Carsten Koch (S), 1998-01-20:
Det beslutningsforslag, som Socialistisk Folkeparti her er fremkommet med, pålægger regeringen i indeværende folketingsår at fremsætte lovforslag med henblik på yderligere effektivisering af det offentliges restanceinddrivelse og på, at der senest her i januar 1998 genoptages et udvalgsarbejde fra september 1992 under Skatteministeriet, det såkaldte Konkursudvalg.
Som en af begrundelserne for beslutningsforslaget henviser forslagsstillerne til, at der trods tiltag for at effektivisere restanceinddrivelsen senest ved lov nr. 1204 af 27. december 1996 stadig er behov for flere inddrivelsesmuligheder på nogle restanceområder, ligesom der bør være flere muligheder for at sætte ind over for den relativt lille del af erhvervslivet, som tegner sig for langt den største del af de samlede restancer til det offentlige.
Dette bør ske ved nogle flere restanceforebyggende foranstaltninger, herunder erhvervsbegrænsninger og, som det hedder, næringskarantæne i særlig grove tilfælde, hvor selvstændigt erhvervsdrivende oparbejder en betydelig gæld til det offentlige.
Forslagsstillerne mener, at der skal indføres en generel lovhjemmel til, at ethvert offentligt tilgodehavende skal kunne inddrives ved indeholdelse i alle former for løn- og pensionsudbetalinger samt i udbetalinger hidrørende fra private pensionsordninger i banker og forsikringsselskaber.
Forslagsstillerne finder endvidere, at der senest januar 1998 skal ske genoptagelse af udvalgsarbejdet fra september
1992, det førnævnte Konkursudvalg.
Det er rigtigt, at Udvalget vedrørende inddrivelse hos selvstændigt næringsdrivende i juli 1991 afleverede en rapport med indledende undersøgelser, det, der hed fase 1, vedrørende konkursmisbrug, kreditorly og anden bevidst betalingsundvigelse, og i september 1992 kom med løsningsforslag, den såkaldte fase 2.
Fase 3-udvalget, hvis kommissorium var at afgive en samlet indstilling om løsningsforslag, blev nedlagt i midten af 1994, idet det blev besluttet, at der skulle fremsættes en samlet restancepakke, og at de resterende emner i fase 3-udvalget kunne indarbejdes i denne restancepakke. Selv om de lovinitiativer, der var iværksat i starten af 1990'erne, havde haft en positiv effekt på restanceudviklingen, var der fortsat en anledning til at overveje, om inddrivelsen af især erhvervsvirksomheders gæld til det offentlige kunne effektiviseres yderligere.
Som led i denne restancepakke blev der bl.a. vedtaget lov nr. 1093 af 21. december 1994 om effektivisering af inddrivelsen af restancerne til det offentlige.
Lov nr. 1093 indeholdt tre elementer til effektivisering
af inddrivelsen af restancer til det offentlige:
for det første begrænsning af skyldneres muligheder for at deltage i offentligt udbud eller offentlige udbudsforretninger, for det andet indberetning af oplysninger om skyldnere til private kreditoplysningsbureauer, og for det tredje stramning af reglerne for afregning, sikkerhedsstillelse og for registrering som indeholdelsespligtig for A-skat, arbejdsmarkedsbidrag og moms, den såkaldte trip trap træsko- eller tretrinsmodel.
Begrænsningen af skyldneres muligheder for at deltage i offentlige udbudsforretninger havde til formål dels at effektivisere inddrivelsen af erhvervsvirksomhedernes gæld til det offentlige og dels at begrænse muligheden for konkurrenceforvridningen mellem virksomheder, der ikke har gæld til det offentlige, og virksomheder, der har gæld til det offentlige. Offentlige myndigheder og almennyttige boligselskaber m.v. fik således pligt til at udelukke virksomheder, der har en betydelig forfalden gæld, mere end 100.000 kr. til det offentlige, fra at deltage i offentlige udbudsforretninger, hvis gælden angår betaling af skat og afgifter og sociale sikringsordninger.
På baggrund af erfaringerne i forbindelse med den i 1991 vedtagne lov om nægtelse og fratagelse af autorisationer inden for en række erhvervsområder blev der indført en model, hvorefter misbrug af pligten til at opkræve A-skat, arbejdsmarkedsbidrag og moms for det offentlige bliver sanktioneret efter en gradueret skala indeholdende tre led, det, jeg kaldte trip trap træsko før. Der er således løbende op gennem 1990'erne lavet en lang række forskellige tiltag til at begrænse erhvervsvirksomheders restancer til det offentlige, således at der ikke er oplagte nye muligheder for et udvalg at bearbejde.
Regeringen har som bekendt endvidere besluttet at forstærke indsatsen mod spekulation og økonomisk kriminalitet.
Handlingsplanen af 3. juni 1997 mod økonomisk kriminalitet samt redegørelsen af juli 1997 til Folketinget i henhold til dagsordenen D 74 af 8. april 1997 om spekulation og økonomisk kriminalitet indeholder således en række initiativer og forslag til bl.a. et forstærket administrativt samarbejde mellem de relevante myndigheder.
Jeg er endvidere blevet gjort opmærksom på, at man i Norge i forbindelse med bekæmpelse af økonomisk kriminalitet har oprettet et såkaldt konkursråd.
Dette konkursråd, der har eksisteret siden 1994, har en rådgivende og en vejledende funktion.
Rådet skal bl.a. arbejde for en effektiv praktisk og resultatorienteret konkursbehandling inden for gældende lovgivning og forskrifter og fremme harmoniseringen af praksis i de forskellige landsdele.
En lignende konstruktion i Danmark ville eventuelt kunne forbedre koordineringen af de forskellige offentlige myndigheders indsats i forbindelse med indgivelse af konkursbegæring og konkursbehandling navnlig med henblik på bekæmpelse af økonomisk kriminalitet samt fastlæggelse af strategier og varetagelse af det offentliges interesser i konkursbehandlingen.
Etableringen af et sådant konkursråd i Danmark bør overvejes i det tidligere omtalte koordinationsudvalg.
Det vil være oplagt at inddrage spørgsmålet om indrømmelse af næringskarantæne for virksomheder eller personer, der på grov eller spekulativ vis driver virksomhed uden at afregne til det offentlige, i koordinationsudvalgets arbejde.
Jeg vil dog pege på, at det ikke er uden problemer at udvide gruppen, der er omfattet af muligheden for at blive underkastet næringskarantæne.
Som forslagsstillerne også har gjort opmærksom på, har Folketinget senest ved lov nr. 1204 af 27. december 1996 vedtaget en række ændringer af forskellige lovbestemmelser om inddrivelse af gæld til det offentlige, effektivisering af det offentliges restanceinddrivelse.
Lov nr. 1204 indeholder følgende elementer: Justering af beløbsgrænser for indberetning af skyldnere til private kreditoplysningsbureauer, indregning af skatterestancer i den skattemæssige forskudsregistrering inden for den gældende beløbsgrænse, adgang til udpantning og indeholdelse af løn på enkelte områder, hvor der havde vist sig behov herfor.
Der er således hele tiden sket en vurdering af, hvorvidt restanceinddrivelsen vedrørende lønmodtagere og selvstændigt erhvervsdrivende m.fl. kan effektiviseres yderligere.
Disse tiltags effekt bør vurderes, før nye initiativer kan sættes i søen.
Det vil være fornuftigt.
Endvidere henviser jeg til arbejdet i det nævnte koordinationsudvalg under Skatteministeriet samt det under Justitsministeriet netop nedsatte udvalg vedrørende bekæmpelse af økonomisk kriminalitet.
Regeringen finder derfor ikke, at der på nuværende tidspunkt er oplagte grunde til nye tiltag vedrørende det offentliges restanceinddrivelse og finder således ikke, at der er behov for det af forslagsstillerne foreslåede udvalgsarbejde, da der er en hel del arbejde i gang, som præcis beskæftiger sig med dette tema.