Lis Greibe (S), 1999-02-26:
I maj 1997 behandlede Folketinget tre beslutningsforslag i ganske samme form som dem, vi skal debattere i dag, Argumentationerne til dagens beslutningsforslag adskiller sig kun ganske lidt fra dem, der blev fremført til forslagene fra folketingsåret 1996-97, og de baserer sig desuden på afgørelser, der er så gamle, at de allerede indgik i behandlingerne af forslagene i maj 1997.
Jeg tror, at også medlemmer af beslutningsforslagspartierne har haft den samme oplevelse som jeg selv.
Man har været i udlandet og har dér set
grusomme eksempler på fri vækst, på manglende planlægning, og man har glædet sig over, at vi i Danmark tager hånd om, hvorledes udviklingen og udformningen af vore omgivelser skal ske.
I den sammenhæng tænker jeg naturligvis ikke blot på de æstetiske hensyn, der skal tages, men også på de mange praktiske, der følger med placeringen af de forskellige funktioner, bosteder, produktionsvirksomhed, fritidsaktiviteter osv.
Vi har i Danmark fornuftigt valgt at styre
bl.a. placeringen af erhvervsvirksomheder, og hvis vi åbner for muligheden for tilbygninger og større ombygninger til eksisterende virksomheder i det åbne land og genanvendelse af overflødige landbrugsbygninger til erhverv og bolig, stilles der større krav til det offentlige i form af kloakering, dagrenovation, vand- og energiforsyning og vejforbindelser.
Landzonebestemmelsen har de overordnede formål at sikre landzonen for uplanlagt bebyggelse, at holde ejendomsvurderingerne nede og at beskytte jordbrugets produktionsmuligheder mod konflikter mellem erhvervs- og jordbrugsinteresser.
Hermed tilgodeses ønsker fra såvel landbrugsbeboerne som resten af befolkningen.
Hvad angår beslutningsforslag nr. B 82, slutter forslagsstilleren sine bemærkninger med, at man »ikke ønsker at give alle virksomheder i det åbne land fri mulighed for at foretage til- og ombygninger.
Jeg spørger så: Hvor meget skal det kunne tillades at udvide?
Hvor mange gange skal der gives lov til ekspansion?
Skal der ikke bremses overhovedet, hvis en virksomhed blot har medvind?
Efter de nugældende regler tages der hensyn til lokale forhold, idet amt og kommune er involveret i administrationen
af landzonebestemmelserne.
I B 83 ønskes ret til genanvendelse af en overflødiggjort landbrugsbygning til erhverv eller bolig.
Vi vil fortsat have en skelnen mellem det åbne land og de områder, hvor der skal være mere intensiv placering af boligbyggeri og erhvervsvirksomheder.
Af de tidligere nævnte grunde, af både æstetisk og praktisk art, afviser vi B 83.
B 84 vil udvide muligheden for yderligere bosættelse i landområdet.
Det skal ganske vist ske på visse betingelser, men jeg tvivler på, at vi i dag reelt står med et så stort problem, at det berettiger, at vi atter skal se på sagen.
De eksempler, der nævnes i forslaget, er præcis de samme som anført i 1997.
Forslagsstillerne kan åbenbart ikke diske op med nye eksempler, og dette indikerer vel, at reglerne om opførelse af en erhvervsmæssigt nødvendig bolig til f.eks. en medhjælper ikke kræver tilladelse, og at ansøgninger om at indrette boliger i tomme boliger på landbrugsejendomme normalt imødekommes; at disse regler fungerer tilfredsstillende.
Socialdemokratiet kan ej heller i 1999 støtte de fremsatte beslutningsforslag, og jeg kan allerede nu forudsige, at vi ikke, uanset hvor mange gange de samme forslag fremsættes, ændrer vor overordnede holdning dertil. Vi har et meget stort og velment ønske om at bibeholde opdelingen af Danmark i landzoneområder og byzoneområder.
Og vi stoler ikke på de frie kræfters spil og på, at hensyntagen til almenvellet vil herske. Da ordføreren fra Det Radikale Venstre ikke kan være til stede, så skal jeg på vedkommendes vegne meddele, at De Radikale heller ikke kan støtte de fremsatte beslutningsforslag.