runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Thor Pedersen (V), 1998-09-08:
Jeg vil allerførst bare sige til hr. Jacob Buksti, at det, hr. Jacob Buksti siger om, at Danmark ikke bliver berørt, er et godt udtryk for den socialdemokratiske holdning: Vi er så stærke, at vi kan stå alene, at den danske finanspolitik, økonomiske politik og politik i øvrigt har et sådant indhold, at vi ikke er afhængige af landene omkring os, og at en nedgang i Sverige, Norge, Rusland, Tyskland, USA eller England ikke berører dansk økonomi.
Det er jo præcis det synspunkt, jeg advarede imod.
Uanset vores stade og vores udgangspunkt er det farligt at sige, at det, der sker i øjeblikket, ikke vil påvirke dansk økonomi.
Når vi har fokuseret meget på erhvervets konkurrenceevne, er det netop for at sige, at det er her, vi er nødt til på sigt at kunne imødegå problemerne, så vi stadig er i stand til at producere og sælge vores produkter.
Vi taler ikke for, at den globale krise, som tegner sig, skal påvirke dansk økonomi.
Vi taler for, at vi skulle forhindre, at den påvirker dansk økonomi, men det farlige er at tro, at det ikke påvirker dansk økonomi.
Hr. Jørgen Estrup taler om boligejerne og om, hvad Venstre tidligere har gjort.
Der er altså mange synspunkter omkring arvesynden.
Der er mange synspunkter - det er der - og der er også mange udlægninger af arvesynden.
Noget af det, man gør, er godt, og noget af det, man gør, er mindre godt.
Man kan sige, at problemet i det danske folkestyre, i de love, der er vedtaget i Folketinget, egentlig altid har været, at på områder, hvor der på et tidspunkt har været flertal for at stramme op, har man glemt at slippe igen, når det har vist sig, at stramningen er blevet for stor.
Altså det med, at man en gang har strammet, er jo ikke et argument for, at man så skal stramme yderligere.
Sådan kan man jo ikke køre, for så strammer man altid - også under nulpunktet.
Problemet, når vi taler om boligejerne, er, at man giver indtryk af, at boligejerne har fået det fantastisk godt, og man siger, at ejendomspriserne er steget voldsomt.
Ja, men i forhold til hvad?
Hvis man tager udgangspunkt i 1975, er prisen i dag for en ejerbolig den samme målt i faste priser. Der har ikke været en prisudvikling ud over det, som har været gældende for købekraft og andre varer i øvrigt, og det er vel også nyttigt, at man er i stand til at kunne sælge sin bolig for det, den har kostet, og det er for så vidt stadig problemet.
Man kan ikke bygge nye boliger i dag og sælge dem
for kostprisen, i hvert fald ikke landsdækkende.
Jeg skylder et svar til hr. Peter Duetoft, og det får
Jørgen Estrup (RV), 1998-09-08:
Jeg var indledningsvis lidt bange for, at starten på hr. Thor Pedersens tale var et udtryk for normal flyvehøjde, men det gik op for mig, at der altså også var lagt op til landing på en lidt mere fornuftig måde.
Det havde været velgørende.
Men det, som jeg egentlig følte mig noget stødt over i starten, var hr. Thor Pedersens totale historieløshed.
I Venstres retorik - jeg kunne vel godt sige floskularium - hedder det, at boligejerne er sagesløse, og det er bilejerne også, og hvis man gør noget som helst, der kunne genere dem, er det socialdemokratisk manér.
Hvad tænker hr. Thor Pedersen
egentlig på, når han læser lidt tilbage og kigger på, hvad der skete i 1986 og 1987?
Det, som den daværende regering lavede omkring kartoffelkur og skattereform, i øvrigt med hr. Lykketoft, var det også god socialdemokratisk manér, eller hvad var det?
Peter Duetoft (CD), 1998-09-08:
Men jeg er bange for, at nogle enkelte af de argumentationer, der er ført frem her, mere bygger på ideologi, end de bygger på praktisk politik.
Det, jeg godt lige vil spørge hr. Thor Pedersen om, handler om hospitalssystemet, hvor hr. Thor Pedersen op til flere gange
understregede, at der skulle være fri konkurrence.
Jeg har såmænd bare to spørgsmål:
Det ene er: Hvis der skal være konkurrence i et system, skal der vel være to at vælge imellem.
Er det specielt billigt for samfundet at bygge to hospitalssystemer op for at få konkurrence? Og mit andet spørgsmål er: Hvis nu der er en begrænset mængde mennesker med den samme uddannelse, vil der så ikke ske det, at det private system i givet fald bare tager medarbejderne fra det offentlige, sådan at vi samlet set får et dårligere sygehussystem ved at gøre en ideologisk indsats, som hr. Thor Pedersen ville?
Skulle vi ikke koncentrere os om at få det nuværende system til at fungere?
Det er der vist nok at gøre med i stedet for ligefrem at begynde at bygge sådan et alternativt system op.
Jeg vil godt sige, jeg har intet problem med, at privathospitaler er et supplement til det offentlige system, men det, hr. Thor Pedersen sagde med den helt totale valgfrihed, er vi altså lidt ressourcemæssigt bange for.
Jacob Buksti (S), 1998-09-08:
Jeg synes, der er noget livsbekræftende ved den her debat.
Mørkemændene går rundt lyslevende her i salen.
For hvis det er sådan, at det billede, hr. Thor Pedersen tegner af dansk økonomi, virkelig skulle være rigtigt, så er jeg overbevist om, at selv besindige økonomer ville få søvnløse nætter.
Men det, som hr. Thor Pedersen skylder at svare på, er, hvordan det kan være, at når den internationale økonomi i den grad er rystet, når det er sådan, at de sydøstasiatiske økonomier stort set er brudt sammen, når det er sådan, at der på den japanske børs bare inden for den sidste uge er sket et kursfald, som svarer til den samlede værdi af værdipapirer i Rusland, når det er sådan, at der er stigende pres på den amerikanske økonomi, hvor den canadiske økonomi er på sammenbruddets rand, hvor Mexico, Brasilien, Norge hænger og blafrer i vinden, og hvor den russiske økonomi nærmest er et eksempel på, at der eksisterer et liv efter døden - hvordan kan det så være, at den danske økonomi klarer sig så godt?
Hvordan kan det være, at der ikke er nogen særlig spekulation på kronen, og når der er, så er det, fordi de ude i den store verden ikke kan kende forskel på norske og danske kroner?
Jan Petersen (S), 1998-09-08:
Hr. Thulesen Dahl vil gerne have en konklusion, og når han ikke kan komme længere, vil han tillade sig at konkludere, at der er intern uenighed i regeringen.
Hr. Thulesen Dahl må have deltaget i møder i regeringen, jeg ikke har deltaget i så, for jeg har altså ikke opdaget det. Så vil hr. Ole Sohn gerne have, jeg melder konkret ud til en række konservative positioner.
Mange af de målsætninger, som hr. Ole Sohn fremhævede, eksisterer jo med de instrumenter, der er til rådighed i de eksisterende arbejdsmarkedsregler.
De kan smøres mere eller mindre alt efter, hvor relevante de er i forhold til arbejdsmarkedsudviklingen.
Det var jo en masse plusord, og dem kan jeg for så vidt godt dele.
Der er også noget, som jeg godt kunne tage afstand fra.
Jeg synes, at vi skal give de forhandlinger, der kan være om det her, en reel chance, og med de konstruktive indlæg, der har været i hvert fald verbalt fra begge sider, om at det må vi snakke om, så skulle der også være et godt forhandlingsklima på både den ene og den anden side af regeringen.
Derfor vil jeg ikke bevæge mig længere ind i det.
Men mit tilbud om at få en ganske detaljeret liste over, hvad den socialdemokratiske arbejdsmarkedspolitik indeholder, står jeg ved.
Den kan man få dags dato.
Ole Sohn (SF), 1998-09-08:
Jeg har megen forståelse for, at hr. Jan Petersen af hensyn til sin sindstilstand ikke ønsker at kommentere Det Konservative Folkepartis arbejdsmarkedspolitiske udspil.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-09-08:
Jeg vil sige til hr. Jan Petersen, at jeg da godt forstår, at regeringen og Socialdemokratiet, hvad angår en arbejdsmarkedsreform, ud fra en taktisk overvejelse ønsker at holde kortene ind til kroppen indtil åbningstalen.
Det kan der være mange gode grunde til, men sagen er altså bare, at de har rendt rundt i det ganske land og har udbredt sig om den ene idé efter den anden, og så er det altså mærkværdigt, at vi ikke på nogen måde kan få løftet den diskussion herind.
Konklusionen efter den debat, vi nu har haft om det, må jo være, at man internt i regeringen ikke kan blive enig, og at man internt i regeringen har store problemer med at nå til enighed om, hvad det er for nogle initiativer, man skal komme med til Folketinget.
Vi kan så bare notere os, at afslutningen, konklusionen, på denne debat må være, at man altså ikke internt i regeringen har fået afklaret, hvordan det her skal udmøntes.
Vi glæder os selvfølgelig til at se et udspil, for vi har i Dansk Folkeparti i hvert fald det ønske, at vi kan være med til at bære nogle af de tanker igennem, der drejer sig om at bringe folk fra passiv forsørgelse til aktivt engagement på arbejdsmarkedet i det her samfund.
Jan Petersen (S), 1998-09-08:
Til hr. Andreasen vil jeg sige, at der jo i finanslovforslaget er tale om lettelser for erhvervslivet - og det har hr. Frank Aaen allerede gjort noget ud af - herunder en reduktion af selskabsskatten og initiativer til også fortsat at lette de administrative byrder.
Jeg skal så ikke tage glæden fra hr. Knud Erik
Kirkegaard over, hvilke planer der måtte have været lavet i den daværende regerings tid.
Jeg kan bare konstatere, at arbejdsmarkedspolitikken med den væsentlige drejning, den fik ved regeringsskiftet, har virket, i modsætning til det, der var i skufferne.
Den har virket, den virker stadig væk, den justeres løbende, og vi står foran en tredje justering.
Så til hr. Kim Behnke, som er vedvarende optaget af computerstyret ved overgangen til det nye årtusind:
Jeg vil godt kvittere for et vedvarende engagement, der går videre end til en almindelig politisk debat.
Men når der bliver spurgt, hvad Socialdemokratiet mener, må jeg sige, specielt når det lægger sig op ad et svar, der er afgivet af Finansministeriet, at både jeg og mit parti normalt er enige med finansministeren, og det er vi også i denne sag.
Mogens Andreasen (DF), 1998-09-08:
Nu er det jo udmærket, at regeringen kommer med et oplæg til en arbejdsmarkedsreform, som vi skal behandle her i efteråret, men når man ser på den reform, der er fremlagt, må vi jo nok sige, at man i høj grad fortsætter den lovgivning
om aktivering, der blev vedtaget i foråret
Der er en lillebitte stramning på det område, men vi står stadig væk med, at der er 135.000 tunge ledige, som vi skal have ind på arbejdsmarkedet.
Det er for mig at se et problem at få dem ind
, og der har vi helt sikkert et stort problem, som regeringen ikke kan løse, fordi arbejdsmarkedet ikke har mulighed for at samle dem op.
Man har nemlig glemt at se på - og det står heller ikke i kataloget - at få nedsat selskabsskatterne for virksomhederne og få formindsket alle de papirdynger, som virksomhederne er pålagt at udfylde, og som koster dem 4 mia. kr.
Jeg synes, at regeringen skulle se lidt på, om arbejdsgiversiden har mulighed for at opsuge den arbejdskraft, som man tror man kan uddanne blandt de tunge ledige.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 1998-09-08:
Det sidste svar fra hr. Jan Petersen til mig er det mest spændende, især der, hvor hr. Jan Petersen begyndte at vove sig ud i nogle kritiske bemærkninger om den arbejdsmarkedspolitik, der blev ført af Arbejdsministeriet indtil den 25. januar 1993.
Jeg kan sige, at da jeg læste rapporten fra den 24. august, og når jeg har lyttet til den række interessante indlæg, som der trods alt har været fra socialdemokratiske ministre, radikale ordførere osv. i sommerens løb, har jeg følt glæde, genkendelsens glæde.
Der er absolut god harmoni mellem en række af de forslag, der har været fremført for nylig, og de synspunkter, vi i den tidligere regerings tid gjorde os til talsmænd for i forhandlinger med bl.a. Socialdemokratiet.
Det tyder på, at der er forligsmuligheder, og jeg kan i hvert fald sige på De Konservatives vegne, at vi går til forhandlingerne her med henblik på at opnå et forlig og gedigne strukturreformer på det danske arbejdsmarked.
Peter Duetoft (CD), 1998-10-07:
Jeg har stor respekt for, at hr. Villy Søvndal rejser alle disse spørgsmål, for de er centrale.
Men der er jo en kendsgerning, som hr. Villy Søvndal springer let og elegant over, nemlig at hvis vi ikke gør noget, hvis vi ikke bruger den militære trussel, så ved vi, hvad der sker; så fortsætter nemlig det, der er i dag, og som er rædsomt.
Jeg er enig med hr. Villy Søvndal i, at der er en masse hvis'er i det her, og det skal jeg vende tilbage til i min ordførertale, men i situationen i dag er der jo ikke noget hvis.
Og jeg synes, det er lidt underligt, at SF siger, at det, der blandt andet skal til, er diplomatiske aktiviteter, når det, udenrigsministeren har sagt, er, at det netop er, når de diplomatiske aktiviteter ikke længere virker, og at beviset for, at de ikke virker, er til stede, man er nødt til at bruge en militær trussel for at kunne gøre noget, for så kan det jo ikke hjælpe noget, at man som svar på dét kommer og siger, at der skal endnu mere diplomati til. Der må vel være en grænse et eller andet sted, hvor vi som verdenssamfund må sige: Hertil og ikke længere!
Pernille Frahm (SF), 1998-10-07:
Jeg skal ikke udtale mig om, hvorvidt Milosevic har hele den serbiske befolknings opbakning eller ej; jeg skal kun anbefale hr. Helge Adam Møller at læse Karsten Fledelius' artikel om de serbiske politiske forhold i Information i dag, for af den fremgår det, at Milosevic såmænd ikke er det værste, vi har, at der er serbiske ledere, der er betydelig værre, og som står parat til at tage over, i det øjeblik Milosevic er nødt til at træde tilbage.
Det synes jeg også skal med i overvejelserne.
Det er nemlig så nemt at gøre en enkelt person til det store, onde dyr i åbenbaringen, som er årsag til alt, men sådan er det altså ikke.
Der er ganske store interne problemer i serbisk politik, som vi måske i virkeligheden er med til at forværre med denne aktion.
Helge Adam Møller (KF), 1998-10-07:
Jeg tror, det er et postulat, at Milosevic handler på flertallet af den serbiske befolknings vegne; det er jeg ikke overbevist om er tilfældet.
Men det er rigtigt, at det kan godt blive en mulighed, at et eventuelt luftbombardement eller en luftkampagne skal følges op af landtropper; det vil vi da ikke afvise.
Men det eventuelle forslag, der kan komme, vil vi tage stilling til, når situationen nødvendiggør det.
Men jeg vil godt understrege, at formålet med at vedtage dette forslag jo ikke først og fremmest er at bombe i morgen, men at sende flyene derned og at sikre sig, at de er i luften og har den nødvendige bemanding og ammunition, og at der er en politisk vilje til at sætte dem ind, hvis der bliver sat en frist på 12 eller 24 timer og den frist ikke bliver overholdt.
Hvis Milosevic ikke nøjagtig følger de ting, der står i resolution 1199, inden for de 12 eller 16 timer, han har fået, så skal den militære aktion udløses, og så skal der være troværdighed.
Og når man stiller et sådant ultimatum og vedkommende ved, at det stensikkert vil blive udført, er der efter min mening stor mulighed for, at han gør det, man forgæves har tryglet ham om i et halvt år.
Peter Skaarup (DF), 1998-10-07:
Jeg kunne godt tænke mig at spørge hr. Helge Adam Møller, som taler meget varmt for det her militærengagement fra dansk side, om det ikke er korrekt, at hvis det skal have nogen mening, skal det følges op med, at vi har mulighed for at sende landtropper derned, som på et tidspunkt kan arbejde for at bevare en eventuel fred i området.
Mener hr. Helge Adam Møller ikke, at det er korrekt, at hvis det skal have nogen mening at bombe, skal der også være landtropper, som efterfølgende kan gå ind og deltage i landkampe. Det er i hvert fald sådan, jeg hører hr. Helge Adam Møller sige, og jeg kunne godt tænke mig at høre, om det er korrekt forstået.
Endelig vil jeg spørge, om det ikke også er korrekt, når De Konservative siger, at Milosevic er det store problem, at hvis det var ham, der var det store problem, så kunne man fjerne ham, men så ville der bare være en anden, for Milosevic arbejder jo på vegne af befolkningen.
Der er jo ikke særlig stor modstand mod Milosevic i befolkningen, og derfor kan vi altså ikke forvente, at det er nok at fjerne ham.
Helge Adam Møller (KF), 1998-10-07:
Nej, det er det selvfølgelig ikke.
Det er min fornemmelse, at der i dette Folketing er et rimelig stort flertal, der ønsker, at Danmark i fremtiden også kan yde en indsats uden for Danmarks grænser, hvis situationer opstår, hvor vi kan være med til at forhindre lokale konflikter i at udvikle sig til at blive til borgerkrige og eventuelt sprede sig.
Forudsætningen for, at vi kan det, er selvfølgelig, at vi har styrker af alle tre værn, som har en hård, effektiv og realistisk træning, som har det materiel, der er nødvendigt, og som vi derfor kan sende ud med maksimal sikkerhed for, at de også vender tilbage til Danmark i levende live.
Det er vores afgørende vigtige mål i et kommende forsvarsforlig, og det var det, som jeg prøvede på at sige på den måde. Til hr. Peter Skaarup, som spørger, om NATO ikke først og fremmest rammer den ene part.
Det kan man måske godt sige, men vi rammer så den part, der efter vores opfattelse har
mindst halvfems procent af ansvaret for, hvad der er sket, nemlig Milosevic og det, han står for.
Havde han ikke eksisteret, havde vi jo heller ikke haft den situation, der har været i Bosnien i de sidste fem eller seks år.
Og så til hr. Søndergaard, som spørger, om vi bare skal gribe ind, når hr. Helge Adam Møller mener, vi skal gøre det.
Det er jo altså ikke bare, når jeg mener det.
I øjeblikket er der tilsyneladende et stort flertal af NATO-lande, der mener, at nu skal der gribes ind. Det kan godt ske, at der skulle have være grebet ind på en eller anden måde for 10 år siden, det vil jeg ikke modsige hr. Søndergaard i, men jeg ved i hvert fald, at Det Konservative Folkeparti i de sidste fem eller seks år har kæmpet for og har sagt, at vi skulle gribe ind hurtigere og tidligere, og at hvis vi udstedte nogle trusler, skulle det ikke være tomme trusler, så skulle der stå magt bagved.
Jeg udtalte selv en af de første dage efter, at jeg var blevet gruppeformand, på den konservative gruppes vegne - det var i marts måned - at det eneste, Milosevic har respekt for, desværre er en kanon, der er større end hans egen.
Og jeg er overbevist om, at hvis man dengang havde gjort, hvad vi forhåbentlig gør nu, så havde mange tusinde mennesker ikke siddet oppe i bjergene i Kosovo. Vi må have lært af, hvordan Hitler og Saddam Hussein og andre har behandlet denne verden, at de desværre kun har respekt for militær magt, og når det er sådan, må vi også være villige til at bruge den.
Villy Søvndal (SF), 1998-10-07:
Hr. Helge Adam Møller holdt, synes jeg, en meget stærkt følelsesbetonet tale om forholdene i Kosovo.
Det kan jeg godt forstå.
Vi bliver jo alle sammen dybt påvirket af at se billederne af mennesker, der lider.
Jeg tror alligevel, at man også på trods af den vrede skal give sig tid til lidt analyse.
Jeg skal vende tilbage til det i min ordførertale, men man må prøve også at lade analysen få plads ved siden af vreden.
Jeg synes så, at afslutningen på talen var lidt underlig i forhold til det i øvrigt stærkt følelsesmæssige afsnit, nemlig ønsket om, at nu skulle denne situation bruges til at sikre, når vi fremover skal forhandle forsvarsforlig, at militæret fik, så hatten passer, om man så må sige.
Det var budskabet til sidst: at denne konflikt skulle bruges til at sikre nogle forsvarsbudgetter, der lever op til, hvad De Konservative har ønske om. Er det ikke en lille smule at misbruge diskussionen om Kosovo at bruge den til et dansk indenrigspolitisk formål, der hedder at fremme det konservative hensyn til til enhver tid at få forsvarsbudgetterne så rummelige som overhovedet muligt?
Er det ikke at misbruge en situation som den dybt tragiske i Kosovo?
Søren Søndergaard (EL), 1998-10-07:
Hr. Helge Adam Møller finder det beskæmmende, at SF og Enhedslisten og andre ikke vil gribe militært ind og ikke vil gøre noget præcis på det tidspunkt, hvor hr. Helge Adam Møller mener, at der skal gøres noget.
Dermed bliver man jo fanget i den logik og i det synspunkt, at det eneste, der kan gøres, er det, som hr. Helge Adam Møller står for.
Hr. Helge Adam Møller kan dog godt se, at der måske skulle være grebet ind noget tidligere. Derfor siger han, at der skulle være grebet ind for et halvt år siden.
Vi havde en diskussion her i Folketinget om Daytonaftalen, hvor Enhedslisten tillod sig at sige, det var et kæmpeproblem, at Kosovo ikke var en del af Daytonaftalen.
Hvad var Det Konservative Folkepartis reaktion på det?
Hvad var regeringens reaktion på det?
Grundlaget for de ting, der sker nu, er ikke lagt for en måned siden eller for et halvt år siden.
Det er lagt for 10 år siden, og der er meget, der skulle have været gjort i de 10 år, som ikke er blevet gjort.
Derfor, vil jeg sige til hr. Helge Adam Møller, synes jeg, vi er fælles om at skulle gøre status over, hvorfor det er gået så galt, som det er gået.
Peter Skaarup (DF), 1998-10-07:
Der skal ikke herske nogen som helst tvivl om, at Dansk Folkeparti også mener, at situationen i Kosovo er fuldstændig uacceptabel, og at Vesten og alle gode kræfter skal gå ind og hjælpe humanitært og give nødhjælp til de ofre, der har været tale om.
Men vil hr. Helge Adam Møller og De Konservative ikke erkende, at den situation, som vi har nu, er sådan, fordi man har haft en langvarig konflikt mellem parter, hvor ingen af dem er Guds bedste børn, hvor begge parter angriber hinanden, hvor begge parter laver massakrer, og hvor begge parter laver terror over for hinandens borgere?
Derfor er vi i Dansk Folkeparti meget skarpt utilfredse med, at denne aktion kun rammer den ene part.
Den rammer nemlig kun serberne, som i øjeblikket står som dem, der vinder, men den rammer ikke de kosovoalbanere, som har lavet nøjagtig de samme massakrer, nøjagtig de samme terrorarrangementer, og som jo styres af UCK, den terrorbevægelse, som har været lige så gal på den, som serberne har været.
Derfor kunne jeg godt tænke mig at spørge hr. Helge Adam Møller, om han ikke kan se, at det er et skråplan, vi kommer
ud på, hvis vi, fordi vi ser nogle tv-billeder, i hver eneste konflikt går ind og bomber den ene part i en borgerkrig.
Det kan vi ikke acceptere i vores parti.
Svend Aage Jensby (V), 1998-10-07:
For sidste gang til fru Pernille Frahm: Jeg kan ikke føje yderligere til det, jeg har sagt.
Det er en samlet vurdering af situationen.
Pernille Frahm (SF), 1998-10-07:
Nu ved jeg godt, at man normalt ikke beskylder SF for den slags, men vi er faktisk et parti, der går ind for lov og orden, og det troede jeg egentlig også hr. Jensbys parti var.
Derfor spørger jeg: Hvad er det for et lovgrundlag, man laver denne aktion på?
Hvor er det grundlag henne, der gør, at vi er berettigede til at styrte ned med fly og bombe i området?
Søren Søndergaard (EL), 1998-10-07:
Det er jeg fuldstændig enig i.
Det er mere relevant, så det kommer i ordførertalen.
Men den måde, som jeg forstår hr. Jensby på, og det er jeg så tilfreds med, er, at Venstre kræver - det er det, der står her - kræver et FN-mandat.
Jeg ser så frem til, at Venstre fastholder det synspunkt.
Nu ser jeg også frem til Venstres aktive indsats, når det ikke lige er Kosovo, det drejer sig om, men også andre steder.
Men siden Venstre førte valgkamp under sloganet: »Venstre ved man, hvor man har«, har jeg været meget interesseret i at få afklaret, om det virkelig er rigtigt. Derfor vil jeg godt læse et par sætninger op for hr. Jensby og så høre, hvordan hr. Jensby forholder sig til dem.
De lyder sådan her: »Vi kræver et FN-mandat, men vi støtter også dansk deltagelse i militæraktion, hvis der kommer en anmodning fra FN. Hvis jeg skulle følge mit hjerte, var jeg parat til en hurtig, hård og kontant afklapsning af Milosevic.
Det er det, han trænger til.
Så er det jo en ren krigshandling.«
Det siger hr. Anders Fogh Rasmussen til Ritzaus Bureau
den 30. september - for en uge siden.
Og så er det, jeg bare vil spørge hr. Jensby, om det er hr. Anders Fogh Rasmussens synspunkter eller det er hr. Jensbys synspunkter, som repræsenterer partiet Venstre.