
Det er en af grundene til, at SF meget gerne ser, at kommunerne er medfinansieringsforpligtede, når det drejer sig om kriminalforsorgens udgifter.
For vi kan jo se, at dér, hvor der er kommet tiltalefrafald, hvor der fastsættes vilkår, og hvor man i kommunen kun sidder på sine hænder, ved vi jo også, at den unge på et senere tidspunkt lander bag de stivede gardiner, fordi der ikke er nogen, der rent faktisk har vist ham, at den afgørelse, som dommeren traf over ét, er en afgørelse, som der var konsekvens omkring, og hvor man fulgte op, og hvor man havde et mål med det, nemlig at han skulle holde op med at begå kriminalitet; det ender i kriminalitet. Der vil jeg så godt rose Socialdemokratiet for lige præcis at tage den ind.
Så har vi jo hørt de øvrige ordførere undervejs.
Det her koster penge, og vi skal jo også passe på, at det så ikke bliver en prioritering, for der ikke er penge nok; en prioritering af en bestemt type sager, hvor andre sager så bliver nedprioriteret.
Det er jo ikke mange punkter siden, vi havde et ønske om, at sager vedrørende voldtægt hurtigt skulle gennem systemet.
Men det korte af det lange er, at vi synes, at princippet om, at der skal være en målsætning, der skal bygge på 30-20-10 dages-modellen, er et o.k. princip.