runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kirsten Jacobsen (FP), 1999-01-13:
Fremskridtspartiets bekymring for forbrugerne er såmænd lige så stor efter det her forslag, som den var før.
Vi er optaget af, at forbrugerne får så god og så objektiv en forbrugeroplysning som muligt.
Vi er modstandere af, at man ensidigt skal have et sådant statsligt organ, og som flere ordførere også har sagt, fremgår det med al ønskelig tydelighed af høringssvarene, at mange andre er bekymret over det, der forsvinder. Som et lille kuriosum kan jeg ikke lade være med at spørge ministeren: Når nu man vil have et sådant selvstændigt organ, som skal ledes både af et repræsentantskab og en bestyrelse, hvorfor har ministeren så slet ikke spekuleret på, om den der bestyrelse skulle have noget ansvar, hvis den nu gav forkerte forbrugeroplysninger, og folk rettede sig efter dem?
Hvem skal i grunden ifalde erstatningsansvar?
Er det staten?
Det kan jo være, det er, fordi det ville forholde sig sådan, man ikke har bestemmelser om det.
Hvilken garanti har forbrugerne så?
Jeg tror ærlig talt, at forbrugerne måske er bedre stillet ved, at der ikke bliver nogen beskyttelse, frem for bare at få noget blår stukket i øjnene.
Ministeren skal altså ikke regne med, at Fremskridtspartiet støtter det her lovforslag.
Jeg kan ikke engang forestille mig et ændringsforslag, som kunne gøre det muligt for os, så skal det i hvert fald være meget vidtgående.
Elisabeth Arnold (RV), 1999-01-13:
Det Radikale Venstre er enig med den ordfører, der lige har været på talerstolen, i, at når et stort antal frie skoler jo benytter sig af friskoleloven til at have en undervisning, der er deres egen, en stil, der er deres egen, og de i øvrigt opfylder lovens intentioner og bogstav til fulde, er der ingen grund til at underkaste disse skoler et ekstra kontrolsystem, når de faktisk opfører sig fuldstændig ordentligt.
Vi har i forvejen et 3-ledet tilsynssystem, som netop kan træde i kraft, når der er mistanke om, at der kan være noget galt på færde.
Muligheden for at have et særligt skærpet tilsyn, hvis der er mistanke om noget, er netop det, man skal bruge over for skoler, som tilsyneladende er på gale veje.
Det er vi godt tilfreds med fra Det Radikale Venstres side.
Vi ønsker ikke, at vores friskoletradition skal ødelægges af, at der er nogle enkelte skoler, som ikke forstår, hvad meningen er med friskolesystemet.
Vi er meget lidt overbevist om, at der er det behov, som forslagsstillerne siger i forslaget: »Erfaringerne viser, at det ikke er tilstrækkeligt med mulighed for et særligt tilsyn i særlige tilfælde, når problemerne allerede er opstået.«
Jeg tror, det er tilstrækkeligt.
Der er også en afskrækkende, en præventiv effekt over for de andre skoler i, at man ved, at denne her mulighed er der, og derfor er der selvfølgelig en trussel om, at der kan sættes særligt ind over for enkelte skoler.
Kirsten Jacobsen (FP), 1999-01-13:
I Fremskridtspartiet er vi sådan set enige med de ordførere, der har sagt, at, når det drejer sig om de frie grundskoler, så bør de mennesker, der har startet dem, nemlig forældrene, være de nærmeste til at påtage sig det pædagogiske ansvar for dem.
Det grundsyn er vi helt enige i, og sådan er det da heldigvis også, og det er da også det, vi har set, og det er da også grunden til, at det ikke tidligere har været til debat, at man behøvede at lave særlige foranstaltninger.
I det øjeblik man simpelt hen vedtog, at der var et offentligt pædagogisk tilsyn, så ville man ikke friste nogen af de skolebestyrelser til at opføre sig sådan som det, vi desværre har set. Og jeg synes, at de partier her i Folketinget, som ikke kan støtte det her forslag, men læner sig tilbage og håber på, at det går nok, påtager sig et tonstungt ansvar for, hvad der vil ske næste gang.
Vil man også næste gang bare sige til os, at så laver vi et ekstraordinært tilsyn?
Og så kan vi ikke acceptere, at bestemte grupper i samfundet lader fuldstændig hånt om den slags regler.
Folketinget bliver simpelt hen til grin, hvis vi lader dem lykkes med det, og den bedste måde at undgå det på er at sætte et offentligt tilsyn på.
Og Fremskridtspartiet, som jo er medforslagsstiller på forslaget, håber, at det lykkes os under udvalgsarbejdet at få andre partier til at få en lidt mere fornuftig og realistisk holdning til, at det er bedre at forebygge end at helbrede.
Søren Kolstrup (EL), 1999-01-13:
Enhedslisten kan ikke støtte det fremsatte forslag.
For det første, som flere ordførere heldigvis har været inde på her i dag, ønsker vi ikke at ødelægge mange års tradition for frie skoler i Danmark.
Som det er sagt fra SF's side og over Socialdemokratiet til Venstre, jamen så er det bærende princip jo den pligt, der så at sige ligger i, at forældrene bakker aktivt op omkring skolen, og det ønsker vi ikke at ødelægge.
Derudover beklager vi dybt, at man begynder principielt at ville ændre ved friskoletraditionen med udgangspunkt i en debat, der har været om tre muslimske friskoler.
For øjeblikket føres der en undersøgelse herom, og den skal have lov til at hvile i fred.
Så det er en meget dårlig baggrund at ville indføre nye principper på.
Men i øvrigt mener vi, at der er en række forhold, der taler imod obligatorisk tilsyn.
Loven, som den er i dag, er i hvert fald tilstrækkelig, i og med at Undervisningsministeriet dels jo kan godkende den tilsynsførende og dels har mulighed for at indsætte et særligt tilsyn med skolerne, hvis der altså opstår mistanke.
Vi mener, at et obligatorisk tilsyn vil føles som et voldsomt overgreb på en gammel friskoletradition, og vi er fuldt ud tilfredse med den konstruktion, vi har i dag, hvor Undervisningsministeriet har mulighed for om fornødent at gribe ind med skærpede midler. Så vi er godt tilfreds med, at så mange har afvist forslaget hidindtil.
Ole M. Nielsen (KRF), 1999-01-13:
Bedre forbrugerinformation.
Man må konstatere, at forbrugerne nu om dage desværre også ofte på helt fundamentale områder som fødevarer har så dårlige forudsætninger for at vurdere, hvad der er ret, og hvad der er vrang, at grundig og reel information er absolut nødvendig.
Ændringer af det her område kan være nødvendige, men jeg synes ikke helt, ministerens argumentation for nedlæggelse af Statens Husholdningsråd holder.
Lidt nedladende omtales Husholdningsrådets fortid i landhusholdninger i forhold til det, der altså nu hedder markedsbestemt forbrug.
Jeg har altså ikke helt fundet ud af, hvad det er for noget.
Men jeg fandt ud af, hvad det egentlig er, Statens Husholdningsråd beskæftiger sig med, ved at finde nogle numre frem af Råd & resultater. Jeg må indrømme, at jeg ikke kom
Det var bare sådan et lille udpluk.
Nogle af de her ting ligger en del ud over det, man beskæftigede sig med i landhusholdninger i hvert fald for 60 år siden.
Så jeg kan sådan ikke helt forstå, hvad det er, der mangler, hvis altså ikke det er en debat, hvis ikke det er information om etiske spørgsmål, som vi så kommer tilbage til, for det må jeg indrømme er jo noget helt andet.
Det kan godt passe, at ændring og styrkelse er ønskelig, men dokumentationen for at kassere det gamle er altså ikke overbevisende, og den foreslåede model forekommer mig at være både centralistisk og for regeringsstyret.
Man kan jo aldrig vide, hvilken regering vi bliver udsat for i fremtiden, så det kan da godt give anledning til bekymring.
Det er store sager.
De er mindst lige så vigtige som forbrugerinformation, men de hører efter min mening bare ikke hjemme i den samme sæk og slet ikke, når det bliver et statsligt styret monopol.
Vi er stærkt kritiske over for det her, men vi vil gerne være med til at styrke og forny det eksisterende system, så jeg håber, at vi kan få en dialog om det.
Susanne Clemensen (CD), 1999-01-13:
, når man tænker på alt det bøvl, der har været, først med Tvinds måde at håndtere lovgivningen på gennem mange år og nu også med de muslimske friskoler, som søgelyset for øjeblikket er rettet imod, for det er jo i det lys, man skal se forslaget.
Men man skal altså passe på ikke at rette bager for smed.
Der er her i Danmark en lang tradition for at have frie skoler, hvor tilsynet varetages af forældrene, medmindre de da selv beder kommunen om det.
Retten til at oprette og drive friskoler er faktisk en af grundpillerne i dansk demokrati og livsopfattelse.
Langt de fleste frie skoler formår jo også fint at fungere under disse særlige og meget frie vilkår, og de har selvfølgelig svært ved at forstå det, hvis de skal straffes, fordi andre ikke vil administrere, som loven foreskriver.
Det synes jeg ærlig talt er en forenkling af tingene, som ikke tjener noget formål.
Det ligger jo i hele tankegangen om friskolerne, som sagt.
I øvrigt har vi jo også i folkeskoleloven knæsat begrebet metodefrihed.
Hvad angår sagerne om de muslimske friskoler, som har kørt her i efteråret, og som bestemt ikke er for tøsedrenge,
i hvert fald ikke ifølge det, vi i Uddannelsesudvalget foreløbig har erfaret fra møder med undervisningsministeren selv, så mener jeg, at undervisningsministeren har gjort, hvad der er menneskeligt muligt for at få opklaret til bunds, hvad der er foregået ved disse muslimske skoler med status som frie grundskoler.
Undervisningsministeren har nemlig brugt de nye muligheder for at give kommunerne påbud om at føre et særligt tilsyn med de to skoler, som Folketinget vedtog i foråret 1998, og som trådte i kraft den 1. august sidste år.
Så alene af den grund mener jeg bestemt ikke, at man skal gå så drastisk til værks og ramme alle dem, der ikke har gjort noget forkert.
Det må være dem, der forsynder sig, der skal straffes.
Aage Frandsen (SF), 1999-01-13:
SF kan heller ikke støtte forslaget, og vores argumentation er nogenlunde den samme som den argumentation, som både ministeren og den socialdemokratiske ordfører og Venstres ordfører kom med.
For det første mener vi, at der er tilsyn på de områder, hvor det er nødvendigt, nemlig det økonomiske tilsyn under alle omstændigheder, og at der er mulighed for at gribe ind i særlige tilfælde.
Men det helt afgørende er jo, at det er et ansvar, der ligger på de mennesker, som laver skolen, som engagerer sig i skolen.
Det påhviler dem at sikre, at der er
et ordentligt tilsyn.
Det mener vi er rigtigt spundet sammen, for hvis man i den grad begynder at flytte ansvaret væk fra forældrene, ja, så betyder det jo altså, at hele ideen med de frie skoler og det, at man er ansvarlig for den skole, man etablerer, falder bort.
Så ud fra de betragtninger kan vi altså under ingen omstændigheder støtte forslaget.
Vi mener, at det særlige tilsyn, som ministeriet kan benytte sig af, er helt tilstrækkeligt.
Vi mener slet ikke, det er nødvendigt med mere, og at de stramninger, der kom ind i 1998 om, at man kan pålægge kommunalbestyrelsen det, i hvert fald er mindst tilstrækkelige.
Vi noterer med glæde, at ministerens sagde, at det var vigtigt at få en vejledning ud til de skoler, det drejer sig om, og at man også vil lægge vægt på at informere skolelederne om, hvad det vil sige at drive en fri skole.
Det er jo under alle omstændigheder vigtigt, når man skal have ansvar for noget, at man så også helt præcis ved, hvad det er, man har ansvaret for.
Så vi synes, det er vigtigt, at ministeren også gør de her ting.
Med de bemærkninger kan jeg sige, at vi ikke kan støtte forslaget.
Men jeg vil også sige, at jeg jo forventer, at der kommer nogle konkrete eksempler på det behov, som er der.
Der er jo ikke nævnt et eneste eksempel.
Der står sådan en generel bemærkning om, at det har vist sig, at der er et behov.
Vi vil gerne høre, hvad der har vist sig.
Jeg ved godt, at der har stået noget i aviserne, men bare fordi der står noget i aviserne, skal man ikke begynde at lave et beslutningsforslag her i Folketinget.
Så får vi rigeligt at lave, og efter kort tids forløb kan det være, der er nogle andre, der kommer med et beslutningsforslag om, at det skal ophæves, forudsat at der er nogen, der vedtager det.
når et flertal i Folketinget jo er enige om, at i 1998 var det noget andet, der var tilstrækkeligt.
Anders Mølgaard (V), 1999-01-13:
Vores grundlov fylder som bekendt 150 år den 5. juni i år, 1999.
Grundloven sikrer os borgere en række frihedsrettigheder.
En af de meget liberale og fremsynede grundlovssikrede rettigheder er som bekendt nedfældet i § 76.
Det er unikt, men langt fra tilfældigt, at grundloven taler om en undervisningspligt og ikke skolepligt.
Det står forældre eller forældrekredse helt frit for at etablere undervisning i frie skoler.
Og hvis det overhovedet skal have nogen mening, er det såre logisk, at trykket skal ligge på frie skoler, og der er naturligvis derfor en grænse for, hvor megen offentlig kontrol, tilsyn m.v. vi som folkevalgte kan pålægge vore mange hundrede friskoler, før det tipper over og ender i en direkte statsliggørelse.
Balancen er hårfin.
Grundlaget for den unikke danske friskoletradition er jo en stærk tro på, at forældrene dybest set er bedst til at varetage deres børns interesser; et livssyn, som vi i Venstre deler.
Vi taler jo ikke kun om forældreret, men også om forældreforpligtelse.
Det er forældrenes ret at oprette og drive frie skoler, og det er forældres ret og pligt at føre tilsyn med den skole, de har oprettet og driver.
Venstre vil ikke være med til at gøre vold på dette smukke princip, fordi nogle skoler måske har problemer med at forstå det medfølgende ansvar.
I dag findes der jo som bekendt tre grader af tilsyn, nemlig 1: det brede tilsyn af forældrekredsen, 2: det specifikke tilsyn af den tilsynsførende og 3: som noget relativt nyt kan ministeriet jo beslutte at iværksætte et skærpet tilsyn.
Så inden vi nu farer ud med bål og brand, må det være rimeligt, at vi afventer effekten af det sidste tiltag, som jo er meget nyt. På den baggrund kan Venstre ikke støtte det fremsatte beslutningsforslag, men vi vil da meget gerne opfordre ministeren til at udsende vejledning til de tilsynsførende
, så de er fuldt på det rene med deres faktiske ansvar og operative muligheder, hvis der sker misbrug.
For det er lige så sikkert, at vi i Venstre ikke vil tolerere misbrug.
Derfor har vi også støttet de nødvendige opstramninger i loven om frie grundskoler i kølvandet på Tvindsagen.
Frode Sørensen (S), 1999-01-13:
Forslagsstillerne ønsker, at der indføres bestemmelser om offentligt tilsyn med undervisningen i de frie grundskoler.
I bemærkningerne til forslaget konstaterer forslagsstillerne, at erfaringerne viser, at der ikke er en tilstrækkelig mulighed for at foretage et tilsyn i særlige tilfælde, når der opstår problemer.
Når forslagsstillerne henviser til sådanne negative erfaringer, kunne det være interessant at vide, om forslagsstillerne kan pege eller sætte tal på problemernes omfang i forhold til de godt 400 frie grundskoler, som det drejer sig om.
I Socialdemokratiet er vi af den opfattelse, at det offentlige tilsyn med de frie grundskoler er tilstrækkeligt.
Med de senere års stramninger, som undervisningsministeren også omtalte, eksisterer der allerede en række bestemmelser om tilsynet med de frie grundskoler.
Af friskolelovens § 1 fremgår det, at den undervisning, som frie grundskoler tilbyder, skal stå mål med, hvad man almindeligvis kræver i folkeskolen.
Samme lov fastsætter bestemmelserne for forældrenes tilsyn med undervisning.
I Socialdemokratiet anser vi derfor de pædagogiske forhold i de frie grundskoler for at være tilstrækkeligt sikrede for det første ved forældrekredsens tilsynspligt, som beskrevet i friskoleloven.
For det andet ved det forhold, at forældrene har en interesse i, at deres børn modtager en undervisning, svarende til den, der tilbydes i folkeskolen.
Og endelig for det tredje ved den mulighed, som Undervisningsministeriet har i forhold til at iværksætte et særligt tilsyn med skolerne, såvel vedrørende de pædagogiske forhold som vedrørende skolernes uafhængighed.
Med undervisningsministerens planer om at udarbejde en vejledning i, hvordan et tilsyn bør føres, skulle det være helt klart, også for forslagsstillerne, at det offentlige fuldt ud har hånd i hanke med, hvad der ydes tilskud til, for nu at bruge forslagsstillernes egen formulering. Socialdemokratiet kan derfor ikke tilslutte sig forslaget om at indføre offentligt tilsyn med undervisningen i de frie grundskoler.
Undervisningsministeriet er allerede med den eksisterende praksis fuldt opmærksom på at informere og vejlede de frie grundskoler tilstrækkeligt til at sikre overensstemmelse mellem lovbestemmelserne og den faktiske undervisning i de frie grundskoler.
Svend Erik Hovmand (V), 1999-01-13:
Jeg har noteret mig, at ministeren mener, jeg har misforstået det.
O.k., det tager jeg på mig, det er fair nok.
Men jeg står her med en mappe med en lang række indsigelser fra organisationer, som altså åbenbart også har misforstået det.
Pia Gjellerup (S), 1999-01-13:
Hr. Svend Erik Hovmand ville ikke blinke, hvis det var hr. Svend Erik Hovmand, der stod i den situation, at han kunne arbejde et godt, ordentligt og fornuftigt forslag igennem Folketinget med et snævert flertal.
Han kunne overveje, og det ville man også gøre, hvis man skulle arbejde for at få et flertal, at det dog var mystisk, at det ikke kunne blive større, og jeg må sige, at det undrer jeg mig over både med hensyn til det forslag, vi her behandler, og det, vi behandlede lige før, for jeg synes, der er anvendt et sprog i fremstillingen af de forslag, som i hvert fald ikke har noget med ordentlig information at gøre.
Lad mig sige ganske stilfærdigt, ligesom hr. Svend Erik Hovmand gjorde, at det er jo en vildledning at sige, at der er tale om sammenlægning af den statslige forbrugerinformation og Forbrugerrådet.
Det er intet mindre end en vildledning.
Desværre er der nogle, der har ladet sig vildlede, og det kan jeg kun beklage, men vi har så heldigvis nogle muligheder for at tage nogle fornuftige drøftelser, sådan at det er det forslag, der faktisk er fremsat, der bliver drøftet, og ikke det skræmmebillede af et forslag, som tegnes af hr. Svend Erik Hovmand, så enhver kan se, at hvis man virkelig foreslog sådan noget, ville det da være fuldstændig galt.
Jeg er fuldstændig enig med hr. Svend Erik Hovmand i ikke at ønske statens informationsvirksomhed samlet i en statens forbrugerinformation, der samtidig betød, at man sammenlagde den med Forbrugerrådet.
Det ville være ganske forkert at gøre, og derfor er det selvfølgelig heller ikke det, der er foreslået.
Svend Erik Hovmand (V), 1999-01-13:
Ministeren har svært ved at forstå de udsagn, jeg kommer med, og som en stribe af organisationer og andre også er kommet med, når vi siger, at dette at sammenlægge to organer til ét er ensidigt, dette at sammenlægge to blade til ét er ensidigt, og dette at lave en konstruktion, som jeg i øvrigt pudsigt nok faktisk er helt enig med Enhedslisten i bør hvile på to uafhængige ben, nemlig et med saglig information og et andet med forbrugerpolitik, er ensidigt, hvis man lægger de to ben sammen.
O.k., det er der jo åbenbart ikke noget at gøre ved.
Dette forslag er der halvandet venstrefløjsparti, der har sagt klart ja til, men jeg vil bare sige stilfærdigt til ministeren, at af hensyn til forbrugerne vil jeg opfordre stærkt til, at der gennemføres en forhandling, som hviler på et bredt politisk fundament her i Tinget.
Jeg synes ikke, forbrugerne kan være tjent med, at ministeren her fører en politik baseret på den yderste venstrefløj, og oven i købet kun på halvandet af de to partier.
Klaus Kjær (DF), 1999-01-13:
Dansk Folkeparti, som er medforslagsstiller til dette beslutningsforslag, går ind for, at der etableres et offentligt tilsyn med de frie grundskoler, da det har vist sig, at det ikke er tilstrækkeligt med et tilsyn i særlige tilfælde, når problemerne allerede er opstået.
Af ideologiske og traditionelle årsager findes der ikke et offentligt tilsyn med friskolerne.
Det er kun de frie grundskoler, som kan modtage offentligt tilskud til at drive skole. Tilsynet med de frie grundskolers almindelige virksomhed varetages i henhold til loven af forældrene.
Forældrene vælger også en person til at føre tilsyn med elevernes standpunkt i visse fag eller anmoder kommunen om at føre tilsyn.
Efter Dansk Folkepartis opfattelse behøver indførelse af et offentligt tilsyn på de frie grundskoler ikke at ændre på forældrenes mulighed for at engagere sig i deres børns undervisning.
Det medfører tillige, at den tilsynsførende myndighed står til rådighed med vejledning og rådgivning i pædagogiske og økonomiske spørgsmål, i det omfang den enkelte
skole selv beder om det.
Et offentligt tilsyn med de frie grundskoler vil efter forslagsstillernes opfattelse sikre, at kvalitet i undervisningen står mål med, hvad der almindeligvis kræves i folkeskolen, således som loven foreskriver.
Dansk Folkeparti kan naturligvis varmt støtte forslaget.
Ole M. Nielsen (KRF), 1999-01-13:
Markedsøkonomi i uhæmmet og ukontrolleret form appellerer jo desværre til menneskers og dermed virksomheders grådighed og kedelige tilbøjeligheder.
Det ses jo desværre også inden for markedsføring, og derfor er det nødvendigt og rigtigt at have begrænsninger på området.
Det er også stærkt nødvendigt med en god forbrugerinformation, som vi skal snakke om ved næste lovforslag.
Det går vi ind for - måske ikke som det ser ud i L 137 - men vi skal ikke tage forskud på glæderne.
Vi går ind for, at vi har en forbrugerinstitution, der fungerer, så vi kan godt støtte ideen om at give det embede mere dynamik, og derfor kan en åremålsansættelse absolut være rigtig.
Jeg synes også, at 6 år er lidt.
Det har jeg ikke forstand på, men det kunne jeg måske overveje om det var, og i hvert fald skal man jo også have lidt tid til at arbejde sig tilstrækkeligt ind i det.
Men åremålsansættelse er ganske udmærket til det område her.
Jeg har som også tidligere ordførere nogle betænkeligheder ved Forbrugerombudsmandens ret til at gribe ind i en markedsføring.
Det er jo udmærket, at der står i fremsættelsen, at det er, når retsstillingen er klar.
Men jeg er ikke i stand til at vurdere, om det er nok, og jeg blev da i hvert fald anfægtet af den oplysning, at Forbrugerombudsmanden selv er betænkelig; om det ikke er for stærkt.
Så jeg vil i hvert fald kræve, at vi under udvalgsarbejdet får oplyst lidt mere om og får analyseret lidt mere på, hvordan det egentlig forholder sig.
Christian H. Hansen (DF), 1999-01-13:
Dansk Folkeparti kan støtte forslaget, som kommer frem her, om at ophæve en række love under Fødevareministeriets område.
Som det fremgår, er der jo tale om en række love, som ikke mere er aktuelle, og derfor mener vi i Dansk Folkeparti heller ikke, at der er grundlag for at have disse love.
Vi synes, at det er så positivt, at vi håber på, at andre ministre også vil tage denne positive ting op, og vi kan støtte forslaget.
Frank Aaen (EL), 1999-01-13:
Enhedslisten kan støtte forslaget om at styrke Forbrugerombudsmandens stilling.
Vi mener, at hensynet til forbrugerne taler for at gøre det.
Skal vi beskytte forbrugerne, kan det jo ikke nytte noget, at man først griber ind, når skaden er sket.
Så er man nødt til at være på forkant, og det er det, der bliver mulighed for med det lovforslag, der er fremsat her.
Det er da rigtigt, at der kan være nogle retssikkerhedsmæssige problemer for virksomhederne.
Man kunne måske overveje - jeg ved ikke, hvordan ministeren vil se på det - om der var en mulighed for at få en forhåndsgodkendelse af en kampagne hos Forbrugerombudsmanden, sådan at man, før man fik sat hele apparatet i gang, kan få en sikkerhed for, at den ligger inden for reglerne.
Det ville jeg da synes man skulle overveje.
Men ellers har vi ikke nogen problemer overhovedet.
Så vil jeg også sige til Venstre, De Konservative og Dansk Folkeparti, at det jo er meget interessant, at når det drejer sig om at opveje forbrugernes interesser mod virksomhedernes interesser i at kunne sikre sig øget omsætning og misinformation af forbrugerne, så vælger man altså at stå på virksomhedernes side i stedet for på forbrugernes side.
Jeg synes, det er godt nok at få sådan noget klargjort, også i en lov som den her.
Det er vi helt tilfredse med.
Den eneste yderligere ting, jeg vil sige om lovforslaget, er
, at vi er lidt betænkelige ved, om 6 års åremålsansættelse af Forbrugerombudsmanden er for stramt. Det skal muligvis være der, men vi vil godt bede ministeren om at overveje, om der ikke burde være en mulighed for en forlængelse ud over de 6 år.