runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Mogens Nørgård Pedersen (KRF), 2003-03-13:
Da Kristeligt Folkepartis ordfører på området, fru Tove Videbæk, ikke kunne være til stede i aften, har jeg lovet at fremsige følgende: I regeringens nationale mål og strategier for folkesundhed 2002-2010 står der, at tobaksrygning hvert år koster 12.000-13.000 danskere livet, og livstidsrygere lever i gennemsnit 7-9 år kortere end aldrigrygere.
Ja, tobakken er den store dræber i dagens Danmark og har yderligere et stort antal kræft-, hjertekar- og lungetilfælde på samvittigheden hvert år.
At tobak er gift kan vi ikke snakke os udenom længere.
Den ene undersøgelse efter den anden påpeger, at tobak er dødsensfarlig.
Af og til diskuterer vi medicin, som kan udsætte en sygdoms udvikling i nogle måneder eller år.
I dag taler vi her i Folketinget om et forslag, som kan resultere i, at der lægges flere år til danskernes levealder, og vel at mærke uden brug af medicin.
Forslaget går ud på, at der skal fremsættes lovforslag, som begrænser børns og unges adgang til og brug af tobaksvarer ved at fastsætte en aldersgrænse på 15 år for lovligt køb af tobaksvarer.
Vi er i Kristeligt Folkeparti helt med på, at der skal være en aldersgrænse for køb af tobak.
Allerhelst så vi, at denne grænse var 18 år, bl.a. fordi det er lettere at håndtere en 18-års-grænse, idet de fleste unge på denne alder har Dankort, kørekort eller lign. med billede.
Fra undersøgelser ved vi, at det betyder meget, at rygedebuten udsættes længst muligt.
For hvert år, rygedebuten udsættes, er der en sundhedsgevinst for den pågældende.
Således har en undersøgelse vist, at der er meget stor forskel på sundhedsrisikoen hos dem, der begyndte at ryge, før de var 14 år, og dem, der først lagde ud, efter at de var fyldt 18 år.
De, der startede tidligt, havde dobbelt så stor risiko for at få lungekræft, og det er en risiko, der ikke kun kan forklares ved de 4 ekstra rygeår.
Det handler tilsyneladende også om, at de helt unge er ekstra sårbare over for røgen, påpeger konsulent Jørgen Falk fra Center for Forebyggelse i Sundhedsstyrelsen.
Men det er klart, at en aldersgrænse og et forbud mod køb af tobak ikke gør det alene.
Derfor kan det da også glæde en inkarneret ikkeryger, at en kommune som København nu har søsat et projekt med oplysning til holdningsbearbejdelse af både unge og deres forældre.
Der sættes projekter ind på alle fronter, både i folkeskolen, på ungdomsuddannelserne og i de unges fritid.
Det er en plan, der fokuserer på helheden og går systematisk til værks.
Lignende projekter er sikkert søsat i flere kommuner, og det er nødvendigt, for forbud gør det ikke alene.
Derfor glæder det mig også rigtig meget, at sundhedsministeren allerede har været ude med en melding om, at han vil fremsætte lovforslag om en 16-års-aldersgrænse for køb af alkohol og tobak.
Det er ikke helt så godt, som Kristeligt Folkeparti havde ønsket, men det er et skridt i den rigtige retning, og derfor glæder Kristeligt Folkeparti sig meget til at stemme for regeringens lovforslag på dette område.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2003-03-13:
Jeg skal allerførst sige, at den rigtige ordfører, hr. René Skau Björnsson, ikke kan være til stede i salen, så jeg læser hans tale op.
Jeg skal også sige, at det, som min tale kommer ind på, også er dækkende for Det Radikale Venstre, hvis ordfører heller ikke kunne være her i dag Sundhedsministeren har fremsat et toleddet lovforslag.
Det ene led giver mulighed for at opkræve et omkostningsbestemt gebyr for at godkende visse kosttilskud som værende tilskudsberettigede.
Og da vi i Socialdemokratiet ingen problemer har med det forslag, vil jeg ikke bruge tid på det her i dag.
I stedet vil jeg knytte et par kommentarer til forslagets anden del, nemlig forslaget om at indføre personlige elektroniske medicinprofiler. I forslaget, som vi i øvrigt også hilser velkomment, gemmer der sig nemlig dybe principielle problemer om grænsen mellem respekten for privatlivets fred og samfundets hensyn til at sikre alle den bedste behandling.
Indførelse af personlige elektroniske medicinprofiler vil for sundhedsvæsenet være et vigtigt værktøj i bestræbelserne på at undgå fejlmedicinering og uheldige interaktioner mellem præparater samt mindske allergiproblemer.
Men det vil også være en samling, som det allerede er kommet frem i debatten, af ofte meget personfølsomme oplysninger, som det må være af største vigtighed at beskytte.
Hermed står vi med to modsatrettede interesser, der begge i sig selv er anerkendelsesværdige.
Derfor skal vi passe meget på i vores arbejde som lovgivere at sikre os det bedst mulige beslutningsgrundlag at afveje de to interesser på.
Jeg er derfor også glad for det store forarbejde, ministeren med den brede høring har lagt for dagen, ligesom vi synes, det er gode ændringer, høringssvarene har givet anledning til.
Og det lover godt for det videre arbejde.
Ud over den principielle betragtning, vi må holde os for øje, vil jeg på dette tidspunkt kun knytte en enkelt bemærkning til forslagets indhold.
Det forekommer mig en anelse skævt, at der på den ene side lægges op til, at de elektroniske medicinprofiler skal være obligatoriske for borgerne, altså at det ikke er muligt at melde sig ud eller takke nej, mens det for det lægelige personale skal betragtes som et tilbud at anvende profilerne.
Her mener jeg og Socialdemokraterne, at man kunne overveje at lade pligt følge pligt, så det blev obligatorisk også for lægerne at benytte systemet.
Borgerne skal helst ikke føle, at de tvinges til noget, der så måske ikke bliver brugt i den sidste ende.
Som fru Lene Garsdal også har været inde på, giver det ikke mening, at man jo heller ikke bagefter efterfølgende kan komme og klandre nogen for ikke at have brugt oplysningerne
, når nu man har gået igennem det arbejde med at få dem registreret. Men som sagt ser Socialdemokraterne frem til at arbejde videre med forslaget i udvalget, hvor vi kan få belyst forslagets forhold og konsekvenser nærmere.
Preben Rudiengaard (V), 2003-03-13:
Det er jo således, at det kun er læger, der er berettiget til at gå ind uden patientens samtykke.
Det burde fru Lene Garsdal jo også være meget vidende om.
Og med hensyn til lovgivningen - jeg er ikke jurist - må jeg så henholde mig til, at de ting, der står i bemærkningerne til loven, er undersøgt, og der er ingen problemer med det her.
Så lad os nu sige, at det her er en kæmpe landvinding til gavn for vores patienter.
Det kan det være lidt i forbindelse med sikkerheden i deres ordination, men det er primært til gavn
for vores patienter.
Lene Garsdal (SF), 2003-03-13:
Nu har vi et patientklagesystem.
Og det er selvfølgelig, fordi der af og til er nogle, der kan klages over.
Så man kan ikke altid sige, at læger udfører deres arbejde, som de skal.
Og derfor kan jeg ikke forstå, at der ikke skal være et krav.
Men det kan vi jo så vende tilbage til.
Det andet er, at så vidt jeg kan se, må det blive et meget stort register med en forfærdelig masse data, som er meget personlige og er meget følsomme.
Og der vil jeg høre, om der er sikkerhed for, at patientsikkerhedsloven er opfyldt med det her.
Der kan komme til, kan jeg se, i de følgende faser at ligge f.eks. diagnoser i det her register.
Er man sikker på, at sådan nogle ikke slipper ud til forkerte?
Preben Rudiengaard (V), 2003-03-13:
Med hensyn til apotekets kvalitetssikring må jeg sige, at patienten kan jo sige: O.k., du må gerne kigge her.
Men kvalitetssikringen står og falder jo i bund og grund med den ordinerende læge.
Det er den ordinerende læge, der har ansvaret for, hvad der udskrives, det er ikke apoteket, så den debat synes jeg ikke er helt kvalitetssikker.
Så med hensyn til, at der er ikke noget krav til, at lægen må gå ind: Jamen fru Lene Garsdal ved jo godt, at lægelovens § 6 siger, at læger skal vise omhu og omhyggelighed ved udøvelsen af deres gerning.
I andre tilfælde ønsker han ikke at gøre det.
Så jeg synes da ikke, det skal være obligatorisk, at lægerne absolut skal gå ind.
Det kan også være unødigt.
Så det ser jeg ingen problemer i.
Lene Garsdal (SF), 2003-03-13:
Det andet var, at apotekeren skal have samtykke, når medicinen udleveres.
Men hvis han ikke får samtykket, har han ikke mulighed for at kvalitetssikre sin medicin.
Det er der jo ingen sikkerhed for.
Lægen kan gå ind og kigge i registret, men det er jo netop ikke noget krav, så vidt jeg
Jeg vil i øvrigt sige, at det er et lidt svært forslag
Preben Rudiengaard (V), 2003-03-13:
Nu er jeg jo så heldig, at jeg ved, fru Lene Garsdal er læge, og derfor må jeg sige, at når man kommer ud til patienten, behøver man jo ikke ligefrem at skulle stå og ordinere noget lige på stedet.
Ja, det synes jeg da er udmærket, for fru Lene Garsdal kunne jo gå hen og blive syg og være penicillinallergiker, så hun ikke selv kunne tage vare på det, eller hun kunne blive kørt ned af en bil og få Prednison
, osv.
Det kunne da være rart, at man vidste det, så det er fordelen ved, at det er en obligatorisk ordning.
Med hensyn til det andet, som fru Lene Garsdal spurgte om, røg min taletid nu, så jeg håber, der kommer et fornyet spørgsmål.
Lene Garsdal (SF), 2003-03-13:
Nu hører vi, at det er godt, når lægen kommer ud til gamle fru Jensen og kan få at vide, hvad hun har fået, og jeg er helt enig i, at det vil være godt, at lægen har et sted, han kan slå op i.
Men så vil jeg gerne høre, hvorfor al medicin skal være omfattet.
Hvis jeg, der ellers ikke får så meget medicin til daglig, pludselig får udskrevet noget medicin, hvorfor skal det så ind i et register og siden slettes igen?
Hvad er formålet med det?
Det er det ene.
Så sagde hr. Preben Rudiengaard, at apotekerne også skulle have mulighed for at gå ind, men at der skulle samtykke til.
Men som jeg forstår lovforslaget, skal man give det samtykke, når medicinen langes over disken, og så er det jo ikke sikkert, at patienten er der.
Hvordan kan apotekeren kvalitetssikre den medicin, han udleverer?
Preben Rudiengaard (V), 2003-03-13:
Dette lovforslag har to hovedelementer, nemlig etablering af personlige elektroniske medicinprofiler og en mulighed for at opkræve gebyr for godkendelse af ernæringspræparater, som er tilskudsberettigede.
Jeg vil gerne holde mig til de personlige elektroniske medicinprofiler, for det er et system, en metode, som jeg vil tillade mig at postulere, at det danske sundhedsvæsen har ventet på i mange, mange år.
Man kan stå klokken 2 om natten og modtage en akut medicinsk patient, der er oppe i alderen.
Man står og skal til at behandle, men man ved ikke, hvad vedkommende har fået af medicin.
Det har været kaotisk under indlæggelsen hjemmefra osv., og mange ældre mennesker har en reduceret hukommelse vedrørende meget af det medicin, de får.
Så bliver man som læge nødt til at prøve at søge de oplysninger, så man ikke bliver hængt op bagefter for fejlmedicinering osv. Her gives mulighed for, at man kan gå ind på denne elektroniske medicinprofil og se, hvad fru Jensen har fået af medicin, og det er en forbedring.
Jeg vil sige, at 10-15 pct. af de patienter, der bliver indlagt på de medicinske afdelinger, bliver indlagt, fordi de har taget forkert medicin og rodet rundt i medicinen.
Vi kan også se af disse profiler, hvilke mennesker der lider af allergi af den ene eller anden art, så man ikke dummer sig som læge ved at give noget forkert medicin, som patienten ikke kan tåle, så det er en fantastisk god ordning, og jeg kan sige, at der er mange i sundhedsvæsenet, der prioriterer den højt og synes, den er god.
Nogle har stillet spørgsmål om ordningen, og her må jeg for det første sige, at ministeren har lagt op til i lovforslaget, at den skal være obligatorisk.
Det mener jeg er rimeligt, for så får vi ikke det bureaukratiske rod med, at man skal vælge fra og til, osv., så det er en fordel.
Hvem skal have adgang?
Selvfølgelig skal lægerne have adgang til den, men lægerne skal også vise, hvem der går ind, og hvornår man går ind, så man hele tiden kan registrere, at det ikke bare er for morskabs skyld, man går ind og ser, hvad hr. og fru Jensen har fået af medicin.
Den skal kun bruges, når lægen er i tvivl, og når lægen ønsker at medicinere.
Apotekerne skal også kunne gå ind, men med patientens accept, og patienten selv skal også kunne gå ind via sundhedsportalen.
Tænk engang, hvor mange der kan sidde derhjemme og så sige: Det er den medicin, vi får.
Det er da en enorm fordel, især for vore ældre, som kan give tilladelse til, at hjemmeplejen også kan gå ind.
Jeg er overbevist om, at der her ligger et potentiale til at gøre sikkerheden, kvaliteten og effektiviteten meget, meget bedre i det danske sundhedsvæsen.
Angående ernæringspræparaterne kan jeg sige, at det er en bagatel, som vi kan støtte, så jeg skal derfor meddele, at Venstre kan støtte lovforslaget.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2003-03-13:
Nu kan det være, jeg alligevel bliver nødt til at trække de pæne ord, jeg sagde før om hr. Kamal Qureshi, tilbage, for hvis hr. Kamal Qureshi har opfattet noget af det, jeg har sagt, eller som regeringen på andre tidspunkter har sagt,
som et udtryk for, at vi vil umyndiggøre de ældre, har han i hvert fald ikke lyttet ret godt efter.
Denne regering står sådan set for det modsatte, og det er også derfor, vi har introduceret et frit valg på ældreområdet, fordi vi faktisk tiltror ældre mennesker - også ældre mennesker, der har mistet deres mobilitet og har brug for praktisk hjælp i hjemmet - evnen til selv at have indflydelse på, hvordan hjælpen skal tilrettelægges.
Det er alt andet end et udtryk for umyndiggørelse, og det gælder i øvrigt også det tilbud, der er givet til de ældre om influenzavaccination.
Der er givet et tilbud om, at de, der kan vaccinere inden for en given økonomisk ramme, kan gøre det med den konsekvens, at det er gratis for de ældre
, og hvis man ikke vil gøre det for den pris, kan de ældre vælge at gå et andet sted hen og selv betale. Det er der også i tusindvis af ældre, der har gjort.
Så vil jeg gerne sige, at det, der har været min ambition, har været at fremsætte et lovforslag, som omkostningsneutralt kunne rette op på det, som regeringen mener er en skævhed, nemlig at mennesker, der af historiske grunde har valgt at gøre brug af et privat tandplejetilbud i stedet for det kommunale, har måttet hænge på en 100 pct. egenbetaling.
Det er sådan set det, der samlet set forklarer, at det er netop den konkrete mulighed, vi har fremlagt med lovforslaget.
Kamal Qureshi (SF), 2003-03-13:
Jeg er glad for, at ministeren tillægger mig evnen til at kunne lytte, og det er jeg sådan set glad for, for det mener jeg også jeg kan.
Men jeg må desværre sige, at ministeren ikke vil svare på det, jeg egentlig spurgte om, og det er jo lidt kedeligt, at man skal spørge tre gange for at få et svar, så jeg vil gerne gentage mit spørgsmål: Hvorfor er forslaget her generationsskævt?
Hvorfor skal det f.eks. være gratis at kunne få en influenzavaccination, uanset hvor meget man tjener, når man er over 65 år, mens man skal betale 35 pct. af behandlingen, når man som en børnefamilie vælger et andet tilbud end det kommunale?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2003-03-13:
Til hr. Kamal Qureshi: Jeg har al den tålmodighed, der skal til.
Det kan selvfølgelig være, jeg er afvigende fra andre, men jeg har det altså sådan, at hvis jeg hører et argument én gang, vil jeg normalt forstå det, og så bliver det jo ikke anderledes af, at jeg hører det 10 gange.
Derfor skal jeg heller ikke besvære hr. Kamal Qureshi med at gentage, hvad jeg selv har sagt, fordi jeg tillægger hr. Kamal Qureshi fuldstændig den samme egenskab, som jeg selv har.
Må jeg så sige til fru Lone Møller, at der er jo den store forskel, at voksentandplejen ikke er en kommunal kerneopgave.
Det er sådan set en opgave, der løses i sygesikringens regi og dermed, kan man sige, er forankret i amtskommunerne.
Som jeg også antydede før, tror jeg, det fører for vidt at indlede en stor debat om det her, al den stund lovforslaget sådan set handler om noget helt andet - jeg kan se, fru Lone Møller nikker - men jeg synes bare, at når vi taler om frihedsgrader, er der en stor, principiel forskel mellem at signalere over for kommunerne, at vi som regering gerne vil give kommunerne frihed til at løse de opgaver, som er kommunernes, på en mere fleksibel og for den enkelte kommune mere hensigtsmæssig måde, og den anden diskussion, der sådan set går på, om kommunerne skal have en generel frihed til at træde til og løse nogle opgaver, som i dag ikke er kommunale.
Det er to forskellige diskussioner.
Lovforslaget imødekommer et kommunalt ønske om at kunne tilrettelægge børnetandplejen på en mere dynamisk måde, fordi det skaber mulighed for at sende i udbud.
Det er rigtigt, at det ikke er alle høringssvarene, der klapper af det, og det siger jeg også som en kommentar til det, fru Lone Møller sagde på et tidligere tidspunkt: at høringssvarene er negative.
Nuvel, de er altså negative om forskellige elementer, og jeg kan huske fra matematikken, at to gange minus giver plus, ikke sandt?
Svarene er negative ud fra forskellige indfaldsvinkler, og der er måske ikke noget overraskende i, at den forening, der repræsenterer de private tandlæger, ikke roser forslaget, fordi de hellere kunne tænke sig, at man fik 100 pct. tilskud med.
Men det er jo ikke et udtryk for, at de ikke principielt bakker op om muligheden for at komme ind i en fredelig kappestrid om børnenes tandpleje, og med hensyn til udbud har vi jo fine sammenlignelige eksempler på det amtskommunale område, hvor det, at speciallægerne kan gå med i et sådant klumpudbud, faktisk har bidraget til at skabe en fornuftig prisdannelse.
Her giver vi altså kommunerne et fleksibelt værktøj til at løse en opgave, der er kommunal.
Lone Møller (S), 2003-03-13:
Jeg skal ikke blive ved med at forlænge debatten, men ministeren siger heroppefra, at det, kommunerne generelt ikke ønsker, er forslag, der er udgiftsdrivende.
Det kunne måske være derfor, at kommunerne ønsker en større frihed til selv at tilrettelægge deres tandbehandling, hvad enten det drejer sig om børne-, unge- eller voksentandpleje. Det er jo ingen hemmelighed, at kommunerne i dag betaler 300 mio. kr. i offentligt tilskud til tandbehandling uden rigtig at have nogen som helst snor i, hvad det er, de får for de penge.
Det kan ministeren vel ikke afvise, så derfor kunne det jo godt være, hvis kommunen fik muligheden, at det ikke blev udgiftsdrivende, men besparende.
Kamal Qureshi (SF), 2003-03-13:
Ministeren må gerne have sit syn på samfundet, men det må vi andre vel også, og det kan godt være, at demokrati er meget besværligt, når man skal stå her i Folketinget og møde partier, som er meget uenige.
Ikke alle partier gør som Kristeligt Folkeparti og siger, at de vil undlade at stemme.
Vi er derimod faktisk imod forslaget og argumenterer også for, hvorfor vi er imod forslaget, og efterlyser svar hos ministeren på nogle af de spørgsmål, vi synes er vigtige at få svar på.
Så kan det godt være, at ministeren synes, at det er besværligt, og at det ikke kan sammenlignes med situationen
på forsvarsområdet eller andet, men det er bare ikke det, vi diskuterer her.
Jeg kan også forstå, at ministeren stiller nogle spørgsmål, som han efterfølgende ikke vil være med til at støtte et ændringsforslag om.
Så det er lidt et spørgsmål om, hvem der stiller spørgsmål, som ikke er relevante. Jeg vil godt stille ministeren et spørgsmål: Hvorfor er dette forslag i modsætning til andre forslag, hvor man imødekommer de ældres behov, med egenbetaling?
Hvorfor er forslaget generationsskævt i modsætning til nogle af de andre tilbud, man har givet den ældre del af befolkningen, og som er gratis?
Svend Heiselberg (V), 2003-03-13:
Det er rigtigt, at der har været en proces i gang, men det har været en meget langsommelig proces.
Der kom jo først lidt gang i den, da vi havde givet tilsagn om at komme med nogle ekstra penge.
Så får vi vel forhåbentlig lavet noget ved de skinner, som har et tiltrængt behov.
Så må jeg sige til hr. Albrechtsen: Vi blander os jo ikke i de kommuneaftaler, som vi indgår i fuld enighed med amter og kommuner, hvordan de skal drive deres trafikselskaber.
Det er jo op til amter og kommuner at drive dem.
Det kan og skal vi ikke blande os i.
Når amterne og trafikselskaberne nu finder på, at de vil have 7 pct. mere for at køre i år, kan regeringen jo ikke gøre for det.
Det er da helt urimeligt at begynde at ville lave politisk plat og tro, at man kan bilde pensionisterne ind, at det er noget, som regeringen skulle have indflydelse på, da vi overhovedet ikke har rørt ved de takster.
Det er først fra næste år, man fjerner det tilskud til kollektiv trafik.
Else Theill Sørensen (KF), 2003-03-13:
Jeg har nogle gange haft den tanke, at der måske er flere, der tager skade på helbredet af for meget medicin end af for lidt.
Det er nu nok en overdrivelse at sige, men et faktum er, tror jeg, at der er mange, der får for meget og forkert medicin.
Det må selvfølgelig være målet, at hver eneste patient får den medicin, som han eller hun har brug for, hverken mere eller mindre, og at det er den rigtige medicin.
Det er f.eks. uhyre vigtigt, at to forskellige præparater for hver sin lidelse ikke spiller sammen på en uhensigtsmæssig måde til skade for patientens helbred. For at sikre den optimale anvendelse af ordineret medicin er det bl.a. nødvendigt, at den ordinerende læge ved, hvilke præparater patienten i forvejen er i behandling med. Det er bl.a. til det formål, det nu foreslås at oprette et elektronisk register over de enkelte medicinbrugeres personlige elektroniske medicinprofiler, det vil sige oplysninger om de enkelte brugeres køb af lægemidler og visse andre oplysninger.
Ikke mindst i relation til ældre mennesker, der ofte får meget medicin, vil de elektroniske medicinprofiler være til stor nytte.
Men også for yngre patienter kan det bestemt være nyttigt, at lægen hurtigt kan få et overblik over det aktuelle medicinforbrug, inden nye præparater udskrives.
Når der som her foreslået oprettes et register, og ikke mindst når det er et elektronisk centralt register, melder der sig naturligvis spørgsmål som f.eks. beskyttelse af data, og om hvem der skal have adgang til registrene og under hvilke betingelser.
Jeg vil ikke komme ind på de enkelte dele af den problemstilling, men bare sige sammenfattende, at i Det Konservative Folkeparti er vi godt tilfredse med forslaget, som det er udformet her, og vi kan støtte det.
Deri ligger også, at vi kan støtte den anden lille del af lovforslaget.
Kamal Qureshi (SF), 2003-03-13:
Det virker, som om der er sådan et eller andet med, at hvis oppositionen fremsætter et forslag, man i øvrigt er enig i, så vil man altså hellere fremsætte sit eget, for så er det ikke oppositionens, man vedtager.
Jeg er sådan set ligeglad.
Hvis vi synes, indholdet af Socialdemokratiets forslag er godt nok, så støtter vi det, og hvis regeringen kommer med noget, der er godt, så skal vi nok støtte det til den tid. Jeg vil gerne starte med at sige, at vi i SF gerne vil have, at de unge skal myndiggøres så meget som overhovedet muligt.
Vi vil ikke være med til, at man siger, at hvad 15-16-årige gør, er deres forældres ansvar.
Det mener jeg i høj grad er deres eget ansvar.
Det er vigtigt for os, at det her ikke bliver en forbudsdiskussion, at de unge skal have forbud mod at købe.
Vi har længe haft et forbud mod, at unge kunne købe alkohol.
Det har ikke ligefrem givet den store effekt.
Det skal være sådan, at vi får skabt nogle rygefri områder, hvor de unge nu befinder sig, uanset om det er fritidsklubber, skoler eller sportsanlæg.
Det er afgørende.
Og det afgørende er, at rygepolitik og alkoholpolitik ses i den sammenhæng, at det gælder om at få skabt nogle sociale sammenhænge for de unge, hvor røg og alkohol ikke er en naturlig del af samværet.
Det synes vi i SF er vigtigere frem for at tro, at forældrene bare skal løse det hele, og at det bare gælder om at lægge en større del af ansvaret over på forældrene.
Det mener vi ikke.
Hvis man så i øvrigt kommer med en række forslag, som netop fjerner noget af røgen omkring de steder, de unge befinder sig, så kan vi godt gå med til et forbud.
Men vi vil ikke gøre det her til en forbudsdiskussion, og vi vil ikke støtte et forbud, hvis det er det bærende.
Et forbud kan accepteres fra SF, hvis det er en nødvendighed for, at de andre ting kommer med.