Karen Jespersen (S), 2000-11-23:
Der har jo desværre i det seneste års tid været en stigende kriminel aktivitet blandt asylansøgere, især fra de lande, der går under den fælles betegnelse SNG-lande, altså det tidligere Sovjetunionen.
Det er kriminalitet, der går ud over lokalområdet, ikke mindst i form af butikstyverier, men også
anden form for kriminel aktivitet
Der har været tilfælde af vold og voldtægt og sågar et tilfælde af bandelignende oprør
med skudvekslinger, og der er også kriminel adfærd på centrene til stor gene for både personalet og de andre asylansøgere. Vi har tidligere oplevet kriminalitet blandt asylansøgere.
For nogle år siden var det især blandt asylansøgere, der kom fra de tre baltiske lande, og der blev gjort en særlig indsats, som betød, at det var svært at komme til at udøve kriminalitet.
På den måde kan man sige, at formålet med at komme hertil blev formindsket, og balterne begyndte så at holde sig væk.
Forskellen er, at balterne ikke var reelle asylansøgere, og derfor var det nemmere at sende dem hjem igen meget hurtigt efter den såkaldte åbenlyst grundløs-procedure.
Det særlige ved SNG-landene er, at der er enkelte mennesker derfra, som får asyl, fordi de er udsat for forfølgelse i deres hjemland, og det gør også, at der kan være en gruppe asylansøgere, som godt nok ikke ville kunne opnå asyl, men hvor vi alligevel er nødt til at undersøge deres sager først.
Det tager selvfølgelig noget mere tid, end dengang vi kun havde med kriminelle asylansøgere fra de baltiske lande at gøre.
Regeringen har iværksat en særlig indsats for at nedbringe antallet af kriminelle asylansøgere.
Man kan sige, at et af de succeskriterier, vi opererer med, er, at der skal være mindre kriminalitet, end tilfældet har været inden for det sidste års tid, og det mest grundlæggende succeskriterium er, at de mennesker slet ikke kommer her til landet.
Det vil være logisk, at hvis folk kommer hertil med det formål at udnytte asylproceduren til at begå kriminalitet, og de bliver forhindret i det, dels fordi perioden er for kort, og dels fordi politiindsats og anden indsats umuliggør eller besværliggør det - ja, så bliver de simpelt hen hjemme.
At de, man kunne kalde de falske asylansøgere med en kriminel adfærd, holder sig væk, og der dermed bliver mindre kriminalitet, er succeskriterierne for den indsats, vi har sat i gang, og som finder sted på tre fronter: en hurtigere sagsbehandling, en tættere overvågning, og politiindsats de steder, hvor nogle af asylansøgerne befinder sig, og en forstærket kriminalpolitiindsats i det hele taget i de områder ude i landet, hvor der er asylcentre.
Indsatsen begyndte den 4. september i år, og det første skridt var at nedbringe sagsbehandlingstiden.
Det sker først og fremmest ved, at man ikke benytter den såkaldte Dublinprocedure over for en række af de nationaliteter, jeg talte om før, altså typisk folk fra tidligere SNG-lande som Rusland, Armenien og Georgien, men også fra en række andre lande.
Det tager stadig temmelig lang tid at få undersøgt, hvorvidt en asylansøger først har været i kontakt med systemet i et andet land, så Danmark derfor har ret til at tilbagesende den pågældende asylansøger til det land, vedkommende oprindelig har befundet sig i, og vi har derfor skønnet, at det var mere hensigtsmæssigt at springe det led over, simpelt hen at spare den ret lange tid, der går, inden man får et svar.
Men er der åbenlyse grunde til eller sandsynlighed for, at en asylansøgers sagsbehandling faktisk hører hjemme i et andet land, kan man bruge Dublinproceduren over for den pågældende.
Der er også lavet en særlig specialgruppe, der skal tage sig af asylansøgere fra SNG-landene og andre, skal vi sige, særlige sager, som vedrører asylansøgere, der kommer fra andre lande og er mistænkt for kriminalitet.
Gruppen er nedsat for at udnytte en specialviden, der gør, at disse sager kan behandles særlig hurtigt.
En stor gruppe af de mennesker, vi taler om, kan stadig få deres sag behandlet efter åbenlyst grundløs-proceduren, hvis der ikke er nogen synlig grund til, at de skulle have behov for asyl, og de kan derfor sendes tilbage i løbet af relativt få dage.
Men hvis de skal igennem det, der hedder normalproceduren, tager det faktisk ganske lang tid, selv hvis man laver en såkaldt hasteprocedure, og det gør det simpelt hen, fordi de regler, vi har, er af en sådan karakter, at det faktisk tager tid at komme igennem hele systemet.
Der er også nogle flaskehalse, der kan påvirke proceduren, inden for lovens rammer.
Det gælder f.eks., at der ofte er mangel på tolke.
Man kan selvfølgelig hele tiden anstrenge sig for at finde tilstrækkeligt med tolke, men der dukker jo jævnligt nye nationaliteter op, og der er måske kun et enkelt menneske i landet, der kan bruges som tolk, og man kan ikke lige uden videre uddanne nye tolke.
Det er ikke en flaskehals, der er nem at gøre noget ved. Når det drejer sig om den måde, systemet fungerer på, så det jo et meget individorienteret system, hvor man undersøger det enkelte individs ansøgning om asyl meget grundigt.
Der kan være tale om en test af alderen, f.eks. om vedkommende er under 18 år, som det bliver påstået, og det kan tage ganske lang tid.
Man kan sige, at der er en vis efterforskningsperiode, og hvis man tilsidesætter den, kan det både gå ud over den pågældendes retssikkerhed og betyde, at man kommer til at acceptere, at flere mennesker får asyl, end der egentlig er grundlag for.
Sådan som sagsbehandlingstiden er i øjeblikket, når vi ser på denne gruppe mennesker, tager det 10 dage hos politiet, inden sagen bliver overgivet til Udlændingestyrelsen, hvor sagsbehandlingstiden i øjeblikket er 28 dage, og når det drejer sig om Flygtningenævnet, der hastebehandler kriminelle asylansøgere, er behandlingstiden i øjeblikket omkring 47 dage.
Men den almindelige sagsbehandlingstid kan jo være længere i både Udlændingestyrelsen og Flygtningenævnet.
Når jeg gør lidt ud af sagsbehandlingstiden, er det, fordi man kan være fristet til at sige, at det skal gå lynhurtigt.
Men det vil være som at blæse og have mel i munden samtidig, for alene med de regler, der faktisk findes, og som har opbakning i Folketinget, og de konventioner, vi har skrevet under på, er der sat nogle grænser for, hvor hurtigt man kan behandle en sag.
Det andet initiativ, regeringen har taget, er at oprette et særligt center i Nordsjælland, Center Sandholm, som er et særligt indkvarteringssted for asylansøgere af bestemte nationaliteter, nemlig folk, der kommer fra SNG-landene, hvor vi ved, der kommer relativt mange kriminelle asylansøgere fra.
Men det kan også være kriminelle asylansøgere af andre nationaliteter, der f.eks. kan være svære at tumle ude på de lokale centre.
Hvis det er tilfældet, kommer de til Center Sandholm.
Grunden til at man har valgt Sandholm er, at der allerede her var en række foranstaltninger, der gør det nemmere at overvåge, modarbejde og forhindre kriminalitet.
døgnbetjent adgangskontrol, også for at sikre, at der ikke kommer uvedkommende ind i centret.
Asylsagsbehandlingen foregår i selve centret, der er nu oprettet en døgnbemandet politistation i selve centret, og endelig er der lavet en såkaldt cafeteriaordning, så der altså ikke udbetales kostpenge, men asylsøgerne får maden på centret.
Når det er blevet sådan, er det, fordi det, at de selv skulle ud og købe deres mad, tilsyneladende var forbundet med en vis risiko for butikstyverier.
Den særlige indsats for at nedbringe kriminaliteten skulle meget gerne medføre, at der kommer færre fra de lande, vi taler om, fordi de, der egentlig ikke har et asylbehov, holder sig væk, og kriminaliteten dermed også falder.
Det prøver vi at lave statistik over og følge med i både tilgangen og udviklingen i kriminaliteten.
Foranstaltningerne har dog ikke virket længe nok til, at vi med sikkerhed kan sige, hvad vej det går, men en forsigtig førstemelding tyder på, at kriminaliteten i hvert fald ikke har været stigende, måske tværtimod.
Men som sagt er det for tidligt at drage nogen egentlige konklusioner.
Endelig vil jeg sige noget om det tredje, regeringen har taget initiativ til, nemlig en styrket politimæssig indsats omkring de enkelte centre rundtomkring i landet.
Det sker i et samarbejde mellem den lokale politikreds og asylcentret, men også i et samarbejde på landsplan.
Der er nedsat en særlig styregruppe, som Rigspolitichefen har ansvaret for og som samarbejder med politimesteren i Hillerød, Udlændingestyrelsen og Dansk Røde Kors, der jo har ansvaret for Center Sandholm.
De er en slags overordnet styregruppe i indsatsen for at sikre, at vort asylsystem ikke udnyttes af mennesker, som ikke har et beskyttelsesbehov, men kommer hertil for at udnytte asylperioden til at begå kriminalitet.
Jeg vil gerne sige, at både Dansk Røde Kors og politiet har været overordentlig hjælpsomme og målrettede i deres indsats for at være med til at nedbringe problemet, så det samarbejde har jeg været meget glad for, og jeg håber selvfølgelig, at det meget hurtigt vil bære frugt.
Forhandling