Thor Pedersen (V), 2005-06-01:
Jeg vil da sige tak til forespørgerne for, at vi får debatten, og den er vel egentlig foranlediget af SF, som har skabt en tradition for, at vi på denne tid af året i Folketinget drøfter forhandlingerne med kommunerne.
Det indledende i svaret fra mig til hr. Ole Sohn er, at forhandlingerne jo pågår netop for nærværende, og det, vi drøfter med kommunerne, er jo – hvilket hr. Ole Sohn selv siger – i et lukket forum, hvor man udveksler synspunkter og gennemregner forskellige ønsker og analyser.
Der adskiller forhandlingerne i år sig overhovedet ikke fra tidligere års forhandlinger.
Derfor er det meget begrænset, hvad der egentlig er at fortælle om forhandlingerne for nærværende.
Men jeg kan jo sige, at det, vi tilstræber fra regeringens side, er at følge den linje, der er lagt helt tilbage fra 2001 – det var en regering, som hr. Ole Sohn støttede – nemlig at føre en forsvarlig politik inden for nogle vækstrammer, som jo har været velkendte.
Det vil sige, at den samlede vækstramme for 2006 er opgjort til 0,5 pct. Vi sikrer nemlig, at de frihedsgrader, vi gør brug af, er baserede på, at vi har sunde offentlige finanser.
Det, der har været succeshistorien og jo stadig er det omkring den økonomiske udvikling i Danmark, er, at netop fordi man følger den ansvarlige politik, er der mulighed for at håndtere de udfordringer, man kommer ud for, også ved konjunkturtilbageslag, altså at vi her kan se, at Danmark står med en af de stærkeste offentlige økonomier i hele Europa, og at vi har et aktivitetsniveau på hjemmemarkedet, som vi har været i stand til at finansiere.
I forhold til drøftelserne om de økonomiske konsekvenser af kommunalreformen er det jo velkendt, at udgangspunktet er, at det er en omfordeling af opgaver, hvor pengene følger med opgaverne, hvor personalet følger med opgaverne, og hvor lønnen til personalet følger med de enkelte personalegrupper.
Det betyder, at der er tale om omstrukturering og ændret myndighedsudøvelse, men at reformen i sit indre egentlig er udgiftsneutral.
Det betyder ikke, at der ikke kan være områder, hvor der er udgifter her og nu.
Det drøfter vi også med Kommunernes Landsforening og Amtsrådsforeningen, men der er resultatet i virkeligheden efterfølgende, at der så er besparelser på de områder, hvor man måske har ekstraudgifter nu.
Det gælder it-området, hvor der er fuld enighed om, at det at implementere it i 98 kommuner efterfølgende viser et rationale, hvor man har en besparelse i forhold til, at der var 271 kommuner.
Når det gælder spørgsmålet om regeringens løfter, som er givet i valgkampen, og hvor de er henne, så ved enhver ved at læse regeringsgrundlaget, at de jo meget flot er afspejlet i regeringsgrundlaget, også her det råderum, der jo er opgjort med 0,5 pct., det, der svarer til 30 mia. kr., op til 2010.
Det, der jo så er resultatet af den linje, der er lagt, er, at vi vil se stadig stigende forbedringer i velfærden.
Der er tale om, at det samlede niveau for offentlig service stiger år for år.
Det har været sådan lige siden 2001 – sådan var det i øvrigt også inden – at vi hvert eneste år har sat ny rekord i niveau for offentlige udgifter.
Sådan vil det også være i 2006, for sådan er det lagt til rette.
Det er jo det, der ligger bag en realvækst på 0,5.
Det betyder, at der er et løft i offentlige udgifter.
Så selv om vi er det land i verden, der har det højeste niveau for offentlige udgifter, ligger der jo egentlig i det, at den tilvækst, der er i den samlede værdiskat i Danmark, muliggør, at vi til stadighed forbedrer vilkårene for borgerne under offentlig service.
Det er jo også det, der så har gjort, at vi med rimelig sikkerhed har været i stand til at øge serviceniveauet, samtidig med at vi har nedbragt gælden.
Vi har gennemført skattelettelser og forårspakke, og rent faktisk vil man se i den sidste redegørelse, at vi fuldstændig er på sporet med gældsnedbringelsen, som det var forudsat i januar 2001.
Det er enestående i forhold til andre lande, vi sammenligner os med.
Så er der spørgsmålet: Hvem fordeler pengene?
Sandheden er, at det gør jo Folketinget, det gør mulighederne.
For de 24 mia. kr. er jo penge, der kommer borgerne til gode, hvad enten det er penge, der udmøntes via de primære kommunale kasser, de amtskommunale kasser eller over de statslige bevillingsmyndigheder.
Sådan vil det jo være.
Men det betyder jo ikke, at fordi regeringen og Folketinget så egentlig har nogle ønsker om, hvor det er, man især vil sætte ind med forbedringer: børnefamilier, ældreområdet, undervisning og forskning, så kan kommunerne ikke noget.
Sandheden er jo, at hvis kommunerne gør det samme som staten, altså har et mål om til stadighed at blive 2 pct. dygtigere om året, øge sin produktivitet med 2 pct., altså dette, at man selv har som mål at øge sin dygtighed på delområder, så er der i den samlede kommunale økonomi et råderum på 77 mia. kr. op til 2010.
Det er jo penge, der i givet fald bliver i systemet.
Hvis man har samme mål som regeringen og gør det samme, så svarer det til 77 mia. kr. inden 2010 til en nyprioritering.
Det er jo ikke, som nogen kunne tro, penge, man skal spare eller trække ud.
Der er tale om i måden at tænke på, at det er penge, der bliver til nye initiativer, altså til forbedringer.
Så det er i virkeligheden en meget stor mulighed for at forbedre på udvalgte politisk styrede områder.
Så sandheden er, at det, vi forhandler med kommunerne, også denne gang vil resultere i, at vi kan tilbyde vores borgere i kommuner og amter og i øvrigt bedre vilkår end dem, der gjaldt i 2005, som var bedre end dem, der gjaldt i 2004, som var bedre end dem, der gjaldt i 2003, og som var bedre end dem, der gjaldt i 2002 og 2001, og sådan kan man gå tilbage.
Så i virkeligheden kan vi glæde os over, at vi har en økonomi i Danmark, som ikke er en stop and go-økonomi, men at vi i virkeligheden kan styre og løfte niveauet år for år og har styrke til at opsluge konjunkturtilbageslag, ved at vi i gode tider konsoliderer og sparer op.
Det er jo succeshistorien om dansk økonomi, der gør, at vi er i stand til efter kommuneaftalerne at tilbyde borgerne en bedre velfærd næste år end den, vi har i år.