Tove Videbæk (KRF), 2003-02-28:
Dette forslag er helt sikkert fremsat på baggrund af en ægte omsorg for narkomaner, og der er rigtig mange gode tanker i beslutningsforslag nr. B 68 om, at man vil yde omsorg, man vil hjælpe, man vil behandle mennesker, som er udsatte.
Hvis disse sundhedsrum var rene sundhedsrum eller væresteder for narkomaner med al den omsorg og behandling og rådgivning, der ligger i forslaget, men uden et fixerum, så ville vi have det meget fint med det og ville sikkert stemme for det.
Så ville det være den massive sociale indsats, som også fru Line Barfod talte om, men vi kan desværre ikke stemme for forslaget, som det ser ud
Der har været talt om i debatten i dag, hvem der ved noget, og hvad eksperterne siger, og jeg mener ligesom fru Birthe Skaarup, at pårørende til narkomaner er nogle af de eksperter, vi skal lytte til. Landsforeningen af Pårørende til Stofmisbrugere har også sendt os et brev, hvor de siger, at fixerum ikke er løsningen.
De siger, at de er bange for, at det vil blive samlingssted, ikke kun for stofmisbrugere, men også for pushere, de påpeger, at misbrugerne jo først skal ud og begå en ulovlig handling, og de siger, at de er bange for, at det her er forløberen for statsfinansieret heroin, som de pårørende mener er det samme som at opgive hjælpen til misbrugerne og placere dem på en holdeplads.
De pårørende siger så: Brug i stedet ressourcerne til at udnytte den netop indførte behandlingsgaranti og få kommuner og amter til at opfylde deres pligt til at hjælpe og støtte færdigbehandlede misbrugere til bolig og aktivering.
Det her med den nye behandlingsgaranti virker faktisk.
Vi har lige via Ritzau også fået en udmelding om, at næsten halvdelen af de narkomaner, der p.t. kommer i behandling, er nye og ukendte, som med garantien har fået håb om at blive stoffri.
Amtsborgmesteren for Nordjylland, Orla Hav, siger: Nu får vi fat i narkomaner, som hidtil har været ukendte i systemet, og se, det var jo da godt.
Mange af narkomanerne, rigtig mange, ønsker jo at komme ud af stofafhængigheden, og det tror jeg at langt de fleste ønsker.
Det kræver både afgiftning, behandling og efterværn eller resocialisering, og i Danmark har vi svigtet især på resocialiseringsområdet.
Mange narkomaner er blevet afgiftet og så sendt tilbage til det miljø, de kom fra, og så begynder det hele selvfølgelig forfra.
Hvad havde vi ellers ventet?
Afgiftning og afvænning er kun første skridt.
Her fjerner man giften, så man kan komme i gang med det egentlige arbejde, men hvis man gang på gang sender narkomaner hjem efter afgiftning og kalder det behandling, så er det ikke så underligt, hvis narkomanerne opgiver ævred og mener, at de jo har forsøgt, men at det ikke hjælper.
Nej, vi skal bruge pengene til de ting, som vi ved virker, bl.a. også satse på socialisering og resocialisering.
Jeg er også meget positiv over for udmeldingen fra sundhedsministeren om, at regeringen vil lave en handlingsplan på narkotikaområdet inden sommer.
Det har vi i høj grad brug for.
Vi har fået rapporter og undersøgelser, men nu har vi brug for handling, en handlingsplan eller en egentlig samlet rusmiddelpolitik i Danmark, og der er rigtig mange områder, der skal tages fat på: Der er forebyggelse og forskning og sagsbehandling og uddannelse og metoder osv. osv., som vi har brug for ikke blot at der bliver lavet handlingsplaner omkring, men at der bliver handlet, at der bliver taget initiativer, også over for de allermest udsatte narkomaner.