runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Morten Homann (SF), 2002-02-06:
Jeg kan jo ikke undgå at synes, at det er lidt paradoksalt, at man på den ene side i regeringsgrundlaget hævder, at man vil styrke uddannelserne, og så på den anden side fra regeringens side fremsætter et forslag til finanslov, som indeholder en markant svækkelse af uddannelserne.
Det kan jeg ikke se som andet end en modsætning mellem finanslovforslaget
og regeringsgrundlaget
Og jeg kan ikke læse citatet, uanset hvor stor en del af det man tager med, på andre måder, end at
videnskabsministeren også mener, at når man for 2002 fremsætter et forslag til finanslov med meget store beskæringer på uddannelserne, er det i modstrid med de målsætninger, man har stillet op i regeringsgrundlaget.
Margrethe Vestager (RV), 2002-02-06:
Det er blot en enkelt ting.
Ministeren sagde netop, at ministeren både før og efter forliget har givet udtryk for helt klare ønsker.
Nu er det jo sådan, at man formoder, at regeringens ønsker fremlægges i regeringens finanslov.
Den finanslov, som blev fremsat, indeholdt besparelser på 1,1 mia. kr. på uddannelsesområdet i 2002 og alt i alt 6,4 mia. kr. for hele perioden.
Betyder det, ministeren siger, at det er regeringens ønske at spare på uddannelsesområdet, men at man presset af omstændighederne og den folkelige debat og debatten her i salen og det konkrete behov for et flertal renoncerede på sit ønske om besparelser?
Og er det regeringens samlede holdning, og er det ministerens personlige holdning, at der bør flere ressourcer til området?
Jeg skal meget gerne bistå ministeren i den kamp internt i regeringen, men det forekommer ifølge finanslovforslaget paradoksalt, at man kan have de samme ønsker både før og efter forliget.
Helge Sander (V), 2002-02-06:
Der har jeg jo sagt både før forliget og efter forliget, at vi har nogle helt klare mål, nogle helt klare ønsker, som det også tydeligt er fremgået af de to forudgående spørgsmål stillet her i salen af fru Margrethe Vestager.
Men jeg vil da gerne sige, at nu er det nævnt her, at vi senere i eftermiddag skal have en drøftelse om yderligere 400 mio. kr., og de 400 mio. kr. skulle da meget gerne, uanset hvordan forhandlingerne ender, medføre, at der kommer en øget styrkelse af området.
I hvert fald fremgår det af finansloven, at regeringens prioriteter bl.a. går på friere midler til forskningsrådene, hvoraf jo typisk 70 pct. af disse midler går til universiteterne.
Så et langt stykke hen ad vejen tror jeg nok, at vi kan blive meget enige om ordene, men når man refererer, skal man vist være lidt forsigtig med kun at plukke noget af udtalelsen ud fra i det her tilfælde Morgenavisen Jyllands-Posten.
Morten Homann (SF), 2002-02-06:
Jeg kan forstå på Jyllands-Posten den 31. januar, at videnskabsministeren deler min opfattelse og min fortolkning af, hvad der står i regeringens grundlag, nemlig at kvaliteten og uddannelserne i det hele taget skal styrkes.
Derfor vil jeg godt bede videnskabsministeren bekræfte, at det, at man så efterfølgende fremsætter et forslag til finanslov, hvor der sker meget kraftige beskæringer af bl.a. universiteterne, ikke er i overensstemmelse med det selv samme regeringsgrundlag, som man har fremlagt.
Jeg vil i hvert fald have svært ved at fortolke videnskabsministerens udtalelser til Jyllands-Posten den 32. januar på anden måde, end at han er enig med mig.
»Kan ministeren bekræfte, at finanslovforslagets nedskæringer på uddannelsesområdet er i strid med regeringsgrundlaget, idet ministeren i Jyllands-Posten den 31. januar 2002 er citeret for at sige: »Jeg vil i hvert fald kæmpe en hård kamp for, at området bliver styrket, når vi skal i gang med næste års finanslov, og det vil jeg gøre med regeringsgrundlaget i hånden«?«
Helge Sander (V), 2002-02-06:
Jamen altså projektet omkring handlingsplanen »Bedre uddannelser«
handler jo primært om at styrke det faglige niveau.
Jeg kan godt forstå, at overskriften alene ikke gør det, men lige akkurat i disse dage sidder vi og arbejder på kommissoriet, således at det vil blive bekendt både for fru Margrethe Vestager og for universiteterne i løbet af nogle ganske få dage.
Men uanset hvad der har passeret både før og efter den 20. november, er dét altså et centralt element i at få fastslået, hvilke ting der skal ses på, og hvilke ting der skal prioriteres.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Margrethe Vestager (RV), 2002-02-06:
Det er lidt svært at blive klog på, hvad det er, ministeren gerne vil.
Det er også det, vi vil mødes om senere i eftermiddag i forhold til UMTS-midlerne.
Derfor fæstner interessen sig selvfølgelig ved, hvad regeringen mener, at bedre uddannelse er, for det er tilsyneladende ikke nogen af de dele, der ligger i flerårsaftalen.
Bedre uddannelse er ifølge beskæftigelsesministeren et bidrag til arbejdsstyrken på mellem 10.000 og 15.000, ved at de unge bliver hurtigere færdigere med deres studier.
Er det det, der ligger i »bedre uddannelse«, at det går hurtigere?
Helge Sander (V), 2002-02-06:
Allerførst må jeg dybt beklage navneforvekslingen.
Men det er klart - det har ligget, lige siden regeringen tiltrådte, og det er noget, der har skinnet igennem både i valgkampen og i den debat, der har været her i Folketingssalen efter regeringens tiltræden - at vi ønsker nogle ændringer på området.
Det er nogle ønsker, som er fremsat over for universiteterne, lang tid forinden vi lavede aftalen i mandags.
Det er i lyset af de ting, at prioriteringen af de afsatte midler vil komme til at ske, når nu de her initiativer iværksættes.
Så fru Margrethe Vestager må have lidt tålmodighed.
Det er jeg også overbevist om universiteterne har.
Margrethe Vestager (RV), 2002-02-06:
Af hensyn til min kollega skulle vi måske bryde
den ellers udmærkede form hernede og være på fornavn, da Margrete Aukens og mit efternavn tit forveksles
Jeg synes, det er et udmærket svar, som ministeren giver, men jeg vil høre, om det indebærer, at man er enig, ligesom VK-ordførerne var i sin tid, i de prioriteter, der ligger i flerårsaftalen.
Og der er det, at jeg så også vil opfordre universiteterne til at fortsætte det, synes jeg, meget udmærkede og fremadrettede arbejde, som er sat i gang.
Så vil jeg spørge ministeren, om ministeren har forventninger om at få en ligeværdig dialog, når ministeren sidder på en meget, meget stor pengekasse, som den anden part i dialogen meget, meget gerne vil have andel i, men ikke kan få nogen konkrete anvisninger på, hvordan man får.
Jeg synes, at dialog er meget hensigtsmæssig, men at forestille sig, at den skal blive åben og fordomsfri, når man ikke vil melde ud, hvad kriterierne er for tildelingen af de meget store midler, det handler om, synes jeg godt nok, det er en nyfortolkning af dialogbegrebet.
Helge Sander (V), 2002-02-06:
Til fru Margrethe Vestager kan jeg sige, at regeringens holdning fremgår helt klart af den aftale, der er indgået for 2 år siden, og derefter vil der blive handlet.
De tre ting er jo ikke noget nyt, der er kommet de sidste par dage.
Det er jo noget, der har ligget, lige siden regeringen tiltrådte, og det har vi vidst, men vi kunne selvfølgelig ikke nå at få alt det arbejde lavet, inden finansloven for 2002 skulle fremsættes.
Derfor har der været tale om tekniske fremskrivninger, og det er det, jeg har udtalt mig om adskillige gange frem til finanslovforliget.
Jeg synes, det er en helt urimelig fremstilling, at man skal stoppe alle aktiviteter.
Det er jo langt fra tilfældet, som jeg også forsøgte at beskrive det før.
Derfor vil jeg fastholde, for at der er ret og rimelighed i det, og for at også universiteterne har et grundlag, som de virkelig kan forholde sig til, at man lige giver os lidt tid til at lave en aftale, foretage nogle vurderinger med hensyn til den fremgangsmåde, der fremgår af finanslovaftalen fra for bare 2 dage siden.
Alt andet synes jeg vil være direkte forkert, når der nu er tale om så mange involverede. Så også i denne her sag vil jeg gerne bruge ordet, der nogle gange bliver misbrugt, men hvor jeg her i denne forbindelse gerne vil understrege det, nemlig dialog, for jeg mener, det er vigtigt, at vi fortsætter dialogen med universiteterne om at få den mest hensigtsmæssige fremgangsmåde.
Så er det jo heldigvis således - og det har fru Margrethe Auken jo heller ikke betvivlet - at det, vi foreløbig har oplevet med den dialog, vi har været inde i, er stor forståelse for, at de her tre områder er noget, vi arbejder med og hen imod de ændringer, som vi annoncerede for lang tid siden, også en ændring af universitetsloven, som vi har orienteret rektorkollegiet om ville komme straks ved det nye folketingsårs begyndelse.
Heri er der jo ingen ændringer
med finanslovaftalen.
Jeg vil gerne allerførst sige, at debatten, også lidt den spørgerunde, der var hernede i går, næsten gav indtryk af, at universiteterne skal starte fra scratch. Men det er ikke således, at alle medarbejdere enten skal fyres eller genansættes.
Vi taler trods alt om nogle marginalområder, selv om det er adskillige millioner kroner, og derfor er det jo ikke sådan en helt ny situation.
Det er klart, at der er tale om nogle midler, der skal fordeles, og her er det helt klart, som det også ligger i spørgsmålet, at regeringen har nogle klare præferencer, nogle klare ønsker om, at der skal ske nogle ændringer, nogle justeringer og nogle reformer på området.
Det er især koblet op på de tre områder, jeg nævnte før, og det er et arbejde, som er gået i gang for enkeltområders vedkommende, og for andres vedkommende sker det lige akkurat i disse her uger ganske rigtigt for, som fru Margrethe Vestager er inde på, så hurtigt som muligt at få det bedst mulige grundlag.
Men jeg mener stadig væk, at vi har en aftale om finansloven, som knap nok er 2 døgn gammel.
Det er jo nok meget hensigtsmæssigt, at man lige får taget en drøftelse med de involverede parter om, hvordan og hvorledes det kan ske mest hensigtsmæssigt.
Margrethe Vestager (RV), 2002-02-06:
Det er mig bekendt, ja.
Jeg har ret stor respekt for ministerens ønske om at have grundige og åbne processer i forhold til så ret centrale spørgsmål som f.eks. ledelsesstrukturen på vores universiteter og den måde, uddannelse planlægges på, og derfor har jeg lidt svært ved at se, at de ting, som vi måtte diskutere hen over foråret, og som der eventuelt måtte skulle lovgives for hen over efteråret, kan have betydning for, hvordan man melder penge ud for 2003.
2003 er
faktisk lige om lidt set med institutionernes øjne, og derfor synes jeg lidt, at vi er i den ubehagelige situation, at man kan få den mistanke, at regeringen tager en stor del af bevillingen som gidsel i forhold til at få et positivt samspil over for regeringens politik for uddannelsesinstitutionerne.
Helge Sander (V), 2002-02-06:
I forhold til det fremlagte finanslovforslag her fra januar betyder det med forliget forleden, at 2 pct.s-besparelsen og 1 pct.s-effektiviseringen i indeværende år, 2002, bliver fjernet.
Regeringen har så for årene 2003, 2004 og 2005 teknisk set opretholdt de tilsvarende procentbesparelser, men i stedet afsættes de så på en samlet omstillingsreserve på ministeriet, som finansieres af og beløbsmæssigt svarer til procentbesparelsen i hvert af overslagsårene.
I forbindelse med udmøntningen af omstillingsreserven på hele forsknings- og universitetsområdet skal der ske strukturelle reformer.
Regeringen er særlig opmærksom netop på de tekniske og de naturvidenskabelige områder, som vi omtalte ved det sidste spørgsmål, fordi det er her, erhvervslivet og gymnasieskolerne især har brug for viden og kompetence.
Med hensyn til de områder, der skal arbejdes med, til vi finder frem til prioriteringen, er det bl.a. det, jeg omtalte, projektet med bedre uddannelse, det er grundlæggende strukturelle reformer på universiteterne med hensyn til ledelse og hele rådssystemet, og så er det endelig gennemgang af sektorforskningen, der jo er sat i gang, som det vist også er fru Margrethe Vestager bekendt.
Margrethe Vestager (RV), 2002-02-06:
Det er i direkte forlængelse af det, som vi lige har udvekslet ord om, for den finanslovaftale, som nu er indgået, har jo, så vidt jeg har forstået, den effekt, at besparelserne rulles tilbage for 2002, men det, der svarer til besparelserne, placeres på lukkede konti, for så vidt angår 2003, 2004 og 2005.
Det vil være meget hensigtsmæssigt for institutionerne, som jo ikke kun er interesseret i det generelle billede, men i deres økonomi, snart at kunne få klare meldinger om, hvad det er, de har at forholde sig til i forhold til de kommende år.
Vil ministeren konkretisere, hvordan tidsperspektivet er, og hvad det er for nogle dimensioner og parametre, man skal tage pejling efter for at gøre sig fortjent til at få del i reservationspuljen?
»Vil ministeren konkretisere sine løfter om øgede midler til uddannelser ved finansloven 2003?«
Skriftlig begrundelse
Ministeren udtrykker i Radioavisen den 31. januar 2002, at dette er en reparationsfinanslov med store krav til at indfri valgløfterne.
Tallene for 2003-2005 er tekniske fremskrivninger, og det bliver ikke de tal, universiteterne kommer til at opleve.
Dette forstås af spørgeren som et løfte
om øgede bevillinger.
Hvor stort dette løfte er, vil givetvis være godt at vide for universiteterne i forhold til deres planlægning.
Helge Sander (V), 2002-02-06:
Jeg synes ikke, det er klogt på baggrund af de udtalelser, jeg er kommet med i dag og tidligere, at drage den konklusion, så det kan jeg ikke tilslutte mig. Hermed sluttede spørgsmålet.
Jeg vil ikke her gå ind i en yderligere prioritering, jeg vil kun fastslå, at det, der har været meget på dagsordenen i ikke bare de sidste par måneder, men gennem de sidste år, hvilket fru Margrethe Vestager også er bekendt med, jo især er de tekniske og naturvidenskabelige områder.
Det er det, jeg ved flere lejligheder har sagt må have topprioritet, og det vil jeg gerne gentage. Jeg vil også sige, at det forhåbentlig er noget, vi kommer til at diskutere senere på eftermiddagen, når vi skal til at tale om de 400 mio. kr., vi har fra UMTS-midlerne.
Margrethe Vestager (RV), 2002-02-06:
Kan jeg deraf konkludere, at ministeren vil stå for en politik, som vil gøre, at de humanistiske og samfundsvidenskabelige forskningsmiljøer og uddannelsesmiljøer, som vi har på universiteterne, skal regne med faldende bevillinger i de kommende år mod stigende bevillinger til det naturvidenskabelige og tekniske område?
Helge Sander (V), 2002-02-06:
Jeg kan kun sige ganske kort med hensyn til prioriteringer: Svaret er klart ja, og det er også fremgået af udtalelser, der har ligget meget senere.
Med hensyn til de økonomiske rammer: Jamen de er jo bekendt qua finanslovforliget.
Margrethe Vestager (RV), 2002-02-06:
Ja, det er jo sådan set netop det, der kan gøre en lidt bekymret, men fred nu være med det.
Det er nemlig fuldstændig rigtigt, at universiteterne ikke skal starte fra bunden.
Det er jo sådan, at forhistorien i forhold til den daværende regerings finanslovforslag for både universitetsområdet og for resten af de videregående uddannelser var en flerårsaftale, hvor VK-ordførere deltog endog særdeles aktivt i hele den kvalitative del, nemlig de otte indsatsområder, som er defineret i den: bedre studiekvalitet, lærerefteruddannelse, it, internationalisering og så fremdeles.
Modet svigtede godt nok, da man skulle til at finansiere aftalen, men vi fandt faktisk et fælles grundlag for, hvad det var for et politisk signal, der skulle sendes til universiteterne.
Derfor synes jeg, at det for det første er besynderligt og for det andet meget, meget uhensigtsmæssigt, at man sender det her signal til universiteterne, at nu kan de godt stoppe al aktivitet, for de bliver nødt til at vente på regeringens tanker, før man kan sige noget som helst om, hvordan bevillingerne i realiteten kommer til at se ud for 2003 og årene frem.
Blot et enkelt - forventer jeg - spørgsmål til opfølgning.
Ministeren for videnskab, teknologi og udvikling sagde i Politiken den 27. december: »Fremover skal vi sikre os, at universiteternes uddannelser svarer til samfundets behov.
F. eks. skal vi nok putte flere ressourcer i de naturvidenskabelige og tekniske områder.«
Betyder ministerens udtalelser, at der vil blive en særskilt privilegering af de uddannelser, som ministeren finder svarer til samfundets behov, herunder - må man antage - de naturvidenskabelige og tekniske, for budgetterne på uddannelsesinstitutionerne er jo typisk langvarige og ikke kun 1-årige, specielt da en lang række studieår begynder i august og slutter næste år til juli - det vil sige, at de begynder at overveje i øjeblikket, hvad de skal gøre - og dermed også sagt, om flere ressourcer er det samme som den daværende regerings finanslovforslag?
Jeg ved godt, det er lidt plagsomt, men vi vil bare gerne vide det i forhold til fremtidige finanslovforslag.
Ministeren siger, at regeringens prioriteter kan ses i den aftale, som netop er indgået.
Hvordan kan de prioriteter skifte 6,4 mia. kr. over godt 10 dage?
Det er alligevel meget.
Jeg troede, man kunne regne med, at regeringens prioriteter kunne ses af finanslovforslaget, og at der så var en forhandling, og at andre partiers prioriteter så også kom igennem i forhold til aftalen.
Det er altså simpelt hen en kilde til meget stor undren, at regeringen både før og efter forliget har prioriteret uddannelsesområdet, og at den prioritering før forligets indgåelse viste sig i en besparelse på 6,4 mia. kr. over 4 år.
Helge Sander (V), 2002-02-06:
Til fru Margrethe Vestager: Jeg føler ikke, det her er særlig plagsomt, for det er jo et område, vi nu har talt en hel del om, og derfor kan jeg godt gentage det igen og igen.
Det forholder sig jo således, at den tekniske fremskrivning selvfølgelig giver et meget stort tal.
Det er der jo ikke noget nyt i, og det kan vi godt blive ved med at repetere.
Men der blev sagt både af mig selv og også af finansministeren ved fremsættelsen af finansloven, at det var tekniske fremskrivninger, fordi der simpelt hen ikke har været tid til at gå ind i den analyse, som vi nu har beskæftiget os en del med dels i samrådet, dels i salen her i dag.
Derfor mener jeg stadig væk ikke, at jeg kan svare anderledes, end jeg gør, for det er det, der svarer til virkeligheden, og den virkelighed var fuldstændig den samme både før og efter forliget.
Det, der er den store forskel, er det, der angår 2002. Der kan jeg sige til hr. Morten Homann, at den aftale, der er indgået med Dansk Folkeparti, absolut ikke er en svipser.
Det er en aftale, som vi glæder os til at realisere.
Også her må jeg sige med hensyn til 2003 og fremover: Det skal der forhandles om igen.
Det her er jo altså et finanslovforslag for 2002 og så overslagsårene; men for så vidt angår overslagsårene, ligger der jo her med de udmeldinger, der er kommet, nogle helt klare sigtelinjer, og det er dem, vi vil forfølge så hurtigt som muligt her i foråret.
Tove Fergo (V), 2002-02-06:
Jo, det er de små kommuner, det var også det, jeg begyndte med at sige, og det er jo historisk betinget.
I tusind år har det været sådan med de mange, mange landsbykirker rundt omkring i landet, og det er de små kommuner, som har de mange kirker, og som har det lave beskatningsgrundlag, det er helt rigtigt.
Men som sagt er den fra 1992, og det kunne jo godt være, at vi skulle se på den i dag. Men vi har jo også det kommunale og det kirkelige selvstyre, og det er også vigtigt at holde det i hævd.
Og noget af det, jeg som kirkeminister arbejder ihærdigt for, er jo at få afskaffet noget af det administrative bøvl i menighedsrådene og i sognene og give større frihed og flere muligheder for at operere inden for en ramme.
Det håber jeg også vil kunne lette rundt omkring i sognene.
Men det kan også godt være, at vi skal se på det andet, så derfor vil jeg meget gerne, at vi sætter os sammen og ser på: Hvilke muligheder er der, hvad kan vi gøre?
Arne Toft (S), 2002-02-06:
Jamen jeg er da glad for svaret, og det kan ikke overraske ministeren, at jeg også har fået opringninger fra flere af de kommuner fra Det Skæve Danmark.
Vil ministeren være med til at gøre noget ved dét? Så vil jeg også godt spørge, om ministeren kan bekræfte, at det er de små kommuner, der har de mange kirker og det lille skattegrundlag?
Tove Fergo (V), 2002-02-06:
Ja, og jeg ville da ønske, at jeg kunne sige, at det er urimeligt, at der er en udskrivningsprocent på mere end 1. Det ville da være at foretrække, at der var en langt mere ligelig udskrivningsprocent, når det gælder kirkeskatten, men nu er de historiske forhold sådan i landet, at kirkerne ligger dér, hvor de ligger, og at befolkningen bor dér, hvor befolkningen bor, og det giver altså en ulige kirkeskatteprocent.
Der er to kommuner, som har en kirkeskatteprocent på kun 0,42, og så er der en del kommuner, som ligger på en kirkeskatteprocent på 1,3, og der er oven i købet kommuner på 1,5.
Det ville være bedre, hvis det ikke var sådan, men det er historisk betinget, kan man sige. Så kunne jeg forestille mig, at hr. Arne Toft godt ville vide: Jamen vil man ikke gøre noget ved dét fra kirkeministerens side?
Og til det kan jeg så svare, at der blev nedsat et udvalg i 1992 bestående af Kommunernes Landsforening, Danmarks Provsteforening, Indenrigsministeriet og Kirkeministeriet, som så på det her, for det er et gammelt problem, det er jo ikke et nyt problem, og der blev man så enige om at tage indtil 12 pct. af landskirkeskatten, det er for tiden ca. 100 mio. kr., til at udligne forskelle i kirkeskatteprocenterne, og det er så sket lige siden.
Af de ca. 100 mio. kr. bliver de 85 mio. kr. fordelt efter nogle objektive kriterier, og så er der de sidste 15 mio. kr., som bliver fordelt efter ansøgning.
På den måde forsøger vi at råde bod på den ulighed, der er i kirkeskatteprocenten.
Det kan da godt være, at vi skal se på det igen, og jeg har også forstået på røsterne fra Det Skæve Danmark, de kommuner, der kalder sig Det Skæve Danmark, at man godt kunne tænke sig, at der blev set på det.
Derfor har jeg taget initiativ til at invitere kommunerne fra Det Skæve Danmark til et møde, og så kunne vi jo snakke om det og se, om vi kan ændre på noget af det, om det er tid til en justering af udligningsordningen.
Arne Toft (S), 2002-02-06:
Det skal ikke være nogen hemmelighed, at baggrunden for det spørgsmål, vi stiller, ikke er en lille smule, men megen skepsis ikke alene over for kirkeskatten, men også over for det, der er meldt ud fra regeringen om, at skatterne ikke må sættes op.
Og så ved vi jo alle sammen, at så gælder det selvfølgelig også de kommunale og amtskommunale skatter, som udgør en meget stor del, 75 pct., af det hele.
Hvis man skal råde lidt bod på det, er man nødt til også at have nogle midler til at råde bod på det med.
Carsten Hansen (S), 2002-02-06:
Nu har vi jo alle sammen en fortid, og ministeren har også en som borgmester i Herning, og det må være underligt sådan lige pludselig at blive minister og her og nu stå og skulle bortprioritere alt det, der ikke er kompetencegivende.
Jeg spurgte så: Hvad er målsætningen for den nye regering i forhold til, hvor mange man skal have i job og uddannelse?
Jeg fik ikke noget klart svar, men når vi ser på overslagstallene i finansloven, kan vi jo se, at der skal gå færre elever på vores handelsskoler, der skal gå færre elever på vores tekniske skoler.
Hvor har ministeren forestillet sig, at de mennesker, som ikke skal i gang på en daghøjskole, på Den Fri Ungdomsuddannelse, på en produktionsskole skal gå hen?
Og hvad er det for en målsætning, regeringen har i forhold til de kortest uddannede i det her samfund
, for de svage unge?
Aage Frandsen (SF), 2002-02-06:
Jeg vil godt spørge, om det er regeringens holdning.
Og så vil jeg også godt spørge: Har man i regeringen overvejet, hvilke økonomiske gevinster der er ved at nedlægge dem - ja, det kan man jo godt regne ud - men hvilke udgifter følger så af nedlægningen?
Man kan nu i fremtiden risikere, at de begynder på en forkert uddannelse, så dropper de den, så vælger de den tilbage, og så kan de i virkeligheden kan få en ungdomsuddannelse, der varer 4-5 år.