runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Karen Jespersen (S), 2001-05-30:
Hvis jeg begyndte at komme med en vurdering af, hvorvidt man, hvis man havde støttet en bestemt politisk bevægelse og var underlagt bestemte omstændigheder i et bestemt land, var berettiget til asyl, ville det jo være at blande mig; det at sige, at det antal mennesker, der kommer fra det land, vil være berettiget til asyl, hvis de er underlagt de og de omstændigheder, vil være at blande mig i den konkrete sags behandling.
Og det hverken kan eller må jeg.
Søren Søndergaard (EL), 2001-05-30:
Skal det så forstås på den måde, at regeringen overhovedet ikke har nogen holdning til, hvad der foregår i Tjetjenien?
Overhovedet ikke har nogen holdning til, om der foregår forfølgelser eller ej?
Nu har ministeren jo været optaget i går og i nat med forskellige stramninger af udlændingeloven, så hun har muligvis ikke haft tid til at læse den nyeste rapport fra Amnesty International, hvor den forfølgelse jo beskrives og dokumenteres.
Det, jeg bare beder ministeren om, er at gøre klart, om regeringen mener, at der finder en forfølgelse af oppositionelle sted i Tjetjenien, som man selvfølgelig skal vurdere, når man tager stilling til konkrete asylansøgere.
Eller om regeringen synes, at alt er i orden i Tjetjenien, og at det bare er helt skønt.
Når jeg spørger, er det selvfølgelig, fordi det har været umuligt at få oplyst, om der er folk fra Tjetjenien, der får asyl i Danmark.
Kunne ministeren f.eks. oplyse, om der er folk fra Tjetjenien, der får asyl, og hvor mange der f.eks. har søgt?
Karen Jespersen (S), 2001-05-30:
Jeg kan oplyse spørgeren om, at det, han faktisk spørger om, er, hvorvidt man er berettiget til asyl, og ikke om, i hvilket omfang man er forfulgt i et bestemt land.
Det, det jo drejer sig om her, er, om de vilkår, der er, giver anledning til at få asyl, og jeg hverken kan eller må
jeg udtale mig om, hvad det er for konkrete vilkår i et bestemt land, der kan give asyl.
Og hvad angår regeringens holdning til Tjetjenien, var der jo en stor debat med en forespørgsel til udenrigsministeren i Folketinget den 17. maj.
Søren Søndergaard (EL), 2001-05-30:
I modsætning til hr. Per Stig Møller, som godt kan finde ud af at sende et klart politisk signal, der ikke omhandler den enkelte asylsagsbehandling, men som omhandler en vurdering af situationen i Tjetjenien, kan ministeren altså ikke finde ud af det.
Det er jo så beklageligt.
Men kunne ministeren så komme nærmere ind på det andet spørgsmål: Hvor mange fra Tjetjenien har søgt asyl i Danmark, og hvor mange har rent faktisk fået asyl?
Eller er det sådan, at ministeriets og Udlændingestyrelsens interesse for det her område i virkeligheden er så lille, at man overhovedet ikke har udskilt, hvilke tjetjenere som har søgt asyl?
Karen Jespersen (S), 2001-05-30:
Nu indgår det jo ikke i det spørgsmål, der blev stillet, så jeg vil opfordre spørgeren til at stille det konkrete spørgsmål, han nu stiller her salen, sådan at han kan få et så præcist svar som muligt.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Søren Søndergaard (EL), 2001-05-30:
hvis de er politisk forfulgte, og det er man, hvis man har støttet Mashkadovs regering«?«
Jeg kan bare ikke forstå, hvad det er, der har ændret sig i Folketingets forretningsorden, siden ministeren, og det er både den nuværende og den tidligere minister, svarede på de her spørgsmål i Folketingssalen.
Den nuværende indenrigsminister svarede jo på det her spørgsmål, spørgsmål nr. S 1587, i folketingsåret 1999-2000 og lovede at vende tilbage til sagen, og det har ministeren ikke gjort.
Så hvis ikke ministeren kan give oplysninger om, hvordan det går med konkrete personer, som man har udvist fra Danmark med den begrundelse, at de ikke var i fare, når de kom tilbage til deres hjemland, og siden har de så siddet fængslet eller er forsvundet, så må ministeren jo oplyse, hvad det er, der har ændret sig, siden ministeren svarede sidste gang i Folketinget.
Karen Jespersen (S), 2001-05-30:
Spørgsmålet drejer sig om, hvad der er sket med en gruppe konkrete, navngivne asylansøgere, der er blevet tilbagesendt til deres lande.
Det er ikke muligt at besvare spørgsmålet inden for de rammer, der gælder for spørgsmål stillet i henhold til Folketingets forretningsordens § 20
, idet besvarelsen ville indeholde fortrolige oplysninger af personfølsom karakter. Jeg kan derfor i stedet for tilbyde at oversende en fortrolig redegørelse herom til Folketingets Retsudvalg, hvis spørgeren ønsker det.
Jeg må henholde mig til det svar, jeg allerede har givet.
Søren Søndergaard (EL), 2001-05-30:
Så må jeg spørge: Er det noget, der kun gælder for Folketingets § 20-spørgsmål, altså spørgetiden, for så kan vi da diskutere det under afslutningsdebatten i morgen? Jeg synes jo, at det er meget interessant, at der løbende kommer sager op om, hvordan jøder i førkrigstiden blev sendt tilbage til de nazistiske udryddelseslejre, og at det vækker stor forargelse.
Skal det forstås på den måde, at ministeren hellere vil diskutere det i forbindelse med afslutningsdebatten i morgen, eller er det også dér forbudt at diskutere det her spørgsmål?
Hermed sluttede spørgsmålet.
Jette Gottlieb (EL), 2001-05-30:
»Vil ministeren beklage, at hun den 12. februar i år gav Folketinget fejlagtige og overdrevne oplysninger om antallet af asylansøgere, som i år 2000 blev sigtet for overtrædelse af straffeloven og særlovgivningen?«
Jeg kan se to grunde til at diskutere kriminelle asylsøgere.
Den ene er den reelle, nemlig hvad gør vi ved problemerne.
Den anden er myterne om problemernes omfang.
Og det er den sidste grund, der er anledning til det her spørgsmål. For hvordan skal det være muligt at føre en saglig og brugbar debat her i Tinget for slet ikke at tale om en debat rundt om i landet, når ministeren giver overdrevne og urigtige oplysninger til Folketinget om omfanget af sigtede kriminelle asylansøgere, sådan som det skete i svaret på S 1426 i januar i år?
Det vil sige, at nu forstår vi så, at det rigtige tal er 1.829.
Men så vil jeg da gerne spørge ministeren, hvor længe hun har været klar over, at det, der blev svaret i januar, var fejlagtigt.
Søren Søndergaard (EL), 2001-05-30:
Jeg fik ikke helt ministerens besvarelse på det spørgsmål, som fru Jette Gottlieb stillede.
Erkender ministeren, at det var fejlagtige oplysninger, der blev givet, og er det sådan, at ministeren så undskylder, at hun har givet fejlagtige oplysninger over for Folketinget?
Hele den lange redegørelse var jo sådan set interessant, men det korte af det lange er jo, at ministeren har overdrevet antallet af kriminelle asylansøgere, som er stort nok - helt enig - med mindst 400.
Eller skal det bare være muligt at fylde Folketinget med urigtige oplysninger, som så bliver gentaget rundtomkring i polemikker og bliver gentaget i læserbreve
, selv om de er forkerte?
Karen Jespersen (S), 2001-05-30:
Ja, jeg har som sagt videregivet nogle oplysninger fra Rigspolitiet, som opgør antallet af sigtede asylansøgere, og det tal, der senere er givet af Rigspolitiet, efter at de teknisk har ændret deres statistikker, fremgår af lovforslag nr. L 191.
Det er jo sådan, at det er en statistik, vi får fra Rigspolitiet, og de har så senere ændret den måde, de opgør det på, sådan at det samlede tal nu er opgjort til 1.829.
Jeg får de tal fra Rigspolitiet.
Dem videregiver jeg, og det vil jeg selvfølgelig også blive ved med at gøre.
Jette Gottlieb (EL), 2001-05-30:
Hvis det rigtige tal er det, vi nu får, nemlig 1.829, så kan vi se, at Rigspolitichefen åbenbart er i stand til at opgive tallet med tilbagevirkende kraft.
Derfor vil jeg gerne gentage mit spørgsmål om, hvor længe ministeren har vidst, at det første tal, der blev opgivet, var fejlagtigt.
Og for det andet
: Er der andre områder, hvor statistikken har været fejlagtig på grund af opgørelsesmetoden, som ministeren har kendskab til?
Søren Søndergaard (EL), 2001-05-30:
Der er jo altid en grund til, at en minister giver forkerte oplysninger til Folketinget, og som oftest er det vel, at ministeren har fået forkerte oplysninger i sine hænder enten fra embedsapparatet eller fra andre steder.
Men det er jo sådan set ikke nogen undskyldning for noget som helst.
Ministeren har over for Folketinget givet misvisende oplysninger, oplysninger, der er forkerte, der ikke er rigtige, og som man har påhæftet en bestemt gruppe, som der i øvrigt kører en hetz imod, hvilket ministeren også deltager i.
Det er det, jeg beder ministeren om at gøre
Kan vi få en beklagelse af, at ministeren har givet forkerte oplysninger til Folketinget, eller kan vi ikke?
Keld Albrechtsen (EL), 2001-05-30:
Den beskrivelse, ministeren kommer med med hensyn til opgørelsesmetoden hos politiet, efterlader jo det indtryk, at man i et stykke tid har været klar over, at der var problemer.
Dem har man så åbenbart været ved at rette.
Alligevel kommer man med et tal til ministeren, som man, - sådan må man tolke ministerens svar - godt var klar over hvilede på et ikke retvisende statistisk grundlag.
Det må man jo formentlig have vidst, allerede da man gav ministeren det forkerte tal.
Derfor vil jeg ud over den beklagelse, som hr. Søndergaard var inde på, godt spørge ministeren, om vi ikke kan få en redegørelse for, hvorfor politiet fremkommer med det forkerte tal i en situation, hvor de formentlig har været klar over, at det meget vel kunne vise sig at være helt forkert.
Men det gjorde man måske ministeren opmærksom på på det tidspunkt.
Her er tale om et tal, der sandsynligvis er forkert.
Vil ministeren godt give os en redegørelse for det forløb?
For jeg går ud fra, at ministeren er enig med mig i, at når der kommer en situation, hvor Folketinget får forkerte oplysninger, så skal det undersøges til bunds, hvordan det kunne gå til.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2001-05-30:
For at kunne vurdere karakteren af denne såkaldt enorme fejloplysning, der skulle være tilgået Folketinget, har jeg lyst til at stille et enkelt spørgsmål.
Det er, om det første tal, Folketinget får oplyst tidligere på året på to tusinde tre hundrede og nogle, er udtryk for et antal sigtelser, for et antal overtrædelser af lovgivningen, og at det andet tal, man så når frem til, som vi får oplyst til 1.829, er udtryk for, at man nu finder ud af, hvor mange personer der rent faktisk har begået overtrædelser, hvoraf nogle jo så har begået overtrædelser flere gange.
Hvis det er det, der er tale om,
så kan man jo godt sige, at de to tusinde tre hundrede og nogle, som er den første oplysning, faktisk er et retvisende tal i forhold til, hvor mange overtrædelser der rent faktisk er sket.
Marianne Jelved (RV), 2001-05-30:
Renten i USA og i England og Sverige, som hr. Frank Dahlgaard henviser til, har ikke noget at gøre med den rentepolitik, som ECB fører.
ECB og USA fører ikke den samme type rentepolitik, og ECB's rentepolitik er i virkeligheden meget klar, og den følger de udmærket.
I øvrigt skal jeg ikke kommentere på ECB, desværre, for jeg kunne ikke drømme om at ændre mine synspunkter, medmindre jeg blev overbevist af noget andet, men jeg er ikke overbevist om, at det var et godt valg, at Danmark holdt sig ude af euroen.
Jeg mener, det giver tab for os, færre muligheder, og jeg er ked af, at Danmark ikke solidarisk ville tage del i den udfordring. Jeg ser ikke problemer som noget, man skal være ked af.
Jeg ser i virkeligheden de opgaver foran os, som globalisering og mange andre ting giver os, som en udfordring, der er positiv at tage fat i, nøjagtig som det var positivt for 100 år siden at skabe andelsbevægelsen.
Det er positivt, at vi i et demokrati kan løse udfordringer også i fællesskab internationalt, så jeg er ikke ked af det, hr. Frank Dahlgaard kalder problemer.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Karen Jespersen (S), 2001-05-30:
Når det drejer sig om tallene fra Rigspolitiet, synes jeg, at det er en glimrende idé, hr. Keld Albrechtsen kommer med, at jeg beder Rigspolitiet om at komme med en redegørelse for forløbet omkring de her tal.
Søren Søndergaard (EL), 2001-05-30:
»Vil ministeren oplyse, hvad der er sket med den østslavonske asylansøger Milenko Macura og de iranske asylansøgere Ashkan Panjeheighalehei, Mohammad Jawad Nikjo og Saiedreza Sirousi,
Karen Jespersen (S), 2001-05-30:
Det, det drejer sig om i den skriftlige besvarelse, fru Jette Gottlieb henviser til, er en oplysning fra Rigspolitiet om antallet af asylansøgere, der er sigtet for overtrædelse af straffeloven og særlovgivningen.
Det tal for det samlede antal sigtede asylansøgere, der blev oplyst fra Rigspolitiet på det tidspunkt, var 2.393.
Det, der så senere er sket, som bl.a. er det tal, der fremgår af lovforslaget om de kriminelle asylansøgere, er, at det samlede tal for år 2000 er 1.829.
Rigspolitiet har nemlig siden oplyst, at det fra midten af februar 2001 har været teknisk muligt at udarbejde mere retvisende statistikker over antallet af asylansøgere, der sigtes for kriminalitet.
Det har betydet en korrektion af statistikken for 2000, sådan at en person, som sigtes for overtrædelse af straffeloven eller særlovgivning, ikke tæller med i statistikken flere gange.
Og det, der altså er tilfældet i tallet på 2.393, er, at der er et antal, der har været talt med to gange i Rigspolitiets statistik, og det er det, der nu gør, at det retmæssige tal, vi nu har modtaget fra Rigspolitiet, er på 1.829.
Frank Dahlgaard (UP), 2001-05-30:
Tak til ministeren, som dog ikke fik svaret på den anden del af mit spørgsmål, nemlig om ikke det er rigtigt, at der ligger et problem i, at der er en mulighed - som altså nu er en aktuel mulighed - for, at den kommende italienske regering virkelig gennemfører det, som er blevet lovet, nemlig massive skattelettelser og øgede offentlige udgifter og altså med et større underskud og en stigende gæld til følge, som rammer den fælles euroøkonomi, også tyskerne, også franskmændene, også hollænderne.
Og hvordan reagerer de?
Er det ikke i virkeligheden meget tænkeligt, at det er hovedforklaringen på, at euroen er faldet så meget, som den er, at der ikke er tillid til systemet?
Er situationen ikke præcis, som flere kloge mennesker har sagt det, danske økonomer, at man har sat et euroskib i søen, der ikke er bygget færdigt? Der står 12 kaptajner på kommandobroen, og de kan dreje i forskellig retning, bl.a. en italiensk.
I Danmark er der jo tillid til kronen, fordi man ikke drømmer om, at Fyn begynder at føre sin egen finanspolitik ...
Marianne Jelved (RV), 2001-05-30:
Så vidt kan jeg svare ganske kort: Det er de pågældende landes regeringer og myndigheder i det hele taget, der har ansvaret for den overgangsordning og den informationskampagne og det arbejde, der foregår i de lande.
Så jeg overlader det helt til de nationale regeringer at løse opgaven.
Sådan er dét.
Det har intet at gøre med renten.
Og hvis det er ECB's rentepolitik, hr. Frank Dahlgaard hentyder til, så har hele den diskussion, der ligger bag hr. Frank Dahlgaards spørgsmål, intet med renteudviklingen i ECB at gøre.
ECB kigger på den inflationsudvikling, der er, og tager stilling på deres møder.
Og ledigheden holdes ikke kunstigt oppe, ledigheden er faldende i euro-området.
Jeg har for at starte med den sidste del af spørgsmålet taget konsekvensen af, at der er et dansk nej til euroen - for at sige det lige ud.
Det er meget, meget vanskeligt for Danmark og en dansk regering at være imod forstærket samarbejde
, når vi samtidig siger, at vi ikke er med i euroen.
For den konstruktion, euroen giver i EU, er en nøjagtig parallel til forstærket samarbejde.
12 lande ud af 15 er med i et særligt samarbejde, hvor 3 andre er udenfor af fri vilje.
Forstærket samarbejde er jo muligt, hvis man kan blive enig om det, og hvis man i øvrigt overholder Traktatens regler, og hvis det er sidste udvej.
Så den beskrivelse, hr. Keld Albrechtsen nævner, er ikke en helt korrekt beskrivelse.
Jeg kunne for at være specifik gå ind for forstærket samarbejde på et område som miljøafgifter, energiafgifter og CO2-afgifter, f.eks. mellem otte lande.
Det synes jeg ville være en god idé.
Men der er masser af andre områder, hvor det er fuldstændig umuligt at have forstærket samarbejde på skatteområdet.
Så så unuanceret er det heller ikke, selv om hr. Keld Albrechtsen giver udtryk for det.
Når Kommissionen på pensionsbeskatningsområdet har lavet en åbningsskrivelse imod Danmark i 1991, er det udtryk for, at der er et indre marked-problem.
Det drøfter vi med Kommissionen.
Men der er lang vej fra en åbningsskrivelse i 1991 og til en sag ved domstolene.
Keld Albrechtsen (EL), 2001-05-30:
Jeg må indrømme, at jeg simpelt hen ikke synes, at ministeren tager problemet alvorligt.
Så snakker ministeren om euroen, som ikke har noget med den her sag at gøre, for det her drejer sig om skattepolitikken og det indre marked.
Og det er fuldstændig korrekt, at Danmark i 1993 gav de andre lande lov til at lave deres euro, hvis de ville. Men vi har ikke tilsluttet os.
Det gør vi i hvert fald ikke før på fredag.
Hvis regeringen fastholder sit ja til Nicetraktaten, så har vi ikke givet de andre lande lov til at sætte vetoretten ud af kraft på skatteområdet ved at lave dette forstærkede samarbejde.
Så det er altså noget, der stadig væk ikke er afgjort.
Det kan jo også være, at den irske befolkning ved folkeafstemningen stemmer det ned, og så får vi hjælp den vej fra.
Men jeg vil godt spørge ministeren: Hvad vil den danske regering gøre for at bremse de planer om momsharmonisering, angreb på brugtbilafgiften og angreb på vores pensionsafkastbeskatning, som Kommissionen har planlagt imod os?
Frank Dahlgaard (UP), 2001-05-30:
Hvis jeg hørte ministerens første svar til hr. Keld Albrechtsen rigtigt, så var det en understregning af, at det ikke er EU, der bestemmer dansk skattelovgivning, og at vi ikke skal harmoniseres på nogen måde, andet end det vi selv vil.
Jeg vil bede ministeren bekræfte, at der ikke er tale om, at vetoretten for Danmarks vedkommende falder væk, sådan at vi kan blive tromlet ned, og så man fra Bruxelles kan lave skatteregler, der også skal gælde i Danmark.
Men så vil jeg som den anden ting spørge ministeren: Er det ikke er rigtigt, at i hvert fald ministerens argumentation før folkeafstemningen sidste år gik på, at det der med den fælles mønt og euroen intet havde med skattepolitik at gøre, sådan at man sagtens kan være medlem af euroen uden at skulle harmonisere og ensrette skattepolitikken?
Er det ikke korrekt?
Marianne Jelved (RV), 2001-05-30:
Først til hr. Keld Albrechtsen: Når der rejses en sag som pensionsafkastbeskatningen med åbningsskrivelsen fra 1991, så er der jo en procedure, hvor man er i drøftelse med Kommissionen.
Den fase er vi i lige nu.
Sagen har ligget stille i mange år.
Vi er nu i den fase.
Det accepterer vi jo.
Vi har jo sagt ja til alle de traktater, og det er en mulighed, hvis man i Kommissionen mener, at Danmark bryder en regel.
Lad os nu se, hvad der sker på det område.
Vi tackler den slags ting på demokratisk vis ved at diskutere og argumentere og gå ind i en proces, i det her tilfælde med Kommissionen og om nødvendigt også med Ministerrådet.
Det forstærkede samarbejde sætter ikke vetoretten ud af kraft.
Det er forkert.
Hvis man forestillede sig, at otte lande - det er minimum det antal lande, der skal til - vedtager et eller andet på skatteområdet, som Danmark er uenig i, så omfatter det, de har vedtaget, ikke Danmark.
Vi kan ikke via det nævnte forstærkede samarbejde pålægges en bestemt skattepolitik, som vi skal gennemføre i Folketinget.
Til hr. Frank Dahlgaard vil jeg sige: Den første del af spørgsmålet har jeg vist bekræftet igen.
Til den anden del af spørgsmålet om, hvad jeg sagde under eurokampagnen, kan jeg sige: Det er korrekt, at eurodeltagelsen i sig selv efter min opfattelse ikke har noget med skattepolitikken at gøre.
Jeg er enig i, hvad jeg har sagt tidligere.
Keld Albrechtsen (EL), 2001-05-30:
Det ved vi jo godt.
Er der nogen grund til at lege kispus med det?
Ja, vi ved godt, hvordan det går.
Hvis de andre laver noget, kommer ministeren og siger, at nu skal vi være med.
Derfor er det jo ikke reelt, når ministeren siger, at det ikke fjerner vetoretten for Danmark.
Det gør det jo i praksis.
Når det samtidig er sådan, at man ydermere truer os med retssager ved EF-Domstolen - og jeg lagde mærke til, at ministeren ikke forholdt sig til spørgsmålet om vores brugtbilafgift - bør Danmark så i det mindste ikke sige til Kommissionen, at vi i hvert fald ikke vil underskrive den Nicetraktat, før vi har fået garanti for vores skatteregler, og før de har afstået fra de retssager?
Det synes jeg er et meget beskedent krav fra dansk side, og det kan vi jo bare meddele dem.
Der er jo god tid.
Der er jo ikke noget, der haster med den Nicetraktat.
Marianne Jelved (RV), 2001-05-30:
Nu har jeg deltaget i temmelig mange ministerrådsmøder
efterhånden, og jeg kan ikke erindre et ministerrådsmøde - og det er jo dér, beslutningerne træffes, vil jeg gerne understrege - hvor der har været tale om, at der er enighed eller ønske om at harmonisere momssystemet forstået på den måde, at vi skal have ens moms.
Det er der faktisk ikke.
Det, der drøftes, er minimumsbestemmelser.
Så har Kommissionen ønsket, at vi også forpligter os til ikke at hæve momsen over de 25 pct.
Det har vi stillet os meget tvivlende over for.
Men vi har ingen planer om fra dansk side at hæve momsen over 25 pct., det vil jeg gerne understrege.
Men det er den type diskussion, der er, og ikke en harmonisering. Så vil jeg sige, at grænsehandelsproblemstillingen jo er velkendt i Danmark.
Vi har i vores skattepolitik gennem årene gjort gældende, at Danmark ud fra et grænsehandelsproblem ville følge benzinpriserne, underforstået og måske også sagt direkte, i Tyskland.
Det er ikke kommet af det nævnte forstærkede samarbejde.
Det må vi forholde os til.
Men det er altså ikke noget, der er affødt af forstærket samarbejde.
Og man kan ikke via det nævnte forstærkede samarbejde tvinge et skattesystem igennem i Danmark.
Keld Albrechtsen (EL), 2001-05-30:
Det, ministeren siger, vil have lidt mere troværdighed, hvis hun kan garantere, at Danmark, hvis der kommer et forstærket samarbejde på skatteområdet inden for sådanne ting som pensionsafkast, brugtbilafgift og momsharmonisering, så ikke er med, og at ministeren ikke efterfølgende kommer og siger, at vi skal være med i sådan et forstærket samarbejde.
Kan ministeren afgive en sådan garanti?
For hvis ministeren ikke kan afgive en sådan garanti, så mener jeg ikke, at det, ministeren siger om, at vetoretten er intakt, er troværdigt.
Så er vetoretten reelt undermineret, for så ved vi godt, hvad det er for en glidebane, vi har med at gøre.
Så laver de andre et forstærket samarbejde, hvor Danmark ikke er med, og så kommer ministeren og siger: Vi bliver nødt til at være med, vi skal sidde med ved bordet, vi skal have indflydelse, så Danmark skal med i det forstærkede samarbejde.
Men kan ministeren give en garanti for, at det vil hun ikke komme efterfølgende og forsøge at få Danmark med ind i?
Marianne Jelved (RV), 2001-05-30:
Nej, og det er slet ikke det, mine svar går ud på.
Jeg vil da ikke på forhånd forpligte en dansk regering til at sige nej til et forstærket samarbejde.
Vi har ønsket det for at få fremdrift f.eks. på miljøafgiftsområdet og energiafgiftsområdet.
Hvis nu otte nordeuropæiske lande kunne lave et regionalt samarbejde om nogle energiafgifter, skulle Danmark så af principielle grunde holde sig uden for det samarbejde?
Der kan være andre eksempler, hvor jeg vil sige, at det vil Danmark ikke være med til eller indgå et forstærket samarbejde om.
Nu er der en mulighed i traktaten for et forstærket samarbejde.
Jeg mener ikke, at Danmark på forhånd skal afskære sig muligheden for at tage konkret stilling fra sag til sag, hvis der rejses et forslag om et forstærket samarbejde på et område. Men det fratager ikke Danmark vetoretten, hverken at være med i et forstærket samarbejde eller holde sig uden for.
Hermed sluttede spørgsmålet.