runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kristen Touborg (SF), 2000-11-17:
Da SF's ordfører, hr. Villy Søvndal, ikke har mulighed for at være i Tinget i dag, skal jeg give udtryk for SF's holdninger
til de fire lovforslag.
Alle fire forslag er en del af udmøntningen af aftalen mellem regeringen, SF og Enhedslisten.
L 108 giver kontanthjælpsmodtagerne ret til en handleplan, hvis de har problemer, der rækker ud over ledighed.
Forslaget skal fremme, at der skabes større overensstemmelse mellem den enkeltes egne ønsker og forudsætninger og større sammenhæng mellem tilbud og målsætning.
L 109 er et forslag om fleksibel hjemmehjælp og bedre genoptræning.
Vi kæmpede hårdt i finanslovforhandlingerne for at få afsat flere penge til ældreområdet, fordi vi mener, at der er behov for det.
Det lykkedes at få afsat i alt 100 mio. kr., som nu udmøntes i et lovforslag, der gør hjemmehjælpen mere fleksibel, så man kan bytte en form for praktisk hjælp ud med en anden, hvis den ældre netop den dag har et andet behov.
Derudover reserveres der 87 mio. kr. til en bedre genoptræning.
I SF er vi overbevist om, at der i en række kommuner er behov for en bedre genoptræning efter endt sygehusbehandling, efter sygdom eller i andre tilfælde.
Vi er derfor glade for, at det lykkedes at få målrettet indsatsen på dette område.
Vedrørende L 110: I forbindelse med ældrepakken lykkedes det os at få forlænget sygedagpengene med to gange 13 uger. Vi ville gerne helt væk med varighedsbegrænsningen på sygedagpenge, men det vender vi tilbage til på et senere tidspunkt.
Dette forslag sikrer, at kommunerne gå tidligere ind i sygedagpengesager, ved at den statslige refusion nedsættes, så kommunerne har et større incitament til at gå hurtigere ind.
Hensigten ved at gå tidligt ind er at undgå mange langvarige sygedagpengesager.
L 111 er en del af satspuljeforliget, der betyder forbedringer for folke- og førtidspensionister.
Dels betyder det, at regler om tillæg for fiktiv indtægt ophæves, dels betyder det en langt mere lempelig aftrapning af indkomsten ved beregning af pensionstillæg for pensionister, der er gift eller samlevende med en person, der ikke modtager social pension.
Det er et meget vigtigt forslag, der kommer nogle af de økonomisk allerdårligst stillede til hjælp.
Konklusionen er: Vi er meget glade for, at disse forslag nu ser ud til at blive gennemført.
Pia Christmas-Møller (KF), 2000-11-17:
Jeg vil gerne udtrykke fuld respekt for social- og sundhedsuddannelserne, fuld respekt for de mennesker, som har gennemført de uddannelser.
Vi skal i det hele taget satse meget mere på uddannelse inden for hele ældreområdet.
Men jeg er nødt til at gøre fru Grete Schødts opmærksom på, at der i dag intet krav er om den mindste uddannelsesmæssige baggrund for at blive hjemmehjælper i den offentlige sektor, intet krav.
Det er det ene, jeg gerne vil gøre fru Grete Schødts opmærksom på.
Det andet er, at ældre mennesker altså er lige så vel i stand til at vurdere kvalitet, som fru Grete Schødts og jeg er.
Tror fru Grete Schødts ikke, at ældre mennesker er i stand til at vurdere, hvem de gerne vil have ind i deres eget hjem, hvem der løser opgaven på den bedste måde og på det højest kvalitetsniveau?
Jeg er overbevist om, at vi trygt kan give de ældre valgmuligheden, og det er jo det, vi taler om.
Grete Schødts (S), 2000-11-17:
Selv om det er fredag og vi er langt henne på dagen, vil jeg alligevel sige noget om De Konservatives holdning til det dér med det frie valg.
Nu har vi kæmpet en kamp for at få en ordentlig social- og sundhedsuddannelse, få hjulpet vores hjemmehjælpere, så de har løfteteknik, så de har det, der skal bruges for at udføre et ordentligt job, skulle vi så bombe tiden tilbage og sige, at nu kan hvem som helst ude fra gaden gå ind og udføre en opgave i de ældres private hjem?
Jeg synes, det er uanstændigt at kalde os betonsocialdemokrater og en hån over for de ældre, der værdsætter deres uddannede hjemmehjælpere, som kan noget i deres hjem.
Morten Helveg Petersen (RV), 2000-11-17:
Jeg er med på, at vi skal forsøge at gøre behandlingen af sagerne så kort som mulig ihukommende
Frank Aaen (EL), 2000-11-17:
Da vi støtter, at rederne skal bidrage med lidt penge, og af de grunde, andre ordførere har været inde på, støtter Enhedslisten forslaget.
Pia Gjellerup (S), 2000-11-17:
Jeg skal blot sige tak for modtagelsen af lovforslaget, og jeg vil bidrage til, at de spørgsmål, der blev stillet fra især den konservative ordfører, vil blive besvaret hurtigt under udvalgsbehandlingen.
Tove Videbæk (KRF), 2000-11-17:
Kristeligt Folkeparti er positivt indstillet også over for dette forslag.
I forslaget er der nemlig lagt vægt på sammenhængen mellem ret og pligt i aktiveringen.
Forslaget deler målgruppen i to, nemlig personer med ledighed som problem og personer med problemer ud over ledigheden.
Det mener vi er værdigt, det giver selvværd, og vi er positive over for lovforslag nr. L 112.
Ole M. Nielsen (KRF), 2000-11-17:
Også ihukommende formandens bemærkninger skal jeg nøjes med at sige, at vi kan tilslutte os forslaget.
Jette Gottlieb (EL), 2000-11-17:
Det må ligesom være fremgået, at Enhedslisten ikke støtter forslaget.
Jeg har endnu ikke mødt én eneste kontanthjælpsmodtager, der synes, at det at være henvist til det laveste forsørgelsesniveau med de største grader af kontrol og dyneløfteri, der findes i Danmark, er nogen særlig lykkelig situation.
De, der er på kontanthjælp, er det af nød, enten fordi de aldrig havde et heldigt lod i uddannelses- og arbejdslotteriet, eller fordi andre faktorer i tilværelsen har knust de drømme, de engang havde.
Kontanthjælp er det underste sikkerhedsnet, et net, som nu får større og større huller. Vi er jo enige i, at man skal stå til rådighed for arbejdsmarkedet, men vi er ikke enige i, at man skal tvinges til at arbejde for sin kontanthjælp.
Vi er ikke enige i, at man skal kunne udlejes til private firmaer til fuldstændig almindeligt arbejde for sin kontanthjælp.
Skal man arbejde, skal man have løn for det.
Og deraf min formulering, at den definitive rådighed bevises ved tilbud om et arbejde.
Den væsentligste manglende rådighed er, at arbejdsmarkedet ikke står til rådighed for den ledige.
Ret og pligt-mantraet har jo også en kraftig forskydning
Man har pligt til aktivering, men ikke ret til at vælge det rigtige.
At skelne mellem ledige og folk med andre problemer end ledighed er jo ikke så klart, som det bliver stillet op.
Stof- og alkoholmisbrugere har jo ikke noget retskrav på en behandlingsplads, og virkeligheden viser jo meget tydeligt, at der er alt for få pladser.
Der er også for lidt danskundervisning.
Der er ikke plads til alle dem, der i virkeligheden måske skulle have mere danskundervisning.
Antallet af hjemløse stiger, og vi ser flere og flere hjemløse og tiggere i gadebilledet.
Og mens arbejdsløsheden falder og den generelle levestandard stiger, ja, så bliver chancerne for de marginaliserede, for de uuddannede og for dem med en lille plet på straffeattesten og de langtidsledige dårligere og dårligere. Det er jo lige præcis det problem, vi ser.
At behandle mennesker, der har brug for støtte og omsorg, så de kan forbedre deres personlige og faglige kvalifikationer og genvinde en smule selvtillid, med diverse straffeforanstaltninger er ikke bare i strid med almindelig humanistisk og solidarisk tankegang, det er også hamrende upædagogisk. Tryk avler modtryk.
Anders Samuelsen (RV), 2000-11-17:
Så vil jeg blot henvise til igen at sige, at jeg konstaterede og konkluderede, at jeg som radikal arbejdsmarkeds- og socialpolitisk ordfører var meget godt tilfreds med det forslag, der ligger her.
Og jeg er endda jyde.
Pia Christmas-Møller (KF), 2000-11-17:
Jamen det er en vigtig sag den her.
Vi har diskuteret den i årevis.
Det er ikke mig, der er ansvarlig for, at vi har haft en lang dag her.
Det er Folketingets tilrettelæggelse af arbejdet.
Jeg vil gerne have et helt klart svar fra hr. Anders
: Mener hr. Anders Samuelsen, at rådighed skal relativeres til, hvilken ydelse man får?
Der er jo kontanthjælpsmodtagere, som får mere ud af det økonomisk end det, de ville have fået, hvis de var medlem af en a-kasse.
Jeg vil gerne spørge, om det er en helt ny linje i Det Radikale Venstres politik på det her område.
Anders Samuelsen (RV), 2000-11-17:
Nu kan man jo diskutere længe, hvorvidt man skal nøjes med at kigge på ét hjørne af et system, eller om man skal tage og gå hele vejen rundt om systemet.
Jeg tror nok, at alle kan være enige om, at det er rarere at være medlem af a-kassesystemet og dermed være berettiget til dagpenge kontra det at stå og skal nøjes med kontanthjælpen.
Derfor synes jeg, at vi skal kigge på det her i en sammenhæng, og det, der slås fast her ganske enkelt, for nu ikke at gøre det mere kompliceret, end det er, er, at man skal stå til rådighed, når man bliver tilbudt et arbejde.
Man har ikke mulighed for at afslå et rimeligt tilbud om arbejde.
Det synes jeg egentlig er en udmærket præcisering i forhold til de problemer, som vi ved findes f.eks. i forhold til marginaliserede grupper, som indvandrere, indvandrerkvinder, som bliver låst fast i en situation ved de lidt løsere regler, som vi har i dag.
Derfor bliver der strammet op.
Det synes jeg vi skal være tilfredse med alle sammen.
Pia Christmas-Møller (KF), 2000-11-17:
Nu ved jeg jo ikke, hvad der ligger i »meget godt«, men jeg vil gerne spørge hr. Anders Samuelsen, om han så kan begrunde, hvorfor der skal være lempeligere vilkår for ledige, som ikke har ønsket at være medlem af en a-kasse, og ledige, som har været medlem af en a-kasse.
Anders Samuelsen (RV), 2000-11-17:
Ja, jeg er meget godt tilfreds.
Pia Christmas-Møller (KF), 2000-11-17:
Jeg vil gerne spørge Det Radikale Venstre, om man er tilfreds med indholdet i det lovforslag, der ligger, og om man synes, at der med det forslag er skabt en tilstrækkelig ligestilling mellem ledige kontanthjælpsmodtagere og ledige a-kassemedlemmer.
Anders Samuelsen (RV), 2000-11-17:
For Det Radikale Venstre har det været en kongstanke, at ret og pligt følges ad i den aktive arbejdsmarkeds- og socialpolitik.
Den tankegang er i høj grad blevet præciseret i lovgivningen vedrørende de forsikrede ledige, men er ikke i lige så høj grad slået igennem i lovgivningen vedrørende kontanthjælpsmodtagere.
Derfor sigter lovforslaget mod en tilnærmelse mellem de to systemer, og det er i hvert fald en opstramning i forhold til rådighedskravene for ledige kontanthjælpsmodtagere, som kun har ledighed som problem.
Det kan Det Radikale Venstre støtte, og derfor kan vi altså støtte lovforslaget.
Annie Lunde Hansen (CD), 2000-11-17:
Da CD's socialpolitiske ordfører, fru Yvonne Herløv Andersen, ikke kan være til stede, skal jeg på CD's vegne knytte følgende kommentarer til dette forslag: Forslaget indeholder en række præciseringer og opstramninger i relation til ledige kontanthjælpsmodtagere. Formålet er i højere grad med hensyn til rettigheder og måske især pligter at ligestille kontanthjælpsmodtagerne med de forsikrede ledige. Derfor foreslår regeringen rådighedsreglerne opstrammet, således at kontanthjælpsmodtagere, der alene har ledighed som problem, bliver forpligtet til aktivt at søge arbejde på linje med, hvad der gælder for de forsikrede. Den opstramning suppleres med præciseringer af, hvornår disse kontanthjælpsmodtagere kan tilsidesætte rådighedspligten.
Der er skærpede sanktioner for kontanthjælpsmodtagere, som afviser aktivering, og der er en pligt for kommunerne til at sanktionere ubegrundet fravær.
Disse opstramninger synes vi i CD er rimelige og fornuftige.
Det er dog meget vigtigt, at de alene retter sig mod de kontanthjælpsmodtagere, for hvem ledighed er det eneste problem.
Men det er jo også, hvad der lægges op til i forslaget.
Pligtmæssige sanktioner mod personer, som samtidig er tyngede af massive sociale problemer, er nemlig efter CD's opfattelse ikke sagen.
Forslaget om en bemyndigelse til socialministeren med hensyn til at fastsætte regler om den kommunale aktivering kan vi i øvrigt umiddelbart støtte.
Aase D. Madsen (DF), 2000-11-17:
Med dette lovforslag sker der de helt nødvendige opstramninger af rådigheds- og sanktionsreglerne for de kontanthjælpsmodtagere, der alene har arbejdsløshed som problem, og det finder Dansk Folkeparti stærkt påkrævet.
Aktiveringen koster 5 mia. kr. om året.
Samtidig virker det negativt på den aktiveredes selvværd at blive hængende i disse aktiveringsordninger, og derfor kan aktiveringsforløbet i realiteten blive en ond cirkel.
Dansk Folkeparti finder, det er vigtigt, at alle de
rådighedskrav, der stilles til de a-kasseforsikrede, også fuldt ud bliver skrevet ind i dette lovforslag.
Jeg savner i øvrigt en begrundelse for, hvorfor det ikke er sket, men det har jo været oppe i debatten tidligere, så det får vi forklaringer på under udvalgsarbejdet.
Af høringssvarene fremgår det i øvrigt, at LO og Dansk Arbejdsgiverforening er utilfredse og mener, at lovforslagets justeringer er for små og upræcise.
Derfor bliver der for store variationer i kommunernes afgørelser, der i alt for høj grad kommer til at hvile på et skøn, og ved en uensartet sagsbehandling krænkes retssikkerheden på området.
Indvandrere og andre med manglende danskkundskaber kommer nu ind under de opstramnings- og sanktionsregler, der gælder for kontanthjælpsmodtagerne, der alene har ledighed som problem.
Dansk Folkeparti finder, det er godt, at vi også får den gruppe ind under disse opstramningsregler.
Lovforslaget er jo et led i regeringens aftale med kommunerne, men i høringssvaret fra Kommunernes Landsforening siges det, at lovforslaget ikke er et helt tilstrækkeligt grundlag for at indfri intentionerne om skærpet rådighed for kontanthjælpsmodtagerne.
Der er derfor en vis risiko for, at de nye regler kommer til at virke imod deres hensigt, så det må da lægge op til alvorlige samtaler mellem Kommunernes Landsforening og ministeren. Og chefkonsulenten i Dansk Arbejdsgiverforening kalder kort og godt rådighedsreglerne for noget makværk i Jyllands-Posten den 16. november.
Vi må håbe, at alt dette vil give ministeren stof til eftertanke, således at der i udvalgsarbejdet kan ske de nødvendige ændringer.
Men Dansk Folkeparti er alt i alt positiv over for forslaget.
Pia Christmas-Møller (KF), 2000-11-17:
Men der er jo alligevel et stykke fra at være glad og til at være tilfreds, og det mener jeg ganske præcis udtrykker vores opfattelse af det foreliggende lovforslag.
Godt er det, at regeringen langt om længe tager sig sammen til at beskrive, hvori rådighedskravet for kontanthjælpsmodtagere, som alene har ledighed som problem, består.
Vi savner enhver argumentation for, at det skal være mindre krævende at stå til rådighed som kontanthjælpsmodtager end som a-kasseforsikret.
Og jeg har endnu ikke fået noget tilfredsstillende svar på hvorfor.
også nærmest tilfreds med det sidste svar, jeg fik fra fru Anne-Marie Meldgaard
Jeg har noteret det ordret ned, og fru Anne-Marie Meldgaard sagde, at intentionen bag forslaget var en justering og tilpasning af reglerne mellem forsikrede og ikkeforsikrede ledige.
Det synes jeg vi skal holde fast i, og lad os så bruge udvalgsarbejdet på at tilrette det forslag, der ligger her, til de regler, der findes i dagpengelovgivningen på arbejdsmarkedsområdet.
Jeg synes, det ville være en god udgang på debatten, hvis vi kunne blive enige om, at det er opgaven under udvalgsarbejdet, og på den baggrund vil jeg tilsige positiv udvalgsindsats fra konservativ side, og vi vil videre være særdeles konstruktive og hjælpsomme.
Anne-Marie Meldgaard (S), 2000-11-17:
Som et led i aftalen mellem regeringen og Kommunernes Landsforening om kommunernes økonomi i 2001 blev det aftalt, at der skulle ske en justering og præcisering af rådighedsreglerne for kontanthjælpmodtagere i lighed med de justeringer, der er sket for forsikrede ledige.
I nogle af de høringssvar, vi har modtaget på nuværende tidspunkt,
har jeg bemærket, at det fra forskellige sider nævnes, at dette lovforslag er for slapt, og der rejses kritik af, at der fortsat er tale om, at det kommunale skøn er indbygget i loven.
Jeg opfatter kritikken som udtryk for en direkte mistro til, at de kommunale medarbejdere kan skelne mellem, hvornår en kontanthjælpmodtager modtager hjælp alene på grund af ledighed, og hvornår der er tale om hjælp
på grund af problemer ud over ledighed
Det er jo netop dette skøn, der er grundlaget for, at der kan ske en korrekt visitation, så der kan ske en hurtig tilmelding i AF-systemet af de kontanthjælpmodtagere, der alene har ledighed som problem, og det er i sagens natur med til at sikre en ensartet aktivering af forsikrede og ikkeforsikrede.
For mig at se er det vigtigt, at der sker en hurtig afklaring af den situation, uanset hvilket system de kommer fra, og at der sker en ligestilling af rettigheder og pligter, og derfor hilser vi velkommen, at også kontanthjælpsmodtagere efter dette lovforslag fremover skal være aktivt jobsøgende.
Den del af forslaget, der drejer sig om skærpede regler for udeblivelse fra aktivering, ser vi også som en tilpasning
af de to systemer
Her er det værd at nævne, at med indførelsen af ufravigelige sanktioner i tilfælde af udeblivelse fra aktivering er der kun tale om de kontanthjælpmodtagere, der alene har ledighed som problem.
I Socialdemokratiet er vi godt klar over, at det her er pisken mere end guleroden, der er i sving, men der er rent faktisk kun ét redskab, der kan være adfærdsregulerende for disse personer, og det er at ramme dem på pengepungen.
Derfor kan vi, selv om vi har været meget betænkelige ved det, tilslutte os, at fradragsprocenten i kontanthjælpen hæves fra 20 til 30.
Overordnet er målet med dette forslag at sikre en sammenhæng og øget kvalitet i aktiveringen, som i den sidste ende skal komme den ledige til gode.
Men det fremgår også af forslaget, at det sigter mod en mere ensartet praksis i kommunerne, hvilket jeg håber kan blive resultatet, så vi forebygger yderligere kritik af aktiveringsindsatsen
fremover
Socialdemokratiet kan støtte forslaget.
Kristen Touborg (SF), 2000-11-17:
Da SF's ordfører, hr. Villy Søvndal, ikke har mulighed for at være til stede i Tinget, skal jeg give udtryk for SF's synspunkter.
Lovforslaget er en udmøntning af aftalen mellem KL og regeringen fra i sommer om den kommunale økonomi med mere.
Det står anført i socialministerens skriftlige fremsættelsestale, at hensigten er at skabe den rette sammenhæng mellem rettigheder og pligter.
Det vækker selvfølgelig den nysgerrighed, at det er nærliggende at bede ministeren redegøre for de rettigheder, som en aktiveret kontanthjælpsmodtager har, men svaret er meget let: De har ingen rettigheder overhovedet.
Alle de rettigheder, alle andre på arbejdsmarkedet har, har aktiverede kontanthjælpsmodtagere lige nøjagtig ikke.
Retten til at forhandle løn og arbejdsforhold, retten til de sædvanlige fagretslige regler, der gælder på arbejdsmarkedet, retten til at optjene dagpenge, efterløn, osv. osv., alle disse almene rettigheder gælder lige præcis ikke for den aktiverede kontanthjælpsmodtager.
Det, der nu lægges op til, er yderligere en stribe stramninger: krav om aktiv jobsøgning, strammere rådighedsregler, skærpede sanktioner, forhøjede fradrag i kontanthjælpen osv.
For SF er der en snæver sammenhæng mellem pligter og rettigheder.
Her er et lovforslag, der alene lægger nye pligter på skuldrene af de mennesker, og som ikke giver bare én ny rettighed.
SF stemmer i sagens natur imod dette lovforslag.
Pia Christmas-Møller (KF), 2000-11-17:
Jeg vil gerne spørge de socialdemokratiske ordfører i al stilfærdighed: Hvorfor mener Socialdemokratiet, at mennesker på kontanthjælp, der udelukkende har ledighed som problem, skal have en markant mildere rådighedsforpligtelse end mennesker, som har haft et solidt fodfæste på arbejdsmarkedet, som har forsikret sig i en arbejdsløshedskasse, og som er blevet ledige?
Hvorfor skal der være denne forskel?
Jeg vil gerne høre svaret fra
Socialdemokratiet.
Jette Gottlieb (EL), 2000-11-17:
Jeg blev til gengæld lidt forundret, for jeg synes, jeg hørte den socialdemokratiske ordfører sige, at formålet med dette her var at sikre en mere målrettet og seriøs aktivering.
Hvordan i alverden kan man forestille sig, at øgede sanktioner, strengere straf og mere stramme rådighedsbegreber skulle føre til en øget kvalitet i aktiveringsbestræbelserne?
Jeg forstår overhovedet ikke sammenhængen.
Det, der er tale om, er jo, at man ændrer straffesystemet.
Pia Christmas-Møller (KF), 2000-11-17:
Det svar blev jeg ikke klogere af, tværtimod rejste det en stribe nye spørgsmål.
Det første, den socialdemokratiske ordfører sagde, var, at man i Socialdemokratiet gerne så, at alle var medlemmer af en a-kasse.
Skal jeg forstå det sådan, at Socialdemokratiet går ind for obligatorisk medlemskab af en a-kasse?
Det var det ene. Det andet, Socialdemokratiets ordfører sagde, var, at der var aftalt nogle spilleregler på a-kasseområdet.
Ja, de er aftalt her i Folketinget.
Det er lovfastsatte regler formuleret i både lovgivningen og bekendtgørelser.
Det er altså strammere regler for a-kassemedlemmerne end det, Socialdemokratiet lægger op til for de kontanthjælpsmodtagere, der udelukkende har ledighed som problem. Endelig sagde den socialdemokratiske ordfører for det tredje, at der er behov for et skøn, når det drejer sig om kontanthjælpsmodtagere, der alene har ledighed som problem.
Hvorfor det?
Vi fik ikke nogen begrundelse.
Hvorfor er der et særligt behov for et skøn her, hvorfor har man ikke lige så god brug for præcise og udtømmende bestemmelser om rådighed på det her område?
Jette Gottlieb (EL), 2000-11-17:
Jeg synes, det er bemærkelsesværdigt, hvis det eneste formål, der ligger i det her lovforslag, er, at man nu skal sidestille kontanthjælpsmodtagernes vilkår med de dagpengeforsikrede.
Det forekommer mig ikke særlig fornuftigt at gå den vej.
Anne-Marie Meldgaard (S), 2000-11-17:
Der skal ikke herske nogen tvivl om, at i Socialdemokratiet så vi helst, at alle var medlem af en a-kasse og på den måde var inde under de samme regler.
Der er tale om en forsikringsordning, som man tegner frivilligt, og der er nogle aftalte spilleregler på området, men i social lovgivning som sådan er der et skøn inde i billedet, som gør, at det vil blive sværere at køre direkte ud efter de samme regler.
Med hensyn til stramningerne, der går den anden vej, som fru Jette Gottlieb siger, er det for os afgørende, at der er nogle systemer på arbejdsmarkedet, som handler om rettigheder og pligter.
De to ting hører nu engang sammen, og vi ønsker, at der skal være så stor en ligestilling som overhovedet muligt mellem rettigheder og pligter, både i sociallovgivningen og arbejdsmarkedslovgivningen.
Jette Gottlieb (EL), 2000-11-17:
Hver gang jeg hører en socialdemokrat sige justering og tilpasning, så ved jeg, det betyder nedjustering, og det betyder tilpasning til dårligst mulige vilkår.
Det er dér, retssikkerhedsproblemerne ligger.
Det er dér, de stramme vilkår ligger, og det er dér, hvor der faktisk er brug for et skøn.
De viser, at folk ikke bliver behandlet ordentligt.
Sanktionssystemerne er for stramme sammenlignet med det retssystem, vi har her i landet.
Og nu prøver man så at indføre det på det område her også.
Jeg vil godt slutte med at spørge: Er det sådan, at man i Socialdemokratiet ikke mener, at man skal have et socialt sikkerhedsnet her i landet?
Jeg har ikke på noget tidspunkt givet udtryk for, at vi ikke anerkender et rådighedsbegreb - det gør vi - men er det sådan, at Socialdemokratiet ikke mere går ind for, at vi skal have et ægte socialt sikkerhedsnet her i landet?
Skal det være muligt at dø af sult her i landet?
Anne-Marie Meldgaard (S), 2000-11-17:
Nu kunne fru Jette Gottlieb og jeg selv måske godt trænge til at sulte et par dage, men det er nu ikke os, det drejer sig om.
Selvfølgelig skal der være et socialt sikkerhedsnet her i landet.
Det er heller ikke det, sagen her handler om.
Jeg tror faktisk, at det her lige så meget kan være en hjælp til en række kontanthjælpsmodtagere, som ønsker at være så præcis ligestillede med de forsikrede ledige her på arbejdsmarkedet, og derfor vil de med det her lovforslag kunne komme hurtigere igennem en visitation i kommunerne, så de kan blive tilmeldt arbejdsmarkedssystemet og komme hurtigere ud på arbejdsmarkedet - på det ordinære arbejdsmarked vel at mærke.