runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ole Sohn (SF), 2005-12-14:
Jeg er nok lige nødt til her at gøre opmærksom på, at jeg faktisk fik skældud af min gamle mor om det der med det retskafne.
Det var hun ikke helt enig i var sådan helt gennemført, og den balle har jeg taget til mig.
Men sandheden er, og jeg kan ikke helt forstå, at det skulle være nødvendigt med hverken mange økonomer eller mange kommissioner for at regne ud, at når man har 22.000 samfundsborgere, som får beskåret deres indtægt, så kommer de ud i en økonomisk situation, hvor det er bevisligt ud fra den rapport, der kom i sidste uge, at de ikke kan få dagen og vejen til at hænge sammen, at de bliver presset økonomisk.
Det er jo netop i et rigt samfund, i et ordentligt velfærdssamfund, at man skal måles på, hvordan man behandler de dårligst stillede.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2005-12-14:
Jeg synes, det er for stærkt at påstå, at alle kontanthjælpsmodtagere pr. definition skulle være fattige, for det er vel ikke det, der er situationen.
Kontanthjælpsloftet er indført, for at det skal kunne betale sig at arbejde, og for at man skal få en tilskyndelse til at flytte sig fra passiv til aktiv forsørgelse, og det kan jo siges, at situationen er bedre nu, end den nogen sinde har været, når det gælder om at få de 5 timer om ugen, der skal til for at få en højere indkomst, end man ville have på passiv forsørgelse.
Jeg synes et eller andet sted, at beskrivelsen og forudsætningen for spørgsmålet ikke er helt rigtig, og Det Konservative Folkeparti vil fastholde kontanthjælpsloftet.
Søren Egge Rasmussen (EL), 2005-12-14:
Dobbelt så mange er blevet så meget fattigere i løbet af de seneste 4 år, at de lever op til kravet for at kunne få julehjælp fra Frelsens Hær.
Især børnefamilier på kontanthjælp har det svært og beder om hjælp til mad sidst på måneden, Frelsens Hær giver landets regerings indførelse af det såkaldte kontanthjælpsloft skylden for den øgede fattigdom, og når enlige forsørgere sættes på den laveste ydelse, mister de oven i købet ofte deres huslejetilskud.
På den baggrund vil jeg godt høre, om De Konservative ser det som en fordel, at private organisationer overtager en større del af det sociale sikkerhedsnet i Danmark, og om den øgede fattigdom ikke giver anledning til at genoverveje afskaffelse af kontanthjælpsloftet.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2005-12-14:
Jeg synes altså ikke, det kniber med, at Det Konservative Folkeparti har sin egen politik, og det har vi jo også på dette område.
Når det drejer sig om velfærdsreformer, drejer det sig om grundlæggende ændringer af de forventninger, folk har til deres muligheder for at tilrettelægge deres pension eller andet.
Der skal være en indkøringsperiode, men man kan ikke vente med at give skattelettelser, til indkøringsperioden er fuldt indfaset, så vi forestiller os, at spørgsmålet tages op noget før.
Poul Erik Christensen (RV), 2005-12-14:
Jeg forstår det således, at man ikke magter at have mere end to bolde i luften ad gangen, og så er det jo lidt synd, at man ikke kan få lidt hjælp fra andre til at gribe nogle af dem.
Ordføreren sagde, at skat står øverst på den konservative dagsorden, men det vil altså sige, at øverst kan omfatte flere niveauer, for skatten står ikke så øverst, at man tager fat på den som det første.
Senere siger ordføreren, at vi ikke kan vente 10-20 år.
Men hvor lang tid kan vi så vente?
Og hvor lang tid kan De Konservative vente?
Det virker, som om man har fået en velfærdsrapport, som man er glad for, men at man ikke tør udtrykke sin glæde, fordi statsministeren har lagt låg på debatten.
Hvornår frigør Det Konservative Folkeparti sig og finder sin egen politik?
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2005-12-14:
Det er rigtigt, at jo længere man venter, jo større bliver behovet, og jo større skal de indgreb, der gøres, være.
Derfor er man nødt til at lave justeringer, hvor man sikrer, at der tages hånd om de problemer, der skal løses, og det er derfor, vi siger, at vi vil have reformer, der virker.
At vi går løst hen over rapporten synes jeg er en påstand, som jeg ikke er enig i.
Vi har sagt, at vi kan leve med, at der i første omgang ses på en velfærdsreform, som omfatter tilbagetrækningsalder og integrationsspørgsmål, og at spørgsmålet om nedsættelse af skatten først tages op på et senere tidspunkt.
Men det skal ikke forhindre, at vi fortsat siger, at for Det Konservative Folkeparti har skattelettelser allerhøjeste prioritet.
Poul Erik Christensen (RV), 2005-12-14:
Jeg synes, den konservative ordfører går lidt løst hen over Velfærdskommissionens rapport, og jeg kunne godt tænke mig, at de bud, kommissionen har på fremtidens samfund, blev uddybet lidt.
Der har ikke været diskuteret meget i regeringen; man har afventet rapporten, og nu er den her altså.
Men i andre partier har man brugt ventetiden til at diskutere dette vigtige emne, også i dansk erhvervsliv har man diskuteret det, og efter at have fået rapporten roser man den og siger, at den indeholder en masse gode elementer.
Men statsministeren siger, at skatten ikke skal inddrages i debatten.
Hvor længe kan Det Konservative Folkeparti acceptere, at Venstre lægger låg på denne vigtige debat om skatteproblemerne, og hvornår kan vi forvente, at der træffes beslutninger om dem?
Jo længere vi venter, desto større bliver behovet.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2005-12-14:
Jeg er enig i, at andelen af unge, der får en uddannelse, skal forøges – både i de praktiske uddannelser og i de mellemlange og lange videregående uddannelser – og at frafaldet skal reduceres.
Vi skal sikre, at andelen af unge, som får en uddannelse med henblik på at forbedre konkurrenceevnen, forøges, og derfor synes jeg, det er rigtigt at påpege, at lige netop for dem, der er nævnt her, skal virksomhederne påtage sig et større ansvar.
Carsten Hansen (S), 2005-12-14:
Sjældent har jeg hørt et så tåget og uklart svar, ud over at man ønsker, at virksomhederne skal påtage sig et medansvar.
Den gamle ordning var en AER-betalt ordning, altså Arbejdsgivernes Elevrefusion, og det var arbejdsgiverne, der betalte.
De, der ikke tog lærlinge, betalte for dem, der tog lærlinge, bl.a. for at de kunne blive uddannet, og stort set alle kom i job, så hvorfor skal vi nu se over 8.000 unge mennesker, der gerne vil i job, vente på en praktikplads?
Det er det ene spørgsmål.
Det andet er: Hvordan synes hr. Christian Wedell-Neergaard selv, det går med at få unge i gang med en uddannelse?
I denne regerings levetid er andelen af unge, der ikke får en praktikplads eller en ungdomsuddannelse, faktisk steget til 25 pct. – 25 pct.!
Det er de unge, der skal betale hr. Christian Wedell-Neergaards og min pension, og det er sgu derfor, jeg er en lille smule bekymret – også for, hvordan samfundet kommer til at se ud, når en så stor restgruppe ikke får nogen ungdomsuddannelse.
Går det så ikke den forkerte vej?
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2005-12-14:
Vi ønsker, at man, når man har et praktikforløb, har en så tæt tilknytning til virksomheden som muligt.
Det vil sige, at det skal være i samarbejde med erhvervsvirksomheder, at disse praktikforløb kører, og det er derfor, ordningen er indrettet, som den er.
Situationen er jo den, at virksomhederne skal tvinges til at være med til at påtage sig ansvaret for praktikuddannelsen.
Carsten Hansen (S), 2005-12-14:
Vi hører, at det går fantastisk godt, men må jeg ikke spørge hr. Christian Wedell-Neergaard: Der er talt så meget om velfærd, men ville en af de største reformer, man kunne gennemføre, i virkeligheden ikke være at skaffe de over 8.000 unge, der nu står og venter, en praktikplads, så de kan komme i gang?
Der er i indeværende år sparet over 200 mio. kr. på erhvervsuddannelserne som en konsekvens af det forlig, man har indgået med Dansk Folkeparti og De Radikale, hvor man afskaffede skolepraktikken, men samtidig ved vi, at arbejdsgiverne skriger på faglært arbejdskraft, og at skolepraktikken var en motor for integrationen og for arbejdet med at skaffe unge mennesker ud på arbejdsmarkedet.
Er det ikke set med et så erhvervsrettet partis øjne et fejlgreb af dimensioner, at man samlet set er endt med at spare over en halv milliard om året på erhvervsuddannelserne, oven i købet på et område, hvor vi ved, at stort set alle får arbejde, og at stort set alle kommer i gang?
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2005-12-14:
Ja, og det er også derfor, jeg siger, at vi vil være lokomotiv i denne proces.
Vi lægger os ikke på maven for nogen.
Der er jo yderligere det aspekt, at når det drejer sig om globalisering, er der hele konkurrencemomentet ved beskatning af arbejdsindkomst, og det er klart, at det også må indgå i diskussionen, at Danmark har et meget højt skattetryk; det bør vi se på.
Men vi lægger os ikke på maven for nogen.
Vi betragter det som et langt, sejt træk, og vi har nu lagt os i front for at fastholde presset for at få disse reformer, enten nu eller på længere sigt.
Morten Helveg Petersen (RV), 2005-12-14:
Jamen det tror jeg vi er helt enige i.
Men problemet er jo bare, at Det Konservative Folkeparti ikke formår at trænge igennem i regeringen med hensyn til behovet for reformer.
Det er derfor, jeg spøger: Hvor stor vægt vil Det Konservative Folkeparti lægge på de spørgsmål, når det kommer til stykket?
Gør det ikke indtryk på den konservative ordfører, når erhvervsledere og organisationer, og hvad ved jeg, understreger behovet for, at der også snakkes skat?
Gør det ikke indtryk på den konservative ordfører, når Velfærdskommissionen eksempelvis påviser, hvordan man ved aktiv brug af skattepolitikken kan skabe 40.000-50.000 arbejdspladser?
Er det så ikke et instrument, som burde tages i anvendelse her og nu?
Det burde da være i Det Konservative Folkepartis interesse at presse på i skattediskussionen og ikke bare lægge sig fladt på maven for Venstre og Venstres skattestop.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2005-12-14:
Vi har været med til at tage initiativet til nedsættelse af Velfærdskommissionen, og den er nu kommet med en rapport, som jeg ikke skal lægge skjul på er faldet i god konservativ jord.
Vi mener, at den indeholder mange gode forslag, og vi har konstateret, at der er sympati for det, som jeg vil sige er en af hovedproblemstillingerne, nemlig spørgsmålet om tilbagetrækningsalderen.
Der er en vis åbenhed over for en justering på det område.
Hvis man ser på den demografiske udvikling og bare fortsætter uden at gøre noget, kommer man jo i store systematiske underskud, og den situation ønsker vi ikke.
Morten Helveg Petersen (RV), 2005-12-14:
Mit spørgsmål går egentlig på, at jeg godt kunne tænke mig at få afklaret nogle af de usikkerheder, som jeg virkelig synes, der er ved Det Konservative Folkepartis politik.
Hen over weekenden indrykker man store, fine annoncer om Velfærdskommission og behovet for velfærdsreformer, hvorefter statsministeren pander alting ned med undtagelse af de par temaer, han gerne vil drøfte.
Vi har i dag hørt den konservative ordfører tale om behovet for skatteomlægninger, og vi har hørt, at skat står øverst på den konservative dagsorden.
Men problemet er vel bare, at det ikke indgår i Venstres dagsorden, og at det nærmest slet ikke er på lystavlen hos Dansk Folkeparti, så hvor efterlader det Det Konservative Folkeparti?
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2005-12-14:
Fru Mette Frederiksen lægger mig altså noget i munden, for jeg siger jo ikke, at det er deres egen skyld.
Man kan komme i den situation, at man er nødt til at henvende sig med henblik på at få kontanthjælp, fordi ens livssituation gør det nødvendigt, men man har da selv et ansvar for at forsøge at bevæge sig ud af den situation, og mulighederne for at få et job har jo aldrig været bedre, end de er nu.
Derfor er det da at lægge mig nogle ord i munden, som jeg aldrig har sagt.
Mette Frederiksen (S), 2005-12-14:
Jeg kan altså forstå på ordføreren, at hvis kontanthjælpsmodtagere ikke kommer i arbejde, men bliver ramt af kontanthjælpsloftet og som følge deraf får forøget mængden af sociale problemer, er det de pågældendes, det enkelte menneskes eget ansvar og egen skyld.
Jeg tror, der er mange i regeringen, der mener det, og jeg tror sådan set også, der er mange i regeringspartierne og ikke mindst i regeringens støtteparti, der mener det, men det er faktisk første gang, der er en, der siger det så åbent og så klart, som det er sagt fra ordførerens side.
Men nu taler vi jo ikke kun om kontanthjælpsmodtagere.
Vi har faktisk brugt meget af tiden i dag til at diskutere de udsatte grupper, eksempelvis hjemløse, sindslidende og misbrugere, og gælder det samme for dem?
Når deres forhold er blevet forringet de seneste 4 år, er det så deres eget private ansvar, eller kunne de også forvente en lidt større ansvarlighed fra regeringens side?
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2005-12-14:
For den enkelte er situationen jo den, at man skal forsøge at bevæge sig frem mod at få en bedre livssituation.
Men det er jo klart, at jo længere en person har opholdt sig på kontanthjælp, jo oftere skifter den pågældende fra kontanthjælp til job og tilbage igen.
Mette Frederiksen (S), 2005-12-14:
Jeg tror altså, det er svært for rigtig, rigtig, rigtig mange mennesker at forstå, at i en situation, hvor dansk økonomi har det godt, hvor beskæftigelsen har det godt, og hvor staten kan præsentere et rekordstort overskud, får vi samtidig meget entydige meldinger fra det sociale område, der viser, at nogle af de mest udsatte grupper i Danmark i dag – de mennesker, der lever på det laveste forsørgelsesgrundlag – har fået det dårligere de seneste 4 år.
Der må vel sådan set være noget, der ligger til grund for nogle overvejelser i regeringen om, at selv om vi har en så stærk økonomi, skal den ikke bruges til at få velfærdssamfundet til at omfatte alle og få alle med, og derfor skal jeg spørge ordføreren: Når flere og flere udsatte har fået det ringere, er det så efter ordførerens opfattelse de enkelte menneskers egen skyld, eller er det regeringens ansvar, at den politik, som føres, ikke fører til mere social lighed, men tværtimod til mere social ulighed?
Søren Egge Rasmussen (EL), 2005-12-14:
Jeg har tidligere kunnet høre, at De Konservative underkender Socialforskningsinstituttets undersøgelse, fordi ikke alle institutioner havde svaret på undersøgelsen.
Så synes jeg, at man må grave længere ned i dyngerne af, hvad der er af rapporter.
Jeg synes især, at det arbejde, som Red Barnet har lavet tidligere om, hvor mange fattige børn der er i Danmark, og om, hvordan udviklingen har været fra 1980’erne og op til nu, er bemærkelsesværdig.
Den konkluderer sådan set, at der er 39.000 børn i Danmark, som lever i relativ fattigdom.
Vi står over for dét, at børn sådan set er den mest udsatte gruppe.
Morten Helveg Petersen (RV), 2005-12-14:
Til det er svaret klart nej.
Vi vil skatteomlægninger, igen fordi vi vil bruge skattepolitikken som et aktivt redskab til at give endnu flere mennesker en chance for at komme ud på arbejdsmarkedet.
Det, jeg synes er så ironisk ved det her, er, at regeringen nu indædt forsvarer det skattesystem, som hr. Ole Stavad har været, om man vil, chefarkitekt på i mange, mange år.
Det forstår jeg simpelt hen ikke.
Vi kunne jo sikkert bruge meget tid på at forsøge at definere, hvad det vil sige at være naiv, men jeg må forstå finansministerens udlægning sådan, at hvis man ikke følger statsministerens drejebog, og hvis man tillader sig at tale om noget andet end det, der måtte være defineret i kontraktpolitikken, er man noget, der minder om naiv, og det synes jeg er en lidt mystisk definition.
Men jeg kan kun love finansministeren, at vi andre vil forsøge at lægge vores meninger om, hvad vi i øvrigt finder bør diskuteres, klart frem
og ikke bare lade os begrænse af den drejebog, som finansministeren måtte finde det for godt at slå op i
Finansministeren sagde på et tidspunkt, at alle skal have adgang til at kunne blive selvhjulpne.
Det synes jeg er et fantastisk rigtigt princip, og det er derfor, vi i al stilfærdighed peger på, at skattepolitikken er et instrument, som kunne give endnu flere mulighed for at blive selvhjulpne.
Vismændene, Velfærdskommissionen og stort set alle uafhængige økonomer påviser, hvordan skattepolitikken kan bruges aktivt, så endnu flere mennesker kan blive selvhjulpne, og det er derfor, vi ikke forstår, hvorfor man på forhånd afskriver brugen af det instrument.
Synes finansministeren, det er klogt?
Jeg vil godt sige, at jeg da hører mange meldinger fra erhvervsfolk, erhvervsledere og virksomheder, der bekymrer sig om, at et af de helt centrale problemer i forbindelse med deres konkurrenceevne, deres konkurrencekraft over for udlandet, er, at marginalskatten er for høj på arbejdskraft herhjemme.
Jeg tror slet ikke, jeg har tal på det antal erhvervsfolk, som med jævne mellemrum optræder i debatten og siger, at det er et kolossalt problem.
Derfor har jeg en helt anden indfaldsvinkel til det, end ordføreren har, nemlig at det netop kan være med til at styrke konkurrenceevnen i de virksomheder, hvis vi formår at lave en klog skatteomlægning her, hvor skatten på arbejdsindkomst sænkes.
Det vil der være perspektiv i.
Rasmus Prehn (S), 2005-12-14:
Finansministerens partifælle og ministerkollega socialministeren har i et svar til Boligudvalget i forbindelse med behandlingen af lovforslag nr. L 70 om boligaftalen fastslået, at de fattigste i det danske samfund bor i den almene sektor, mens de rigeste bor i private boliger.
Hvordan kan finansministeren så forsvare, at der med finansloven bliver taget penge i Landsbyggefonden, altså fra de svageste, de fattigste i samfundet, ved at pålægge lejerne i den almene sektor en særskat?
Er det, fordi finansministeren, sådan som socialministeren tidligere har gjort, mener, at ulighed er noget, der skaber dynamik i samfundet?
Thor Pedersen (V), 2005-12-14:
Det er en ren matematisk model, som overhovedet ikke indgår i den konjunkturmæssige måde at tillempe det enkelte års måltal på i 2010-planen, det er faktisk en ren matematisk model.
Med hensyn til det andet må jeg sige, at jeg får et chok, hver gang jeg ser det, Velfærdskommissionen foreslår.
Den foreslår simpelt hen, at målet for den økonomiske politik skal være underskud på de offentlige finanser fra 2011 til 2021, og her må jeg sige, at kæden hopper af.
Jeg vil godt sige, at som finansminister vil mit mål aldrig være, at jeg 10 år i træk skal fremsætte forslag til finanslove med underskud på den offentlige sektor ud fra en idé om, at overskuddet kommer i 2021 og i årene fremover.
Jeg synes, det er mere sikkert at sige: Lad os sikre overskuddene i de næste 10 år, for her ved vi nok lidt mere om, hvad der sker, end om 20 og 30 år.
Det er meget, meget letsindigt, og det vil jeg ikke anbefale nogen overhovedet at høre efter.
Det reelle er at sikre, at der er balance, som der også står i stabilitets- og vækstpagten, hvor det hedder: Close to balance or in surplus – altså enten balance eller overskud.
Det andet vil jeg fraråde enhver, og jeg får et chok, hver gang kyndige økonomer anbefaler politikere at sørge for underskud på de offentlige finanser de næste 10 år.
Henrik Sass Larsen (S), 2005-12-14:
Jeg gentager gerne spørgsmålet.
Det handler om, at Velfærdskommissionen har peget på, at det ikke altid er en god idé at nedbringe statsgælden, men at investering i uddannelse måske giver en meget bedre forrentning.
Så til noget andet.
Der er jo en del ting i 2010planen, man overtræder, vil jeg godt sige.
Man har lovet lidt højere beskæftigelse, og der står også direkte i 2010-planen, at det f.eks. vil være fuldstændig uholdbart at gennemføre et skattestop.
Men hvis regeringen holder fast i lige præcis den målsætning og væksten bliver markant højere end forventet, kommer der jo en skævvridning.
Thor Pedersen (V), 2005-12-14:
Den vækstbegrænsning, vi følger i det offentlige forbrug, er præcis den vækstbegrænsning, som den tidligere regering indførte.
Den var nemlig 0,5 pct. om året fra 2006 til og med 2010 – præcis 0,5 pct.
Det er den vækstbegrænsning, der står i 2010-planen, og det er præcis den, vi følger.
I årene 2004 og 2005 reducerede vi måltallet for væksten i det offentlige fra 1 til 0,7 pct. og i 2005 fra 1 til 0,5 pct. for at finansiere de skattelettelser, som er gennemført, så der er balance og holdbarhed i forhold til 2010-planen.
Vi har for så vidt gjort nøjagtig det, som var grundlaget for holdbarheden af den planlægning.
Det andet spørgsmål var..?
Jeg må nok have spørgsmålet gentaget.
Henrik Sass Larsen (S), 2005-12-14:
Vi er jo stadig lidt i julechok over den venlige modtagelse, vi har fået her fra finansministeren, men vi må jo hellere prøve at komme lidt videre i teksten.
Jeg vil såmænd spørge finansministeren om to ting.
Der er også et scenarie, hvor man siger, at en tredjedel skal gøre det, og der er et scenarie, der siger to tredjedele.
Det er det ene spørgsmål.
Så sagde finansministeren, at det allerbedste, man altid kan gøre, er at afdrage på statsgælden.
Vil finansministeren ikke erkende, at Velfærdskommissionen i forbindelse med sit arbejde har påvist, at det faktisk giver en meget bedre forrentning at investere i uddannelse frem for at afdrage på statsgælden?
Thor Pedersen (V), 2005-12-14:
Jeg kan i hvert fald sige, at rentenedsættelsen sådan set var global.
Det, der skete med renteudviklingen var en global øvelse, der begyndte.
Hvis det er historieskrivning, man ønsker, skal man gå tilbage til 1982, man skal tilbage til fastkurspolitikkens indførelse i 1982 og den succesrate, der ligger bag den; det, der gjorde, at man i virkeligheden var i stand til uden letsindighed at kunne kickstarte.
Det er sådan set historien bag de muligheder, regeringen havde, og det undte jeg jo regeringen af et godt hjerte, for jeg har altid ønsket det bedste for danskerne, uanset om vi var i regering eller ej.
Marianne Jelved (RV), 2005-12-14:
Så kan finansministeren måske forklare både mig og den undrende offentlighed, hvordan det kan være, at den rentenedsættelse, der slog ind over verden, da jeg blev økonomiminister – tak for tilliden – ikke ramte Tyskland og Frankrig og andre lande?
Hvorfor skete der ikke den samme forbedring af økonomien, beskæftigelsen osv. i de pågældende lande?
Hvorfor skete det kun i nogle ganske få lande?
Det kan finansministeren måske forklare.
Villy Søvndal (SF), 2005-12-14:
Jeg har ikke anvendt ordet massegrav, det vil jeg advare imod.
Jeg har refereret til, at alle de mennesker, der er tæt på, siger, at det går dårligere; det siger rapporterne, det siger Rådet for Socialt Udsatte, det siger socialcheferne.
Så kan man da godt finde enkelte eksempler, der bryder reglen, javel, men det ændrer ikke det generelle billede af, at det går dårligere, vil jeg sige til finansministeren.
Det, der bekymrer mig, er, at når vi har en regering, hvor finansministeren ikke er lydhør – man kan sige o.k., det er så hans opgave at passe på pengene – og
når statsministeren benægter billedet og siger, at det ikke er rigtigt, at det går dårligere, det går tværtimod bedre, og når socialministeren, som er sat til at varetage forholdene for de dårligst stillede, retter ind efter statsministeren og finansministeren og siger som dem, at det går bedre, så er der jo ingen, der lytter til den meget stærke stemme fra det virkelige liv, der siger, at det går dårligt. Så spørger jeg bare: Vil regeringen blive ved med at benægte, at det er det generelle billede, at de allerdårligst stillede i Danmark under den her regering har fået det dårligere?