runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Frank Dahlgaard (UP), 1999-11-17:
Men politikere har det jo i øvrigt som mange andre: De vil så utrolig nødigt tabe ansigt, og når de har sat et projekt i søen, skal det pinedød blive en succes.
Må jeg spørge ministeren, om hun er bekendt med, at Niels Thygesen, som jo er dansk professor og en af mændene bag Delors-rapporten, der ligger til grund for hele ØMU- og eurokonstruktionen, har udtalt, at møntunioner ikke overlever, medmindre der i hvert fald over en årrække vokser en politisk union frem.
Og man kunne føje til, ja, man kunne citere endnu flere
, f.eks. museumsinspektøren fra Nationalbankens møntsamling, som taler om den tyske møntunion, hvor man i starten opretholdt, som man siger, illusionen om, at der var tale om selvstændige kongedømmer og fyrstedømmer i årevis, men den illusion ophørte.
Og så tilføjer han, at det formentlig også vil ske med euroen, at man må opgive illusionen om, at det fortsat er selvstændige lande inden for euro-området.
Poul Nødgaard (DF), 1999-11-17:
Vil regeringen overholde grundlovens § 44, hvori det hedder: »Ingen udlænding kan få indfødsret uden ved lov«, og i overensstemmelse hermed standse praksis med, at statsamterne udsteder indfødsretsbeviser til unge under 23 år?«
Det næste spørgsmål kan blive betydelig kortere end det foregående, vel at mærke hvis statsministeren svarer helt præcist på de spørgsmål, vi har.
Det ligger sådan - hvis statsministeren ikke skulle være opmærksom på det - at det danske folk er temmelig oprevet over, at man har kunnet konstatere, at 18-23-årige nærmest pr. automatik kan få dansk statsborgerskab.
Og spørgsmålet til statsministeren er, om han vil afskaffe den regel, der nu findes, om, at man som 18-23-årig blot ved at underskrive en erklæring kan opnå et dansk statsborgerskab.
Og hvis det besvares bekræftende, at de regler ophæves og man overføres til de almindelige, årlige lovforslag, som alle andre må stå på, ja, så kan vi jo sådan set nærmest slutte spørgsmålet.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 1999-11-17:
Jeg har forstået, at det ikke er første gang, hr. Poul Nødgaard stiller det spørgsmål.
Det er faktisk mange gange, det er blevet stillet, også til justitsministeren, og det burde egentlig også stilles til justitsministeren; han er jo den rette at stille det til.
Men når det nu ikke kan være anderledes, skal jeg gerne gentage svaret, som hr. Poul Nødgaard udmærket godt kender.
Hr. Poul Nødgaard stiller jo ikke det spørgsmål, fordi han er i tvivl. Svaret er meget enkelt: Det er fuldstændig rigtigt, at grundlovens § 44 siger, at ingen udlænding kan få indfødsret uden ved lov.
Det betyder, at Folketinget ikke kan bemyndige forvaltningen til at tildele udlændinge dansk indfødsret efter eget skøn.
Den slags regler er der flere af i indfødsretsloven, bl.a. i § 3.
Det er nemlig her helt præcist beskrevet, hvad det er for betingelser, der skal til, for at man får dansk indfødsret.
Indfødsretten får man altså direkte i henhold til lov, og den ordning er på ingen måde i strid med grundlovens § 44.
Jeg er derfor helt uforstående over for det spørgsmål, jeg refererer til, spørgsmål nr. S 480.
Vi vil selvfølgelig rette os efter loven og grundlovens bestemmelser, det er der ingen tvivl om, og jeg tror i øvrigt, hr. Poul Nødgaard godt kender det her svar.
Hr. Poul Nødgaard er jo et mangeårigt medlem af Indfødsretsudvalget, og derfor har han også beskæftiget sig med dette emne tidligere.
Poul Nødgaard (DF), 1999-11-17:
Så vil jeg bede statsministeren om at bekræfte, at man faktisk kan finde et eksempel på, at en 20-21-årig, der sidder i fængsel, underskriver en erklæring om, at han ønsker dansk statsborgerskab, og at han så kan opnå det danske statsborgerskab ved erklæring, alt imens han sidder arresteret for en eller anden lovovertrædelse, han har begået.
Vil statsministeren bekræfte, at det faktisk er reglerne, som de er?
Frank Dahlgaard (UP), 1999-11-17:
Det er jo regeringens og økonomiministerens tilbagevendende argument omkring indførelsen af euroen og at være med i den fælles mønt, at så kan man sidde med ved bordet, og så har
man indflydelse - medindflydelse - på tingene, der foregår.
Nu har euroen været i gang og ØMU-området været i gang i ti en halv måned, og der må mere konkret kunne påvises områder, hvor Danmark har mistet indflydelse
Altså kort og godt
: Hvilke konkrete områder har Danmark ikke haft indflydelse på, fordi vi har stået udenfor?
Poul Nyrup Rasmussen (S), 1999-11-17:
Det er jo slet ikke det, spørgsmålet går ud på.
Nu må hr. Poul Nødgaard blive enig med sig selv om, hvad det er, han spørger om.
Oppe på tavlen står der spørgsmål nr. S 480.
Og det, hr. Poul Nødgaard har spurgt mig om, er, om regeringen vil overholde grundlovens § 44, hvori det hedder: »Ingen udlænding kan få indfødsret uden ved lov«, og i overensstemmelse hermed standse praksis med, at statsamterne udsteder indfødsretsbeviser til unge under 23 år.
Det, jeg har beskrevet her, er: Ja, regeringen vil overholde grundloven, det gør den altid, og ja, regeringen har med den indfødsretslovs funktion overholdt grundloven.
Det andet spørgsmål, hr. Poul Nødgaard var inde på, kommer vi jo til i næste runde.
Marianne Jelved (RV), 1999-11-17:
til hr. Frank Dahlgaard for at stille disse spørgsmål, for dermed får jeg lejlighed til at korrigere nogle opfattelser.
Jeg har prøvet at huske tilbage, hvad det var for et spørgsmål, jeg fik af journalisterne i det pågældende tv-interview, der må være taget i Bruxelles den 31. december 1998.
Som jeg husker det, men jeg har ikke kunnet finde dokumentationen for det, så får jeg forelagt et spørgsmål om, at nogle har udtalt sig om, at den fælles valuta vil føre til integration, komme til at omfatte sociallovgivningen, arbejdsmarkedsharmonisering og den slags ting.
Det er i den
sammenhæng, at jeg sige: ØMU'en, Den Økonomiske og Monetære Union med den fælles valuta, er udelukkende et spørgsmål om pengepolitik, fastlåsning af valuta, økonomiske rammer, koordinering af økonomiske rammer
, og den omfatter altså ikke sociallovgivningen, arbejdsmarkedslovgivningen, uddannelseslovgivningen, folkepension, osv. De spørgsmål og områder er jo økonomisk politik, men det er da klart, at ingen kan jo føre økonomisk politik eller beskæftige sig med ØMU'en som politiker og træffe beslutning om ændringer i Maastrichttraktaten osv., uden at det er politik.
Det er jo et politisk ønske, det er en politisk beslutning, at der skal være en fælles valuta.
Det er politikere, der træffer beslutninger om alle mulige forhold vedrørende det her.
Det er ikke eksperter.
Det er ikke
økonomer.
Det er ikke embedsmænd.
Derfor er det en decideret politisk beslutning.
Det er også en politisk beslutning at træffe en beslutning, som Poul Schlüter og Henning Christophersen gjorde i 1982, om, at fra den nye regering i 1982 føres der fastkurspolitik i Danmark.
Men det er en politisk beslutning om et økonomisk emne.
Man kan ikke skille økonomi og politik fra hinanden, og en økonomiminister, uanset titlen på ministeren, er politiker og træffer politiske beslutninger hele tiden også om økonomiske anliggender.
Frank Dahlgaard (UP), 1999-11-17:
»Hvad er det helt konkret for beslutninger, som Danmark har mistet indflydelse på siden 1. januar 1999
Denne meget generelle påstand må kunne eksemplificeres.
ØMU'en har nu været i funktion i godt 10 måneder, og der må kunne gives eksempler fra dette tidsrum på sager og beslutninger, som Danmark kunne have påvirket i en anden retning ved at sidde med ved bordet.
Ministeren kan blot tage et senere fly og spare sin kostbare tid.
At nationalbankdirektør Bodil Nyboe Andersen også er ked af ikke at deltage i direktionsmøderne i Den Europæiske Centralbank, er den danske befolkning selvfølgelig også ligeglad med.
Det afgørende må være, om den danske befolkning har fået - eller vil få - dårligere vilkår for deres liv, fordi de danske repræsentanter ikke deltager i euromøderne. Som medlem af EU sidder de danske repræsentanter jo med ved bordet, når der er økonomi- og finansministermøder i EU.
Da EU's økonomi- og finansministermøder typisk afholdes i forlængelse af møderne i euro-11-lande-gruppen, er der næppe nogen som helst emner og drøftelser på disse møder, som de danske repræsentanter ikke let kan skaffe sig oplysninger om.
Jesper Kiel (EL), 1999-11-17:
Så vil jeg gerne spørge ministeren nu, om han virkelig synes, det er betryggende, at den administrerende direktør for Kommunekemi - i forbindelse med at det kommer frem, at der havde været en overskridelse på 350 gange grænseværdien - i sine udtalelser udadtil og i et læserbrev i Fyns Amts Avis bagatelliserer udslippet og siger: Jamen der var jo kun tale om, at et enkelt gram dioxin var sluppet ud.
Jeg har gjort opmærksom på, at det jo vil sige en halvtredsindstyvendedel af det samlede udslip på et helt år, og det har senere vist sig, at det var betydelig mere.
Jeg har endnu ikke fået at vide, hvem der har lavet den beregning, at det skulle være 2½ gram, men er det ikke lidt bekymrende, at den administrerende direktør for Kommunekemi på den måde bagatelliserer og siger, at det kun er ét gram?
Ét gram er vel relativt meget i denne sammenhæng, hvor vi taler om dioxin.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-11-17:
Det vil jeg også tillade mig at tro, at det bliver,
og derfor vil jeg gå til den her sag i en forholdsvis optimistisk ånd, men selvfølgelig spørge ministeren, om regeringen vil sørge for, at den her sag bliver fremskyndet så meget, som det overhovedet er muligt. Så har jeg et sidste spørgsmål til ministeren i den forbindelse.
Det er: Mener ministeren på baggrund af den udvikling, der også er med en fusion mellem MD-Foods og et stort svensk firma, at tiden måske kan være inde til, at vi vurderer, om den danske lovgivning i det hele taget er stærk nok på monopolområdet?
Poul Nødgaard (DF), 1999-11-17:
Men så vil det altså sige, at regeringen vil opretholde de regler, der er, om at give dansk statsborgerskab til folk, der er arresterede og lignende.
Og jeg vil godt spørge statsministeren, om ikke det gør indtryk i regeringen - det gør det i hvert fald i befolkningen - at antallet af de unge mellem 18 og 23 år, der søger dansk statsborgerskab via erklæring, på det nærmeste er eksploderet de seneste dage.
Jesper Kiel (EL), 1999-11-17:
Jeg vil gerne spørge ministeren, om det ikke har været uforsvarligt, at Miljøstyrelsen ikke har reageret på den klage, der er kommet fra NOAH i Svendborg.
De klagede, allerede inden man gik i gang med at afbrænde det flydende affald, som man i hvert fald fra NOAH's side har ment var risikabelt at afbrænde på det ældste anlæg, som er uden dioxinfilter.
Man har rykket Miljøstyrelsen flere gange, og jeg vil spørge: Er det måske, fordi Miljøstyrelsen er underbemandet, at man ikke kan svare på den slags spørgsmål?
Jeg synes faktisk, man burde have fulgt op på, at tilsynsmyndigheden er gået fra Miljøstyrelsen til Fyns Amt. Man må derfor gå ud fra, at Miljøstyrelsen har et særligt kendskab til forholdene på Kommunekemi og derfor burde være interesseret i at hjælpe den nye tilsynsmyndighed i gang ved at holde et vågent øje med forholdene og svare hurtigt på den slags klager.
Så kunne vi måske have undgået, at vi var nået frem til den situation, for hvis Miljøstyrelsen havde talt med Kommunekemi, havde de jo kunnet få at vide, at man i forløbet faktisk fik mistanke om, at noget var galt, fordi elektrofiltrene ikke virkede, som de skulle.
Svend Auken (S), 1999-11-17:
Jeg kan glæde hr. Kiel med, at Miljøstyrelsens svar kommer i denne måned.
Man har prøvet at arbejde så hurtigt som muligt, og det er altså ikke usædvanligt, at der går et par måneder eller nogle måneder ved behandling af den slags klagesager.
Men jeg er enig med hr. Kiel i, at man selvfølgelig bør arbejde så hurtigt som muligt.
Det fremgik af mit første svar, at vi er sikret mod gentagelser af denne situation, hvad jeg også er tilfreds med, og som det vil fremgå af svar på senere spørgsmål, har både miljømyndighederne og sundhedsmyndighederne på Fyn givet udtryk for, at selv om der er tale om alvorlige udslip, er der ikke nogen risiko for hverken sundhed eller miljø ved det, der er sket, fordi det har været kortvarigt, og fordi det allerede er standset.
Man har grebet ind, og det vil ikke blive gentaget.
Jesper Kiel (EL), 1999-11-17:
Det, som jeg synes kunne være interessant og få nogle vurderinger af, er, om der kunne være andre tilfælde med andre former for afbrænding af forskelligt affald, hvor man ikke kræver dioxinmålinger, men hvor der faktisk kan være større udslip, end man tror.
Det er jo faktisk sådan, at hvis ikke Fyns Amt havde krævet at få dioxinmålinger i forbindelse med den seneste afbrænding, kunne den have fortsat endog meget længe, specielt da Miljøstyrelsen jo endnu ikke har behandlet sagen.
Så vidt jeg har forstået, er der i forbindelse med den slags afbrænding af flydende affald ikke noget krav om, at der skal være dioxinmålinger.
Svend Auken (S), 1999-11-17:
Jamen der skete jo netop det, hr. Kiel efterlyste - min sjæl, hvad vil du mer?
Vi har fået det opfyldt.
Der blev indsat de krav, de betingelser man havde, og i samme øjeblik det blev klart, at kravene ikke blev overholdt, blev forsøget standset.
Natsiden er udslippet, som er helt uacceptabelt, og som vi klart må tage afstand fra, og dagsiden er, at det viser, at tilsynsdelen fungerer.
Man stiller de rigtige krav, man sætter de rigtige fordringer om undersøgelse, og så snart det viser sig, at de krav ikke er opfyldt, standser man produktionen, og virksomheden retter sig efter det.
Så jeg synes egentlig, det er det glædelige ved denne situation, at man faktisk stoppede med det samme.
Men udledninger er selvfølgelig uacceptable.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Jesper Kiel (EL), 1999-11-17:
»Hvilke overvejelser har Miljøstyrelsen haft om mulige dioxinudledninger, inden styrelsen gav tilladelse til at gennemføre forsøg med afbrænding af shredderaffald på Kommunekemi i Nyborg, og hvilken central kontrol er der med lokale myndigheders tilladelser til afbrændinger, så myndighederne fremover kan forebygge dioxinudledninger, som overskrider grænseværdien på 0,1 nanogram pr. kubikmeter, som det f.eks. skete i forbindelse med Fyns Amts tilladelse til afbrænding af flydende affald, som gav en overskridelse på 350 gange?«
Jeg synes, sagen om Kommunekemi i Nyborg viser, at det kan være vanskeligt for de lokale tilsynsmyndigheder at vurdere risikoen.
Vi skal vel ikke kun standse forsøgene på baggrund af, at vi har set udslippene.
Det burde vel være sådan, at tilsynsmyndigheden var i stand til at vurdere inden starten, om der var en risiko, man ikke burde løbe, og det er det, jeg gerne vil høre Miljøstyrelsens vurdering af.
Svend Auken (S), 1999-11-17:
Det er klart, at det ikke er gået, som man troede det ville gå.
Hvis man vidste, at det ville gå, som det gik, havde man selvfølgelig ikke givet tilladelsen, men man gav den jo altså under nogle meget skrappe betingelser fra myndighedernes side, og i samme sekund de var overtrådt, standsede man produktionen.
Må jeg i øvrigt minde om, at Kommunekemi jo altid ellers har holdt sig på eller under de niveauer, der har været tale om, så - ja, undskyld udtrykket - der er altså tale om sort uheld her.
Men det blev heldigvis standset med det samme, og det synes jeg vi skal være glade for.
Det havde da været forfærdeligt, hvis man ikke havde skredet ind med det samme. Det gjorde man, og forsøget er stoppet, og jeg tror ikke, der bliver nogen gentagelsestilfælde.
Jesper Kiel (EL), 1999-11-17:
Så kunne jeg da godt tænke mig, hvis vi kunne få afklaret - det kan være, ministeren vil hjælpe til med det - om Kommunekemi tidligere har haft nogle problemer her.
Jeg har forstået på NOAH i Svendborg, at der har været foretaget dioxinmålinger gennem hele 1980'erne og starten af 1990'erne, men at de tal endnu ikke er offentliggjort, fordi man sagde, at det var på anlæg uden dioxinfiltre.
Men det kunne måske skabe klarhed over, om man rent faktisk havde kendskab til, om Kommunekemi var i stand til at overholde de grænseværdier, der lægges op til.
Svend Auken (S), 1999-11-17:
Jeg tror, spørgeren skal være klar over, at Kommunekemi, som er en nøglevirksomhed i hele vores miljøindsats, har at gøre med håndteringen af noget af det vanskeligste affald overhovedet i det danske samfund, og derfor synes jeg egentlig, det er flot, at der faktisk har været så få og så små problemer med virksomheden, som tilfældet er.
Jeg er ikke bekendt med, at der skulle foreligge en række overskridelser fra begyndelsen af 1990'erne
, men jeg vil selvfølgelig meget gerne undersøge det.
Hr. Kiel er medlem af Folketingets Miljø- og Planlægningsudvalg og har mulighed for at stille det spørgsmål dér, og så skal jeg selvfølgelig drage omsorg for, at der bliver givet et ordentligt svar.
Mit indtryk er, at det drejer sig om en virkelig god virksomhed, som gør et godt stykke arbejde og under betryggende former, men det er jo ikke ensbetydende med, når man har med så risikobetonede aktiviteter at gøre, at der ikke kan ske fejl.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-11-17:
Jeg vil godt bede ministeren i meget klare ord gentage svaret på det spørgsmål, hr. Jesper Kiel stillede om, hvordan man i forbindelse med fremtidige godkendelser forhindrer, at der sker en gentagelse af det, som ikke måtte ske.
Det er muligt, jeg ikke helt har forstået det, men jeg hørte ikke ministeren forklare helt præcist, hvordan man sikrer, at dioxinproblemet er kontrolleret og i orden, inden der gives tilladelse til en afbrænding.
Svend Auken (S), 1999-11-17:
Det er heldigvis nemt at svare på: Dels ved at stille de nødvendige krav og dels ved at installere filtre som dem, der er ved at blive installeret, hvis det ikke allerede er sket, på Kommunekemi.
Vi kommer altså ikke i nogen gentagelsessituation.
Jeg har udtalt mig om virksomheden.
Jeg kender desværre ikke polemikken på Fyn og dermed heller ikke
den administrerende direktørs udtalelse, men jeg kan bekræfte det, der blev sagt fra spørgerens side, at vi har et årligt
udslip i Danmark på ca. 50 g, og det vil altså sige, at 1 g svarer til en betydelig andel af det samlede udslip. Så vidt jeg er orienteret, har man i alt udledt 2,5 g, svarende til 5 pct. af det samlede danske udslip, og for at stille det lidt i relief over for Folketinget, har man altså her over en 2-måneders-periode udledt 2,5 g til luften, og det har givet anledning til vores regulering.
Men der er ingen grund
til at bagatellisere.
Lad mig svare på den måde, at der kan være fremsat nogle emissionskrav til en virksomhed, som man tror den kan opfylde, og så viser det sig, at den ikke kan opfylde dem.
Så er den nødt til at efterinvestere i nyt udstyr såsom et dioxinfilter.
Det er det, der er sket på Kommunekemi, og det synes jeg er tilfredsstillende.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Pia Gjellerup (S), 1999-11-17:
For det første kan jeg sige, at det vil være i alles interesse, at man ved sådan nogle undersøgelser, hvor der rejses relativt alvorlige beskyldninger i offentligheden, gør meget for at få dem afklaret, også hurtigst muligt.
Det vil være i alles interesse.
For det andet vil jeg sige, at det måske er et af de få folketingsmedlemmer, jeg får lejlighed til at besvare sådan, hvor det kunne have nyhedens interesse, at regeringen faktisk har en intention om at se på konkurrencelovgivningen, og det vil involvere drøftelser med alle Folketingets partier, også hr. Keld Albrechtsens.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Jesper Kiel (EL), 1999-11-17:
»Hvad kan ministeren oplyse om dioxinfiltres anvendelse i forbindelse med forbrændingsanlæg, herunder om deres effektivitet i lyset af erfaringerne fra det nye anlæg på Kommunekemi i Nyborg?«
Det, spørgsmålet går på, er jo - og det synes jeg ikke helt kom frem - at der foregår forbrænding af en lang række forskellige ting på forskellige forbrændingsanlæg, om denne sag kunne vise, at der måske er nogle lidt større dioxinudslip, end vi tror, og om det viser sig, at de dioxinfiltre er så effektive, at man burde have dem langt flere steder.
Der er jo også eksempler på, at almindelige affaldsforbrændingsanlæg heller ikke er i stand til på nuværende tidspunkt at overholde de grænseværdier, man har sat op.
Hans Christian Schmidt (V), 1999-11-17:
I formiddags havde Venstre indkaldt ministeren til en diskussion om dioxin og en drøftelse om netop det, vi står og diskuterer nu, og her fik fik en uddybende gennemgang.
Men jeg synes, der i hvert fald er to ting, der står tilbage, også efter den diskussion, der nu har været om spørgsmålet her.
Det ene er, om ministeren vil tage initiativ til, at vi får målt dioxinudslippet ude på de affaldsforbrændingsanlæg, så vi har en faktuel viden, når vi skal vurdere, hvad vi skal gøre i fremtiden, og det andet er, om ministeren vil sikre, at de grønne regnskaber, som affaldsforbrændingsanlæggene jo laver, også omhandler og omtaler forhold omkring dioxin.
Svend Auken (S), 1999-11-17:
Jeg kan sige, at et af nøgleområderne netop var, som hr. Schmidt gør opmærksom på, affaldsforbrændingsanlæggene, hvor vi gjorde opmærksom på de store gevinster, der kunne opnås - faktisk en halvering af udslippet - hvis vi fremrykkede nogle af investeringerne inden for affaldsforbrændingsområdet.
I den forbindelse må vi naturligvis også se på kontrollen, sådan som hr. Schmidt efterlyser, og vi må sørge for, at de grønne regnskaber bliver retvisende. Vi skal netop i Folketinget i de kommende måneder
Vi har haft en prøveperiode med hensyn til grønne regnskaber, og vi har indhøstet en mængde gode erfaringer, men også nogle lidt skuffende erfaringer.
Det system skal gøres bedre, hvis det skal kunne bruges i egenkontrol og kontrollen i fremtiden,
så jeg kan altså svare bekræftende på hr. Schmidts sidste spørgsmål og sige til hr. Kiel, at kikkerten virkelig er rettet mod vore affaldsforbrændingsanlæg.
Må jeg så endelig sige, at desværre kommer en meget, meget stor del af den dioxin, vi modtager i Danmark, ikke fra danske kilder, men kommer til os fra luften.
Jesper Kiel (EL), 1999-11-17:
Nu siger ministeren, at en stor del af den dioxin, der kommer til os, kommer fra luften.
Jeg kan forstå af samrådet tidligere i dag, at 95 pct. af det, vi indtager af dioxin, kommer igennem vore fødevarer.
Dioxin ophober sig i fødekæden, og problemet ligger altså i, at den ikke forsvinder umiddelbart.
Derfor spurgte jeg også i samrådet, om man ikke kunne undersøge, i hvor høj grad de danske udslip til omgivelserne medvirker og dermed er med til at øge denne ophobning i fødekæden og i vore fødevarer.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-11-17:
Jeg vil godt spørge ministeren, om han er enig i, at der i en række især store kommuner som f.eks. Århus Kommune, hvor ministeren er valgt, foregår en alt for omfattende affaldsforbrænding, og at en af metoderne faktisk må være også at sikre kompostering og genbrugssystemer.
Ud over bedre filtre er det altså i virkeligheden nødvendigt med en kæmpeomlægning, hvis vi skal have rigtig styr på problemet.
Hans Christian Schmidt (V), 1999-11-17:
Fra Venstres side er vi meget tilfredse med, at ministeren tager problemet her meget alvorligt, og jeg synes også, vi har fået nogle gode svar: at man vil indskærpe over for de offentlige myndigheder, at de skal leve op til de krav, som vi jo også stiller over for f.eks. industrien.
Så jeg vil afslutningsvis blot spørge ministeren om, at når vi i det notat, som er udsendt fra Plantedirektoratet, Fødevaredirektoratet og Miljøstyrelsen, ser, at affaldsforbrændingsanlæg i Danmark er ansvarlige for en stor del af dioxinemissionerne, kan ministeren så bekræfte i dag, at det vil ske gennem fortløbende arbejde i samarbejde med de her nævnte organisationer?