runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lars Løkke Rasmussen (V), 2004-01-22:
Nu har jeg studeret Enhedslistens finanslovudspil, og jeg kan ikke se, at der dér specifikt er afsat ressourcer til et tilskud til diætistbehandling.
Jeg kan se, at man afsætter nogle ressourcer til sundhedscentre og til forbedring af løn- og arbejdsvilkår for ansatte i sundhedsvæsenet, men jeg kan ikke se, at der er afsat ressourcer målrettet til det her.
Men det kan selvfølgelig være, at jeg ikke har læst Enhedslistens forslag godt nok.
Jeg synes bestemt, at det er en god idé, at folk søger kostvejledning.
Det er jo sådan set ikke det, der er til diskussion.
Jeg synes også, det er en god idé, hvis folk tager kampen op mod deres overvægt, det forsøger jeg såmænd også selv at gøre, også uden offentligt tilskud.
Men hvis det nu set med Enhedslistens øjne handler om, kan jeg så forstå, at problemstillingen altså her går på en særlig økonomisk belastet del af de overvægtige, så forstår jeg ikke, hvorfor forslaget ikke på den måde er afgrænset. Her er der jo lagt op til, at en hvilken som helst overvægtig uanset indkomst, uanset social situation skal få et offentligt tilskud, og jeg synes ikke, det er det, der falder mig først ind.
Når man ser, hvilken købekraft der er i det her samfund i forhold til at efterspørge slankekure og i øvrigt forfølge de moderne krav til optimal livsstil, så tror jeg altså ikke, at det grundlæggende problem for de danske overvægtige, som de er flest, er den økonomiske ressource.
Jeg tror ikke, det er det, der er barrieren for, at der ikke sker noget.
Jeg tror, at det handler om viden og oplysning, og det er derfor, vi sætter ind med generel informationsspredning frem for sådan et paradeforslag, som jeg oplever at det her er.
Line Barfod (EL), 2004-01-22:
Jeg skal gerne sende ministeren Enhedslistens finanslovforslag, så ministeren kan se, at der er økonomisk sammenhæng i de forslag, vi fremsætter på forskellige områder.
Vi har sikret os økonomien.
Forskellen er, at vi mener, man skal tage noget finansiering fra de multinationale, fra Nordsøolien, at vi skal lukke skattehullerne, ikke skal lave de kæmpe milliardskattelettelser, som ministeren sammen med regeringspartierne og Dansk Folkeparti har været med til i sine år ved magten.
Så vi kan sagtens finde penge, også hvis der skulle være den lykkelige situation, at der er mange overvægtige danskere, der benytter sig af muligheden for at få noget kostvejledning.
For jeg kan forstå, ministeren er enig i, at det faktisk ville være en god idé, hvis langt flere fik en kostvejledning.
Men for en del familier er økonomien altså en barriere i forhold til at gå til en diætist og få den nødvendige vejledning, og derfor er forslaget, at vi åbner for det.
Og så kan det jo være, hvis nogen begynder, at det så breder sig, og så kunne det jo være, at det på lang sigt ville give en besparelse på samfundsøkonomien, hvis folk kom af med overvægten og dermed ikke havde de problemer, som det kan give.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2004-01-22:
Nu ved jeg ikke lige præcis, hvilke venner det er, der hentydes til.
Vi taler om penge, vi ikke har, og derfor er
jeg sådan set heller ikke i stand til at forære dem hverken til mine venner eller fjender
Jeg ved ikke lige præcis, hvad det er, der sådan lidt underlødigt insinueres her.
Jeg medgiver, at fru Line Barfod ikke har det samme ansvar, men har det privilegium som oppositionspolitiker at kunne møde op den ene gang efter den anden med løsrevne forslag, hvor økonomien ikke hænger sammen på tværs, og vifte med dem og sige, hurra, hurra, her er der nogle, der gør en forskel.
Men så nemt er det jo altså ikke.
Det kan man læse ud af den plan, vi har fremlagt: »Sund hele livet«.
Det kan man se i den handlingsplan, som Sundhedsstyrelsen efterfølgende har lagt frem, og som jo i virkeligheden er med til at kitte en indsats sammen, der foregår mange steder, i arbejdslivet, i fritidslivet, i sundhedssektoren, hvor der er en stigende fokus på det.
Og hvis jeg bliver irriteret, så er det måske over, at man så laver sådan et lille paradeforslag her og ikke er parat til at tage effekten af det.
Jeg ville have respekt for det, hvis man havde lavet et fuldt gennemregnet regnestykke, der hedder, at når vi nu ruller det her ud i fuld skala, så skal vi altså give 1.100 kr. til 1,2 millioner danskere, hvad den samfundsøkonomiske effekt af det er, og at man turde stå bag det.
Det ville jeg have respekt for, men det her har jeg altså ikke stor respekt for.
Line Barfod (EL), 2004-01-22:
Jeg synes ikke helt, der er sammenhæng i ministerens argumentation, når han siger, at vi skal have sammenhæng i tingene, hvad ingen jo er uenige i, at vi skal prøve bredt og samfundsmæssigt at se på, hvad det er, vi kan gøre, og at vi også skal ind på alle mulige andre områder i forhold til planlægning, så man ikke er nødt til at køre med bil fra hjem til arbejdsplads, men at der er mulighed for at gå og cykle osv.
Det forhindrer jo ikke, at vi samtidig, når vi kigger på den store sammenhæng, så også tager ét skridt ad gangen.
Ministeren fremhæver selv forskellige enkeltelementer som f.eks. motion på recept, som er et led i den store sammenhæng, vi prøver at opnå.
Så tager man et skridt ad gangen, og her er altså ét forslag.
Så siger ministeren nu i sin nye argumentation, at det skal vi overlade til amterne.
Det er jo lidt sjovt, når ministeren ellers overvejer at nedlægge amterne, men lad det nu være.
Men hvorfor ikke tage det her skridt, så vi kommer i gang med noget, når amterne nu ikke selv er gået i gang på det her område, hvis vi alle sammen synes, at det her er en god idé, og at det kunne være med til at gå i den rigtige retning?
Er det rent økonomisk, fordi man skal bruge pengene til at forære til vennerne i stedet?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2004-01-22:
Ja, der var vel egentlig ikke noget spørgsmål, det var vel nærmest en kommentar.
Vi ser jo fuldstændig ens på, at der her er et vigtigt sundhedsproblem, som der skal gribes ind mod.
Det, vi måske er lidt uenige om, er sådan set hensigtsmæssigheden i denne her arbejdsform, der går ud på, at Folketinget så kaster sig ned over lige præcis ét atom i det store molekyle og siger: Det skal vi nok forpligte os til.
Det er lige præcis her, at der skal sættes ind.
Jeg synes, det er uhensigtsmæssigt, for jeg kan ikke forestille mig, at man, hvis man havde den tilsvarende indgang til alle andre sundhedsproblemer, kunne møde op med noget som helst andet forslag, uden at alle ville sige: Det lyder da egentlig meget fornuftigt, det ville da være dejligt, det ville da være rart.
Men hvor er sammenhængen henne i vores sundhedsvæsen, hvis vi skulle til at drive det efter beslutningsforslag i Folketingssalen?
Det er sådan set i høj grad det, jeg reagerer på. Det er sådan, at vi i Danmark har et decentralt, regionaliseret sundhedsvæsen, hvor amterne, der har ansvaret for at drive sundhedsvæsenet, også har forhandlingsretten i regi af Sygesikringens Forhandlingsudvalg.
Jeg synes sådan set, at det i virkeligheden er at underminere den måde, vi har bygget vores sundhedsvæsen op på, hvis det bliver reglen og ikke undtagelsen, at vi skal sidde herinde beslutningsforslag for beslutningsforslag og sige: Her er der lige præcis hjørnet af et sundhedsproblem, som skal løses på en ganske specifik måde.
Det er sådan set meget det, jeg reagerer imod.
Lone Møller (S), 2004-01-22:
Ja, det kan jeg svare på med det samme: Det er vi, i kraft af at vi allerede i dag bruger rigtig, rigtig mange milliarder ikke kun på at behandle følgesygdomme af overvægt, men jo også på at prøve at forebygge, så det er vi helt klar til.
Vi mener jo ikke, at det her er vejen til at løse alle problemerne.
Men vi mener i Socialdemokratiet, at alle muligheder - alle muligheder - skal indføres.
Vi er glade for, at der nogle steder nu er indført motion på recept, og hvad ved jeg, og at der er et tiltag.
Her er et tiltag, som kunne tilgodese grupper, vi i dag ikke har fat i, og det er det, som vi ønsker med det her forslag.
Socialdemokratiet slår sig ikke stort op på det her forslag og siger, at vi løser alle problemerne vedrørende overvægt.
WHO har slået alarm om, at vi har en fedmeepidemi i Europa, herunder også i Danmark.
Var det andre epidemier, så tror jeg nok, at man skulle komme til lommerne.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2004-01-22:
Jeg har skam læst forslaget både i dets nuværende form og i de to tidligere versioner.
Men det rokker sådan set ikke ved, hvad jeg her har sagt.
Hvis man vil stille et samfundsgode til rådighed for nogle mennesker, der opfylder en bestemt forudsætning, så må man jo være indstillet på og parat til at stille dette samfundsgode til rådighed for alle, der opfylder disse forudsætninger Så er det klart, at man så kan gøre sig forskellige overvejelser om, hvor mange af dem, der egentlig opfylder forudsætningerne, som så har lyst til at tage imod et tilbud.
Men der er immer væk i forhold til en målgruppe, der hedder
1,2 millioner danskere, meget langt ned til de 14.000.
Så hvis man virkelig tror, at man har fat i noget her, som rykker noget, og som bliver populært, og som er vejen frem, så er det meget, meget lidt ambitiøst at forestille sig, at det kun er 14.000 ud af 1,2 millioner, der synes, at det lige er det, der skal til. Det er sådan set derfor, at det her lidt er sådan noget fifleri.
Man slår noget meget, meget stort op og vil gerne sende det politiske signal, at der her virkelig er nogen, der kerer sig om de overvægtige, og at der her virkelig er nogen, der vil løse deres problemer, og så kommer man med sådan en halvt bøjet femøre til at løbe det langsomt i gang.
Nu kan jeg jo ikke stille fru Lone Møller spørgsmål, men er man virkelig parat til at tage konsekvensen, hvis der er så stor en efterspørgsel, som der potentielt kunne være, og betale, hvad det koster?
Lone Møller (S), 2004-01-22:
Nu gør ministeren det jo igen, giver udtryk for, at forslaget lægger op til, at samtlige overvægtige i Danmark nu skal til diætist.
Hvis ministeren havde gjort sig den ulejlighed at læse forslaget, så fremgår det meget klart, at henvisning til diætist ikke skal foregå ved tendenslodtrækning eller andre former for lodtrækning.
Det fremgår meget klart, at det er efter lægehenvisning.
Det vil altså sige, at det er den praktiserende læge, der i hvert enkelt tilfælde vurderer, om patienten, som måske har prøvet andre muligheder, er motiveret og også vil have gavn af det. Så det er sådan set rimelig klart beskrevet, at det ikke er os alle sammen, der bare har 4 kg for meget på sidebenene, som nu skal til at rende til diætist.
Lene Garsdal (SF), 2004-01-22:
Første del af lovforslaget er, som vi har hørt flere gange, en udmøntning af en aftale om modernisering og liberalisering af apoteksvæsenet, som SF også var en del af, og som efterfølgende er blevet forhandlet med Danmarks Apotekerforening.
alle borgere i by og på land adgang til et apotek, hvor de kan få udleveret receptpligtig medicin.
Vi finder det også godt, at der bliver mulighed for at tildele de apoteker, som bliver særlig hårdt ramt af udligningsordningerne, et særligt tilskud, så man kan sikre disse apotekers eksistens.
Jeg vil ikke komme nærmere ind på det rent tekniske, det er der flere der har været inde på, så det vil jeg undlade.
Invalideorganisationerne spørger meget fornuftigt i deres høringssvar, hvorfor lovforslaget ikke præciserer kravet om tilgængelighed til landets apoteker, i det mindste i forbindelse med ejerskifte og ombygning.
Jeg vil gerne spørge ministeren, hvorfor han ikke har medtaget dette gode forslag, da udkastet til lovforslaget blev ændret.
Det er væsentligt for de handicappede borgere at kunne komme på apotekerne, så derfor finder SF, at det vil være en udmærket idé at sikre tilgængeligheden, når man nu alligevel ændrer lov om apoteksvirksomhed.
Derfor vil jeg også gerne sige til fru Lone Møller fra Socialdemokraterne, at SF vil støtte et sådant ændringsforslag, som vi kan lave i fællesskab.
SF er også positiv over for præciseringen af informationspligten om prisen på apoteksforbeholdte håndkøbslægemidler, for det vil give borgerne en bedre mulighed for at vælge i udvalget af håndkøbslægemidler.
Men jeg vil gerne spørge ministeren om noget, som også flere af høringssvarene peger på, nemlig hvorfor informationspligten ikke skal omfatte de ikkeapoteksforbeholdte håndkøbslægemidler. Med disse bemærkninger vil jeg gerne sige, at SF støtter lovforslaget og ser frem til den videre behandling i udvalget.
Jeg vil gerne vende tilbage til det med informationspligten med hensyn til det liberaliserede, for det er jo fuldstændig rigtigt, at brugsuddeleren ikke skal have den pligt.
Men når borgeren kommer på apoteket og skal have hovedpinepiller eller et eller andet andet, så ved borgeren jo ikke nødvendigvis, hvad der er liberaliseret, og hvad der ikke er liberaliseret.
Det er jo det, jeg synes er det problematiske ved det, at nogle af håndkøbslægemidlerne får man information om, andre ikke.
Det er den ulogik, som jeg gerne ville have ministerens kommentar til.
Birthe Skaarup (DF), 2004-01-22:
Jeg vil bare høre, om ministeren ikke kan bekræfte, at erhvervs- og boligministeren har afsat en pulje netop i 2004 til handicaptilgængeligheden, og om apotekerne ikke kan drage nytte af den pulje.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2004-01-22:
Jeg svarer på alt, hvad jeg bliver spurgt om, men de blinkende lamper gør jo også et indtryk på mig, som ikke har prøvet den her debatform endnu.
Det glæder jeg mig meget til, det skaber jo en fantastisk dynamik.
Jeg er helt med på, at fru Line Barfod spurgte om, hvornår der sker noget.
Svaret på det spørgsmål er, at der sker noget hele tiden.
Der sker noget hele tiden på det her område, som på andre områder, hvor man målrettet forfølger det, der bør være en fælles samfundsmæssig ambition, nemlig at handicappede kan begå sig og færdes i hele samfundslivet
hvad enten vi nu snakker om adgang til parlamentet, hvor jeg også har noteret mig at der er begyndt at ske noget, eller vi snakker om adgang til apoteker eller noget andet.
Ingen tvivl om at det er en ambition, og jeg ved, at økonomi- og erhvervsministeren også deler den ambition og også har formuleret en handlingsplan, som jeg gerne giver oppositionen yderligere indblik i under det videre udvalgsarbejde.
Så bliver jeg bare nødt til at sige, at hvis man lige præcis på dette område af alle områder siger, at her skal det gå særlig hurtigt, her skal vi ikke forfølge de små skridts strategi, her skal vi tage ét stort skridt, så er det da fint nok, men så skal man bare vide, at det koster noget at gå i store sko, og det skal da vejes med ind.
Jeg er ikke i stand til her at sige, hvad sko i den størrelse koster, men det kan vi finde ud af i det videre arbejde.
Så appellerer jeg bare til, at man overvejer, om man vil foretage den investering i forhold til det, der også bør være en ambition, nemlig at vi generelt har et billigt distributionssystem, hvor det jo sådan set også til dato er sådan, at jeg endnu ikke har hørt om, at der er folk med handicap, der ikke har fået deres medicin.
Line Barfod (EL), 2004-01-22:
Grunden til, at jeg gerne vil have en tidsplan, er, at det har været på i mange år, så derfor må man efterhånden være så afklaret, at det er muligt at svare på, hvornår regeringen forestiller sig, at der kommer til at ske noget.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2004-01-22:
Jeg er udmærket godt bekendt med, at der er forskel på havregryn og hovedpinepiller.
Men vi har sådan set gjort os den overvejelse, hvorvidt vi i forhold til et begrænset
sortiment tør lade handlende, der sådan set ikke har nogen forudsætninger for at give information omkring lægemidlets virkning, bivirkninger etc., forhandle de her præparater.
Det har vi gjort.
Det er sådan set baggrunden for, at vi har sagt, at der er en del af sortimentet, der er liberaliseret.
Den informationsforpligtelse, vi snakker om i denne her sammenhæng, er altså pligten til at give prisoplysninger.
Det er pligten til at sige, at her er der præparat A og præparat B, der har den samme effekt.
Præparat B er billigere end præparat A.
Det er det, vi snakker om.
Dermed er der i denne her sammenhæng sådan set ingen forskel på det og så havregryn, for vi har sådan set gjort den overvejelse: Tør vi lade dem, der sælger havregryn og kun har forstand på at sælge havregryn, også sælge hovedpinetabletter i små pakninger?
Ja, det tør vi godt.
Dermed har vi lagt det ud til et område, som er et ganske almindeligt liberaliseret område.
Vi har ikke nede i Brugsen nogen skærpet informationspligt: Det ene havregrynsprodukt er lige så godt som det andet, så hvorfor køber du så ikke det, der ikke er en mærkevare?
Det kan vi heller ikke lave i forhold til det liberaliserede område, og derfor giver det heller ikke nogen mening, at apotekerne skal have en sådan skærpet forpligtelse.
Line Barfod (EL), 2004-01-22:
Nu er der jo forskel på havregryn og medicin; der er væsentlig forskellige virkninger af havregryn og medicin.
Men det, jeg egentlig ville spørge om, var om tilgængeligheden, og ministeren behøver ikke at fortælle mig, at det koster penge, hvis man skal bygge apoteker om, det kan jeg sådan set godt regne ud.
Jeg vil heller ikke høre om, hvorfor der ikke er sket noget tidligere.
Det, der sådan set interesserer mig,
er, hvad regeringens tidsperspektiv er for, hvornår der skal ske noget.
Ministeren siger bare, at økonomi- og erhvervsministeren har sat det på dagsordenen. Men hvornår forestiller regeringen sig at der rent faktisk sker noget?
Ville man ikke kunne starte med apotekerne, uanset om det også lykkes senere at få gjort noget i forhold til tandlæger og fodterapeuter og alle mulige andre?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2004-01-22:
Jeg lytter altid til, hvad Lægemiddelstyrelsen siger.
I forhold til det, der er Lægemiddelstyrelsens kerneopgave, nemlig at godkende medicin, har jeg lagt den linje, at det retter jeg mig fuldstændig entydigt efter, for jeg har ikke forudsætninger for at mene noget andet.
Ellers giver det jo ikke nogen mening.
Det giver jo ikke nogen mening, at man ét sted møder en handlende, der har en særlig skærpet informationspligt, og et andet sted ikke gør det.
Der har Folketinget og fru Lone Møllers parti jo også været med til at tage et medansvar for, at der altså er et begrænset sortiment, hvor vi har sagt, at det lægger vi ud på det frie marked.
Dermed må det logisk deraf følge, at så er der den samme pligt til at informere kunderne, som der i øvrigt er, når man går i Brugsen og Netto, hvor det heller ikke er sådan, at brugsuddeleren har en skærpet informationspligt med hensyn til valget mellem det ene havregrynsprodukt og det andet havregrynsprodukt.
Lone Møller (S), 2004-01-22:
Jeg vil gerne spørge ministeren, om ministeren bruger Lægemiddelstyrelsens udtalelser alt afhængigt af, hvad ministeren selv synes.
På andre områder bliver vi jo tudet ørene fulde med, at Lægemiddelstyrelsen anbefaler sådan og sådan, og dermed synes man, at det er en rigtig god idé.
Nu siger Lægemiddelstyrelsen rent faktisk i deres forslag, at det er en god idé, men det bryder ministeren sig ikke om.
Så det er altså ikke fagligheden og sagligheden i selve svaret, der er det afgørende, men hvad ministeren selv bryder sig mest om.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2004-01-22:
Det er jo nok, fordi det ikke er noget enkelt problem at løse, for ellers ville jeg da føle mig helt tryg ved, at så havde fru Lone Møller løst det i den meget, meget lange årrække, hvor fru Lone Møller havde direkte adgang til den socialdemokratiske sundhedsminister.
Det understreger jo meget godt, at vi her står med en af den slags problemer, som vi jo alle sammen kan være enige om skal løses, men hvor realiteten er, at det gør man ikke fra den ene dag til den anden.
Der er ingen tvivl om, at det da ville være optimalt, hvis der var en god handicapadgang til alle apoteker.
Og det er også det, der er pejlemærket i de overvejelser, som jeg ved at økonomi- og erhvervsministeren har gjort, og som jeg i øvrigt ikke i detaljen er i stand til at redegøre for her, men som jeg går ud fra at vi kan vende tilbage til.
Spørgsmålet er, hvordan vi når det mål, og der peger jeg såmænd bare på, at hvis man sætter det mål over alle andre, har det en effekt, en økonomisk effekt.
Jeg stiller mig gerne til rådighed over for dem, der ønsker at bruge den her lovgivning til at fremme det formål med hensyn til at få undersøgt, hvad karakteren af det her er.
Så vil jeg ganske kort omkring det med informationspligten sige, at jeg har noteret mig, hvad alle mulige høringsberettigede siger, men det rokker sådan set ikke en tøddel ved, hvad der er min overvejelse, nemlig at når man har liberaliseret et område og sagt, at det gør man til genstand for fri konkurrence, det kan handles mange steder, er det også rimeligt, at man ikke stiller nogen af dem, der forhandler de her varer, anderledes, hvad angår informationspligt, end andre.
Lone Møller (S), 2004-01-22:
Ministeren siger, at det med tilgængeligheden er en generel problemstilling.
Det ved vi jo at det er, det har jo været på dagsordenen mange gange, i hvert fald i de mange år, jeg har siddet her, og der er rent faktisk ikke sket ret meget andet, end at det stadig væk er på dagsordenen.
Nu er det jo ikke sådan, at vi kommer og siger, at alle apoteker i morgen skal have tilgængeligheden på plads.
Det er i forbindelse med nybygning og ombygning, så derfor kunne jeg godt forestille mig, at det var et lille beløb.
Det vil jeg selvfølgelig spørge om i udvalget.
Men mener ministeren, at det er fuldstændig skævt at starte ét sted?
Mener han ikke selv, at det går for langsomt?
Så vil jeg gerne med hensyn til oplysningspligten spørge, om ikke det er korrekt, at selv Lægemiddelstyrelsen i deres høringssvar anbefaler, at vi skal have oplysninger om alle lægemidler. Og så er der det sidste lille spørgsmål: Er det korrekt, at der i dag er 14 apoteker, der bliver drevet af Lægemiddelstyrelsen, fordi der ikke er en ordentlig plan for, hvordan udviklingen sker?
Så er det vel på tide, at vi skal i
gang med det.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2004-01-22:
Jo, jeg kan bekræfte, at der er afsat økonomiske ressourcer til at understøtte det, der også er regeringens politiske ambition, og som jeg forstår at vi også deler med de partier, der indgik i den tidligere regering, og som efter 9 år ikke fik løst problemet fuldt ud.
Det kan jeg bekræfte.
Så synes jeg i øvrigt, det er et tema, vi må vende tilbage til under udvalgsarbejdet, hvor jeg gerne stiller mig til rådighed.
Det er jo ikke nogen dagsorden, der deler os; der findes jo ikke noget parti - som jeg kender til i hvert fald - der har en målsætning om, at de handicappede ikke skal have adgang til apotekerne.
Det, vi må diskutere med hinanden også på et mere oplyst grundlag end det, jeg er i stand til at tilvejebringe her på et ben fra talerstolen uden notater, er: Hvad er det for en økonomisk ramme, man i givet fald kan fremme sådan en ambition inden for?
Keld Albrechtsen (EL), 2004-01-22:
Ligegyldigt hvad der sker, så er det aldrig regeringens skyld; det hører vi døgnet rundt i øjeblikket.
Men lad det ligge.
Vi gør faktisk opmærksom på i forslaget, som jeg husker det, at vi ikke kan forvente, at priserne på pesticider stiger, selv om vi sætter afgiften op.
Da vi indførte afgiften, viste det sig, at priserne ikke steg.
Industrien havde rigelig plads til at betale de afgifter selv, fordi de havde så stor profit.
Så det er ikke sikkert, det påvirker adfærden.
Det viser bare, at fru Inger Støjberg simpelt hen ikke har studeret de her forslag ordentligt, for den fremstilling, hun giver af dem, er simpelt hen bare forkert.
Når hun ikke svarer på det med de 300 m, går jeg ud fra, at det er, fordi hun godt ved, at der ikke er et krav om 300-meter-zoner i forslaget, men blot og bart et krav om, at der indføres regler om sådanne beskyttelseszoner, og det skal selvfølgelig være saglige regler. Der henvises i bemærkningerne til forslaget til, at der er et udvalgsarbejde i gang om det.
Det var det, ministeren også nævnede.
Så hvorfor dette forsøg på at fremstille forslagene som useriøse, når de rent faktisk er velgennemarbejdede ...