runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Bjarne Laustsen (S), 1999-02-12:
Hvis man skal skælde ud på andre, kan det godt være, at det er så besværligt at fortælle de positive ting, man selv gerne vil, og dem hørte vi ikke fra Enhedslisten i den her forbindelse.
Jeg tænker på, at hr. Frank Aaen jo er erklæret kommunist, og på det tidspunkt i 1978, hvor debatten om efterlønsordningen gik, var man fra den side bestemt ikke begejstret for ordningen, overhovedet ikke.
Der er en lige linje i de ting, fru Jette Gottlieb remser op med hensyn til tryghed og nedslidning, og hvem der skal have muligheder, fra det, der skete i 1978 og i de 20 år, der er gået, og så til det, der vil komme til at ske i fremtiden: at vi netop tager hånd om de svageste og de dårligst stillede, og der er ingen, hverken nedslidte eller ledige, der ikke kan gå på efterløn efter de regler, som vi har skitseret, også i fremtiden.
Poul Erik Dyrlund (S), 1999-02-12:
Fru Jette Gottliebs svar til hr. Bjarne Laustsen før lyste jo langt, langt væk af, at det, det først og fremmest handler om, er at bevare status quo.
Der må ingenting ske, man må ikke forholde sig til samfundsudviklingen.
Jeg kan også høre på fru Jette Gottlieb, at det er fuldstændig ligegyldigt for Enhedslisten, at prognoserne faktisk peger i retning af, at den her efterlønsordning om nogle ganske få år vil komme til at koste 30 mia. kr.
Den udgift og den merudgift, der ligger på staten her, er noget nær en fordobling af, hvad den er i dag, men den problemstilling ser man stiltiende på uden overhovedet at forholde sig til den.
Jette Gottlieb (EL), 1999-02-12:
Det gælder alle ordninger, når man forsøger at lave nogle sikringer for folk; det gælder såmænd også spørgsmålet om, hvorvidt man har risiko eller ikke risiko for at blive arbejdsløs, ja, så er der nogen, der bruger ordningerne, fordi de er tvunget til at bruge dem, fordi de er nødt til at bruge dem, og det mener jeg i det store hele er tilfældet med efterlønnen.
Og så er der nogen, der også bruger den, og det vil aldrig være muligt at sætte grænserne præcist, sådan at man kan undgå det, heller ikke ved de her ordninger, for det er jo ikke dét, der ligger i den måde, efterlønnen er omdannet på.
Det, der er sket ved, at man har ladet efterlønnen omdanne, er, at man har lavet den til en individuel forsikringsordning.
Og det er dét, der for mig er det katastrofale i det her.
I det øjeblik man laver det til en individuel forsikringsordning, så har man forladt det solidariske princip, og det er dét, jeg synes der er det katastrofale i det her.
Og så vil vi i øvrigt lægge afstand til den brugerfinansiering, der også lurer i det her, det, at man begynder at brugerfinansiere sociale ordninger; det synes vi er en meget voldsom ladeport at åbne til et meget stort skråplan.
Poul Erik Dyrlund (S), 1999-02-12:
Fru Jette Gottlieb udlægger det, som om alle, der går på efterløn i dag, er fuldstændig slidt op på arbejdsmarkedet, er udstødt fra arbejdsmarkedet osv. Ja, hvis det endda var sådan, fru Jette Gottlieb.
Men det er jo langt, langt, langt og utrolig fjernt fra virkeligheden.
Det er jo præcis derfor, vi er i den situation, at vi må prøve at få kigget på de her ting.
Alle undersøgelser peger jo i retning af, at det ikke er tilfældet: at langt over halvdelen af dem, der går på efterløn, ingen nedslidningsproblemer har, ikke har slidproblemer osv.
Og derfor søger vi at skille tingene ad nu, således at vi prøver at holde nogle gulerødder frem for dem, som faktisk ikke er nedslidte og godt kan blive der et stykke tid længere, og så vi stadig væk kan sikre - uanset hvad fru Jette Gottlieb i øvrigt står her og påstår - at hvis folk er nedslidte, og de har behov for det, kan gå på efterløn den dag, de er 60.
Jette Gottlieb (EL), 1999-02-12:
Hr. Bjarne Laustsen sagde, at alle nedslidte havde mulighed for at gå på efterløn, men det forudsætter jo altså, at man har disponeret tidligere, sådan at man har efterlønsretten, og jeg remsede en række tilfælde op, hvor jeg opfattede det i hvert fald som forståeligt, hvis folk ikke følte sig i stand til at betale efterlønskontingentet. Jeg nævnede dem, der var på uddannelsesorlov til 60 pct. af dagpengene, jeg nævnede dem, der var i midlertidig arbejdsafbrydelse, fordi de gik på studier, på SU, fordi de ikke havde mulighed for at få uddannelsesydelse; jeg nævnede en række eksempler på, at det kunne være meget vanskeligt at få råd til det efterlønskontingent, og jeg forudså, at vi ville stå i en situation, hvor adskillige ikke ville være i stand til at have efterlønsretten, når den tid så kom.
Det mener jeg også man er nødt til at forholde sig til, for der vil også være en skævhed i det.
Dem, for hvem de 300 kr. ikke betyder noget, vil selvfølgelig have lettere ved bare at slippe dem end dem, som skal vende hver krone.
Derfor bliver der også en ulighed i det her.
Hr. Poul Erik Dyrlund siger, at det er den store gruppe af vellønnede, tennisspillende advokater, og hvad der ellers er blevet nævnt, der tager efterlønnen i dag; det mener jeg ikke er rigtigt.
Det mener jeg også kan dokumenteres.
Jeg mener stadig, efterlønnens hovedformål er at sikre muligheden for tilbagetrækning for dem, der er svage på arbejdsmarkedet, og sådan mener jeg også, at det bør være.
Bjarne Laustsen (S), 1999-02-12:
Fru Jette Gottlieb tabte tråden før, og derfor vil jeg selvfølgelig gerne gentage mine spørgsmål.
Jeg kan ikke forstå, hvordan Enhedslisten kan få det til at hænge sammen, hvis det er fuldstændig ligegyldigt, om der er 50.000 eller 100.000 eller 250.000, om ikke det har nogen indvirkning på den del af det.
Altså simpelt hen et spørgsmål om, hvordan man finansierer tingene.
Så nævner fru Jette Gottlieb en lang række tilfælde, hvor folk har været uden for arbejdsmarkedet i kortere eller længere tid, men hvis vi ser på det, der er lavet, vil vi se, at det er lavet pænt og ordentligt, således at alle, der i dag opfylder betingelserne, også opfylder de fremtidige mål,
Poul Erik Dyrlund (S), 1999-02-12:
Jamen nu forsøger fru Jette Gottlieb jo at fordreje tingene igen.
Jeg talte ikke om tennisspillende advokater, jeg talte om personer, der var nedslidte, eller personer, der ikke var nedslidte.
Og situationen er rent faktisk den, at der er mange SiD'er, jeg kender mange SiD'er, vil jeg sige til fru Jette Gottlieb, der er gået på efterløn, der overhovedet ikke er nedslidte, overhovedet ikke har slidproblemer.
De findes i Dansk Metalarbejderforbund, de findes i Kvindeligt Arbejderforbund, de findes overalt i vort samfund, personer, der ikke er nedslidte, men alligevel benytter sig af efterlønstilbudet.
Det er en kendsgerning.
Lad være med at generalisere for alle de her mennesker, for det kan man ikke.
Der er mange, der er nedslidte, det erkender jeg, men langt den overvejende del, der går på efterløn, har ingen slidproblemer.
Susanne Clemensen (CD), 1999-02-12:
Ellers kunne vi, som jeg sagde i min tale, frygte, at vi f.eks. ved et nyt folketingsvalg måske så efterlønsordningen helt afskaffet.
Det var jo bestemt ikke noget, der var urealistisk at forestille sig, før vi lavede efterlønsforliget.
Med hensyn til det solidariske i ordningen vil jeg gerne sige, at de mennesker, som ikke har indbetalt til en a-kasse, jo hidtil ikke har haft mulighed for at benytte sig af efterlønsordningen.
Der er der jo heller ikke fuld solidaritet.
Så jeg synes, at man kan sige, at det da også i et eller andet omfang er en social ordning, når man som betingelse for, at man kan opnå dagpenge, indbetaler a-kassekontingent.
Så det, at man nu også skal betale et bidrag for at opnå efterløn, kan jeg ikke se, der skulle være nogen problemer i.
Poul Erik Dyrlund (S), 1999-02-12:
Hr. Aage Frandsen var inde på spørgsmålet om de personer, der bliver ringere stillet ved overgangen til efterløn.
Hvem er det, der bliver stillet ringere?
Hr. Aage Frandsen satte spørgsmålstegn ved de to forskellige ydelser, en for de 60-årige, og en for de 62-årige.
Jamen hvordan er det, vi har det i dag?
Her har vi også to forskellige ydelser.
Og hvad med den situation, at hvis man venter, til man er 63 år, kan man få maksimale dagpenge i resten af perioden?
Hvor er forskellen?
Tværtimod synes jeg, der her er tale om en forbedring.
Klaus Kjær (DF), 1999-02-12:
Det er vel helt naturligt således, at efterlønskontingentet bliver fradragsberettiget på samme måde som a-kassekontingentet, og i konsekvens heraf at udbetalingen i særlige tilfælde modsvarende beskattes med 30 pct. Der er såmænd heller ingen grund til at klappe i hænderne over, at udbetalingen af præmien gøres skattefri.
Dels drejer det sig jo om, at det er borgernes egne penge, som de har indbetalt i form af kontingenter med fradrag af skattefordelen, og dels har det været bydende nødvendigt som en skefuld sukker fra regeringen for at få borgerne til i det hele taget at indbetale efterlønskontingentet og sikre, at borgerne ikke blot anvender beløbet til en privat pensionsopsparing eller stikker pengene ind under madrassen.
Hvis man havde valgt at beskatte præmien, ville nettobeløbet med den usikkerhed, der i øvrigt er om den fremtidige efterlønsordning, ikke have været større, end hvis kontingentet var blevet anvendt til en privat opsparing, men statskassen ville gå glip af et betragteligt likviditetstilskud.
Aage Frandsen (SF), 1999-02-12:
Hr. Dyrlund læste korrekt, men det betyder ikke, at princippet er det samme, og vi fremsatte senere et forslag til folketingsbeslutning om de ting, og her nævnte vi 200-timers-reglen.
Jeg synes simpelt hen, det er for primitivt, hvis man selv har en dårlig sag, at begynde at påstå noget andet, på samme måde som det også er primitivt at begynde at sige, at der er en SF'er, der har sagt noget andet end det, jeg siger. Jeg siger, hvad SF mener, og jeg har udtrykt hele vejen igennem, at modregning i kapitalpension er vi med på.
Vi er også tilhængere af, at man modregner i indkomst, men der skal være et bundfradrag i stedet for den firkantede 200-timers-regel, og vi har nævnt 25.000-30.000 kr.
Jeg har efterhånden skrevet det så mange gange og sagt det så mange gange, at selv Socialdemokraterne må have hørt det.
Jeg håber, vi kan blive enige om virkeligheden også i fremtiden, og jeg vil ikke påstå, at Socialdemokraterne mener noget andet end det, de siger.
Jeg forlanger bare, at man også respekterer, hvad jeg siger, og ikke mener, man kan lægge noget andet i det.
Poul Erik Dyrlund (S), 1999-02-12:
Jeg skal gerne erkende over for hr. Aage Frandsen, at det her er pinligt for SF, men jeg er nødt til at citere den vedtagelse igen.
Der står klart og tydeligt, at man skal gøre reglerne for delefterløn og 200-timers-reglen mere fleksible og overgå til princippet om supplerende efterløn svarende til supplerende dagpenge - svarende til supplerende dagpenge - og modregning time for time.
Der står intet om bundfradrag eller noget som helst andet i den vedtagelse, der blev fremsat,
og det er jeg nødt til at holde fast ved, selv om jeg godt kan se og beklager, at det gør ondt på hr. Aage Frandsen.
Aage Frandsen (SF), 1999-02-12:
Vi er tilhængere af modregning i kapitalpension, og vi synes i øvrigt, at det stadig er et problem, at man har den ordning, at når det drejer sig om løbende udbetaling, er der ingen bundfradrag, men det er der det andet sted.
Men vi er tihængere af, at man modregner i kapitalpension.
Det har vi altid sagt, og det står vi ved.
Med hensyn til 200-timers-reglen håber jeg ikke, at hr. Dyrlund ude omkring på møder siger noget tilsvarende.
I vores vedtagelse står der intet om 200-timers-reglen, og vi har altid skrevet og sagt, at vi vil have, at man omsætter 200-timers-reglen til et bundfradrag i kroner og øre.
Der står intet om det, og derfor synes jeg, det er lidt for primitivt og også ukammeratligt af hr. Dyrlund.
Med hensyn til om der er en gevinst, har jeg aldrig sagt, at vi mener, der generelt er en gevinst.
Tværtimod, hvis man tager det væk, at man bruger af sin pension, er der tab stort set hele vejen igennem livsforløbet.
her, og jeg synes sådan set, det er relevant at høre efter, hvad jeg siger.
Hvad en anden SF'er skriver i en avis som et debatindlæg, er da ikke det samme som SF's politik.
Jeg udtrykker SF's politik, og jeg håber, det er forstået.
Vi mener rent faktisk, at fleksibiliteten i sig selv er nok.
Vi mener, det er tilstrækkeligt til at sikre, at folk vil blive længere på arbejdsmarkedet, og det har vi argumenteret for i de sammenhænge, hvor vi har diskuteret spørgsmålet.
Det er jo en sag, der er 2-3 år gammel, og vi tror, at hvis man sagde, at folk kunne få lov til at arbejde noget mere, ville de gøre det, hvis der ikke var den meget snævre 200-timers-regel.
Vi tror nemlig mere på gulerod end på pisk.
Bjarne Laustsen (S), 1999-02-12:
Vi har jo hørt et par partier fortælle her i dag fra Folketingets talerstol, hvordan man styrer partidisciplinen, og jeg forstår nu, at det kun er nødvendigt at læse hvert andet nummer af »Folkesocialisten«, hvis man vil vide, hvad SF mener om sagen her.
man så tænkt sig at få folk til at blive lidt længere på arbejdsmarkedet?
Det må da også være bekendt for SF, at der er en lang række områder i vort samfund, hvor der er efterspørgsel, og hvor der ingen ledige er.
Man er vel lige så interesseret i at få besat de job som alle mulige andre, men når man så ikke vil lave en præmieringsordning, som vi har foreslået, hvordan har man så tænkt sig at få de ældre til at blive bare en lille bitte smule længere på arbejdsmarkedet?
Poul Erik Dyrlund (S), 1999-02-12:
Jeg kunne forstå på hr. Aage Frandsen, at han er enig med mig i, at selv om der er tale om differentierede ydelser, er der foretaget en forbedring. Så er der det med de 60-årige, og det er jo sådan lidt både-og osv. Men nu må vi jo se, om vi kan få arbejdsministeren til at levere et par eksempler på, at der er nogle, der bliver ringere stillet, og det glæder jeg mig til, for jeg har ikke kunnet regne mig frem til nogen endnu.
Så vil jeg gerne sige, at vi jo er enige om det med modregning, kan jeg forstå på det hele.
Vi er endda lidt blidere end SF, der jo er hardlinere på området med hensyn til pensionsopsparing osv, og vi er også, så vidt jeg kan se og kan læse mig til, enige om 200-timers-reglen, selv om hr. Aage Frandsen påstår det modsatte. Jeg har gentagne gange efter debatten tidligere på formiddagen læst, hvad der står i den vedtagelse, som SF fremsatte den 31. oktober i fjor, og uanset hvor meget hr. Aage Frandsen forsøger at bortforklare spørgsmålet om 200-timers-reglen, er det altså en kendsgerning, at SF har stillet et forslag, hvoraf det klart fremgår, at 200-timers-reglen skal ophæves.
Jeg er godt klar over, at jeg får endnu en gentagelse af, hvad hr. Aage Frandsen har sagt om det tidligere, men jeg vil bare anbefale alle, der måtte være interesseret i det, at læse, hvad der præcis står i det forslag til vedtagelse.
Villy Søvndal (SF), 1999-02-12:
Hr. Jørn Pedersen havde lidt svært ved at forstå logikken i at være mod forslaget her og samtidig gerne ville deltage i en kommende førtidspensionsreform.
Jeg synes så at sige, tingene taler for sig selv, nemlig at alene hele begivenhedsforløbet taler stærkt for SF's regeringsdeltagelse.
Jeg synes, at begivenhedsforløbet her står i modsætning til de to sidste finanslovforlig, som vi lavede sammen med regeringen, hvor ingen så at sige blev fuldstændig skamferede.
Socialdemokraterne kom helskindede igennem, SF kom helskindet igennem, og De Radikale kom helskindede igennem.
Men nu har man prøvet et andet forløb, hvor man vel godt kan sige uden at fornærme nogen, at Socialdemokraterne er blevet en smule ramponerede.
Kan man ikke godt sige det uden at være grov?
Og kan man ikke også sige, at det har Socialdemokratiet formentlig ingen interesse i?
Jeg ved ikke, om det kommer som en overraskelse, men det gør det ikke for SF, og det er derfor, vi synes, der var grund til at diskutere et længere forløb.
Det er ikke det gamle forløb, vi vil deltage i, men vi vil godt deltage i et kommende forløb - også om en førtidspensionsreform - og det tror jeg ville være til meget stor fornøjelse, ikke kun for partierne, men også for store dele af befolkningen.
Aage Frandsen (SF), 1999-02-12:
Til hr. Bjarne Laustsen: De ting, som jeg skriver, og det, som jeg siger, er SF's synspunkter.
Hr. Laustsen kan læse det nummer af »Folkesocialisten«, som kom efter det, hr. Laustsen refererede til.
Dér står, hvad SF mener, sådan er det.
Vi mener, at efterlønnen er en solidarisk ordning, og det skal den stadig være, og derfor er vi altså tilhængere af, at der ligger en behovsvurdering i efterlønstanken - det gør der jo også fra regeringens side - så der bliver modregnet hos de mennesker, der ikke har behov for efterløn.
Det har vi været tilhængere af, vi har ikke været imod, at man lavede en modregning i den løbende udbetaling, lige så vel som vi synes, det var forkert, man ikke gjorde det i kapitalpensioner.
Men så er spørgsmålet: Hvordan indretter man det, er det sådan, at man ønsker at præmiere?
Her vil jeg sige til hr. Claus Larsen-Jensen, at vi principielt er meget imod den tankegang, som ligger bag det, man i stigende omfang går over til, nemlig at det er et forsikringssystem, som er individuelt orienteret.
Vi er klart imod, at man udskiller efterlønsbidraget fra dagpengebidraget, og det vil så sige, at man selvfølgelig ikke skal have en præmie for noget som helst senere hen.
Det er logik for os, så vi vil ikke være med til at lave de begunstigelser for mennesker, som ikke har brug for dem.
Det er det, der er pointen for os, det er en solidarisk tænkning, der ligger bag vores holdning. Så vil jeg sige til hr. Dyrlund, at med hensyn til at blive stillet ringere eller ikke blive stillet ringere er det jo meget farligt at sammenligne tingene.
Men med hensyn til dem, som arbejder, indtil de er 60 år og så går på efterløn, kan jeg fremvise regnestykker, som viser, at de bliver ringere stillet.
Så kom hr. Dyrlund med et andet regnestykke
om den person, der i 2½ år forinden har været arbejdsløs og alt muligt
Men vi skal nok bede Arbejdsministeriet om at lave beregningerne, så vi får belyst, hvem det er, der bliver
ringere stillet, og Arbejdsministeriet kan ikke snige sig uden om ud fra de forudsætninger, vi gerne vil have beregnet.
Jørn Pedersen (S), 1999-02-12:
Det er jo altid interessant med hr. Villy Søvndals måde at diskutere på.
Det var lidt svært at finde noget, som SF's ordfører var uenig i på det sociale område - altså på pensionsområdet - i de forslag, vi forhandler i dag, men man fandt alligevel frem til, at de 304.100 kr. ikke var så godt.
Men det er ikke det, der kalder mig herop, det er det, at SF agter at undlade at stemme ved den endelige afstemning.
Sådan forstod jeg SF's ordfører.
Samtidig siger SF, at de i øvrigt gerne vil ind i varmen, når en del af aftalen skal forhandles.
Jamen kunne man ikke forestille sig, at SF gjorde op med sig selv og tog en del af æren for, at det var endt med at blive status quo. Jeg forstod på SF's ordfører, at det havde man lod og del i.
Men når vi så kommer til afstemningen, vil man ikke stemme for, og det er jo ikke nemt at forstå, at et parti, der for få dage siden sagde, at nu vil man gerne ind i regeringsvarmen, nu i dag siger, at det, man for øvrigt selv har presset på for at få igennem, vil man ikke stemme for, men man vil gerne forhandle om en del af det.
Det er svært at se logikken, medmindre det er sådan, at man har skiftet holdning til slingrekurs, men det kan vi vel få et svar på?
Claus Larsen-Jensen (S), 1999-02-12:
Jeg synes, det er lidt vanskeligt at forstå den voldsomme kritik af præmieringen.
Det, man opnår ved at arbejde 5 år ekstra og spare det offentlige for 550.000 kr., er, at man med renters rente får det beløb tilbage, man har indbetalt i eget efterlønskontingent.
Det er da svært at se det som en voldsom præmiering, men jeg vil gerne have en kommentar til det.
Så vil jeg gerne spørge SF om finansieringen.
Men sagen er jo, at antallet af ældre vokser markant, og antallet af efterlønsmodtagere kan forudses at vokse markant.
Jeg vil gerne spørge SF, hvordan SF har forestillet sig, at vi uden at røre ved ordningen vil være i stand til at sikre den fremtidige finansiering.
Øget arbejdsgiverfinansiering
siger man nej til, så er det øget skat, eller hvordan og hvorledes forestiller man sig, det skal ske?
Jette Gottlieb (EL), 1999-02-12:
Jeg vil gerne spørge CD's ordfører, om der ikke ligger et lille problem.
Sådan som jeg fulgte valgkampen, blev det fra CD's side meget bombastisk, endda mere bombastisk end fra regeringspartiernes side, sagt, at efterlønnen skulle der ikke rettes et komma i.
Så kan man som CD's ordfører sige, at med den ordning, der nu er lavet, er efterlønnen så sikret, men der foreligger dog en meget væsentlig ændring, når man ændrer efterlønnen fra at være en almen ordning, der gælder alle forsikrede, til at være en ordning, der bygger på et personligt forsikringsprincip.
Jeg kan så forstå på CD's ordfører, at den ændring bakker man op om.
Vi har altså nu fået individualiseret den her ordning.
Men det undrer mig, at CD med den i øvrigt sociale profil, som CD normalt lægger for dagen, synes, at det er en ordning, der er god og i orden, når man så til finansiering af den indfører en ekstraskat, som er så asocial, at de fattigste kommer til at betale 3 pct., og de rigeste kommer til at betale lidt under ½ pct.
Hvordan harmonerer det med CD's normalt sociale profil?
Bjarne Laustsen (S), 1999-02-12:
Hr. Tom Behnke fortalte meget om, hvad der var sket på et socialdemokratisk sommerstævne og andre steder, hvor socialdemokrater havde været forsamlet.
Nu ved jeg ikke, om hr. Tom Behnke har været med.
Det kunne måske være i egenskab af ordensmagt, men det er trods alt nogle år siden, at det var almindeligt, at ordensmagten deltog i vores møder.
Men de ting, han refererede statsministeren for at sige, er jo ganske givet ikke korrekte, og vi kan selvfølgelig ikke have, at man står og siger sådan nogle ting her fra talerstolen.
Så derfor er der ingenting af det, hr. Tom Behnke var inde på, der er i overensstemmelse med sandheden.
Tom Behnke (FP), 1999-02-12:
Jo, men hvis hr. Poul Erik Dyrlund ikke ønsker at lave det her til en social sikringsordning, så skal hr. Poul Erik Dyrlund bare indrette sine argumenter efter det og så fastholde dem.
Med hensyn til hr. Bjarne Laustsen forekommer det mig selvfølgelig noget overraskende, at det først er på nuværende tidspunkt, at vi får den korrektion at høre, for nu har det jo stået i et hav af landets aviser.
Der har været skrevet side op og side ned om statsministerens løftebrud, og på intet tidspunkt er statsministeren gået ud og gået i rette med medierne.
På intet tidspunkt har man set nogen, der ligesom har prøvet at tilbagevise det her.
Jo én gang.
Det var lige før jul, da gik statsministeren ud og sagde: Nå ja, men det var i valgkampens hede, at det blev sagt.
Det viste sig jo også at være forkert.
Og det var det, jeg kunne citere.
Citatet, som jeg brugte her, var fra Jyllands-Posten den 18. december 1998, og jeg kunne også bruge et citat fra Jyllands-Posten den 13. januar 1999.
Jeg kunne også bruge citater fra Ekstra Bladet, og jeg har såmænd flere artikler liggende.
Så hvis det er sådan, at det her er så rivravruskende langt væk fra virkeligheden, så burde man jo have reageret for længst, og ikke blot fordi hr. Tom Behnke går på talerstolen og citerer fra nogle medier.
Bjarne Laustsen (S), 1999-02-12:
Det er sådan, at i »Folkesocialisten« nr. 6/1998 skriver
fru Christine Antorini, at staten ikke automatisk skal give alle 60-årige en økonomisk belønning for at stoppe tidligere på arbejdsmarkedet, uanset om de f.eks. har sparet en årlig kapitalpension op og sidder til en næsten gratis husleje, fordi de tilhører den generation, der har haft mulighed for at betale gælden på deres hus ud. Nu ved vi også fra SF's tidligere dagsordensforslag og hvad de ellers har foreslået af konkret politik, at det jo ikke er stort anderledes end det, regeringen har fremlagt her.
Det, der så står tilbage, er at få at vide, hvordan SF har tænkt sig at finansiere sit forslag til en ny efterlønsordning, og det kan vel ikke være ligegyldigt for SF, om der er 50.000, der er omfattet af en given ordning, eller om der er 200.000, eller hvor mange der måtte være.
Det vil jeg meget gerne have en forklaring på.