Lotte Bundsgaard (S), 2005-10-06:
Nu talte hr. Jens Rohde meget om dans i sin tale, og det kan jeg sådan set godt forstå, for dansen er jo over os; folk er vilde med at danse.
TV 2programmet »Vild med dans« er et seerhit for tiden.
Hver fredag samles tusindvis af familier foran skærmen for at se de nye, smarte trin.
I morgen, fredag kl. 20, er der »Vild med dans« igen, men kl. 21.20 er der »Vild med dans – rundt på gulvet«, og har man de sidste 14 dages nyhedsudsendelser og avisforsider i baghovedet, kan deltagerne her nok kun være regeringen og dens ministre.
Sjældent har man i dansk politik set så mange fejltrin på så kort tid: Hver dag sin minister, som synes helt ude af takt.
Det må nærmest være en rekord.
Denne regering fortsætter med at sætte helt nye standarder i dansk politik.
Statsministeren talte i sin åbningstale om den moderne måde at føre politik på.
Man må sige, at regeringen fører moderne politik på sin helt egen måde, for bag begrebet moderne politik gemmer sig en lang stribe ubehagelige politiske sager, der viser, at statsministeren slet ikke har orden i sit eget hus.
Vi har en transportminister, der trods utallige forsøg stadig ikke kan få togene til at køre, men derimod godt kan give Folketinget mærkelige forklaringer; vi har en kulturminister, der skyder sig selv i foden med en kanon, når han fedter seriøst arbejdende udvalgsmedlemmer ind i sin egen, noget diffuse kulturkamp; vi har en integrationsminister, der ikke har styr på administrationen af udlændingelovgivningen og endnu en gang skal have besøg af Ombudsmanden i sit ministerium; vi har en forbrugerminister, der ikke engang kan holde styr på polske hindbær, der er skyllet i kloakvand, men som godt kan finde ud af at trække svar til Folketinget tilbage, og vi har en socialminister, der mener, at ulighed er en dynamo for samfundet, så det skal vi have mere af – et synspunkt, hun stædigt fastholder, lige indtil hun bliver bedt om at pakke sine liberalistiske lærebøger sammen igen og for en sikkerheds skyld fortryde alt, hvad hun overhovedet har sagt og skrevet.
Hvad er der blevet af statsministerens megen snak om konsekvens og orden i sagerne?
Under denne regering kan man trække sine udtalelser tilbage, hvis man er kommet for skade at sige, hvad man mener, og man kan til sidst betale pengene tilbage, hvis man har blandet Venstres pengekasse sammen med Statsministeriets pengekasse.
Socialdemokraterne mener, at en af styrkerne ved vores land er, at vi er et meget rigt land, samtidig med at vi er et meget lige land.
Det er det, der skaber sammenhængskraft og dynamik i Danmark.
I 1990'erne løste vi problemerne med massearbejdsløsheden efter den borgerlige regering.
Dengang gik vi op imod den stigende ulighed ved at få 200.000 flere mennesker i arbejde, men hvad har den nuværende regering gjort?
Jo, den har fået 40.000 flere mennesker på overførselsindkomster.
Socialdemokraterne vil have Danmark tilbage på sporet.
Vi vil sikre, at de svageste også får del i den økonomiske fremgang, derfor har vi foreslået, at der bruges 3 mia. kr. på at forbedre førtidspensionisternes økonomi, og derfor har vi foreslået at afskaffe kontanthjælpsloftet.
Men vi må ikke tro, at vi kan løse ulighedsproblemet ved bare at sende en check.
Lighed er nemlig mere og andet end bare økonomi.
Der er nemlig meget stor forskel på, hvor gode muligheder vi hver især har for at få et godt liv.
Derfor vil vi forbedre forholdene for kontanthjælpsmodtagerne, for de hjemløse, for misbrugerne, for de psykisk syge og for de handicappede, og derfor har vi en række konkrete forslag til, hvordan integrationen af flygtninge, indvandrere og deres efterkommere kan forbedres.
Kun ved en ordentlig integration kan man sikre, at også disse mennesker får lige muligheder, og derfor vil vi bryde den negative sociale arv.
Sociale kår går nemlig stadig i arv fra generation til generation.
Vi kan gå ind i en hvilken som helst børnehave og se, hvilke børn der vil få det svært senere hen.
Vi skal sikre, at ikke et eneste barn lades i stikken og overlades til sin egen skæbne, og i vores finanslovforslag har vi en række forslag.
Statsministeren siger også, at han vil bryde den negative sociale arv.
Han har sagt, at han vil skabe et samfund, hvor bistandsklienter let kan blive bankdirektører, men hvordan går det med det løfte, hr. statsminister?
Kan statsministeren og regeringen finde bare én eneste bistandskli ent, der er blevet bankdirektør?
Kom med et frisk bud.
Vi er i det hele taget noget i tvivl om, hvad regeringen mener om den stigende ulighed.
Mener regeringen, det er godt med den stigende ulighed?
Socialminister Eva Kjer Hansen mener, at uligheden gerne må blive større, fordi den skaber dynamik i samfundet, men det synspunkt må socialministeren ikke fremføre, da det ikke er regeringens politik, siger statsministeren – på trods af, at statsministeren selv har skrevet en bog, hvor han fremfører præcis det samme synspunkt og det, der er værre.
Men lad det nu ligge.
Uanset om regeringen nu siger, at den går op imod den stigende ulighed, har regeringen reelt intet gjort for at gå op imod den stigende ulighed.
Regeringen har intet gjort for at skabe lige muligheder for mennesker i Danmark.
Hvis regeringen ønsker et samfund med lige muligheder, hvorfor har den så afskaffet skolepraktikken, uden at de unge har fået en garanti for en praktikplads?
Hvorfor er der kommet mange flere mennesker på overførselsindkomster under denne regering?
Hvorfor har regeringen ikke gennemført en udligningsreform mellem kommunerne?
Hvorfor vil regeringen sænke arbejdsskadeerstatningen til mennesker, der har været ude for ulykker eller nedslidning?
Hvorfor er busbilletterne steget overalt i landet?
Hvorfor er brugerbetalingen på voksenefteruddannelse steget med 17 pct.?
Og hvorfor har regeringen indført en særlig lav kontanthjælp til nytilkomne flygtninge?
Vi Socialdemokrater er dybt uenige i denne politik, fordi den skaber mere, ikke mindre ulighed i Danmark.
Men det er jo desværre ikke kun i Danmark, at der er brug for at handle imod uligheden.
Ser man ud i verden, trives uligheden desværre også i bedste velgående.
Statsministeren nævnte særskilt Afrika i sin åbningstale, hvor statsministeren talte om, at menneskelig anstændighed kræver, at vi bekæmper fattigdommen og hjælper Afrika, og vi kan kun give ham ret.
Vi er glade for, at regeringen langt om længe har taget de socialdemokratiske topprioriteter, Afrika og kampen mod aids, til sig.
Men der er desværre god grund til at så alvorlig tvivl om statsministerens ord.
Hvordan kan det være, at regeringen gennem de seneste 4 år har sparet 1,3 mia. kr. på udviklingsbistanden til netop Afrika?
Hvordan kan det være, at statsministeren ikke holdt det løfte, han gav verdens fattigste i forbindelse med tsunamikatastrofen?
Dengang lovede statsministeren jo, at pengene til tsunamiofrene ikke senere ville blive taget fra ulandsbistanden, men det løfte har statsministeren nu brudt.
Statsministeren lover et og gør noget andet over for verdens fattigste.
Men sammenhængskraften i vores samfund afhænger også af, at vi hver især oplever, at den offentlige service er helt i top, at vi møder hinanden på tværs af sociale skel i daginstitutioner, skoler, idrætsklubber og på plejehjem, og at alle møder høj kvalitet og derfor vælger fællesskabet og dets tilbud.
Vi skal have en folkeskole, hvor glade elever lærer det, de skal, samtidig med at de udvikler sig til hele mennesker, og vi skal have plejehjem, hvor de ældre får den pleje og den omsorg, de har behov for.
Vi mener ikke, det er nok bare at tale om alt det her; vi sætter handling bag ordene.
I vores finanslovforslag for 2006 sætter vi penge af til et løft af den offentlige service.
Vi vil have, at børnene skal have et sundt måltid mad i daginstitutionerne, vi vil afsætte 500 mio. kr. til mere tid i ældreplejen og hjemmeplejen, og vi vil afsætte 650 mio. kr. mere til folkeskolen.
Hvad gør regeringen og dens støtteparti, Dansk Folkeparti?
De gør ikke nok.
Man kan ikke undlade at forfalde lidt til tanken om, at puljerne mere har til formål at skabe fine overskrifter i aviserne end at skabe resultater for borgerne.
Vi vil gerne opfordre ministrene til at stå ud af deres ministerbiler og spørge borgerne, hvordan de synes, det går, eller at tage toget til Århus – hvis det eller kører – og tale med Venstreborgmesteren.
Alle er enige i, at kommunerne presses til at skære ned på den service, borgerne har krav på, og vi vil gerne opfordre regeringen til at ændre kurs og vise alle dem, der hver eneste dag står op, går på arbejde og betaler en høj skat, at vi lever i et rigt samfund, også når det handler om offentlig service.
Vi har et stort ansvar for at sikre et sammenhængende samfund, men endnu større er det ansvar, vi har for kommende generationer.
Det kræver, at der er styr på økonomien, og det kræ ver, at vi tør reformere, men det kræver også, at vi foretager visionære investeringer i forskning og i uddannelse og ikke blot tror, at det hele bare kommer af sig selv.
Socialdemokraterne tør godt komme med udspil til reformer, for vi ved nemlig godt, at vi står over for et strategisk valg.
Man kan vælge sparestrategien eller investeringsstrategien.
Man kan forsøge at spare sig til en gylden fremtid, spare på ældreomsorgen, skolerne, kontanthjælpen, sygehusene osv., men den strategi er vi uenige i.
Vi ønsker ikke at skære ned, og vi tror ikke, at man via besparelser kan sikre fremtiden.
Socialdemokraterne mener, at vi skal ruste danskerne til globaliseringen, og derfor skal vi investere i uddannelse og forskning.
Desværre vælger regeringen en anden vej.
Regeringen har valgt at sætte Danmark på standby.
På finansloven for 2006 har regeringen kun afsat 10 mio. kr. ekstra til uddannelse.
Det vil vi selvfølgelig for at værne om vores natur og om vores drikkevand, men der er jo også god økonomi i at investere i miljø og vedvarende energi.
Værdien af vores eksport af vindmøller og tilbehør til dem overgår jo i dag værdien af eksporten af svinekød, og hvorfor har vi opnået den førerposition?
Jo, det har vi, fordi vi bevidst har valgt at satse på udvikling af alternativ energi.
Vi ved jo, at det globale marked for miljøteknologi vil eksplodere i løbet af de næste år.
Selv Bushregeringen har opdaget det, og Danmark og EU risikerer at blive hægtet af, hvis vi ikke satser noget mere.
Hvorfor bliver regeringen ved med at brænde chancer for Danmark?
Statsministeren indbød i sin åbningstale os alle sammen til et bredt samarbejde, og de kommende måneder vil vise, om det var et oplæg til et kursskifte.
Regeringen har jo ikke brugt megen tid på at samarbejde det sidste år, det har kun været med Dansk Folkeparti.
Det bør være slut med at brænde chancer for Danmark.