Henrik Dam Kristensen (S), 2003-10-10:
Jeg tror, der var mange, der var skeptiske, da EU-konventet blev nedsat.
Kunne en sådan forsamling overhovedet blive enig om ændringer, der efterfølgende kunne skabes flertal for?
Jeg var også selv fra starten skeptisk, men må konstatere, at efterhånden som konventets arbejde skred frem, ja, så blev det mere og mere klart, at der var vilje blandt konventets medlemmer til at nå et resultat. Efter godt 1½ års arbejde har vi nu resultatet.
Et resultat, som er skabt i åbenhed, hvor alle forhandlingsdokumenter er lagt meget hurtigt på internettet, og hvor møderne i konventet har været åbne.
Der har altså været en reel mulighed for dem, der ønskede det, til også at følge konventets arbejde.
Det har ikke været som foregående gange, hvor vi har ændret det europæiske samarbejde, hvor man vel kan påstå, at det i hvert fald i situationer har været i et lidt lukket kredsløb.
Konventet var en åben måde at diskutere ændringer på, og jeg tror i øvrigt, at konventmetoden er kommet for at blive.
Hvorfor var det i det hele taget nødvendigt at nedsætte et konvent?
Ja, der var to afgørende grunde til det.
For det første bygger mange af de måder, vi arbejder på og samarbejder på i Europa, på måder tilbage fra dengang i 1950'erne, da det hele blev skabt.
Det har ændret sig dramatisk i antallet af emner, vi diskuterer, i antallet af lande.
Det andet er selvfølgelig den store udvidelse.
Så jeg tror, alle er klar over, at der var behov for, at vi kiggede det efter i sømmene, den måde, vi samarbejder på i Det Europæiske Fællesskab.
Jeg mener, at forfatningstraktaten er et godt grundlag for den regeringskonference, som startede i Rom i sidste weekend.
Lad mig nævne nogle eksempler.
Det ligger nu klart, at det med fordelingen af kompetencen imellem EU og medlemsstaterne her er gjort krystalklart, at det er medlemsstaterne, der giver EU kompetencen til at lovgive, og at det altid er nationalstaterne, der suverænt beslutter, om de mener, der er behov for EU-lovgivning.
Den gamle søjleopdeling er revet ned.
EU-samarbejdet kommer til at bygge på et fælles fundament, i øvrigt med en klar og læselig forfatningstraktat.
Vores eget Folketing får mere magt.
Det såkaldte early warning-system er nu en del af den måde, vi samarbejder på.
, selv om vi rent faktisk i Socialdemokratiet gerne havde set, at vi havde fået flere flertalsafgørelser også på det område.
Det var der ikke politisk mulighed for at komme igennem med.
Her var der lande, der blokerede.
Men det, vi har fået skabt, er det, man kunne kalde de bureaukratiske rammer for, at EU kan føre en beslutningsproces, som kan ende med, at EU så også kan spille den afgørende rolle, som EU bør gøre på den globale scene med med- og modspillere, hvor der er behov for det. Konventet kan selvfølgelig ikke, og en forfatningstraktat kan heller ikke, levere den politiske vilje til at nå enighed.
Det er fortsat landenes regering og dermed landenes befolkning, som afgør det i fremtiden.
Vi får også en mere effektiv ledelse af Det Europæiske Råd.
Det er ikke en forbundspræsident for en europæisk stat, som Dansk Folkeparti fremturer med i sine nye og i øvrigt ganske dyre annoncer. Så bliver der flere flertalsafgørelser, og det er klart, at det er nødvendigt.
Hvordan skulle EU med 10 nye lande ellers kunne fungere?
Hvordan skulle EU kunne træffe beslutninger, som er med til at løse de problemer, som EU skal løse i dagligdagen, problemer, som alle ganske almindelige mennesker forventer, vi løser, hvis vi ikke udvidede antallet af flertalsafgørelser?
Der bliver nu åbenhed i hele EU's lovgivningsproces, det, vi så ofte med rette har eftersøgt fra dansk side.
Og jeg er glad for, at jeg forstår, at et af de spørgsmål, som konventet efterlod, nemlig muligheden for, at der kunne bygges et lovgivningsråd op og dermed i realiteten et andetkammersystem, ikke får ret mange ben til jorden i den regeringskonference, som nu er i gang.
Det hilser jeg med tilfredshed.
Men det, der er det afgørende, er, at vi i fremtiden sikrer, at når ministre indgår lovgivning, så er det i åbenhed, så alle kan følge med i, hvad forklaringen er på, at man ønsker og går ind i den lovgivning, og hvad de enkelte ministre stemmer, herunder selvfølgelig også den danske minister.
Jeg mener, at når man kigger hele værdiafsnittet igennem, så står det stærkt i den nye forfatningstraktat.
Lad mig pege på ligestilling, menneskelig værdighed, frihed, demokrati, retsstat, respekt for menneskerettigheder.
Målsætningerne er også klare: bæredygtighed, social markedsøkonomi, fuld beskæftigelse og et højt niveau for beskyttelse af miljø.
Der står også i forfatningstraktatens udkast, at der skal være respekt for landenes rige kulturelle og sproglige mangfoldigheder.
Og endelig som i enhver demokratisk foreteelse, kan man selvfølgelig, hvis man ønsker det, træde ud af samarbejdet i Den Europæiske Union.
Er vi så tilfredse med forfatningstraktaten?
Vi synes, det er et godt resultat.
Det var det kompromis, som kunne nås, og vi er langt hen ad vejen enige i det.
Ikke mindst, når vi kigger på værdi- og målsætningsområderne, synes jeg, det er en afspejling af en række af de værdier og målsætninger, som mit parti også har stået for igennem opbygningen af det danske velfærdssamfund.
Der er da også steder, hvor vi godt ville have haft ændringer.
Der er da steder, hvor der fortsat skal arbejdes på en forbedring af det europæiske samarbejde.
Vi ville også gerne have, at der kunne være indført muligheder for flertalsafgørelser på skatte- og afgiftsområdet.
Vi vil også gerne sikre, at der bliver en helt klar arbejdsbeskrivelse for formanden for Det Europæiske Råd.
Jeg synes, den er tæt på.
Den skal vi sikre bliver fastholdt.
Der skal ingen tvivl være om, at den konstruktion, vi har, med de tre institutioner - Parlamentet og Ministerrådene og med Kommissionen i midten, med Kommissionen, som har initiativretten - så er det afgørende, at vi har en stærk Kommission også i fremtiden.
Her er der to forhold, som jeg personlig synes er vigtige.
Det ene er, at vi har en kommissionsformand, som står stærkere end det, vi i nogle situationer ser i dag.
Jeg er godt tilfreds med, at Parlamentet her får mulighed for at blive inddraget i udpegningen af formanden.
Det andet er, at vi som land også skal sikres ligelig ret i fremtidige kommissioner og derfor: Kommissærer til alle lande med stemmeret er også en afgørende del af det.
Alle ved jo, at vi i Danmark skal have en folkeafstemning,
men vi ved endnu ikke hvornår. Vi havde håbet på, at vi kunne være kommet af med de danske EU-forbehold, samtidig med at vi stemte om den nye forfatningstraktat.
Det er ikke muligt.
Vi mener, at de danske EU-forbehold fratager os muligheder for at være med til at sikre danske interesser på en hel række områder.
Vi havde også helst set, at retsforbeholdet var blevet afskaffet, men vi konstaterede en tirsdag for nogle uger siden, at der nu ikke længere var flertal for det.
Derfor vil vi gerne være med til at afskaffe så meget af forbeholdene som muligt, og det er baggrunden for, at vi støtter, at regeringen under forhandlingerne kan søge tilslutning til, at der skabes mulighed for, at Danmarks forbehold vedrørende EU-samarbejdet om det retlige og de indre anliggender efter en dansk folkeafstemning kan ændres, således at Danmark fra sag til sag kan tage stilling til sin deltagelse i samarbejdet svarende til den i øvrigt velkendte model, som gælder for UK og Irland.
Det er ikke den mest ideelle løsning.
Derfor støtter vi forslaget.
Lad mig sige lidt om diskussionen, som har været højt på dagsordenen her i de seneste uger.
Den handler om, hvad der sker, hvis der bliver stemt nej ved en kommende folkeafstemning i Danmark.
Det er og bliver
nejpartiernes ansvar at give et bud på, hvad der sker efter et eventuelt dansk nej.
Jeg vil egentlig gerne rose Dansk Folkeparti, for her har Dansk Folkeparti været bemærkelsesværdig klare.
Det er sagt klart fra partiets ledere, at et nej betyder en udmeldelse.
Jeg synes, at vi skal takke for denne klare melding.
Lad mig slutte med at understrege, at det er store forandringer, vi står over for i det europæiske samarbejde.
10 nye lande tager nu del i samarbejdet.
Det bliver et nyt EU, et EU, som ikke på nogen måde er en forbundsstat, men et EU, som er optaget af med baggrund i nationalstaterne at løse de reelle problemer, som vi har i hverdagen.
Der skal ingen tvivl være om, at Danmark bør være med i det samarbejde for fuld styrke.
Det vil Socialdemokratiet arbejde for i de kommende afstemninger.