Helga Moos (V), 2000-02-10:
Den 12. januar 1995 vedtog Folketinget en dagsorden, der opfordrede den daværende undervisningsminister til at udarbejde en strategi for hele uddannelsesområdet med henblik på at styrke elevernes selvstændighed, udvikle deres evne til innovation og give dem lyst, mod og viden til at tænke i iværksætterbaner, når det gjaldt erhvervsvalg.
Det vil sige, at det er meget bredt.
Det handler ikke kun om, at de unge skal ud og blive selvstændige erhvervsdrivende.
Det handler om, at de bliver idérige og får evnen til at omsætte ideerne i praksis.
Se, der var meget bred tilslutning hele vejen rundt i Folketinget til den dagsorden, og jeg havde så den fornøjelse, at Ole Vig Jensen inviterede mig med i den arbejdsgruppe, som var med til at forme de første strategier for, hvordan man kunne lægge det her ind i uddannelsessystemet.
Så jeg har haft fornøjelsen af at være med fra dengang, da det her forslag blev søsat.
Derfor undrer det mig også, at den imødekommenhed, der var i sin tid fra den daværende undervisningsminister, hvor han inviterede folk indenfor - kom med jeres ideer, hvad har
- ligesom åbenbart er gået tabt med den nuværende undervisningsminister.
I hvert tilfælde i den tale, der blev holdt indledningsvis her.
Se, vi har jo ikke sagt noget om, at der ikke er sket noget indtil nu.
Det, vi beder om, er, at der kommer til at ske noget mere.
Jeg vil da godt have lov til at rose undervisningsministeren for de initiativer, der er blevet iværksat.
Vi har været meget villige til at være i dialog om det her.
Jeg ser det som en fælles opgave.
Derfor har det aldrig nogen sinde været meningen, at det beslutningsforslag, vi her har fremsat, skulle tages som en eller anden kritik, eller at det skulle opfattes som om, at vi synes, at det, der er blevet gjort, ikke er godt nok.
Vi spørger om: Kan der komme nye initiativer?
Må vi få nye initiativer?
Det er, hvad vi beder om.
Så får vi selvfølgelig ridset op, hvad der er på vej, og det er glædeligt, men jeg synes, at det signal, som vi giver om, at indsatsen skal fortsætte, at indsatsen godt kan videreudvikles, skal ses som et indspark til en dialog om det.
Det, der er sket indtil nu, er jo flot.
Jeg må medgive, at de stikord, som vi har hørt heroppe fra talerstolen fra ministeren, men også fra andres side, har givet et godt resultat.
Jamen vi har fået det integreret som en del af undervisningen, »bliv mester i dit eget liv«, sådan at vi får de unge til at komme ud med en vilje til at blive selvstændige mennesker, der former deres eget liv og styrer, hvad de vil med det. Vi har fået projektundervisningen lagt ind som en integreret del af undervisningen.
Det er jo herligt.
Vi har fået Ung Virksomhed, og det er fint, og når jeg så ser de unge mennesker, der er med i de Ung Virksomhedsprojekter, jamen så brænder de jo for det.
Det er skønt.
Vi har fået European Businessgame, endda Ørestads Businessgame, og læreanstalterne har udviklet fælles projektledere og innovationskurser.
Der er jo virkelig sket noget.
Man kan sige, at her har vi et område, hvor der er kommet noget godt ud af det.
Der er også blevet fulgt op på det fra ministeriets side.
Der er skrevet statusrapport.
Der er afholdt evalueringskonferencer, og ude i undervisningsinstitutionerne bliver der dannet netværk om uddannelser inden for innovation og iværksætteri. Jeg synes virkelig, at vi har en succeshistorie, som vi kan bygge videre på.
Det, vi så gør, er, at vi går ind og beder ministeren om at fortsætte, tilpasse og videreudvikle initiativerne på området.
Og så ved jeg godt, at det arbejde bliver gjort.
Jeg ved da godt, at der foregår noget på områderne, og at det ikke er helt dødt.
Men alligevel synes jeg, at den - nu er det måske lidt hårdt at sige det - lidt fornærmede tone over, at vi overhovedet vovede at sige, at det ikke var godt nok, undrer mig.
Jeg ville meget hellere have haft, at ministeren sagde: Jamen hvor synes I, der mangler noget, er der noget, vi kan gøre bedre?
Vi har de og de og de ting lagt frem som idékatalog.
Vi har det og det og det, som er på vej til at blive integreret i undervisningen.
Vi har de her idéer.
Jeg synes, det her er blevet lidt for politiseret.
Det var slet ikke det, der var meningen.
Det var faktisk meningen, at vi skulle tænke sammen.
Det, jeg så kan fornemme, er, at under den her politisering ligger der trods alt en vilje til at tænke sammen.
Se, det netværkssamfund, som vores børn skal finde deres plads i, levner vid mulighed for iværksætteri og innovation, og det er måske et af de steder, hvor vi vil pege på, at dér mangler noget. Når jeg har siddet og lyttet til de forskellige ordførere, så er det morsomt, at på den ene side er det jo blevet afvist fra regeringspartierne og fra SF og Enhedslisten, men på den anden side er det jo også blevet imødekommet ved, at det er beskrevet, at der er nogle behov. Hr. Frode Sørensen sagde afslutningsvis: Målet må være at indpasse iværksætteri i alle relevante uddannelser.
Men det vil så også sige, at hvis man har det som mål, så kunne det jo tyde på, at man synes, at målet ikke er nået.
Hr. Henrik Svane sagde: Jamen det kan gøres endnu bedre.
Det vil sige, at her har vi også en åbning, der siger, jamen
o.k., så lad os sætte os sammen og sige, hvordan kan vi gøre det endnu bedre, når det nu kan gøres endnu bedre.
Så jeg synes, ministeren skulle gå hen og sige: Hvad synes I, der mangler?
Og det, jeg mangler, er lidt, at vi tager fat i ordet forandring.
Jeg synes, der er kommet en lidt nu er det overstået-holdning.
Så, nu er det overstået, og så laver vi lidt til, sådan.
Men det er ikke nok.
Med netværkssamfundet, med internationaliseringen skal vi hele tiden have tilpasset vores undervisningsmaterialer.
Vi skal hele tiden tilpasse vores undervisning, og den undervisning skal tilpasses den nye måde at undervise på med netværkssamfundet.
Internationaliseringen skal tilpasses til det innovative, til iværksætteriet og til selvstændighedskulturen.
Vi får en helt ny måde at være på.
Vi får projektmagere.
Vi får ikke direkte iværksættere, men vi får folk, der lever som projektmagere.
De er lønmodtagere samtidig med, at de laver projekter, samtidig med, at de måske har noget iværksætteri.
Vi får en helt anden pendling.
Vi får en helt anden måde at tænke på.
Og jeg efterspørger, at vi får det lagt ind i de unge mennesker allerede på et tidligt tidspunkt.
Og helt ærligt, jeg synes godt, vi kunne gøre det endnu bedre, og jeg synes godt, der kunne komme lidt dialog og lidt mere, at man hilste det lidt mere velkommen, at vi godt vil være med.