Jytte Andersen (S), 1998-11-03:
Jeg vil gerne svare helt konkret på de ting, der blev fremført af ordførerne, og så til slut sådan prøve at summere op i forhold til, hvordan jeg ser på den her sag.
Til fru Lissa Mathiasen vil jeg godt sige, at det er klart, at er der nogle eksempler på nogle utilsigtede virkninger af forslaget her, så skal vi selvfølgelig være parat til at se på dem, og en af de ting, som regeringen selv er optaget af, er specifikt at se på de handicappedes forhold, for vi ved, at de handicappede har brug for nogle flere kvadratmeter, en gang imellem i hvert fald, og det må man selvfølgelig tage særskilt hensyn til.
Til Venstres ordfører, hr. Jens Hald Madsen
: Jeg kan ikke lade være med at tænke på, hvor hyklerisk og dobbelttydigt man dog kan formulere sig.
Det var faktisk umuligt for en række ordførere at få ud af Venstres ordfører, hvor man vil tage de 2 mia. kr., som Venstre selv har stillet forslag om, til besparelse på boligstøtten.
Det eneste, vi kunne få ud af Venstres ordfører,
Så konklusionen må vi jo så selv drage: at det skal ramme hårdt på dem, der ikke tjener så meget, og hårdt på dem, der ikke har noget.
Det er i hvert fald den konklusion, jeg kan få ud af det.
Når man ser på Venstres sådan grundlæggende og principielle holdninger, går de jo på en minimalstatssynsvinkel: der skal være færre på offentlig forsørgelse, der skal være færre på offentlig støtte.
Men når det altså drejer sig om formuende mennesker, så må de gerne få aktie i boligstøtten, samtidig med at man siger, at man vil spare 2 mia. kr. Det hænger altså ikke sammen. Der er ikke tale om her, at nogen skal gå fra hus og hjem.
Man må sådan set gå ud fra, at folk, der har en relativt høj friværdi i deres hus, har en forholdsvis lav husleje.
Så der er ikke nogen, der på nogen måde skal opleve det her - det vil jeg også sige til hr. Egil Møller - som, at vi vil fratage folk motiveringen til opsparing.
Men jeg er meget enig i den indfaldsvinkel, som Det Konservative Folkeparti har.
Vi har set en meget stor stigning i boligudgifterne.
Vi ved også godt, at det er på grund af flere ældre.
Men ikke desto mindre er det ikke alene bærende for, at boligstøtteudgifterne er fordoblet de seneste 10 år.
Det, vi så gør nu her, er sådan set at fremtidssikre boligstøtteordningen som en ordning, der skal have det sociale sigte, som var meningen med ordningen.
Vi vil også godt fremtidssikre boligstøtten, også når de grupper kommer ind i pensionistrækkerne, som i dag har arbejdsmarkedspensioner, har kapitalpensioner, har store friværdier.
Det er derfor, det er nødvendigt at lave en lille justering her.
Når fru Pernille Frahm siger: 728 mio. kr.,
så kan man se alle nullerne for sig, og det ser meget, meget voldsomt ud.
Men sandheden er jo, at der er tale om en mindre stigningstakt, end der ellers ville være tale om.
Der er tale om en reduktion, der er mindre end 2 pct. af de samlede udgifter til boligstøtten.
Mindre end 2 pct. Og besparelserne tages altså fra dem, der har relativt høje indkomster, og fra dem, der har formuer.
Så kan man jo altid diskutere, hvad der er høje formuer, og hvad der er høje indkomster.
Men når jeg ser på tallene - og dem vil jeg selvfølgelig meget gerne lægge frem i Boligudvalget - når jeg ser, at grupper i befolkningen, der har indkomster op imod 350.000 kr. - 380.000 kr. og så i øvrigt har store formuer, også får boligstøtte, så må jeg helt ærligt sige, at så er vi nødt til at justere det, hvis vi skal sikre os, at der er en boligstøtte til dem, der vitterlig har behov for det også i fremtiden.
Så derfor er jeg meget enig i Det Konservative Folkepartis vinkel, at det her i virkeligheden er en fremtidssikring af boligstøtten.
Altså hvis man f.eks. siger - som Venstre gerne vil have det - at nu fjerner vi den dér mindre formueindregning på beregningsgrundlaget og så lægger besparelsen på indkomster, så vil vi jo få nogle marginalskatter, der er meget voldsomme.
Og de vil blive endnu voldsommere, hvis man så også gerne vil have, at de, der er højtlønnede, også skal have aktie i dette her.
Til fru Pernille Frahm vil jeg blot sige, at det dér med de 1.000 kr. er jeg enig i også er en slags penge.
Og det lød også sådan, at hvad nu hvis det var sidst på måneden, ikke sandt?
Men jeg vil sige til fru Pernille Frahm og også andre ordførere, der har hæftet sig ved de 1.000 kr., at det jo er det absolutte maksimum, man kan tabe; hvad enten man er højtlønnet eller formuende, så er det det absolutte maksimum.
Der er jo tale om, at for de grupper, som jeg ved fru Pernille Frahm er optaget af, som jeg ved Enhedslisten er optaget af - altså den enlige forsørger, der er bistandsklient, som får 112.000 kr., for det er sådan, bistandsloven er - er der faktisk tale om en fremgang.
For den enlige folkepensionist, som har en gennemsnitlig ATP, bliver ikke rørt.
Eller for den sags skyld
pensionistægteparret, der ikke har særlig meget; de bliver heller ikke ramt nævneværdig.
Altså de grupper, som man, om jeg så må sige, forsøger at skræmme fra vid og sans, vil ikke på noget tidspunkt opleve et fald i deres realløn, for det, der jo også er tale om her, er, at der er en femårig indfasning af den her reform.
Den opmærksomme læser af forslaget - og jeg går selvfølgelig ud fra, at alle ordførerne har været igennem alle siderne i det her forslag - vil støde på den tabel, der er på side 18. Dér vil man jo opleve, hvad reallønsfremgangen er for de grupper, vi taler om.
Og der er ingen pinsepakke indregnet, for vi vedstår os faktisk de forlig, vi indgår, og har jo derfor heller ikke lagt vægten på pinsepakkens virkninger, der ligger ud over de reallønsforbedringer, som ligger på side 10 i de skemaer, der ligger dér.
Men det er til almindelig folkeoplysning.
Jeg vil godt sige til fru Pernille Frahm: De fattige pensionister vil jo ikke komme i nærheden af tabet på de 83 kr. om måneden.
Det vil de jo ikke.
Men det kan vi jo få dokumenteret i udvalget.
Så til hr. Egil Møller, som i og for sig var positiv i hvert fald så langt, så det ikke skulle berøre lave og jævne indkomster.
Og det er faktisk det, der er min pointe med det her forslag, at lave og jævne indkomster heller ikke vil blive berørt, medmindre man har en ekstremt lav husleje, fordi man har fået en ekstremt høj boligstøtte, og man altså kommer ned under de 850 kr. i egenbetaling eller kommer ned under de 1300 kr. i egenbetaling, hvis man ikke er pensionist.
Dér kan man selvfølgelig blive berørt, men det er et politisk standpunkt, som regeringen gerne vil vedstå sig, at vi synes, det er rimeligt nok at have en husleje, som man selv betaler, der er mindst 833 kr. som pensionist og mindst 1300 kr., når man er ikke-pensionist.
Jeg vil godt sige tak for de meldinger, som fru Annie Lunde Hansen kom med, selvfølgelig i den meget klare tone, at der skal være balance i forslaget, der skal være social anstændighed i forslaget, og det mener vi faktisk også vi kan føre bevis for at der er i det her forslag.
Til fru Line Barfod vil jeg sige, at eksemplet, som det nu blev beskrevet, lød jo helt forfærdeligt.
Nu ved jeg ikke, hvad det er for en kommune, fru Line Barfod arbejder i, men der har kommunen jo et ansvar. Hvis folk ikke har tag over hovedet, så har kommunen jo et ansvar, hvad enten man har et barn, eller man ikke har et barn.
Så det vil jeg næsten sige
er en social begivenhed, som måske ikke lige præcis hænger sammen med boligstøtten, for den person vil jo ikke blive berørt af det forslag, der ligger her.
Men sådan som det bliver fremstillet, så var det i hvert fald ikke en person, der hører ind under den kategori, som vi har tænkt på her i forslaget, nemlig dem, der har noget ved siden af, og som har mulighed for at betale lidt mere til deres husleje, eller som har en formue.
Dér vil jeg godt sige, at jeg også gerne havde set en større grad af forenkling.
Jeg havde gerne set, at vi kunne have udviklet et system, hvor den enkelte borger selv umiddelbart kunne se sig selv.
Det har man ikke kunnet i det nuværende system.
Jeg tror alt andet lige, at man har bedre mulighed for det i det nye system.
For det, man primært skal operere med, er huslejens størrelse.
Hvis man er pensionist, udgør boligstøtten 75 pct. af huslejen, hvis man tjener under 95.000 kr.
Hvis man tjener over, så skal man altså betale for hver gang, man tjener mere end 1.000 kr. eller får 1.000 kr. mere, så skal man selv betale 250 kr., altså de 22½ pct.
Det er altså huslejen, man skal have fat i; det er indkomsten, man skal have fat i, og så hvorvidt man har børn, om man er pensionist, og så er der et maksimum.
Det tror jeg har en selvstændig betydning for folks tryghed.
Og jeg mener faktisk ikke, at der er nogle mennesker, der med det her forslag behøver at føle sig utrygge ved deres boligsituation eller deres boligstøtte, medmindre de har indkomster ved siden af, eller medmindre de har formuer.
Men i øvrigt vil jeg sige til partierne som helhed, at bortset fra et par partier måske så oplevede jeg nu ikke sådan de meget uforsonlige toner, så derfor vil jeg da gå til arbejdet med Folketingets Boligudvalg med en vis form for optimisme omkring lovforslagets vedtagelse og en vis form for optimisme i forhold til at få fjernet forskrækkelsen hos de pensionister, som måske kan sidde og opleve, at det her er noget, der vil påvirke deres rådighedsbeløb meget voldsomt, for det vil ikke være tilfældet, i hvert fald ikke i forhold til det her forslags virkninger.