runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Steen Gade (SF), 2005-06-09:
Vi ved alle sammen, at de rige landes landbrugssubsidier og handelsbarrierer er den største hindring for en fair økonomisk udvikling i verdens fattigste lande, og EU holder sig bestemt ikke tilbage.
Så vi danskere gemmer os også bag den store handelsmur og holder udviklingslandene ude fra vores markeder ved hjælp af subsidier, eksportstøtte og told.
Den rige verden giver kun 50 mia. dollar i ulandshjælp, men bruger 300 mia. dollar i støtte til landbruget.
Det er fuldstændig uholdbart og er med til at gøre verden ustabil.
Udviklingslandene presser da også på for at få frihandel hele vejen rundt, så det ikke kun bliver på de områder, hvor den rige verden har størst fordele.
Brasiliens præsident, Lula, sagde det på følgende måde på det årlige Davostopmøde: Som I ved, kommer jeg lige fra Porto Allegro, der, hvor græsrødderne holder verdenstopmøde, hvor jeg har talt om de samme emner, som jeg har tænkt at komme ind på her.
Og den ramte lige plet, også lige plet i dagens diskussion.
Der er fokus på landbrug, for det er nøglen til udviklingslandenes muligheder, og det er afgørende på mødet i Hongkong i december.
Og EU står for 90 pct. af alle eksportsubsidier på landbrug.
Den her sag er sværere end den, vi havde forleden dag om FN-topmødet og hjælpen til Afrika, for her er også kortsigtede økonomiske interesser på spil for landbruget i vore lande, også i Danmark.
Det er ikke langsigtede økonomiske interesser, for Danmark har fordel af at lade være med at bruge alle midlerne på landbrugspolitik og i stedet for bruge de midler, vi bruger i mere eller mindre bevidstløs støtte til landbruget, på at udvikle andre dele af vores samfund.
Det ville vi få flere og bedre job ud af i stedet for at spilde pengene på landbrugsstøtte.
Men der er jo økonomiske interesser gemt også i Danmark.
I WTO forhandler EU på vore vegne.
Derfor har vi en forespørgsel i dag, der også handler om, hvordan Danmark skal forhandle i EU i de kommende måneder op til Hongkongtopmødet.
Det vil altså sige, at det, vi i dag vedtager, handler om, hvordan Danmark skal prøve at få EU til at agere i de kommende måneder.
Så handler det for os om, at Danmark for alvor vil tage parti for at skabe en mere retfærdig handelsorden i verden, konsekvent kæmpe imod protektionisme, tage de fattiges parti og prøve at skabe en globalisering med et menneskeligt ansigt.
Jeg synes, ambitionen i dag skulle være, at Danmark kan tage førertrøjen i EU-diskussionen om, hvordan vi får afskaffet protektionismen og dermed hjælper ulandene til en mere fair handel og dermed en større chance for selv at kunne rejse sig og få en bedre fremtid.
Ole Stavad (S), 2005-06-09:
Så kan jeg jo sige, at der under SR-regeringen tilbage i 1990’erne blev skabt 200.000 nye job, så den anden forklaring, ministeren havde om, at man lavede alle mulige andre mærkelige ting, holder ikke.
Men lad os bare glemme alt om arbejdsløshed og bare snakke beskæftigelse.
Det, jeg så kan konstatere, er, at det er bemærkelsesværdigt, at hver gang vi får en borgerlig regering, er konjunkturerne dårlige.
Hvis vi tager de sidste 30 år, har der, når der har været borgerlige regeringer, været højere arbejdsløshed og færre i beskæftigelse, når man stoppede, end da man tiltrådte.
Det kan vi også konstatere for nærværende.
Der er færre i beskæftigelse i dag, end da hr. Claus Hjort Frederiksen blev beskæftigelsesminister.
Hermed sluttede forhandlingen.
Det er kun for at gøre en enkelt kommentar til det svar, som beskæftigelsesministeren tidligere gav hr. Thomas Adelskov.
Det er jo en velkendt metode for regeringen, at den meget gerne vil omskrive historien.
Derfor skal jeg bare gøre opmærksom på, at hvis det var højkonjunktur, der var skyld i en utrolig positiv beskæftigelsesudvikling i Danmark i 1990’erne, så var det tilsyneladende en højkonjunktur, der kun omfattede Danmark.
Hvis beskæftigelsesministeren tager Europa, hvor vi har fået en række oplysninger om og analyser af EU-15, altså de daværende 15 medlemmer af EU, kan han se, at Danmark havde en langt, langt flottere beskæftigelsesudvikling end resten af Europa, specielt når vi ser til vores store nabo mod syd, som også er vores største marked.
Det andet er ...
Elisabeth Geday (RV), 2005-06-09:
Så kan jeg jo konstatere, at den afgrundsdybe mangel på viden deler jeg med eksperterne i Dansk Arbejdsgiverforening.
Det synes jeg ikke er det værste selskab, jeg kan komme i.
Men lad mig nu bare lige fastslå, at den store ekspertise, som kommunerne har på det her område, jo må anvendes over for de 26.000 arbejdsmarkedsparate, men til dem skal vi så have lagt de her 140.000 forsikrede ledige, som nu bliver flyttet over i kommunerne.
Nej, jeg er ret sikker på, at vi ville sige: Mon ikke vi skulle prøve at lave et system, der var fælles for de to grupper.
Det har vi så prøvet, og vi har udnyttet den synenergieffekt, som Venstres ordfører omtalte, i de forsøg, hvor kommuner og AF er flyttet sammen.
Så det er et fremskridt på beskæftigelsesområdet, og det er helt ufatteligt for mig, at Socialdemokratiet og Det Radikale Venstre ikke har villet deltage i det arbejde.
Det her spørgsmål om jobindsats over for ledige bliver jo let meget abstrakt.
Men hvis strukturledigheden stiger med bare ét procentpoint, taler vi altså om penge i størrelsesordenen 3,5 mia. kr. svarende til, hvad det ville koste at indføre madordninger i samtlige daginstitutioner og skoler i Danmark.
Jeg spørger mig selv, om det ikke bekymrer ministeren, at Dansk Arbejdsgiverforening advarer om, at strukturledigheden vil stige, når man kommunaliserer jobindsatsen, som man her gør.
Jeg forstår simpelt hen ikke, hvorfra ministerens optimisme med hensyn til kommunernes effektivitet kommer fra.
Jeg kan kun komme i tanke om dårlige eksempler, men jeg lytter meget gerne til ministerens gode eksempler.
Med hensyn til udsagnet om, at hele det kommunale område bare er totalt udueligt, synes jeg derfor, at fru Elisabeth Geday skulle fatte nogle af de analyser af arbejdsmarkedet, som vi har brugt mange kræfter på at lave i de sidste par år.
Der vil fru Geday kunne se de mange fantastiske eksempler, der er på, hvor godt kommuner også løser beskæftigelsesopgaven.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-06-09:
Nu har jeg jo tidligere forsøgt mig med nærmest at rose ministeren for den indsats for ligestilling, som er blevet gjort i ministeriet både i forbindelse med den statslige indsats på arbejdsformidlingsområdet, i forbindelse med ministerens tilkendegivelser i betænkningen og i forbindelse med ministerens udsagn i det samråd, som blev afholdt om emnet.
Ministeren synes jeg ikke gav nogen forklaring på, hvad det er i de ændringsforslag, som er stillet af SF, der er generende med hensyn til indsatsen på ligestillingsområdet, og hvorfor det i virkeligheden ikke er ministerens ændringsforslag.
Men det er det så ikke, som jeg forstår det.
Det kan også være, at ministeren vil argumentere for det.
Men så var det, jeg bare bad ministeren om at give et tilsagn om, at man i forbindelse med bekendtgørelsesarbejdet ville sikre, at det her kom med i det videre arbejde på det her område.
Alt det her vil blive overvåget.
Selvfølgelig fortsætter vi med specialfunktionerne, dvs. medarbejdere, hvis opgave det er at overvåge, hjælpe og bistå og udbrede kendskabet til, hvordan man nedbryder kønsbarrierer på arbejdsmarkedet.
Ole Sohn (SF), 2005-06-09:
Det er sådan, at ministeren, hvis ikke han vil lytte til oppositionen, og det kan jeg forstå ministeren ikke ønsker, så måske kunne lytte til de høringssvar, der er kommet fra arbejdsgiverne, som jo gør opmærksom på nøjagtig det samme, som vi gør, nemlig at arbejdsmarkedet ikke er inden for rammerne af en kommune.
Jeg beklager, hvis kommunalisering opfattes sådan, at man overlader det til kommunerne at gøre det.
Men når man går fra at have de her færre arbejdsmarkedskontorer til at have et center i hver eneste kommune, får det altså karakter af, at man agerer inden for en kommunes ramme.
Det matcher ikke arbejdsmarkedet, sådan som det er i dag, og sådan som det bliver i fremtiden.
Det, der bliver grundlaget for det nye beskæftigelsessystem, bliver jo et fælles datagrundlag.
Det vil sige, at hvis man går ind i Rødekro og er ledig smed, så får man oplysning om og hjælp til at finde ledige job både i Skagen, i Holeby, i København og på Bornholm.
Et af grundelementerne i hele denne her reform er jo at skabe en gennemsigtighed for de ledige, for virksomhederne og ikke mindst for os, der administrerer, og for Folketinget, der har ansvar for politikkens udformning; skabe en gennemsigtighed så vi kan se, at det, vi gør, giver resultater, og at vi får noget for pengene.
Som jeg under førstebehandlingen gjorde opmærksom på over for hr. Jakob Axel Nielsen, er kvantespring ikke nødvendigvis noget, der går fremad, sådan som regeringen hele tiden vil give udtryk for.
Kvantespring stammer fra fysikkens verden, og det kan faktisk godt være et spring til siden eller bagud, og det er måske meget dækkende for reformen her, at det netop kan gå begge veje.
Men jeg vil godt spørge ministeren: Når arbejdsmarkedet nu sprænger de kommunale rammer, og folk pendler længere og længere, hvori ligger styrken så ved, at man overlader det til de enkelte kommuner at sørge for arbejdsformidlingsindsatsen?
Ville det ikke være mere nærliggende at have den på det regionale område, som matcher arbejdsmarkedet?
Det er jo deri, kritikken ligger.
Det er ikke en kritik af de, havde jeg nær sagt stakkels medarbejdere, som får nogle fuldstændig urimelige betingelser, hvilket betyder, at de arbejdsløse faktisk ikke får den service og den hjælp, som de har behov for.
Jeg er bare nødt til at korrigere det hele tiden, for det er den mistro, som SF, Socialdemokratiet og om lidt Enhedslisten og Det Radikale Venstre vil fremføre mod kommunerne.
Det er ikke en kommunalisering.
Jeg beklager, at jeg brugte ordet kvantespring, det er et fremadrettet kvantespring, jeg mener.
Jeg erindrer godt vores diskussion fra tidligere om kvantespring.
Jeg er helt uforstående over for den problemstilling.
Tror hr. Ole Sohn virkelig, at en virksomhed, som efterlyser arbejdskraft og udbyder arbejde, vil finde sig i at få en halvdårlig medarbejder fra sin egen kommune, hvorimod der er en topmedarbejder i nabokommunen?
Tanken er da helt forrykt ...
Thomas Adelskov (S), 2005-06-09:
Jeg forstår ikke, hvorfor beskæftigelsesministeren ikke lytter til kloge folk på det her område, altså kloge folk f.eks. i Arbejdsgiverforeningen eller i de faglige organisationer, hvor vi igennem 1990’erne sammen med de to parter skabte masser af nye job og udvikling og sammenhængskraft på det danske arbejdsmarked, der gjorde, at vi kunne nedbringe den tårnhøje arbejdsløshed, som den borgerlige regering efterlod efter 1980’erne.
Hvorfor lytter man ikke til de parter, som siger: Med den her reform er der simpelt hen for små enheder; der er kommuner på godt 20.000 indbyggere, som simpelt hen ikke kan løfte de opgaver og ikke vil kunne tilbyde tilstrækkelige ressourcer og kvalitet til de ledige, sådan at de kan løfte den opgave?
Hvorfor lytter man ikke og følger det gode råd, som vi gav beskæftigelsesministeren: Lad os lave jobcentre, lad os lave dem med et befolkningsunderlag på minimum 45.000 personer, lad os diskutere, om ikke vi kan evaluere de forsøg bedre, der allerede nu er i gang, i stedet for at lave de C-centre, og så lad os give nogle flere muskler til de regionale centre?
Det var i al beskedenhed det, vi foreslog, og som parterne er enige i.
Punkt 1: Der var en højkonjunktur.
Punkt 2: Man trak folk ud af arbejdsmarkedet.
Så tror da pokker, at man kan løse problemerne.
Hvis ikke man skulle kunne løse det i en højkonjunktur, hvornår skulle man så kunne løse det?
Der tror jeg altså lige, vi må have proportionerne lidt i den rigtige højde.
Vel gik det godt, men der var en international buldrende højkonjunktur, og Socialdemokraterne og De Radikale trak arbejdskraft ud af arbejdsmarkedet.
Nu må jeg jo ikke bande, men så tror da for søren, at man kan løse beskæftigelsesproblemerne.
Jeg skal starte med at bede ministeren om at bekræfte, at Socialdemokratiet ikke meldte sig ud af den her reform, men at vi sent en fredag eftermiddag fik en opringning fra ministeren, der ikke mente, at der var grund til, at vi mødtes og forhandlede videre.
Det er bare for at have tingene helt præcis på plads.
Så må det jo undre nogle, som sidder og følger det her ude foran tv-skærmen, at der bliver talt så meget i det her Folketing, og at der så er nogle herinde, der er så dårlige til at lytte til, hvad der bliver sagt.
Jeg ved ikke, hvor mange gange jeg efterhånden har sagt heroppefra, når Venstre og De Konservative er buldret frem med, at Socialdemokraterne skulle have mistillid til de kommunalt ansatte: Det har vi ikke.
Det må være et eller andet, der ligger latent hos en borgerlig politiker, at det er noget, man skal have, og at det er derfor, vi andre bliver beskyldt for det.
Det, jeg har mistillid til, er, om regeringen og beskæftigelsesministeren vil stille de nødvendige økonomiske ressourcer, muligheder og rammer til rådighed for de nye jobcentre, for at de kan løfte opgaven, og det er der grund til at være meget skeptisk over for.
Må jeg så lige ...
Helle Sjelle (KF), 2005-06-09:
Jo, jeg kan godt bekræfte, at der har været et godt og solidt samarbejde med Dansk Folkeparti omkring den her vedtagelse.
Men jeg kan også bekræfte, at alle parter bestemt gerne havde set, at resten af Folketinget havde været med i denne her vedtagelse.
For det er nu engang således, at det nu er bedst, hvis der står et solidt flertal bag den udenrigspolitik, som bliver ført her i Danmark.
Per Stig Møller (KF), 2005-06-09:
Og som jeg sagde, så har vi altså også med det nordiske Afrikainitiativ præcis taget initiativ til, at de afrikanske lande får mulighed for at udnytte WTO-forhandlingerne, fordi de ofte kan være svagt stillede i en forhandlingssituation.
Det, vi så går efter, er præcis det, at alle lande skal følge det Everything But Arms-initiativ, som vi har lavet i EU, og vi skal sørge for, at de bredeste skuldre bærer mest, og det går jeg ud fra at hr. Rune Lund er enig i.
Så der er mange offensive ting.
Men det, der gik galt i Cancún, var ikke alene, som hr. Gade sagde, at EU reagerede for langsomt.
Jo, EU reagerede for langsomt, og man ved også, at den danske regering arbejdede for, at der skulle reageres hurtigere.
Men nok så galt var det, at Brasilien og Indien talte på Afrikas vegne og ikke varetog Afrikas interesser.
Der håber jeg, at Afrika og arbejdet for Afrika vil stå stærkere næste gang.
Helle Sjelle (KF), 2005-06-09:
Jeg ved jo ikke, om jeg skal gøre mig klog på, hvad Dansk Folkeparti mener om denne her sag.
Christian H. Hansen (DF), 2005-06-09:
Det er meget vigtigt, hvis man har en idé om, at en task force skal sørge for, at nogle ulovligheder bliver bekæmpet, at man så også samtidig har afsat de nødvendige ressourcer.
Men jeg kan så forstå, at et af regeringspartierne er sådan lidt tvivlende over for, om man nu også kan få afsat det.
Det må vi udlede af det svar, der blev givet før.
Kan vi så få en garanti for, at der bliver evalueret på det her inden for 1 år?
Jens Hald Madsen (V), 2005-06-09:
Jeg ved ikke, om man skal bruge udtrykket klapjagt.
Det handler vel egentlig om, at man skal have lavet en task force, som kan sørge for, at de intentioner, der er med at holde lov og orden, også hvad angår fyrværkeri, bliver overholdt.
Derfor kan jeg naturligvis ikke give nogen som helst garantier, og det tror jeg såmænd heller ikke, Dansk Folkepartis ordfører kan, for hvem ved noget om, hvor mange ressourcer der i fremtiden skal afsættes til det som sådan.
Christian H. Hansen (DF), 2005-06-09:
I hovedrapporten på side 30 omtales den task force, som skal ud og foretage de mange kontrolbesøg.
Mener ordføreren for Venstre, hr. Jens Hald Madsen, at der også er afsat de nødvendige ressourcer, eller kan vi få en garanti for, at der bliver afsat ressourcer, således at taskforcen kan leve fuldstændig op til det, som burde være intentionen, nemlig en total klapjagt på dem, der overskrider de regler, man eventuelt måtte komme frem til?
Jens Hald Madsen (V), 2005-06-09:
Venstre er grundlæggende enig i, at sikkerheden omkring fyrværkeri skal højnes, og det er altså derfor, som ministeren har omtalt, at der er fremlagt en tipunktsplan fra regeringen med forskellige initiativer for at øge sikkerheden.
Som en del af den her tipunktsplan er der nedsat, som også ministeren nævnte det, et kulegravningsudvalg, og på den baggrund er der blevet udarbejdet en rapport, som indeholder en række anbefalinger om, hvorledes man kan nedbringe de gener, der kan være.
Desuden anbefaler man også at indføre et maksimalt lydtryksniveau.
Foruden det er der en anbefaling af, at det kraftigste forbrugerfyrværkeri fjernes fra forbrugermarkedet.
Venstre finder, at kulegravningsudvalgets rapport tager højde for de problemstillinger, som B 34 omhandler, og indeholder anbefalinger til at imødegå disse.
Hvis der er behov for tiltag på områderne, bør kulegravningsudvalgets anbefalinger følges, og disse adskiller sig fra B 34, især for så vidt angår perioden for salg og anvendelse af forbrugerfyrværkeri.
Venstre kan altså derfor ikke støtte beslutningsforslaget i den fremsatte udformning.
Martin Henriksen (DF), 2005-06-09:
Kan ministeren bekræfte det?
Så det er af sikkerhedshensyn, at vi vil brede det ud over en længere periode.
Ministeren sagde, at en kortere periode, hvori man måtte sælge fyrværkeri, ville udgøre en sikkerhedsrisiko.
Men vil ministeren ikke indrømme, at virksomhederne, som sælger fyrværkeri, naturligvis har en mulighed for at tilrettelægge det på sådan en måde, at de ikke ligger inde med store lagre af fyrværkeri?
Jo mere fyrværkeri, der er samlet, jo større er risikoen altså for, at det eksploderer, hvis man ikke behandler det ordentligt.
Christian H. Hansen (DF), 2005-06-09:
Nu er det jo sådan, at denne her debat, der har været om fyrværkeri og begrænsning af det, startede meget før den tragiske Seestulykke.
Vi har haft en drøftelse af B 58, det var det nummer, forslaget havde, før det kom til at hedde B 34, som det gør i dag.
Nu er der så kommet en rapport, men alligevel skal regeringen have betænkningstid.
Hvad er det, regeringen skal tænke over?
Vil det sige, at de ting, der ligger i rapporten, agter regeringen at gå langt væk fra?
Regeringen har også været kaldt i samråd på baggrund af rapporten, hvor det var min opfattelse, at der var to ting, der skilte forslagsstilleren og regeringen.
Kunne man dog ikke nå til enighed i en beretning om de ting?
Så må begge parter både give og tage.
Men kunne man dog ikke nå frem til enighed, således at de her regler kunne træde i kraft, så de kunne blive gældende fra det nytår, vi kommer til?
Status for den tipunktsplan, som regeringen fremlagde, er, at otte af de ti punkter er gennemført.
De to sidste punkter er i færd med at blive gennemført.
De vedrører skærpede sanktioner over for ulovlig fyrværkerivirksomhed og forbedret mærkningsordning.
Så er der også, hvad skal man sige, hele paletten af øvrige initiativer, og der har vi også tilkendegivet, at der skal vi nok spille ud i rette tid med hensyn til, hvad der skal gøres på området.
Som ministeren selv ridsede op, er regeringen meget enig i beslutningsforslaget.
Det glæder mig også set på baggrund af B 58, som Dansk Folkeparti tidligere har fremsat, at mange af de elementer, der var i Dansk Folkepartis beslutningsforslag, er indgået i den rapport, som regeringen er kommet med.
Jeg forstår så ikke, at vi skal have den her ventetid og tænkepause, når man nu er så enig i det, der står.
Det er jo nogle ganske få elementer, som man er uenig i, og det vil sige, at hvis man lavede en beretning over det beslutningsforslag, vi drøfter i dag, så ville man kunne nå frem til en enighed.
Er ministeren enig i det?
Mange af tingene flugter jo også med det, som kulegravningsudvalget påpeger.
Men regeringen mener, at der stadig væk er brug for en tænkepause til at komme med de rigtige og endelige initiativer, som også vil finde sted efter samråd med Folketingets partier.
Rune Lund (EL), 2005-06-09:
Grunden til, at jeg går herop, er egentlig, at jeg gerne vil have nogle yderligere kommentarer fra udenrigsministeren.
Men inden jeg får det, vil jeg da gerne lige sige til SF, at grunden til, at vi har fremsat vores forslag til vedtagelse, er, at vi faktisk synes, at selv om der er mange gode takter i det fælles forslag til vedtagelse, som resten af oppositionen har fremsat, er der faktisk nogle alvorlige mangler i det, bl.a. at der ikke står klart og tydeligt, at ulandene ikke skal tvinges til f.eks. at privatisere inden for vandområdet eller inden for andre tjenesteydelser.
Vi synes også, at det er noget mærkeligt noget, at man bringer industridebatten på bane, for det er ikke ulandenes dagsorden.
Vi vil slet ikke være med til at sætte den dagsorden, og det synes vi heller ikke at den danske regering skal gøre i runden i WTO, som ender med forhandlingerne i december i Hongkong.
Derudover har vi også i vores forslag til vedtagelse præciseret, at det skal være muligt for ulandene at beskytte deres landbrugsproduktion og særlig for småbønder, og at der bliver lavet effektive præferenceaftaler for de fattigste lande.
Vi har bestemt heller ikke noget imod kontant økonomisk kompensation.
Det synes vi ville være aldeles sympatisk.
Men med hensyn til udenrigsministeren kunne jeg godt tænke mig, at udenrigsministeren måske elaborerede lidt mere over, hvordan det præcis er.
Hvad angår G21-gruppen, lød det, som om man gerne ville gå ind og splitte den gruppe, hvor Brasilien og Indien jo er i spidsen.
Hvordan er det præcis, man forestiller sig det?
Er det sådan en meget vigtig forhandlingsstrategi, som man anlægger, at man går ind og prøver at splitte den mest dominerende gruppe af ulande under forhandlingerne?
Hermed sluttede forhandlingen.
Jens Hald Madsen (V), 2005-06-09:
Det er der også andre partier, der har været tidligere, men de er gået langt væk fra det.
Det, det vel drejer sig om i forbindelse med at give garantier, er: Hvad er intentionerne i det her, hvad er de initiativer og anbefalinger, som kommer fra kulegravningsudvalget?
Jeg er da helt sikker på, at som i alle andre offentlige instanser eller virksomheder evaluerer man selvfølgelig det arbejde, man udfører, også i forbindelse med kontrolopgaver.
Man skal da ikke give garantier, det er da en lidt besynderlig fremgangsmåde.
Alle mulige andre steder, hvor man bevilger penge og man stiller nogle krav, går jeg ud fra, at man som myndighed for det første finder ud af, om man har nok ressourcer, og for det andet om man udfører sin opgave korrekt.
Og det behøver man ikke nogen garantier for.