Frank Aaen (EL), 2000-04-04:
Formanden tillod ikke en yderligere kort bemærkning til hr. Peter Duetoft.
Derfor vil jeg bare lige starte med at slå fast, at i en situation, hvor vi f.eks. har økonomisk dårlige tider, og hvor vi lige præcis har brug for flere penge til omsorg for dem, der bliver smidt ud fra arbejdsmarkedet, dér vil vi præcis komme i den situation, der blev beskrevet før, hvor der, hvis ikke finansministeren gør det, af Den Europæiske Centralbank bliver sat de rammer, der gør, at vi må indskrænke enten i kommunerne eller på statsligt niveau i forhold til, hvilken velfærd vi vil have i Danmark.
Sådan er det.
Alle partier i det her Folketing taler altid så pænt om det kommunale selvstyre, men et afgørende grundlag for reelt demokrati i kommunen, nemlig mulighed for at sikre
den nødvendige økonomi
er stærkt begrænset, og jeg er som nævnt før fuldstændig enig med den ene del af det, hr. Peter Duetoft sagde: Det er afgørende beslutninger om kommunernes udvikling, der bliver truffet bag lukkede døre
af en lille gruppe mænd; det er altid mænd
Det er ikke mindst i de årlige aftaler om kommunernes økonomi, vi får den her begrænsning af det lokale demokrati.
Og som denne debat jo allerede har vist, vil et flertal her i Folketinget ikke ændre på det fundamentale problem, at landets kommuner og amter økonomisk er sat under administration.
Der er muligheder for at skaffe sig visse indkomster, men i alt væsentligt er der sat grænser; man er under administration.
Det gælder i de aftaler mellem finansministeren og de kommunale organisationer, vi drøfter i dag, og hvor man sætter snævre grænser for, hvor meget den kommunale service må udvides, og det er det, der har været omtalt flere gange i debatten, den ene procent.
På grund af et stigende udgiftspres, bl.a. i folkeskolen, i daginstitutionerne, inden for sundhedsområdet
, i ældreomsorgen, betyder denne begrænsning nedskæringer på mange serviceområder.
Det har fru Pernille Falcon allerede givet eksempler på fra Hvidovre Kommune, og selvfølgelig virker det på den måde, at når man skal have det hele presset ned under 1 pct. og nogle områder stiger med væsentligt mere end 1 pct., så medfører det nedskæringer.
Det er et fundamentalt problem i det hele taget, at velfærdsopgaver vil komme til at kræve en stigende andel af landets samlede økonomi, dels på grund af alt det, man kalder et øget udgiftspres, dels fordi velfærd jo heldigvis ikke kan mekaniseres på den måde, som man kan mekanisere produktion af fødevarer og andre forbrugsvarer på.
Lige præcis derfor kommer velfærden til at fylde en stadig stigende del af vores samlede økonomi, og derfor er det en katastrofe, at man har lagt en ramme for kommunerne, så de ikke får lov til at udvide aktiviteterne til det niveau, der er brug for.
Regeringen mener det jo alvorligt med de her økonomiske rammer.
Der var jo også en debat før om, hvorvidt det er alvorligt.
Det har der jo udviklet sig en tradition for efterhånden.
Under Poul Schlüter var det en nyskabelse, der vakte voldsomme protester, også fra Socialdemokratiet, og hvor kommunerne blev straffet med bøder, hvis de overtrådte rammerne.
I dag er det jo en selvfølge, at de bliver det, og hvis den ene procent bliver overtrådt, bliver der straks udløst en kollektiv straf over alle landets kommuner.
Det er i hvert fald den dagsorden, der er sat, og derfor holder de sig jo også pænt inden for den ene procents ramme. Det er et grundlæggende demokratiproblem, at både beslutningen om den økonomiske ramme og en lang række konkrete aftaler om udviklingen af den kommunale service træffes bag lukkede døre, hvor der ikke er nogen demokratisk proces, hvor beslutningen bare forelægges for Folketinget på et tidspunkt, hvor der ikke er særlig gode muligheder, næsten ingen muligheder, for at påvirke resultatet.
Det bliver jo også altid vedtaget uændret.
Derfor støtter vi nogle af de forslag, der har været om at flytte forhandlingerne frem i tiden.
Vi støtter også, at Finansudvalget før forhandlingerne får en drøftelse af, hvad det er, der skal indgå i årets kommuneaftaler.
Det er sådan, at kommunerne står for den største del af velfærden her i samfundet, men meget vigtige ændringer i velfærdssamfundet bliver truffet gennem de aftaler, der bliver lavet med kommunerne bag lukkede døre.
Det gælder den aktuelle aftale om, at kommunerne godt må overskride den ene procents grænse, hvis det altså er med mere brugerbetaling.
Det gælder en tidligere aftale om, at Københavns Kommune godt måtte få nogle flere penge, men så skulle den foretage mere udlicitering.
Sådan nogle principielle tiltag er hele tiden forbundet med den økonomiske aftale. Vores opfattelse er, at de økonomiske aftaler må renses, så de alene omhandler statens tilskud til kommunerne, at kommunerne skal have mulighed for selv at vedtage den nødvendige solidariske finansiering ud over det statslige tilskud, sådan at de kan opfylde de behov, borgerne har, og at alle ændringer af velfærdssamfundets fundamentale opbygning ikke fremover aftales i de lukkede forhandlinger med kommunerne, men fremsættes som normale lovforslag i Folketinget og behandles som alle andre lovændringer. Jeg skal slutte af med at sige, at vi kan støtte SF's forslag til vedtagelse.
Det er måske lidt gratis at stemme for det, fordi det ikke er så forpligtende, men det har da nogle pæne intentioner, og dem vil vi da gerne ved en afstemning tilkendegive at vi støtter.