Jann Sjursen (KRF), 1999-04-09:
Kriser kan jo føre til noget, der er endnu værre.
De kan også godt føre til en ny start, og vi håber, denne her fører til en ny start, ikke bare for Kommissionen, men også for EU som sådan, idet vi finder det meget afgørende fra Kristeligt Folkepartis side, at det, der nu følger, betyder, at der kommer en ny forvaltningskultur i EU som sådan med Kommissionen som bannerfører.
Det trænger vi til.
Debatten i dag har for mig at se
på mange punkter været tilbageskuende.
Det er også i orden.
Det er vigtigt også at se på, hvem det er, der har ansvaret for det, der er sket, og det er efter min mening ikke så entydigt at placere, sådan som måske forskellige ordførere har forsøgt det.
Det er klart, at Kommissionen selv har et stort ansvar; ministrene har også et ansvar, og det har for den sags skyld
også de nationale parlamenter.
Helt entydigt kan det ikke placeres.
Men det væsentligste er selvfølgelig Kommissionens eget ansvar i den her sammenhæng.
Jeg synes, at udenrigsministeren i sin besvarelse af forespørgslen rejste mange gode perspektiver for den fremtidige Kommission og også pegede på nogle af de vigtige elementer, der skal til for at sikre, at vi får en bedre forvaltningskultur i Kommissionen, en forvaltningskultur, som også kommer til at afspejle sig i en ændret personalepolitik, en ændret revisionspraksis, som er nogle af de temaer, som set fra Kristeligt Folkepartis side er vigtige.
Vi ønsker fra Kristeligt Folkepartis side en stærk Kommission.
Kommissionen er på mange måder drivkraften i Fællesskabet, det er den, som er initiativtager.
Vi mener, det ville blive helt kaotisk, hvis det skulle være Ministerrådet og dermed de enkelte medlemslande, der på mange måder kunne tage initiativer i øst og vest uden tanke for helheden, sådan som det i hvert fald i princippet - det er ikke altid, det er sådan i praksis - kan være Kommissionens udgangspunkt.
Jeg synes også, det er vigtigt med en stærk Kommission set i lyset af de store udfordringer, vi står over for med hensyn til ikke mindst optagelsen af de central- og østeuropæiske lande, og derfor gælder det også om så hurtigt som muligt at få udnævnt en ny Kommission.
Jeg siger så hurtigt som muligt, men deri ligger måske i virkeligheden
, at man skal skynde sig langsomt - i den forstand, at det er klart, at den ikke alene af proceduremæssige grunde ikke kan udnævnes i morgen, men også, at sådanne ting tager tid undervejs.
Jeg vil dog godt sige, at for Kristeligt Folkeparti vil det være en uacceptabel situation, hvis vi skal hen på efteråret eller helt hen omkring nytår, inden vi ser en ny Kommission.
Vi mener også, at der til den nye Kommission skal udpeges nye kommissionsmedlemmer. Regeringen har selvfølgelig ansvaret for, hvem Danmark måtte pege på som kommissær, men jeg vil ikke lægge skjul på, at Kristeligt Folkepartis helt klare råd til regeringen i denne sammenhæng er ikke at genudpege kommissær Ritt Bjerregaard.
Danmark må gå foran på dette område med henblik på, at der bliver udpeget nye kommissionsmedlemmer.
Det er for os ikke så meget spørgsmålet om Ritt Bjerregaards person - om man kan lide kommissæren eller ej, om kommissæren er troværdig eller ej - men et spørgsmål om, at Danmark går foran.
Det fører mig til at sige, at vi heller ikke kan stemme for Enhedslistens forslag til vedtagelse, for jeg synes faktisk, at Enhedslisten i højere grad går efter Ritt Bjerregaard som person end udtrykker ønske om at få en ny Kommission.
Når jeg ser på de fremsatte forslag til vedtagelse, vil jeg sige, at vi har megen sympati for det forslag, SF har fremsat om mere åbenhed i Kommissionens arbejde.
Men vi vil, når forslagene til vedtagelse kommer til afstemning, stemme for det forslag, der er fremsat af partier, som repræsenterer et flertal i Folketinget.
Jeg vil gerne medgive udenrigsministeren, at jeg i min ordførertale kom med et uheldigt udtryk, da jeg sagde, det var NATO-bombardementerne, der havde frembragt den situation, som vi står over for.
Mit egentlige ærinde i den sammenhæng er at understrege det særlige ansvar, vi fra dansk side har, og som NATO også har, og så meget desto mere glæder det mig nu at kunne støtte det forslag, som regeringen i dag har fremsat, og som jo giver NATO mulighed for mere direkte at yde en humanitær indsats i Albanien. Så jeg tager gerne imod det lille hint fra udenrigsministeren i den her sammenhæng.