Tina Petersen (DF), 2006-02-08:
Jeg synes, mit forslag giver meget godt udtryk for det, når jeg skriver »andre unge med særlige behov« inden for den her gruppering.
Så er det jo alle dem, som normalt glider ud
Det kan f.eks. være autister.
Nu fremhæver jeg autister, fordi det er en af de grupper, der er røget ud, og hvor man virkelig har prøvet det af i Fyns Amt, og hvor det faktisk viser sig, at det er nogle af dem, man har fået de allerstørste og bedste resultater med ved at tage dem ind på den her måde.
En anden ting er, at de ordførere, der er her i salen, jo kunne have hentet alle oplysningerne fra ASV'erne i Fyns Amt, også om økonomien, for at se på: Hvad er det for nogle grupper, vi snakker om, hvad er det for nogle specielle grupper, vi snakker om?
Oplysningerne ligger der; det hele ligger der.
Jeg håber, det var svar nok.
Det har været en rigtig interessant debat, vi har haft her i dag.
Først vil jeg starte med at sige tak for al den ros, Dansk Folkeparti har fået som følge af vores forslag.
Vi har behandlet beslutningsforslag nr. B 51 om et tilbud om ungdomsuddannelse til udviklingshæmmede unge og andre unge med et særligt behov.
Som ordfører og forslagsstiller på dette forslag vil jeg gerne på vegne af Dansk Folkeparti sige, at beslutningsforslag nr. B 51 er et udtryk for, hvorledes Dansk Folkeparti ønsker, at et forslag som dette skal udarbejdes.
At Dansk Folkeparti er socialt bevidst og vi er et midterparti, skal der ikke herske nogen tvivl om.
At vi stiller store krav til os selv, til det arbejde, som vi laver, synes jeg B 51 giver et ganske godt indtryk af.
Den 15. december 2005 sendte jeg på vegne af Dansk Folkeparti forslaget ud til høring hos de berørte parter og organisationer, og der er kommet høringssvar fra disse parter: De Samvirkende Invalideorganisationer, Dansk idræts Videnscenter, jobkonsulenter, Landsforeningen Autisme, Egmonthøjskolen, Landsforeningen LEV, Amtsrådsforeningen, amter m.v. og kommuner, ASV-skolerne, institutioner – private så vel som officielle – ja selv privatpersoner og pårørende har skrevet.
Høringssvarene er helt entydige: Dansk Folkeparti har fremsat et forslag, som har været længe ventet.
Det vil være til stor nytte og gavn for handicappede og dermed os alle.
Jeg vil hermed gerne takke alle, som enten har bidraget til eller hjulpet med i tilblivelsen af dette forslag, og ikke mindst vil jeg takke for alle de positive svar, jeg har modtaget fra de ovennævnte organisationer.
Dansk Folkeparti har med sit beslutningsforslag om en ungdomsuddannelse taget udgangspunkt i at ville sikre, at der skal være plads til alle uanset handicap, og at undervisningen skal kunne tilrettelægges individuelt efter den enkeltes færdigheder.
Det er vigtigt at fokusere på, at mål og indhold i ungdomsuddannelserne svarer til hinanden, sådan at vi opnår relevante kompetencer til brug i den enkeltes ungdoms- og voksentilværelse.
Målet må og skal være at give den enkelte mulighed for at mestre en livssituation efter endt undervisning.
Dansk Folkeparti vil påpege over for regeringen, at regeringen i sit regeringsgrundlag i år 2005 selv har sat det mål, at en stadig større del af ungdommen skal gennemføre en ungdomsuddannelse.
I disse år er procenten 78 for dem, der gennemfører ungdomsuddannelsen, og her har regeringen som mål i 2010 sat en procent på 85 og i 2015 en procent på 95.
Når nu ønsket er, at unge skal gennemføre, og at målene er sat så højt, bør så ikke alle unge uanset handicap eller ej have dette tilbud?
Dansk Folkeparti er af den helt klare holdning, at med en gennemførelsesprocent på 95 som mål burde det være en ret, at også dette gælder for unge med handicap.
Dansk Folkeparti mener endvidere, at dette beslutningsforslag, som vi nu behandler, vil være med til at sikre unge 18-19-årige handicappede, at de også omfattes af den erhvervsuddannelsesgaranti, som regeringen vil give til alle andre unge.
Det er vigtigt at fremhæve Fyns Amt, som i dag tilbyder ungdomsuddannelsen, og som ikke mindst er de førende, og de er altså nået længst på området.
Mange fynske unge udviklingshæmmede og andre har fået muligheden for at gennemføre en ungdomsuddannelse, og her er det vigtigt for mig at præcisere, at en del af disse aktiviteter på ASV-skolen har kunnet gennemføres som en indtægtsdækket aktivitet og har altså været udgiftsneutral.
Endvidere har de unge på Fyn opnået kompetencer, der har gjort det muligt for dem efter endt uddannelse at opnå ansættelse i skånejob, eller de har på anden måde kunnet blive indsluset i et almindeligt arbejdsliv på en ordentlig og værdig måde.
De stærkeste unge vil på dette grundlag kunne komme ud i et almindeligt job, og andre vil kunne komme i beskæftigelse på beskyttede arbejdspladser.
Det, der kendetegner bl.a. de unge på Fyn, som har gennemgået denne ungdomsuddannelse, er, at de føler sig meget mere værdsat, mindre byrdefulde, og samtidig opbygger de værdifulde venskaber og får et mere normalt socialt liv end handicappede, som ikke har fået dette tilbud om en ungdomsuddannelse.
Hele formålet med et lovfæstet undervisningstilbud er at give den enkelte mulighed for at tilegne sig disse kompetencer.
Et andet aspekt ved de nuværende erfaringer er den store specialviden om undervisning af denne gruppe, som gennem årene er blevet oparbejdet.
Fire amter har etableret et uddannelsesforløb, der i nogen grad kan sammenlignes.
Forløbene i disse amter er forskellige i omfang og indhold, og de mangler i høj grad den klarhed og sammenhæng, som er kendetegnende for Fyns Amt, men lad mig slå fast, at alle erfaringer fra alle dele af landet som en naturlig del bør bruges positivt, når nu den fremtidige uddannelse på området skal planlægges.
Problemet i dag er, at udviklingshæmmede og andre unge med et særligt behov ikke har et egentligt retskrav på en 3-årig ungdomsuddannelse.
Lovgivningen, som den ser ud i dag, beskytter ikke den unge mod diskriminering i uddannelsesforløbet.
Denne sikring mod diskriminering kan kun ske, hvis man sikrer dem et retskrav.
I de andre nordiske lande eksisterer denne diskriminering af unge handicappede ikke, da unge med handicap i de andre nordiske lande er omfattet af et retskrav om, at alle unge har lige ret til en ungdomsuddannelse.
Altså at alle, uanset eventuelt handicap, har samme ret.
I forslaget har jeg nøje beskrevet den ret og det udgangspunkt, man har taget i Sverige.
I Sverige er det sådan, at uddannelse er en ret for alle, og at samfundet, repræsenteret ved myndighederne, har en pligt til at stille uddannelsen til rådighed.
De svenske erfaringer er meget positive, og som det står i forslaget, vil Dansk Folkeparti meget gerne tage initiativ til, at der indhentes yderligere materiale fra Sverige og de andre nordiske lande.
De ønsker, vi har på det her vigtige forvaltningsområde ...
nu har jeg næsten ikke mere tid, kan jeg se.
Men jeg vil her til sidst sige, at det her har været et stort problem uafbrudt siden 1980, hvor Åndssvageforsorgen lagde det ud til amterne.
Amterne har valgt forskellige måder at forholde sig på med hensyn til det her problem.
Det kan vi alle sammen her i dag være med til at ændre.
Skiftende regeringer har ikke taget skridt til det; de har ikke taget skridt til, at sikre en lovgivning, der giver den her gruppe et lovfæstet krav på en ungdomsuddannelse.
Derfor håber Dansk Folkeparti jo på, at alle vil arbejde for det og velvilligt deltage i den videre behandling af forslaget i udvalget.