runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Hans Christian Schmidt (V), 2002-05-08:
Jeg vil gerne sige til det overordnede spørgsmål, som jo i grunden er det, fru Elsebeth Gerner Nielsen slutter med her, at jeg synes, vi skal gøre den indsats, vi kan, med hensyn til de hormonforstyrrende stoffer.
I forbindelse med et spørgsmål tidligere i dag sagde jeg jo, at vi lægger en plan frem 1. oktober.
Men generelt vil jeg godt sige, at vi er nødt til - og jeg vil også gerne diskutere det med Miljø- og Planlægningsudvalget - at finde ud af, hvordan strategien er med hensyn til, hvornår Kommissionen også kommer med sin kemikaliepolitik.
Hvis man i dag skulle give en vurdering af selve politikken, så kan det godt være, at den er, hvad hedder sådan noget, lidt tungtgående, og jeg tror, der er et stort behov for, at vi ved enhver lejlighed bruger megen energi på at gå ind og sige, at nu må det altså gå hurtigere med kemikaliepolitikken.
Jeg kan lige så godt sige, at jeg kan have stor sympati
for spørgerens forslag om, at alle de uvurderede stoffer skal være færdigbehandlet inden 1. januar 2003, i hvert fald nogle af dem, tror jeg også, der blev sagt.
Men når jeg spørger, får jeg det svar, at det er langt fra realistisk.
Det er faktisk et kæmpe arbejde, der skal sættes i gang, og det skal gøres ordentligt og tager desværre noget længere tid.
Jeg benytter enhver lejlighed til det, og jeg havde også muligheden for at drøfte det med Caroline Jackson, som er formand for Europa-Parlamentets Miljøudvalg, og jeg kunne også forstå, at det optager Europa-Parlamentet meget.
Det, jeg vil gøre, det har jeg også aftalt med hende,
er at tage kontakt til Europa-Parlamentet for at finde ud af, hvad for nogle synspunkter, de har, og så selvfølgelig også sørge for, om vi kan frembringe det.
Men jeg vil gerne sige det nu, for ellers kan jeg komme til at diskutere det senere i efteråret.
Jeg spørger jo også ind til, hvor tæt vi er på, at kemikaliepolitikken kan komme på programmet under det danske formandskab.
Jeg håber det, men vi er nødt til at afvente det.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-05-08:
Jeg vil godt spørge ministeren på baggrund af de oplysninger, der er kommet, bl.a. i Jyllands-Posten den 1. maj, fra Miljødirektoratet i EU, som tyder på, at arbejdet ikke fungerer, og at man hele tiden vil komme og bede om nye tidsfrister længere ude i fremtiden, således at der reelt ikke sker noget, om ministeren finder, at det er acceptabelt, eller om ministeren vil være med til at gå ind og arbejde for nogle fremrykkede tidsfrister.
Jeg mener, at nogle af stofferne allerede bør være færdigbedømt 1. januar, fordi man udmærket godt ved, de er giftige, og så kunne man fremrykke tidsfristerne. Jeg vil gerne spørge ministeren, om han ikke mener, at det er helt urimeligt, at man skal gå og vente til 2012.
Det håber jeg virkelig ikke ministeren mener kan være rigtigt.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2002-05-08:
For øjeblikket er det sådan, at den nye testmetode, som kemikalierne forhåbentlig skal igennem, ikke omfatter en test for stoffernes hormonlignende virkning, og jeg vil gerne vide, om miljøministeren i forbindelse med formandskabet til efteråret vil være med til at sikre, at REACH-systemet kommer til at omfatte hormonlignende stoffer.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-05-08:
Jeg tolker svaret sådan, at hr. Vesselbo ikke var sendt i byen af ministeren.
Så vil jeg bare spørge ministeren, som nu nævner den her telefon igen: Da jeg hørte om hr. Vesselbos initiativ, undersøgte jeg lidt omkring maling og fandt ud af, at man generelt ikke kan se noget på emballagen om de giftige kemikalier, der er i malingen, så der har forbrugerne ingen mulighed for at beskytte sig imod dem.
Og maling vil jo typisk være noget, man bruger, når Miljøstyrelsen har lukket, så når man står med sin maling søndag eftermiddag, kan man altså ikke få noget at vide.
Derfor vil jeg godt spørge ministeren: Var det så ikke en idé at genoprette den telefonservice?
Jeg fornemmer nemlig på ministeren, at han egentlig ikke er helt stolt ved den beslutning, når det kommer til stykket.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-05-08:
»Er ministeren enig i, at det er udtryk for ansvarsforflygtigelse, når formanden for Folketingets Miljø- og Planlægningsudvalg overlader det til forbrugerne selv at beskytte sig mod uvurderede giftige stoffer, og er ministeren enig i, at når det drejer sig om giftige og sundhedsskadelige stoffer, så skal de, som tidligere understreget af finansministeren, forbydes, og at det er de politiske myndigheders ansvar, at dette sker?«
Tak for svaret.
Så vil jeg gerne spørge ministeren: Kan ministeren garantere, at det budskab, hr. Eyvind Vesselbo gik ud med, og det forsøg på at lægge ansvaret fra sig var noget, som formanden for Folketingets Miljøudvalg foretog sig helt uden koordination med regeringen?
Det var ikke en prøveballon, som var sendt op af ministeren eller af partiet Venstre for at se, om den gik, og om man kunne slippe af med det politiske ansvar for kemikalierne?
Det vil jeg gerne bede ministeren bekræfte.
Jeg spørger lidt mere til det, fordi jeg synes, det er en alvorlig situation, at formanden for Folketingets Miljøudvalg i den grad træder ved siden af, og derfor er det væsentligt at vide, om det var regeringen og regeringspartiet Venstre, der stod bag dette forsøg.
Hans Christian Schmidt (V), 2002-05-08:
Ja, det hænger jo i hvert fald fint sammen med det spørgsmål, jeg blev stillet, og som er det, vi forholder os til.
Men jeg forstod også på hr. Keld Albrechtsen, at vi skulle ind på lidt andre ting, når vi kom videre.
Jeg vil bare sige, at jeg har klart givet udtryk for, hvad der er regeringens politik på dette område.
Jeg har klart givet udtryk for, at jeg ikke er af den opfattelse, at her kan man bare sige, at det kan borgerne selv gøre, men jeg synes også, at borgere også selv skal gøre en indsats.
Jeg har tidligere ved forskellige lejligheder sagt, at når man f.eks. oplever, at nogle importerer legetøj med ftalater i til 0-3-årige børn, kan man selv gøre noget som forbruger.
Man kan jo spørge til det eller lade være med at købe det, hvis man ved, hvad det er for noget. Men jeg mener helt klart, at de, der importerer f.eks. de ting, jeg nævnte i eksemplet, har et ansvar.
Jeg sagde til dem på det møde, jeg holdt med dem, at hvis man ikke mener at vide, hvad tingene indeholder, når man køber dem, kan en god regel jo være, at man prøver at købe hos nogle, man kender.
For mig er det helt klart, at producenter, importører har et ansvar for det her, og derfor står jeg ved de ting, som jeg mener, at de nye regler i EU skal komme til at omfatte.
Man kan godt diskutere nogle ting omkring det arbejde, og jeg har selv sagt lidt omkring Grøn Information.
Vi overvejer i øjeblikket, om vi kan gøre noget ved de ting, og hvad vi skal gøre. Jeg vil tro, at det ender med, at jeg holder et møde med Grøn Information.
Jeg vil ikke i dag stå og sige noget, før vi har diskuteret tingene igennem, men jeg synes, det er en god idé, at vi får en drøftelse.
Det er i hvert fald det, jeg lægger op til.
Med hensyn til Miljøstyrelsen er det jo rigtigt, at man har haft en kemitelefon, men det er ikke rigtigt, at man ikke kan ringe og spørge Miljøstyrelsen.
Jørn Jespersen (SF), 2002-05-08:
Det er helt i forlængelse af fru Elsebeth Gerner Nielsens indlæg.
Jamen er det så ikke lidt paradoksalt, at lige præcis de instanser, som har medvirket til at give forbrugerne bare en lille bitte mulighed for at finde rundt i den jungle, som skyldes politisk ansvarsforflygtigelse - alle de instanser, som giver forbrugerne en mulighed for at forholde sig til tingene - har regeringen fjernet? Jeg vil gerne nævne dem helt konkret.
Det er Forbrugerrådets kemimedarbejder, der er væk som følge af regeringens beskæring af bevillingen.
Det er Det Økologiske Råd, der har arbejdet som modvægt til kemiindustrien, kun med en titusindedel af de midler, som kemiindustrien slår om sig med, men dog trods alt en lille beskeden modvægt - det er væk.
Det er Grøn Information, hvor forbrugerne kunne henvende sig og få oplysninger om giftige stoffer i forskellige produkter - det er væk.
Og Miljøstyrelsens egen kemitelefon er nedlagt.
Hvordan hænger det sammen med, at miljøministeren mener, at man skal hjælpe forbrugerne til at træffe kvalificerede valg?
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2002-05-08:
Regeringen siger meget ofte, at borgerne ved selv bedst.
Det er en af de sætninger, vi meget ofte hører, og der er da også noget tillidvækkende i at give borgerne ansvar på den måde.
Men jeg tror nu, det er sådan, at forudsætningen for, at borgeren ved bedst, er, at borgeren også har rigelig adgang til information og oplysning, og derfor kunne jeg godt tænke mig at vide, hvordan ministeren synes, at budskabet om, at borgeren ved bedst, hænger sammen med, at man har skåret ganske gevaldigt i bevillingerne til den almindelige folkeoplysning.
Man har skåret i støtten til en række grønne aktiviteter, bl.a. Grønt Informationscenter; man har skåret i bevillingen til Forbrugerrådet, og jeg kunne fortsætte.
Er det sådan, at regeringen vil rette op på de skader på en eller anden måde ved at sætte et aktivt oplysnings- og informationsarbejde i gang, så det virkelig bliver sådan, at borgeren kan vælge på et velbelyst grundlag?
Keld Albrechtsen (EL), 2002-05-08:
Under det næste spørgsmål vil jeg vende tilbage til det med EU-regler, men under dette spørgsmål vil jeg godt spørge ministeren, som jo nu klart tilkendegiver, at giftige kemikalier skal forbydes
Er det ikke overordentlig uheldigt, at den fungerende chef for EU's Miljødirektorat ifølge Jyllands-Postens oplysninger har opfordret til, at problemet måtte løses ved en forbrugerboykot, og at formanden for Folketingets Miljø- og Planlægningsudvalg, hr. Eyvind Vesselbo, dernæst går ud og proklamerer denne boykot og dermed giver det klare signal, at han har givet op og lagt ansvaret for de giftige stoffer fra sig?
Det er jo i og for sig det, spørgsmålet går på, må jeg sige til ministeren, og derfor vil jeg gerne bede om en klar tilkendegivelse om hr. Eyvind Vesselbos aktion.
Hans Christian Schmidt (V), 2002-05-08:
Jeg mener, det er helt afgørende at holde fast i, at det er industrien, der har ansvaret for, at de produkter, som sendes på markedet, er sikre.
Industriens ansvar vil blive langt mere konkret, når vi får de nye EU-regler på kemikalieområdet.
De nye regler vil sikre, at industrien for alvor kommer i gang med at undersøge og vurdere de mange uvurderede kemiske stoffer.
Derudover indføres den såkaldte omvendte bevisbyrde, hvor industrien skal dokumentere, at produktet med problematiske kemikalier kan anvendes uden at give miljø- og sundhedseffekter.
Kan de ikke det, får de ikke nogen tilladelse til at bruge dem.
Derfor er det vigtigt, at vi bliver ved med at presse på for at få fremlagt og udmøntet de nye grundlæggende kemikalieregler i EU.
Det har i mange år været en fælles holdning fra dansk side, og det vil regeringen fortsat lægge meget stor vægt på
, ikke mindst under det kommende formandskab.
Der er på tværs af Europa stor politisk interesse for at komme i gang.
Det ved jeg bl.a. fra mit møde med formanden for parlamentets miljøudvalg, Caroline F. Jackson, for 14 dage siden.
Jeg er helt enig i, at vi skal have de ubehagelige kemikalier væk fra markedet.
Det skal bl.a. ske via fælles EU-regler med udarbejdede lister over kemikalier med uønsket effekt, men også ved at hjælpe detailhandelen og importørerne med værktøjer og information, som de kan bruge, når de indkøber produkter, så de kan undgå produkter med problematiske kemikalier.
Vi skal alle være med til at presse udviklingen så hurtigt frem som overhovedet muligt, og her kan forbrugerne hjælpe til ved at lægge pres på industrien, dog uden at være uddannet som kemiingeniør eller skulle slæbe rundt på tykke lister over farlige kemiske stoffer.
Forbrugerne skal have klar besked og bedre mulighed for at vælge blandt de ufattelig mange produkter, som findes i butikkerne.
Vi skal derfor have flere miljømærkede produkter
i handelen, og kriterierne for mærkerne skal hele tiden gøres bedre og bedre
Men som jeg sagde i starten, er det vores opgave som ansvarlige politikere at sørge for, at vi så hurtigt som muligt får nogle klare, ambitiøse kemikalieregler på fællesskabsniveau, dvs. regler, der sikrer en høj forbrugerbeskyttelse.
Jørn Jespersen (SF), 2002-05-08:
Nu siger ministeren, at man også kan forestille sig, at der bliver taget handel fra de store byer og ud til de små byer.
Men det står der da ikke noget om i lovforslaget, og vil det sige, at der er blevet lavet nye analyser, eller at ministeren har ændret vurdering, siden han selv skrev eller fik skrevet forslaget?
Hvis det ikke er tilfældet, må vi jo bare konstatere som en kendsgerning, at nu laver man med åbne øjne en lovgivning, som ikke handler om forbrugernes adfærd og detailhandelens adfærd, men som i sig selv har den konsekvens, at der sker en koncentration af detailhandelen i de 20-30 største byer og dermed en nedgang i detailhandelen i alle de mindre byer, der ligger udenom.
Det er altså dét, regeringens politik går ud på: centralisering, koncentration og dermed en skadelig indflydelse på detailhandelen i masser af små og mellemstore byer i dette land.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-05-08:
Jeg har stillet spørgsmålet her for at få afklaret, om regeringen deler det synspunkt, som formanden for Folketingets Miljø- og Planlægningsudvalg fremførte, da han sagde, at det var forbrugerne selv, der måtte boykotte giftige kemikalier ved ikke at købe dem, og dermed i virkeligheden fralagde sig ansvaret for giftige stoffer, der burde forbydes, som også finansministeren har sagt.
Jeg håber, ministeren nu kan præcisere, at det, som hr. Vesselbo sagde, ikke er regeringens linje, men en ansvarsforflygtigelse, som ministeren ikke deler.
Hans Christian Schmidt (V), 2002-05-08:
Jamen jeg synes, det er væsentligt, at vi tager det fjerde gang.
Jeg har bemærket, at Butiksstrukturkommissionen i sin betænkning fra 1998 forudser, at forbrugernes og detailhandelens adfærd vil føre til yderligere koncentration
af detailhandelen
Så siger man, at miljøministeren ikke svarer på spørgsmålene.
Jeg skal på baggrund af den analyse, der er lavet, garantere, at den udvikling ikke vil fortsætte på trods af det, der er sket fra 1998 frem til i dag, men når vi så laver en ny planlov, skal jeg garantere, at nu vil det pludselig holde op.
Det er da noget dristigt at begynde med at sige, at selv med den lov, der ligger i dag, vil det ske.
Det tror jeg da nok vil være uklogt, jeg ville i hvert fald ikke lægge navn til det.
Så siger fru Pernille Blach Hansen, at det er typisk, at miljøministeren ikke vil kigge på det.
Jeg har lige sagt, at det vil jeg da gerne. Jeg er overhovedet ikke bange for noget som helst, og hvis det er sådan, at udviklingen sker på en måde, som vi her i Folketinget ikke synes er hensigtsmæssig, ser vi da på det igen.
Det ligger da fuldstændig i regeringens natur, at vi er i stor bevægelse hele tiden, vi lægger da mærke til, hvad der sker af ting og sager, og sker der noget, så kigger vi på det og justerer det.
Det synes jeg da ligger lige for, og jeg vil bare kvittere over for fru Pernille Blach Hansen, for selvfølgelig gør vi da det.
Men nu skal vi bare lige se, hvordan det udvikler sig, og vi skal huske, hvorfor det udvikler sig, som det gør.
Jeg tror ikke, vi kommer til at gøre noget meget, meget tit, for Butiksstrukturkommissionen har sat fingeren på brændpunkterne.
Jeg ved det ikke, men jeg synes da selvfølgelig, man skal kigge på det.
Så vil jeg bare sige lidt om de 20-30 byer.
Når der står 20-30 byer, er det jo netop, fordi man ikke vil lægge sig fast på, hvilke der kan blive tale om.
Man kan jo sagtens komme i den situation, at nogle af de 20-30 byer tager fra de største, og jeg skal da gerne nævne en by som Århus, der virkelig har fået et storcenter, som vil noget.
Jeg er helt sikker på, at ville man have været sikker på, at der ikke kom storcentre, havde man sikret med den lov, man lavede dengang, at der ikke kunne bygges 30.000 m2 midt i Århus eller i København. Jeg synes kun, det er fint, vi får det her, og lad nu de lokale få lov til at få indflydelse på det.
Kommunerne har glædet sig til at få indflydelse.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Jeg vil klart sige, jeg overhovedet ikke vil afvise nogen muligheder her, og de situationer, som kan opstå, hvor et land har mulighed for at bruge nogle værktøjer, vil jeg ikke afskrive.
Men hr. Keld Albrechtsen må affinde sig med det, som vi er nået til i dag.
Om vi vil det, eller vi ikke vil det, vil jeg altså lade vurdere bagefter, sådan at jeg kan se på, hvilke muligheder der ligger i det.
Jeg forstår godt, hvad hr. Keld Albrechtsen siger, og jeg er også godt klar over, hvad hr. Keld Albrechtsen gerne vil have et løfte om i dag.
Jeg siger bare til hr. Keld Albrechtsen, at det løfte får han ikke i dag, men jeg har hørt, hvad hr. Keld Albrechtsen siger, og jeg synes, man skal blive ved med at presse for at give det her fremdrift.
Jørn Jespersen (SF), 2002-05-08:
Jeg vil gerne sige, at jeg er enig i den hovedlinje, som miljøministeren lægger frem her omkring kemikalieindsatsen.
Jeg er enig i, at det er et politisk ansvar at skabe de rigtige rammer og den rigtige lovgivning, og at det er en lovgivning, der skal lægge bevisbyrden på producenter og forhandlere.
Så det er ikke det, vi diskuterer.
Hvorfor har man fjernet bevillingen til dets kemimedarbejdere?
Er det ikke rigtigt, at der var en kemitelefon i Miljøstyrelsen, som er nedlagt?
Hvorfor har man fjernet Det Økologiske Råd?
Jeg er glad for, at der måske kan findes en løsning på Grøn Information.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2002-05-08:
Deri siger man, der er brug for tre ting.
Der er brug for yderligere forskning, der er brug for en kategorisering af de her forskellige kemikalier, og så er der brug for politisk handling.
Når det drejer sig om de første par områder, er man i EU sådan set godt i gang, synes jeg.
Mere konkret vil jeg spørge om, om ministeren kunne støtte, at Danmark i forbindelse med formandskabet går ind og får de andre landes tilslutning til, at vi forbyder de 56 stoffer, tror jeg, det er, der produceres i over 1.000 t, og som vi med sikkerhed ved har en hormonlignende effekt, indtil vi med sikkerhed ved, at de kan bruges på en sådan måde, at de ikke er til skade for hverken miljøet eller sundheden.
Jørn Dohrmann (DF), 2002-05-08:
I Dansk Folkeparti mener vi, at vi skal have stor respekt for dyrene, der lever i naturen, og vi mener, det ikke er nok, at vi kun har et fælles rapporteringssystem.
Derfor er spørgsmålet: Vil ministeren tage initiativ til forbedring af den forebyggende indsats over for de mange trafikdrab på dyr og tilskadekomne dyr i trafikken?
Pernille Blach Hansen (S), 2002-05-08:
Jeg føler mig helt overbevist om, at de 20-30 største byer, hvoraf en del ligger i Jylland, ganske givet vil få en masse handel fra København.
Det synes jeg lyder voldsomt sandsynligt, siger ministeren.
Jamen helt ærligt, hr. miljøminister: Den skal man næsten længere ud på landet med.
Det, jeg er bekymret over, er, at ministeren ikke svarer på de konkrete ting, vi spørger om, men hellere vil tale om analyser, der er 4 år gamle, og om, hvad den tidligere regering gjorde.
Men det er ikke det, vi spørger om.
Vi spørger om det lovforslag, ministeren har lagt frem.
Problemet er, at der ikke er foretaget nogen analyser.
Der er ingen detailhandelsanalyser, det eneste, der står, er, at der vil komme flere butikker i de 20-30 største byer.
Men ingen ved, hvor de butikker skal komme fra, og de kommer vel ikke ud af den blå luft, fordi ministeren laver en ny planlov?
Det, der bekymrer mig dybt, er, at ministeren ikke kender konsekvenserne af sin egen lov, og at ministeren ikke engang vil tilkendegive, at hvis loven får utilsigtede konsekvenser, vil ministeren kigge på det igen.
Det synes jeg er udtryk for en manglende fleksibilitet, men vel også et udtryk for, at der ikke er nogen, der ved, hvor loven reelt fører hen.
Jørn Dohrmann (DF), 2002-05-08:
»Vil ministeren tage initiativ til en forbedring af den forebyggende indsats over for de mange trafikdrab på dyr og tilskadekomne dyr i trafikken?«
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2002-05-08:
Jeg vil fortsætte der, hvor hr. Dohrmann slap.
Vi har hvert eneste år 3.500 nye tilfælde af brystkræft.
Hver tiende kvinde kan nu regne med at få brystkræft, inden hun er fyldt 75 år.
Mellem 35 og 45 pct. af unge mænd har en sædkvalitet, som i alt fald gør det vanskeligt for dem at få børn.
Der er meget stor sandsynlighed for, at der er en sammenhæng mellem forekomsten af de hormonlignende stoffer i miljøet og disse sygdomme.
Selv om vi nu ikke har fuldstændig sikker viden, ville det så ikke være på sin plads, at vi brugte EU-formandskabet til at gå ind og forbyde disse stoffer, indtil vi har sikker viden om deres anvendelse, altså sikker viden, der dokumenterer, at vi kan bruge dem på en måde, så de hverken er til skade for miljø eller sundhed?
Jørn Jespersen (SF), 2002-05-08:
Nu er det jo ikke, fordi vi har været forvænte med at få svar på spørgsmål fra miljøministeren i dag, men det skal ikke slå os ud.
Så jeg prøver lige en sidste gang.
Hvordan var åbningstiderne for kemitelefonen
, før den blev nedlagt,
og hvad indebærer det for forbrugerne og for arbejdet i Miljøstyrelsen med at oplyse forbrugerne omkring kemiforhold, at den er nedlagt?
Jørn Dohrmann (DF), 2002-05-08:
Danmark har verdensrekord med hensyn til hyppighed af testikelkræft, og der er en formodning om, at det kan have forbindelse med de hormonlignende stoffer.
Hvor langt er man egentlig kommet med den her overvågning af mænds reproduktionsevne?
Og så er der en ting med mærkning.
Jeg håber da ikke, at man stiler efter at få alt for mange mærker på det her område.
Der skal her være nogle enkelte med en præcis mærkning, så vi ikke går hen og forvirrer forbrugerne.
Hans Christian Schmidt (V), 2002-05-08:
Jeg forstår godt, at hr. Jørn Dohrmann spørger, om ikke det bekymrer miljøministeren.
Jo, det bekymrer miljøministeren.
Jeg synes måske nok, når vi diskuterer kemikalier, at noget af det, der bekymrer mig mest, er den uvidenhed, der er omkring kemikalier.
Det er jo ikke en uvidenhed - uden at det skal misforstås her i dag - der er opstået sådan lige med det samme.
Det er en uvidenhed, som vi må sige der har været igennem virkelig mange, mange, mange år.
Vi har i dag haft en lang kemidiskussion om de hormonforstyrrende elementer.
Vi har diskuteret det i forbindelse med fisk og andet.
Det, vi kan gøre, synes jeg,
og det er det bedste, vi kan, er punkt 1 at skubbe på, for at vi får kemikaliepolitikken.
Det er den, vi har diskuteret.
Det andet er, at vi hele tiden selv holder os det for øje.
Hvis man går ind og kigger på, hvad vi har lavet af indsats
over for kemiske stoffer i forbrugerprodukter,
må vi sige, at netop for at styrke indsatsen inden for kemiske stoffer er der igangsat en systematisk kortlægning af kemiske stoffer i forbrugerprodukter. Målet er at få mere viden bl.a. for at danne grundlag for en bedre regulering for at beskytte forbrugerne.
Der er i alt igangsat 41 projekter, som omhandler undersøgelse af kemiske stoffer i forbrugerprodukter, udvikling af analysemetoder og vurdering af kemiske stoffer.
Disse bliver løbende offentliggjort, og der er nu kommet 17 kortlægningsrapporter, bl.a. om kemiske stoffer i tatoveringsfarver, allergifremkaldende kromforbindelse i lædervarer og kemiske stoffer i tamponer og hygiejnebind.
Det er producentens og importørens ansvar, som jeg også har sagt før, at produkterne er sikre at anvende.
Derfor sendes rapporterne til dem for at høre deres kommentarer inden offentliggørelse.
I tilfælde af egentlig overtrædelse af gældende lovgivning vil resultaterne blive overdraget til Kemikalieinspektionen.
Så jo, vi bekymrer os, men jeg synes også, at vi gør en stor indsats i Danmark for det.