Rune Lund (EL), 2006-04-20:
Jeg synes, at vi på mange måder har haft en god debat i dag.
Men det er også fuldstændig klart, at selv om vi i dag står med et forbedret forslag til servicedirektiv, indeholder det servicedirektiv, der ligger, stadig mange af de grundlæggen de problemer, der lå i det oprindelige forslag til servicedirektiv.
Det drejer sig for det første om selve det nye oprindelseslandsprincip, som nu er blevet et oprindelseslandsprincip light, hvor de enkelte lande kun må indføre deres egne regler, hvis de lever op til nogle krav om, at de skal være ikkediskriminerende, de skal være proportionale, at det skal være det rigtige værktøj, man bruger, og at det skal være nødvendigt.
Derfor står vi med en mellemting.
Det kunne vi have undgået ved f.eks. at vedtage det forslag til vedtagelse, som Enhedslisten har fremsat her i dag, og sige, at der skal gælde et værtslandsprincip.
Så havde den potte været ude.
Den anden ting handler om selve anvendelsesområdet.
Og på velfærdsområdet er det ekstremt uklart, hvilke områder af velfærden der er inde under servicedirektivet, og hvilke der ikke er.
For vi skelner nemlig imellem den almene interesse, som er det, som er undtaget, og den almene økonomiske interesse, hvor der er en eller anden form for betaling involveret, som ikke er undtaget.
Det problem kunne også løses ved bare at sige, at tjenesteydelser af almen økonomisk interesse også skulle være undtaget.
Vi står også med andre problemer.
Et eksempel, som jeg endnu ikke har nævnt, handler om de forbudte krav, som findes i artikel 14 og artikel 15.
Der kan man sige, at nogle af de problemer, der ligger i det, f.eks. er med hensyn til sådan noget som den danske planlov.
Det drejer sig om, at man ikke må gå ind, sådan som servicedirektivet ligger nu, og gøre sig økonomiske overvejelser for at vurdere, om det skal være en god idé at planlægge et stort center et sted, eller om det ikke skal ligge der.
Den slags politisk økonomiske overvejelser ville ikke være tilladt i henhold til det servicedirektiv, der ligger nu.
Det ville også være meget rart at få præciseret, om man gerne må bruge den slags overvejelser, når man skal bestemme, hvorvidt et stort center må blive lagt et bestemt sted eller ej.
Der foregår f.eks. i WTO-regi i øjeblikket nogle forhandlinger under GATT, der også har betydning for netop planloven.
I de forhandlinger er den danske regering jo sammen med fire andre EU-lande specifikt gået ind og har sagt, at vi med hensyn til planloven har et problem.
Vi bliver nødt til at kunne gå ind og lave økonomiske behovstest.
Det er et værktøj, vi vil have.
Vi vil kunne lave den slags test, før vi går ind og tillader, at et storcenter kommer til at ligge et bestemt sted, eller det ikke gør.
Derfor ville det også være meget naturligt at få den slags undtagelsesbestemmelser ind i servicedirektivet.
Det er endnu en gang bare for at eksemplificere, at der stadig væk er utrolig store problemer med servicedirektivet.
Det servicedirektiv, som også ligger i dag, handler jo dybest set om alle de krav, som folkevalgte politikere ikke må stille til virksomheder, der handler på tværs af landegrænser.
Det er ikke noget med, at der ikke skal handles på tværs af landegrænser.
Men det handler om, at vi får de rette regler til stede, for at den handel sker på en ordentlig måde, sådan at vi netop ikke får en udvikling af samfundet, en udvikling af velfærden, hvor det er profitten, hvor det er markedet, der sætter dagsordenen, mens folkevalgte politikere bliver sat tilbage og ikke har mulighed for at styre udviklingen i samfundet.
Vi havde haft en mulighed som folkevalgte politikere i dag, hvis der havde været en opbakning til det forslag til vedtagelse, som Enhedslisten har fremlagt.
Det er der desværre ikke.
Det synes jeg er ærgerligt, for det ville have skåret tingene fuldstændig ud i pap, at man netop siger, at et værtslandsprincip skal skrives direkte ind i direktivteksten, og at de uklarheder, der er i servicedirektivet, skal præciseres i selve direktivteksten, sådan at retstilstanden ikke bliver overladt til EF-Domstolen.
Det direktiv, der ligger nu, er, uanset alle de forbedringer, der er, uanset at der har været tale om nogle politiske sejre, stadig væk et domstolsdirektiv, stadig væk et direktiv, som lægger op til, at fremtiden for Europa, fremtiden for EU's udvikling på det her meget, meget store område, som udgør en meget, meget stor del af økonomien i alle EU-landene, i alt for høj grad bliver overgivet til en ikkefolkevalgt institution, nemlig EF-Domstolen.
Jeg vil takke for en meget god debat og vil da også sige, at jeg bestemt er opmærksom på, at de fremskridt, der er sket, også er sket ved hjælp af den forhandling, som den danske regering har ført.
Jeg synes bare, det ikke er godt nok, hvis vi stopper op nu og siger: Nu er vi nået til vejs ende, og nu er der ikke nogen problemer, for det er et afbalanceret forslag til servicedirektiv, vi har her.
Det er det nemlig ikke.
Vi er ikke kommet i mål, og der er stadig mange, mange problemer.
Men under alle omstændigheder vil jeg godt takke for en god debat her i aften.
Hermed sluttede forhandlingen.
Jeg takker for at få oversendt sådan et dokument.
Men det bekymrer mig alligevel, at økonomi- og erhvervsministeren siger, at det er en glidende proces, eller at det er noget, hvor det er uklart, hvad der er det ene, og hvad der er det andet.
Det er lige præcis det, der er problemet med det servicedirektiv, som stadig ligger.
F.eks. uddannelse.
Uddannelse er jo ikke direkte undtaget fra direktivet, og hvis det ikke direkte bliver skrevet ind i direktivet, at uddannelse skal undtages, ligesom vi har set det på arbejdsmarkedet, og ligesom vi har set det på sundhedsområdet, så står vi i en situation, hvor EF-Domstolen lige pludselig kan sige, at det offentlige monopol på universitetsuddannelse i Danmark jo er en barriere for den fri konkurrence, og at vi bliver nødt til at åbne op for amerikanske uddannelseskoncerner, sådan at de kan komme ind og lave eliteskoler.
Vi skubber på for en udvikling, hvor de, der har mange penge, kan få god uddannelse, og de, der har færre penge, kan få dårlig uddannelse.
Jeg siger ikke, at det nødvendigvis bliver sådan, men jeg siger, at den mulighed potentielt ligger i det servicedirektiv, der ligger nu, fordi man ikke decideret har skrevet den undtagelse ind.
Men jeg takker da for, at ministeren vil lave sådan en oversigt over, hvilke områder der er af almen økonomisk interesse, og hvilke områder der er af almen interesse.
Det takker jeg for.
Men det kan jo være, at det er ny politik, at man skal forbyde sådan nogle ting.
Det, der ligger inden for det nationale, ligger under almen interesse.
Det er ligesom i jura, der er ingen facitliste.
Jeg kan give en række eksempler på, hvad der egentlig ligger inden for det, vi definerer som begreberne almen og almen økonomisk.
Det skal vi nok gøre, men det bliver jo ingen facitliste.
Heller ikke i juraen er der en facitliste.
Det er nødvendigt, specielt i en globaliseret verden, som vi lever i i dag.
Men diskussionen går netop på, hvad det er for nogle regler, der skal være gældende.
Det er et fremskridt, og det har jeg også givet udtryk for i dag.
Men jeg mener stadig, at der er meget store problemer.
Ministeren har selv nævnt nogle af dem, og jeg mener, at det er noget, som kan ende med at komme tilbage som en boomerang, hvis ikke vi får meget klart defineret, hvad det nye oprindelseslandsprincip egentlig går ud på, hvor grænserne ligger i forhold til det gamle, og hvad anvendelsesområdet er.
Ellers bliver magten overladt til EF-Domstolen.
Med hensyn til anvendelsesområdet vil jeg gerne stille et enkelt spørgsmål om velfærd.
Jeg kunne godt tænke mig, hvis ministeren kunne oversende en komplet oversigt over, hvilke områder som hører til under almen interesse og under almen økonomisk interesse, en blok med det ene, en blok med det andet.
Kunne ministeren oversende sådan et dokument til Folketinget?
Det er bl.a. os selv, der er med til at definere, hvor det ligger.
Men altså, når der nu har været nævnt eksempler inden for undervisning og lignende, så ligger undervisning inden for rammerne af det nationale uddannelsessystem i private og offentlige uddannelsesinstitutioner.
De almindelige grunduddannelser og videregående uddannelser ligger jo under almen interesse.
Men jeg skal da gerne give en lang række eksempler på noget af det, vi definerer hører under almen interesse og almen økonomisk interesse.