runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Per Stig Møller (KF), 2006-05-04:
Det er Socialdemokratiet, der befinder sig i garantibranchen.
Socialdemokratiet har jo prøvet at give garantier, men garantier kan aldrig gives.
Jeg kan ikke vide, om der på et eller andet tidspunkt, som også fru Hanne Severinsen sagde, har været noget i en flyver, som ikke skulle have været der, og som jeg har spurgt her i Folketingssalen mange gange: Hvad ville man have gjort?
Ville man have skudt flyet ned?
Jeg har endnu ikke fået et eneste begavet svar på, hvad man ville have gjort, men jeg har spurgt transportministeren om spillereglerne i dette spørgsmål, og jeg skal læse hans svar op til brug for debatten: Danmark har sammen med hovedparten af verdens lande tiltrådt Chicagokonventionen med tilhørende transitoverenskomst, hvilket indebærer gensidig adgang til uhindret at overflyve hinandens luftrum og foretage landing i ikkekommercielt øjemed, herunder teknisk mellemlanding.
Dette indebærer, at et luftfartøj eller et luftfartsselskab, der er hjemmehørende i et land, der har tiltrådt konventionen og overenskomsten, ikke skal søge om tilladelse til sådanne flyvninger i dansk luftrum.
Jeg skal fortsætte: Chicagokonventionen gælder imidlertid ikke for statsluftfartøjer, dvs. luftfartøjer, der udelukkende anvendes til statsformål af ikkeerhvervsmæssig art.
Udenlandske statsluftfartøjer skal altid have tilladelse til at flyve i dansk luftrum, og ansøgning om tilladelse skal indgives via diplomatiske kanaler.
Efter luftfartslovens § 84 kan et luftfartøj pålægges at lande, når hensynet til den offentlige orden kræver det.
Og til sidst: Luftfartsloven giver kun danske myndigheder adgang til et luftfartøj af flyvesikkerhedsmæssige grunde.
Eventuel adgang til luftfartøjer for at konstatere, om der foregår lovovertrædelser, må derfor ske efter retsplejelovens almindelige regler om ransagning.
Det var altså transportministerens svar, og hvis jeg tager justitsministerens svar, skal jeg nøjes med den sidste del af svaret, som vedrører ransagning.
Justitsministeriet oplyser: For at politiet med magt kan gribe ind i en given situation, vil det således være af helt afgørende betydning, om politiet i en given situation har tilstrækkelige oplysninger til at formode, at der er tale om et muligt strafbart forhold.
Kirsten Brosbøl (S), 2006-05-04:
Jeg synes alligevel, det kunne være interessant at høre ministerens vurdering af, hvad der ligger bag – som hr. Morten Østergaard også tidligere spurgte den konservative ordfører om – at man ikke har kendskab til noget.
Indebærer det, at man fra den danske regerings side har gjort alt, hvad man overhovedet kan, for at finde oplysninger om de konkrete fly og om, hvilke konkrete ministerier der har været involveret i denne sag?
Er det sådan, at ministeren her i dag vil komme med en garanti til Folketinget om, at den danske regering har gjort alt, hvad den overhovedet kunne, for at finde ud af, om der er noget hold i beskyldningerne eller rygterne om, at Danmark muligvis kan blive brugt som et led i denne fangetransport?
Vil ministeren garantere det her i dag over for Folketinget?
Det tror jeg kunne berolige i hvert fald en del af os.
Per Stig Møller (KF), 2006-05-04:
Med hensyn til det første med Gil-Robles synes jeg ikke, det er rigtigt at sige, at han blev dårligt behandlet.
Gil-Robles har været til møde hos mig, og jeg er helt sikker på, at han føler, at han blev godt behandlet ved mødet hos mig.
Spørg ham selv.
Med hensyn til det andet har der ikke været noget belæg for, at Danmark skulle foretage en separat undersøgelse.
Jeg mener faktisk heller ikke, at hr. Morten Østergaard fra nogen international artikel kan påpege noget eksempel på, at Danmark skulle have været involveret i noget af det, vi har meddelt amerikanerne vi er imod.
Der har ikke været forelagt noget for mig om, at Danmark skulle have været brugt på en måde, der er upassende, men fordi der var alle disse europæiske rygter – så om hemmelige fængsler, så om det ene og så om det andet – meddelte jeg amerikanerne, at vi går ud fra, at spillereglerne bliver overholdt.
Der er altså også rettigheder for amerikanerne.
Der er jo Chicagokonventionen, som er under transportministeren, og den går jeg ikke ud fra hr. Morten Østergaard vil bryde ned.
Vi har ikke nogen indicier for, at de skulle være brudt, men derfor har vi alligevel sikret os, at amerikanerne kender vores spilleregler, og de har sagt, at de respekterer vores suverænitet.
Morten Østergaard (RV), 2006-05-04:
Lad os bare lade den ligge dér.
Jeg mener, det var den daværende integrationsminister, der betegnede menneskerettighedskommissæren som den lille mand fra Spanien osv.
Jeg antager, at en SR-regering havde behandlet en menneskerettighedskommissær med større respekt.
Men lad nu det ligge.
Per Stig Møller (KF), 2006-05-04:
Først vil jeg med hensyn til den lidt flotte bemærkning om, at Hviderusland nok også er utilfreds, når de bliver kritiseret, sige, at det faktisk ikke er første gang, en regering udtrykker sin utilfredshed.
Hr. Morten Østergaard var selvfølgelig ikke i Folketinget i april 2001, men den daværende SR-regering var stærkt utilfreds med den ECRIrapport, der kom på det tidspunkt.
Der protesterede regeringen ikke, men ifølge Politiken den 5. april 2001 fortryder udenrigsminister Mogens Lykketoft, at den danske regering ikke gik hår dere til værks og tilbageviste de beskyldninger om fremmedfjendske toner i den politiske debat og i lovgivningen, som en komité under Europarådet i forgårs fremsatte i en rapport om Danmark: Vi valgte at sige, at rapporten var de menneskers ansvar og subjektive vurdering, og at vi alene ville påpege faktuelle fejl.
Mogens Lykketoft siger så videre: I fremtiden vil jeg nok gå ind for en anden kurs med den slags rapporter, nemlig at vi giver en mere generel regeringskommentar til det, der står.
Det er så det, vi gør.
Det var altså det, SR-regeringen mente man burde gøre i fremtiden og ville have gjort, hvis den havde overlevet.
Vi har altså så gjort det, SR-regeringen sagde den burde have gjort.
Så den tror jeg vi skal lade ligge dér.
Det andet
Rune Lund (EL), 2006-05-04:
Det er slet ikke at tage det, der foregår med CIA-flyene, som flyver folk til mishandling og tortur, fordi de skal afhøres af USA's efterretningstjeneste, seriøst.
Definitionen af statsfly er i den forbindelse fly, som exclusively – altså udelukkende – bliver brugt af stater som sådan.
Hvis et fly bare én gang er blevet brugt til noget andet, er det så stadig et statsfly, altså state aircraft, eller er det en anden slags fly?
Det er jo lidt interessant at vide, og det kunne jeg godt tænke mig at udenrigsministeren ville svare på.
Det andet er: Skulle det så alligevel være et ...
Per Stig Møller (KF), 2006-05-04:
Jeg skal gøre det ganske kort.
Det er jo helt oplagt et spørgsmål, der skal stilles til transportministeren, for det har ikke noget som helst med Europarådets arbejde at gøre og heller ikke noget med mit arbejde at gøre.
Med hensyn til at der er forsvundet folk fra Sverige, har vi jo læst om det, men har vi læst om, at der er forsvundet folk fra Danmark?
Det er i Danmark, vi er regering.
Morten Messerschmidt (DF), 2006-05-04:
Det afhænger fuldstændig af den aktions karakter.
For hr. Kaalund kan jeg læse op af protokol 5, som er forbeholdene, hvor artikel 6 meget klart siger: Danmark deltager ikke i udarbejdelse og gennemførelse af Unionens afgørelser og aktioner, som har indvirkning på forsvarsområdet.
Derfor er det helt klart, at det jo handler om at fortolke, hvad der er forsvar.
Jeg vil da stille det som et spørgsmål, om man kan betragte minerydning som gående på forsvar.
Per Kaalund (S), 2006-05-04:
Jeg forstår, at Dansk Folkeparti motiverer en fortolkning af forsvarsforbeholdet, og der nævnes som eksempel minerydning.
En EU-opgave, som omfatter forsvarsmateriel og militærpersoner, der skal rydde miner, er det en opgave, som efter Dansk Folkepartis opfattelse ville kunne fortolkes ind i forsvarsforbeholdet?
Troels Lund Poulsen (V), 2006-05-04:
Nu tilkommer det ikke mig fra Folketingets talerstol at udlægge, hvad statsministeren skal gøre.
Men det er helt sikkert, hvilket fru Lone Dybkjær berører, at den her aftale jo er lavet på afstand af det, som skete, altså at der var to lande, der forkastede det forslag til forfatning, som lå.
Jeg synes, det er vigtigt, at man holder alle muligheder åbne.
Tænkepausen er jo ikke blevet forlænget endnu.
Udenrigsministeren var inde på, at der er kræfter, som ønsker at forlænge den.
Jeg tror, det er meget sandsynligt, at den bliver forlænget.
Derfor kan man udmærket forestille sig, at man, hvis der måtte være en forlængelse af EU's tænkepause, også i den forbindelse tager en dansk debat om, hvad det så får af konsekvenser for Danmark.
Lone Dybkjær (RV), 2006-05-04:
Jeg anerkender fuldt ud, at der er en aftale.
Jeg har netop siddet og genlæst aftalen mellem partierne, og det var i relation til forfatningstraktaten og en folkeafstemning omkring forfatningstraktaten.
Jeg synes jo godt – det skal være min opfordring til regeringen, og statsministeren antydede også, at det kunne man godt forestille sig – at man nu kunne tage en diskussion om aftalen og hele aftalen, for forudsætningerne i øjeblikket for aftalen, nemlig det, at forfatningstraktaten skulle være vedtaget, er jo faldet væk.
Derfor synes jeg ikke, det er nok bare at henvise til aftalen, for det er jo også muligt at indkalde partierne bag aftalen og diskutere, hvad vi så gør ved det her område.
Er det virkelig rigtigt, at det skal vente 4 år til, eller hvad synes vi?
Troels Lund Poulsen (V), 2006-05-04:
Jeg forstår udmærket den radikale utålmodighed.
Man må jo sige, at et af de partier, der har talt meget varmt for det med forsvaret helt tilbage i 1990'erne, netop var partiet Venstre i forbindelse med Maastrichtaftalen, så jeg forstår udmærket godt, at Det Radikale Venstre har en ambition om, at man hurtigst muligt skal afvikle forsvarsforbeholdet.
Men omvendt synes jeg også, at man skal anerkende, at der jo er indgået en aftale i november 2004, som udenrigsministeren også omtalte, der danner baggrund for den danske holdning.
Derudover må man erkende, at selv om man har en tænkepause, betyder det jo ikke, at man ikke kan diskutere forsvarsforbeholdets konsekvenser.
Det gør vi jo med nævne mellemrum, og den debat deltager Venstre gerne i.
Men det betyder ikke, at man skal have en afstemning, inden tænkepausen er overstået.
Morten Østergaard (RV), 2006-05-04:
Men vi støtter enhver bestræbelse på at øge kvaliteten af det arbejde, der foregår.
Jeg forstod nemlig udenrigsministeren i onsdags således, at det faktisk ikke er udenrigsministeren, der har indsigten i, om sådan noget her er foregået på dansk jord.
Jeg forstod, at det er transportministeren, der overvåger det danske luftrum, og skulle der i givet fald gribes ind, så er det sådan set justitsministeren, der skal gøre noget ved det.
Det var den forklaring, vi fik i onsdags.
Og først, hvis justitsministeren finder noget, går det til udenrigsministeren.
Der er det bare paradoksalt, at når så udenrigsministeren føler sig kaldet til at undersøge, om der er sket noget i Danmark, så retter han ikke, som jeg forstod det, henvendelse til justitsministeren eller transportministeren, men derimod til sin kollega på den anden side af Atlanten og siger: Har I krænket vores territorium?
Og han får det forventede svar: Nej, det har vi ikke.
Spørgsmålet til udenrigsministeren er: Når man har svaret, at det har man ikke kendskab til, er det så på baggrund af henvendelser til de danske regeringsmedlemmer, til transportministeren, til justitsministeren, eller er det alene på baggrund af, at man har spurgt den amerikanske udenrigsminister, om USA har krænket vores territorium i den her forbindelse?
Lone Dybkjær (RV), 2006-05-04:
Man kan jo glæde sig over, at Venstre er enig i beslutningsforslagets indhold, men altså ikke i datoen.
Det, jeg egentlig gerne vil spørge om, er: Hvordan kommer vi videre med den her sag?
Synes Venstres ordfører ikke, det er lidt ærgerligt, at der skal gå så lang tid?
Hvis vi holder os strikt til det og ikke begynder at tage en ny diskussion, ikke diskuterer, om den nye situation giver anledning til nogle ændringer netop på det her punkt, så bliver det jo i 2010.
Så går der yderligere 4 år, hvor vi ikke er med i opbygningen og dermed taber ret meget.
Generer det ikke Venstres ordfører?
Kunne man ikke godt forestille sig, at det kunne give en udmærket diskussion om EU og også om EU's fremtid, at man netop var meget konkret omkring forsvarsforbeholdet?
Per Stig Møller (KF), 2006-05-04:
Jeg synes bestemt, man kan diskutere, og jeg synes også, det er godt at få diskussionen, så man får set, hvad det er, Danmark ikke kan medvirke til.
Vi måtte f.eks. hente to soldater hjem fra Darfur, fordi EU overtog en del af opgaven, men vi vil jo alle sammen gerne hjælpe med i Darfur, så fru Lone Dybkjær har fuldstændig ret i, at forsvarsforbeholdet bragte os i en situation, de færreste af os vil være i.
Det Radikale Venstre siger, at efter tænkepausen skal vi have afstemningen; det står helt klart i beslutningsforslaget.
Men tænkepausen bliver formentlig forlænget med 1 år, og så siger Det Radikale Venstre, at vi først skal have den i efteråret 2007, hvis logikken skal holde.
Men der står jo »efter tænkepausen« i beslutningsforslaget, og det vil sige, et der er tale om en anden filosofi.
Vi blev enige om at gentænke hele EU-konstruktionen og det fremtidige EU i debatter med befolkningen under tænkepausen.
Vi diskuterede f.eks. i Odense forleden dag, det var ikke om forsvarsforbeholdet, men vi havde en fremragende høring, så jeg synes, vil skal lade det køre og få tænkepausen afviklet.
Vi har et todages udenrigsministermøde i slutningen af maj, der bliver afholdt topmøde i juni, så lad os køre den fase igennem sammen med de andre lande, for de er ikke alle sammen enige i, at løbet er kørt for traktaten.
Lone Dybkjær (RV), 2006-05-04:
Det er altså ikke undertegnede, der har sagt, at traktaten er stendød, som udenrigsministeren antydede.
Det er statsministeren, der har gjort det ved at sige, at der er de og de optioner, men vi ved ingenting, og vi må afvente et eller andet.
Men det, som er interessant, er jo, hvad der sker med forsvarsforbeholdet.
Vi kan jo risikere, at der går rigtig lang tid.
Der kan altid argumenteres for at tage en diskussion om forsvarsforbeholdet, uanset om vi har en traktat eller ej, for vi kender jo nogenlunde rammerne for området, så spørgsmålet er, om vi ikke lige så godt kan tage den diskussion, så vi fuldt er med, også i de kommende diskussioner om traktaten.
Jeg synes, argumentationen kan gå begge veje, og det er egentlig bare det, jeg vil sige.
Spørgsmålet er, om det ikke ville være klogt at tage den folkeafstemningen nu, inden løbet er blevet mere kørt.
Hvis det går allerbedst, får vi en ratifikation i 2008.
Det er der vel ikke nogen, der tror på, men i bedste fald kan det ske i 2010, og så er der altså gået yderligere 4 år.
Men mener udenrigsministeren ikke, at vi godt kan diskutere spørgsmålet lidt mere og prøve at se, om vi kan nå frem til et andet resultat?
Per Stig Møller (KF), 2006-05-04:
Det er jo et meget relevant spørgsmål, og jeg forstår godt den radikale utålmodighed, for der er jo mere og mere, vi ikke kan være med til.
Jeg deler utålmodigheden, og jeg har sympati for den, men jeg mener bare, at når vi skal have en folkeafstemning, er vi nødt til at kunne sige til befolkningen, i hvilken sammenhæng en ny traktat skal ses.
Både de, der er for at ophæve forbeholdet, og de, der vil fastholde forbeholdet, skal jo vide – og det gælder især, hvis man vil fastholde forbeholdet – hvilke forbehold der tages i traktaten.
Det er jo fastholdt i traktatforslaget i form af protokollen, der er ført med over, men hvordan vil det se ud, hvis der skal laves en ny traktat, som var den tredje option, fru Lone Dybkjær nævnte?
Så synes jeg heller ikke, vi her i Danmark bare kan sige, at traktaten er stendød.
Der er altså 15 lande, der betragter den som levende eller i hvert fald som sprællende, og vi ved, at i 2007 vil det tyske formandskab arbejde for traktaten, som den ser ud i dag.
Så kan man have sine tvivl om, hvorvidt det kan lade sig gøre i Holland og Frankrig, men jeg synes ikke, vi her i Danmark kan sige, at det tyske formandskab kan rende og hoppe, for den forfatningstraktat bliver aldrig til noget.
Jeg mener, at det tyske formandskab plus de fleste af de lande, der har stemt ja, vil arbejde for traktaten, så jeg synes, det er for tidligt at sige, at den er stendød.
Det er jo det, vi skal drøfte i tænkepausen, og her synes jeg også, at Holland og Frankrig skal have et ord at skulle have sagt.
Lone Dybkjær (RV), 2006-05-04:
Jeg tager bemærkningen nu, fordi jeg ved, at udenrigsministeren skal gå og ikke kan overvære hele debatten.
Det er jo nemt bare at køre formalia frem, sådan som ministeren gør.
Han siger: Vi er sandelig enige i, at forsvarsforbeholdet skal ophæves, det skal bare ikke ske her og nu, og hvornår det skal ske, er fuldstændig usikkert.
Jeg kunne jo spørge, hvilken dato ministeren vil sætte på, men så ville han svare, at det ved han ikke noget om, fordi der også skal vedtages en forfatningstraktat, og det kan først ske, når det er gjort, som der står i vores aftale.
Jeg sagde forleden, at det jo kan være, at Holland og Frankrig her i 2006 siger: Vi kan fortsætte.
Det ville være meget lykkeligt, men det er næppe sandsynligt, sagde statsministeren, så den næste mulighed, at der ingenting sker, er nok heller ikke sandsynlig.
Så er der den tredje mulighed, nemlig at vi får en ny traktat.
Det er måske det mest sandsynlige, noget tyder også på, at statsministeren mener, det er det mest sandsynlige, så hvornår tror udenrigsministeren, det overhovedet vil være muligt at få forsvarsforbeholdet til afstemning?
En regeringskonference er jo ikke noget, der afvikles i løbet af et par sekunder.
Rune Lund (EL), 2006-05-04:
Nej, vi kender ikke nogen, der er forsvundet fra Danmark, men fordi regeringen ikke har villet sætte sig i spidsen for en national undersøgelse, som bl.a. menneskerettighedsorganisationen Amnesty International har anbefalet, står vi jo heller ikke i en situation, hvor alle sten i denne sag er vendt.
Men den danske regering er nølende og siger: Det vil vi ikke gøre, der er en masse, der stiller spørgsmål, hr. Rune Lund stiller spørgsmål, andre stiller også spørgsmål, og dem svarer vi på.
Det er, hvad man gør, men det er ikke nok.
Angående Chicagokonventionen er der altså nogle smuthuller i den.
Jeg har prøvet at redegøre for det, men ministeren vil ikke svare her fra Folketingets talerstol, så jeg må stille skriftlige spørgsmål, og det vil jeg også.
Troels Lund Poulsen (V), 2006-05-04:
Tak for muligheden for at diskutere et vigtigt tema i dag.
Det, vi skal diskutere, er selvfølgelig forsvarsforbeholdet.
Man må jo sige, at i løbet af de seneste år er EU's fælles sikkerheds- og udenrigspolitik blevet meget aktiv, og Venstre har aldrig lagt skjul på, at forsvarsforbeholdet har en lang række utilsigtede følgevirkninger, som skader Danmarks udenrigs- og sikkerhedspolitiske interesser på både kort og lang sigt.
Verden er i dag en helt anden, end da forbeholdet blev nedfældet.
Som udenrigsministeren har nævnt og rigtigt redegjort for, har vi bl.a. set krigen i Eksjugoslavien som et eksempel på, hvor besværligt det kan være for Danmark med sin undtagelse, primært i forhold til en fredsskabende indsats.
Danmark har et utal af gange måttet afstå fra at deltage i internationalt humanitært samarbejde på baggrund af forbeholdet.
Endvidere betyder forsvarsforbeholdet, at danske virksomheder i forsvarsindustrien heller ikke har adgang til de dele af EU's forskningsog udviklingsprogrammer.
Det skader også Danmark i forhold til vores globalisering og i forhold til fremtiden.
På mange punkter er der altså gode og klare argumenter for, at tiden er løbet fra forsvarsforbeholdet.
Det, som nogle tidligere har frygtet, nemlig en europahær, har jo også vist sig heller ikke at have nogen gang på jord.
Når Venstre på trods af sin holdning, som jeg har givet udtryk for her, må støtte, at vi ikke kan bakke op om det beslutningsforslag, der ligger, så skyldes det netop det, som udenrigsministeren har været inde på, at vi på baggrund af EU's tænkepause ikke har nogen afklaring af den fremtidige ramme for EU.
Venstre vil ikke være med til at kortslutte den politiske proces her i tænkepausen.
Det vil ikke være holdbart at skulle have en EU-afstemning nu i Danmark, inden der er skabt en klarhed over rammerne for det fremtidige EU-samarbejde.
På den baggrund skal jeg derfor afvise beslutningsforslaget.
Per Kaalund (S), 2006-05-04:
Som bekendt har Danmark et forsvarsforbehold, og det forsvarsforbehold bevirker, at vi ikke kan deltage i beslutninger om eller udførelse af militære opgaver i EU.
Det volder os stigende problemer.
EU's sikkerheds- og forsvarspolitik er under stærk udvikling.
EU er velegnet til at udføre krisestyrings- og fredsbevarende opgaver, ofte kombineret med civile og militære instrumenter.
Det gælder både bekæmpelse af terrorisme, organiseret kriminalitet og regionale konflikter.
FN støtter i øvrigt, at EU påtager sig et større globalt ansvar, og at regionale organisationers evne til krisehåndtering udbygges.
EU har ikke og får ikke egne militære styrker.
Hvis EU træffer beslutning om militære operationer, sammensættes styrken med militære bidrag fra medlemslandene, og i øvrigt også med deltagelse af lande, der ikke er EU-medlemmer.
Norge deltager f.eks. i den militære opbygning inden for EU.
Konsekvenserne af forbeholdet er mærkbare for Danmark, ikke mindst fordi vi har styrke og kapacitet til at medvirke til løsning af internationale konflikter og har bevist det gennem snart 15 år.
Men på grund af forbeholdet har vi måttet trække os fra opgaver på Balkan, bl.a. i Bosnien, hvor EU i øjeblikket har en styrke på 6.500 mand med bidrag fra 23 forskellige lande.
Vi har også måttet afstå fra at deltage i Congo, og vi har ikke kunnet deltage i den nordiske EU-kampgruppe, der nu er under etablering.
Den består af Sverige, Norge, Finland og Estland.
Og vi kan ikke deltage i Det Europæiske Forsvarsagentur, der beskæftiger sig med forsvarsmateriel og forskning inden for området.
Vi kan konstatere, at Danmark bliver en mindre og mindre interessant partner i EU, og desværre har det også afsmittende virkning på engagementer i relation til NATO og i relation til det nordiske.
Så meget taler for, at forsvarsforbeholdet afskaffes, hvilket som bekendt kun kan ske ved en folkeafstemning.
Det er folkets forbehold og ikke Folketingets forbehold.
Forbeholdet skal efter vores opfattelse selvfølgelig respekteres; det er klart formuleret og skal ikke fortolkes på nogen måde.
Det er også Socialdemokratiets opfattelse, at forsvarsforbeholdet skal afskaffes, og vi har i øvrigt taget højde for det i forsvarsforliget, der er indgået for 2005-2009, hvor der står, at den store omlægning, der p.t. foregår i forsvaret, skal målrettes mod også at kunne deltage i EU-opgaver den dag, hvor forbeholdet er fjernet.
Men som bekendt er der dikteret en tænkepause i relation til udkastet til ny forfatningstraktat for EU.
Vi har en aflyst folkeafstemning, som skulle have været afholdt i september sidste år.
Så vores indstilling er, at vi skal afvente resultatet af tænkepausen, herunder også en eventuel forlængelse, før stillingtagen til forsvarsforbeholdet.
Vi kan derfor ikke støtte B 37.
Pia Christmas-Møller (KF), 2006-05-04:
Jeg har lidt vanskeligt ved at forstå spørgsmålet, men jeg fortolker regeringen sådan, at man ikke har noget kendskab til eller nogen viden om, hvorvidt der har været den slags flyvninger med den slags personer.
Det, regeringen nu afdækker, er en besvarelse til Europarådet gående på spørgsmålet: Har der været fly af nogle bestemte registreringsnumre?
Det kan man selvfølgelig undersøge: Har der været det inde over dansk luftrum?
Det vil man få svar på.
Men man kan jo ikke vide, hvad der præcis har været i disse fly.
Det siger ligesom sig selv.