runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Peter Christensen (V), 2006-02-09:
Vi sætter nu fokus på et område, som er båret af et stort og bredt flertal – et flertal, som bakker op om et system, som både sikrer modtagerne af overførsler en større købekraft år efter år og samtidig automatisk sikrer penge til de mest udsatte grupper i vort samfund via satspuljen.
I den forbindelse kan jeg bare konstatere, at ifølge Danmarks Statistik er den automatiske regulering af satserne for overførselsindkomsterne vokset med 9,1 pct. i perioden 2001-2004, mens lønnen for butiksansatte til sammenligning er steget med 7,3 pct.
Venstre bakker op om satspuljen, fordi den i forbindelse med den årlige budgetlægning sikrer, at de absolut svageste ikke glemmes.
Hvis vi tager udgangspunkt i den nyeste aftale, indeholder forliget forbedringer for knap 2,7 mia. kr. for de mest udsatte grupper over de kommende 4 år, og det er initiativer, der også kommer nogle af overførselsindkomstmodtagerne til gode.
Alene i 2006 udgør puljen 670 mio. kr., og det betyder bl.a., at det er muligt at give plejeboliggaranti, give behandlingsgaranti for de indsatte i fængslerne og yde en ekstra indsats for udsatte børn og unge – blot for at nævne nogle af eksemplerne fra satspuljen.
Regeringen har derudover valgt at prioritere øvrige overførsler via finansloven, og her tænkes der på både folkepensionister og førtidspensionister.
Venstres mål er, at de svageste i et samfund altid skal have det godt.
Vi ønsker et samfund, hvor alle får en chance, og hvor de svageste får den nødvendige hjælp – et samfund, som hænger godt sammen, og hvor der er stor social bevægelighed, så børn og unge bliver bedre rustet til at bryde den negative sociale arv.
I Venstre mener vi, at det mål bedst kan nås ved at skabe rammer for vækst og fremdrift, så vi får råd til en ordentlig velfærd og til at hjælpe de svageste.
Jeg vil gerne understrege, at vi i Venstre desuden anser det for et godt socialpolitisk redskab at få mennesker i arbejde.
Den bedste måde, hvorpå vi kan hjælpe de fattige i samfundet, er at få dem i arbejde i stedet for bare at sætte penge ind på kontoen.
Det har en både økonomisk og socialt set positiv indvirkning på den enkelte.
Afslutningsvis vil jeg understrege, at jeg er meget uenig i Enhedslistens påstand om, at reguleringen af dagpenge og kontanthjælp fører til øget ulighed.
Netop denne regulering er tværtimod mere fordelagtig for overførselsmodtagerne, end vi ser i mange andre lande, og modsat Enhedslisten mener jeg, at systemet indeholder store fordele.
Satspuljen sikrer gode initiativer for de socialt udsatte, samtidig med at overførselsindkomster reguleres på grundlag af lønudviklingen på arbejdsmarkedet.
Denne regulering understøtter et samfund uden store økonomiske skel.
»Folketinget konstaterer, at loven om satsregulering fungerer efter hensigten, idet modtagere af overførselsindkomst m.v. hermed automatisk får andel i den almindelige velstandsstigning i samfundet.«
Thor Pedersen (V), 2006-02-09:
Jeg vil sige med det samme til hr. Jørgen ArboBæhr, at jeg da er meget glad for, at forventningen er, at jeg kommer med positive, nytænkende og fremadrettede svar, og det vil jeg gøre for ikke at skuffe forespørgeren.
Lige så legitimt er det, at Enhedslisten rejser denne forespørgsel
, i og med at Enhedslisten jo er det eneste parti, der står uden for satsreguleringsordningen for overførselsindkomster.
Den gældende reguleringsordning, altså satspuljen, har sikret, at købekraften for personer på overførselsindkomst er vokset hvert eneste år siden 1998 uden undtagelser.
Det vil sige, at der alene som følge af reguleringsordningen er sket en velfærdsstigning for personer på overførsler.
Det kommer altså oven i de forbedringer, som ligger i den automatiske regulering.
Når man sammenligner Danmark med andre lande, er forholdet – som det også er belyst i Velfærdskommissionens beretning »Fremtidens velfærd – sådan gør andre lande« – at de fleste lande, i hvert fald dem, vi kan sammenligne os med, alene regulerer deres overførsler i takt med prisudviklingen.
Den danske regulering følger lønudviklingen, og det vil sige, at der ligger velfærdsforbedring i vores regulering, hvor andre lande blot sikrer, at de overførte beløb fastholder købekraften.
Man skal også være opmærksom på, at når reguleringen følger den gennemsnitlige lønudvikling, betyder det, at store grupper på arbejdsmarkedet får en mindre procentuel lønstigning end stigningen i de udbetalte beløb til overførselsindkomstmodtagerne.
Jeg kan nævne et eksempel: Hvis vi ser på Danmarks Statistiks opgørelser for perioden 2001-2004, er lønnen – hvis vi ser bort fra pensionsbidrag – steget 6 pct. for sundhedsassistenter, 7,3 pct. for butiksassistenter, 5 pct. for bygningsarbejdere og 4,8 pct. for rengøringsassistenter, og i den samme periode er den automatiske regulering af satserne for overførselsindkomst steget 9,1 pct., altså mere end lønstigningerne.
Sandheden er altså, at den reguleringsordning, vi har i Danmark, og som for så vidt er unik i forhold til andre landes, netop bidrager til at udviske indkomstforskellene i Danmark, så Danmark ikke blot er et af de rigeste lande i verden, men også et af de lande, hvor velstanden er mest ligeligt fordelt.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-02-09:
Statsministeren siger det, socialministeren siger det – godt nok efter at have sagt noget andet – og finansministeren har sagt det: Det er ikke regeringens politik at øge uligheden i samfundet.
Men når det nu alligevel er sket, når uligheden i samfundet alligevel er øget, kan det jo være på sin plads at se på, hvad årsagerne kan være.
Hvert år tages penge fra disse mennesker til den såkaldte satspulje, og dermed er øget økonomisk ulighed indført ved lov.
Ulighed er selvfølgelig andet og mere end blot et spørgsmål om indkomstforskelle, men for disse grupper gælder det vel nok, at selv om penge ikke er alt, er de rare at have.
For mennesker på dagpenge og kontanthjælp og for pensionister er pengene af afgørende betydning, når det drejer sig om ordentlig mad, om en god bolig, om at kunne holde børnefødselsdage eller gå en tur i biffen eller i parken.
Det er de mennesker, som rammes af satspuljetyveriet og dermed også rammes af den øgede ulighed, og derfor er det på sin plads at spørge: Er det regeringens politik at øge uligheden i samfundet, eller er det ikke?
Kan vi tro på ministrenes forsikringer om, at det er det ikke?
Hvis vi kan tro på dem, må konklusionen være klar: Vi skal sikre en regulering af pensioner, dagpenge og kontanthjælp på linje med lønudviklingen.
Jeg ser frem til finansministerens positive, nytænkende og fremadrettede svar.
Besvarelse
Frode Sørensen (S), 2006-02-09:
Jeg skal starte med at sige, at Socialdemokratiet støtter alle ministerens ændringsforslag, og ved tredjebehandlingen vil vi også støtte forslaget som helhed.
Det er jo sådan, at Folketinget i adskillige år har diskuteret, hvilke oplysninger banker, realkreditinstitutioner, forsikringsselskaber og pensionsselskaber kan videregive og eventuelt benytte i rådgivnings- eller kreditvurderingssammenhænge, og ingen skal være i tvivl om Socialdemokratiets holdning til dette spørgsmål.
Fortrolige og følsomme personoplysninger skal ikke bare blafre tilfældigt i vestenvinden.
Så langt så godt.
Nu er det jo sådan i denne verden, at ikke alt er enten sort eller hvidt, og det er ikke uproblematisk, at bestemmelsen om samtykke også gælder kunderådgivning i forbindelse med pensionsforsikringer og pensionsordninger inden for rammerne af den indgåede aftale.
Mange er i den situation, at den samlede pensionsordning består af ordninger i flere forskellige institutter, f.eks. forsikringsselskaber, pensionskasser og banker.
Sagsbehandlerne i det, vi kan kalde hovedselskabet, har ofte samtlige oplysninger, men på grund af manglende samtykke giver det problemer i forbindelse med den totale kunderådgivning, og det er ikke ukompliceret.
Den foregår jo oftest pr. telefon.
Vi har en forpligtelse til at sørge for, at kunden får den optimale rådgivning under hensyntagen til de ændrede forhold, der f.eks. kan opstå, hvis man er så heldig at have fået lønforhøjelse, eller ens børn er flyttet hjemmefra.
Det er jo forhold, der kan betyde en ændring af forholdet mellem risikodækning, opsparing og indbetalingens størrelse.
Tingene kunne have været ændret ved en ændring af § 118, og jeg vil rose ministeren, som har stillet et ændringsforslag, men samtidig har været så venlig at pointere, at selv om det er ministeren selv, som har stillet ændringsforslaget, vil han ikke støtte det.
Ministeren har været inde på, og jeg må også erkende, at det kunne have givet problemer at fremsætte lovforslaget, fordi det ikke har været i høring.
Men for god ordens skyld må jeg sige, at jeg synes, det må være op til os her i Folketinget at sørge for, at de kunder, som har deres pensionsordninger placeret forskellige steder, også skal have mulighed for at få en totalrådgivning på en let og elegant måde, selv om deres pensionsordninger ikke er placeret i et og samme selskab.
Hermed sluttede forhandlingen.
Afstemning
Ændringsforslag nr. 1 vedtoges uden afstemning.
Ændringsforslag nr. 2 forkastedes, idet 11 stemte for, 98 imod.
Ændringsforslag nr. 3-10 vedtoges uden afstemning.
Lovforslaget overgik derefter til tredje behandling.
Ole Sohn (SF), 2006-02-09:
Jo, men vi bruger sådan set også energi på det, for SF går principielt ind for en fuld regulering af overførselsindkomsterne, fordi det modsatte medfører en øget ulighed – jeg fornemmede i øvrigt også, at det var det, hr. Bent Bøgsted gav udtryk for – og vi presser også på.
Jeg formoder, at Enhedslisten har læst SF’s oplæg til den økonomiske politik.
Vi var faktisk det første parti uden for regeringen, der fremlagde en sammenhængende økonomisk plan, en alternativ 2010-plan, og i efteråret videreudviklede vi den til et udspil, der hedder »Ny velfærd«, netop fordi vi har sat meget, meget, meget fokus på nødvendigheden af opgøret med den øgede ulighed i samfundet.
Det er altafgørende, også for at sikre sammenhængskraften i samfundet.
Men det har bare intet at gøre med, hvorvidt SF er part i et forlig om en satspulje eller ej.
Kampen mod uligheden skal fortsætte uanset hvad, går jeg ud fra, og det er også derfor, SF og Enhedslisten i en lang række sammenhænge har en fælles tilgang til bekæmpelse af øget ulighed.
Peter Christensen (V), 2006-02-09:
Jeg svarer meget gerne, jeg synes nemlig, at man skal se positivt på tingene, og det gælder i alle livets forhold.
Satsreguleringen er med til at sikre, at overførselsindkomstmodtagerne netop får andel i den udvikling, der er i indkomsterne på arbejdsmarkedet.
Og derfor synes jeg faktisk, at det er en ordning, som sammenlignet med andre lande, som jeg var inde på i min ordførertale, faktisk er ret vidtgående, og som netop sikrer, at man ikke blot har den samme købekraft år for år, næh, man har rent faktisk mulighed for at øge den personlige velstand også som modtager af overførselsindkomster år efter år efter år.
Og det synes jeg faktisk er en fornem ordning.
Det er helt sikkert, at vi ikke ville det.
Og det synes jeg også man kan se på de finanslovaftaler, vi indgår, hvor vi jo ikke nøjes med at konstatere, at der faktisk er plads til at lave betydelige forbedringer for de udsatte grupper via satspuljen, næh, vi siger, at vi også vil mere over for nogle af de svage grupper i det her samfund.
Og det mere er så noget, vi ordner år for år over finansloven.
Jeg konstaterer bare, at det jo er med til at sikre, at de grupper ikke skal ud og konkurrere med, hvad ved jeg, trafikinvesteringer eller andre ting på finansloven, hvad angår den del af økonomien, fordi den sådan set er reserveret netop til at gøre en indsats.
Det synes jeg da giver en sikkerhed, og derfor er vi i Venstre faktisk glade for den model, hvor vi har de midler at gøre godt med over for de absolut svageste grupper.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-02-09:
Jeg tror, at hr. Bent Bøgsted har forstået, hvad Enhedslisten mener, nemlig at vi ikke mener, at det skal være de økonomisk dårligst stillede, der finansierer socialpolitikken i det her land.
Til gengæld havde jeg måske lidt svært ved at forstå, hvad Dansk Folkeparti mener, så jeg vil godt prøve at stille et klart spørgsmål, så vi kan få et klart svar: Er Dansk Folkeparti enig med mig i, at det, at overførselsindkomsterne reguleres med en lavere procent end den almindelige lønudvikling, betyder en større ulighed?
Vil hr. Bent Bøgsted give mig ret i, at det er med til at skabe en ulighed mellem dem på overførselsindkomst og dem, der er i det øvrige samfund og har en lønindkomst?
Bent Bøgsted (DF), 2006-02-09:
Det her drejer sig om en forespørgsel om satspuljen.
Det skulle så være vores finansordfører, hr. Kristian Thulesen Dahl, der skulle have taget den, men altså, jeg prøver at gøre det så godt, som jeg kan.
Med hensyn til hvad satspuljen indeholder, som vi jo også har hørt fra Venstres ordfører og fra Socialdemokratiets ordfører, der har redegjort fint for dette, vil jeg ikke komme nærmere ind på det, men blot sige, at fra starten, da satspuljen blev lavet, var Dansk Folkeparti ikke med.
Vi kunne så på et tidspunkt konstatere, at satspuljen kørte videre, uanset hvad vi sagde og hvad vi ikke sagde.
Derfor kom det så dertil, hvor vi i Dansk Folkeparti ræsonnerede os frem til, at det så er bedre at være med i satspuljen og så få indflydelse på, hvad pengene bliver brugt til.
For uanset om vi sagde, at det ikke var noget, vi var tilhængere af, ville den køre videre, og så er det trods alt bedre at kunne være med til at bestemme, hvad pengene skal bruges til.
De går jo til noget godt, som vi har fået remset op her, bl.a. af hr. Klaus Hækkerup, som fortalte, hvad pengene bliver brugt til, og det er til de svage grupper.
Og der må man jo konstatere, som jeg ser det, at der ikke er noget med, at pengene ikke er gået tilbage til de svage grupper.
Man kan så altid diskutere, om det er rimeligt eller ikke rimeligt at have 0,3 pct. af overførselsindkomsterne, som man deler ud til projekter for de svage grupper.
Det kan da godt være, at man, som bl.a. Enhedslisten, egentlig helst vil være fri for det, men hvis man skal tage et ansvar for den danske politik og være med til at fordele nogen af goderne, må man også somme tider give noget for at få noget.
Så langt hen ad vejen synes jeg, at satspuljen fungerer, som den var tiltænkt fra starten.
At vi så ikke hele tiden har været enige om, om den skulle være det eller ikke skulle være det, er så en anden sag.
Vi synes, den fungerer fint, og vi kan ikke følge den kritik, der skulle være af, hvordan satspuljen fungerer i dag.
Jeg tror i bund og grund, at det måske nok heller ikke er, hvad pengene bliver brugt til, Enhedslisten kritiserer.
Martin Lidegaard (RV), 2006-02-09:
Det er ikke til at tage fejl af, at Dansk Folkeparti har regeringsambitioner, for det var fuldstændig som at høre et regeringsparti tale her.
Jeg anerkender også, at regeringen og Dansk Folkeparti er enige om mange ting, udlændingepolitik, skolepolitik, retspolitik osv., men der er dog sket det hen over de sidste 4 år, at Dansk Folkeparti er begyndt at afvige lidt på socialpolitikområdet.
Derfor kunne jeg godt tænke mig at spørge hr. Martin Henriksen, om han er tilfreds med den udvikling, der har været på socialområdet i de sidste 4 år.
Er han tilfreds med, at der i dag er over 30.000 børn, der har oplevet en markant nedgang i det beløb, familien har at leve for?
Er han tilfreds med, at andelen af børn, der ikke får en uddannelse efter folkeskolen, er steget med 25 pct. på 4 år?
Er han tilfreds med, at der er skåret 800 mio. kr. om året i daginstitutionerne?
Er det en tilfredsstillende udvikling, må jeg spørge hr. Martin Henriksen, eller er det måske på tide, at Dansk Folkeparti sammen med os andre siger, at for socialpolitikkens vedkommende er der brug for et andet flertal i det her Folketing, og at det kan vi gøre bedre, end det er blevet gjort i de sidste 4 år?
Per Clausen (EL), 2006-02-09:
Betyder det, at enhver dansker fremover, når man snakker om den indkomst, man har, skal tage hensyn til, at der måske er nogle andre, som er i den tilsvarende indkomstgruppe, der af forskellige grunde får støtte fra det offentlige?
Altså, jeg synes jo, det er der, det bliver fuldstændig absurd.
Hvorfor kan Socialdemokraterne ikke bare sige: Det, vores politik går ud på, er to ting.
For det første skal forskellen mellem løn og dagpenge, kontanthjælp og pension være større, end den er i dag.
Og for det andet er det vores synspunkt, at hvis der skal være nogle penge til de allerdårligst stillede ved finanslovforhandlingerne, er vi nødt til tage dem fra overførselsindkomsterne.
Vi er ikke i stand til at finde ud af at tage dem fra de rigeste i samfundet.
Klaus Hækkerup (S), 2006-02-09:
Nej, det er jeg ikke enig i, når man indregner det, der indgår i satspuljen som det, der også overføres til modtagergrupperne.
Per Clausen (EL), 2006-02-09:
For det er jo en del af Venstres politik, at der skal være større forskel.
Det andet, jeg vil spørge om, er: Skal jeg forstå det på den måde, at Venstre ville glemme de fattigste i Danmark, hvis man ikke havde satspuljen, hvor man tog nogle penge fra de arbejdsløse, pensionisterne og kontanthjælpsmodtagerne?
Det er jo en interessant opfattelse, hr. Klaus Hækkerup giver udtryk for her, nemlig den, at hvis man forringer folks indkomstudvikling, er det helt i orden, bare pengene kommer dem til gode på en eller anden måde bagefter.
Det kunne jo føre til interessante ting, når det skulle videreføres til børnefamilier eller andre, hvis det var et generelt princip, som Socialdemokraterne her ville indføre.
Er hr. Klaus Hækkerup ikke enig i, at konsekvensen af den måde, man regulerer de her indkomster på, er, at uligheden eller forskellen mellem lønindkomster og dagpenge, kontanthjælp og pension bliver større år for år?
Så er det bare, jeg spørger: Er det Socialdemokraternes politik?
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-02-09:
Den sammenligning med andre lande synes jeg er fuldstændig irrelevant.
Vi snakker om, hvorvidt satspuljen skaber mere ulighed, eller hvorvidt satspuljen ikke skaber mere ulighed.
Jeg har dokumenteret, at satspuljen betyder, at overførselsindkomsterne, de laveste indkomster i det her land, halter bagud i forhold til lønudviklingen.
Så jeg vil i det mindste godt have den indrømmelse, at satspuljen skaber øget ulighed mellem dem, der er på de laveste indkomster, overførselsindkomsterne, og dem, der er på lønindkomst.
Kan jeg ikke få den indrømmelse i hvert fald?
Klaus Hækkerup (S), 2006-02-09:
Nej, jeg synes, at de udsagn, hr. Jørgen ArboBæhr kommer med, viser, at han måske ikke har forstået eller ikke vil forstå indholdet i reguleringsmekanismen.
Som det allerede er nævnt i debatten, regulerer vi overførselsindkomsterne her i Danmark på en måde, der giver en meget bedre regulering end faktisk alle andre lande, vi kender, har; også en meget bedre regulering end den regulering, der var gældende før 1990.
Den regulering har vi sammensat på en sådan måde, at vi til de samme grupper udtager en lille del af det samlede reguleringsbeløb, som anvendes til de grupper, der er særligt udsatte blandt dem, der har et behov, f.eks. de marginaliserede grupper på arbejdsmarkedet.
Så jeg er ikke enig med hr. Jørgen Arbo-Bæhr i hans udsagn.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-02-09:
Hr. Klaus Hækkerup har jo fuldstændig ret i, at det her er en ulighedsdebat.
Det er også fuldstændig korrekt, at det her ikke har så meget at gøre med huspriser, men at det har at gøre med, hvad nogle af de økonomisk dårligst stillede i det her land får i hånden.
Det er jo ikke folk, som bare har meldt sig ud af samfundet eller noget i den stil.
Vi snakker om folkepensionister, førtidspensionister, folk, der er syge.
Det er dem, der finansierer nogle af de ting, som blev læst op fra talerstolen.
Nogle af de socialpolitiske initiativer i det her land bliver finansieret af de økonomisk dårligst stillede.
Jeg kunne godt tænke mig at høre, om det virkelig er socialdemokratisk socialpolitik, at det er de dårligst stillede, der skal finansiere en indsats mod negativ social arv, plejeboliger for ældre osv.
Er det virkelig dertil, Socialdemokraterne er kommet nu?
Klaus Hækkerup (S), 2006-02-09:
Socialdemokratiet står bag den aftale, som har udmøntet sig i loven om satsreguleringsprocenten.
Det har vi gjort, siden den blev indført i 1990.
Vi er også enige i, at når lønudviklingen er over 2 pct., skal der anvendes en del af den overskydende stigning, dog højst 0,3 pct. af de samlede offentlige udgifter, til overførselsindkomster i det pågældende år til en særlig pulje.
Denne pulje skal så bruges til forbedring af vilkårene for overførselsindkomstmodtagerne og svage grupper inden for social-, sundheds- og arbejdsmarkedsområdet.
Det kommer altså de samme modtagere af overførselsindkomsterne til gode, blot på en mere hensigtsmæssig måde.
I finansloven for indeværende år er der således plejeboliggaranti for 150 mio. kr., forsøg med fritidspas til udsatte børn for 10 mio. kr., støtte til centre for tegnsprog og tegnstøttet kommunikation med 4 mio. kr., behandlingsgaranti i fængslerne med 27 mio. kr., støtte til svage grupper i kanten af arbejdsmarkedet med 12 mio. kr., en ansøgningspulje vedrørende kvinder og familier med etnisk minoritetsbaggrund på 12 mio. kr., støtte til rehabilitering af unge kriminelle med 11 mio. kr., og så får Mødrehjælpen til støtte til sårbare mødre 5 mio. kr.
Det er alt sammen aktiviteter, der ellers ville have svært ved at finde plads på finansloven, og som giver en både velkommen og tiltrængt hjælp til disse grupper, som på forskellig vis er udsatte.
Hvis det her er en lighedsdebat, hvad det måske er, så vil jeg godt sige, at Socialdemokratiet ikke mener, at ligheden er stigende i Danmark, tværtimod.
Både ejendomspriser og kursstigninger på værdipapirer skaber store private formuer og dermed selvfølgelig også større forskel i forbrugsmulighederne.
Peter Christensen (V), 2006-02-09:
Det er jo fuldstændig korrekt, at vi ønsker, at der skal være forskel på at være på arbejdsmarkedet og det ikke at tage et arbejde.
Det er der ikke nogen nyhed i.
Men det er jo ikke via de her systemer, vi sikrer det.
Det sikrer vi f.eks. via et beskæftigelsesfradrag, via den skattepolitik, vi fører.
Der har vi netop været med til, at det i højere grad skulle kunne betale sig at gå ud på arbejdsmarkedet.
Og så vil jeg også sluttelig lige give en kommentar til, hvor pengene til satspuljen kommer fra.
Jeg ved, det altid er svært for Enhedslisten at forstå, men det ændrer jo ikke ved, at der altså kun er én type mennesker til at betale det her, og det er skatteydere.
Pengene kommer altså ikke andre steder fra, så også satspuljepengene kommer fra skatteydere.
Hvor skulle de ellers komme fra?
Per Clausen (EL), 2006-02-09:
Det er altså en rigtig iagttagelse, at hvis man ikke havde mulighed for at tage nogle penge fra nogle af de mest fattige i Danmark, så mener hr. Peter Christensen nok, at det ville være svært i Folketinget at få flertal for at gøre noget for de allerfattigste.
Den bekymring deler jeg sådan set med hr. Peter Christensen, jeg synes bare, at det er en ret ringe løsning, vi har fundet her.
Og tilbage står jo realiteten, at det er Venstres politik, når den udformes som den rene vare, hvad hr. Peter Christensen jo selv har været med til tidligere, at der skal være større forskel på lønindkomster og pensioner, kontanthjælp og dagpenge, og det fører det her til.
Derfor kan man selvfølgelig lykønske hr. Peter Christensen med, at det er lykkedes at få hele Folketinget med undtagelse af Enhedslisten til at gå med i det her, men jeg synes bare, at hr. Peter Christensen skal erkende, at konsekvensen er større forskel.
Og det er sådan set også formålet med ordningen.