runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kim Behnke (FRI), 2000-02-24:
Vi har i Frihed 2000 læst kulturministerens forslag med interesse, men vi kan ikke støtte forslaget, og det kan vi ikke af to grunde: For det første er det vores opfattelse, at zoologiske haver og andre zoologiske anlæg skal fungere på private vilkår.
For det andet er det vores opfattelse, at lige så snart man udvider denne kreds af tilskudsmodtagere, gør man dem afhængige af tilskuddene.
Anlæggene, museerne, uanset hvilken karakter de har i dag, vil få en afhængighed af offentlige tilskud, som de på lang sigt kommer til at fortryde, for de offentlige tilskud bliver ikke udbetalt uden forpligtelser.
I samme øjeblik man modtager offentlige tilskud, følger der en lang række forpligtelser med.
Den frihed, som de pågældende institutioner hidtil har oplevet, er væk.
I stedet bliver de underlagt embedsmændene i ministerier og andre steder.
Man kommer til at deltage
i det årlige slagsmål, når finansloven skal skrues sammen, for at få sine tilskud.
De kreative kræfter, alle de gode menneskelige ressourcer, man har, og som burde bruges på at udvikle selve den zoologiske institution, kommer til at gå med at udfylde skemaer og afrapportere osv. Og derfor er vores anbefaling til de pågældende, at de skal holde fingrene fra fadet og lade være med at gøre sig til en del af det statslige tilskudsorgie.
Det kommer de til at fortryde på sigt.
Så til spørgsmålet om selve det at privatisere: Er det overhovedet realistisk? Ja, det er det, hvis man vel at mærke betragter zoologiske haver og andre steder som en del af et tilbud.
Det kan være et turisttilbud, og det kan være et underholdningstilbud.
Og der findes jo eksempler, oven i købet danske eksempler, på, at den slags sagtens kan lade sig gøre.
Jeg tænker i den forbindelse på et sted som Jesperhus
på Mors.
Hvorfor kan det fungere uden offentlige tilskud?
Jo, det kan det selvfølgelig, fordi der ud over terrarier og andre udstillinger af dyr også er en blomsterpark, svømmefaciliteter, campingfaciliteter osv. - alt sammen noget, der gør, at det kan fungere som en samlet virksomhed.
Og nøjagtig det samme skal alt lige fra Københavns Zoologiske Have til de mindste steder selvfølgelig også gøre.
De skal gøre sig til en del af et samlet turisttilbud, for så behøver de ikke at få offentlige tilskud, og så behøver de ikke gøre sig afhængige af Folketinget, af politikernes vilje og lyst til at yde dem penge.
Derfor synes vi, at dette lovforslag er dårligt.
Vi ville hellere have haft et lovforslag, der gav de pågældende institutioner frihed til selv at sammensætte deres økonomi og frihed til at sige nej tak til at modtage offentlige tilskud.
Det ville også have den efter vor mening absolut positive sideeffekt
, at så ville skatteyderne også spare nogle penge, som de i stedet kunne bruge, når de efterspurgte turisttilbud.
På den måde ville økonomien komme til at fungere på en anden måde, end når den skabes over de offentlige kasser.
Vi kan altså desværre ikke tilslutte os lovforslaget.
Klaus Hækkerup (S), 2000-02-24:
Dansk Folkepartis ordfører, hr. Peter Skaarup, sagde, at Dansk Folkeparti er imod vidnepligt.
Peter Skaarup (DF), 2000-02-24:
Til fru Anne Baastrup vil jeg sige, at det er rigtigt nok, at fru Anne Baastrup og SF har forsøgt at fortælle en række personer, medier, mennesker i det danske samfund, at Dansk Folkeparti vil indoperere chips i folk.
Lad mig lige slå fuldstændig fast, at det vil vi ikke.
Men i forbindelse med, at vi ser mange fangeflugter, vil vi gerne have det sådan, at fanger kan blive udstyret med et armbånd, så man kan følge dem, hvis de er flygtet fra fængslet.
Vi synes, det er en måde, hvorpå man kan sikre, at der sørges for, at de fanger, som skal sidde inde bag tremmerne, ikke farer rundt alle mulige andre steder, men at samfundet sørger for, at når folk er dømt for kriminalitet, så kan man altså efterfølgende sørge for, at de er bag tremmer, og at flugt standses.
Det er altså ikke det samme, som fru Anne Baastrup siger.
Så vil jeg godt lige sige til det, som hr. Klaus Hækkerup siger, nemlig at Dansk Folkeparti ikke går ind for vidnepligt, at det gør vi faktisk i alle kriminelle sager, men vi er imod den udvidelse, der ligger her, nemlig at man skal tvinges til som borger at vidne mod sin nabo.
Det er vi imod, og det mener vi egentlig også at Folketinget generelt burde være imod.
Det er et overvågningssamfund uden lige, hvis man skal tvinges til at anmelde den slags ting.
Der er jo heller ikke nogen, der tvinger en borger til at anmelde en en forbrydelse.
Den vidnepligt, der ligger i det her forslag, kan vi ikke acceptere.
Anne Baastrup (SF), 2000-02-24:
Det er nu lidt af hensyn til forhandlingerne: Er det rigtigt forstået, at den der chip, som de her indsatte, dem på udgang og måske også de prøveløsladte, skal have, kan de ikke selv tage af?
Forskellen er selvfølgelig, at man ikke foretager et operativt indgreb, men ikke desto mindre har Dansk Folkeparti jo en meget stor trang til at lave overvågning af ganske bestemte grupper.
Det kan også være, at Dansk Folkeparti måske næste gang vil have, at de autonome skal have en lille chip på.
Eller hvordan med de der multietniske voldsmænd, der skal retsforfølges?
Skal de også have en lille chip på?
Dansk Folkeparti bliver nødt til at være helt klar: Er det alle borgere, der skal have en eller anden form for frihed, eller laver man nogle afgrænsninger, og hvad er det så for en type mennesker, Dansk Folkeparti ønsker skal overvåges?
Ebbe Kalnæs (CD), 2000-02-24:
Også vi fra CD har været og er betænkelige ved lovforslag nr. L 3, § 10, stk. 3, men jeg vil alligevel godt spørge Dansk Folkepartis ordfører i denne sag: Hvis man meget bevidst lever i et samliv og lejer sig ind sammen nogle andre på et værelse for at score i størrelsesordenen 80.000-90.000 kr. om året i den anledning, er der så tale om kriminalitet, eller er der tale om noget andet?
Klaus Hækkerup (S), 2000-02-24:
Jeg synes, det var en underlig sondring, hr. Peter Skaarup foretog i spørgsmålet om vidnepligt, nemlig at vidnepligten ikke skulle gælde, hvis det var naboen, men - forstod jeg så - hvis det var alle andre.
Det er vel egentlig sagen, det drejer sig om, den form for overskridelse af samfundets regler, der foreligger, der skal være afgørende for, om der er vidnepligt eller ej.
Jeg vil godt spørge: Mener hr. Peter Skaarup og Dansk Folkeparti overhovedet ikke, der skal være vidnepligt, hvis folk svindler og bedrager, alt hvad remmer og tøj kan holde, med de offentlige midler på det sociale område?
Peter Skaarup (DF), 2000-02-24:
Ja, fru Anne Baastrup fra SF vil jo åbenbart gerne misforstå, hvad jeg siger.
Vi mener, at kriminelle, der sidder bag tremmer i fængslet for en grov forbrydelse, og som flygter fra fængslerne - det kan f.eks. være nogle af de mange fangeflugter, vi har set her gennem det sidste års tid - kunne sikres på en god måde ved, at man altså kan følge, hvor de pågældende tager hen, når det her armbånd er på de pågældende.
Og det er fuldstændig korrekt, at det selvfølgelig ikke er et, der skal kunne tages af.
Det siger sig selv.
Det skal være et, som de myndigheder, der sætter det på, kan tage af.
Så taler hr. Ebbe Kalnæs om det her med det sociale bedrageri.
Jeg tror, vi er enige om at tage afstand fra det, og vi er også enige om, at der skal bruges nogle midler til at komme det til livs.
Men vi er altså ikke enige i den her paragraf om - og det tror jeg i og for sig, vi er enige i at tage afstand fra - at det skal være sådan, at man skal * o angive.
Der er jo en tvang her, hvor kommunalbestyrelsen kan pålægge en borger at angive en anden borger.
Den tvang vil vi ikke have.
Vi vil have, det skal være sådan, at man selvfølgelig kan anmelde, hvis man gerne vil, hvis man synes, det er rimeligt, men man skal ikke tvinges til at foretage den her anmeldelse.
Det er også det svar, jeg kan give til hr. Klaus Hækkerup.
Det er ikke en tvang, vi ønsker.
Det er dét, regeringen lægger op til.
Derfor er vi altså ikke tilfredse med den her tvang, og jeg håber, at regeringen vil besinde sig.
Den tidligere indenrigsminister sagde jo, at regeringen på et tidspunkt ville overveje, om man skulle tage det ud. Man har ikke gjort det indtil nu.
Vi håber, man vil gøre det.
Anne Baastrup (SF), 2000-02-24:
Nu skal vi jo også huske vores historie her i Folketingssalen, og jeg husker, at det ikke er forfærdelig lang tid siden, at vi rent faktisk behandlede beslutningsforslaget fra Dansk Folkeparti om, at der skulle indopereres chips i folk, når de fik udgang fra fængslerne.
Det vil jeg godt lige have en kommentar til.
Hvor mange er det egentlig, der skal have den der chip?
Ebbe Kalnæs (CD), 2000-02-24:
Jeg indledte mit spørgsmål til hr. Peter Skaarup netop med at understrege den betænkelighed, CD har ved L 3, § 10, stk. 3, og vi har også lagt op til, at vi skal drøfte det yderligere.
Men jeg spurgte helt konkret: Hvis nogen bevidst undlader at oplyse den helt rigtige tilstand ved at leve et fuldt samliv, modtage offentlige ydelser, finde en fiktiv adresse sammen med andre, er det så kriminalitet, når man scorer 80.000-90.000 kr. på det, eller er det ikke?
Det svarede hr. Peter Skaarup ikke på.
Betænkeligheden var og er vi enige om, men er det kriminalitet, eller er det ikke kriminalitet?
For der er nemlig en sondring hos hr. Peter Skaarup omkring kriminalitet, hvor man godt kunne vidne om noget og måske ikke om noget andet.
Det synes jeg vi mangler et svar på.
Klaus Hækkerup (S), 2000-02-24:
Jeg vil godt spørge: Hvad er det så for midler, Dansk Folkeparti forestiller sig, man skal bruge for at komme socialt bedrageri til livs?
Ebbe Kalnæs (CD), 2000-02-24:
Ja, jeg er enig med fru Rønn Hornbech.
Men jeg er også nødt til at understrege, at det så kræver en helt anden indsats end den, vi har i dag.
Vi er altså nødt til at have betydelig flere ressourcer i politiet, for de sager, som kommunen har bevisbyrden for, kan jo i nogen grad ikke blive efterforsket af politiet.
Det vil man ikke.
Man har ikke tid.
Man har ikke ressourcer osv. På det som på andre områder, når man taler om længere straffe, og nu skal vi komme efter dig osv., så har det jo altid knebet fra højre til venstre, også under borgerlige regeringer, med rent faktisk at bevilge de midler, der skal til, og lave den reelle sondring.
For jeg er enig i, at efterforskningsarbejdet hører til hos politiet og ikke hos kommissærer på forskellige niveauer, der har fundet en god opgave.
Det skal være politiet, men det kræver altså, at vi i dette Ting fra højre til venstre er villige til at lave det apparat, der skal til, så det ligger det rigtige sted.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2000-02-24:
Jeg synes, det var meget kloge ord fra CD's ordfører, der klart anskueliggør de dilemmaer, vi har.
Derfor vil jeg også godt spørge med sigte på det forslag, Venstre tidligere har fremsat og overvejer at fremsætte igen om en retssikkerhedsreform: Er CD's ordfører enig i, at det er sådan, at efterforskning af strafbare forhold bør henhøre under politiet, og at vi ved kontrolforanstaltninger foretaget af andre myndigheder må forlange, at retssikkerheden over for den enkelte borger er præcis mindst lige så stor, som når det drejer sig om røvere, rockere og rovmordere?
Peter Skaarup (DF), 2000-02-24:
Jamen til hr. Ebbe Kalnæs vil jeg sige, at selvfølgelig er det kriminalitet.
Det er da uheldigt og ulykkeligt, at vi har borgere i Danmark, der på den måde bedrager det offentlige og på den måde bruger af de skattekroner, som rettænkende borgere betaler ind.
Der vil jeg så som svar til hr. Klaus Hækkerup sige, at jeg også i min ordførertale nævnte, hvad det er, vi mener, man skal gøre, præcis det, som mange kommuner i øjeblikket har stor succes med, nemlig at prøve at samkøre de forskellige registre, de har adgang til fra de forskellige forvaltninger, og det giver ret gode resultater.
Det viser sig rundtomkring.
Det andet her synes vi er en Stasimetode, som vi ikke kan acceptere, og vi håber altså, at regeringen vil besinde sig på det her punkt.
Jeg tror faktisk, at samkøring vil give gode resultater, og at regeringen også anerkender det.
Holger K. Nielsen (SF), 2000-02-25:
Fru Mimi Jakobsen spørger: Hvad har Grønland med det her at gøre?
Jamen det er jo netop her, Grønland kommer ind, for en del af det her forsvarssystem indbefatter jo en ændring af Thuleradaren.
Det er derfor, Grønland er med i den her diskussion, og det er derfor, at det her også er et anliggende for det danske Folketing.
Vi skal træffe en beslutning, om vi vil godkende, at denne Thuleradar bliver moderniseret eller ej.
Der er faktisk mange, der ser frem til, hvad der sker her i Danmark, fordi vi er med i den her beslutning om Thuleradaren.
Så siger fru Mimi Jakobsen, at vi jo hører de gammelkendte toner.
Og hvad hører vi så fra CD?
Det er, at automatpiloten sættes til, og at USA's sikkerhed er vores alles sikkerhed, at vi skal elske USA, og jeg ved ikke hvad.
Der har faktisk været en diskussion i andre europæiske lande.
Jeg nævnte tidligere - og det er mærkeligt, at det ikke kom ind på lystavlen hos den borgerlige opposition i det her Folketing - at i Frankrig, i Tyskland, i en række europæiske lande, er der opstået en meget, meget kritisk holdning til det her amerikanske projekt.
Det er faktisk i deres debatter en vigtig pointe, at amerikansk sikkerhed ikke nødvendigvis er det samme som europæisk sikkerhed, og den debat vil jeg også meget opfordre CD til at inddrage.
Peter Skaarup (DF), 2000-02-25:
Hr. Villy Søvndal anbefalede omtanke og fornuft, og det kan jeg så love hr. Villy Søvndal at vi også bruger meget i mit parti.
Jeg synes ikke altid, SF lever helt op til samme mål, men det kan vi så diskutere ved anden lejlighed.
Jeg må bare sige generelt om det her, at jeg opfatter SF som et parti, der i høj grad ikke vil være med til at bekæmpe
den her slags verdensterrorister, som vi ser, f.eks. Osama Bin Laden og Saddam Hussein
Det kan være, at jeg tager fejl, men det er i hvert fald min opfattelse, når jeg hører den måde, som SF udtaler sig om de her ting på.
Jeg vil gentage, at jeg mener altså, at USA og vi må have krav på en defensiv beskyttelse over for den slags slyngelstater.
Jeg er enig i, at vi ikke kan beskytte os i alle tilfælde mod forskellige syltetøjsglas, der sættes rundtomkring, men nu taler vi altså om atommissiler, som eventuelt bliver affyret mod USA fra kystlinjen, og dér må det da være et rimeligt krav, at USA må have lov til at beskytte sig mod den slags.
Der er jo trods alt forskel på syltetøjsglas og atommissiler.
Villy Søvndal (SF), 2000-02-25:
Hr. Peter Skaarup spurgte sådan næsten lidt tryglende, hvor han skulle finde sin overbevisning, hvis det ikke var via de notater og skrivelser, der kom. En anden mulighed er jo fornuft, altså omtanke; det kunne da også anbefales som forsøg.
Det her
er ikke et tilfældigt land; det er det land, der ligger tættest på, og som ikke opfatter den trussel.
Så siger hr. Peter Skaarup, at Bin Laden, som jeg bestemt deler opfattelsen af formentlig indeholder meget talent i den her verden, kan bekæmpes med det her.
Er det nu så sikkert? Er det nu så sikkert?
på bakteriologisk og kemisk krig,
går ud på - jeg tror, jeg nævnte det i min ordførertale - at man stilfærdigt anbringer et syltetøjsglas på en undergrundsstation.
Hvordan bekæmpes det?
Det er der al mulig grund til at bekæmpe efter min opfattelse, men det gøres jo ikke ved, at der laves et skjold mod missiler.
Derfor synes jeg, det er en meget sofistikeret diskussion, at man tror, det giver den ultimative sikkerhed.
Det gør det ikke.
Den ultimative sikkerhed, tror jeg fås ved at bruge nogle af midlerne til en verden, der ikke indeholder de konfliktpotentialer, den nuværende verden gør, men det er jo en helt anden diskussion.
Peter Skaarup (DF), 2000-02-25:
Hr. Keld Albrechtsen spørger, hvad der ligger i ordvalget, om internationale aftaler skal overholdes.
Der ligger det i det, at de selvfølgelig skal overholdes, men laver man en ny international aftale på et tidspunkt, så er der altså også mulighed for at overholde en sådan.
Derfor er det, jeg siger, at USA er i gang med nogle forhandlinger med Rusland om den her ABM-traktat og ønsker at ændre den og tillade det her system.
Og derfor er der ingen grund til at være mistænksom over for USA, og det er det, jeg opfatter at Enhedslisten hele tiden er og igen i den her debat.
Så siger hr. Villy Søvndal, at det her med slyngelstater passer slet ikke, og at Libyen, som hr. Villy Søvndal siger ligger lige ved siden af Spanien - det vil jeg nu nok sætte et spørgsmålstegn ved, men det er da rigtigt nok, at det er tættere på end USA - er ikke nogen slyngelstat, mener spanierne.
Og der kan jo komme mange spændende diskussioner ud af at spørge forskellige generaler og ministre om, hvad de opfatter som slyngelstater, men det, der i hvert fald står fast, er, at i de papirer, vi får i det her arbejde, står det helt klart, at der altså er en opfattelse af, at der er nogle slyngelstater, der bruger terrorisme som våben, og som i givet fald også vil bruge det over for USA, og det må vi henholde os til.
Det må SF da også være enig i.
Villy Søvndal (SF), 2000-02-25:
Jeg finder slet ingen grund til at bebrejde hr. Peter
Skaarup, at han ikke deler opfattelse med SF.
Altså det må jeg sige, det vil jeg godt kvittere for, og jeg deler i øvrigt opfattelsen af, at vi ikke er enige. Men jeg vil spørge hr. Peter Skaarup, som jeg tror deltog i Forsvarsudvalgets rejse: Den dér slyngelstatsteori kan jo drives ud i det absurde, hvis man bliver ved.
Vi var med Forsvarsudvalget i Madrid.
Madrid ligger jo som bekendt tættere på en af slyngelstaterne, nemlig Libyen, end andre gør.
Vi spurgte derfor forsvarsministeren dernede i Spanien, hvordan man havde det med slyngelstaten Libyen, for herregud altså, hvis det virkelig er slemt, så ligger man så tæt på, man ligger jo lige ved siden af, og han svarede - sådan frit efter hukommelsen - at man havde et meget korrekt forhold til Libyen, man havde ingen problemer i Spanien; man var bekymret over fattigdommen og sådan noget i Nordafrika, men det var en anden sag.
Og er det ikke interessant, at den allierede, der bor allertættest - det kan vi jo få officielt besvaret i et spørgsmål til Spanien - opfatter det ikke som nogen trussel, men det gør hr. Peter Skaarup?
Keld Albrechtsen (EL), 2000-02-25:
Jeg vil gerne bede hr. Peter Skaarup uddybe det synspunkt lidt - det meget interessante synspunkt - at internationale aftaler skal overholdes i videst muligt omfang.
Jeg kunne godt tænke mig at få defineret lidt nærmere: Hvad ligger der i begrebet »i videst muligt omfang«?
Og det er jo interessant, for det kan også blive relevant i forbindelse med eventuelle overtrædelser af flygtningekonventioner og andre ting.
Derfor er det meget interessant at få at vide, hvad Dansk Folkeparti mener med, at internationale aftaler skal overholdes i videst muligt omfang.
Villy Søvndal (SF), 2000-02-25:
Ja, det bliver så den sidste bemærkning.
Var det virkelig kun USA?
Spillede Gorbatjov ingen rolle i det her?
Var det ikke modigt gjort af Sovjets sidste leder at gå ud her?
Er han helt slettet af CD's historieskrivning?
Spillede han ingen rolle?
Spillede de europæiske lande ingen rolle?
Jeg tror da f.eks. også, at de europæiske lande, der på et tidspunkt sagde nej til atomoprustning, Danmark i 1980'erne, var med til at spille en rolle i forhold til det her.
Så jeg synes, der var mange, der opførte sig klogt på det tidspunkt, og det er også derfor, det er så stort et tilbageslag at iagttage en situation, hvor man intet lærte af historien, men starter en ny runde igen.
Til fru Mimi Jakobsen: Jeg beklager navneforvekslingen.
Jeg skal gøre mig umage.
Men jeg vil bare gøre opmærksom på det forhold, at det faktisk er lykkedes via våbenaftalerne at få en verden med færre våben fra 1990 og frem til i dag.
Det skyldtes, at verdens ledere opførte sig fornuftigt ved afslutningen af den kolde krig og nogle år derefter, og det synes jeg der er al mulig grund til at kvittere for.
Det er jo det, der er diskussionen.
Amerikanerne er jo også af den overbevisning, at jo flere private våben de har i deres hænder, jo større personlig sikkerhed har de i deres liv.
Vi er tilfældigvis af den modsatte opfattelse: at våbenniveauet kan nå en højde, hvor det bliver en trussel, og det vil det her projekt efter vores opfattelse ende med.
Mimi Jakobsen (CD), 2000-02-25:
Jeg vil starte med en meget væsentlig bemærkning til hr. Villy Søvndal: Jeg har i 14 år ikke heddet Stilling Jakobsen, og jeg vil gerne være fri for at hedde det.
Bortset fra det går jeg ud fra, at jeg ikke kan overbevise hr. Søvndal om det urimelige i påstanden om, at man forcerer et våbenkapløb ved at stille et forsvar op, som er relateret til en ny udvikling, der desværre er kommet i gang efter den kolde krig, hvilket alle kun kan beklage.
Man må dog have lov til at forholde sig til de aktuelle og reelle farer, og jeg har egentlig ikke hørt ret mange herinde bestride, at der er en aktuel fare, idet man ikke ved, hvad de dér røvere kan finde på.
Hele spørgsmålet om, hvorvidt USA så vælger den rigtige sikkerhedsstrategi, vil jeg nu foretrække ikke bliver afgjort i det danske Folketing eller i SF, men i USA.
Villy Søvndal (SF), 2000-02-25:
Jeg er for så vidt enig i spørgsmålet fra fru Mimi Stilling Jakobsen på den måde, at det jo er det, der er den grundlæggende debat.
Den grundlæggende debat drejer sig lige præcis om: Efter afslutningen af den kolde krig og den risiko for det totale atomragnarok, verden levede med i en årrække, hvor vi er i en situation, hvor der er én absolut dominerende verdensmagt, skal svaret sikkerhedspolitisk så i den situation være at starte en ny runde af oprustning på et højt teknologisk niveau?
Det kan man godt, og det giver den sikkerhed, det giver.
Det er klart, i så fald er man sikret, det tror jeg da, imod Libyen i hvert fald, hvis de sender missiler.
Men man er jo ikke sikret, hvis de sender masseødelæggelsesvåben frem på den måde, vi indtil nu har set, ved, at man stilfærdigt i en undergrundsbane anbringer et syltetøjsglas, der indeholder biologiske og kemiske våben.
Dem kan man nemlig ikke sikre sig imod med nok så meget missilforsvar.
Derfor er det grundlæggende spørgsmål: Når man forcerer våbenkapløbet på det her område, skaber man så større eller mindre sikkerhed?
Efter SF's opfattelse klart mindre sikkerhed, fordi man fremmer modsætningsforholdene mellem de virkelig store magter i verden, og det er faren i dag.
Mimi Jakobsen (CD), 2000-02-25:
Jeg er ganske enig med hr. Villy Søvndal i, at det ville være vidunderligt, hvis man kunne bruge alle de milliarder af kroner, der bliver anvendt på det stads, til at sørge for befolkninger og for uddannelse og for mad og for alle de ting, som ville være langt mere nyttigt, også for verdensfreden.
navnlig tænkte på et sted som Nordkorea.
Det kan vel ikke være USA, det må vel være Nordkorea, vi her taler om, hvis befolkning i hvert fald indtil for nylig har været ved at dø af sult.
Der står en fare, der hedder, at der er nogle bananstater rundtomkring, for at sige det pænt, der begynder at bruge ressourcer på det her stads, og det er der nogle der føler som en trussel.
Jeg vil gerne bede hr. Søvndal bekræfte, at det selvfølgelig er rettet mod Libyen og Nordkorea og nogle af de ludfattige lande, som kunne bruge deres penge bedre end til at begynde at lege røvere og soldater.
Bare som foreløbig afslutning på dialogen her: Jeg synes, det er fint at kvittere for, at verdens ledere opførte sig fornuftigt og startede nedtrapningen af alt det her.
Jeg beder så bare også om, at man bemærker, at en væsentlig part i den nedtrapning var USA, som faktisk havde overmagten, fordi et forarmet Sovjet jo ikke kunne blive ved med at leve op til det.