Niels Helveg Petersen (RV), 2000-11-01:
Det er den forespørgsel, jeg agter at besvare, og ikke jeg ved ikke hvor mange andre store spørgsmål om vores forsvarsforbehold og alt muligt andet, som selvfølgelig kan indgå i debatten, som hr. Peter Skaarup vil det.
Men det er altså ikke det, denne forespørgsel handler om.
Det er grundlaget for hele Kosovo-indsatsen, og om det fortsat er målet at have et multietnisk Kosovo.
Lad mig begynde med at minde om, hvordan situationen så ud i Kosovo den 12. juni 1999, da KFOR-styrken rykkede ind:
Mere end en million mennesker var fordrevet fra deres hjem, der var sket omfattende materielle ødelæggelser, de civile strukturer var brudt sammen, økonomien lå i ruiner, og der var mangel på alt fra boliger til fødevarer.
Indbyggerne i Kosovo og det internationale samfund stod over for en enorm opgave.
Der skulle ikke bare genopbygges efter en kortvarig konflikt.
Der var tale om at få et helt samfund på fode, et samfund, der i 10 år havde været udsat for undertrykkelse og diskrimination fra Beograd, et samfund, der bar præg af mange års planøkonomi og kommunistisk styre.
Man må sige: I sandhed en overvældende udfordring.
af FN's Sikkerhedsråds resolution 1244 af 10. juni 1999.
De grundlæggende principper i sikkerhedsrådsresolutionen er en omgående og kontrollerbar afslutning på vold og undertrykkelse i Kosovo og en international indsats for at skabe forudsætninger for et multietnisk samfund i Kosovo.
Samme resolution slår fast, at der skal etableres udstrakt selvstyre for Kosovo inden for rammen af Forbundsrepublikken Jugoslavien.
Det internationale samfund har siden ydet en omfattende indsats for at bygge alt op fra bunden: retssystem, bankvæsen, offentlig forvaltning, skattesystem, kommunikation, elektricitet - for at nævne nogle af de vigtigste områder.
NATO og partnerlande har med KFOR-styrken skabt den stabilitet, der skal til for at få provinsen på fode igen.
Kosovo er en af de største nutidige udfordringer for det internationale samfund.
Man løser ikke disse problemer fra den ene dag til den anden.
Der er behov for et internationalt engagement i en årrække.
Vi er nået et pænt stykke.
Sikkerhedssituationen i Kosovo er forbedret markant i løbet af det seneste år.
Desværre er der dog stadig mere end 120.000 flygtninge fra Kosovo i Serbien.
Kræfterne bruges nu - billedlig talt - på at bygge huse og ikke på at slås.
Økonomien er langsomt ved at blive genstartet, men omfanget af organiseret kriminalitet er stadig stort.
Også det politiske system gennemgår en modning.
Foreløbige opgørelser viser valgsejr til de moderate kræfter.
Det er opløftende, at den politisk betingede intimidering og vold, der kendetegnede starten af valgkampen, blev mindsket betydeligt i slutfasen. Gennemførelse af valgresultatet fra lokalvalget og begrænsning af den organiserede kriminalitet er blandt de store udfordringer, men den største udfordring bliver den interetniske forsoning; den kræver en mentalitetsændring, vilje til forsoning, i befolkningen.
Alle kræfter må koncentreres om at skabe et bæredygtigt retssamfund, hvor de samme regler gælder for alle med respekt for demokrati og den enkeltes ret, uanset etniske tilhørsforhold.
Det er de grundlæggende principper, vi ikke skal og ikke vil slække på.
En afgørende forudsætning for, at det kan lykkes, er fortsat fred og stabilitet, og det er KFOR-styrkens væsentligste opgave.
For øjeblikket deltager i alt 45.000 mand.
NATO-landene bidrager med 37.000 mand, ikke-NATO-lande med ca. 8.000 mand, og vi har 720 mand i den nordlige del af Kosovo.
KFOR skal påse, at den serbiske hær overholder forpligtelserne i den militærtekniske aftale, der lagde grunden til fred i Kosovo.
KFOR-styrken skal desuden overvåge omdannelse af Kosovos Befrielseshær, UCK, til en civil beredskabstjeneste, den såkaldte Kosovo Protection Corps, KPC.
Det er sigtet, at KPC skal være en multietnisk
organisation.
Det har dog indtil videre knebet med at få serbere til at melde sig, men de pladser, der er reserveret til kosovoserbere, vil indtil videre stå tomme; de fyldes ikke op med kosovoalbanere.
I det daglige arbejder KFOR endvidere tæt sammen med FN-administrationen med henblik på at støtte lov og orden-opgaver, genopbygning og humanitær assistance.
Herudover forestår styrken kontrollen af Kosovos interne og eksterne grænser.
De danske KFOR-styrker bidrager aktivt til løsningen af opgaverne.
Deres opgaver består i at yde sikkerhed for de etniske befolkningsgrupper.
De gennemfører våbeneftersøgninger og yder sikkerhed i forbindelse med genhusning af flygtninge og internt fordrevne.
De har også været indsat i forbindelse med uroligheder og demonstrationer, som vi har set det i Mitrovica.
Endelig bidrager de til at løse civilt relaterede opgaver.
De har været med til at genopbygge skoler sammen med de danske hjælpeorganisationer i det område, hvor de er indsat.
På grundlag af deres lokalkendskab har de desuden identificeret mulige projekter for den civile danske indsats.
Det er mit indtryk, at danske tropper har en ganske særlig evne til at vinde lokalbefolkningens tillid.
Vi gør en god og solid indsats, som er med til at skabe rammerne for en bæredygtig udvikling i Kosovo.
Det understreges også af, at indsatsen er værdsat, både af kosovoalbanere og kosovoserbere.
Den civile indsats forestås af UNMIK, FN's overvågningsadministration i Kosovo, og inden for denne ramme er ansvaret for den internationale indsats delt mellem FN, OSCE og EU.
EU er klart den største donor til genopbygningen med et forventet bidrag på 175 mio. euro i år 2000.
Med etableringen af UNMIK er der skabt en helt unik mulighed for samarbejde og koordinering mellem de internationale organisationer og donorer, der er involveret i genopbygningen.
Et eksempel er lukningen af blysmelteværket i Zvecan, der blev gennemført på initiativ fra FN og med støtte fra bl.a. KFOR.
En væsentlig begrænsning er, at der i Kosovo ikke er en fredsaftale mellem serbere og kosovoalbanere. Der er heller ikke en overordnet ramme for den internationale indsats, som det kendes fra Fredsimplementeringsrådet i Bosnien-Hercegovina.
Der er ingen tvivl om, at der er omkostninger ved at fastholde princippet om et multietnisk Kosovo.
Princippet om respekt for mindretal er fundamentalt for udviklingen i Kosovo og for den regionale stabilitet.
Spørgsmålet om det multietniske Kosovo har ikke noget at gøre med spørgsmålet om overhøjheden over området, dvs. spørgsmålet om, hvorvidt Kosovo skal forblive en del af Forbundsrepublikken Jugoslavien eller skal være selvstændigt.
Uanset Kosovos fremtidige status vil det principielle krav om respekt for mindretal være grundlæggende og ufravigeligt. Det er beklageligt, hvis der bliver sluttet direkte fra de nuværende vanskeligheder og til en generel opgivelse af det multietniske Kosovo.
Snarere bør situationen føre til forstærkede anstrengelser for at styrke indsatsen, herunder i første række FN's politistyrke og øget støtte til aktiviteter, der kan fremme forsoning og gensidig forståelse mellem befolkningsgrupperne i Kosovo.
Den store danske indsats på det militære og civile område er et væsentligt bidrag til en fortsat positiv udvikling i Kosovo.
Forhandling