Kristen Touborg (SF), 2000-10-31:
Først vil jeg gerne takke ministeren for den omfattende redegørelse for det nordiske samarbejde, herunder det danske formandskabs arbejde.
Selv om vi på sessionen i Reykjavík skal diskutere vismandspanelets rapport om fremtiden for det nordiske samarbejde, så skal jeg da ikke undlade at komme ind på nogle af rapportens konklusioner og forslag.
Helt generelt vil jeg sige, at de fleste af de forslag, som fremføres i vismandsrapporten, er meget interessante, og nogle af dem er helt nødvendige at gennemføre.
Der er ingen tvivl om, at der fortsat er behov for det nordiske samarbejde, men det er efter SF's opfattelse nødvendigt at arbejde for en større forankring i de nationale parlamenter og i de politiske partier i Norden.
Hvis denne forankring ikke findes, ja, så vil interessen for det nordiske samarbejde blandt politikere, medier og befolkningen fortsat være af minimalt omfang.
I SF mener vi, at nærområderne også fremover skal have høj prioritet i det nordiske samarbejde.
Østersøsamarbejdet, Barentssamarbejdet og det arktiske samarbejde bliver fremover endnu vigtigere og mere interessant politisk.
Her kunne vi godt tænke os, at det traditionelle nordiske samarbejde blev udvidet og blev gjort mere fleksibelt.
Vi er positive over for vismandsrapportens forslag om et samarbejde i cirkler, så det dermed bliver muligt, at forskellige nærområder, både i øst og vest, syd og nord, kan deltage, når der er behov for det.
Derimod mener vi ikke, at det ville være klogt at optage nye medlemmer i Nordisk Råd, som det har været foreslået - jeg tror, det er af den konservative gruppe.
Et mere fleksibelt samarbejdsmønster vil derimod føre til et bedre resultat for alle parter.
SF deler vismandspanelets konklusion om, at det nordiske samarbejdes fremtid i vidt omfang ligger internationalt, og at indsatsen skal koncentreres på områder som f.eks. miljø-
og sikkerhedspolitik
Sikkerhedspolitisk står Europa over for en række udfordringer i de kommende år, og SF finder det vigtigt, at de nordiske lande aktivt bidrager til et mere fredeligt Europa.
Nej, tværtimod skal de sikkerhedspolitiske problemer i Europa i høj grad løses ved hjælp af en langsigtet europæisk civil sikkerhedspolitik.
De nordiske lande har selv gode erfaringer med et velfungerende demokrati som grundlag for fred og velfærd og må derfor stå sammen i internationale sammenhænge og arbejde for, at de civile midler tages i anvendelse i krigs- og konfliktsituationer.
I SF er vi også optaget af andre temaer i det nordiske samarbejde.
Vi er tilfredse med, at der i den senere tid er blevet lagt endnu mere vægt på temaet handel med kvinder i Norden, og vi ser frem til, at handlingsplanen for bekæmpelse af handel med kvinder fra Baltikum til Norden vil blive fulgt op med konkrete initiativer.
Og i forhold til energisamarbejdet om Østersøen er vi glade for, at det er lykkedes det danske formandskab at sætte handling bag de politiske erklæringer om støtte til energisamarbejdet.
Vi håber, at det vil blive fulgt op af endnu flere konkrete initiativer.
SF deler den store bekymring over det stigende fremmedhad, som opleves i Norden og i resten af Europa.
Bekæmpelse af fremmedfjendtlighed må efter vores opfattelse have høj prioritet i det nordiske samarbejde.
Derfor håber vi, at de initiativer, der er sat i værk i nordisk regi, kan bidrage til større tolerance og mindre fremmedhad. I forhold til EU-samarbejdet bør de nordiske lande i højere grad have en tættere koordinering og diskussioner af de initiativer, der kommer fra EU.
På mange områder har de nordiske lande sammenfaldende interesser, hvor det vil være hensigtsmæssigt at alliere sig med hinanden.
Det gælder f.eks. på områder som miljø-, energi- og forbrugerpolitik. Erfaringerne viser jo, at det er nemmere at påvirke beslutningsprocessen i EU, hvis vi står sammen med de øvrige lande i Norden.
Norden bør tidligere diskutere nye initiativer, som kommer fra EU-maskineriet.
Ligeledes bør de nordiske lande i det mindste være bevidste om, hvordan de hver især har tænkt sig at implementere EF-direktiver i lovgivningen, så man i hvert fald ikke ved en misforståelse kommer til at vælge helt forskellige løsninger.
Samtidig finder vi, at det er vigtigt, at de forskelligheder, som i dag findes i Norden, fortsat skal bestå.
Den nordiske identitet kommer ikke af regler og lovgivning, men findes på et helt andet plan.
Det har aldrig været det nordiske samarbejdes udgangspunkt, som i stedet er helt afhængigt af folkelig støtte.
Og selv om det nordiske samarbejde i dag ikke fungerer, som det skal, findes den folkelige forankring stadig, og de almindelige nordboeres samarbejde på alle niveauer fungerer stadig væk udmærket.