Lene Espersen (KF), 2003-01-30:
Beslutningsforslaget fra Enhedslisten pålægger regeringen inden udgangen af 2003 at fremsætte lovforslag om en forenklet inkassoproces ud fra det forslag, der fremgår af Småsagsudvalgets betænkning nr. 1341/1997.
Umiddelbart lyder det jo ganske enkelt og lige til at gå til, og jeg vil da også understrege, at både jeg og regeringen er helt enige med forslagsstillerne i, at vi skal se nærmere på, hvordan det kan gøres lettere og billigere at inddrive pengekrav via domstolene.
Men helt så enkelt, som forslagsstillerne fremstiller det, er det dog ikke, og regeringen kan derfor heller ikke støtte beslutningsforslaget, som det foreligger.
Småsagsudvalgets forslag om en forenklet inkassoproces var en del af den betænkning, som udvalget afgav i 1997, og som også omfattede et forslag til en særlig småsagsproces.
Ingen af forslagene blev imidlertid til noget, hvilket navnlig skyldes, at de mødte bred kritik fra både advokaterne, erhvervslivet, fagbevægelsen og en del dommere.
Kritikken gik fortrinsvis på forslaget om en særlig småsagsproces og berørte dermed også forslagets inkassoproces, da dette forslag var og fortsat er et integreret led i Småsagsudvalgets løsningsmodel.
Som nævnt er de to dele af udvalgsarbejdet imidlertid tæt sammenvævet, og en særskilt gennemførelse af inkassoprocessen vil derfor kræve, at en række spørgsmål, som udspringer af denne tætte sammenhæng, først analyseres nærmere.
Jeg skal ikke bruge Tingets tid på en udførlig gennemgang af de spørgsmål, men blot fremhæve, at udvalget bl.a. foreslog, at en række af de særregler, som var lavet til småsagsprocessen, også skulle bruges i inkassoprocessen, og at mange af reglerne i de to procesformer i øvrigt skulle være parallelle.
Hertil kommer, at opgaverne vedrørende småsagsprocessen og inkassoprocessen tilsammen skulle udgøre det nødvendige grundlag for oprettelsen af de særlige retssekretariater, der efter forslaget skulle samle de praktiske opgaver, som i dag er opdelt mellem civilretten og fogedretten.
Alle disse forhold gør, at man ikke bare uden videre kan trække den foreslåede inkassoproces ud af betænkningen og gennemføre den særskilt.
Som jeg nævnte indledningsvis, var kritikken fra Advokatrådet og en del dommere medvirkende til, at Småsagsudvalgets forslag i sin tid ikke blev til noget.
Den daværende regering besluttede i 1999, at man i stedet ville afvente de overvejelser, som Retsplejerådet skulle foretage som led i arbejdet med en reform af den civile retspleje.
Advokatrådet og Dommerforeningen har imidlertid nu i fællesskab udarbejdet et alternativt forslag til en ny incassoproces og en ny småsagsproces, som de to organisationer har sendt til mig kort før jul.
Forslaget adskiller sig fra Småsagsudvalgets forslag på flere punkter.
For så vidt angår småsagsprocessen, foreslås der navnlig en videre adgang til at få dækket udgifter til advokatbistand i forbindelse med retssagen, og for så vidt angår inkassoprocessen, foreslås der en såkaldt påkravsmodel, der minder meget om et ældre forslag fra Retsplejerådet.
I deres breve til mig anmoder Advokatrådet og Dommerforeningen om, at forslaget må blive videresendt til Retsplejerådet til nærmere vurdering med henblik på et eventuelt kommende lovinitiativ.
Jeg har læst forslaget med interesse, og jeg mener, der er flere gode tanker i det, som Retsplejerådet må se nærmere på.
Jeg har derfor bedt Retsplejerådet om at inddrage forslaget i det igangværende arbejde med en reform af den civile retspleje.
Som jeg sagde indledningsvis, er jeg helt enig med forslagsstillerne i, at det skal være lettere og billigere at inddrive pengekrav for domstolene, men om en selvstændig gennemførelse af Småsagsudvalgets inkassoforslag er vejen frem er jeg mere tvivlende over for.
Dels rejser det en række problemer, og dels har Advokatrådet og Dommerforeningen nu fundet sammen i et alternativt forslag.
Jeg mener derfor på den baggrund, at i første omgang vil det mest fornuftige være at lade Retsplejerådet se på sagen. Herved sikres det, at vi får en gennemarbejdet løsning, som omfatter både inkassoprocessen og småsagsprocessen, og som skal afveje fordele og ulemper ved de forskellige forslag, der nu ligger på bordet, og jeg vil derfor også opfordre til, at vi foreløbig afventer resultatet af Retsplejerådets overvejelser på området.
Jeg har desværre ikke mulighed for at sige i dag, hvornår Retsplejerådet præcis vil være færdig med sine overvejelser.
Lige nu er Retsplejerådet i gang med en samlet gennemgang af alle de økonomiske ordninger, som har betydning for borgernes adgang til domstolene, og det er jo det helt centrale i den reform af den civile retspleje, som man er i gang med.
Ud over reglerne om sagsomkostninger og retsafgifter drejer det sig navnlig om reglerne vedrørende fri proces, om retshjælp og om retshjælpsforsikring. Retsplejerådet forventer at være færdig med sine overvejelser om disse emner ved årets udgang, og derfor må man nok være realistisk og sige, at Retsplejerådet nok først for alvor kommer i gang med sine overvejelser om inkasso- og småsagsprocesserne efter det tidspunkt, dvs. efter årsskiftet.
Her kan jeg i øvrigt lige indskyde, at Retsplejerådet i øjeblikket også er ved at lægge sidste hånd på en betænkning om offentlighed i civile sager og straffesager, som forventes at være færdig inden sommeren.
Som sagt er de altså i fuld gang, og jeg kan godt forstå fru Line Barfods mindre irritation over, at nogle gode forslag, som egentlig er gode, og som har været oppe at vende i flere omgange, bliver man bare ved med at sende tilbage.
Der er nok bare det at sige til det, at ud fra den massive kritik, der kom i sin tid, mens der nu åbenbart er ved at ske en slags forbrødring for så vidt angår området, synes jeg også, det rigtige er at lade Retsplejerådet se på det.
Jeg skal være den første til at beklage, at man nok først kommer i gang med det ved årsskiftet, men jeg må til gengæld også sige, at det er jo ikke ret lang tid siden, vi behandlede et andet beslutningsforslag her i Folketingssalen.
Jeg tror, at de meget store ting med retsafgift og fri proces osv. er sager, som er meget tunge, også for mange af Folketingets partier, og jeg ville synes, det var forkert, hvis de skulle lægges til side til fordel for det her, og man kan jo kun behandle én ting ad gangen.
Jeg kan godt forstå utålmodigheden, men der er ikke andet at sige, end at vi må håbe, at når de er færdige med deres overvejelser denne gang, bliver de også udmøntet i lovgivning.