Jens Rohde (V), 2004-02-05:
Jeg synes, fru Mette Frederiksens svar egentlig bare gav mig anledning til at viderebringe min tale, for når man hører debatten, og når man hører fru Mette Frederiksen tale om de danske medier, lægger man jo hele tiden øre til den samme sang om, at det hele var meget bedre i gamle dage, og at liberaliseringen af mediepolitikken i Danmark blot har givet os mere af det samme og udhulet kvaliteten på radio- og tv-siden.
Sådan nogle udlægninger af historien om danske medier er i bedste fald udtryk for en meget kort hukommelse.
For hvordan var det nu lige, det var dengang?
Hvordan så det ud med mangfoldigheden, alsidigheden, ytringsfriheden og kvaliteten på radio og tv og retten til at se og høre andre ting end det, som blev sendt af Danmarks Radio?
Hvordan var det lige, det var, før vi fik et TV 2, før vi fik lokalradioen, før det så sent som i 1986 blev tilladt at have en parabol, så man kunne se fjernsyn fra udlandet?
Hvordan var det nu, det var?
Mangfoldigheden var ikkeeksisterende; kun det, som blev bestemt af magtfulde og måske velmenende politikere, kunne komme ind i folks stuer ad elektronisk vej.
Alsidigheden i programindholdet var begrænset til statsmonopolets radio og tv, underholdningen skulle sandelig ikke have for stor plads; vi, der jo gerne ville lytte til andet end klassisk musik og jazzmusik, kunne allernådigst få lov til at høre »Hej P3« med Christian Flagstad mellem klokken 16 og 17 om eftermiddagen, eller midnatsdiskoteket, når bølgerne gik rigtig højt, med Leif Wivelsted lørdag aften fra 23 til midnat.
Ytringsfriheden var elektronisk ikkeeksisterende.
Hvis nogle forsøgte sig med at sende elektroniske signaler ud til folks radioer eller formastede sig til at sætte parabolantenner op, blev der jo iværksat politiaktioner mod dem.
Og kvaliteten, tja, der var selvfølgelig gode programmer indimellem pausefiskene og tekniske uheld, det var der da, men der var intet at vælge imellem, hvis man ikke lige havde lyst til at høre eller se det, som Danmarks opdragende radio sendte ud til befolkningen.
Jo, det var sandelig tider, før vi fik de kommercielle medier ind i det danske mediebillede.
Hvordan er det så i dag
, efter at især den borgerlige side af Folketinget og denne regering har ryddet de sidste rester af de nordkoreanske tilstande ud, som det danske mediemarked har levet under, længe efter at resten af verden havde givet de elektroniske medier fri?
Aldrig har der været så stort et programudbud.
Aldrig har der været så mange arbejdspladser i den danske mediebranche.
Aldrig har der været så mange selvstændige aktører, der bæres frem af en lyst, energi og kærlighed til den elektroniske mediebranche.
De vil også gerne tjene penge, ja, men er der egentlig noget galt i det?
Det vil vi vel alle.
Aldrig har befolkningen haft så mange forskellige udbud
, aldrig har så mange stemmer fyldt den danske æter med underholdning, film, nyheder, debat, dokumentar- og livsstilsprogrammer. Det samlede indhold fra DR 1, DR 2, TV 2, TV 2 Zulu, TV 2 regionerne, TvDanmark, TV 3, Danmarks Radios regionalstationer, P1, P2, P3, P4, Sky Radio, Radio 2, Radio Talpa, Berlingske Tidende Update, lokale radioers lands- og lokalnyheder, de samme stationers nettjenester osv., osv.
Aldrig har der været så stor en mangfoldighed i den elektroniske æter.
Sådan er det i dag takket være liberale kræfter.
Lokalradioerne er igen blevet bevidste om deres lokale forankring, fordi deres styrke netop ligger dér.
De store kommercielle stationer finder deres egen særegne profil fra den meget ungdommelige til den brede og også til de såkaldte guldstationer, som henvender sig til en ældre del af befolkningen.
Danmarks Radio har lavet nogle langt mere klare og skarpe profiler til deres kanaler, og konkurrencen stimulerer alle til at se, hvad netop deres eksistensberettigelse skal være.
I Venstre vil vi fortsat arbejde på at bedre vilkårene og skabe mere radio og tv til befolkningen, og vi vil netop også ved at lave en frekvensomlægning give dagbladene mulighed for at komme ind på det elektroniske mediemarked.
For hvis dagbladene skal have en chance for at overleve i fremtiden - og det tror jeg vi alle har en interesse i ud fra et demokratisk perspektiv - er det bidende nødvendigt, at dagbladene får mulighed for at agere mediehuse fremover, så man ikke kun har ét produkt at sælge, at satse på, men at man er bredt repræsenteret på mediemarkedet, fordi der er den mediesammensmeltning, der er.
Det er de muligheder, vi ønsker, sådan at dagbladsbranchen kan udvikle sig af sig selv.
Vi privatiserer TV 2 for at sikre, at TV 2 kan brede sig over andre forretningsområder uden at forvride konkurrencen over for andre aktører.
Samtidig slipper licensbetalerne jo lidt billigere i licens, det er ikke meget, men det kan jo ses som endnu et bidrag til at nedbringe udgifterne og øge købekraften for verdens hårdest beskattede befolkning.
I Venstre opfordrer vi regeringen til at fortsætte den politik, der bygger på en reel informations- og ytringsfrihed, mangfoldighed og alsidighed.
Jeg skal på vegne af Venstre, De Konservative og Dansk Folkeparti fremsætte følgende: Forslag til vedtagelse »Folketinget lægger vægt på et mediebillede i Danmark, der bygger på informations- og ytringsfrihed, mangfoldighed og alsidighed.
Folketinget opfordrer regeringen til fortsat at tage initiativer, der bidrager til at skabe ligeværdig konkurrence om at give borgerne et kvalitetsorienteret og mangfoldigt medieudbud inden for såvel nyheder, information og debat som på underholdningsområdet.«