Per Clausen (EL), 2005-05-27:
Jeg skal da takke for en, synes jeg, meget positiv debat, som sådan set afslørede, at der er flertal i Folketinget for ganske store dele af vores forslag.
Derfor kunne det selvfølgelig være fristende at lade det gå til andenbehandling, men der vil der sikkert være partier, som udgør det flertal, som ville kunne finde på forskellige begrundelser for ikke at stemme for, og da jeg sådan set synes, det er vigtigere at opnå resultater på det her område end sådan at afsløre nogen eller delvis afsløre nogen, kunne jeg forestille mig, at den måde, vi arbejder videre med det her på, er, at vi arbejder videre med det i udvalget og ser på, om vi på et tidspunkt kan blive enige om eller få et flertal bag en beretning, der kan virke vejledende og støttende for regeringens videre ageren på det her område.
For det er jo sådan, at hvis man kigger på, hvordan det går med spredningen i gmo i Europa, så er det jo rigtigt, at vi endnu ikke har set de skader og forandringer i naturen, som man er vidne til i nogle af de lande, der har dyrket gmoafgrøder gennem længere tid.
Skaderne er indtil nu en klart afledt effekt af den evne, gmo-afgrøderne har fået tilført.
Det er f.eks. sådan, at hvor man dyrker gmo-afgrøder med resistens over for glyfosat, så er ukrudt med resistens et stigende problem og kræver skrotning med meget stærke pesticider.
Andre steder finder man påvirkning af dyreliv, fordi pollen fra gmo-afgrøderne er giftig for insekter.
Vi har også nogle sager i EU omkring en række af de gamle gmo’er, dvs. gmo’er, der blev godkendt før moratoriet.
Den er også godkendt efter de gamle regler, dvs. uden grundig miljøvurdering, hvor man i øjeblikket er bekymret for, at de giftstoffer, planten udsender, kun nedbrydes meget langsomt i naturen.
Det betyder altså, at der også er nogle gamle sager, der er grund til at kigge på.
Og det er jo nogle af de problemer, som er baggrunden for, at man i en række europæiske lande i regioner har vedtaget, at man gerne vil være gmo-fri.
Og så bare til det der med regioner: Nej, vi tænkte ikke ret meget på de nye sygehusregioner, dengang vi lavede det her forslag.
Man kunne godt forestille sig, at danske regioner kunne få en sådan myndighed, men afgørelsen af det ville jo ligge et andet sted, hvor jeg har forstået, at hr. Dohrmann har større indflydelse, end jeg har, så vi kommer nok tættere på hr. Dohrmanns model for regionerne end for vores.
Vi tænker altså på regioner, men det kunne også være kommuner, og det kunne også være dele af kommuner, hvis vi ser nationalt på det, og det kunne også være hele nationer, hvor der har været nævnt Østrig.
Så det er altså selve tanken om, at man har en mulighed for at lave et område/en region, som er gmo-fri, som for os er det afgørende og ikke den tekniske udførelse.
Men jeg har meget forståelse for, at man fra nogle partiers side, inden man endeligt vil støtte et sådant forslag, vil have en lidt mere grundig diskussion af, hvordan teknikken i det skulle være.
Ellers er jeg jo glad for, at der tilsyneladende er et flertal i Folketinget for at støtte, at den danske regering skal arbejde for den tanke i EU i stedet for at arbejde imod den, som man jo gjorde i sagen omkring Østrig.
Det vil vi gerne, fordi det faktisk er vores opfattelse, at det må være muligt for regioner og lande at vælge en anden strategi for at hindre gmo-spredning end den, man har valgt i Danmark.
Vi kan jo konstatere, at et flertal i Danmark har valgt en efter vores opfattelse utilstrækkelig model, men jeg kan ikke forstå, at det skulle føre til, at man i Danmark skulle sige, at man ikke andre steder i EU skulle have mulighed for at vælge andre modeller.
I det hele taget er det jo det der med den evige maksimumsharmonisering i EU, som er et grundlæggende problem, og det er jo også et problem i forhold til mærkning.
I går diskuterede vi i Europaudvalget spørgsmålet omkring tilsætning af vitaminer og anprisning af fødevarer, vi har snakket om multivitaminjuice, og gang på gang viser det sig faktisk, at EU’s regler er et meget stort problem.
Men da vi i det her forslag virkelig er gået efter at opnå resultater, har vi ikke stillet forslag om, hvad vi godt kunne være fristede til, at Danmark skulle gå foran og mærke de her varer og så se, hvad der skete, men har i stedet for sagt, at vi faktisk synes, det er vigtigt, at Danmark stadig arbejder for, at man får en mærkning af de her produkter, også fordi det jo er sådan, at en meget stor del af befolkningen – det kom frem i en undersøgelse, som blev offentliggjort i Ingeniøren her for nylig – er fuldstændig uvidende om, at det kød, de spiser, er blevet til på baggrund af gmo-modificeret foder.
Man kan selvfølgelig sige, at det er underligt, at folk er uvidende om det, men det er de, og hvis folk vidste det, ville de formentlig også handle anderledes.
I den sammenhæng er det selvfølgelig godt, at der bliver gennemført en oplysningskampagne, som vel også kunne være en del af det, der kunne skabe betydelig større efterspørgsel på økologiske fødevarer.
Så alt i alt synes jeg altså, at det har været en meget positiv debat, og jeg håber sådan set, at vi i løbet af sommeren eller i starten af efteråret kan lave en beretning fra udvalget, der kan fungere som et supplement til ministeren i hans videre arbejde, nogle retningslinjer for det, som også kan virke måske lidt mere positivt ind på hans ageren end de synspunkter, der kommer fra Venstre og Konservative, som vel i virkeligheden er de eneste, der forholdsvis firkantet ligesom siger, at det er, som det er, og det skal ikke laves om, fordi vi er nået frem til det bedst tænkelige resultat.
Når det er sådan, kan vi ikke længere stille krav om, at der ikke skal være nitrit og nitrat i økologiske fødevarer, for at man kan få Ø-mærket, for hvis EU nu skulle beslutte noget andet.
Jeg synes da godt, at det kunne give anledning til en diskussion, om vi på den måde skal acceptere, at EU i realiteten undergraver et mærke, som nyder stor respekt i Danmark.
Jeg tror, at forbrugerne stoler meget på Ø-mærket, men jeg er ikke sikker på, at den tillid vil kunne blive fastholdt i en situation, hvor økologernes synspunkt om, at økologiske varer altså ikke er tilført giftstoffer, ikke gælder mere.
Det gør det jo lettere at handle disse varer på tværs af landegrænserne.
Ikke mindst for Danmark, som jo er et foregangsland på det område, er det en stor fordel for danske producenter af økologiske varer, at der er en let adgang til at handle varerne på tværs af landegrænserne.
Vi arbejder som sagt aktivt på, at man stadig væk skal friholde nitrit og nitrat fra økologiske varer.
Men det er bare sådan, at Ø-mærket er et kontrolmærke og ikke et kvalitetsmærke, så det vil kræve en fuldstændig omorganisering af mærket, hvis det skulle være sådan, at vi ikke lægger vægt på, at man opfylder betingelserne i økologiforordningen, men i stedet lægger vægt på nogle betingelser, som vi fastsætter, for at man må mærke varen, altså nogle krav til processerne og om brugen af tilsætningsstoffer, som vi selv udvikler.
Så vil det være et helt andet mærke.
Det er jo ikke overraskende for mig, at EU skaber vanskeligheder i forhold til at fastholde den fødevaresikkerhed, vi har i Danmark.
Det er jeg godt klar over, og det er jo, fordi man har valgt den metode, at man ikke kan snakke om minimumsregler, men er nødt til at snakke om maksimumsregler.
Hvis man opererede med, at der skulle være nogle minimumsbetingelser på europæisk plan, men at de enkelte lande havde mulighed for at stille højere krav, ville vi ikke have noget problem.
Det kan ministeren vel bekræfte?
Så vil jeg bare stille spørgsmålet: På hvilken måde ville det være til skade for danske forbrugere, hvis man var i stand til at fastholde de store krav, der i dag er til vores økologimærke, frem for at følge EU’s regler, som betyder forringelse?
Jeg kan høre på hr. Per Clausen, at hr. Per Clausens dagsorden egentlig ikke så meget er nitrit og nitrat og økologi, men at bruge det her som et eller andet grundlag for at påstå, at EU gør nogle slemme ting ved os alle sammen, men det er jo det rene vrøvl.
Det er vi selv interesserede i.
Vi har selv bedt om, at der er EU-regler på de her områder.
Så kan det ikke nytte noget, at hr. Per Clausen forsøger at vende det hele på hovedet og sige, at det er skadeligt, at der er EU-regler.
Tværtimod er vi tilfredse med det.
Vi er jo også tilfredse med, at der ikke i dag er mulighed for at tilsætte økologiske varer nitrit og nitrat, og det arbejder vi fra dansk side aktivt på at holde fast i.
Hvis det skulle ske, at det alligevel bliver tilladt i henhold til EU-reglerne at tilsætte nitrit og nitrat ganske vist i mindre mængder end i andre varer, må vi tage udgangspunkt i den situation.
Her er det så bare, at jeg siger, at så har den enkelte producent mulighed for at mærke, at de i hvert fald ikke har tilsat nitrit og nitrat, og så har forbrugerne jo igen gennemsigtigheden, selv om det er en mindre gunstig situation end den, vi har i øjeblikket.