Keld Albrechtsen (EL), 2000-03-22:
»Har regeringen givet ministerierne og embedsmændene instruks om, at de ved orientering til offentligheden om eurospørgsmålet skal sikre efterlevelsen af Folketingets vedtagelse af 8. december 1998 om løbende at fremlægge oplysninger og vurderinger af eurosamarbejdets udvikling, herunder at belyse fordele og ulemper for Danmark i forskellige former for tilknytning til eurosamarbejdet?«
Skriftlig begrundelse
Forud for folkeafstemningen om Amsterdamtraktaten den 28. maj 1998 kom det til offentlighedens kendskab, at statsministeren på et regeringsmøde havde pålagt hver enkelt minister at spille en aktiv rolle i debatten op til afstemningen om Amsterdamtraktaten.
Dette skulle ske ved, at man i hvert enkelt ministerium skulle reagere over for negative historier om EU. I den rundskrivelse, som departementschefen i Erhvervsministeriet, Jørgen Rosted, skrev til sine ansatte, hed det: »Erhvervsministeriets indsats er central, bl.a. fordi den stigende EU-skepsis blandt tidligere jasigere, som den er kommet til udtryk i dagspressen i den seneste tid, i høj grad udspringer af en negativ oplevelse af det indre marked.
Det er derfor en af Erhvervsministeriets centrale opgaver frem til afstemningen om Amsterdamtraktaten at arbejde for et ja.«
Det medførte en kraftig kritik, at regeringen på denne måde inddrog den statslige administration i en politisk kampagne for et ja til Amsterdamtraktaten
, da det ikke kan være administrationens opgave.
Derfor håber spørgeren, at statsministeren kan bekræfte, at regeringen har ændret sin instruks, således at det er de enkelte fagministeriers opgave at sørge for saglig og seriøs information, som beskriver både fordele og ulemper ved forskellige former for dansk tilknytning til eurosamarbejdet, således at vi ikke skal opleve en gentagelse af, at embedsmændene i den danske stat bruges som et redskab i jasigernes kampagne i de kommende måneder.
Nu har regeringen jo indledt en skræmmekampagne, hvor man griber til ret desperate påstande, bl.a. at der vil komme en finanspolitisk stramning og en renteforhøjelse, og jeg ved ikke hvad, hvis vi stemmer nej til euroen den 28. september.
Det viser jo, at regeringen har tænkt sig at bruge alle midler, også de ufine og usaglige, og det rejser jo ydermere det spørgsmål: Hvordan kan vi så sikre, at embedsmændene, de ansatte i ministerierne, ikke misbruges i forbindelse med sådan en skræmmekampagne fra regeringens side?
Hvordan sikres det, at embedsmændene kan være med til at efterleve Folketingets beslutning om, at der skal orienteres om både fordele og ulemper i forbindelse med euroen, på saglig vis?
Har statsministeren fortalt de øvrige ministre og embedsmændene, at det er meningen, at hvis der nu f.eks. kommer en henvendelse fra en borger, som ønsker at vide, om det er rigtigt, at hvis man stemmer nej til euroen, ja, så ramler det altså ned med økonomiske ulykker?
Det kunne jo godt være, at der var en borger, der stillede sig selv det kritiske spørgsmål: Er det nu også helt rigtigt, hvad statsministeren går og siger?
Har statsministeren så instrueret embedsværket om, at der skal gives en saglig besvarelse af det spørgsmål, og at embedsmændene skal oplyse, at der altså findes en masse økonomer, som har en helt anden opfattelse af den situation, og som faktisk slet ikke mener, at der er grundlag for statsministerens skræmmekampagne?
Har statsministeren sikret sig, at der så kommer en saglig og nuanceret besvarelse fra f.eks. økonomiministerens embedsmænd i den forbindelse?