Poul Henrik Hedeboe (SF), 2006-02-02:
Meget simpelt: Vi har en kollektiv trafik med nogle brugere, som har haft hårde tider, og de skal have en positiv historie.
Og hvis vi vælger 1 time som forsinkelsesgrænse for at opnå kompensation, så er det set med dagligdagens øjne, set med pendlerens øjne, set med togbrugerens øjne altså en narresut, hvis man går ud og kigger på hverdagen, og derfor bliver vi nødt til at gå længere ned.
Så simpelt er det.
Det er også for at støtte den part, som repræsenterer togbrugerne i denne sag, og de har lige præcis den grænse.
Den er vurderet.
Der er tænkt meget over den.
Det er et politisk signal om, at det er det rimelige sted at lande.
Jeg vil gerne sige, at sådan opfatter jeg ikke situationen, for uanset om man tilhører det ene eller det andet parti, så er det irriterende at blive udsat for forsinkelser, og det virker også urimeligt.
Det er bare for, at der ikke sådan skal komme for meget partipolitik i det, det er der ingen grund til, for det er noget, der optager os alle sammen.
Hr. Poul Henrik Hedeboe talte om, at der var givet mange politiske signaler.
Han håbede, at jeg havde opfattet dem.
Det har jeg bestemt.
Hr. Poul Henrik Hedeboe sagde også, at vi også skal vurdere rimeligheden i det, der er sagt.
Det skal vi nemlig.
Der findes jo altid ekstremer på hver side, som f.eks. vil vælge 5 minutter som grænse.
Det kan jo ikke lade sig gøre.
Men man skal finde nogle afgrænsninger, som er fornuftige.
Jeg vil gerne sige til hr. Poul Henrik Hedeboe og dem, der i øvrigt lytter til det her, at jeg synes, der indgår nogle ting i disse her overvejelser, vi skal være helt åbne over for.
Der indgår f.eks. hyppigheden i antallet af afgange fra et bestemt sted og til, hvor man skal hen, altså fra Næstved til København.
Kører det hver halve time eller kører det et andet sted fra kun hver anden time?
Det må med ind i overvejelserne.
På en eller anden måde synes jeg også, at afstanden spiller en rolle for, om man siger en halv eller en hel times forsinkelse, før det tæller.
Så det synes jeg også skal ind i vores overvejelser.
Det skal også ind i vores overvejelser, om man er pendler, for så er det jo simpelt hen et spørgsmål om at finde ud af og have en bevisbyrde for, hvornår man kommer for sent, uden at det skal være for administrativt bøvlet, hvorimod den nemmeste måde at registrere det på f.eks. er, hvis man har en pladsbillet.
Jeg kan sige – i modsætning til, hvad hr. Poul Henrik Hedeboes opfattelse er, han jo ikke har hørt de forhandlinger, der er – at begrebet en halv times forsinkelse altså i allerhøjeste grad indgår i den oversigt, som DSB selv har spillet ud med.
Den går fra en halv time og op til tre timer, og den går fra en kompensation på 25-50 pct. op til 100 pct. Så det er altså ikke sådan, at noget er sort eller hvidt her.
Jeg synes, at de forhandlinger, der er i gang, er gode, og jeg lover at være meget åben omkring dem, sådan at borgerne, som benytter togene, og som har haft grund til at være utilfredse i det sidste halve års tid, præcis ved, hvad det handler om.
Så er der spørgsmålet om ankenævnet for at tage det til sidst.
Der er det således, at EU behandler sagen i øjeblikket.
Den skal inden for en overskuelig fremtid behandles i Europa-Parlamentet, og vi sigter mod, at ankenævnet skal træde i kraft allersenest, og jeg gentager senest 1. januar 2007, altså kort efter at selve ordningen er trådt i kraft.
Jeg siger allersenest.
Det kan være, det er samme dag, hvis EU får gjort sig færdig, men der er altså et meget kort spænd derimellem.
Så jeg tror på, og jeg kan høre på det, der er sagt i dag, at vi finder en yderst acceptabel og fornuftig løsning.