Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2005-05-24:
Hvorfor er det overhovedet vigtigt at beskæftige sig med hormonforstyrrende stoffer?
Det er det, fordi disse stoffer sandsynligvis udgør en del af forklaringen på en række sygdomme både hos mennesker og i naturen som helhed.
Stadig flere mænd får testikelkræft, stadig flere kvinder får brystkræft, stadig flere drenge fødes med deforme kønsorganer, og unge mænds sædkvalitet er ofte så dårlig, at de ikke kan blive biologiske fædre.
Heldigvis bliver vi stadig dygtigere til at helbrede og lindre en række af disse sygdomme.
Langt bedre ville det dog være, hvis vi var i stand til at forebygge dem.
Mange undersøgelser tyder på, at disse sygdomme hænger sammen med forekomsten af hormonforstyrrende stoffer i miljøet, stoffer, der går ind og tricker mennesket, men også andre levende væsener og deres hormonsystem og således påvirker de dele af organismen, hvis funktion er hormonreguleret.
Både danske og udenlandske undersøgelser af brystmælk viser, at der i mange ammende kvinders mælk findes hormonforstyrrende stoffer som f.eks. DEP og DMP.
Stofferne overføres til babyerne via mælken, men måske, hvad værre er, har stofferne allerede påvirket børnenes udvikling, mens de lå i deres mors liv.
Drenges disposition for testikelkræft skabes sandsynligvis allerede i fosterstadiet.
Nu skal jeg ikke stå her og afsløre kommende forskningsresultater, men jeg er vidende om, at der er en undersøgelse, der tyder på det, på vej.
Dyreforsøg har vist sammenhæng mellem udvikling af deformitet og de stoffer, som forskerne finder i modermælken.
Det forfærdelige er oven i købet, at der ikke er en normal sammenhæng mellem den dosis, det enkelte levende væsen udsættes for, og udvikling af sygdomme og deformiteter.
Små doser viser sig at kunne have meget større virkning end store doser.
Hertil kommer, at de mange forskellige hormonforstyrrende stoffer, som findes i kosmetik, kan spille sammen på en måde, som forstærker det enkelte stofs virkning.
Det er baggrunden for B 61.
Der er brug for en forstærket indsats, der er brug for at handle og ikke bare kræve nye undersøgelser.
Vi ved nok til med udgangspunkt i forsigtighedsprincippet at bruge alle redskaber til at begrænse brugen af de hormonforstyrrende stoffer både nationalt og internationalt.
Der er brug for forbud, for afgifter, for oplysning og så selvfølgelig også for mere forskning på de områder, hvor vi ikke ved nok.
I forslaget er der ti punkter.
Vi foreslår bl.a., at den afgift, der allerede er på pvc, fordobles, og det gør vi, fordi vi ved, at den eksisterende afgift virker.
Med andre ord: Ved at fordoble afgiften vil vi få en endnu større virkning.
Der vil blive brugt færre af de farlige stoffer, når det bliver dyrere at anvende dem.
Vi foreslår også, at der udarbejdes en plan for afvikling af ftalater og andre hormonforstyrrende stoffer i kosmetik, hudplejeprodukter, hygiejneprodukter og parfume, og som ministeren er inde på, er der nogle små tiltag her og der, men det, vi gerne vil have, er en samlet handlingsplan, hvor vi altså kan se, at vi kan nå målet og ikke bare blive ved med at tale om det.
Vi vil også gerne have, at der bliver lavet en undersøgelse af, hvordan vi kan bruge afgiftsinM039s33743417tojo.fm Page 3414 Tuesday, August 16, 2005 9:41 AM strumentet i forhold til de hormonforstyrrende stoffer, som der ikke er afgifter på i øjeblikket.
Der har jeg noteret mig med stor tilfredshed, at ministeren er indstillet på at lave sådan en undersøgelse, altså finde ud af, hvordan vi bruger afgiftsinstrumentet mere hensigtsmæssigt, end vi gør i øjeblikket.
Der er også en række andre forslag i beslutningsforslaget, altså i B 61, og jeg har noteret mig med stor tilfredshed, at der i Folketinget er bred opbakning til at understøtte i al fald nogle af forslagene.
Lad mig kommentere de enkelte ordføreres bemærkninger og selvfølgelig også ministerens.
Ministeren gør opmærksom på, at problemerne ikke kan løses i Danmark.
Jeg synes heller ikke, at B 61 på nogen måde antyder, at der er nogen af os, der bilder os ind, at problemerne bare kan løses i Danmark.
Selvfølgelig er der også brug for et internationalt engagement, og vi er mange, der har lænet os op ad et håb om, at REACH, altså det nye instrument i EU, kan bruges.
Men i øjeblikket er det jo desværre sådan, at vi ikke kan være sikre på, at de hormonforstyrrende stoffer bliver omfattet af REACH.
Derfor er der også brug for en national indsats, og det er også det, B 61 går ud på.
Så siger ministeren, at det ikke er sikkert, at afgifter virker.
Nej, det er rigtigt nok, at der er nogle områder, hvor afgifter ikke virker, så lad os dog bare bruge dem der, hvor de virker.
Som jeg også tidligere har redegjort for, er der en række undersøgelser, der viser, at grønne afgifter har en positiv virkning på brugen af de farlige stoffer.
Der bliver sagt, at der ikke altid er et alternativ.
Det er også rigtigt.
Men det, at det er dyrt at bruge noget, der er noget møg, gør, at der udvikles kreativitet i erhvervslivet, at man begynder at tænke sig om, prøver at finde ud af: Jamen er der ikke en anden måde at gøre tingene på?
Ministeren gør opmærksom på, at vi har et center for miljø og sundhed.
Det hedder ikke lige præcis sådan; jeg kan ikke huske, hvad navnet er, på stående fod, det var det, der hed Det Grønne Informationscenter tidligere.
Det gør et udmærket stykke arbejde, men lider vel under det store problem, som andre oplysningsinstitutioner også gør, at der er meget, meget få penge at gøre godt med.
Jeg har noteret mig, at der lige er kommet en evaluering af informationscenteret, som jeg håber vil bidrage til, at vi kan finde nogle flere penge til hele det her område på et senere tidspunkt.
Til hr. Jørn Dohrmann: Jeg vil sige tak for den positive modtagelse af beslutningsforslaget.
Jeg kan godt forstå, at Dansk Folkeparti selvfølgelig ikke som finanslovpartner kan gå ind og foreslå nye udgiftskrævende tiltag i det her folketingsår, men jeg håber, at Dansk Folkeparti vil bruge sin position til at understøtte en positiv udvikling på området, fordi Dansk Folkeparti jo netop har mulighed for her at gå ind og være med til at løse et problem, der er meget nærværende for rigtig mange danskere.
Der synes jeg bl.a., at hr. Jørn Dohrmanns eksempel med de for tidligt fødte babyer, som har brug for at få en intravenøs behandling, er et godt eksempel.
Der står man i det dilemma, at hvis man ikke giver dem behandlingen, så dør de, og på den anden side bidrager den behandling, man så vælger, til, at de måske udvikler nogle sygdomme siden hen.
Derfor er det netop dér så vigtigt, at vi går ind og giver de bedst tænkelige muligheder for, at der bliver udviklet en alternativ teknologi, og der har vi jo så med hr. Steen Gades hjælp fundet ud af, at den findes – den findes på Falster.
Lad os så komme i gang med at bruge det.
Jeg håber også, at Dansk Folkeparti dér vil være med til at sikre, at vi kommer til at anvende den teknologi så hurtigt som overhovedet muligt og ikke venter på nye undersøgelser.
Hr. Steen Gade, hr. Per Clausen og hr. Eyvind Vesselbo er meget modstandere af, at de penge, vi eventuelt kunne få ind ved at hæve de grønne afgifter, skal bruges til at nedsætte indkomstskatten.
Hr. Eyvind Vesselbo gjorde lidt grin med, at 45 mio. kr. ikke er noget, der vil batte meget i fru Jensens og fru Hansens baglommer.
Det er jo fuldstændig rigtigt, men det er et princip for Det Radikale Venstre, at hvis vi hæver de grønne afgifter, så skal det indkomstprovenu, vi får, selvfølgelig bruges til at reducere afgifterne på arbejde, fordi det er langt mere fornuftigt at få penge til statskassen ind på, at vi lægger afgifter på det, vi ikke kan lide, og som forurener eller belaster vores sundhed, frem for at have tårnhøje afgifter på levende arbejde, altså på den menneskelige arbejdskraft, som dybest set ikke forurener at anvende.
Så det er et princip for os, og det holder vi fast i, uanset om M039s33743417tojo.fm Page 3415 Tuesday, August 16, 2005 9:41 AM
det er 2 mio. kr. eller det er 2 mia. kr., man får ind ved at øge afgifterne.
Tak til fru Jytte Wittrock for den gode ordførertale, og tak for støtten til forslaget.
Socialdemokratiet og Det Radikale Venstre har altid stået sammen om at forsøge at komme videre på ftalatområdet.
Desværre må man også konstatere, at vi har stået her begge partier gentagne gange de sidste mange år, og selvfølgelig er vi kommet et lille nøk videre; hver eneste gang får vi nogle afgifter på pvc, og så får vi en pvchandlingsplan, og så får vi også forbudt nogle stoffer, men jeg tror, vi alle sammen også har den her følelse af: Kunne det ikke komme til at gå stærkere?
Kunne vi ikke komme dertil, vi rent faktisk udnyttede den viden, vi har allerede på nuværende tidspunkt?
Tak for bidragene til debatten.
Jeg håber meget, at vi kan få et fornuftigt samarbejde om det her forslag i udvalget.