runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Henning Grove (KF), 1999-11-24:
Vi behandler tre lovforslag med det samme formål, men selvfølgelig med nogle forskellige bemærkninger.
Det er ikke et spørgsmål om religion eller noget som helst andet.
Det er et spørgsmål om at tage hensyn til dyrene.
Dyreværnsforhold har jo ligget dette Folketing meget på sinde.
Det er jo ikke så længe siden, den samme justitsminister fremsatte et forslag om, hvordan vi skal behandle vores husdyr i svinestaldene. De skal have brusebad, de skal have varme, de skal have plads og det hele.
Man gør altså meget, efter at statsministeren ikke engang havde set en stald, men udtalte sig om, hvordan dyrene skulle behandles.
Vi skal behandle dem godt, og det er jeg helt enig i.
Vi skal behandle vores dyr godt, men skal man kun behandle dem godt, imens de er levende?
Når man skal til at slagte dem, så skal man altså ikke behandle dem godt.
Så har man lov til at skære halsen over på dem, skære skindet over, skære struben over, skære spiserøret over, skære nerverne over og til sidst blodåren.
Det er det, man siger, og for at mildne lidt på det, når man har gjort alt det smertefulde, så skyder man dyret.
Der er det, vi siger: Skulle vi ikke tage og skyde det først, før man gør alt det der?
Det ville være dyrevenligt i hvert fald.
Når jeg som dyrlæge har skullet give bare en indsprøjtning i halsen på dyret med en tynd kanyle, eller jeg skulle lægge den ind i blodåren, så ved jeg, at det er smertefuldt at røre ved halsen.
Det er smertefuldt at gøre noget ved den - de skal holdes, holdes fast, og det er jo derfor, man har lavet det, fordi man ved, at det gør ondt på dyret, inden man afliver det, for man afliver det jo først, når man har skåret halsen over.
Ellers skulle det lide i betydelig længere tid.
Så kan man komme med undskyldninger for det: Det tager kun 3 sekunder, det tager kun 5 sekunder, men man påfører bevidst dyret en smertelidelse.
Det synes jeg egentlig er meget forkert, at man gør det, når dyrene er i vores varetægt.
Når man har behandlet dem godt i levende live, så synes jeg altså også, at man skal behandle dem dyreværnsmæssigt, når man slagter dem.
Det er den konservative folketingsgruppe enig i, og derfor støtter vi lovforslagene.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-11-24:
Nu vil jeg godt spørge hr. Grove, som jo også har en ekspertise i det her i kraft af sit fag, om hr. Grove finder, at der er et dyreetisk problem i de tilfælde, hvor der i forbindelse med jagt sker en skamskydning af et dyr, f.eks. en hjort?
Det kunne jeg godt forestille mig at der er.
Jeg ved ikke, hvor lang tid det tager for en hjort, som er blevet ramt i maven f.eks., og hvilke lidelser hjorten lider i den periode, der går fra, at den rammes i maven, og til den dør.
Det kan hr. Grove naturligvis fortælle os: hvor lang tid det tager, før hjorten dør.
Det vil jeg godt spørge hr. Grove om.
Jeg vil godt understrege, at jeg ikke er ved at lægge op til, at vi skal lave et indgreb mod jagten i Danmark.
Det er jeg ikke.
Jeg er bare ude på at få proportionerne ind i denne her debat.
Derfor vil jeg gerne stille det faglige spørgsmål til dyrlægen hr. Henning Grove.
Henning Grove (KF), 1999-11-24:
Jo, men der er ingen tvivl om, at bliver et dyrt anskudt, så lider det.
Det er der ingen tvivl om.
Det ved, tror jeg, enhver, også hr. Keld Albrechtsen.
Men forskellen ligger jo i: Her har vi et dyr i vores varetægt, som vi overhovedet ikke behøver påføre lidelse, vi kan gøre det uden.
Og jeg har aldrig forstået, at det, at andre dyr kan lide, kan gøre, at vi skal indføre en slagtemetode, som dyret lider ved.
Den argumentation har jeg aldrig forstået.
Jamen så kom med et forslag, så tager vi diskussionen om det.
Det kan bare aldrig være årsag til, at vi skal tillade en anden slagteform med lidelse.
Arne Melchior (CD), 1999-11-24:
Jeg er da fuldstændig enig i, at fordi man gør noget forkert i nogle sager, berettiger det ikke til også at gøre det i andre sager.
Helt korrekt.
Hr. Grove sagde: Her har vi - altså ved slagtningen - dyret i vor varetægt.
Hvad med de kreaturer, der løber i skoven?
Og de fugle, der flyver over vore hoveder?
De er ikke i vores varetægt, dem har vi lov til at skyde rundt på.
Er de ikke i vores varetægt?
Ved dyrlægen og medlemmet hr. Henning Grove, hvor mange dyr der anskydes om året ved jagt?
Hvis han ikke ved det, så skal jeg senere i min ordførertale oplyse ham om det.
Så vil jeg bede ham spænde sit sikkerhedsbælte, så han ikke falder ned af stolen af skræk.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-11-24:
Hr. Grove har naturligvis ret i, at selv om det viser sig, at der er større dyreetiske problemer på andre områder, så berettiger det ikke, at man godkender noget, som er uforsvarligt, hvis det er det.
Og jeg respekterer dybt, at hr. Grove har bekymringer i forhold til rituelle slagtninger.
Jeg stiller bare det spørgsmål.
Og så vil jeg godt spørge hr. Grove: Er det ikke sådan, at vi faktisk har besluttet, at dyrene på marken skal skydes?
Det har vi en jagtlov, der regulerer.
Jeg siger ikke, det er en forkert lov.
Jeg tror, at det er nødvendigt at have en jagtlov.
Jeg tror slet ikke, det er realistisk at træffe en beslutning om, at disse dyr ikke må skydes, selv om de altså bliver påført en lidelse.
Jeg vil bare gerne have hr. Grove til at bekræfte med sin dyrlægefaglige ekspertise, at vi har altså her i Folketinget i kraft af en jagtlov besluttet at påføre titusinder af dyr en lidelse, som er meget betydelig i forhold til den sag, som vi ellers diskuterer her på dagsordenen.
Henning Grove (KF), 1999-11-24:
Vedrørende vilde dyr så skal vi lave så gode forhold for dem som muligt.
Det gør vi miljømæssigt.
Men jeg tror ikke, at der er nogen, der kan gå rundt og sige, at man ejer en fasan eller et rådyr.
De flytter sig, som de har lyst til.
Der kan ske et fejlskud, og der sker fejlskud, og jægerne gør alt for at forhindre fejlskud.
Og de dyr, der bliver anskudt, lider.
Det kan vi roligt være enige om.
Men her er nogle dyr, der er i vores varetægt, vi fuldstændig bevidst påfører en lidelse, uden at vi behøver det.
Dér føler jeg, at der er stor forskel på, om der sker et uheld ved en anskydning, eller vi her i Folketinget tillader en bevidst handling, der gør ondt på dyret, når vi så let som ingenting kunne undgå det ved at skyde dyret først.
Der er en himmelvid forskel.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-11-24:
Jeg lagde mærke til, at tidligere i debatten var hr. Henning Grove inde på, at der kunne ske det, at der skete en fejl ved skydningen i forbindelse med den rituelle slagtning, således at boltpistolen ikke virkede.
Men det må naturligvis ikke ske, ligesom der heller ikke må ske skamskydninger i forbindelse med jagt. Begge dele kan vi hurtigt blive enige om. Det forekommer mig bare, at hr. Henning Grove anlægger lidt forskellige målestokke, når han bedømmer den situation, der opstår, hvis boltpistolen ikke virker, og så når han bedømmer den situation, der opstår, når jægeren skamskyder dyret.
Det forekommer mig, at hr. Henning Grove anlægger forskellige etiske målestokke til at bedømme de grundlæggende samme problemer.
Det synes jeg burde give stof til eftertanke.
Dorte Bennedsen (S), 1999-11-24:
Når man lytter til denne debat, er det jo naturligt, at dyreetik spiller en rolle i debatten.
Så langt så godt.
Det er ikke ret mange år siden, at de lavede deres systemer om, nye kastemaskiner og forskellige andre ting, efter henstillinger fra Folketinget og baseret på nogle dyreetiske forhold.
Jeg synes, det er deprimerende, at man kaster sig over denne schæchtning.
Det er et lille, nemt problem at løse, der kun vedrører nogle ganske få mennesker.
Jeg synes nok, at vi har andre dyreetiske problemer i vores land, som er større og vigtigere.
Else Marie Mortensen (S), 1999-11-24:
Når vi nu har hr. Henning Groves ekspertise til rådighed, så vil jeg også godt spørge sådan helt ind til vores almindelige traditionelle slagtninger: Har hr. Henning Grove oplysninger om, hvor mange fejlskud, hvor mange af de her boltpistoler der rammer dyrenes øjne, og hvor lang tid der så går, inden man får rådet bod på de skader?
Har hr. Henning Grove tal på, hvor mange fejlskydninger, der sker i traditionel slagtning i Danmark?
Henning Grove (KF), 1999-11-24:
Hr. Keld Albrechtsen sagde, at det er beklageligt, når en boltpistol svigter.
Det kan vi alle være enige om.
Det gælder også i den daglige slagtning, den almindelige slagtning. Normalt sker der ikke noget ved det.
Men selvfølgelig sker der også fejlskydning dér, og enhver fejlskydning er en fejltagelse.
Men fra at sige, at når der sker de fejltagelser, så kan vi også tillade, inden vi skyder dyret, at påføre det smerte, det er jo det, man argumenterer imod.
Jeg siger, at enhver fejlskydning, enhver anskydning skal undgås.
Men det er endnu værre at have en fejlskydning, når man har påført dyret smerte ved at skære halsen over på det.
Alle fejl skal undgås.
Vi ved, det kan ske.
Men det berettiger ikke, at man skærer halsen over på dyret først.
Med hensyn til religion sagde jeg, da jeg startede det
at der har vi taget dyrets standpunkt.
Det har intet at gøre med, at vi vil jage nogen som helst religiøsitet eller noget som helst.
Ole Stavad (S), 1999-11-24:
Jeg mener at huske, at jeg takkede hr. Thulesen Dahl for det tilsagn, han havde givet.
Det vil jeg gerne gentage.
Når det er sådan, at jeg så føjede lidt flere ord på, så var det jo ikke nogle, der var grebet ud af den blå luft, så var det en reaktion i forhold til den situation, jeg normalt befinder mig i, også i forhold til Dansk Folkeparti, på skatteområdet: at jeg synes, det er træls, at forudsætningen for, at Dansk Folkeparti tager den mere nøgterne indgang til et skattespørgsmål, er, at der har været en bestemt presseomtale forud.
Hvis hr. Thulesen Dahl, der jo normalt ikke beskæftiger sig så meget med skatteområdet, måske ville flytte lidt mere over til at beskæftige sig lidt mere dybtgående med det, så ville han finde ud af, at Dansk Folkeparti næsten konsekvent stemmer imod forslag, der har den samme gode grundlæggende holdning som den, vi diskuterer her.
Det, jeg så håber på, er, at det her ikke er en enlig svale, for den giver ingen sommer.
Tom Behnke (FRI), 1999-11-24:
Frihed 2000 støtter lovforslaget.
Jann Sjursen (KRF), 1999-11-24:
Jeg kan sige, at Kristeligt Folkeparti også støtter det fremsatte lovforslag fra regeringens side.
Vi synes, det er udmærket, at borgerne nu får mulighed for at få hjælp til at klage til de internationale klageorganisationers domstole, og derfor vil jeg sige til regeringen på Kristeligt Folkepartis vegne, at vi tilsiger forslaget en positiv udvalgsbehandling. En enkelt ting i lovforslaget synes jeg er væsentligt at bemærke, og det er, at regeringen har sikret en vis afgrænsning af muligheden for klageadgang og støtte hertil.
Man siger, at det er i de tilfælde, hvor Danmark er blevet bedt om at komme med en udtalelse i sagen, man ubetinget får ret til hjælp til sin klage, og det synes vi sådan set som udgangspunkt er en fornuftig afgrænsning, idet der jo også er mulighed for at give dispensation i så henseende.
Så vi tilslutter os forslaget fra regeringen.
Elisabeth Arnold (RV), 1999-11-24:
Det er et godt lovforslag, justitsministeren har fremsat her, og det er også et vigtigt lovforslag.
Der bliver flere og flere områder på Menneskerettighedskommissionens område, hvor der bliver individuel klageadgang, altså hvor den enkelte borger kan indklage sin stat, sit fædreland for at krænke de rettigheder, som skulle være beskyttet i henhold til den konvention, det pågældende land har tiltrådt.
Det er vigtigt, at det bliver muligt for alle landes borgere at klage over de rettighedskrænkelser, de kan blive udsat for i deres land, og det er også vigtigt, at det i praksis bliver økonomisk muligt for dem at gennemføre en sådan klage.
Ikke alle nordiske lande har lavet tilsvarende ordninger, men Norge har i hvert fald, og jeg er meget glad og tilfreds med, at Danmark her lægger sig i front i denne sag.
Der er ganske mange betingelser, der skal være opfyldt, før man kan få støtte til en sådan klage.
Man skal naturligvis være en enkeltperson og være borger i et af de lande, der har tiltrådt konventionen, man må ikke være anonym, og klagen skal være indgivet senest 6 måneder efter, at den endelige nationale afgørelse er truffet.
Det er naturligvis også vigtigt, at alle nationale retsmuligheder er udtømt.
Jeg ved personlig fra Menneskerettighedsdomstolen i Strasbourg, at en mængde af de klager, den modtager, er klager fra personer, som endnu ikke har udtømt de nationale klagemuligheder, og disse klager vil selvfølgelig blive afvist af Domstolen og blive sendt tilbage til den pågældende person med besked om at udnytte de nationale klagemuligheder optimalt, inden man går til Den Internationale Domstol.
I hvert fald for Menneskerettighedsdomstolen i Strasbourgs vedkommende må man sige, at der er tale om en ganske solid succes og også et meget vigtigt instrument til at udbrede kendskabet til menneskerettighederne og konventionens rækkevidde og muligheden for, at enkeltpersoner kan få deres ret og på den måde påvirke de enkelte landes lovgivning.
Det er ikke frygtelig mange gange, Danmark er blevet dømt ved Menneskerettighedsdomstolen i Strasbourg, men hver gang har det naturligvis betydet, at vi har måttet tilpasse vores lovgivning efter de henvisninger eller de konklusioner, Domstolen i Strasbourg har draget.
Det er altså meget, meget vigtige instrumenter - ikke blot Strasbourgdomstolen, men også de andre kommissioner eller udvalg, man kan klage til vedrørende individuelle rettigheder. Jeg er også glad for, at i hvert fald noget af den fremtidssikring, som Enhedslisten efterlyste, er taget med i lovforslaget, nemlig at når Danmark tiltræder den frivillige protokol i Konventionen imod Kvindediskrimination, hvor der også vil blive givet individuel klageadgang, kan denne lov også komme på tale.
Jeg synes, forslaget er fremtidsrettet, og jeg synes, det er meget godt dækkende, som det foreligger her, så Det Radikale Venstre kan tilslutte sig og tilsiger en grundig udvalgsbehandling.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-11-24:
Undskyld, hr. formand, det gik lidt hurtigt.
Hr. Søren Søndergaard er desværre forhindret i at være her lige nu, men på hans vegne skal jeg sige, at vi støtter naturligvis det forslag, ministeren her har fremsat.
Det siger sig selv, at når Danmark har tiltrådt konventionerne, og der er indbygget mulighed for, at borgerne kan klage over reglerne og overtrædelse af reglerne, skal der selvfølgelig også være en klageadgang.
Men vores støtte betyder ikke, at alle problemer efter vores opfattelse er fuldstændig løst med dette forslag.
Vi ved fra høringssvarene, at flere af høringsparterne har stillet det spørgsmål, hvorfor Østersørådet ikke er omfattet af lovforslaget, og det vil jeg da også gerne spørge ministeren om.
Man kan i hvert fald se af bemærkningerne, at ministeren ikke har ønsket at tage Østersørådet med, men man kan i de samme bemærkninger også læse, at ministeren er åben over for, at der måske senere kan ske en udvidelse af lovens område.
Det tidspunkt burde man måske nok fremrykke.
Til afslutning vil jeg godt henlede ministerens opmærksomhed på, om det ikke var en god idé at fremtidssikre loven, så den også tager højde for, hvad Nævnet for Etnisk Ligestilling har gjort opmærksom på i sit høringssvar, nemlig at det vil være klogt, at det fastslås i bemærkningerne, at hvis der kommer en klageadgangsmulighed i FN-konventionen om økonomiske, sociale og kulturelle rettigheder, burde denne konvention også være omfattet af loven.
Hr. Søren Søndergaard har tidligere gennem et § 20-spørgsmål spurgt ministeren om inkorporering af bl.a. denne FN-konvention i dansk lov.
Dengang fik hr. Søndergaard det svar, at ministeren var i gang med at undersøge sagen, og da hr. Søndergaard ikke siden har hørt andet, må man jo gå ud fra, at det fortsat er tilfældet.
Måske var det en god idé, at man tænkte langsigtet i forbindelse med lovforslaget, især når vi nu ved, at ministeriets mange dygtige jurister i forvejen går og tænker mange dybe tanker.
Jeg håber, at disse overvejelser fra Enhedslistens side kan indgå i sagens behandling, og kan de forbedre udformningen, ville vi være glade for det.
Peter Skaarup (DF), 1999-11-24:
Jeg kan sige, at Dansk Folkeparti også er positivt indstillet over for forslaget.
Vi mener i høj grad, der er brug for, at hvis man har en sag, man gerne vil gå til f.eks. Menneskerettighedsdomstolen med, skal det være muligt at få en forbedret retshjælp.
Vi vil dog pege på, at vi godt kunne foreslå - og det vil vi arbejde lidt med under udvalgsbehandlingen - at der i sådanne tilfælde kunne laves en form for depositumordning, så man afleverer et beløb på i hvert fald ca. 2.000-3.000 kr., hvis man vil rejse en sådan sag, for der kan altså godt komme nogle ekstraordinært store udgifter, hvis der er rigtig mange, der vil rejse sådanne sager.
Men vi skal også være opmærksomme på, at der har været sager ved Menneskerettighedsdomstolen, der har været virkelig vigtige, også for det retssystem, som vi kender i Danmark, eksempelvis blødersagen, som var meget afgørende.
Det er også bevist, at Danmark faktisk har været utrolig langsom i behandlingen af forskellige retssager, og det betyder, at vi skal sørge for, at der også gives en retshjælp til de personer, der måtte rejse sådanne sager ved f.eks. Menneskerettighedsdomstolen.
Der er altså positive signaler fra os, men vi kunne måske godt ønske os, at man så lidt på en depositumordning, hvor man kan sikre sig imod, at der måske bliver rejst utrolig mange sager i denne forbindelse.
Anne Baastrup (SF), 1999-11-24:
Det er en åben dør, ministeren banker ind, og jeg skal ikke gå i detaljer med lovforslaget, men SF støtter det naturligvis.
Frank Jensen (S), 1999-11-24:
Tak til ordførerne for partierne for en usædvanlig positiv modtagelse fra alle partiers side af dette lille, men dog meget vigtige og principielle lovforslag, som regeringen har fremsat for at sikre hjemmel til, at vi fra den danske stats side kan yde retshjælp til borgere, der har indgivet klagesager for internationale klageorganer i henhold til menneskerettighedskonventioner.
Der var et enkelt spørgsmål fra Enhedslistens ordfører her i dag om, hvorfor Østersøkommissæren ikke var omfattet af muligheden for at yde retshjælp til klagesager, der forelægges for Østersøkommissæren, som han i daglig tale kaldes, og det har vi redegjort for i bemærkningerne til lovforslaget.
Det skyldes det enkle forhold, at der her ikke er tale om en egentlig pligt til at sagsbehandle klager indgivet af enkeltpersoner eller organisationer, men at det er noget, der er åbnet for at kommissæren kan gøre, hvis kommissæren selv ønsker det.
Der er altså ikke nogen afklarede processuelle forhold med hensyn til den adgang, der er åbnet for hos Østersøkommissæren, så vi har valgt, at lovforslaget ikke omfatter Østersøkommissæren i denne omgang.
Men det kan jo være, at forholdene omkring Østersøkommissærens funktion på det område her kan udvikle sig, og så er vi naturligvis indstillet på at tage det op til fornyet overvejelse. Jeg er glad for den brede tilkendegivelse, der kom fra partierne om, at den afgrænsning, regeringen her har lavet, er den rigtige, og det lover for en hurtig og nem gang gennem udvalget her i Folketinget, sådan at vi kan få bragt en hjemmel ind i dansk lovgivning, der gør det muligt at give retshjælp til borgere, der indgiver en klage til internationale klageorganer, hvor klageorganet udbeder sig den danske regerings retlige vurderinger af klagegrundlaget. Så endnu en gang tak til ordførerne for den positive modtagelse.
Helge Adam Møller (KF), 1999-11-24:
Nu har Socialdemokratiets ordfører jo gennemgået hovedideen
med lovforslaget, og gennemgangen var god og korrekt, så det skal jeg afholde mig fra og bare sige, at Det Konservative Folkeparti kan støtte lovforslaget. Vi synes, det er godt og hensigtsmæssigt, og vi synes også, den balance, man har lavet vedrørende hvilke klagere, der kan få økonomisk støtte eller dækning af deres udgifter, er rimelig.
Vi kan konstatere, at der er rigtig mange, der klager, specielt vedrørende Den Europæiske Menneskerettighedskonvention, men der er jo meget få af de klager, der virkelig er kød på, og derfor synes vi, det er en rigtig sondring, når man siger, at når den danske regering bliver bedt om at komme med sine retlige bemærkninger, er det, fordi der er substans i sagen, og så er det rimeligt, at klageren også får en økonomisk dækning af sine udgifter.
Vi kan tilsige støtte og en hurtig udvalgsbehandling.
Sandy Brinck (S), 1999-11-24:
Justitsministeren fremsætter med L 86 forslag om, at staten skal yde økonomisk bistand i forbindelse med indgivelse og førelse af klagesager ved internationale klageorganer.
Retshjælp er jo et almindeligt princip i national henseende, som vi mener bør følge udviklingen af egentlige retssagsbehandlinger i internationale fora.
Med sådanne ordninger er der jo altid et spørgsmål om afgrænsninger, og i Socialdemokratiet synes vi, justitsministeren har fundet den rette skillelinje, da retshjælpen kun kan ydes til sager i internationale institutioner, hvor der føres egentlig retssagsbehandling, og hvor klagerne som udgangspunkt er individuelle.
Det er jo her, behovet er - de stederr, hvor retssagerne kræver personlig repræsentation, og hvor klageren ikke har en stor organisation og dermed en stor økonomi bag sig. Når man laver internationale konventioner, der omhandler det enkelte menneskes basale rettigheder over for staten, er det jo hensigtsmæssigt, at der er nogle klagekontrolorganer, og som følge heraf synes vi i Socialdemokratiet, at det er naturligt, man også sørger for, at denne retfærdighed ikke afhænger af økonomiske vilkår.
Socialdemokratiet kan derfor støtte det fremsatte forslag.
Ole Stavad (S), 1999-11-24:
Jamen jeg forstår godt, hr. Thulesen Dahl har brug for mange ord for at bortforklare, hvordan man plejer at opføre sig i Dansk Folkeparti.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-11-24:
Jeg bliver bare nødt at gentage: Grundlaget for ministerens svar er forkert.
Grundlaget er forkert.
Vi tager de sager op, vi føler er nødvendige.
Når vi ser, der er et problem, så prøver vi at gebærde os i forhold til det.
Det, vi normalt tager os af, det er altså lønmodtagere med en årsindkomst, der ligger noget lavere end den persongruppe, vi her taler om, 200.000-300.000 kr., og når skatteministeren er ude efter den gruppe og vil forstærke beskatningen af den gruppe, jamen så vil vi råbe vagt i gevær, og det vil vi også fortsat.
Og når det drejer sig om, at skatteministeren laver regler for generelt at få flere penge ind i de offentlige kasser og ikke vil bruge de penge, der kommer ind i forøget beskatning til at lukke ud andre steder, hvor det kan være rimeligt at lukke dem ud, jamen så er vi også normalt modstandere af det.
Og det er sådan nogle sammenhænge, ministeren bliver nødt til at tage med ind i sine overvejelser, når han på en så forenklet vis forsøger at fremstille Dansk Folkepartis politik.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-11-24:
Ja, jeg må jo bekende, at det nok er en artikel, som jeg har i Information her til morgen, som får hr. Touborg til at komme med den markering i forhold til Dansk Folkeparti.
Det er korrekt, at jeg har skrevet et par ord om for det første, at jeg tror på, at SF's forslag er velment, og at der ligger en regulær dyreetisk overvejelse bag ved det; naturligvis tror jeg på det og ikke andet, ingen usaglige hensigter.
Det mistænker jeg ikke SF for.
Men jeg skrev samtidig den lille advarende bemærkning, at SF's forslag jo ikke ville kunne undgå at blive brugt i Dansk Folkepartis indfaldsvinkel til den her sag, som vi jo alle sammen godt ved har andre interessemotiver.
Jeg vil godt citere Politikens leder - nej, det vil jeg ikke, for det tillader tiden ikke i denne her korte bemærkning.
Karen Rønde (V), 1999-11-24:
Justitsministerens lovforslag om retshjælp til indgivelse og førelse af klagesager for de organer, hvis menneskerettighedskonventioner, Danmark har tiltrådt,
Forslaget vil være med til at styrke borgernes retssikkerhed over for staten, og det mener vi i sig selv er positivt.
Derudover er forslaget med til at styrke vort demokrati, for en stat, der kan holde til at blive kritiseret, retsforfulgt og endda tabe en sag, er en stat, hvor der tages hensyn til den enkelte borger.