runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ole M. Nielsen (KRF), 2001-01-24:
Ja, på den her pulje af ordførertaler kan jeg jo forstå, at vi i hvert fald kan komme hurtigt igennem forslaget, og det kan da være en formildende omstændighed.
Jeg anerkender i høj grad, at man benytter sig af retten til at blive klogere.
Men man har åbenbart skiftet holdning.
Nej, undskyld, jeg skulle stille spørgsmål til ordføreren: Socialdemokratiets næstformand sagde på et tidspunkt, at han ville motivere landets 800.000 funktionærer til at melde sig ind i en a-kasse.
I et forsøg på at undgå en dagpengereform af radikalt tilsnit, hvor alle tvinges til at forsikre sig mod ledighed, genfremsætter partiets næstformand nu en gammel socialdemokratisk idé om, at 800.000 fortrinsvis funktionærer og tjenestemænd, fortrinsvis skolelærere, politifolk, embedsfolk i statens tjeneste osv., som ikke er medlem af en a-kasse, skal afkræves et særligt forhøjet AUD-bidrag.
Det var ganske vist i 1991, og næstformanden hed Poul Nyrup Rasmussen.
Men hvad er der så i øvrigt sket i mellemtiden, som gør det, man selv havde som idé dengang, fuldstændig umuligt?
Poul Erik Dyrlund (S), 2001-01-24:
Jeg vil gerne ud fra de tal og oplysninger, som hr. Ole M. Nielsen her fremsatte, konstatere, at en stor part af de der 800.000 funktionærer, som hr. Ole M. Nielsen nævnte, har lyttet, for ifølge det beslutningsforslag, der ligger her, så er der tale om, at vi har ca. 440.000 i dag, der står uden for en arbejdsløshedskasse, og som ikke er medlem af en privat statsanerkendt arbejdsløshedskasse.
Virkeligheden er jo, at samtlige de der 440.000 set med mine øjne i hvert fald ud fra en teoretisk betragtning har mulighed for at melde sig ind i en af de eksisterende kasser.
Så skal jeg såmænd blot sige, at fra 1991 til 2001 er der gået 10 år.
Verden har forandret sig utrolig meget, og hvad der var rigtigt dengang, behøver ikke nødvendigvis at være rigtigt i dag.
Ole M. Nielsen (KRF), 2001-01-24:
Jeg er helt enig i, at man kan benytte sig af retten til at blive klogere, og det må være det, der er sket, for ellers er der ikke sket noget med forudsætningerne.
Det er rigtigt, at vi har fået en arbejdsmarkedsreform i mellemtiden med nogle arbejdsmarkedsfonde, men der er stadig væk den samme økonomiske forskel imellem dem, der er forsikrede, og dem, der ikke er forsikrede.
Hvorfor der er sket det fald fra 800.000 til 440.000, ved jeg ikke.
Poul Erik Dyrlund (S), 2001-01-24:
Jeg kan i hvert fald over for hr. Ole M. Nielsen bekræfte, at over en længere årrække har der været et stærkt stigende antal medlemmer tilsluttet arbejdsløshedskasserne.
Jeg vil hverken be- eller afkræfte, om man inden for det sidste års tid eller halvandet måske kan spore en faldende tendens, og det kan jeg ikke ud fra den betragtning, at jeg ikke har set de tal.
Så det er jeg ikke i stand til.
Rikke Hvilshøj (V), 2001-01-24:
Dette beslutningsforslag fremsat af Kristeligt Folkeparti er jo i realiteten en afskaffelse af en frivillig forsikringsordning og en indførelse af et tvungent bidrag og egentlig i realiteten et skatteforslag, for så snart en betaling bliver tvungen, så er det sådan set blot en skat. Venstre ønsker at fastholde det tostrengede system.
Vi har det nederste sikkerhedsnet, det hedder kontanthjælpssystemet, vi har et dagpengesystem, som man kan få adgang til ved frivilligt at melde sig ind i en a-kasse og betale det bidrag, som følger med dér, og få de rettigheder og pligter, der i øvrigt følger med.
I forhold til de eksempler, der bliver nævnt i bemærkningerne, vil jeg ikke gå ind i dem enkeltvis, men når der bliver nævnt nogle eksempler på nogle problemer i forhold til dagens system, så har jeg meget svært ved at se sammenhængen i forhold til løsningen.
Jeg synes i hvert fald, det er et meget drastisk skridt i forsøget på at imødekomme de konkrete problemer, som forslagsstillerne peger på i bemærkningerne.
Venstre kan ikke støtte forslaget, og da den konservative ordfører, hr. Knud Erik Kirkegaard, ikke kan være til stede ved denne debat, så har jeg lovet at meddele, at De Konservative heller ikke støtter beslutningsforslaget.
Ole M. Nielsen (KRF), 2001-01-24:
Jeg vil spørge fru Hvilshøj, om ikke fru Hvilshøj kan se nogle af de problemer, der er nævnt i de her a-, b-, c-, d-eksempler.
Jeg tror faktisk, vi er enige om, at det er et problem.
Sammenhængen er, at vi ikke vil tvangsindlægge folk til at betale en skat - kan man så kalde det, hvis man ønsker det - et forsikringsbidrag uden også at være sikre på, at den ydelse, man får, den betjening, man får, er rimelig retfærdig, og vi mener, at det her er rimeligt.
Vi ville jo i øvrigt hellere have det i form af tværfaglige arbejdsløshedskasser, så folk havde noget at vælge imellem, men det ser vi ingen muligheder for endnu. Kan fru Hvilshøj ikke genkende nogle af de her problemer?
Jeg tror, det er nogle af dem, som Venstre også synes er problemer.
Jens Hald Madsen (V), 2001-01-24:
Jeg kan forstå på svaret, at vi altså ikke kan få defineret, om det har nogen konsekvens.
Det er vel derfor, vi kommer i de dér frygtelige situationer, hvor man mildest talt føler, at de forskellige udviklingslande og forskellige regimer griner af vores advarsler, fordi der ikke er nogen konsekvens.
Dermed er det ikke bare den danske regering, der er til grin, men de, der virkelig er til grin, er jo den danske stats skatteborgere, som bidrager til det her.
Kan ministeren slet ikke forestille sig, at det kan have nogen konsekvens, hvis f.eks. Uganda ikke trækker sine soldater tilbage?
Ole M. Nielsen (KRF), 2001-01-24:
Næ, det er ikke den skjulte dagsorden.
Men for mig lyder det da ikke utrolig giftigt.
Jeg sagde i indlægget før, at skulle man opfinde et a-kasse-system i dag, så ville man vel ikke have opfundet det system, vi har, der er bundet op på de faglige organisationer.
Det har jo en historisk begrundelse i Danmark, som jeg har stor respekt for, og som er helt udmærket.
Men det var da ikke det, man ville, og det er da heller ikke det, man har i andre lande.
Det er jo næsten enestående, at vi har det system i Danmark.
Så det må jo kunne lade sig gøre på andre måder.
Og den sammenhæng, der er i de danske faglige a-kasser mellem formidling og a-kasse-sikring, kunne man jo godt bevare i forbindelse med en statslig a-kasse, altså at fagforeningerne var engageret i formidlingsvirksomheden.
Så det behøver man ikke at få adskilt på den måde.
Poul Erik Dyrlund (S), 2001-01-24:
Jeg fik ikke svar på, hvordan man vil håndtere et a-kasse-medlem, der bliver slettet på grund af kontingentrestance i f.eks. Kvindeligt Arbejderforbunds arbejdsløshedskasse.
Skal en sådan person dagen efter begynde at betale tvungent bidrag til den statslige kasse?
Hvordan vil det være set i forhold til medlemstilgangen
til de øvrige kasser
Vil det ikke være meget nemmere, at man bare - med den tankegang, som her bliver lanceret - bliver trukket et eller andet sted i systemet for det der kontingent, og så er man fri for alt det andet a-kasse-bavl alle andre steder, i Kristelig A-kasse eller i SiD, eller hvor man nu i øvrigt har været medlem?
Vil det ikke stille og roligt betyde, at de der eksisterende private a-kasser i dag har et medlemsgrundlag, som vil smuldre stille og roligt, og til sidst vil vi have én stor statslig a-kasse?
Er det ikke det, det her handler om?
Er det ikke det, der er den skjulte dagsorden i det her?
Ole M. Nielsen (KRF), 2001-01-24:
Det kan ikke passe, at jeg skal undervise en socialdemokratisk ordfører og sandsynligvis fagforeningsorganisatorisk aktiv person som hr. Dyrlund i, at man ikke bare kan melde sig ind i en hvilken som helst arbejdsløshedskasse og optjene ret til dagpenge.
Man hører da om folk, der mister deres ret til dagpenge, fordi de ikke har stået i den rigtige kasse i forhold til det job, de har haft.
Så det er da vist forholdsvis let at afvise.
Så er det rigtigt, at der er en enkelt tværfaglig arbejdsløshedskasse, og der har jeg da før været udsat for her i salen, at de andre debattører er af den opfattelse, at jeg mener, at den skal beskyttes og have monopol.
Det mener jeg ikke den skal.
Jeg ønsker ikke at tvinge folk til at melde sig ind i Den Kristelige Arbejdsløshedskasse.
Det er et fint alternativ, men det bør ikke være det eneste alternativ.
Det er vores holdning til det.
Så har hr. Dyrlund forstået et eller andet om, at kontingentet skulle være lavere her.
Det er det ikke.
Der står også i forslaget, at kontingentet skal være det samme.
Indbetaling til den statslige kasse skal være den samme.
Jeg mente bare, at der heri lå en tilskyndelse til, at de prioriterede og brugte de penge, altså blev tvunget til at prioritere og bruge de penge til at sikre sig en bedre social situation, end når man ligger med næsen i grus eller står og vrider huen i hånden oppe på kontanthjælpskontoret.
Det er i høj grad et af instrumenterne.
Så siger hr. Laustsen, at hvis vi indførte det her, så ville det beregnede skattetryk efter OECD's beregningsmodel stige.
Næ, alt andet lige så ville man kunne nedsætte nogle andre skatter.
Så det bliver fuldstændig det samme, men der er bare tale om en solidaritet i systemet.
Alt andet lige
bliver omkostningstrykket ikke ændret ved det her.
Så spurgte hr. Laustsen, hvorfor vi ikke kunne støtte den nedsættelse af a-kasse-kontingentet i forbindelse med finansloven.
Ja, det er da rigtigt, at det jo da gjorde forslaget mere attraktivt, at kontingentet blev lavere, det er jo da korrekt, og på den måde så vi da også positivt på det.
Men bortset fra det var den nedsættelse af a-kasse-kontingentet et led i en økonomisk omfordelingskonstruktion, som vi bestemt ikke kunne bifalde.
Så det var vores grund til det.
Og alle de her tekniske overvejelser og bekymringer og problemer, man har, kan man jo gå tilbage og spørge Socialdemokratiets forhenværende næstformand om: Hvordan ville han have løst dem i 1991-92?
Peder Sass (S), 2001-01-24:
Ændringer i administrative systemer og en rationel udnyttelse af ny IT-teknologi giver Undervisningsministeriet en bedre indsigt, der vil medføre forenklinger og bedre udnyttelse af ressourcer.
Lovforslaget vil medføre, at de selvejende uddannelsesinstitutioner får udvidet mulighed for at anbringe likvide midler i andelsbeviser og bankaktier, for at den enkelte institution kan få en bedre forrentning m.v., altså et større økonomisk selvstyre.
Samtidig opnås en større frihed til økonomisk at disponere m.v.
Der skal i fremtiden ske en elektronisk indberetning fra de enkelte uddannelsessteder til Undervisningsministeriet.
Forslaget medfører en samordning og anvendelse af fælles systemer, hvilket medfører en direkte behandling i ministeriets edb-system, og det bevirker en hurtigere samt betydelig mere effektiv sagsbehandling.
I denne sammenhæng er det også væsentligt at fremhæve, at risikoen for fejl mindskes.
Lovforslaget vil ophæve ministeriets særordninger om takstforbedringer inden for erhvervsskoleområdet.
med arbejdsmarkedsuddannelsescentre efter en nærmere fastlagt procedure.
Det sker selvfølgelig efter en forudgående beslutning i institutionsbestyrelserne og efterfølgende en godkendelse af henholdsvis Undervisningsministeriet og Arbejdsministeriet.
Herved opnås der en parallelitet til de muligheder, der allerede er gennemført i bestemmelserne i lov om arbejdsmarkedsuddannelsescentrene.
Det er helt i takt med de tiltag, regeringen har foretaget og planlægger inden for IT-området.
Det vil medføre forenklinger, hurtigere sagsbehandling og en bedre udnyttelse af ressourcerne.
Samtidig vil jeg gerne fremhæve, at Socialdemokratiet ingen intentioner har om at fratage de enkelte uddannelser og de enkelte uddannelsessteder deres særpræg.
Socialdemokratiet kan støtte lovforslaget.
Bjarne Laustsen (S), 2001-01-24:
Der er jo ikke et øje tørt, når hr. Ole M. Nielsen taler om fællesskab og solidaritet.
Hvis man tænkte sig forslaget gennemført, så ville det jo betyde, at der var nogle flere, der skulle bidrage til det fælles system, og i forhold til OECD's regler osv. vil det komme til at påvirke skattetrykket i Danmark, hvis vi laver en sådan ordning, hvor flere skal betale til et fællesskab.
Men da der jo også sker en omfordeling, så er det på den måde, man udmåler skattetrykket.
Så det vil stige.
Derfor er det uforståeligt for mig, at Kristeligt Folkeparti ikke kunne støtte regeringens forslag om at nedsætte a-kasse-kontingentet før jul.
Jeg vil godt spørge hr. Ole M. Nielsen, om ikke dét er et af de incitamenter til, at folk skulle melde sig ind i en a-kasse, altså at nedsætte kontingentet, og det incitament efterlyser man her.
Det har vi jo rent faktisk gjort her pr. 1. januar 2001.
Er det ikke en måde at få folk til at melde sig ind i a-kassen på?
Søren Kolstrup (EL), 2001-01-24:
Da vores ordfører på området ikke kan være til stede, skal jeg tilkendegive følgende: Enhedslisten vil godt starte med at sige, at der er mange interessante bemærkninger knyttet til dette forslag.
F.eks. har vi bidt mærke i, at det jo er gået op for forslagsstillerne, at dagpengereglerne efterhånden er skruet sammen, så alt for mange, både lønmodtagere og selvstændige, kommer i klemme i systemet.
Lad os citere fra bemærkningerne til forslaget. »
For forslagsstillerne er det vigtigt, at når man pålægger en gruppe personer pligt til medlemskab af en a-kasse, må de berørte personer ikke udsættes for åbenbart uforståelige og urimelige afgørelser.«
Enhedslisten har gang på gang fra denne talerstol og mange andre steder fremhævet eksempler på, at det sker.
Det gælder, hvad enten vi taler om arbejdsløse, som fra den ene dag til den anden mister dagpengeretten på grund af urimelige afgørelser om selvforskyldt ledighed, eller de unge, som efter et halvt års ledighed tvinges på halve dagpenge, eller de aktive arbejdsløse, som ikke kan komme i gang med en hurtig omskoling, fordi aktivlovgivningen bygger på tvang i stedet for på frivillighed, på tilbud, eller dem, der efter 3 års formålsløs aktivering falder ud over kanten.
Vi kunne blive ved.
Derimod handler det om et delvist opgør med det nuværende a-kasse-system med oprettelse
af en form for statslig a-kasse omfattende de lønmodtagere og selvstændige, som ikke i dag er medlemmer
Bortset fra, at målgruppen for forslaget er en uoverskuelig størrelse, er det også en forkert retning at gå.
For det første har udviklingen de sidste mange år været, at de forsikrede selv har betalt en stadig større del af dagpengeudgifterne.
Vi bør gå i den modsatte retning, så finansieringen i større udstrækning sker solidarisk over skatterne.
Nedsættelsen af a-kasse-bidraget i forbindelse med ældrepakken var et skridt i den rigtige retning.
Det understreger i øvrigt også, at en af grundene til, at nogle vælger a-kassen fra, er det relativt høje kontingent.
Hertil kan tilføjes, at lige præcis urimelighederne, hvoraf vi tidligere har omtalt nogle, også er en væsentlig del af forklaringen på, at fravalg af a-kassen foretages.
For eksempel hører vi tit fra a-kasse-folk, at mange unge ikke melder sig ind, fordi de alligevel ikke vil kunne leve af halve dagpenge efter et halvt års ledighed.
Det mener vi der er en del her i salen der burde tænke lidt over. For det andet er det et faktum, at a-kassernes tilknytning til de faglige organisationer giver de absolut bedste muligheder for, at medlemmerne får hjælp og vejledning til at opnå deres rettigheder i dagpengesystemet.
Selv om forslagsstillerne i bemærkningerne giver udtryk for at have forstået lidt af dagpengesystemets urimeligheder, vil forslaget ikke betyde et eneste skridt i den rigtige retning, men derimod flere skridt i den forkerte.
Enhedslisten er derfor imod forslaget.
Thorkild B. Fransgaard (FRI), 2001-01-24:
Det beslutningsforslag her betyder reelt, at det nuværende system med indbetaling til a-kassen afskaffes, og at bruttoskatten eller arbejdsmarkedsbidraget, kald det, hvad man vil, skal sættes op, så alle skal betale.
Beslutningsforslaget går ud på, at alle selvstændige og lønmodtagere, der ikke er medlem af en arbejdsløshedskasse, pålægges at skulle indbetale et bidrag på størrelse med det, der indbetales af dem, der er medlem af en arbejdsløshedskasse, for at kunne modtage dagpenge.
I bemærkningerne anføres, at det især er gruppen af mennesker, der hovedsagelig er i gode, faste stillinger, altså nogle steder, hvor der er mindst risiko for at blive arbejdsløs, ja, det er dem, der sigtes på.
Men der er også en anden gruppe, som bliver tvunget til at indbetale.
Der er de mange små selvstændige, som eventuelt har en lille ejendom eller en lille selvstændig virksomhed og samtidig går hen og arbejder på en arbejdsplads, som har valgt at leve på den måde uden at indbetale.
De bliver også ramt.
I Frihed 2000 mener vi ikke, det kan være rigtigt, at vi skal til at bestemme, om de skal gøre det eller ej.
Vi mener ikke, det kan være rigtigt, at vi på den måde vil afskaffe den sidste frihed, for der er ikke meget frihed tilbage til at vælge, hvad man vil.
Men det er det, der sker, hvis vi vedtager det her.
Alle de, der skaber en lille virksomhed, er med til, at det måske senere bliver en stor.
Vi ser det her forslag som et skridt i den forkerte retning, og vi kan ikke støtte det.
Jeg har et lille spørgsmål, hvis jeg må for formanden, for ordføreren for forslagsstillerne har jo ordet herefter.
Det drejer sig om, at der på side 3 er nogle tal, jeg ikke kan få til at stemme, men det kan måske være en fejl.
Der skrives, at der er 2.626.000 lønmodtagere og selvstændige, eksklusive ansatte i fleksjob, lærlinge og studerende og deltidsarbejdere samt kontanthjælpsmodtagere.
Herfra er der omkring 2.185.000 lønmodtagere og selvstændige, eksklusive efterlønsmodtagere.
Resultatet bliver da omkring 441.000 lønmodtagere, der ikke var medlem af en a-kasse.
Det tal lyder meget højt for mig.
Mon tallet er inklusive de selvstændige?
Men det kan ordføreren for forslagsstillerne få lov til at forklare, når han kommer op.
Men vi kan ikke støtte forslaget.
Poul Nødgaard (DF), 2001-01-24:
Det er selvfølgelig kedeligt, hvis det går sådan for nogle enkelte danskere.
Men fordi det skulle gå så dårligt for nogle enkelte, eventuelt erhvervsdrivende eller andre, jeg ved ikke, hvem hr. Ole M. Nielsen tænkte på, så kan det jo ikke gå an, at vi laver en lovgivning, som fuldstændig vender op og ned på tingene.
Jeg vil så lige i den forbindelse gøre hr. Ole M. Nielsen opmærksom på, at hvis de, der eventuelt ikke forsikrer sig, fordi det ønsker de ikke,
skulle komme i den situation, som hr. Ole M. Nielsen beskriver, så er det jo sådan, at hvis f.eks. de pågældende har et, skal vi sige gældfrit hus, eller hvad ved jeg, så kan de jo ikke gå på socialkontoret og bede om hjælp, uden at det bliver tilbagebetalingspligtigt, eller jeg ved ikke, om man ligefrem kan sige til folk, at man så må tage et lån i sit hus. Kontanthjælp udmåles efter, om der er en trang, og hvis der ikke er en trang, så kan man ikke få noget udbetalt.
Så jeg synes, det er et eksempel, jeg ikke helt kan tage til mig som mit i hvert fald, men hr. Ole M. Nielsen har selvfølgelig lov at have en anden opfattelse.
Ole M. Nielsen (KRF), 2001-01-24:
Kristeligt Folkeparti hylder i høj grad frihedsbegrebet og hylder også princippet om at tage vare på sin egen situation.
Men kendsgerningen er jo, at de mennesker, som måske i de unge år er nogle vældige nogle, som er helt sikre på, at de har job, de udvikler virksomheder osv., de risikerer jo også at komme i klemme en gang imellem.
Og så ynder vi ikke - det tror jeg ikke engang, undskyld, Dansk Folkeparti ynder - at have folk til at ligge på gaden og dø af sult.
Og så har de alligevel muligheden ligesom alle andre, selv om de ikke har bidraget til fællesskabet, til solidarisk betaling til dagpengesystemet, for at henvende sig og få en skattefinansieret forsørgelse.
Kan hr. Poul Nødgaard ikke se, at der er et problem dér, at der er nogle, der nok måske synes, at de kan tage ansvaret for egen situation, men det stikker vi dem jo ikke i næsen, når de ligger i grøften, når de ligger med næsen i asfalten og har brug for hjælp, fordi de måske alligevel ikke var helt så dygtige og helt så sikre i jobbet, som de havde troet.
Poul Nødgaard (DF), 2001-01-24:
Om danskerne ønsker at være medlem af en a-kasse eller ej, må efter Dansk Folkepartis opfattelse være en helt frivillig sag.
Kristeligt Folkeparti lægger ganske vist ikke op til et direkte tvangsmæssigt medlemskab for de 440.000 danskere, der er omfattet af det her forslag.
Men som debatten er skredet frem nu, har jeg alligevel forstået det sådan, og det fremgår faktisk ikke ganske klart af beslutningsforslaget, at der jo faktisk er tale om, at de 400.000 mennesker skal ind i en statslig arbejdsløshedskasse.
Og jeg må sige, at sådan kan jeg altså ikke læse forslaget.
Jeg synes også, der er nogle tal deri, som man skriver at man ikke har styr på; det var jo nok let at ringe et eller andet sted til et ministerium og få styr på dem.
Det står sidst i bemærkningerne.
Men det, jeg specielt vil bruge min korte ordførertid til, er at forklare Kristeligt Folkeparti, at de penge, man så får ind, jo kun, som arbejdsministeren også klart gjorde rede for, er en forsvindende lille del af de udgifter, vi har
til ledighed
Så jeg har utrolig svært ved at forstå det her forslag, det må jeg ærligt indrømme.
Jeg spurgte også hr. Ole M. Nielsen, da jeg mødte ham i dag på gangene på Christiansborg, om det var blevet til i en tung nattetime, for jeg synes faktisk ikke, at man i et demokratisk samfund som det danske med et forslag som dette kan tvinge folk ind i noget som helst.
Og det vil sige, som arbejdsministeren også gjorde opmærksom på, at jeg vil gerne se præcis, hvordan man vil fange alle dem, der eventuelt ikke p.t. er med i en a-kasse.
Lad os glæde os over, at så mange er det, godt 2 millioner.
Men når der er 300.000-400.000, der ikke ønsker det, så må man ikke have lov til at glemme, som også det blev sagt, da ministeren kommenterede forslaget, at de kan jo ikke søge hverken understøttelse, hvis de skulle blive ledige, og ej heller efterløn, og hvad ved jeg.
Så det er et valg, folk har foretaget, og jeg troede faktisk, det var helt i tråd med Kristeligt Folkepartis hovedsynspunkter, grundsynspunkter, at man tvinger ikke folk ud i noget.
Så jeg synes ikke, jeg kan sige klarere, end jeg har gjort her, at det forslag kan vi bestemt ikke støtte, når det kommer til afstemning.
Hvad der skete for 10 år siden
- det var nok, lige da jeg var kommet i Folketinget - vil jeg ikke hæfte for, det må statsministeren, som dengang var noget andet her i systemet, så gøre.
Han var sikkert socialdemokratisk arbejdsmarkedsordfører, hvis jeg husker rigtigt.
Rikke Hvilshøj (V), 2001-01-24:
Jo, det kan jeg godt, men jeg mener bare ikke, at løsningen er at sige, at så skal alle tvangsmæssigt betale et bidrag.
Jeg synes sådan set ikke, at det løser problemerne, for så skal man vel egentlig stadig væk forholde sig til de her konkrete eksempler, og jeg forstår beslutningsforslaget således, at rettigheder og pligter i forhold til det, der er i a-kasse-systemet i dag, også skal føres over på dem, der så tvangsmæssigt skal betale til staten.
Vi er i øvrigt enige om spørgsmålet om tværfaglige a-kasser.
Det så vi også meget gerne i Venstre.
Det synes jeg er en helt anden positiv vinkel på det her spørgsmål.