Lars Løkke Rasmussen (V), 2004-05-05:
Solen skinner, og man kunne jo næsten ikke være andet end i godt humør, indtil fru Line Barfod gik på talerstolen.
Jeg sad for en stund og tænkte på, om det nu er en debat om struktur, der er det mest oplagte, eller om vi i stedet skulle tage en debat om grundlæggende læsefærdigheder, al den stund at der må jo være et problem dér, når man kan få det indtryk af regeringens oplæg, »Det nye Danmark«, som fru Line Barfod har fået og her har gengivet. Men jeg holder mig nu til, at solen skinner, og jeg skal for at bevare mit gode humør ikke indlede mig i nogen polemik på baggrund af denne fuldstændige vrangfortolkning af regeringens udspil, for den tror jeg at fru Line Barfod står meget alene med. Som det er alle bekendt, fremlagde regeringen jo i sidste uge sit meget gennemarbejdede bud på en reform af den samlede offentlige sektor, »Det nye Danmark«.
Forhandlingerne blev skudt i gang i torsdags, og regeringen har indbudt alle partier til at deltage aktivt i forhandlingerne.
Vi ønsker et bredt forlig og tror også på, at det bør være muligt at samle et bredt flertal bag en fremadrettet reform til gavn for alle borgerne i Danmark.
Af respekt for de forhandlinger, som er indledt i torsdags i sidste uge, har jeg ingen intention om at gå ind i en meget detaljeret diskussion om meget specifikke spørgsmål, men jeg vil gerne benytte lejligheden til at slå fast, at en reform af den offentlige sektor for regeringen ikke bare handler om at slå streger på et landkort, det handler ikke bare om at skabe mindre af det samme, det handler om at skabe noget nyt.
Regeringens udspil handler først og fremmest om, hvordan vi skal indrette rammerne for fremtidens velfærdssamfund, så hensynet til borgeren, til mennesket, sættes først.
Det handler om at forankre vores velfærdssamfund tættest muligt på borgerne.
Det indebærer, at kommunerne skal løse opgaverne i deres helhed og dermed kunne skræddersy tilbuddene til den enkeltes situation.
Regeringen ønsker at give borgerne en langt bedre adgang til at gå i dialog med det offentlige om de velfærdsydelser, borgerne har brug for.
Det er en debat, vi har valgt at tage op, fordi
samfundet har forandret sig ganske meget gennem de seneste godt 30 år.
Den offentlige sektor i dag har et helt andet omfang og et helt andet indhold, en helt anden kompleksitet end ved reformen i 1970.
Mange nye opgaver og udfordringer er kommet til i den offentlige sektor, men strukturerne, ja, de er jo ikke fulgt med. Med de nuværende rammer er Danmark derfor ikke rustet til at håndtere de store forventninger fra borgerne, og de udfordringer, der kommer som følge af flere ældre og færre erhvervsaktive.
Det er den korte forklaring på, at vi er kommet dertil, at der er behov for, at vi på ny i fællesskab bør forme og fremtidssikre velfærdssamfundet, så det tager pejling efter de udfordringer, vi står over for, og det tager pejling efter borgernes ønsker og behov.
At tiden er inde, at vi nu står med en historisk chance, er næsten til overmål blevet bekræftet af den høringsrunde over Strukturkommissionens betænkning, som sluttede for knap 1 måned siden, den 7. april.
Vi har modtaget 472 svar, heraf høringssvar fra 278 kommuner og 11 amter.
Høringssvarene viser, at der er en bred erkendelse af behovet for forandring, og ikke mindst har kommunerne sendt et endog meget stærkt signal om vilje til forandring.
Regeringens udspil har også fået en meget positiv modtagelse fra Kommunernes Landsforening og en lang række kommuner.
En meget positiv modtagelse, der jo viser, at man lokalt er parat til at gå over i en ny fase i udviklingen af det lokale demokrati, at man er parat til at tage et større og nyt ansvar for velfærdssamfundets udvikling.
Regeringens ambition er at sikre borgerne den bedst mulige offentlige sektor, hvor opgaverne løses så tæt på borgerne som muligt, og hvor vi får mest muligt valuta for skattekronerne.
Det er derfor, vi ønsker mere end en landskabsreform, hvor mange amter bliver til færre amter, og hvor mange kommuner bliver til færre kommuner, men i stedet ønsker en egentlig opgavereform.
Kl. 9.10
Målet er, at den enkelte borger skal møde en offentlig sektor, som sætter borgerens behov først.
Det handler om at sætte mennesket før systemet, opgaven før strukturen og resultatet over rutinen.
Syge skal have den bedste behandling, arbejdsløse skal hjælpes den hurtigste vej tilbage på arbejdsmarkedet, familier med sociale problemer skal have kvalificeret, hurtig hjælp, alle skal have adgang til den bedste uddannelse, og den offentlige sektor skal løse opgaverne enkelt og effektivt.
Men hvad så med økonomiske konsekvenser ved en strukturreform, lyder spørgsmålet fra Enhedslisten, og så glæder man sig jo igen ikke bare over solen, men også over den nyvundne interesse for en ansvarlig samfundsøkonomi, som jo ellers ikke er det, jeg sådan først og fremmest forbinder med Enhedslisten - men lad nu det ligge.
Som bekendt har der i forårets offentlige debat været mange mere eller mindre fantasifulde bud på, hvad en reform koster, helt uagtet at det næppe lader sig opgøre, al den stund der ikke er truffet beslutning om den konkrete reform.
Når det er sagt, så er det selvfølgelig oplagt, at der vil være omkostninger forbundet med gennemførelse af en ambitiøs reform.
Det drejer sig bl.a. om investeringer i it, udgifter i forbindelse med flytning af medarbejdere og andre udgifter forbundet med at opbygge en ny organisation.
Gevinsterne udgøres dels af en forbedret kvalitet i den offentlige sektor, dels af effektiviseringsgevinster.
Lad mig så i øvrigt på dette sted gentage, at gennemførelsen af en strukturreform ikke handler om at skære ned på kvaliteten af den offentlige service eller om, at der skal være færre offentligt ansatte i kommunerne.
Og svaret på det spørgsmål er: Ja, det tror jeg da, det håber jeg så sandelig at en reform gør.
For regeringens ambition er jo netop, at vi gennem etablering af et mere bæredygtigt, robust kommunestyre ikke alene bevarer, men også styrker mulighederne for lokalt at fastlægge den service, den offentlige sektor skal levere.
Det er nu engang de lokale politikere, der har den bedste indsigt i de lokale forhold. Derfor bør flere beslutninger træffes af lokale politikere og ikke detailstyres fra Christiansborg.
Borgerne vil opleve, at deres indgang til den offentlige sektor er kommunen tæt på dem selv.
Kommunerne vil på den anden side opleve, at de rent faktisk kan gøre en forskel over for borgerne, at de f.eks. ikke skal henvise familier med sociale problemer til en anden myndighed, men kan påtage sig det fulde ansvar, at de får både handlepligt og handlemuligheder, samtidig med at vi forankrer og tydeliggør et klart, demokratisk ansvar for løsningen af samfundsopgaverne.
Jeg er også helt tryg ved, at det er lokalt valgte politikere, som træffer beslutning om bygning og placering af nye børneinstitutioner, skoler, ældreboliger osv.
Regeringen er nemlig af den helt klare overbevisning, at det er de lokale folkevalgte, de politikere, der er valgt tættest på borgerne, der har størst kompetence til at træffe beslutninger om det lokale serviceniveau, men - og det skal naturligvis understreges - selvfølgelig beslutninger, der altid træffes inden for de rammer, som lovgivningen fastlægger.
Regeringen ønsker decentral handling og nationalt ansvar.
Forespørgslen her i dag rejser egentlig et tema, der går på, hvad konsekvenserne af en reform vil blive for borgernes muligheder for demokratisk indflydelse.
Der er røster i debatten, der forsøger at sætte lighedstegn mellem demokrati og afstand til rådhuset.
Det mener jeg er forkert, for demokrati handler først og fremmest om indflydelse på løsningen af de fælles opgaver i samfundet.
Det er ikke meget værd at have indflydelse på, hvem der sidder i kommunalbestyrelsen, hvis den, der sidder der, alligevel ikke har indflydelse på de opgaver, man som borger forventer bliver løst.
Så får vi skindemokrati, så får
vi symbolpolitik.
Kl. 9.15
Regeringen ønsker at skabe et lokalt levedygtigt demokrati med et reelt indhold.
Det gør vi bedst ved at decentralisere flere opgaver, ved at gøre kommunen til omdrejningspunktet for udviklingen af velfærdssamfundet
, og vi gør det ved at holde os for øje, at decentraliseringens endemål naturligvis ikke er borgmesterens skrivebord eller byrådssalen for den sags skyld.
Større, stærkere og mere robuste kommuner med flere opgaver skal naturligvis følges op med viljen til at dele ud af det større ansvar og den større indflydelse.
Regeringen ønsker at medvirke til at udvikle det lokale demokrati.
Jeg ser gerne, at vi får udviklet modeller, får en udvidet inddragelse af borgerne, der gør det naturligt, interessant og til noget positivt at samles i det helt lokale fællesskab: landsbyen, sognet, bydelen.
Forhandlingerne om en strukturreform er nu gået i gang med sættemødet i sidste uge og en intensiv møderække i indeværende uge, inden vi i næste uge går i direkte dialog med hvert enkelt parti.
Jeg vil gerne benytte lejligheden til at kvittere over for alle partier for en god og seriøs start på forhandlingerne.
Som bekendt er det regeringens overordnede ambition, at vi inden grundlovsdag kan indgå en aftale om det overordnede indhold i en reform, for en hurtig afklaring er vigtig af mange grunde, ikke mindst af hensyn til den lokale politiske debat, som jo meget gerne igen skal til at fokusere på indhold frem for struktur, og ikke mindst af hensyn til de mange ansatte i kommunerne og amterne.
Derfor skylder vi, Christiansborg, at reagere positivt på den melding, der jo enslydende har lydt fra de danske kommuner om, at nu er det tid til forandring, nu står vi med en historisk chance, som vi ikke må tabe på gulvet.
Derfor er det mit håb, at så mange partier som muligt vil være med til at tage et ansvar, vil være med til at skabe fundamentet for fremtidens offentlige sektor.