runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Margrethe Vestager (RV), 2000-01-18:
Med hensyn til det sidste vil jeg henvise til mit svar til fru Else Winther Andersen: Det er netop indgået i overvejelserne at sikre et bredt og geografisk godt dækkende uddannelsesudbud.
Med hensyn til det første er det rigtigt, at det vil være naturligt, at uddannelsesinstitutioner samarbejder om udbud.
Men for undertegnede har det været meget afgørende, at der kun er én institution, som får godkendelsen, fordi det er vigtigt, at én institution føler sig forpligtet til at sikre kvaliteten af netop den uddannelse.
Jeg ville være betænkelig, hvis ansvaret skulle deles mellem forskellige institutioner, for jeg kunne være bekymret for, at det ikke var hensigtsmæssigt for udviklingen og konsolideringen af nye uddannelser, at godkendelsen så at sige blev delt op i flere forskellige enheder.
Men det er forholdsvis klart, at det vil være oplagt i Kolding at lave et samarbejde med den skole, som ikke har fået godkendelsen, også for at udnytte de lærerkræfter, som er til stede dér. Hermed sluttede spørgsmålet.
Jeg kan ikke bekræfte hr. Frank Dahlgaards mistanke om, at der er tale om verdens længste eftersidning.
Hverken i Socialdemokratiet eller i Det Radikale Venstre har der været intentioner om at lave en heldagsskole fra kl. 7.00 til 17.00, som skulle forholde sig til forældrenes pasningsproblem.
Tværtimod har der været stor optagethed af, hvordan der skabes større kvalitet i børnenes hverdag, og hvordan fritidstilbudene kvalificeres i forhold til det, børn har lyst til og gerne vil.
Jeg håber at kunne indkalde forligspartierne til drøftelser i den nærmeste fremtid og her fremkomme med en samlet plan, som forligspartierne kan stå inde for, også i drøftelser med kommunerne, lærerne og andre interessenter, herunder de faglige organisationer, fritidsinstitutionerne og selvfølgelig de kulturelle institutioner.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Jeg tror, man generelt må sige, at folkeskolens undervisning af tosprogede elever bør og kan udvikles i forhold til det nuværende niveau.
På f.eks. modersmålundervisningsområdet satte jeg i efteråret et arbejde i gang for at sikre en bedre vejledning og en opdatering af den bekendtgørelse, som undervisningen bygger på, også i modtageklasser og med hensyn til, hvordan dansk som andetsprog håndteres i folkeskolen.
Jeg er selv meget optaget af, om ministeriet yder den rigtige vejledning og sikrer, at der er en fornuftig erfaringsopsamling.
Der er jo ganske mange folkeskoler, som i en årrække har indsamlet erfaringer på dette felt - erfaringer, som de må kunne give videre til nogle af de folkeskoler, hvor det at have børn med dansk som andetsprog er en ny opgave, fordi man med den nye integrationslov møder stadig flere børn med de karakteristika i de forskellige kommuner.
Jeg skal ikke kunne sige, om vejledningen er god nok, men i hvert fald mener jeg, at det er en opgave at gøre den bedre, og det er både jeg og ministeriet meget optaget af.
Gitte Lillelund Bech (V), 2000-01-18:
Jeg vil gerne spørge undervisningsministeren: Er det ministerens vurdering, at ministeriets vejledning til folkeskolerne om organisering af undervisningen af tosprogede elever er i fuld overensstemmelse med folkeskoleloven?
Margrethe Vestager (RV), 2000-01-18:
Som jeg sagde til den tidligere spørger, der stillede det samme spørgsmål: Nej, jeg tror ikke, det er hensigtsmæssigt at gøre det til en frivillig sag for kommunerne. Jeg tror samlet set, at det element, at man får et tilbud om modersmålsundervisning, er meget afgørende for den samlede integration i det danske samfund og for den måde, man kan leve på i det danske samfund, selvfølgelig givet, at integrationen i forhold til det danske sprog og det danske arbejdsmarked er på et højt og godt niveau. Skønnet i dag er, at der i alt bruges omkring 72 mio. kr. på modersmålsundervisning i hele Danmark.
Om de penge er godt eller dårligt givet ud, synes at være et meget ideologisk spørgsmål.
Jeg tror samlet set, det er vigtigt, at det danske samfund af hensyn til den samlede integration tilbyder modersmålsundervisning til de børn, hvis forældre synes, det er relevant.
Hermed sluttede spørgetimen.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-01-18:
I øjeblikket er det sådan, at modersmålsundervisning er obligatorisk for kommunerne.
Jeg vil spørge ministeren, om hun ikke vil overveje at gøre den frivillig.
Det er dog kommunerne, der sammen med kommunernes borgere altså har problemerne, og hvis kommunerne ude i lokalsamfundet vurderer, at de penge og ressourcer, de i øjeblikket er nødt til at sætte af til modersmålsundervisning i tyrkisk, urdu, serbokroatisk, og hvad det nu hedder alt sammen, i stedet for kunne bruges f.eks. til dansk, og man vurderer kommunalt, at det vil give et bedre resultat, kunne det så ikke være op til kommunen selv? Hvorfor altså ikke gøre det til en frivillig sag for kommunerne med en eventuel modersmålsundervisning?
Margrethe Vestager (RV), 2000-01-18:
Der er gennemført en lang række undersøgelser.
Et generelt resultat er, at de børn - og det var børn med tyrkisk som modersmål, man undersøgte - som er gode til tyrkisk, også er gode til dansk. Problemet med den konklusion er jo, at det sandsynligvis er sådan, at børn med et godt sprogøre vil være gode til flere sprog.
Det andet forskningsresultat, som også træder klart frem i Danmarks Pædagogiske Instituts forskning, er, at de børn, som er gode til deres modersmål, har en bedre skriftlig fremstilling i dansk i de ældste klasser, hvilket kunne tyde på, at en meget høj sproglig bevidsthed i forhold til ens modersmål også gør det nemmere at forholde sig til sidebetydninger, undertoner og så fremdeles, som jo er et væsentligt element i en meget kvalificeret skriftlig fremstilling.
Ester Larsen (V), 2000-01-18:
Ministeren henviser til betydningen af erfaringsopsamling, og med det udgangspunkt vil jeg gerne spørge, om ministeren kan bekræfte, at der ikke foreligger pædagogiske forskningsresultater, der sagligt kan underbygge kravet om obligatorisk modersmålsundervisning i folkeskolen.
Margrethe Vestager (RV), 2000-01-18:
Nej, jeg kan ikke forestille mig, at regeringen eller staten for den sags skyld skal blande sig i, hvilket sprog der tales i det enkelte hjem.
Birthe Skaarup (DF), 2000-01-18:
Kunne ministeren tænke sig, at man fra kommuneskolernes side faktisk pålagde forældrene, at der skal tales dansk i hjemmet, ud fra, at det skal være nemmere for børnene at kunne tale dansk i skolen og i det danske samfund i al almindelighed?
Vil ministeren kommentere, hvad formanden for Uddannelsesudvalget siger i dag, nemlig at hvis børnenes forældre siger nej til sprogundervisning, bør det overvejes, om kommunerne dermed skal have lov til at udelukke børnene fra den almindelige skolestart i 1. klasse.
Jeg mener, det er ret bemærkelsesværdigt, at en uddannelsesordfører siger det, og derfor ønsker jeg ministerens kommentar.
Margrethe Vestager (RV), 2000-01-18:
Som sagt er kommunernes forpligtelse for nærværende, at de i det år, hvor børnene fylder 4, skal give sprogstimulering.
Det vil sige, at også børn, som er 3 år, men som fylder 4 netop i det år, vil være omfattet af det.
Det er en pligt, som gælder generelt for alle kommuner, og vi er i ministeriet i gang med at lave en opfølgning for at finde ud af, om kommunerne er godt i gang med at opfylde den pligt. At enkelte kommuner har gode erfaringer med at begynde endnu tidligere, altså når børnene f.eks. er 2 år, synes jeg vi skal forholde os til, når vi har flere erfaringer, og lade være med at indføre generelle forpligtelser på basis af én erfaring.
Birthe Skaarup (DF), 2000-01-18:
Det ligger faktisk i periferien af det spørgsmål, der lige er stillet.
Jeg vil spørge ministeren, om hun vil svare på, om regeringen planlægger initiativer ud fra de udmeldinger, som kommer i dag fra den socialdemokratiske borgmester i Ishøj, Per Madsen, der faktisk siger, at børn, der starter i en børnehaveklasse, skal lære dansk som 3-årige.
Margrethe Vestager (RV), 2000-01-18:
Jeg synes, at spørgsmålet er forholdsvis polemisk.
Hvad jeg har forsøgt fuldstændig entydigt at give udtryk for, er, at eftersom det nationale sprog er dansk og folkeskolen fungerer på dansk og på danske præmisser, så er det fuldstændig indlysende, at det vil være en fordel for alle børn at tale dansk på et godt og sikkert niveau, sådan at de kan få det fulde udbytte af undervisningen i folkeskolen.
Derfor er det også meget afgørende, at kommunerne lever op til den forpligtelse, de har fået til at sikre en tidlig sprogstimulering, som ifølge pligten skal ske i det år, hvor børnene fylder 4 år, herunder selvfølgelig også af en række børn, der vil være 3 år, når sprogstimuleringen begynder.
At nogle kommuner begynder endnu tidligere, synes jeg, de skal roses for.
Det er et positivt initiativ, for det viser, at de har kontakt med gruppen, og at de rent faktisk
netop er meget optaget af at sikre, at børnene kan dansk, når de begynder i folkeskolen.
Sådan bliver behovet for modtagelsesklasser også svindende, og derfor vil det sandsynligvis alt i alt også økonomisk set være en stor fordel for en kommune at sikre den meget tidlige sprogindlæring.
Om det mener jeg ikke at der kan herske nogen tvivl.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Hanne Severinsen (V), 2000-01-18:
Jeg vil godt høre ministeren, om det ikke er en privat sag, om dansk er det sprog, man har lært som nummer to-sprog?
Jeg vil også godt høre, om ministeren ikke synes, at det er en sympatisk tanke, formanden for Uddannelsesudvalget har udkastet, nemlig at man skal sikre, at børn kan dansk, før de kommer ind i folkeskolen, at man, før de kommer der, gør en ekstra indsats, så de kan dansk.
Så kan det da godt være, at de først har lært deres såkaldte modersmål derhjemme, men i den danske skole må det da være dansk, som er førstesproget.
Margrethe Vestager (RV), 2000-01-18:
Jeg har ikke selv hverken hørt eller set, at formanden for Uddannelsesudvalget skulle have meldt sådan; jeg har hørt denne melding fra borgmesteren i Ishøj.
Folkeskoleloven giver ikke i dag mulighed for at udelukke børn fra optagelse i folkeskolen af sproglige grunde.
Jeg tror heller ikke, det ville være hensigtsmæssigt for børnene.
Derimod bør man sikre modtagelsesklasser, og at der så sker en ordentlig sprogindlæring.
Til gengæld synes jeg, det er en meget vigtig pointe, at man gør det fuldstændig soleklart for forældrene, at det er en forudsætning for det fulde udbytte af folkeskolens undervisning, at børnene kan dansk, og at de kan det på et højt og sikkert niveau.
Jeg tror, det er vigtigt, at dialogen og samtalen med forældrene om børnenes uddannelse og også deres senere uddannelsesvalg, når de er færdige med folkeskolen, foregår på en mere intens og kontant måde, end den måske finder sted på i dag.
Jeg tror, det er ganske svært præcist at konkludere på virkeligheden i den danske folkeskole, medmindre man vil gøre det på et meget generelt og overordnet niveau, for folkeskolernes erfaringer med de elever, som deltager i skolernes undervisning, er forskellige.
Men det er jo klart, at ministeriet gør sit bedste for at støtte kommunerne i deres arbejde med at have et skolevæsen, som lever op til folkeskoleloven.
Gitte Lillelund Bech (V), 2000-01-18:
I forlængelse af ministerens svar vil jeg spørge, om det skal forstås sådan, at man i ministeriet arbejder på at få lavet vejledninger, som er i overensstemmelse med virkeligheden i den danske folkeskole i dag.
Margrethe Vestager (RV), 2000-01-18:
Jeg tror ikke, det vil være hensigtsmæssigt at ophæve den obligatoriske modersmålsundervisning.
Jeg tror, det vil være hensigtsmæssigt at udvikle den sådan, at dens kvalitet og dens form understøtter folkeskolens generelle arbejde med at sikre børnene gode kvalifikationer.
Med hensyn til kommunernes evne og vilje til at løfte integrationsindsatsen mener jeg, at den diskussion, som vi har for nærværende både her og i dagspressen, tyder på en meget stor optagethed af at sikre, at de, som er her, og de, som kommer hertil med en anden baggrund, rent faktisk integreres i det danske samfund.
Jeg mener, vi må sikre, at det er et samlet tilbud, som både fokuserer på, at de tilegner sig det danske sprog og det danske samfunds måde at fungere på, og samtidig respekterer, at der ikke er tale om assimilation, men tværtimod integration, og det vil sige, at der stadig væk er rum for, at de kan have et andet modersmål og have en anden kultur inden for den samlede og fælles danske ramme.
Gitte Lillelund Bech (V), 2000-01-18:
Hvorledes forholder ministeren sig til, at der er flere folkeskoleledere, der føler, at de faktisk ikke kan overholde folkeskoleloven, eksempelvis fordi de er nødt til at give en generel dispensation med hensyn til antal skoledage til de tosprogede elever, som skal hjem på familiebesøg.
Margrethe Vestager (RV), 2000-01-18:
Det har jeg umiddelbart vanskeligt ved at forstå, for det er klart, at går man i folkeskolen, så er der også mødepligt til folkeskolens undervisning, dels til den obligatoriske, dels til de valgfag, som man melder sig til.
Det har man mødepligt til.
Det har tidligere været drøftet i forbindelse med, at nogle børn blev sendt på ganske lange rejser tilbage til oprindelseslandet, hvorefter der blev indført mulighed for økonomiske sanktioner over for de forældre, der tog deres børn ud af folkeskolen i ganske lange perioder.
Derfor burde der være håndtag til at sikre, at mødepligten rent faktisk overholdes, og at børnene kan få det fulde udbytte af deres folkeskoleundervisning.
De sanktioner, som jeg netop omtalte, kan kun indføres dér, hvor børnene rent faktisk ikke er i hjemmet, men er sendt tilbage på ophold i deres oprindelsesland, dvs. er uden for landets grænser.
Det er fuldstændig korrekt, som der også er blevet svaret, at der med hensyn til folkeskolens generelle mødepligt ikke er sanktioner over for forældrene.
Jeg synes til gengæld, det er meget vigtigt at indskærpe over for forældrene, at det ikke er muligt at få børnene fritaget for den obligatoriske undervisning, som det f.eks. er at få børnene fritaget for kristendomsundervisning, hvis man giver den informerende religiøse oplæring inden for hjemmets grænser.
Det er klart, at folkeskolen er en samlet pakke, hvis man kan sige det på den måde, og man kan ikke vælge de obligatoriske fag til og fra.
Hvis forældre, uanset deres identitet eller deres observans i øvrigt, ikke finder, at folkeskolen er et godt tilbud til deres børn, så har vi heldigvis en udmærket fri skolesektor, som sandsynligvis vil kunne opfylde behovene.
Gitte Lillelund Bech (V), 2000-01-18:
Jeg forstår på ministeren, at det skulle være muligt at iværksætte sanktioner over for de forældre, som holder deres børn hjemme fra folkeskolen.
Jeg vil så spørge ministeren, hvordan det harmonerer med et svar, som ministeren har givet den 26. november 1999, hvor ministeriet svarer: Der findes ingen sanktioner over for forældre, der holder børnene hjemme uden gyldig grund.
Resultatet af en meget restriktiv praksis vil sandsynligvis kunne blive et dårligt samarbejdsklima mellem skole og hjem til skade for eleven.
Margrethe Vestager (RV), 2000-01-18:
Spørgsmålet om modersmålsundervisningens berettigelse har så at sige ingen direkte berøring med spørgsmålet om det at tale dansk i øvrigt.
Jeg mener, det under alle omstændigheder er meget vigtigt, at kommunerne lever op til deres forpligtelse til at give tidlig sprogstimulering og til at sikre, at der er en sådan undervisning i dansk, at børnene taler dansk på en sådan måde, at de enten i modtageklasser, eller når de direkte begynder i folkeskolen, kan tale dansk på et sådant niveau, at de kan følge undervisningen og dermed få det fulde udbytte af den.
Spørgsmålet om modersmålsundervisning, som jo er obligatorisk for kommunerne, men et tilbud til elever og forældre, synes jeg er principielt afgørende i forhold til det faktum, at der er mennesker i Danmark, som nok har dansk som nationalsprog, men som har et andet modersmål i rent bogstavelig forstand, fordi det jo stadig væk er sådan, at der fødes børn af forældre, som er født i Danmark, men som har et andet modersmål, fordi der f.eks. måske i 1980'erne var en mindre optagethed af at sikre tilbud til disse børn.
Jeg synes, at modersmålsundervisningen skal kvalificeres, sådan at den understøtter folkeskolens undervisning i det hele taget, og at den kompetence, det er at mestre f.eks. også arabisk og urdu på højt niveau, bliver en kompetence, som det danske samfund også kan drage fordel af.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-01-18:
I et af ministerens svar før nævnte ministeren, at for de såkaldt tosprogede er dansk andetsproget.
Var det rigtigt?
Hørte jeg rigtigt, at dansk i Danmark er andetsprog?
Og vil ministeren bringe det i overensstemmelse med fornuften, at det må være dansk, der er førstesproget for dem, der bor, lever og vokser op her.
det er den ene ting.
den anden ting: betegnelsen tosproget, er den ikke efter ministerens opfattelse fuldstændig vildledende, for er der tale om mennesker eller børn, der kan to sprog, er der jo ikke noget problem på det område? Er det ikke sådan, at det, man i dag ifølge myndighederne skal kalde tosproget, er folk, som er fremmedsprogede - det er der jo ikke noget galt i, medmindre man er faldet som offer for sine egne fordomme - eller kan lidt dansk og lidt tyrkisk, eller hvad det nu er?
Men tosproget er det vel ikke, for så er det jo ikke noget problem.
Margrethe Vestager (RV), 2000-01-18:
, fordi det sprog, deres mor og deres far taler i hjemmet, er det sprog, som de lærer som det første, og det er et andet sprog end dansk.
Derfor bliver dansk det andet sprog, de lærer, ikke som et fremmedsprog, men som det andet sprog i rækkefølgen af sprog, de lærer.
Det andet er, at det selvfølgelig er afgørende at sikre, at de reelt er tosprogede.
Vi har lige diskuteret, om det ikke ville være en stor fordel, at alle danskere var tosprogede med dansk og engelsk, dansk og tysk og så fremdeles.
Vi mener også, det ville være en styrke for det danske samfund at sikre, at der er nogle, der taler dansk og arabisk, dansk og urdu og så fremdeles.
Forudsætningen er naturligvis, at undervisningen i dansk er sådan, at de kan være en del af det danske samfund som fuldgyldige, dansktalende medlemmer.
Jeg mener, realiteten for hovedparten af den gruppe, vi taler om, er, at de er tosprogede, og at de taler dansk på et fornuftigt niveau.
Hans Christian Schmidt (V), 2000-01-18:
Har ministeren tillid til, at kommunerne er i stand til at vurdere de tiltag, der skal til, og er ministeren dermed enig i, at man kunne ophæve den obligatoriske modersmålsundervisning?
Ester Larsen (V), 2000-01-18:
Jeg vil spørge, om ministeren på baggrund af det her spørgsmål om vanskelighederne med modersmålsundervisningen
ikke snart vil være sindet at overveje at ophæve, at den undervisning skal være obligatorisk, og overlade det til kommunerne at vurdere hvert enkelt barns behov for at få modersmålsundervisning.
Det ville jo føre til en meget mere kvalificeret undervisning af de børn, der måtte have
disse behov.
Modersmålsundervisning er jo primært hjemmets ansvar, og dér, hvor hjemmet ikke løfter opgaven, kan skolen gå ind og give nogle særlige tilbud, som vi ser det på en lang række andre områder.
Det er jo sådan, at obligatorisk modersmålsundervisning er noget nær en dansk specialitet, og når vi ser på, hvordan vi her i landet magter at integrere fremmede både arbejdsmæssigt og kulturelt, ja, så har vi jo noget nær en bundrekord i Danmark.
Så troen på, at den obligatoriske modersmålsundervisning er et godt instrument, hviler jo på noget nær ønsketænkning, og de forskningsresultater, der foreligger på området, peger jo også på, at det ikke har nogen væsentlig betydning for danskundervisningsindlæring.
Yvonne Herløv Andersen (CD), 2000-01-19:
Når man går fra forhandlingerne, så kan man som hr. Frank Aaen bagefter stille sig op og sige: Jeg er ren, jeg har ikke påtaget mig noget ansvar for noget af det sure.
Når man bliver siddende, så får man noget, man gerne vil have, men man får sandelig også noget, som man hellere ville lægge langt ned i tasken.
Preben Rudiengaard (V), 2000-01-19:
Jeg vil gerne spørge fru Dorit Myltoft om de her røgfri sygehuse.
Jeg ved godt, man skal have respekt for de andre patienter og så videre, men for at eksemplificere det vil jeg tage en 88-årig ældre kone, som ryger 30 grønne Cecil om dagen.
Hun bliver indlagt med sit brækkede lårben, og nu ligger hun derinde.
Jeg synes, at hun måske får kompromitteret sin livskvalitet, men Det Radikale Venstre har måske en anden holdning til dette.
Frank Aaen (EL), 2000-01-19:
Det er måske ikke så godt at bruge det der med løjtnanter og generaler i politik.
Jeg håber ikke, det er sådan, men hvis man nu er løjtnant, er der jo ingen grund til, at man laver en aftale, før man har sikret sig med sin general, at man ikke kan få den lidt bedre.
Ingen kunne på det tidspunkt vide, hvor god finansloven kunne blive, hvis f.eks. alle vi, der står for et velfærdsdanmark, havde holdt sammen.
Men realiteten var jo, at en lille håndfuld, og jeg nævner dem igen: regeringen, De Konservative, CD og SF, forhandlede uden at inddrage andre partier og kunne derfor heller ikke vide, hvad styrkeforholdet i Folketinget var til.
Personlig blev jeg indbudt én gang, og da jeg sagde, jeg ikke ønskede mere brugerbetaling for medicin for nogen syge, så var det uinteressant at snakke videre med mig.
Så kunne jeg få lov til bagefter at tilslutte mig aftalen.
Men der blev aldrig forhandlet med andre end de tre partier, jeg har nævnt her.
Yvonne Herløv Andersen (CD), 2000-01-19:
Når man ikke har været budt med til forhandlingerne, så opfører man sig ofte som den onde fe i Tornerose, og det kan jeg godt forstå. Nu er det med sundhedsministeren og vel særligt med finansministeren, ligesom når man beder til Vorherre, man får sjældent det, man ønsker sig, men ofte det, man har brug for, og det, vi havde brug for, var en styrkelse af kræftområdet.
Det var det, der blev vægtet mest.
Preben Rudiengaard (V), 2000-01-19:
Jeg har hørt flere ordførere, der ligesom blander det, der hedder behandling, sammen med det, der hedder forebyggelse, men jeg vil gerne rose fru Yvonne Herløv Andersen for, at forebyggelse og behandling blev adskilt.
Jeg synes ikke, det klæder os, at vi bliver ved med at jage behandling og forebyggelse sammen.
Men jeg lyttede med interesse til det om at lave nogle puljer til nogle forsøgsprojekter osv.
Jeg har peget på nogle nationale strategier osv., og jeg vil gerne spørge CD, om de kunne tænke sig, at man kunne lave nogle puljer og implementere nogle nationale forebyggelsesstrategier i nogle amter respektive nogle kommuner, som kunne ønske at gå ind i det her.
Anni Svanholt (SF), 2000-01-19:
Jeg noterede mig med tilfredshed, at fru Yvonne Herløv Andersen er meget optaget af forebyggelsen.
Det er vi også, og det har vi, som jeg sagde i min tale, jo gjort en indsats for. Jeg vil så gerne nævne - også over for hr. Frank Aaen - at jeg satte ikke konkrete tal på i min tale, men det beløber sig altså til 47 mio. kr. til en forebyggende indsats.
Vi havde gerne set mere, men regeringen og De Konservative prioriterede altså behandlingen af kræft højere end en større forebyggelsesindsats.
Vi synes også, kræftbehandling skal gøres bedre osv., men vi synes, der skulle have været en anden balance, og at folkesundhedsprogrammet kunne have fået en helt anderledes kraft.
Jeg er også optaget af det organisatoriske i det her program, sådan at det bliver sammenhængende, at der bliver en samlet strategi.
Jeg nævnte i min tale, at det f.eks. skulle
ind i de kommunale forhandlinger, at der skulle økonomi til
, så der bliver mulighed for at gøre det her mere handlingsorienteret.
Jeg kunne også godt tænke mig at få nogle meldinger til det fra fru Yvonne Herløv Andersen.