Ole Løvig Simonsen (S), 1998-01-30:
Nærværende lovforslag er en genfremsættelse af lovforslag nr. L 258 fra folketingsåret 1996-97, og med fare for at gentage mig selv fra den tidligere første behandling vil jeg gerne understrege, at jeg har stor sympati for de tanker, der ligger bag den foreslåede ordning, som er indeholdt i lovforslaget, og jeg kan da afsløre, at der i de overvejelser, jeg gør mig vedrørende revision af lejeloven, indgår elementer af en lignende karakter.
Når dette er sagt, må jeg da samtidig sige, at en autorisationsordning både på dette område og generelt efter min opfattelse kun bør gennemføres, hvis der er tungtvejende argumenter for det, idet der reelt er tale om et meget vidtgående indgreb i den fri næringsret.
Samtidig skal man være opmærksom på, at en sådan ordning vil forudsætte, at der samtidig opbygges et større administrativt apparat til varetagelse af ordningens administration. Og efter min opfattelse bør man derfor på forhånd sikre sig, at der er en rimelig sammenhæng mellem omfanget af det problem, der ønskes løst, og ulemperne ved de tiltag, som man overvejer iværksat. Ligeledes bør man så vidt muligt på forhånd sikre sig, at et så vidtgående tiltag, som en autorisationsordning jo må siges at være, i praksis får en virkning, som berettiger iværksættelse.
Og hermed mener jeg, at det løser problemet.
Lad mig i den forbindelse pege på nogle problemer, som jeg ikke finder er løst ved nærværende lovforslag.
Hvilken type administration er det hensigten, at den foreslåede autorisationsordning skal omfatte?
Ejendomsadministration er i dag ikke et entydigt afgrænset begreb.
Det kan principielt omfatte al administration lige fra varetagelsen af den samlede forretningsførelse vedrørende en udlejningsejendom til enkeltstående opgaver som udarbejdelse af varmeregnskab eller administration af byggeopgaver.
Hvilke handlinger skal medføre påtagelse af autorisation?
Lovforslaget indeholder en hjemmel til boligministeren til at fastsætte nærmere regler om fratagelse af autorisation, men lovforslaget indeholder ingen nærmere oplysninger om, hvad der skal til for at miste en autorisation.
Det er min opfattelse, at det er en væsentlig forudsætning for at kunne tage stilling til et lovforslag om en autorisationsordning, at sådanne forhold er nærmere belyst.
Synspunktet om, at juridiske personer skal være omfattet, er jeg principielt enig i, men der knytter sig et særligt problem hertil.
Som bekendt kan selskaber skifte identitet udadtil, uden at der indadtil sker en ændring af personkredsen bag selskabet, og således vil et selskab, som har mistet en autorisation, kunne generhverve den ved at skifte navn.
Det er overvejelser og synspunkter af denne karakter, som fører mig frem til den konklusion, at iværksættelsen af en sådan ordning ikke bør ske som en isoleret foranstaltning.
Efter min opfattelse bør overvejelser om en autorisationsordning indgå i en sammenhæng med andre overvejelser med henblik på at skabe et sammenhængende system, som kan give bedre forhold på lejeboligområdet. En del tyder på, at der blandt udlejere og formentlig også blandt professionelle administratorer findes et antal brodne kar, og jeg er helt enig i, at der via regler i lejeloven bør sikres et værn imod disse.
Det er mod en sådan uacceptabel adfærd, at lejeloven skal indeholde nogle målrettede redskaber, og jeg vil ikke på forhånd afvise, at et af dem kunne være en autorisationsordning, men jeg er af den faste overbevisning, at et sådant tiltag bør overvejes grundigt og vurderes i sammenhæng med andre tiltag, herunder en generel opstramning af de gældende regler.
Jeg kan derfor ikke på det foreliggende grundlag tilslutte mig lovforslaget, men jeg kan give tilsagn om, at jeg ved fremsættelsen af et forslag til lejelov for private boliger vil medtage bestemmelser, der vil medvirke til at minimere omfanget af overtrædelser af lovgivningen.
Det lovforslag, som her er til behandling, og som er fremsat af Fremskridtspartiet, går ikke overraskende ud på at indføre fri lejefastsættelse ved genudlejning af privat udlejningsbyggeri.
Det vil imidlertid næppe komme bag på hverken forslagsstillerne eller de øvrige tilstedeværende, at forslaget ikke vil få min opbakning, tværtimod.
Lejeloven er ikke et område, hvor man kan praktisere snuptagsløsninger.
Hvis man vil opnå noget på dette område, kræver det, at tiltagene er gennemtænkte og velovervejede og udtryk for den balance, som er så vigtig på boligområdet.