Ole Sohn (SF), 2006-05-23:
Kommunerne har fået flere penge, det kan man jo se.
Man kan se, at tallet er større i 2006 end i 2005, men det er ikke et målbart tal.
Det, der er det målbare, er, at der faktisk er blevet flere børn og flere ældre.
Det vil sige, at behovet for omsorg er vokset, og det kan ikke dækkes inden for de 0,5 pct.
Det er i øvrigt også en af grundene til, at kommunerne oven i købet har overskredet det, og at regeringen ikke har turdet gribe ind over for det.
Men det, der er kernen i det hele, er, at vi er nødt til at sikre en ordentlig ældreomsorg.
Det er ikke noget, man bare kan sige er kommunernes ansvar, for kommunernes økonomi rækker ikke til det.
Det, vi skal sørge for, er, at kommunerne leverer den tilstrækkelige kvalitet, og her vil jeg sige, at hvis spørgeren tænker på det, vi de sidste dage har oplevet i fjernsynet, må man sige, at der måske er nogle holdningsspørgsmål og nogle uddannelsesspørgsmål, vi skal give os i kast med her.
Men jeg er nødt til at sige til hr. Ole Sohn, at det er en stor misforståelse, hvis hr. Ole Sohn mener, at det er skattestoppet, der er skyld i alle ulykker.
Skattestoppet sikrer, at det, vi betaler i procenter, det, vi betaler i kroner og øre, er det samme, når det er afgifter, det drejer sig om, og det har været uændret siden den 27. november 2001 til borgernes store tilfredshed og til samfundets store gavn, fordi der er gang i hjulene i Danmark.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Spm. nr. US 142
Jo, men det indebærer jo, at kommunerne får stillet økonomiske midler til rådighed, sådan at de er i stand til at give servicemedarbejderne – det vil sige dem, der har den borgernære service; det er pædagoger, skolelærere, plejepersonale og hjemmehjælpere – en ordentlig løn og en bedre uddannelse, sådan at de får en højere status.
Det, der er humlen i problemet, er jo, at det er lavstatusområder, og det kræver, at regeringen også investerer i den offentlige sektor, men det er der simpelt hen ikke råd eller rum til – ja, der er råd til det, men ikke rum til det – i regeringens skattestoppolitik.
Og det er derfor, ministeren er nødt til at forholde sig til kernen i problemet, som er, at regeringens politik til dato har ført og vil føre til fortsat færre og færre offentligt ansatte.
Der er spørgsmålet: Hvordan vil ministeren så sikre, at vi kan opretholde en ordentlig offentlig velfærd, så længe skattestoppet fortsætter, og så længe vi kan se et stadigt fald i antallet af offentligt beskæftigede?
Kommunerne og amterne har flere penge til rådighed i 2006, end de havde i 2005; de havde flere penge til rådighed i 2005, end de havde i 2004; de havde flere penge til rådighed i 2004, end de havde i 2003.
Det er jo sandheden om det, og de vil have flere penge til rådighed til løsning af deres opgaver i 2007, end de har i 2006.
Så må man sige, at så er det jo opgaven at prioritere de midler, man har, og det er netop det, vi har folkevalgte kommunalbestyrelser og regionsråd til at gøre.
Bare sådan til orientering: Politiken refererer til Økonomisk Redegørelse, der blev offentliggjort i går, og finansministeren måtte erkende, at de tal, som Venstre har brugt, er fejlagtige.
Der er rent faktisk sket et markant fald i antallet af beskæftigede i den offentlige sektor.
Når jeg fokuserer på det, er det, fordi vi jo alle sammen – forhåbentlig – er optaget af at have en rimelig ordentlig offentlig sektor, men meget tyder på, at man får sværere og sværere ved at få den offentlige sektor til at hænge sammen med skattestoppet, fordi det giver et pres på kommunerne.
Så mit spørgsmål er: Hvordan vil beskæftigelsesministeren sikre sig, at der bliver uddannet tilstrækkeligt med arbejdskraft i den offentlige sektor til at leve op til de forpligtelser, som man berettiget må kunne forlange af en god ældreomsorg?
Må jeg så godt sige, at det, der jo er humlen i det, vi har oplevet, siden den her regering tiltrådte i 2001, er, at der er sket et øget forbrug i den offentlige sektor og et øget forbrug i den private sektor.
2007 vil jo være det år, hvor der for første gang er flere, der forlader arbejdsmarkedet, end der kommer ind på arbejdsmarkedet.
Og derfor vil det da stille nogle særlige krav til den offentlige sektor at kunne deltage i konkurrencen om den fremtidige arbejdskraft.
Derfor skal man jo være på forkant med hensyn til uddannelse, efteruddannelse osv. af medarbejderne.
Det er sådan set en interessant debat, der er startet her med ministeren og hr. Jørgen Arbo-Bæhr, om stigningen i væksten i den offentlige sektor.
Når man tænker tilbage på, hvad statsministeren sagde i begyndelsen af den her valgperiode, var det nemlig, at for Venstre var det en fast politik, at der skulle være flere offentligt ansatte – det var bl.a. en følge af, at der var en stigning på 0,5 pct. i den offentlige sektor; det ville give flere offentligt ansatte.
Jeg tror oven i købet, at Venstre lavede store annoncer, hvor man sagde, at der kom 14.000 flere offentligt ansatte.
Det var vi nogle der betvivlede, og når man så ser forsiden af Politiken i dag, som refererer til Økonomisk Redegørelse, viser det sig, at der er blevet 11.000 færre offentligt ansatte.
Så vil jeg gerne stille beskæftigelsesministeren spørgsmålet: Mener beskæftigelsesministeren stadig væk, at der er mulighed for at leve op til de forpligtelser i den offentlige service, som man med rimelighed kan forvente som borger, og leve op til den målsætning, som regeringen sætter for en ordentlig standard i den offentlige sektor?
Jeg har ikke læst Politiken i dag og ved så ikke, om det er Danmarks Statistik, der har korrigeret sine tal, men det kan vi jo så finde ud af.
Men må jeg sige, at den her regering fuldt ud har levet op til de forpligtelser og intentioner, vi har, med hensyn til at levere offentlig service og med hensyn til at levere en sund, fremadrettet økonomi i det danske samfund.
Der er en kæmpe efterspørgsel efter arbejdskraft, og derfor må man sige, at når vi sammenligner os med Europas lande, er vi absolut nummer et med hensyn til økonomisk holdbarhed.
Og det skal vi jo være glade for, for det er den største sociale sikring, vi kan give.