runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jørn Jespersen (SF), 2000-05-02:
Jeg takker for de mange gode spørgsmål og skal prøve at nå at svare på dem alle sammen.
Hr. Christian Mejdahl spørger: Hvad er egentlig problemet, hvis harmonikravene er overholdt?
Ja, det kan man jo tage ud i landet og konstatere.
Det er et fuldstændig monotont, ensartet landskab uden de værdier, vi har været vant til, der var i det åbne.
Det er en ammoniakfordampning, som daler ned som substral over hele landskabet og ødelægger masser af naturlige kulturmiljøer rundt omkring.
Det er problemet.
Tålmodighed.
Det var ikke så meget tålmodighed med landbruget.
Lad os fremlægge konkrete modeller og se, om vi kunne mødes.
Det kunne da være fint med en alliance om at få afskaffet støtteordningerne hurtigst muligt, og en offensiv dansk linje vil jeg meget gerne være med til.
Hvorvidt jeg får samme svada, som hr. Christian Mejdahl fik ved en tidligere lejlighed, skal jeg ikke blande mig i.
Det er jo ministerens ansvar, hvem der får hvilke svadaer.
, for man er jo fuldstændig ude af stand til at opspore dem. Det kan man ikke sige noget om.
Det, som er afgørende i den sammenhæng, tror jeg er en helt anden side af sagen.
Det er ikke den sundhedsmæssige vurdering.
Det er et spørgsmål om at genskabe forbrugertilliden.
Jeg er temmelig overbevist om, at der er en massiv holdning hos størsteparten af forbrugerne i Danmark og
efterhånden også i resten af Europa, som går på, at indhold af sprøjtemidler er uacceptabelt i fødevarer.
Man vil ikke have det, og man har den opfattelse, at det kan undgås,
og derfor skal det undgås.
Det var jo også derfor, at vi ved tidligere lejligheder roste dansk frugt- og grøntproduktion, fordi det er lykkedes at nedbringe niveauet af pesticidrester i vores fødevarer ganske meget i forhold til, hvad det er i udlandet.
Og dermed er det så også et svar på, hvordan det så vil gå med fødevareerhvervet.
Ja, hvis vi bliver i stand til at konkurrere på større renhed, større kvalitet, så vil det gå godt.
Hvis vi ikke er det, så er det en risikabel vej; det anerkender jeg.
Jeg skal bare sige, at den nuværende vej, som et flertal af partierne bekender sig til, er jo også ganske risikabel for fødevareerhvervet.
Prøv at se, hvad kogalskab betyder.
Tænk, hvad det kunne betyde for dansk svineproduktion, hvis der lige pludselig kom en epidemi inden for området.
Så jeg tror ikke, at der er nogen af os, der skal bryste os af, at vi har nogle sikre veje, der er uden risici
, når det drejer sig om udviklingen.
Erling Christensen (S), 2000-05-02:
Jeg kunne nu også godt ønske mig at høre i forlængelse af det, hr. Jørn Jespersen fortæller om at sætte sig imellem to stole, om SF overhovedet har fundet en stol at sætte sig på i det her.
Jeg anerkender, at det er fint at have visioner og være idealist, men det er jo altså i virkelighedens verden også en fordel at vide, hvor bundgarnspælene står i det her, og derfor kunne jeg i dag godt tænke mig at spørge med det dobbeltbegreb, som hr. Jørn Jespersen kom frem med: Hvad vil det betyde for fødevareerhvervets fremtid, f.eks. med eksportindtægterne, med antallet af arbejdspladser?
Når hr. Jørn Jespersen siger, at der er for mange svin, eller at der måske er på kanten til at være det, hvordan vil hr. Jørn Jespersen så gøre det indgreb, ud over det, vi allerede har gjort f.eks. omkring harmonikravene, som skal opfyldes?
Ole M. Nielsen (KRF), 2000-05-02:
Angående det, jeg sagde om viden: Jeg sagde, at hr. Jørn Jespersen anerkender ikke anden viden.
Altså, man skal have dokumentation for de postulater, man kommer med.
Det fik jeg besked på i fredags.
Hvis hr. Jørn Jespersen mener, at der er en masse mennesker i Danmark, der dør eller pådrager sig sygdomme af noget, de får igennem fødevarer, så må hr. Jørn Jespersen jo have tal på, hvor mange der er døde eller har pådraget sig livstruende eller langvarige, kroniske sygdomme af noget, de har fået ved sådan almindelig forsvarlig indtagelse af ganske almindelige primære fødevarer, som ikke har været igennem fødevareindustrien eller er blevet forgiftet på anden måde.
Det må der jo være nogle tal på.
Christian Mejdahl (V), 2000-05-02:
Hr. Jørn Jespersen fortalte herfra, at SF vil ikke være med til en bevidstløs fortsættelse af den udvikling, vi har set igennem mange år, når det drejer sig om dansk landbrug.
Jeg vil godt spørge hr. Jørn Jespersen: Hvis i øvrigt harmonikravene er opfyldt - og det er de jo med de regler, vi har gennemført - hvad er så problemet med, at bedrifterne bliver en smule større? Så sagde hr. Jørn Jespersen, at SF's tålmodighed med landbruget er mindre end Venstres.
Det tror jeg såmænd gerne.
Og så sagde han videre, at SF vil af med støtten så hurtigt
som muligt.
Det, jeg sagde i min ordførertale, og det, som er Venstres holdning, er, at det skal ske gradvis.
Jeg ved ikke, hvor stor forskellen vil være.
Den kunne vi måske få analyseret, hvis det er sådan, at vi får SF's model for en afvikling af støtten konkretiseret.
Det kunne egentlig være spændende nok.
Og så endelig til sidst: Hr. Jørn Jespersen ville stoppe for salmonellabefængte æg.
fra debatten den 28. marts, og så er jeg spændt på, om hr. Jørn Jespersen får den samme svada fra fødevareministeren, som jeg fik, fordi vi havde tilsluttet os en pind i den vedtagelse, som nu slet ikke kom til afstemning, som gik på at sikre, at importerede fødevarer lever op til samme krav, som gælder for danskproducerede fødevarer.
Hvor er forskellen henne mellem at degradere et stof og salmonellabefængte æg? Det vil jeg godt høre ministerens kommentarer til.
Ministeren kan næsten ikke undslå sig for at kommentere hr. Jørn Jespersens udsagn her.
Jørn Jespersen (SF), 2000-05-02:
Jeg er ikke helt sikker på, at jeg forstod hr. Fransgaards spørgsmål præcist, men jeg skal prøve alligevel at svare så godt, som jeg kan.
Sådan som jeg forstod det, spurgte hr. Fransgaard, om vi støttede det store, altså en udvikling i retning af større brug eller en udvikling i modsat retning, hvor der blev flere mindre brug.
Til det er svaret en lille smule nuanceret
, fordi store brug ikke nødvendigvis er mere miljøbelastende under alle vilkår og under alle omstændigheder end de små. Men den udvikling, vi ser i øjeblikket, hvor strukturudviklingen bevæger sig generelt i retning af, at næsten alle brug bliver store og primært drevet af udviklingen inden for svineproduktionen, er efter vores opfattelse ikke bæredygtig.
Og derfor ser vi på det generelle plan meget gerne en udvikling, hvor der kommer færre, lidt mindre, mellemstore brug, med en mere specialiseret kvalitetsproduktion og en bedre sammenhæng mellem de forskellige afgrøder og det dyrehold, man har.
Restriktioner, skemaer:
Vi er helt enige i, at landbruget er forfærdelig plaget af en mængde detaljerede regler, en mængde utrolig detaljerede regnskabsforpligtelser, mange skemaer, der skal udfyldes, et bureaukrati af rang. Vores opfattelse er, at det i virkeligheden er, fordi man ikke har villet bruge bedre styringsmetoder i form af grønne regnskaber, i form af afgifter, som på et markedsbaseret grundlag sørger for, at hver enkelt producent selv kan indregne fornuften i at tage miljøhensyn.
Derfor har man langt hen ad vejen drevet af de borgerlige partier i virkeligheden erstattet en fornuftig, generel regulering via markedsbaseret styringsmidler med et bureaukrati af rang, som også, ud over at det generer landmændene, viser, at det ikke er særlig effektivt til at løse de problemer, som det egentlig skulle løse.
Så vi vil meget gerne medvirke til at lave en grønnere produktion og en markedsbaseret styring og afskaffe noget af bureaukratiet.
Hr. Ole M. Nielsen har nogle betragtninger om, at jeg kun kender virkeligheden via Internettet eller ting, jeg læser.
Jeg ved ikke, hvad han bilder sig ind, men det kan vi jo diskutere ved en anden lejlighed.
Spørgsmålet omkring forkert ernæring: Jeg tror, at hvis man ser globalt på det, så er det største ernæringsproblem underernæring.
Det er der ingen tvivl om.
800 mio. mennesker sulter på verdensplan.
Det er et massivt ernæringsproblem for dem.
Hvad angår den rige del af verden, er jeg helt enig i, at kostproblemer generelt er et større problem end sådan noget som forgiftning fra pesticidrester osv.
Det synes jeg imidlertid bare ikke berettiger, at man ikke gør noget ved begge dele.
Derfor nævnte jeg også begge dele i min tale og sagde, at det var helt afgørende, at vores støtteordninger blev analyseret for deres effekt på folkesundheden, ligesom vi samtidig skal gøre noget ved pesticidrester.
Endelig til hr. Henning Grove om hvor hurtigt: Jamen jeg vil sige hurtigst muligt.
For min skyld gerne i morgen, i løbet af et par år ville være det allerbedste, og det er fuldstændig rigtigt, at det ville have markante påvirkninger.
Det kunne også være, at landbrugsjorden kom ned i et mere realistisk prisleje.
Henning Grove (KF), 2000-05-02:
Jeg tror egentlig, alle partier her i salen er enige om, at vi meget gerne vil have støtten til landbruget ned og væk.
I »Agenda 2000« var vi alle sammen klar her i Danmark til at komme så langt som muligt.
Nu forstår jeg på hr. Jørn Jespersen, at det skal gøres
hurtigst muligt.
Er det i morgen?
Er det om et halvt år?
Er det om et år?
Hvad er hurtigst muligt?
Vi kan jo selvfølgelig gøre ligesom i New Zealand, hvor man afskaffede støtten, og hvor over halvdelen af landbruget gik fallit, for det er jo det, man også skal tage hensyn til. Hvis den var væk fra i dag til i morgen, så havde vi jo ikke mange landbrug tilbage, i hvert fald ikke af dem, der er der i øjeblikket.
Så ville det koste dyrt.
Derfor spørger jeg: Hvad er hurtigst muligt?
Ole M. Nielsen (KRF), 2000-05-02:
Da jeg fra andre debatter med hr. Jørn Jespersen ved, at man ikke sådan kan slynge om sig med påstande uden at have dokumentation - hr. Jespersen kender nemlig kun den virksomhed, som han læser sig til eller får ind fra Internettet, eller hvor det nu kommer fra - så må hr. Jørn Jespersen jo også vide, hvor mange mennesker der bliver syge af noget, de pådrager sig fra den primære landbrugsproduktion, og hvordan det tal ligger i forhold til de mennesker, som bliver syge af fejlernæring f.eks. på grund af forkert ernæring, på grund af forkert sammensætning af ernæringen fra de forskellige ernæringsstoffer osv. Det synes jeg kunne være interessant at vide lidt om.
Thorkild B. Fransgaard (FRI), 2000-05-02:
Hr. Jørn Jespersen efterlyser i rapporten, hvilken vej regeringen ønsker at gå: om vi skal arbejde videre mod større og specialiserede brug eller vi skal have dem, vi har nu, eller eventuelt mindre og mere bæredygtige brug.
Det er et godt spørgsmål, som jeg er enig med hr. Jørn Jespersen i at det var rart at få belyst.
Den eneste måde, det kan gøres på, er ved, at vi får afskaffet nogle af alle de restriktioner, der er nu, og alle de skemaer, der skal udfyldes.
Det har nemlig været det, der har været medvirkende til, at vi har fået det ene store og mere specialiserede brug efter det andet, og det arbejde, landmanden har med at udfylde alle de skemaer, der kommer ind hver måned, er lige stort, om man har et stort eller lille brug.
Lene Espersen (KF), 2000-05-02:
Det var fru Vibeke Peschardts bemærkninger om fiskeriet, der fik mig på talerstolen.
Det kunne godt virke lidt, som om Det Radikale Venstre har den opfattelse, at småt altid er godt, når det gælder fiskerierhvervet, og jeg vil ikke sætte spørgsmålstegn ved, at fru Vibeke Peschardt måske her prøver at være lidt provokerende, men i hvert fald gøre opmærksom på, at nu er det jo altså ikke sådan, at den kvalitet, Det Radikale Venstre også mener skal være kendetegnende for fiskerierhvervet, altid er mulig at opretholde, f.eks. hvis man har meget små både.
Det er jo et faktum, at Danmark helst vil levere konsumfisk, altså fisk til forbrugerne, og en stor del af dem, f.eks. makrel, sild og andre arter, befinder sig ikke i fjordene i Danmark, men befinder sig temmelig langt væk.
Hvis man skal kunne levere dem i frisk tilstand til forbrugerne, kræver det altså både af en vis størrelse og en vis lastekapacitet og med en vis motorkraft, og derfor vil jeg gerne bede fru Vibeke Peschardt bekræfte, at der er plads til mange forskellige typer både i den danske fiskerflåde, og at der, når det gælder konsumfiskeriet, også er behov for både af en meget stor størrelse.
Først om regelforenklinger og administration: Hvis man går ind og ser på en tabel over næsten en hvilken som helst gren af f.eks. landbrugserhvervet og på de producentomkostninger, der er, så har der måske været én linje, der handler om de omkostninger, som er en følge af EU-lovgivningen.
Så er der en anden linje - og den er tit af tredobbelt karat - der handler om, hvad vi så yderligere fra dansk side har pålagt af forskellige udgifter til kontrol, veterinært og alt muligt andet, som er standard.
Der skal være noget brugerbetaling, men vi skal holde os for øje, at balancen ikke begynder at tippe for meget i den forkerte retning.
Der er nogle omkostninger, som også erhvervet skal være med til at løfte, ingen tvivl om det, og meget af det er noget, som deres udenlandske konkurrenter også skal betale for.
Men derudover kommer der ofte en yderligere stribe af regninger, som vi fra dansk side egenhændigt har pålagt erhvervet, og det synes vi ikke er en særlig god idé.
Det andet spørgsmål om fiskeriet har jeg desværre ikke tid til at svare på.
Så må hr. Erling Christensen komme igen.
Vibeke Peschardt (RV), 2000-05-02:
Jeg vil tage det sidste først, og det er selvfølgelig, fordi det er det nemmeste.
Fru Lene Espersen har jo fuldstændig ret i, at der skal være plads til store fiskerbåde i flåden, og de er jo også langt i overtal.
Det kan man se af det, der står i tabellerne bagest i redegørelsen.
Men det, jeg mente med mit
ganske rigtigt opfattede lidt polemiske indlæg,
var, at store bomtrawlere f.eks. giver voldsomt meget discard og ødelægger alt, hvad der findes af miljø på havbunden.
Nu ved jeg godt, at EU tillader dem, men jeg er i virkeligheden modstander af dem.
Jeg synes, det er nogle frygtelige fangstredskaber, og det var egentlig den type ting, jeg gerne ville kaste lys over, på samme måde som jeg gerne ville komme med en lille bemærkning om fjordfiskeriet.
Hvis man kender noget til Limfjorden i gamle dage, var der masser af fisk deroppe, men det er der ikke længere, og det er der mange grunde til, men det hænger bl.a. sammen med miljø og muligvis med overfiskning.
Så det var det, jeg mente med det.
Og med hensyn til vedtagelsen, som både SF og Enhedslisten efterlyste vores mening om, vil jeg bare sige, at regeringen ikke stemmer for den.
Christian Mejdahl (V), 2000-05-02:
Det er jo svært at være uenig med fru Vibeke Peschardt i, at landbruget har ændret sig markant de sidste 50 år.
Det er jo en kendsgerning. Men hvis jeg hørte rigtigt, så sagde fru Vibeke Peschardt, at forbruget af gødning og pesticider var vokset og vokset.
Nu kan jeg have hørt forkert, men hvis jeg hørte rigtigt, vil jeg godt spørge: Kan fru Vibeke Peschardt ikke bekræfte, at pesticidforbruget er halveret i forhold til dengang, da det var på sit højeste, og at gødningsniveauet, altså handelsgødningsforbruget, er på niveau med det, det var i 1970'erne?
Så vil jeg godt her få pointeret, at Venstre jo ikke har talt imod L 177, som fru Vibeke Peschardt nævnte.
Jeg ville have pyntet lidt på det, men vi har jo ikke talt imod det.
Endelig nævnte fru Vibeke Peschardt i en bisætning, at brødhvede kunne gødes ekstra, og i går på bagsiden af Nordjyske Stiftstidende havde fødevareministeren et synspunkt om samme emne.
, så altså landbrugets totaltildeling af handelsgødning eller gødning i det hele taget ikke bliver forøget ved det brødhvedetillæg, som gives.
Annie Lunde Hansen (CD), 2000-05-02:
Jeg vil lige rette en lille misforståelse.
Jeg sagde ikke, at der fandtes noget papir.
Jeg sagde, det var ved Fødevareudvalgets rejse til Polen, at det blev forelagt af den polske regeringsrepræsentant, som vi talte med dernede.
Så jeg vil bede om, at hr. Keld Albrechtsen nu ikke sætter hele ministeriet i gang og fortæller, at han ikke har fået et stykke papir, som vi andre har, for der er altså ikke noget stykke papir.
Det er kun, hvad vi har observeret på den tur, vi havde derned til.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-05-02:
Jeg har forstået det sådan, at disse krav, som EU stiller til Polen, bl.a. er, at man frit skal kunne handle jord; men jeg har ikke haft lejlighed til at se Kommissionens forhandlingsudspil til Polen.
Jeg ved ikke engang, om det er offentligt tilgængeligt, men det vil jeg da bede om at vi får orientering om, for det er utrolig vigtigt.
Jeg har bare fået at vide af mennesker, som interesserede sig for forholdene i Polen, at der er en stigende og berettiget frustration i den polske regering og i den polske befolkning over den måde, de bliver behandlet på i disse forhandlinger, hvor de alene bliver mødt med krav og ikke får tilsagn om at kunne være med i de ordninger, som andre lande, der er med i forvejen, nyder godt af.
Polen skal alene yde, men må ikke nyde på lige fod med de gamle medlemmer.
Det er, hvad jeg har forstået.
Jeg skal sige til hr. Erling Christensen: Hvis der er tilgået mig et papir, som jeg ikke har reageret på, så skal jeg selvfølgelig beklage det.
Det kan være, der er det; det blev oplyst, at der var noget, der var gået kage i.
Jeg skal da beklage, at det ikke er nået frem til min hånd, men det ved jeg altså ikke.
Det kan jeg ikke svare hr. Erling
Christensen
til bunds på.
Så skal jeg blot sige med hensyn til forslaget til vedtagelse: Hr. Jørn Jespersen har jo allerede været inde på de formuleringer, der er om f.eks. pesticider, som jo ikke er gode nok, men tværtimod lægger op til, at der ikke gøres en indsats for at få fjernet pesticiderne fra dansk fødevareproduktion.
Annie Lunde Hansen (CD), 2000-05-02:
Nu sidder jeg gudskelov ikke og skal forhandle Polens indtræden i EU, men jeg vil da ikke undlade at sige, at efter Fødevareudvalgets besøg i Polen gjorde de polske medlemmer os - regeringen - opmærksom på, at de udmærket var klar over, at mange af de landbrugere, som fandtes i Polen i dag, ikke kan dyrke det landbrug og leve af det med den størrelse det har, men der blev ikke solgt noget polsk landbrugsjord, uden at den industri, der investerede i det, opsugede de landbofamilier, der blev arbejdsløse, sådan at de kunne arbejde i den industri og ikke skulle ind til de store byer, hvor der intet arbejde var til dem.
Jeg vil sådan set
bare lige gøre opmærksom på, at jorden i Polen ikke bare bliver solgt sådan efter forgodtbefindende.
De sætter skam nogle betingelser for at ville sælge landbrugsjorden til udenlandsk industri og andre ting.
Christian H. Hansen (DF), 2000-05-02:
Det var lige til hr. Keld Albrechtsen.
Når hr. Keld Albrechtsen nu angreb det forslag til vedtagelse lidt, der lå fra de borgerlige partiers side, så vil jeg gerne have, at hr. Keld Albrechtsen helt nøjagtigt forklarer det, for jeg kunne forstå, at grunden til, at Enhedslisten ikke kunne støtte det, var, at der i det skulle ligge noget, som gjorde, at vi ikke ville gavne sundheden, og at fødevarerne skulle blive mere forringet, hvis det nu blev vedtaget.
Hvori ligger det konkret i det forslag til vedtagelse?
Jeg kender godt svaret, for det ligger der ikke i det, men det kan være, hr. Keld Albrechtsen vil komme med en bedre redegørelse for det.
Erling Christensen (S), 2000-05-02:
Det er somme tider, man skal passe på, at glorien ikke falder ned om halsen på én, men bliver over hovedet på én.
Jeg vil gerne spørge hr. Keld Albrechtsen: Hvad kunne hr. Keld Albrechtsen have tænkt sig at melde til det forslag til vedtagelse, jeg omdelte sidste torsdag efter Fødevareudvalget?
Jeg bad om at få en melding fra partierne senest i går middag kl. 12. Jeg hørte ikke fra Enhedslisten.
Jeg ved ikke, hvor planlægningen ligger i Enhedslisten, men for at der ikke skal blive en myte ud af det her, så er der taget initiativer, men når initiativerne ikke bliver modtaget, når der ikke bliver repliceret på dem, så står vi i den situation, som hr. Keld Albrechtsen så har bragt os i her, og det synes jeg skal klart for en dag her, når hr. Keld Albrechtsen står og hoverer over, at det ikke er planlagt.
Så kunne hr. Keld Albrechtsen have medvirket til, at planlægningen kunne have været i orden.
Vibeke Peschardt (RV), 2000-05-02:
Jamen jeg må sige det samme til hr. Jørn Jespersen, som jeg sagde til hr. Keld Albrechtsen før.
Nu er det jo ikke sådan, at jeg som ordfører har været involveret i de forhandlinger, som miljøministeren har haft med SF eller med andre omkring det her.
Jeg er kun blevet meddelt, hvad resultaterne var, og derfor må jeg selvfølgelig forholde mig til det.
Og det, jeg kan ser, er, at der i hvert fald ikke i Miljøudvalget er flertal for øjeblikket for at stemme for det dér forslag, lovforslag nr. 157 B, som ligger i udvalget.
Jeg mener, at der skal være nogle, hvad skal jeg kalde det, det er så grimt at sige sanktioner, men altså et eller andet, så folk ved, at der sker noget, hvis de ikke opfylder kravene.
Til gengæld vil jeg sige: Jeg ser også meget gerne, og det er jo det, miljøministerens forhandlinger og også fødevareministerens, hvis han eller hun har deltaget i det her, går ud på: Vi vil jo helst lave det her i mindelighed, og selv om der har været støj på linjerne mange gange, så får man altså mest ud af landbruget, hvis man forhandler sig til rette med dem.
Det synspunkt har jeg forståelse for.
Det kan ikke nytte, at man laver de dér skrivebordsløsninger og trækker dem ned over hovedet på folk, for de reagerer lige modsat; vi har købt det argument og må så bare håbe, at det, vi kan nå frem til her, hjælper.
Jørn Jespersen (SF), 2000-05-02:
Jamen jeg har en lidt mere aktuel sag, nemlig Pesticidhandlingsplan II, som ordføreren for Det Radikale Venstre kom ind på her til sidst og sagde, at der var nogle ting i det forslag, regeringen havde fremsat, som SF og Enhedslisten ikke ville stemme for.
Jeg skal ikke redegøre for Enhedslistens forhandlingsposition, blot sige: SF har ikke sagt nej til noget som helst i forbindelse med pesticidhandlingsplanen.
Vi har bare sagt, at vi syntes, regeringens udspil var alt for uambitiøst, at det ikke levede op til den enighed, der i virkelighed var i Bicheludvalget også med landbrugets organisationer, at målsætningerne om, hvor langt man kunne komme ned, ikke svarede til det, som man nævnte i Bicheludvalget.
Regeringen har spillet ud med, at man vil have en målsætning, der hedder en behandlingshyppighed på 2,0 i år 2002.
Så har vi sagt: O.k., som et delmål, men vi vil have, at det, Bicheludvalget i enighed siger man kan nå, nemlig en behandlingshyppighed nede omkring 1,4-1,7, skal skrives ind med et årstal, f.eks. år 2005.
Det har regeringen mig bekendt ikke villet. Vi er helt åbne over for at genoptage de forhandlinger, hvis vi kan få en mere ambitiøs målsætning, og den er såmænd ikke engang så ambitiøs igen; den svarer bare til, hvad Bicheludvalget lægger op til. Skal jeg forstå det på den måde, at det er Det Radikale Venstre også enig i?
Christian Mejdahl (V), 2000-05-02:
På grund af, at den røde lampe lyste før, nåede jeg ikke den faktuelle bemærkning til fru Vibeke Peschardt, at den virkelige store reduktion af fiskebestanden i Limfjorden skete i 1826, da havet brød igennem ved Agger Tange.