Svend Auken (S), 1997-11-20:
Opgaven for generalforsamlingens særlige samling, den såkaldte UNGASS, var at vurdere udviklingen siden topmødet i Rio samt at angive nogle retningslinjer for de kommende års arbejde i Kommissionen for Bæredygtig Udvikling, som vi jo med forkortelsen af den engelske betegnelse kalder CSD.
Selv om alle forhåbningerne til den særlige samling, altså UNGASS, langtfra blev indfriet, tror jeg, det er rigtigt, at de mange stats- og regeringschefers og ministres og parlamentarikeres deltagelse i mødet bidrog til, at Rioprocessen fortsat er sat meget højt på den internationale dagsorden. Ved samlingens slutning blev der vedtaget et slutdokument og et 5-års arbejdsprogram for CSD.
Slutdokumentet vurderer den hidtidige udvikling og fremhæver de områder, hvor handling er påkrævet.
Hovedkonklusionerne er, at udviklingen på en række konkrete områder har været positiv, men at de fortsatte forringelser og tab af naturressourcer er stærkt bekymrende.
I løbet af de sidste 5 år har vi udrettet et stort stykke arbejde.
Imidlertid er situationen desværre den, at det på mange områder ikke ser bedre ud, end det gjorde i 1992 - på nøgleområder ser det endda værre ud - udryddelsen af klodens arter fortsætter i et foruroligende tempo, og der drives fortsat rovdrift på naturressourcerne.
UNGASS vedtog en række vigtige beslutninger om skovene, og hovedresultaterne er godkendelse af Skovpanelets rapport samt nedsættelse af et mellemstatsligt forum for skovene under CSD.
der er længst i bestræbelserne for at omsætte Skovpanelets anbefalinger i praksis
, og for dansk skovpolitik vil anbefalingerne først og fremmest kunne få betydning for en revision af strategien for bæredygtig skovdrift, for fremme af lokalt engagement i og investering i skovrejsning og for skovstatistikken.
Mange af Skovpanelets anbefalinger retter sig mod udviklingslandene, og det bør afspejles i dansk udviklingsbistand og miljøbistand.
Den internationale opfølgning af Skovpanelets arbejde skal først og fremmest ske i Det Mellemstatslige Skovforum, og Skovforumet skal ifølge det arbejdsprogram, som blev vedtaget i begyndelsen af oktober, fremme implementeringen af skovpanelets anbefalinger, overveje spørgsmål om finansiering og om handel - herunder etablering af en fond - og endelig identificere elementer i en international mekanisme, f.eks. i form af en konvention, som Danmark gerne ser vedtaget.
Danmark finder, at de nationale skovprogrammer bør være krumtappen i den globale skovpolitik.
Og der bør etableres en ramme for landenes gensidige vurdering af de nationale skovprogrammer, for at man herigennem kan konstatere, hvordan bistand og handel vil kunne bruges til at fremme en bæredygtig udvikling.
Bredden i biodiversitetskonventionen er både denne konventions styrke og dens svaghed, og Danmark vil derfor arbejde for, at den internationale opfølgningsindsats bliver langt mere målrettet, og vi vil bidrage aktivt til, at de igangværende forhandlinger under konventionen om en protokol om bioteknologiske sikkerhedsaspekter - altså det, man kalder biosafety - som Danmark har formandskabet for, bliver færdige inden udgangen af næste år. UNGASS vedtog en dagsorden for energi, som i vid udstrækning imødekommer de danske ønsker om en styrkelse af energiaspektet i det globale miljøsamarbejde, og CSD skal på sin niende samling fokusere på emnet »Energi i lyset af en bæredygtig udvikling«.
Til forberedelse af dette møde vil der blive nedsat en international arbejdsgruppe, som skal sikre, at vægten lægges på en bæredygtig udvikling i bredere forstand, og Danmark vil selvfølgelig gå meget aktivt ind i det arbejde.
Energianvendelse er en grundlæggende forudsætning for en økonomisk og social udvikling samt for en forbedret livskvalitet.
Det indebærer, at et øget energiforbrug er en nødvendighed for udviklingslandene.
Især har de mindst udviklede udviklingslande og regioner behov for at sikre en moderne energiforsyning til alle befolkningsgrupper.
For de fattige lande og befolkningsgrupper er det karakteristiske mønster en fremskreden udtømning af den traditionelle ressource biomasse, og her kan vedvarende energi via solceller og vindkraft bidrage til at dække en del af behovet, men der vil fortsat i vidt omfang skulle bruges enten biobrændsler eller fossile brændsler.
Energiforbruget i den mere udviklede del af ulandene vokser desværre allerede nu med eksplosiv hast, og for at fremme den økonomiske udvikling opretholdes der kunstigt lave priser med deraf følgende energispild, tiltagende forurening og dårlig ressourceudnyttelse, hvilket giver sig udslag i, at væksten i energiforbruget er langt større end væksten i økonomien, altså en meget ulykkelig udvikling, som også betyder, at lande, der oprindelig var rige på fossile energiressourcer, nu allerede har opbrugt eller snart vil have opbrugt disse ressourcer.
Indonesien er et nedslående eksempel i så henseende.
På CSD IX skal der udvikles konkrete midler til at styrke det internationale samarbejde om etablering af moderne energiforsyning og ikke mindst elforsyning på en miljømæssigt god måde.
Derfor bør der udvikles strategier, der omfatter såvel økonomiske som sociale og miljømæssige aspekter af produktion, distribution og forbrug af energi.
Ligeledes er der behov for overførsel af viden og teknologi om energieffektivisering, energibesparelse og brug
»Lokalagenda 21« er et nyt begreb i miljøpolitikken, men det er ikke noget entydigt begreb, for bæredygtighedsaspektet skal tænkes ind i alle sektorpolitikker, og der findes ikke én bestemt måde at gøre dét på.
Og alle skal bidrage, for »Lokalagenda 21« har fokus på nødvendigheden af at frigøre flere menneskelige ressourcer i et konstruktivt arbejde for at sikre Jordens fremtid. Personlig ser jeg en udvikling for mig, hvor man kan være aktivt med i »Lokalagenda 21« mange steder i sin hverdag: på arbejdspladsen, det sted, hvor man bor, og det sted, hvor man får passet sine børn, osv.
For det handler på den ene side om, at vi skal tage fat i de hårde miljøproblemer - nedsivningen af giftstoffer, luftforureningen og udryddelsen af plante- og dyrearter - men det handler på den anden side lige så meget om, at vi skal gribe fat i, hvordan vi indretter os i byerne og i landdistrikterne, hvordan vi planlægger vore lokalsamfund.
Skal der f.eks. etableres bynære skove, er det ikke nok, at amtet og kommunen koordinerer indsatsen; det er også helt centralt, at de kommende brugere er med til at definere, hvad det er for en type skov, der skal plantes, og om der skal være frugtplantage, kondibaner, skovbørnehave osv.
Og for at styrke de gode intentioner, der ligger i »Lokalagenda 21« vil jeg fremsætte et lovforslag, som forpligter kommunerne og amterne til at redegøre for deres arbejde med »Lokalagenda 21« og forpligter dem til at afspejle det lokale »Agenda 21« i region- og kommuneplanerne.
Hermed opnår vi heldigvis, håber jeg, en synlighed
af »Lokal Agenda 21«.
Det er blevet foreslået, at regeringen danner et egentlig bæredygtighedsråd, og jeg er enig i, at tiden nu er moden til at samle alle gode kræfter, men i stedet for at etablere et råd synes jeg, der er mere »Agenda 21«-ånd over noget, der er mere bredt og mere åbent, og for at styrke den nationale dialog omkring »Agenda 21« vil jeg derfor tage initiativ til afholdelse af »Agenda 21«-dage, hvor både nationale og lokale aktører kan deltage.
På UNGASS vedtog man, at alle landene senest i år 2002
Danmark har allerede en sådan strategi, og den blev sat i gang efter Rio i 1992.
Den strategiske miljøplanlægning gennemføres for at sikre, at miljøpolitikken fremover kan gøres mere helhedsorienteret og målrettet, og de to centrale byggesten i strategien er miljøtilstandsrapporten og den natur- og miljøpolitiske redegørelse, som begge kommer med ca. 4 års mellemrum.
Tilstandsrapporten sikrer et fagligt overblik over miljøproblemerne og sammenhængen med aktiviteterne i samfundet samt udviklingstendenserne.
Den natur- og miljøpolitiske redegørelse beskriver de overordnede prioriteringer og målsætninger og gør rede for den fremtidige danske indsats på det nationale og det internationale område.
Den næste redegørelse, som planlægges udsendt i 1999, vil i højere grad end tidligere samle sig om en bæredygtig udvikling i relation til »Agenda 21« og vil derfor medvirke til at udbygge en samlet dansk opfølgningsstrategi.
Sammenfattende vil regeringen på det nationale område fortsætte med at omsætte Skovpanelets anbefalinger i praksis, blandt andet gennem en revision af strategien for bæredygtig skovdrift. Energisektoren skal fortsat være en økonomisk og teknologisk effektiv sektor, som indgår i en dynamisk samfundsudvikling.
Men der skal ikke herske nogen tvivl om, at det i regeringens perspektiv er afgørende, at målene for »Energi 21« vedrørende det miljømæssige bliver nået, for på den måde leverer vi et afgørende bidrag til en bæredygtig udvikling af det danske samfund.
Endelig skal »Lokalagenda 21« styrkes ved et lovinitiativ og den nationale dialog om »Agenda 21« styrkes ved afholdelse af »Agenda 21«-dage.
Globalt vil regeringen prioritere arbejdet i Det Mellemstatslige Skovforum, arbejde for en afslutning af forhandlingerne under biodiversitetskonventionen i 1998 som en protokol om bioteknologiske sikkerhedsaspekter - altså det, der på engelsk hedder biosafety - og endelig på energiområdet bidrage til en udvikling, hvor indsatsen for en bedre ressourceudnyttelse og en reduceret miljøbelastning tillægges stadig større betydning.