runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Louise Frevert (DF), 2002-11-20:
Det er lidt i samme genre.
Det drejer sig om en person, der hedder Abdul Wahid Pedersen, som har en somalisk skole, der hedder Al-Kownain.
Det er jo ikke nogen hemmelighed, at hr. Abdul Wahid Pedersen har været mere eller mindre positiv over for en brochure, der er blevet delt ud på hans skole, og mit spørgsmål går på, om ministeren vil sørge for, at der vil komme et ekstra tilsyn for at dæmme op for et eventuelt problem af denne art, ikke alene på hr. Abdul Wahid Pedersens somaliske friskole, men også på andre muslimske friskoler.
Ulla Tørnæs (V), 2002-11-20:
Jeg vil sige til fru Louise Frevert, at jeg ikke på det foreliggende grundlag har noget som helst grundlag for at gribe ind med et skærpet tilsyn over for den pågældende skole.
Det, jeg derimod har bedt om, og det, jeg bad skolens leder om, i fredags tror jeg det var, var at få en redegørelse i relation til en artikel i dagbladet Information.
Den redegørelse modtog jeg prompte, og den var jeg meget tilfreds med, for i den tager den pågældende leder af skolen klart afstand fra enhver form for omskæring af piger.
Det, der har været tale om, er, sådan som jeg har forstået det, at man på skolen har omdelt et skrift fra en canadisk læge, som forholder sig til omskæring set i et religiøst perspektiv.
Jeg havde gerne set, at skolelederen i forbindelse med omdelingen af vejledningen på skolen havde tilkendegivet sin egen og skolens holdning kraftigt og tydeligt.
Den afstandtagen blev tilkendegivet i redegørelsen, som jeg modtog et par timer senere, altså den samme dag.
Louise Frevert (DF), 2002-11-20:
Det synes jeg også lyder vældig positivt.
Jeg var selv meget indigneret over, at der ikke kom en afstandtagen fra denne lemlæstelse fra netop Abdul Wahid Pedersen.
Men kan ministeren hermed forsikre Dansk Folkeparti om, at der ikke vil blive omskåret flere små somaliske piger ude på den somaliske skole Al-Kownain, fordi der bliver taget afstand fra det? Samtidig vil jeg spørge, om ministeren virkelig mener, at det er nok, at der bare kommer en redegørelse, og at man ikke pålægger skolen et eftersyn?
Ulla Tørnæs (V), 2002-11-20:
Jeg greb straks ind, da jeg erfarede, at der som beskrevet i dagbladet Information var uddelt en vejledning, og jeg greb ind på den måde, at jeg bad skolens leder om at give sin personlige holdning og dermed også skolens holdning til kende.
Det er også sket, og det er sket i form af en kraftig afstandtagen
fra omskæring
Louise Frevert (DF), 2002-11-20:
Jeg kan godt tage til efterretning, at ministeren ikke kan love mig som sådan, at der ikke er flere somaliske piger, der bliver lemlæstede ude på den skole.
Men hvis det nu sker, hvilke sanktioner vil ministeren så gribe til?
Vil det så indebære, at man fjerner statstilskuddet fra friskolen?
Aage Frandsen (SF), 2002-11-20:
Ministeren og jeg er helt enige om, at det er vigtigt, at der er stor faglighed i folkeskolen, og at alle børn, når de forlader folkeskolen, kan læse og skrive osv. osv. og har en række færdigheder, viden og kompetence.
Men det kunne jo godt være, at man kunne opnå det på en anden måde end ved, at man i højere grad statsliggør skolen.
Men er det ikke korrekt, at man har flyttet balancen mellem det kommunale selvstyre og den statslige bestemmelsesret lidt mere over mod det statslige med nogle bestemte begrundelser, som man selvfølgelig kan gå ind for?
Man har flyttet balancen, og det kan godt være, at ministeren ikke kan få sig selv til at sige det, fordi ministeren nødigt vil gøre nogen ting mere statslige, men har ministeren ikke gjort det?
Ulla Tørnæs (V), 2002-11-20:
Nu tror jeg, det forholder sig sådan, at selve omskæringen ikke foregår i skolens regi, men at det er forældrene, der beslutter sig for, at deres barn af den ene eller den anden årsag skal omskæres.
Men skolen som sådan kan ikke påtage sig ansvaret for forældrenes gerning i den sammenhæng, sådan som jeg ser det.
Det, der er mit ansvar, er at sikre, at skolen i det materiale, der bruges til undervisning, henholder sig til dansk lovgivning, som naturligvis har respekt for menneskerettigheder osv., og at man derigennem tager kraftigt afstand fra omskæring.
Og det har jeg forstået også er sket på den pågældende skole.
Peter Skaarup (DF), 2002-11-20:
Men der er vel en væsentlig argumentation her, som kan være problematisk i forhold til Tyrkiet, hvis man siger: Nu får I en dato.
Dermed siger man også: Ligesom medlemskabet af konventet og den tilknytning, der er til NATO i øjeblikket, og spørgsmålet omkring Mellemøsten gør dette, at der lægges et forventningspres på os.
Det er jo svært at forestille sig, at man siger: I får en dato, og så bliver der i øvrigt ikke mere ud af dét.
Siger man, at de får en dato, så har det også et forløb, hvor de må regne med, at man mener det seriøst, og det kan stille nogle forventninger til Tyrkiet, som kan være svære at opfylde.
Så vil jeg spørge statsministeren: Hvis man forestillede sig, at der blev en dato, ville den danske regering så over for Tyrkiet og EU påpege de problemer, der er med illegal arbejdskraft i Danmark, og som kunne blive meget forøget af, at mennesker fra en nation med næsten 70 mio. indbyggere med en levestandard, der ligger væsentligt under den danske, kunne forestille sig at komme til Danmark?
Ville de problemer medføre, at der kunne laves en 7-års-regel for fremmed arbejdskraft, altså en overgangsregel, som sagde, at i den periode kan man ikke komme til Danmark og få sociale ydelser, arbejde osv.?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-11-20:
Lad mig lige gentage: Det topmøde, der skal være i København til december, handler ikke om, hvorvidt Tyrkiet kan blive medlem af EU; det er jo slet ikke det, vi taler om.
For at kunne blive medlem af EU, skal man jo opfylde en masse betingelser, ikke bare en række politiske betingelser om velfungerende demokrati osv., man skal også opfylde en lang række økonomiske krav.
Tag bare de forhandlinger, vi har haft med 12 andre ansøgerlande.
De skal jo opfylde krav på 30 store politiske områder.
Det vil altså sige, at før det overhovedet på et eller andet tidspunkt ude i fremtiden kunne blive aktuelt at have Tyrkiet som medlem, skal Tyrkiet altså opfylde alle disse krav, og det vil i virkeligheden sige, at det altså er et helt anderledes Tyrkiet end det, vi ser i øjeblikket.
Hvad fremtidige generationer måtte bestemme om dét, vil jeg da ikke tage stilling til i dag.
Det, vi skal tage stilling til nu, er: Hvorledes skal vi behandle Tyrkiet på topmødet?
Der skal man altså tage udgangspunkt i, at det allerede i 1999 blev besluttet, at Tyrkiet er kandidatland, og derfor skal Tyrkiet selvfølgelig behandles som alle andre kandidatlande.
Jacob Buksti (S), 2002-11-20:
I kølvandet på den netop udkomne finansredegørelse har der både i offentligheden, pressen og blandt ledende ministre været nogen diskussion om, hvad den redegørelse egentlig viser med hensyn til, om der er anvist kroner til skattelettelser pr. 2004.
Jeg vil gerne høre statsministeren, om statsministeren mener, at der i finansredegørelsen er anvist noget konkret om, hvad der måtte være til skattelettelser i 2004, og hvad regeringen i givet fald vil gøre.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-11-20:
Det kan jeg svare meget klart på.
Finansredegørelsen siger ikke noget om, hvad der måtte være plads til af skattelettelser.
Finansredegørelsen siger noget om, hvor stort et råderum man kan forestille sig over de kommende år, såfremt nogle betingelser er opfyldt.
Og en af de betingelser, der skal være opfyldt, er, at der skaffes et ekstra antal arbejdspladser.
Under sådanne forudsætninger kan man skaffe et råderum, der så kan bruges til forskellige ting.
Det kan f.eks. bruges til lettelser af beskatningen.
Men det forholder finansredegørelsen sig overhovedet ikke til, så det korte svar er: Nej, finansredegørelsen siger ingenting om, hvad der er plads til.
Jacob Buksti (S), 2002-11-20:
Det er jeg meget glad for, for det var sådan set også det svar, som jeg havde forventet at statsministeren ville komme med, al den stund det er det, statsministeren har udtalt bl.a. til Børsen.
Det skulle være finansieret krone til krone, og man skulle se de her 55.000 arbejdspladser realiseret, før man begav sig ind i det.
Hvordan mener statsministeren så, det kan være, at beskæftigelsesministeren 2 dage før statsministerens jubilæumsinterview annoncerer, at der nærmest er indgået en aftale mellem Venstre og De Konservative om en jobrabat, som i øvrigt kommenteres af vicestatsministeren og den finanspolitiske ordfører fra Dansk Folkeparti, hvor der er 8 mia. kr. til skattelettelser pr. 1. januar 2004?
Hvordan hænger det sammen?
Så vil jeg gerne bede statsministeren forklare mig og måske også noget af den undrende offentlighed, hvordan man skal forstå beskæftigelsesministerens udmelding om, at beskæftigelsesministeren har 8 mia. kr., som man kan bruge på jobrabat.
Hvordan og hvorledes skal man forstå den konservative partileders, den nuværende vicestatsministers, tilslutning til det?
Og hvordan skal man forstå, at Dansk Folkepartis finanspolitiske ordfører, som også er gruppeformand, mener, at det er en god idé?
Er det bare sådan en løs tanke, som er blevet markedsført i fredags, om, at regeringen har 8 mia. kr. til skattelettelser, eller er der 8 mia. kr.?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-11-20:
Jeg kan kun sige til hr. Jacob Buksti, at det, jeg har udtalt her, naturligvis er regeringens politik.
Og jeg ser ikke noget modsætningsforhold mellem det, jeg har sagt, og det, andre ministre har udtalt.
Hvis hr. Jacob Buksti så i øvrigt vil søge oplyst, hvad deltagere i debatten måtte have af bevæggrunde for deres udtalelser, må hr. Jacob Buksti rette spørgsmålene til de pågældende.
Det, jeg har sagt, er naturligvis udtryk for det, der er regeringens politik.
Jacob Buksti (S), 2002-11-20:
Det er jeg meget tryg ved.
Jeg blev meget utryg, da jeg hørte beskæftigelsesministeren, men jeg kan forstå, at beskæftigelsesministeren bare har sådan en løs tanke, som giver anledning til, at De Konservative imødekommer Venstre i skattespørgsmål, det står der i Berlingske Tidende.
Det er altså en fuldstændig and, som slet ikke har noget som helst føde på sig her efter mortensaften.
Det er jeg meget tryg ved.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-11-20:
Jeg er ikke særlig tryg ved, at hr. Jacob Buksti prøver at tolke og mistolke det, jeg har sagt.
Det, jeg gerne vil gentage, er, at finansredegørelsen siger ingenting om, hvor meget der måtte være plads til af sænkninger af skatten på arbejdsindkomst i de kommende år.
Det, finansredegørelsen siger noget om, er, at under ganske bestemte forudsætninger, nemlig at der frem til 2010 skaffes ekstra 55.000 arbejdspladser, kan der være et råderum, og det kan så bruges til forskellige ting.
Jens Peter Vernersen (S), 2002-11-20:
Da virkningen jo næppe vil ses i 2004, er der vel heller ikke nogen baggrund for at tro, at man allerede i 2004 kan etablere de skattelettelser, som beskæftigelsesministeren annoncerer i forskellige aviser.
Statsministeren siger meget præcist, at råderummet tilvejebringes, når disse personer er i arbejde, men det kunne jo for øvrigt også gå modsat, at man fik en faldende beskæftigelse - det peger vismændene jo på ifølge dagspressen - så det bliver endnu mere problematisk.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-11-20:
Jeg tror, at hr. Jens Peter Vernersen blander forskellige ting sammen.
Det, jeg refererer til med de 55.000 arbejdspladser, er finansredegørelsens beregninger, og det er klart, at det går kun op, såfremt de 55.000 realiseres.
Men finansredegørelsen forholder sig overhovedet ikke til den her diskussion om at starte en sænkning af skatten på arbejdsindkomst.
Derfor kan jeg kun gentage, hvad regeringen vil gøre efter den procedure, der er tilrettelagt: Når vi kommer ind i begyndelsen af det nye år, vil regeringen gøre op, om der er råderum, hvor stort det realistiske råderum er, og på den baggrund tage stilling til, om der er mulighed for at starte en sænkning af skatten på arbejdsindkomst fra den 1. januar 2004.
Villy Søvndal (SF), 2002-11-20:
Nu skal vi over til missilforsvar, nemlig spørgsmålet om, hvornår den danske regering vidste hvad i missilsagen.
Der er en artikel i dag i Information, og en af de mest vidende sikkerhedspolitiske uafhængige forskere, vi har herhjemme, Jørgen Dragsdahl, prøver at sætte nogle ting i relief, og det er så dem, jeg vil spørge til.
Jeg vil spørge statsministeren, om statsministeren kan bekræfte, at han i en telefonsamtale for 14 dage siden med Jonathan Motzfeldt fra Grønland meddelte, at USA tidligere end forudset ville henvende sig til Danmark angående brug af Thulebasen i et missilforsvar.
Vil statsministeren bekræfte, at den samtale har fundet sted, og at statsministeren henledte opmærksomheden på, at det kunne komme til at gå hurtigere end oprindelig forudset?
Jeg tror, at jeg vil stille den del af det som et skriftligt spørgsmål.
Når jeg i stigende grad er i tvivl om, hvorvidt regeringen overhovedet oplyser Folketinget om det, er det, fordi jeg i sommer, da jeg spurgte regeringen om, hvad der blev drøftet på mødet, hvor amerikanske embedsmænd var på besøg i Danmark - det var den 24. juni - fik det svar fra udenrigsministeren, at der ikke blev diskuteret specifikke ting, men at der var en generel diskussion om missilforsvaret. I modsætning til det står der i en redegørelse fra Ronald Kadish, som er leder af antiraketprogrammet i USA, at på de møder, som USA også havde med Danmark, var man ikke optaget af generelle temaer, men meget specifikt af USA's ønsker over for landene og de enkelte landes ønsker til USA i forbindelse med missilskjoldsdiskussionen.
Derfor forekommer det mig helt uforståeligt, hvis man ikke også med danske embedsmænd har diskuteret Thulebasen, når amerikanerne netop kom for at diskutere konkrete ting.
Er statsministeren vidende om, hvorvidt man konkret har diskuteret Thulebasen?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-11-20:
Jeg kan sige til hr. Villy Søvndal, at regeringens linje er meget klar.
Der er ikke kommet nogen henvendelse fra amerikanerne vedrørende Thulebasen, der er ikke noget projekt at tage stilling til, og derfor er der heller ikke noget svar at give på den sag.
I den henseende er regeringens linje den samme som den tidligere regerings linje, nemlig at når der ikke er en henvendelse, er der heller ikke nogen anledning til at give et svar.
Villy Søvndal (SF), 2002-11-20:
Ovre på den anden side af Atlanten afleverer vedkommende, der er leder af det her projekt, to rapporter i juni måned, hvori han hævder, og enten taler statsministeren usandt eller også gør lederen af missilskjoldsprojektet, generalløjtnant Ronald Kadish: Det, vi var der for, var ikke for at diskutere generelle teser om sikkerhedspolitik, det var for meget specifikt at give udtryk for de ønsker, vi har fra amerikansk side til europæisk deltagelse, og for at spørge, om europæerne havde specifikke ønsker.
Hvis et specifikt ønske i denne sammenhæng ikke er Thule, er det jo fuldstændig meningsløst, vil jeg sige til statsministeren.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-11-20:
Jeg er altså ikke i stand til at føje mere til, end hvad jeg allerede har svaret.
Men jeg tror, at hr. Villy Søvndal nærmer sig det, der er den reelle kerne her, nemlig at vi ser fuldstændig forskelligt på det her rent politisk.
Jeg vil bare gerne gentage, at regeringen ikke har taget stilling til etablering af et missilforsvar, for der er ikke noget at tage stilling til.
Det, vi gør på NATO-topmødet i Prag, er at sige ja til, at der igangsættes en undersøgelse af mulighederne for at lave sådan et missilskjold.
Når jeg kalder det et fredens projekt, er det, fordi jeg mener, at vi har en pligt til at beskytte vore befolkninger mod slyngelstater, der kan finde på at sende raketter i hovedet på os med alt muligt.
Men vi tager det altså alvorligt, at der er en terrortrussel, som finder nye former, og det kræver nye typer forsvar.
Der er ikke andet at sige, end at hr. Villy Søvndal og jeg ser forskelligt på det, og det er det, det hele dækker over.
Villy Søvndal (SF), 2002-11-20:
Jeg er helt enig i, at vi ser forskelligt på det, nemlig at det her ikke har så meget at gøre med banditstater, men har noget at gøre med Kina.
Det har noget med en fremtidig situation at gøre, også fordi det her projekt i bedste eller værste fald jo først er på plads om 10 år.
Så det er ikke noget med den aktuelle situation; det er noget med de lange sikkerhedspolitiske linjer, vi diskuterer.
Og vores opfattelse er, at det vil betyde et nyt kaprustningsamokløb, som vi håbede vi havde taget afstand fra efter den kolde krig.
Men det ser vi forskelligt på.
Mit andragende er egentlig et andet, nemlig at jeg i stigende grad er mistænksom over for regeringens fuldstændig manglende vilje til at berette om de ting, man i andre landes parlamenter kan berette om at amerikanerne spørger om.
Hvorfor kan vi ikke få noget at vide i Danmark?
Ét er at være politisk uenig, det er fair nok, men hvordan kan det være, at regeringen systematisk lukker af for enhver type af information også over for Folketinget?
Kun i det omfang, vi kan finde udenlandske kilder, der siger noget om, hvad der er sket, kan vi trække statsministeren herned i spørgetiden.
Det er helt utilfredsstillende for Folketingets mulighed for at føre kontrol.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-11-20:
Jeg må tilstå, at vi kører i ring.
Der er ikke kommet nogen henvendelse fra amerikansk side, som Danmark skal tage stilling til, og derfor er der heller ikke nogen anledning til, at den danske regering skal give et svar.
Det sagde
, og det siger den nuværende regering.
Hr. Villy Søvndal er uenig i det, det ved jeg godt, men det er, fordi han er uenig i hele projektet.
Men der siger vi: Jamen lad os dog nu sætte en undersøgelse i gang af, om det projekt overhovedet er realistisk, og så tager vi stilling.
Regeringen har informeret Det Udenrigspolitiske Nævn om alle regeringens handlinger i denne her sag.
Der er ikke noget at komme efter.
Peter Skaarup (DF), 2002-11-20:
Mit spørgsmål går på den debat, der har været igennem de seneste uger omkring Tyrkiets eventuelle optagelse i EU, hvor konventets formand, Giscard d'Estaing, har meddelt, at han mener, det vil være meget farligt at optage Tyrkiet i EU, og der efterlyser jeg lidt: Hvor står regeringen?
Vi står foran et meget vigtigt topmøde i København her i december måned i år, og man må regne med, at det er et emne, der bliver rigtig meget debat om, og jeg kunne godt tænke mig at høre regeringens holdning: Er man for eller imod tyrkisk medlemskab af EU?
Man må jo sige, at selv om man skal have respekt for demokratiske valg i andre lande, er det jo meget usædvanligt at se et land, der burde være et stabilt demokrati, udskifte
vel nok samtlige parlamentarikere ved et valg, og det er sket ved det valg, som lige er overstået i Tyrkiet, to nye partier kom ind, alle andre eksisterende partier røg ud
Der kunne her være en fare for, at vi, hvis Tyrkiet blev medlem af EU, fik et land ind, som på sigt ville udvikle sig i en retning, som man slet ikke kunne acceptere inden for EU, f.eks. i retning af en mere islamitisk opfattelse af tingene, som bestemt ville være et problem i forhold til Danmark
Så ville jeg også godt høre statsministeren om de udtalelser, som har været bragt fra statsministerens side i en bog, hvor der står, at Tyrkiet vil være en fremmed fugl i samarbejdet i EU.
Står statsministeren ved de udtalelser, hvor der bl.a. peges på, at det vil være meget ustabilt at forestille sig Tyrkiet med grænser til Iran og Irak blive medlem af EU?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-11-20:
Jeg tror da, vi alle sammen føler, at det er sådan lidt et dilemma, når det gælder Tyrkiet, for på den ene side er det klart, at Tyrkiet jo er et samfund, som er væsentlig anderledes end de traditionelle europæiske samfund.
På den anden side har vi jo også alle sammen en interesse i at fastholde Tyrkiet på en provestlig kurs og undgå, at Tyrkiet bliver østvendt, sagt ligeud, sikre, at de kræfter i Tyrkiet, der ønsker, at Tyrkiet skal være forankret i NATO og i hvert fald skal samarbejde tæt med EU, bliver styrket.
Jeg vil gerne understrege, når hr. Peter Skaarup spørger til medlemskab for Tyrkiet, at det jo ikke er det, vi taler om; det er jo slet ikke det, vi taler om.
Vi taler om: Kan Tyrkiet få en dato for en start på optagelsesforhandlinger?
Og det er jo meget langt fra at være medlem af EU.
Og dér er det, jeg så gentager, at for at kunne få en sådan dato, for overhovedet at kunne starte skal Tyrkiet altså opfylde en række politiske betingelser, og det har Europa-Kommissionen i hvert fald hidtil sagt at Tyrkiet ikke gør.
Peter Skaarup (DF), 2002-11-20:
Jeg kunne godt tænke mig at spørge statsministeren, om statsministeren står ved det, der står i en samtalebog fra 2000 »I godtvejr og storm« af Thomas Larsen, side 227, hvor statsministeren udtaler: »Jeg kan ikke forestille mig Tyrkiet som medlem af EU. Politisk, økonomisk og kulturelt ville landet blive en fremmed fugl i samarbejdet, og et tyrkisk medlemskab kunne gøre samarbejdet ustabilt.
Et tyrkisk medlemskab ville udvide EU's ydre grænse til Iran og Irak, og dermed vil vi bevæge os ind i Mellemøstens urocentre.«
Er der ikke en fare for netop det, statsministeren siger her, at vi kunne få en grænse til meget urolige mellemøststater?
Der er muligvis noget i gang i Irak, der er noget i gang i forhold til Iran, der er en mellemøstkonflikt, som er meget, meget svær at løse, hvor Tyrkiet kan være en vigtig del af det.
Er det ikke meget problematisk at forestille sig, at man skulle optage Tyrkiet i EU på et tidspunkt, hvor der er så mange farer, der lurer, så meget ustabilitet?
Man har lige haft et valg, hvor man har udskiftet hele parlamentet.
Jeg ved godt, at der er tale om, at man bare giver en dato, og at man dermed forestiller sig, at der går lang tid, men der vil trods alt stadig væk knyttet til en dato være en forventning om, at man skal blive medlem af EU, og det må vel være i direkte modstrid med det, som statsministeren har sagt i den bog.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-11-20:
Jeg kan ikke på stående fod huske, hvornår jeg har talt i telefon med Jonathan Motzfeldt, men jeg kan sige til hr. Villy Søvndal, at Jonathan Motzfeldt som landsstyreformand har fået den samme orientering som Det Udenrigspolitiske Nævn
her i Folketinget
Og jeg kan sige til hr. Villy Søvndal, at jeg også telefonisk har inviteret Jonathan Motzfeldt til at deltage i den danske delegation til NATO-topmødet.
Det er ikke, fordi der skal træffes konkrete beslutninger om etablering af et missilforsvar på NATO-topmødet.
Der skal kun træffes beslutning om at igangsætte en undersøgelse af det.
Det er heller ikke, fordi der på NATO-mødet skal træffes beslutninger om Thulebasen, men i forlængelse af min åbningstale vil jeg og regeringen gerne markere, at vi ønsker, at Grønland skal inddrages stærkere også i de indledende faser, når vi behandler udenrigs- og sikkerhedspolitik af direkte betydning for Grønland.
I de sammenhænge har jeg talt med Jonathan Motzfeldt, men om præcis de emner, der også er blevet orienteret om i Det Udenrigspolitiske Nævn.
Regeringens holdning er meget klar: For at kunne få en dato for en start på optagelsesforhandlinger med EU skal Tyrkiet ligesom alle andre kandidatlande opfylde ganske bestemte politiske kriterier.
Der blev jo i 1993 besluttet en række kriterier, de såkaldte Københavnskriterier: Et land skal for at opfylde kriterierne have et sundt, velfungerende demokrati, der skal være respekt for menneskerettigheder, ytringsfrihed, pressefrihed osv. osv.
Alle de der ting skal være i orden, før et land kan få en dato for en start på optagelsesforhandlinger.
Det er sådan, at Tyrkiet er kandidatland til EU.
Det blev besluttet allerede i december 1999, det er ikke noget, den nuværende regering har været med til, men det blev besluttet i 1999, at Tyrkiet er kandidat til EU.
Men der er ikke indledt optagelsesforhandlinger med Tyrkiet, og sådanne optagelsesforhandlinger kan først starte, når og hvis Tyrkiet opfylder de politiske kriterier.
Nu vurderer vi i øjeblikket Tyrkiet.
Der er gennemført visse reformer i Tyrkiet, som er fremskridt, men ifølge Europa-Kommissionen opfylder Tyrkiet ikke fuldt ud de politiske kriterier, og det, der så er spørgsmålet, er: Hvor langt kan vi gå i forhold til Tyrkiet?
Og det bliver så besluttet på topmødet i København.
De vurderinger foregår i øjeblikket.