Lene Espersen (KF), 1998-04-01:
Lad mig slå det fast med det samme: Det Konservative Folkeparti har heller ikke ændret holdning til Amsterdamtraktaten, siden vi førstebehandlede lovforslaget om traktaten den 21. oktober sidste år.
Men jeg vil da også sige, at det er vigtigt at få præciseret, at den ny EU-traktat, Amsterdamtraktaten, efter Det Konservative Folkepartis opfattelse giver et bedre EU.
Vi mener, at Amsterdamtraktaten er med til at sikre, at historiens største fredsprojekt bliver gennemført i Europa, nemlig udvidelsen af EU med Øst- og Centraleuropa.
Vi ser også Amsterdamtraktaten og den deraf følgende udvidelse som en cementering af det fædrelandenes Europa, som vi ønskede os, ikke mindst fordi vi, når vi bliver 30 medlemslande, i endnu højere grad, end vi hidtil har set det, vil se EU-samarbejdet blive koncentreret om de områder, hvor hele Europa sammen skal vedstå sig fælles løsninger.
Når vi læser Amsterdamtraktaten, ser vi den som en udbygning af det europæiske samarbejde, men hvor grundideen er bevaret, og den grundidé må vi ikke glemme, for det er faktisk den, der stadig væk er hjerteblodet i det europæiske samarbejde.
Den repræsenterer det Europa, som Det Konservative Folkeparti mere end noget andet parti har sloges for at kunne realisere de sidste mange år.
Det er jo ikke nogen hemmelighed, at vi europæere har sloges med hinanden, næsten siden vi lærte at kaste med sten, og vi kom først for alvor i dialog med hinanden efter Anden Verdenskrig.
Det medførte, at vi åbnede for handel, og at vi så småt begyndte at indgå politiske aftaler, og herved blev behovet for at koordinere også større og større.
Heldigvis var der en klarsynet statsmand i Vesteuropa, der så et samarbejde på det økonomiske og politiske plan som den bedste fredsforsikring, man kunne få.
Argumentet var noget i retning af, at hvis man sælger bilmotorer, oste og kobberplader til hinanden, er sandsynligheden for, at man griber til våben i en konflikt, meget minimal.
Eller som Jean Monnet, som var en af ophavsmændene bag EU, sagde det: Vi forener ikke lande, vi forener folk.
Det mener
Det Konservative Folkeparti fortsat er gældende. Valget er jo sådan set meget enkelt.
I dag står vi over for at skabe noget i fællesskab eller være ligegyldige hver for sig.
Jeg synes også, det er vigtigt at få understreget her, at baggrunden for, at samarbejdet så relativt hurtigt skulle op til revision igen efter Maastricht, ikke skyldes EU's trang til at rage til sig, eller at Unionen ruller videre, sådan som EU-modstanderne demagogisk påstår det.
Tværtimod er det ikke nogen hemmelighed, at Amsterdamtraktaten er blevet til med det hovedformål at gøre EU klar til udvidelsen med de øst- og centraleuropæiske lande, og derfor startede man for lang tid siden en regeringskonference, som skulle udmønte sig i en ny traktat.
Hvis vi siger ja til Amsterdamtraktaten, vil EU kunne starte udvidelsen med minimum 10 nye lande.
Det, som jeg synes er vigtigt at huske på, er, at udvidelsen har været en mærkesag for os.
Op igennem 1960'erne, 1970'erne og 1980'erne stod vi fast på at love østblokken frihed, demokrati og fri markedsøkonomi, og vi faldt ikke på halen for fredsbevægelser og socialistiske protestbevægelser, der pressede på for at få os til at acceptere et tvedelt Europa.
Vi stod fast, og nu er vores drøm blevet en realitet.
Derfor forpligter vi os nu til at sige ja til Amsterdamtraktaten, som netop indeholder demokrati og menneskerettigheder, og som ligger fast på de principper, som vi mente var afgørende for Øst- og Centraleuropa.
Vores samvittighed byder os simpelt hen at sige ja.
Det er vigtigt nøgternt at konstatere, at hvis EU ikke gøres mere effektivt, forenkles og gøres mere fleksibelt, sådan som Amsterdamtraktaten foreslår, bliver der ikke nogen udvidelse lige nu.
Det gør der måske senere, men det vil være at svigte vores forpligtelser, hvis vi på nuværende tidspunkt begynder at lægge sten i vejen for udvidelsen.
Den indeholder også en lang række forbedringer, som vil gøre EU bedre set med borgernes øjne.
For det første er Amsterdamtraktaten læselig.
Den er udarbejdet til EU's borgere frem for til systemet. Man har vendt et spejl mod sig selv og har spurgt, hvilke områder borgerne gerne vil have bedre løsninger på, og hvilke områder der ikke fungerer godt nok i dag, eller som vil få problemer efter udvidelsen.
Med andre ord: Der er både tale om at forbedre eksisterende regler og tage nye initiativer, der giver mening for den enkelte.
Det har for os været vigtigt, at man har fået mere kraft bag nærhedsprincippet.
Jeg synes, det er et ganske vigtigt redskab og et meget vigtigt signal at sende, at hvis man ønsker at blive medlem af EU, må man også vide, at man skal overholde menneskerettighederne, og derfor kan de to ting sagtens kædes sammen.
Jeg synes også, det er vigtigt, at man har besluttet sig for, at dødsstraffen skal afskaffes.
Det er også et vigtigt signal at sende.
Det er vigtigt at få præciseret, at der kommer nye bestemmelser, som yderligere vil fremme ligestilling, og som vil bekæmpe diskrimination.
Samtidig flytter man nu også samarbejdet om flygtninge- og asylpolitikken ind under det gamle EF, sådan at man får en fælles politik på området.
Det Konservative Folkeparti ser det her som en naturlig konsekvens af det indre marked og borgernes fri bevægelighed samt naturligvis som en konsekvens af, at Folketinget allerede har sagt ja til Schengenaftalen, som åbner grænserne for Schengenlandenes borgere.
Jeg synes, det er logisk, at man samarbejder på dette område, først og fremmest fordi man her vil sikre, at asylsøgere og flygtninge ikke kan hoppe fra land til land, og at vi har en fælles politik på området.
Danmark har jo allerede tiltrådt Schengenaftalen, som tidligere ordførere også har været inde på, men vi synes, det er fornuftigt, at man nu også indskriver den i Amsterdamtraktaten.
Det er dog vigtigt at få understreget, at vi har vores forbehold, og på det område er der fuldt ud taget hensyn til de danske særstandpunkter.
Vi bliver ikke viklet ind noget, som vi ikke selv ønsker at blive viklet ind i, men i Det Konservative Folkeparti mener vi grundlæggende, at det er vigtigt at have en fælles politik på området.
Samtidig styrkes den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, og det er efter min mening på høje tid, at vi får en mere beslutningsdygtig udenrigspolitik, der sikrer, at vi i Europa kan holde orden i eget hus.
For at sikre den nationale selvbestemmelse og suverænitet har man lavet en, synes jeg, ganske logisk konstruktion, hvor man indfører begrebet konstruktiv afståelse.
Det betyder, at man kan stå uden for en fælles beslutning, uden at man derved forhindrer de andre i at gennemføre den.
Det viser virkelig en respekt
for national selvstændighed.
Men hovedformålet er altså at gøre EU's udenrigsministre langt mere handlekraftige i forhold til de udenrigspolitiske problemer, og det støtter Det Konservative Folkeparti varmt.
Man har nu en mulighed for at bruge miljøgarantien som en løftestang, således at et videnskabeligt bevis, der skal understøtte en opstramning i et medlemsland, nu vil medføre, at Kommissionen efterfølgende kan stramme op overalt.
Vi synes også, det er vigtigt, at dyrevelfærd og forbrugerhensyn har fået en større rolle at spille, men det, som Det Konservative Folkeparti ser som et af de virkelig reelle fremskridt, er, at vi giver de nationale parlamenter en større rolle, således at det danske Folketing oftere bliver inddraget i større EU-initiativer.
Men jeg synes ikke kun, vi skal fokusere på den danske rolle, for jeg tror, at mange, der har været med Europaudvalget ude at rejse, har oplevet, at der i de andre nationale parlamenter er mange parlamentarikere, som måske ikke bliver så direkte involveret i beslutningsprocessen, som vi bliver i Danmark.
Jeg synes, det er udmærket, at de nationale parlamenter nu med grøn- og hvidbøgerne får en mulighed for at få forbedret den europæiske debat i de nationale parlamenter.
Vi mener også, at de små lande fortsat er tilgodeset, og jeg synes, det er vigtigt at holde fast i princippet om, at hvert land har en kommissær. Til hr. Kristian Thulesen Dahl, som tidligere var inde på, hvad man så vil med stemmevægtene.
Det er jo logik for høns, at når der kommer flere medlemslande, mister de lande, der allerede er medlem af EU, naturligvis en del af deres stemmevægt.
På den måde foregår demokratiet.
Man kan jo ikke komme og sige, at ti nye medlemslande kan komme med, men de kan desværre ikke få nogen stemmevægt, for Danmark vil ikke afgive nogen. Selvfølgelig må alle lande, der i dag er medlem af EU, afgive stemmevægt til de nye.
Det, der bare er væsentligt, er, at de små lande fortsat har en repræsentativt større vægt, end de store lande har.
Samtidig synes jeg også, det er vigtigt i demokratiets navn at sikre sig, at det også er et flertal i den europæiske befolkning, der står bag de beslutninger, som man træffer i Ministerrådet.
Vi synes også, det er vigtigt, at bekæmpelsen af svig med EU's fælles kasser strammes op.
for at sikre, at de fælles midler ikke svindles væk eller misbruges.
I traktaten står der, at Unionen respekterer medlemslandenes nationale identitet, og det ser Det Konservative Folkeparti som et klart signal om, at Amsterdamtraktaten trækker mere i retning af et fædrelandenes Europa og løsningen af de problemer, som vi borgere rent faktisk gerne ser fælles løsninger på.
Man kan f.eks. ikke kræve at stå udenfor på miljøområdet, samtidig med at man vil høste fordelene ved det indre marked, men vi kan godt se for os, at der i fremtiden kan være områder, hvor nogle af medlemslandene ønsker at gå videre.
Det synes vi de skal have mulighed for, blot er der et par spilleregler, der skal overholdes.
For det første er det vigtigt, at man i den proces som nyt medlemsland altid kan komme ind i varmen.
Det er naturligvis også vigtigt, at det ikke er med til at fordreje de politikområder, som vi i fællesskab samarbejder om, men jeg synes faktisk, det er en pragmatisk måde at løse problemerne på rundt omkring i Europa, nemlig i flere hastigheder.
Man siger, at der er en mulighed, men at alle skal være velkommen den dag, man selv ønsker at komme ind i et nyt politikområde.
Det Konservative Folkeparti kan derfor varmt støtte Amsterdamtraktaten.
Vi anbefaler et ja, og vi ser det som et værdifuldt skridt til opnåelsen af et samlet Europa.