runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Frank Jensen (S), 1997-11-05:
Jeg tror nemlig ikke, jeg har udtalt, at det kom bag på mig, at vi har biltyve her i landet, specielt ikke, når jeg både er daglig avislæser og færdes meget ude i det danske samfund og kender borgere, der har været udsat for den krænkende oplevelse, det er at få stjålet deres køretøj.
Så må jeg sige til hr. Tom Behnke, at den beskrivelse, hr. Tom Behnke giver af straffen og sanktionssystemet over for biltyve, ikke er det rigtige billede, hvis vi ser på den lovgivning, der er vedtaget her i Tinget, altså her straffeloven.
Den siger, at i førstegangstilfælde af dette brugstyveri får man en klækkelig bøde, og anden gang er det frihedsberøvelse, altså fængsel.
Sådan er loven indrettet.
Der udfoldes store anstrengelser fra politiets side over for biltyve, og ud over den almindelige indsats gøres der også en stigende præventiv indsats for at undgå biltyverier, specielt med udviklingen af ny teknologi som startspærre og andet.
Jeg mener også, at den øgede politimæssige indsats, hvor Folketingets flertal - som jo ikke omfatter Fremskridtspartiet - er blevet enigt om at give dansk politi 300 mio. kr. mere, gør det muligt for politiet at gøre en yderligere indsats i efterforskningen i biltyvemiljøet, og at man dermed også sikrer, at startspærre og den ny teknologi vinder hurtigere indpas i det danske samfund for at forebygge biltyverier.
Tom Behnke (FP), 1997-11-05:
Det drejer sig om brugstyveri af biler.
Det er ved at være et stykke tid siden, vi i fjernsynet så en udsendelse, hvor man illustrerede, hvordan disse unge brugstyve stjæler biler i meget, meget stort omfang.
På daværende tidspunkt udtalte ministeren, at det kom
fuldstændig bag på ham, at virkeligheden så sådan ud
, til trods for at flere folketingsmedlemmer, heriblandt undertegnede, adskillige gange har gjort ministeren opmærksom på, hvordan virkeligheden er, når man kommer uden for Christiansborgs eller Justitsministeriets tykke mure.
Det kom bag på ministeren, da udsendelsen var i tv, men er det noget, ministeren i mellemtiden har overvejet at gøre et eller andet ved?
Sagen er, at i dag kan de unge mennesker stjæle adskillige biler, før der overhovedet sker noget som helst.
Vi ved jo, at når de først er blevet pågrebet, tager man det ikke så tungt, at de har stjålet en enkelt eller to biler.
Det er først, når de er oppe på 30-40 tiltalepunkter, at de endelig bliver stillet for en dommer, og så sker der det helt uacceptable, at det hele bliver lagt sammen i én pulje, hvorefter man giver en fælles straf, hvor der bliver givet nogle rabatter, så selv Bilka må se misundeligt på det.
Det er vel ikke rimeligt, at man giver rabatter i det omfang.
Man burde i stedet gøre det, at man sagde: antal biltyverier gange den normale straf, og så gav en straf af den pågældende længde i stedet for at give rabat.
Jeg spørger altså om to ting.
Den ene er: Hvad har ministeren overvejet for at forhindre disse biltyverier?
Og den anden er: Hvad har ministeren tænkt sig at gøre med hensyn til de meget store rabatter, der uddeles ved de danske domstole?
Frank Jensen (S), 1997-11-05:
Først skal jeg give tilsagn om, at aftalen bliver sendt over
til Retsudvalget, og jeg kan også bekræfte, at der om meget kort tid bliver oversendt et aktstykke til Folketingets Finansudvalg om den bevilling på 120 mio. kr., som regeringen gerne ser, at Folketingets Finansudvalg allerede godkender her i efteråret.
Det skulle nok kunne lade sig gøre nu, hvor der også er stor tilslutning fra CD og Det Konservative Folkeparti.
er det ikke os politikere, der skal sidde og gøre os kloge på, hvordan man mest hensigtsmæssig udnytter de samlede ressourcer i politiet.
Det er en polititaktisk, politimæssig overvejelse, der ligger godt hos Rigspolitichefembedet, hvor man har den samlede ekspertise på både det politioperative og det retssikkerhedsmæssige område og på, hvordan man udnytter og optimerer anvendelsen af penge på mandskab og teknologi.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Bjørn Elmquist (RV), 1997-11-05:
Jeg vil starte med at spørge justitsministeren, om han vil sende den aftale, vi nu har føjet til den oprindelige politiaftale, over til Retsudvalget, for jeg kan høre på både det spørgsmål, der var for et øjeblik siden fra fru Birthe Rønn Hornbech, og fra tilråb fra nogle af de meget ivrige, der sidder bag mig, at man ikke er klar over, hvad det hele går ud på: Det er altså ikke justitsministeren, og det er heller ikke Folketinget, der skal bestemme, om der skal flere elever på Politiskolen, eller om man skal have det ene eller det andet eller det tredje, eller om ældre politifolk skal kunne gøre tjeneste i styrken - det er Rigspolitichefen, som inden for de fastlagte bevillingsrammer skal udmønte konkret, hvordan politiet skal se ud, også på lang sigt.
Frank Jensen (S), 1997-11-05:
Jeg er glad for, at vi nu får lejlighed til at rette op på fortidens synder.
I 1993 overtog vi et dansk politi, der var som et teknologisk frilandsmuseum, og det tror jeg spørgeren er helt enig i, for jeg ved, at spørgeren selv har været interesseret i teknologiudviklingen i politiet og også i 1980'erne var en af dem, der prøvede at presse på.
Men spørgeren ved også godt, hvor lang tid der gik, inden der kom bevillinger igennem til ny teknologi i politiet i 1980'erne; dengang var det alene et spørgsmål om at få flere i uniform.
Nu prøver vi i samarbejde med politiet selv at indrette et moderne dansk politi, som skal kunne bekæmpe den moderne tids kriminalitet, og det kræver en teknologi, der matcher den teknologi, de kriminelle miljøer har til rådighed.
Jeg er enig med spørgeren i, at der er en aldersudvikling i den danske politistyrke, der tilsiger, at vi skal udvide optaget på Politiskolen ud over det, der er sket her i sommer.
Det vil vi nødig have, og derfor vil vi gerne sikre, at politifolkene kan blive i styrken, når de er blevet 55 eller 60 år, så vi kan tage nogle unge mennesker fra Politiskolen ind i omgangstjenesten for at rette op på den alderspukkel, der er i politiet.
Jo, jeg mener, det er helt oplagt, efter at der er indgået en meget vigtig aftale - jeg tror i hvert fald, den vurderes sådan af befolkningen
Politiet tilføres her og nu 120 mio.
kr. til at øge sine investeringer i teknologi og få afviklet noget af overarbejdet, så det ikke skal afspadseres alt sammen, og vi derfor ville se, at et stort antal politifolk ikke var i tjeneste her i løbet af efteråret og vinteren. Jeg er også enig i, at det har stor betydning for befolkningen at vide, hvad det er, de næste 180 mio. kr. tænkes anvendt på i de kommende 2 år.
Jeg synes, det er fuldt berettiget, at de spørgsmål stilles her i salen, og jeg er i hvert fald sikker på, at befolkningen ville synes, det var underligt, hvis justitsministeren så kort tid efter, at den aftale var indgået, ikke fik mulighed for at redegøre for de pørgsmål.
Derfor er jeg glad for, at hr. Ole Stavad endnu en gang giver mig mulighed for at præcisere, at det er en meget vigtig aftale, og at regeringen lægger stor vægt på den.
Ole Stavad (S), 1997-11-05:
Jeg vil gerne spørge justitsministeren, om han ikke sidder og undrer sig en lille smule.
Nu har vi fået en, synes jeg, meget, meget glædelig aftale mellem de partier, der står bag politiforliget, som sikrer muligheden for at få løst nogle af de problemer, som jeg tror, man har været meget optaget af både her i salen og ikke mindst ude i befolkningen.
Men er det så ikke lidt underligt, at de partier, som har været meget optaget af at tale om problemerne i så lang tid, mener, det næsten er tabu, at justitsministeren skal svare på væsentlige og meget relevante spørgsmål om, hvad de 300 mio. kr. skal anvendes til?
Mener ministeren ikke, vi skylder befolkningen klare svar her, så befolkningen har mulighed for - også gennem det, der bliver sagt i denne spørgetid - at få at vide, hvad det er, der skal ske med de 300 mio. kr., og hvordan vi vil forbedre politiets indsats?
Tom Behnke (FP), 1997-11-05:
Ministeren har jo ret i, at når man stjæler den første bil, får man en bøde, og når man stjæler den næste, bliver der tale om frihedsberøvelse.
Men når man har stjålet bil nr. 25, 26, 27 osv., er sagen, at den frihedsberøvelse, man får for bil nr. 2, ikke bliver ganget med 25 osv.
Jeg har selv set tilfælde, hvor ganske unge tiltalte er blevet fremstillet i byretten med over 50 verserende sager, hvor dommeren så har sagt: Nej, jeg tror såmænd ikke, han vil fortsætte med at gøre det i morgen - men det gør han selvfølgelig.
Sagen er, at den rabat, der bliver givet, gør, at den samlede straf bliver for lille, og derfor er mit spørgsmål igen: Vil ministeren være indstillet på, at vi indretter straffeloven og retsplejeloven efter nutidens kriminelle og efter nutidens kriminalitetsmønster, således at man straffer første gang og straffer hver gang i stedet for at samle til hobe og give rabatter?
Frank Jensen (S), 1997-11-05:
Jeg tilrettelægger mit arbejde som justitsminister ud fra den forudsætning, at også jeg skal sikre, at vi udnytter skatteydernes penge så optimalt som overhovedet muligt, og det går jeg ud fra, at der er et stort flertal også her i Folketinget, der forventer, at jeg gør.
Jeg er i hvert fald sikker på, at befolkningen forventer det, og at skatteyderne forventer, at det foregår så effektivt som overhovedet muligt, også når det drejer sig om brug af penge til politiet.
Jeg har ladet mig rådgive af politiet, når det drejer sig om tilrettelæggelsen af politiindsatsen i grænsebevogtningsområder.
Her har politiet sagt, at en bemanding på 38 mand, der målrettet går efter at tage illegale grænsegængere, er tilstrækkeligt med det nuværende niveau.
Jeg har til gengæld også tilkendegivet - og hvis fru Pia Kjærsgaard havde hørt efter, ville hun også have hørt, at jeg sagde det - at regeringen var indstillet på at vurdere politiet efter indgåelsen af de aftaler, vi har med forligskredsen: Bliver det nødvendigt med en ekstraordinær yderligere indsats i baglandspatruljen i grænseområdet, kan politiet udføre den på basis af den ekstraordinære bevilling på 300 mio. kr., regeringen vil fremsætte forslag om?
Frank Dahlgaard (KF), 1997-11-05:
Efter at statsministeren og regeringen er blevet underkendt for ganske nylig af Højesteret med hensyn til at lægge dokumenter frem i sagen om grundlovsmedholdeligheden af Maastrichttraktaten og EU-Traktaten, skuffer det mig, at statsministeren ikke svarer mere konkret på dette spørgsmål, men bare taler om mistænkeliggørelse.
Er det ikke korrekt, som det har været fremme i dagspressen, at embedsmændene er blevet beordret til i et eller andet omfang, i en eller anden udstrækning, at skrive artikler og komme med notater?
Skriver de artikler med et politisk indhold for at tilbagevise enhver form for betænkelighed?
Er det korrekt, eller er det ikke korrekt, at der er rettet henvendelse fra embedsmændene til DJØF, fordi de er bekymrede over, at de bliver trukket ind i et politisk spil i stedet for at være neutrale embedsmænd?
Jeg vil bede statsministeren svare mere konkret på det spørgsmål.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 1997-11-05:
Jeg ved ikke, hvad det er, hr. Holger K. Nielsen tænker på,
når han taler om en arrogant tone,
men jeg vil gerne replicere og sige, at der er altså grænser for, hvilken mistænkeliggørelse jeg vil finde mig i i de spørgsmål, man stiller til mig. Man kan jo spørge på mange forskellige måder.
Man kan spørge som hr. Kristian Thulesen Dahl, der stiller sig op her i Folketinget og spørger, om det er rigtigt, at regeringen har beordret 4.700 højt begavede embedsmænd til at gå ind i en jakampagne.
Jamen hvad er det for en måde at spørge på?
Det efterlader jo det indtryk i befolkningen, at regeringen har hyret samtlige embedsmænd her på Slotsholmen, og det er det pure opspind.
Jeg synes, sandheden skal frem, og derfor må jeg sige: Hvorfor i alverden skal vi bruge tid på at svare på den slags manipulerende spørgsmål, hvis vi ikke siger det, som det er?
Men det skal ikke lykkes, og derfor må jeg sige det, som det er, endnu en gang: Det er meget enkelt.
Regeringen har udformet lovforslag nr. L 2, som den naturligvis beder embedsmændene om at medvirke til udformningen af, ligesom det gælder samtlige andre lovforslag fra regeringen.
Det medvirker embedsmandsstaben til, dygtige og kapable som de er, så det forslag, der bliver fremsat, er korrekt udformet og i overensstemmelse med regeringens politiske linje.
Sådan er det under den nuværende regering, og sådan har det været under andre regeringer.
Derudover gør regeringen det, at den stiller et korrekt informationsmateriale til rådighed for befolkningen.
Regeringen sætter en hjemmeside op på Internettet for hvert enkelt ministerium, og regeringen sørger naturligvis også for, at hver enkelt minister er ansvarlig for, at der bliver givet den nødvendige service til befolkningen og til Folketinget.
Der er ikke nogen embedsmænd her, der har fået besked på det ene eller på det andet.
Embedsværket er selvfølgelig blevet bedt om at hjælpe regeringen med, at der fremlægges så korrekte oplysninger som muligt, og hvis der kommer en historie til diskussion eller op i medierne, som ikke er korrekt, jamen så skal den historie naturligvis imødegås med korrekte informationer.
Så enkelt er det.
Der er ikke mere på den pind, der er ikke fugls føde på den.
Derfor må jeg sige: Skal vi nu ikke beslutte - det kunne være herligt at sige til hinanden - at vi foretrækker en åben og en ærlig debat på holdninger og på indhold i stedet for at bruge så meget tid på at diskutere procedurer mig her og procedurer mig der.
Skal Danmark ud på sidelinien, eller skal Danmark deltage i et spændende arbejde, der kan sikre os, at freden er kommet for at blive, der skal sikre os en fornuftig og god fremtid for Danmarks rolle i det europæiske samarbejde, og der kan sikre os, at menneskerettigheder, økonomi, udvikling og miljøarbejdet kan fortsættes og forbedres?
Det er det, debatten drejer sig om.
Det er ikke en procedurediskussion, som befolkningen med rette er dødtræt af at høre på, og som vi gør befolkningen en dårlig tjeneste i at bruge al vores tid på.
Lissa Mathiasen (S), 1997-11-05:
Jeg vil godt spørge, om indenrigsministeren kan bekræfte, at til trods for Udenrigsministeriets gentagne henvendelser, til trods for Udenrigsministeriets meget aktive handling i denne sammenhæng og til trods for, at ministeriet først her den 6. oktober rent faktisk modtog udkast til aftalen for Forbundsrepublikken Jugoslavien og dermed altså undervejs har gjort alt, hvad man overhovedet har været i stand til fra Udenrigsministeriets side, så har man hver gang begrundet forsinkelsen enten med ferie eller andet fra Forbundsrepublikken Jugoslaviens side.
Jeg vil godt høre, om indenrigsministeren kan bekræfte det.
Thorkild Simonsen (S), 1997-11-05:
Jeg vil gerne sige til hr. Nødgaard, at jeg ikke mener, at Udenrigsministeriet har sovet i timen, sådan som det påstås.
Det er en påstand, som må være spørgerens alene.
Jeg vil også gerne sige, at jeg ikke har været klar over, at jeg ved denne lejlighed skal redegøre for en større statistisk undersøgelse om, hvem der overskrider en grænse. Jeg sagde i mit svar før, at jeg skal sende det skriftligt,
ikke kun til hr. Nødgaard, men til hele Folketinget
Så var der hr. Thulesen Dahl.
Så vidt jeg ved,
er der indgået en aftale, men den er ikke nogen bekendt ud over dem, der har indgået den.
Den er jo heller ikke noget værd, før den er underskrevet.
Den dag, den er underskrevet, vil jeg meget gerne se indholdet af den, men det har jeg altså ikke kunnet komme til endnu.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1997-11-05:
Jeg skal bare lige være sikker på det, som indenrigsministeren siger omkring den aftale, der er på vej mellem Norge og de føderale myndigheder i Jugoslavien.
Det fremgik af et Ritzautelegram den 30. oktober, som jo er for ganske få dage siden, at en ekspeditionschef i det norske Justitsministerium siger, at der er indgået en aftale, men at den nu bare afventer den endelige underskrivelse.
Man mener altså, at der er indgået en aftale, som nu formelt skal underskrives, og at det er det, der er sagen.
Jeg vil spørge indenrigsministeren, om det er korrekt, at indenrigsministeren skelner mellem, om en aftale er indgået, eller om aftalen er reelt underskrevet.
Det er klart, at den først er endeligt bindende, når den er underskrevet, og det må vi jo håbe vil ske i snarlig fremtid, men er det korrekt, at det telegram alligevel er rigtigt i den forstand, at der er indgået en forståelse mellem de to parter om hjemsendelse?
Poul Nødgaard (DF), 1997-11-05:
Jeg synes stadig væk, at det er et meget utilfredsstillende svar, for jeg går ud fra, at når en minister kaldes i Folketinget for at svare på et spørgsmål, er ministeren klædt på til at afgive et konkret svar.
Derfor mener jeg stadig væk, at ministeren må holdes fast her i Folketinget og give Folketinget og dermed i hvert fald undertegnede en redegørelse for, hvornår 3-års-reglen indtræder for de grupper af mennesker, vi står og taler om her.
Det, jeg i hvert fald får ud af svaret på mit spørgsmål om, hvorvidt ministeriet har sovet lidt i timen, er en bekræftelse, for den norske stat, som vi jo da er ret forbundet med i mange henseender, har tilsyneladende kunnet arbejde anderledes effektivt og hurtigere i denne sag, end Danmark har kunnet.
Det synes jeg at jeg savner et konkret svar på.
Thorkild Simonsen (S), 1997-11-05:
Hr. Poul Nødgaard taler, som om der var indgået en aftale mellem Norge og Jugoslavien, men det er jo det, der ikke er.
Det mener jeg at jeg sagde meget tydeligt.
Der skal for øvrigt altid mindst to parter til at indgå en aftale, og det er nok grunden til, at vi ikke er kommet videre - når man sender et brev i juni måned og får svar i oktober!
Jeg vil desuden gerne understrege, at det er udenrigsministerens arbejdsområde, jeg bevæger mig ind på, men det er jo det, spørgeren vil have, at jeg skal svare på.
Jeg har ikke præcise oplysninger om, hvem der passerer 3-års-grænsen her og nu, men det kan jeg skaffe mig, og jeg skal gerne sende dem til hr. Nødgaard.
Poul Nødgaard (DF), 1997-11-05:
Jamen jeg synes, det virker lidt besynderligt og sådan nærmest lidt hen i retning af, at ministeriet i denne sag måske har sovet i timen.
Når man tænker på, hvordan Norge har kunnet få de her ting sat på plads, og nu må ministeren her i dag stå og sige, at han overhovedet ikke kan sætte nogen dato på, hvornår man får en lignende aftale i stand for Danmarks vedkommende, så synes jeg, det er ret sørgeligt.
Så vil jeg godt spørge ministeren: Hvor mange af de her persongrupper kommer nu ud over de 3 år og får dermed ret til varigt ophold i Danmark?
For hver eneste dag, der går, går jeg ud fra, at der er nogle, som bliver omfattet af den såkaldte 3-års-regel.
Jeg synes, det var interessant, om ministeren kunne lægge nogle tal frem og også på, hvad det kommer til at koste det danske samfund.
Thorkild Simonsen (S), 1997-11-05:
Sidste uge havde jeg lejlighed til her i spørgetiden at besvare to spørgsmål, der vedrørte justitsministerens område, og to spørgsmål, der vedrørte socialministerens område.
I dag er jeg så blevet anmodet om at besvare et spørgsmål, der vedrører udenrigsministerens område.
Det er i øvrigt igen stillet af hr. Poul Nødgaard, der stillede de to nævnte spørgsmål i sidste uge.
Som jeg også oplyste under Folketingets forespørgselsdebat i torsdags, så har der her i 1997 været drøftelser mellem Danmark og Forbundsrepublikken Jugoslavien med henblik på at indgå en tilbagetagelsesaftale.
Det har ikke været problemfrit.
På det første og hidtil eneste møde, der blev holdt i maj 1997, altså i år, enedes vi om at udveksle aftaleudkast.
Et dansk udkast blev fremsendt i begyndelsen af juni måned.
Først den 6. oktober modtog Udenrigsministeriet et jugoslavisk udkast, og på det grundlag vil forhandlingerne blive fortsat.
For så vidt angår aftalen mellem Norge og Forbundsrepublikken Jugoslavien, så er der faktisk endnu ikke indgået en aftale mellem de to parter.
Embedsmænd fra henholdsvis Norge og Jugoslavien er blevet enige om en aftaletekst, men aftalen er endnu ikke godkendt af de to regeringer.
Herudover skal de to parter forhandle en protokol i forbindelse med aftalen, som er en forudsætning for, at tilbagesendelser til sin tid kan påbegyndes.
Der kan derfor ikke fra min side siges noget om, hvornår aftalen i givet fald vil kunne træde i kraft, men jeg kan i den forbindelse oplyse, at der mellem Sverige og Forbundsrepublikken Jugoslavien på tilsvarende vis i marts i år er nået til enighed om indholdet af en aftale, men aftalen er endnu ikke undertegnet.
Holger K. Nielsen (SF), 1997-11-05:
Statsministeren forsøgte lige før at affærdige spørgerne med, at det bare var to partier, som havde interesser i dette spørgsmål.
Jeg vil godt spørge statsministeren: Kan denne temmelig mangelfulde besvarelse tages som udtryk for, at den beskrivelse, der blev givet før af hr. Kristian Thulesen Dahl - og som vi også kunne læse i Weekendavisen sidste fredag - af det, der faktisk er sket, er korrekt?
Og for det andet: Anfægter det slet ikke statsministeren, der jo har sin rod i fagbevægelsen, at repræsentanter for de faglige organisationer udtrykker dyb betænkelighed? Både DJØF og Dansk Magisterforening, som repræsenterer de medlemmer, der bliver pålagt de opgaver, siger: Her er man ved at gå over stregen, og det kan ikke være rimeligt, at vore medlemmer skal pålægges så kontroversielle politiske opgaver, som der tilsyneladende er lagt op til her.
Poul Nødgaard (DF), 1997-11-05:
»Hvilke initiativer vil ministeren, på baggrund af aftalen mellem de norske og jugoslaviske myndigheder om hjemsendelse af afviste Kosovo-albanere med ophold i Norge, tage med henblik på etablering af en lignende aftale for de Kosovo-albanere, der har ophold i Danmark,
og hvorfor er det lykkedes Norge at indgå en sådan aftale, mens Danmark hidtil ikke har kunnet opnå dette?«
Ole Stavad (S), 1997-11-05:
Jeg vil godt spørge statsministeren, om ikke han synes, det er meget vigtigt, at negative oplysninger eller historier, der bliver sendt ud i en større kreds, bliver imødegået.
Jeg betragter det eksempelvis som negativt, når et folketingsmedlem oplyser, at der er 277 kommuner i Danmark.
Er det så ikke vigtigt, man får korrigeret og sagt: Der er kun 275 kommuner i Danmark?
Poul Nødgaard (DF), 1997-11-05:
Jeg synes, vi er så tæt på det pinlige, som vi overhovedet kan komme, fordi statsministeren har det med på konkrete spørgsmål at begynde at svare på noget helt andet.
Jeg vil godt lige erindre statsministeren om, at vi har 277 kommuner i Danmark, og hvis de 277 borgmestre brugte deres embedsværk, som statsministeren nu vil bruge sit embedsværk, så så det uhyre skidt ud.
Helt konkret har to folketingsmedlemmer her i dag spurgt om statsministerens holdning til de faglige organisationer, der er dybt rystede og bekymrede over, hvordan regeringen vil behandle embedsværket.
Det er der ikke afgivet noget svar på.
Og med hensyn til nejsigernes rettigheder, som der også er spurgt om: Har nejsigerne samme rettigheder, når der er plantet en positiv historie om EU, der ikke passer, til at gå til embedsværket i ministerierne og få embedsværket til at hjælpe til på samme måde, som jasigerne har?
Det synes jeg også var interessant at få oplyst noget om.
Men alt det svarede statsministeren udenom.
Jeg synes næsten hellere, man må afskaffe spørgetiden, hvis svarene er så elendige.