Pia Kjærsgaard (DF), 2005-02-24:
Valget den 8. februar var historisk.
Valgkampen var vel egentlig også historisk.
Vi var large.
Vi sagde faktisk i indledningen af valgkampen, at det ikke var så afgørende, hvordan mandaterne faldt, bare Venstre, Dansk Folkeparti og De Konservative fortsat havde et flertal.
Det gjorde vi, fordi vi sådan set var tilfredse med det projekt, som blev indledt den 20. november 2001.
Det var et systemskifte.
For første gang blev De Radikale sat uden for indflydelse.
Det var et markant kursskifte, som medførte, at udlændingepolitikken endelig blev strammet.
Det Radikale Venstre er fortsat uden for indflydelse efter valget den 8. februar, selv om partiet fik et flot valg.
Men valget blev en tillidserklæring til VOK.
Regeringen klarede det fint.
Venstre og Konservative tabte samlet to mandater, men Dansk Folkeparti vandt til gengæld to, så vi har stadig 94 mandater og dermed et komfortabelt flertal i Folketinget.
Det vil jeg godt ønske statsministeren tillykke med.
Statsministeren taler jo meget om effektivitet, og det er også vigtigt, men jeg kunne egentlig godt tænke mig, at vi en gang imellem talte lidt mere om omsorg – omsorg for vore ældre og de udsatte grupper i vores samfund.
Der føler jeg, at Dansk Folkeparti har sat omsorgen for de ældre på dagsordenen.
Dansk Folkeparti har taget mange initiativer i forhold til de ældre: en ældrecheck på foreløbig 1,2 mia. kr., som vi dagligt modtager mange positive henvendelser om fra ældre og pårørende.
De glæder sig over den økonomiske håndsrækning, som ældrechecken udgør.
Derudover gjorde vi jo også det, at vi genindførte efterlevelsespensionen, vi foretog en gratis influenzavaccination, vi havde en ledsageordning på programmet, som vi fik gennemført, og meget andet til gavn for de ældre.
Vi er ikke sådan helt tilfredse.
De økonomisk dårligt stillede ældre, føler vi stadig væk, skal have flere penge mellem hænderne.
Derfor ønsker vi en fordobling af beløbet.
Statsministeren nævnte i sin tale, at regeringen vil afsætte 500 mio. kr. til bedre og mere fleksibel hjemmehjælp.
Det er ikke sikkert, at det er nok.
Vi har under valgkampen måtte lægge øre til den ene skrækhistorie efter den anden om, hvordan landets kommuner administrerer ældreområdet.
Dansk Folkeparti kan ikke acceptere, at omsorgen for de ældre drukner i minuttyranni og stregkoder.
Det er uværdigt for de ældre og pårørende.
Derfor vil vi naturligvis være parate til at finde flere penge til området, hvis det viser sig, at de 500 mio. kr. ikke rækker.
Dansk Folkeparti vil sikre sig, at pengene bliver øremærket til en bedre omsorg i hjemmeplejen.
Der skal altså også være tid til at drikke en kop kaffe og tage en lille sludder med den ældre, når hjemmehjælperen kommer på besøg.
Det kan godt være, det ikke sådan er særlig effektivt, men det er omsorgsfuldt, og ældre mennesker er jo ikke maskiner, der bare en gang imellem skal have lidt olie.
Ældre er mennesker med behov for nærhed og omsorg præcis som alle os andre.
Vi har set alt for mange kommuner nedprioritere de ældres forhold.
Når sagerne bliver bragt op i Folketinget, er der en eller anden forstemmende tendens til, at man lukker debatten ved at henvise til, at der jo er et kommunalt selvstyre, og at man foreslår kortsigtede løsninger og minimumskrav til kommunerne eller et eller andet i den retning.
Vi må sørge for, at der bliver skabt overordnede sanktionsmuligheder, så vi fra Christiansborg kan gribe ind, når kommunerne ikke leverer en rimelig service over for vore ældre medborgere.
Hvis kommunerne ikke lever op til deres ansvar, så bør hensynet til omsorgen for de ældre prioriteres højere end det kommunale selvstyre.
Men der skal være tale om et reelt valg, og det er der ikke nu, hvor de bedste plejehjem er meget vanskelige at få plads på.
Statsministeren har tidligere talt meget om best practice.
Hvorfor kan vi egentlig ikke gennemføre den tanke i ældreplejen?
Hvorfor kan vi ikke få undersøgt, hvilke kommuner der gør det rigtig godt, og hvorfor de gør det godt, og så overføre de erfaringer til hele ældreområdet?
Der er også en anden gruppe i vores samfund – ja, der er mange – men jeg vil godt nævne en her, som er noget overset: Det er førtidspensionisterne.
Dansk Folkeparti har over de kommende år i sinde at tilgodese denne gruppe på samme måde som gruppen af ældre.
Der er behov for, at førtidspensionisterne også får lidt ekstra til at forsøde tilværelsen.
Endelig skal vi selvfølgelig udbygge initiativerne til gavn for de mest udsatte grupper: misbrugerne og de hjemløse.
Dansk Folkeparti og regeringen traf i forbindelse med finansloven for 2005 beslutning om at udbygge og forøge aktiviteten på kræftområdet.
Der blev afsat penge til forbedret apparatur, bl.a. til flere strålekanoner og scannere, men en hel del tyder på, at der skal ske meget mere på kræftområdet.
Flere eksperter har endda peget på, at der skal komme meget store bevillinger gradvis over en 5års-periode, hvor der hvert år afsættes 400 mio. kr. mere end det foregående år.
Vi kan ikke være bekendt at halte bagefter på dette område.
Alt i alt bliver der peget på 2 mia. kr.
Dansk Folkeparti krævede bl.a., at begrebet permanent opholdstilladelse skulle fjernes, og at forældre, hvis børn ikke taler dansk ved børnehavestart, skal tvinges til en slags omvendt genopdragelsesrejse, hvor de modtager undervisning i dansk kultur, dansk sprog og dansk lovgivning.
På det tidspunkt var statsministerens kommentar, at han ikke havde haft tid til at læse DF's forslag.
Det håber jeg at statsministeren har nu, selv om jeg godt ved, at tiden efter valgkampen har været mindst lige så hektisk som under valgkampen, men alligevel.
Der er ikke rigtig tegn på det i regeringsgrundlaget, så derfor spørger jeg.
Det er i modsætning til regeringens ikke Dansk Folkepartis opfattelse, at vi er færdige med at stramme på udlændingeområdet.
Det vil vi derfor, naturligvis som vi har gjort hidtil, forsøge at gøre regeringen begribeligt.
Det vil være farligt at læne sig tilbage og tro, at den hellige grav er velforvaret, bare fordi antallet af asylansøgere er reduceret.
Vi må fremtidssikre vores asylsystem, så vi ikke igen, som tilfældet var under konflikten i Eksjugoslavien, pludselig bliver oversvømmet af flygtninge, der ad åre får ret til at blive i Danmark for bestandig.
På den baggrund undrer det os meget, at regeringen har adskilt Integrations- og Udviklingsministeriet.
Vi syntes netop, at de to områder hørte sammen.
Det mente regeringen også i august måned, da man gennemfører en mindre ministerrokade, og vi bifaldt det, netop fordi der er en sammenhæng, da nogle lande modtager ulandsbistand og samtidig nægter at modtage egne statsborgere.
Jeg vil godt spørge statsministeren om, hvad baggrunden for dette initiativ er, og om statsministeren ikke mener, at det kan betyde, at indsatsen for at få hjemsendt afviste asylsøgere faktisk kan lide skade, ligesom forebyggelsen af flygtningekatastrofer kan synes at blive nedprioriteret.
Det var en rigtig god idé dengang at lægge det i samme ministerium.
Det er en dårlig idé at adskille det.
Så taler statsministeren i sin redegørelse meget om integration.
Ja, selvfølgelig er der behov for, at indvandrere bliver en del af det danske samfund – dem, der skal blive her.
Må jeg minde om, at Københavns politimester, Hanne Bech Hansen, advarer om, at hovedstaden de næste 20-30 år i endnu højere grad vil blive præget af alvorlige problemer med indvandrerkriminalitet, hvis ikke vi sætter ind omgående.
Så ja, naturligvis skal der gøres noget.
Men om det, regeringen foreslår, er det rigtige, vil vi vurdere, når forslagene bliver fremlagt.
Hvad kommer integrationen i øvrigt til at koste?
Det har vi ikke sat noget beløb på, men det bliver næppe billigt.
Noget, der kan gavne både danskere og indvandrere, er genindførelsen af mesterlæren.
I Dansk Folkeparti er vi glade for, at mesterlæren nu bliver genindført.
Det er jo netop en mulighed også for unge indvandrere, men så sandelig også for danskere, der har andre evner end de rent boglige.
Mesterlæren er møntet på Muhammed og Fatima
så vel som på Michael og på Louise
Jeg skal sige til regeringen, at på folkeskoleområdet glæder vi os over, at regeringen har lyttet til Dansk Folkeparti.
Under forhandlingerne forud for folkeskoleforliget forsøgte vi forgæves at opnå lydhørhed for, at der var behov for flere test og mere disciplin i folkeskolen.
Der skulle imidlertid en skræmmende PISA-undersøgelse til, før situationens alvor for alvor gik op for de øvrige partier.
Nu glæder vi os over, at der endelig kommer fokus på fagligheden, bl.a. med flere prøver, bedre læreruddannelser og en national handlingsplan for læsning.
Disse initiativer skal først og fremmest hjælpe de elever, der kommer fra svage hjem.
Det er jo disse elever, der får gavn af den bedre undervisning.
Og så skal vi i øvrigt huske på, at det ikke er den eneste værdi her i tilværelsen at kunne 17-tabellen forfra og bagfra.
Nogle elever har fuldt ud lige så gode evner på andre områder.
Deres evner skal vi også respektere, og det sker jo netop med genindførelsen af mesterlæren.
Vi er også glade for, at regeringen ønsker at tilgodese de mange iværksættere, der kæmper en brav kamp for at få deres virksomheder på benene.
Ofte er det en kamp mod bureaukrati, paragraffer og økonomiske barrierer.
Det er fint, at regeringen vil lempe skatterne og i det hele taget lette tilværelsen for mennesker, der starter egen virksomhed.
Statsministeren indbød Folketingets partier til et bredt samarbejde.
Det eneste parti uden for regeringen, der bakker op omkring skattestoppet, er Dansk Folkeparti.
Men Dansk Folkeparti er opmærksom på, at i den nuværende udformning får de mest velbeslåede mest ud af skattestoppet.
Det skal kompenseres.
Når skatten skal lettes, skal det ske med social ansvarlighed, altså i bunden.
Kassedamen har brug for større lettelser end direktøren.
Derfor er det trist, at regeringen har sparket hele debatten om, hvem eventuelle skattelettelser skal gavne, til hjørnespark.
Dansk Folkepartis forpligtelse er først og fremmest over for vores 444.948 vælgere.
Det er vores fremmeste opgave at tilgodese de mennesker, som har givet os mandat til at fortsætte gennemførelsen af vores politik.
Og det forventer jeg måske et eller andet sted også vil ske.
Statsministerens udmeldinger her i dag har da været mere positive i ordvalget vedrørende Dansk Folkeparti end det, vi har måttet lægge øre til i dagene lige efter valget.
Det tager jeg som et tegn på, at regeringen har forstået, at Dansk Folkeparti alene er regeringens parlamentariske grundlag.
Men ord alene gør det ikke, der må markante politiske indrømmelser til.
Vi er landets tredjestørste parti, vi tager vælgerne alvorligt.
Regeringen må stadig forstå, at vi naturligvis vil have tilgodeset vore holdninger og vore ønsker.
For at cementere, at vi tager vælgerne alvorligt, og at vi ikke på – langtfra efterhånden – alle områder tager regeringen så alvorligt i forhold til regeringsgrundlaget, vil jeg godt fremsætte følgende: Forslag til vedtagelse
Folketinget anser dette for strengt nødvendigt, hvis man – som regeringen har udtrykt ønske om – vil bringe kræftbehandlingen i Danmark op på det højeste internationale niveau.«