runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2003-01-16:
Jeg troede ikke, jeg kunne nå at melde tilbage på det ene minut, så derfor tog jeg anden ordførerrunde. Angående det, ministeren siger om fiktive billeder, skal
jeg understrege, at Enhedslisten under ingen omstændigheder ønsker, at der skal komme en masse fiktiv børnepornografi væltende ud over samfundet - overhovedet ikke!
Det mener vi er lige så slemt, som ministeren mener, men det skal selvfølgelig understreges, at det ikke i direkte forstand går ud over nogen børn, og derfor er det ikke noget værn.
Jeg forstod på ministeren, at ministeren mente, at det gik ud over nogle børn, og det kunne vi ikke være med til, og derfor blev vi nødt til at lave nogle regelændringer.
Der er nogle, der har siddet og animeret nogle ting, og det vil sige, at i første omgang er der ikke noget direkte offer.
Offeret dukker først op i anden omgang, altså ved den påvirkning, der er af, at børnepornografien finder sted som en fiktiv ting.
Enhedslistens indvendig er altså ikke, at vi ikke ønsker regler, men at der skal være en skarpere definition.
Det, der er vores bekymring,
er, at enten kan en kunstner misforstås som værende børnepornograf, eller omvendt: at en børnepornograf kan gemme sig under reglerne for, hvad der er fiktive billeder af børnepornografi, og hvad der er kunst.
Definitionen er altså simpelt hen ikke skarp nok.
Det er min kritik, så det er altså ikke et spørgsmål om, at Enhedslisten ikke ønsker regler på området, som jeg synes det blev lidt indikeret.
Vedrørende internationalt samarbejde føler jeg mig også en anelse misforstået.
Jeg sagde i min ordførertale, at Enhedslisten ikke bare ønsker et internationalt samarbejde, men også et internationalt politisamarbejde på området, fordi det er et grænseoverskridende problem.
Jeg bemærkede blot, at Enhedslisten ikke ønsker at importere andre landes bornerte sexmoral, hverken generelt eller i vores lovgivning.
Her hentyder jeg bl.a. til, at der er meget, meget store forskelle i de europæiske lande på, hvordan man opfatter nøgenhed.
Hvis ministeren selv har prøvet at ligge topløs på en italiensk strand, tror jeg, hun kan nikke genkendende til, hvor store forskellene er mellem sexmoralen og opfattelsen af nøgenhed i Europa.
Det var blot min bemærkning.
: Den 17-årige, som vi taler om, er over den seksuelle lavalder, men er blot ikke myndig.
Men det kan være, det bare var en fortalelse i ministerens besvarelse.
Lene Espersen (KF), 2003-01-16:
Det vil jeg da meget gerne komme med en positiv tilkendegivelse over for.
Det nytter ikke noget, at vi laver lovgivning her i Folketinget, hvis de mennesker, der skal anvende den efterfølgende, ikke aner, hvordan lovgivningen er, så jeg er absolut positivt indstillet over for, at vi sikrer os, at det, vi vedtager herinde, og som har ret store konsekvensændringer, også foreligger i en form, der er lettilgængelig, og at den tilgår de steder, som arbejder med børn eller med kriminalitet og problemer i det daglige.
Så der er en positiv tilkendegivelse over for det, fru Sandy Brinck efterspurgte.
Sandy Brinck (S), 2003-01-16:
Nu indeholder lovforslaget jo mange ting, men det handler bl.a. om forbud mod at være kunde hos et barn, der har prostitueret sig.
Her har Pro-Centret lavet en evaluering af straffelovens § 223 a, og en af de ting, man påpeger, er den omformulering, ministeren er kommet med.
Samtidig er der faktisk den pointe i evalueringen, at børns salg af sex er en væsentlig anderledes ting end voksnes salg af sex, og derfor undrer det mig lidt, når ministeren i bemærkningerne om kundeforhold netop lægger op til, at det er omstændighederne, der er afgørende med hensyn til afgrænsningen.
Der nævnes bl.a. noget om, hvis forholdet indgås på gaden eller på et værtshus, men det er altså voksensteder i min optik.
Derfor tror jeg, man har brug for at få nogen viden om, hvordan denne børneprostitution rent faktisk foregår, og jeg vil gerne høre, om regeringen ikke kunne forestille sig at lave en indsats, der både var vidensopbyggende og forebyggende.
Lars-Emil Johansen (SIU), 2003-01-16:
Først og fremmest vil jeg gerne sige tak til statsministeren for kommentarerne til vores forslag.
Jeg har siddet, fordi jeg var medlem, dengang forslaget var til behandling sidste gang i 1978.
Den 12. oktober 1978 havde vi en drøftelse af også dette spørgsmål, og da var der en lige så stor berøringsangst over for det fra de danske partier.
Så selv om min kollega fra Grønland, hr. Kuupik Kleist, udtrykte glæde over, at der har været en positiv udvikling, så vil jeg dog gerne sige, at der har været mikroskopiske bevægelser fra den 12. oktober 1978, da hjemmestyrelovene var til førstebehandling her i salen, og til i dag.
Med al respekt for fru Aase D. Madsens statsretlige redegørelse vil jeg gerne spørge statsministeren: Hvad er den eksakte statsretlige begrundelse for, at færingerne kan have en anden status i forhold til deres ressourcer, end Grønland kan have?
Jeg vil gerne spørge statsministeren: Hvad er forskellen på Grønlands situation og den færøske situation?
Begge dele af det danske rige har jo en hjemmestyreordning.
Jeg håber på en velunderbygget redegørelse, for jeg håber ikke, vi her kan tale om, at Grønland bliver udsat for en negativ særbehandling.
Der var jo en statsminister, oven i købet en borgerlig statsminister, der over en kop kaffe, eller hvad det nu var over, kunne overdrage ejendomsretten.
Man kan så kalde det, at det er at »overtage som et særanliggende«.
Jeg mener, det er et spil om ord.
Det skal jeg ikke kunne sige, dansk er jo trods alt et fremmedsprog for mig, men når man overtager det som sit eget, så har man altså for mig at se dermed overtaget ejendomsretten.
Men som sagt, hvad er den statsretlige forskel mellem Grønland og Færøerne, når det gælder rettigheder til undergrunden?
Og så vil jeg også gerne til slut spørge statsministeren, om statsministeren kan bekræfte det, som min kollega fra Grønland oplyste, at i henhold til FN er tidligere kolonimagter forpligtet til at medvirke positivt til tidligere koloniers selvstændighedsarbejde.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2003-01-16:
Jeg vil sige til fru Marianne Jelved, og det kan ikke komme bag på fru Marianne Jelved, at det er et politisk valg, om man skal oprette et udvalg, ligesom vi gjorde det for lidt siden under en forespørgselsdebat, og det er et politisk valg, om man skal nedlægge et.
Derfor er det selvfølgelig også sådan, at vi som politikere bliver nødt til at tage stilling til, om vi mener, at Nævnet for Etnisk Ligestilling i den form, det havde med Kjeld Holm i spidsen, udøvede nogle fornuftige opgaver for offentlige penge, altså for skatteyderbetalte kroner.
Jeg vil til enhver tid stille op til en debat, der handler om, at det synes jeg bestemt ikke Kjeld Holm og Nævnet for Etnisk Ligestilling varetog på betryggende vis, i hvert fald ikke så de skulle have offentlige kroner til at gøre det.
Det var udtryk for smagsdommeri, det var udtryk for overformynderi, det var udtryk for at sætte sig selv på en piedestal at ville fortælle befolkningen, hvad den måtte mene og ikke mene og alle de andre ting, som vi kan tage en diskussion af.
Altså det der forsøg på, at der skulle være noget odiøst i, at man har en indgang og man har en holdning til, hvad der skal betales af skatteyderfinansierede midler og mistænkeliggøre det, deltager jeg overhovedet ikke i.
Og ja, når statsministeren så går ud og siger, at der i forbindelse med diskussionen selvfølgelig også er det, at man kan tage til efterretning, at - jeg kan sige det på en anden måde: Det kan godt være, at interessen for, at der er nogle bestemte råd, nævn, udvalg osv., der bliver nedlagt, er lidt større, fordi der er nogle, der måske har et personligt kendskab til dem, der arbejder med tingene, hvis interesser de måske ønsker at varetage, og det måske giver en anden behandling her i Folketingssalen, end hvis de ikke havde det. Den form for kammerateri er der også, og derfor synes jeg somme tider, det er lidt hyklerisk, når man hører også tidligere regeringsrepræsentanter stille sig op som de sande forsvarere af en fri diskussion osv., hvor de siger, at eksperter skal have lov til det ene og det andet.
Sådan forholder det sig jo ikke.
Der er jo også en skjult dagsorden i meget af det, der nævnes både af fru Marianne Jelved og andre.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2003-01-16:
Regeringen har det synspunkt, at man skal nedlægge institutioner, som ikke længere udfylder noget fornuftigt formål.
Det vil Enhedslisten gerne medvirke til.
Helt oplagt vil det være at starte med at nedlægge Institut for Miljøvurdering.
Det står nu helt klart, at dette institut ikke er i stand til at give en kvalificeret rådgivning, som kan sikre, at vi får mest muligt miljø for pengene.
Den vulgære metode, som Lomborg bruger i sine forsøg på at prissætte miljøkatastrofer og miljøfremskridt, har vist sig at være helt uanvendelig, medmindre naturligvis formålet er at få legitimeret regeringens bedste nedprioriteringer af miljøområdet.
I det hele taget fremstår regeringens oprindelige argumenter for at nedlægge overflødige råd og nævn, som det hedder sig, mere og mere mærkværdigt.
Her var der tale om et opgør med smagsdommere, som fastslår, hvad der er godt og rigtigt på forskellige områder, og så skulle der i øvrigt spares op mod 300 mio. kr. Nu kan vi konstatere, at
selv om regeringen har fået nedlagt en række råd og nævn, har regeringen også sørget for at oprette en række nye, og alt i alt er der faktisk kun sparet 59 mio. kr. på nedlæggelse af de såkaldte overflødige råd og nævn. Alt i alt kan det vel konstateres, at formålet først og fremmest var at få nedlagt de råd og nævn, som altid havde andre holdninger end den nuværende regering.
Disse råd og nævn skulle så erstattes af råd og nævn, som er enige med regeringen.
Det projekt har givet regeringen en række vanskeligheder.
Således hastede man beslutningen om Institut
for Miljøvurdering
igennem
Efterfølgende har det så vist sig, at direktøren ikke lever op til de kvalifikationskrav, som er skitseret i det stillingsopslag, som førte til, at han blev ansat.
Så når Venstres politiske ordfører, hr. Jens Rohde, i Politiken den 8. september 2002 sagde: »Og det er ingen hemmelighed, at den tidligere regering har opbygget en holdningsindustri omkring sig«, kan man roligt sige, at den nye regering har været hurtig til at tage ved lære af den gamle og systematisk forsøger at opbygge en holdningsindustri, som kan sikre videnskabelige argumenter for regeringens politik.
Det er beklageligt.
Pia Christmas-Møller (KF), 2003-01-16:
Jeg vil gerne takke statsministeren for en efter min mening meget klar besvarelse.
Og så vil jeg benytte lejligheden til på Det Konservative Folkepartis vegne at slå tre ting fast: For det første er vi meget tilfredse med, at den borgerlige regering har evnet at rydde op i overlappende, overflødige og/eller utidssvarende råd og organer af hensyn til det altid eksisterende behov for at effektivisere og prioritere både kræfter og ressourcer. For det andet kunne Det Konservative Folkeparti ikke drømme om at lade et sådant arbejde styre af personlige sym- og antipatier i forhold til personbesætningen i disse råd og nævn.
Endelig vil jeg for det tredje ligeledes for god ordens skyld understrege, at Det Konservative Folkeparti aldrig kunne drømme om at lægge afstand til høj faglig viden og ekspertise.
Det har vi tværtimod brug for meget mere af på mange niveauer og områder i vort samfund, for viden, indsigt og ekspertråd er også meget vigtige elementer i grundlaget
Ansvaret for politiske beslutninger er og skal være de folkevalgte politikeres.
Sådan må det være.
Marianne Jelved (RV), 2003-01-16:
Jeg kan så forstå, at det, der har været et kriterium for i hvert fald Dansk Folkeparti, jeg skal jo ikke gøre regeringen værre end nødvendig, er at gøre sig selv til smagsdommere
over, hvilke institutioner, som jeg nu vil kalde det som en overskrift, der udtaler sig på en måde, som passer Dansk Folkeparti.
Det er sådan set det, forespørgslen i dag egentlig tager sit udgangspunkt i.
Jeg er glad for at kunne konstatere, at det er indrømmet her fra talerstolen. Tak for det.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2003-01-16:
Jeg tror, det stod lysende klart allerede ved min ordførertale, at vi syntes, det var en god øvelse, man lavede, og at vi syntes, at den liste, vi nåede frem til, var fornuftig. I og med at jeg også sagde, at vi ikke havde planer om at foreslå at lave om på det, der nu engang var lavet,
så ligger der også i det, at vi er tilfredse med det resultat, der er kommet ud af det.
Men jeg vil godt understrege, at vi har den opfattelse, at det er en vedblivende øvelse, altså at der er sket en ting, men at det er meget nødvendigt, at regeringen og også vi som forhandlingspartnere for regeringen er yderst opmærksomme på, at det her arbejde må pågå også fremover.
Der bruger jeg eksemplet med den sidste forespørgselsdebat, hvor der nu skal oprettes et nyt sagkyndigt udvalg godt nok for en forhåbentlig kort periode, hvor vi kan få et godt resultat ud af det, som et eksempel på, at det jo myldrer frem i antal samlet set, hvis ikke man også får barberet antallet ned en gang imellem, ved at man kritisk ser på det bestående.
Så det er meget vigtigt, at man hele tiden er opmærksom på det, og regeringen er det, og det har vi også sagt til regeringen ved andre lejligheder.
Så i forhold til det med udlændingeområdet: Der var jo en stor diskussion også for et års tid siden om, at det her selvfølgelig også drejede sig om at sætte debatten fri igen på nogle områder.
Der har vi overhovedet ikke lagt skjul på, at et af de områder, hvor der virkelig har været betændelse i debatten i Danmark, har været udlændingeområdet.
Det har været styret af nogle, der via statsmidler har kunnet sidde på en piedestal, kigge ned på den danske befolkning og fortælle befolkningen, hvad den må mene og ikke mene.
Det har vi syntes var ubehageligt. Derfor synes vi, at det, der er foretaget med Nævnet for Etnisk Ligestilling, er yderst fornuftigt.
De opgaver, som tidligere har ligget i nævnet, må så varetages på anden vis.
Men det, vi var udsat for også i forhold til Nævnet for Etnisk Ligestilling, diskuterede vi også for 1 år siden, og jeg lagde overhovedet ikke skjul på vores holdning.
Det havde vi en meget lang drøftelse af her i Folketingssalen, og de ting står vi hundrede procent ved også i dag.
Marianne Jelved (RV), 2003-01-16:
Jeg hører næsten hr. Kristian Thulesen Dahl sige, at Dansk Folkeparti var regeringens forhandlingspartner.
Det er fuldstændig fair.
Det, jeg siger her, er overhovedet ikke kritik.
Jeg konstaterer bare, at regeringen havde afstemt sin pakke med Dansk Folkeparti, inden den blev fremsat, sådan må jeg høre det.
Sagen er jo, at netop Menneskerettighedscenteret og Nævnet for Etnisk Ligestilling begge er eksempler på institutioner, som ikke var overflødige.
Nævnet for Etnisk Ligestillings arbejde skal jo varetages og bliver varetaget i dag, så vidt jeg har forstået, i to ministerier.
Hr. Kristian Thulesen Dahl var meget, meget uklar.
Den mængde skulle altså fastholdes på den ene eller den anden måde.
Er hr. Thulesen Dahl tilfreds med det resultat, der kom ud af det?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2003-01-16:
Først til hr. Aage Frandsen.
Jeg skal overhovedet ikke klandre forespørgerne for at tage et hensyn til statsministerens kalender.
Det havde Folketinget samlet set besluttet sig for at gøre i forhold til formandskabshalvåret.
Og så er det rigtigt, at når man anmelder, altså tidspunktet, der kunne være muligt fra juni til folketingsåret starter i oktober, og så fra oktober til nu,
hvornår er så muligheden?
Men det får mig ikke til at gå væk fra mit synspunkt om, at det dels er, som om debatten har været her også i forbindelse med udmøntningen af de konkrete forslag, der nedlagde forskellige råd og nævn og puljer osv., dels den anden side af det, nemlig at det måske gjorde, at debatten i højere grad havde været på sin plads for 1 år siden.
om Dansk Folkepartis kriterier i forbindelse med det her arbejde
Som punkt 1 noterede vi, at regeringen fremlagde en pakke, altså en række forslag.
Regeringen har nogle forskellige kriterier med det praktiske arbejde, som man sidder med, i forhold til det her område, og man havde udvalgt de her som baggrund for det.
Vi accepterede, at det var udgangspunktet for diskussionen.
Vi betragtede det som en pakkeløsning, dog med den undtagelse og politiske overvejelse, som vi havde, at vi ikke ville acceptere en pakkeløsning, der efter vores skøn gjorde, at man ud fra nogle andre hensyn pludselig undtog et bestemt område, altså udlændingeområdet, så man ikke fik det med i lige så høj grad i opgøret med nogle overflødige råd, nævn og puljer som i forhold til andre områder.
Det var derfor, vi satte fokus på det område i forhandlingerne og brugte den indflydelse, vi mente os i stand til at udøve over for regeringen for at få ændret på pakken, så det endte med at være en samlet pakke, hvor udlændingeområdet i tilstrækkelig omfang var taget med.
Derfor fik vi jo også diskussionen om Menneskerettighedscenteret, fordi vi forstod det, der stod i pakkeløsningen her, som ét i forhold til det regeringen på et tidspunkt kom ud med, og så måtte vi jo tage en diskussion og en ny forhandling med regeringen om det specifikt, hvor vi så fandt løsningen, nemlig at Menneskerettighedscenteret fik den placering, det nu har i det nye institut, men at Nævnet for Etnisk Ligestilling blev nedlagt ved årsskiftet.
Marianne Jelved (RV), 2003-01-16:
Jeg vil sandelig også meget gerne beholde sporet kriterier.
I Jyllands-Posten den 28. februar 2002
er Dansk Folkepartis gruppeformand, hr. Kristian Thulesen Dahl, citeret for at sige: Enten nedlægges centeret - det er Menneskerettighedscenteret - eller også må vi genåbne forhandlingerne om råd, nævn og puljer.
Her vil vi sikre, at udlændingeområdet rammes.
Og så pegede hr. Kristian Thulesen Dahl bl.a. på Nævnet
for Etnisk Ligestilling
Derfor vil jeg gerne spørge hr. Kristian Thulesen Dahl, som jo sikrede flertal for regeringen her: Hvad er det for kriterier, Dansk Folkeparti gik ud fra eller brugte?
Aage Frandsen (SF), 2003-01-16:
Hr. Kristian Thulesen Dahl hæftede sig ved, at debatten sådan set skulle have været på for lang tid siden.
Nu var vi jo nødt til at respektere, synes jeg, at statsministeren havde andre gøremål.
Det er derfor, at den kommer nu.
På samme måde, som det kan være fornuftigt at kigge på, om der er nogle ting, der er overflødige, og lave den der undersøgelse af det, som regeringen gjorde, som kan være fornuftig nok, er det jo også fornuftigt nok lige at se på, hvad det var for nogle kriterier.
Og da er det bare, at regeringen har valgt forskellige kriterier på forskellige tidspunkter.
Det er derfor, vi spørger konkret.
Men det er selvfølgelig den generelle diskussion, der er interessant, og jeg har stadig væk ikke klarhed over, hvad det er, bortset fra at jeg har forstået, at det er overflødigt, og begrebet overflødigt definerer regeringen helt ad hoc hele tiden.
Aase D. Madsen (DF), 2003-01-16:
Det her har altså noget med råstofferne at gøre, og jeg kommer tilbage igen til den danske højhedsret til spørgsmålet om ejerskabet til undergrunden.
Der står her - det var i forbindelse med, at man i 1992 lavede den særordning med Færøerne - at det var klart, at i henhold til hjemmestyreloven var råstoffer i undergrunden oprindelig et fællesanliggende opført på liste B, men ved en aftale af 11. september 1992, underskrevet den 12. december, blev sagsområdet overtaget af færingerne og overført til liste A, som principielt indeholder sager, der betragtes som et færøsk særanliggende.
Der står ikke ét ord om, hvorvidt det er ejendomsretten, man overfører.
Og det kunne da være interessant, hvis vi i udvalget fik et notat på, om det er overført som et færøsk særanliggende, eller om det er overført som et ejerskab, altså ejendomsretten til undergrunden. Det samme må jo så gælde for Grønland.
Det må vi have et notat på.
Marianne Jelved (RV), 2003-01-16:
Hr. statsminister
: Der er da ikke nogen, hverken i denne sal eller i det danske samfund, der ikke mener, at der skal være kritisk lys på eksperter, for det er da en hel nødvendighed at have det.
Når vi har frie, åbne universiteter med fri forskningsret osv. osv., er det netop for, at vi kan have frihed til, at eksperter kan udtale sig, også selv om de har forskellige meninger.
Men det, der er problemet, er, at det er en bestemt slags eksperter, statsministeren bruger som sit skjold.
Det er dét, der er beklageligt, og det er dét, jeg synes er rigtig, rigtig ærgerligt, for både Venstre, regeringen, Det Radikale Venstre og andre partier må jo anerkende, at det, der holder eksperter i skak, om man så må sige, jo netop er, at de er mangfoldige, og derfor er det jo ærgerligt for hele debatten og holdningen i et videnssamfund, at man med sine formuleringer kommer til at kaste et odiøst skær over visse eksperter.
Det er dét, der blokerer for, at vi kan have den frie meningsudveksling og debat og det kritiske lys fra ekspert til ekspert.
Henrik Vestergaard (V), 2003-01-16:
Nu vil jeg starte med at sige, at jeg ikke sagde, det var uhøfligt at stille forslaget, men at jeg synes, det kunne virke uhøfligt af hensyn til respekten for hjemmestyret, at Folketinget nu pålagde regeringen at overtage den proces.
Det ville i hvert fald ikke være hensigtsmæssigt.
Jeg vil heller ikke sådan rigidt lægge mig fast på, at selvstyre og selvstændighed hænger sammen med sådan krone for krone-tilskud fra Danmark eller ej.
Jeg synes, vi skal bevare den der gode tone og den dialog, der er, og så finde de pragmatiske løsninger.
Men jeg vil sådan set bare benytte chancen til, at vi får en fornuftig dialog om det.
Og jeg vil godt spørge hr. Kuupik Kleist, om han har nogle ideer til, hvordan Grønland kunne blive mere selvbærende, altså igen nogle pragmatiske løsninger til, hvordan der bliver skabt en større indtjening.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-01-16:
Jeg vil bare advare imod, at man nu begynder at skabe vanskeligheder i forholdet mellem Danmark og Grønland ved at begynde at påstå, at der er forfatningsmæssige problemer.
I forhold til Færøerne er det spørgsmål med hensyn til kontrollen over indtægterne fra udnyttelse af ressourcerne osv. rent praktisk løst, så det kan naturligvis også løses i forhold til Grønland.
Og så vil jeg sige, at det jo er dybt pinligt, især hvis man fremover skal have et rigsfællesskab, hvis der er nogen, der overhovedet rejser det spørgsmål, om det er betimeligt, at folketingsmedlemmer fremsætter forslag.
Det er en debat, som, synes jeg, overhovedet ikke kan føres.
Selvfølgelig er det betimeligt, at folketingsmedlemmer fremsætter forslag i denne forsamling. Jeg havde egentlig ikke fantasi til at forestille mig, at nogen kunne rejse det spørgsmål, men når det er rejst, kan jeg i hvert fald ikke undlade at tage afstand fra den tankegang.
Kuupik Kleist (IA), 2003-01-16:
Jeg vil starte med at svare Venstres ordfører på, hvad jeg opfatter som et selvstændigt Grønland.
Det, vi baserer os på, er de af FN nedfældede kriterier for, hvad en suveræn, selvstændig nation skal være bygget op af, hvilke institutioner der skal være.
Det er, så vidt jeg husker, fire elementer: Det er eget parlament, det er egen regering, det er eget retsvæsen, og det er suverænitet over landet.
Det er de fire kriterier, der gælder.
Rent økonomisk vil det jo selvfølgelig være tillokkende at sige, at et selvstændigt Grønland er et fuldstændig selvforsynende, hundrede procent økonomisk uafhængigt land. Vi har før haft den diskussion her i salen, og jeg vil ikke bevæge mig ud på det skråplan, hvor jeg lader mig fange af at sige, at selvfølgelig skal vi være fuldstændig økonomisk selvforsynende fra den dag, for jeg synes ikke, at det hænger sådan sammen.
Jeg synes også, at et fattigt land har ret til at være selvstændigt.
Rigdom har ikke noget med demokrati at gøre, og derfor vil jeg tillade mig kun at svare på det.
Med hensyn til det sidste indlæg vil jeg blot sige, at FN's charter om afkolonialisering jo bl.a. handler om, at forhenværende kolonistater, kolonimagter, skal medvirke til at frigøre et land, og det charter handler også om, at ethvert folk uanset statsretlig status har ret til eget land.