runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Dorte Bennedsen (S), 1998-01-21:
Fru Margrete Auken har stemt for, at i de behandlingsmetoder, der er - og det er in vitro-fertilisation, det er mikroinsemination, og det almindelig insemination - skal læger kunne medvirke, når det er disse bestemte grupper.
Og jeg går ud fra, at når fru Margrete Auken har stemt for det, ligger der nogle sundhedspolitiske hensyn bag det, og det er såmænd og i al stilfærdighed de samme sundhedspolitiske hensyn, der ligger bag, at vi ønsker, at det også skal gælde andre. Der er ikke tale om, og der er ikke givet udtryk for, at det er diskrimination, og jeg synes ikke, fru Margrete Auken gavner debatten ved at prøve at insinuere, at der ligger en kritik af de lesbiske i det, eller at vi mener, at de er særlig uansvarlige.
Jeg er fuldstændig enig med fru Margrete Auken i, at de har vist overordentlig stor ansvarlighed.
Det, vi ønsker, er, at de samme sundhedspolitiske motiver, der ligger bag, at Folketinget synes, læger skal medvirke, når det drejer sig om gifte kvinder og samlevende kvinder, bør udvides til også at gælde andre kvinder.
Margrete Auken (SF), 1998-01-21:
Jeg vil lige sige, at for det første har jeg altså stemt imod mikroinsemination, og for det andet er det jo sådan, at i alle de tilfælde, hvor der i øjeblikket er mulighed for kunstig befrugtning, drejer det sig om nogle, der er syge - enten fordi mandens sæd ikke duer, eller fordi kvindernes æggeledere er lukkede, eller hvad det nu kan være.
Og hvis der i dag er insemination i det offentlige sundhedsvæsen, er det, fordi manden er ufrugtbar.
Sådan foregår det altså, hvis det drejer sig om fremmed donorsæd, og det vil sige, at der ikke er tale om, at et par bare i almindelighed kan komme og sige: Vi synes ikke, det, vi gør derhjemme, er forsvarligt.
Nej, det ved jeg forresten ikke om der er nogen der gør, men jeg har altså ikke hørt om, at der er nogen, der kommer og siger: Vi synes ikke, det, vi gør derhjemme, er forsvarligt, så vi vil godt undersøges og tjekkes og have gjort det med metoder, som er lægeligt forsvarlige.
Og dér er det, jeg hører der bliver sagt, at det, som de lesbiske foretager, pludselig er sundhedsfarligt, og dér er det bare, jeg vil have slået helt fast, at det mener det her Folketing forhåbentlig ikke, idet vi dog pålægger dem, som vi nu kan det som medmennesker - ikke som lovgivere, men som medmennesker - at se sig godt for.
For det kan vi som medmennesker sige til dem, men det kan vi jo ikke som lovgivere, og det går vi da ud fra at de gør, ligesom vi selv har gjort det, går jeg ud fra.
Anne Baastrup (SF), 1998-01-21:
Jeg føler trang til at slå én ting helt fast
Op til den 1. oktober 1997 var der mulighed for, at enlige og lesbiske kunne få insemination og kunstig befrugtning via det offentlige sundhedsvæsen eller via privatklinikker. Der var ganske få, om overhovedet nogen, der fik mulighed for at få kunstig befrugtning via det offentlige sundhedsvæsen, for de opfyldte for det meste ikke de regler, som amterne havde fastsat for, hvor lang tid man skulle have haft et regelmæssigt seksualliv osv.
Langt de fleste har henvendt sig til privatklinikker, når de skulle have
kunstig befrugtning,
og ifølge de informationer, jeg har, har langt de fleste derfor anvendt de muligheder.
Der er ikke nogen, der her fra Folketingets talerstol har sagt, at de lesbiske og enlige, der anvender andre metoder, på nogen måde skal kunne kritiseres, overhovedet ikke.
Der har bare været nogle muligheder - og i et vist omfang kan man sige en ret - for den gruppe af enlige og lesbiske, som ønsker sig et barn, altså en ret til at gå til en privatklinik.
Og hvis lægen på privatklinikken rent faktisk mente, at det var i orden at give insemination eller kunstig befrugtning til en sådan kvinde, havde han retten til det, og den ret har vi nu frataget lægen. Heri ligger der intet om, hvorvidt nogle i denne gruppe af kvinder indtil den 1. oktober 1997 har anvendt nogle af de andre muligheder, der foreligger, og som fru Margrete Auken jo har beskrevet meget omhyggeligt og detaljeret.
De forskellige variationer er der jo ikke nogen der har anfægtet, og der er ikke nogen, der har kritiseret, at enlige og lesbiske under nogen omstændigheder udsætter sig selv for noget som helst.
Det, vi siger, er bare, at den ret, de hidtil har haft, er blevet frataget dem, og at den mulighed, de hidtil har haft for at betale sig fra det, er blevet frataget dem - bare lige for at få det gjort helt klart.
Margrete Auken (SF), 1998-01-21:
Det er rigtigt, at det først er kommet ind i loven nu, og at det er mere omfattende, men jeg stemte altså for det, fordi jeg hellere ville have dét end slet ingenting, for jeg ville egentlig godt have haft en modifikation med hensyn til donoranonymiteten.
Men det, som ikke bliver sagt af fru Anne Baastrup, er jo, at der i amterne så at sige ingen steder var, hvor man ville gøre det, og at der jo også var mange private klinikker, der ikke ville.
For de sagde: Det er par, vi behandler for barnløshed.
Men der var altså nogle, der gjorde det, og dér har vi så sagt - og det har jeg gjort med fuld viden, og uden at jeg føler, at jeg har været ond ved nogen:
Det stopper vi, så længe der er anonym sæddonation.
Men der har været mange, der har sagt nej til det tidligere, og det har de da haft lov til, for der har jo ikke stået i loven, at de skulle.
På den måde har det ikke været en ret.
Eva Fatum (S), 1998-01-21:
Ja, alle gode gange tre, kan man næsten fristes til at sige om det beslutningsforslag fra Dansk Folkeparti om vederlagsfri influenzavaccination til ældre, som i dag er til behandling.
Når vi taler om influenzavaccination, er det vigtigt at være opmærksom på, at det ikke er alderen i sig selv, der er afgørende for, hvem der løber en risiko under en influenzaepidemi, og at det afgørende er det enkelte menneskes almindelige helbredstilstand.
Der er derfor ingen grund til at tilbyde vaccination til alle ældre medborgere, blot fordi de er ældre.
Det er en unødig sygeliggørelse og et unødvendigt pres på et i forvejen presset sundhedsvæsen.
Det afgørende for Socialdemokratiet er, at de mennesker, der har behov for en influenzavaccination, også kan få det uanset alder.
Lungesygdomme, et manglende immunforsvar og hjerteproblemer er jo sygdomme, som kan ramme os alle. Stort set har vaccinationer - bortset fra børnevaccinationerne - hidtil været holdt uden for aftalen mellem den offentlige sygesikring og de praktiserende læger.
Der er altså ikke umiddelbart noget underligt i, at dette også gælder for influenzavaccinationerne.
Der har imidlertid været forhandlet om en løsning, men hidtil er en aftale strandet, fordi de praktiserende læger stiller nogle helt urimelige krav til betalingen.
Ydermere har der også været ført forhandlinger for at finde en ens pris for egenbetalingen, men heller ikke her har det været muligt at nå til enighed med de praktiserende læger.
Efter vores opfattelse har vi et rimelig velfungerende socialvæsen, der kan tage hånd om de mennesker i risikogruppen, der ikke selv har de økonomiske midler, der skal til for at få en influenzavaccination.
Der er noget, der tyder på, at ikke alle borgere har været opmærksom på denne mulighed.
Derfor har Sundhedsstyrelsen i november måned, som også sundhedsministeren var inde på,
orienteret alle praktiserende læger om, at de skal vejlede deres patienter, således at disse ved, at de kan søge økonomisk støtte i kommunerne. I øvrigt er det jo muligt for det enkelte amt at påtage sig opgaven i lighed med det, som Københavns Kommune har gjort, og her er det sygeplejersker, der vaccinerer, og opgaven udføres således uafhængigt af de praktiserende læger.
Det er en løsning, som det ligger lokalsamfundene frit for at vælge, såfremt man lokalt finder det nødvendigt.
Socialdemokratiet ønsker på den baggrund ikke at støtte beslutningsforslaget om vederlagsfri influenzavaccination til ældre.
Da den radikale ordfører, fru Vibeke Peschardt, ikke kan være til stede, har jeg lovet at give besked om, at De Radikale også afviser beslutningsforslaget.
Flemming Oppfeldt (V), 1998-01-21:
Da den foregående debat trak lidt vel meget ud, har Venstres oprindelige ordfører overladt ordførerskabet til undertegnede, og jeg skal fremføre det synspunkt, at jeg på Venstres vegne skal meddele, at vi ikke har ændret holdning i denne sag i forhold til tidligere gange, hvor debatten har været, og hvor vi har været imod.
Så vi kan altså fortsat ikke støtte beslutningsforslaget.
Når man fremsætter sådan et forslag, der efter, hvad det er blevet oplyst over for os nu, koster omkring 150 mio. kr., så burde der jo være nogle økonomiske betragtninger i beslutningsforslaget.
Der burde jo også være en eller anden anvisning på, hvordan man skal finansiere det, og det kvalitetskrav lever beslutningsforslaget ikke helt op til.
Alene det gør det meget betænkeligt for os at støtte forslaget.
Det er et indgreb i amternes og kommunernes kompetence, og det er også et indgreb i den måde, hvorpå kommunerne i dag kan tilbyde at støtte behandling for dem, der er i den egentlige risikogruppe.
Det er bedre end at sygeliggøre alle de ældre.
Bare fordi man bliver gammel, er man jo ikke i risiko for alting.
Når jeg siger det, vil jeg også på Venstres vegne benytte lejligheden til at spørge ministeren, om ministeren har gjort sig nogle tanker om, hvordan vi bedre informerer de ældre om de støttemuligheder, der eksisterer i dag.
Det er måske den måde, vi praktisk kunne komme videre med det her på.
Henriette Kjær (KF), 1998-01-21:
Nu er det så tredje gang, jeg er ordfører på det her forslag, og jeg vil for tredje gang afvise beslutningsforslaget på Det Konservative Folkepartis vegne.
Forslaget er fyldt med gode intentioner, men jeg tror
ikke, omkostningerne vil stå mål med virkningen.
Hvis ens læge vurderer, at man har behov for en influenzavaccination, får pensionisterne det betalt allerede i dag, som ministeren også omtalte.
Jeg tror derfor, at et tilbud om gratis vaccination til alle over 65 år vil resultere i en overbehandling, hvor nogle vælger at få vaccinationen bare for en sikkerheds skyld, selv om det ikke er nødvendigt.
Så på trods af Praktiserende Lægers Organisations anbefalinger kan vi stadig ikke støtte forslaget.
Jørn Jespersen (SF), 1998-01-21:
SF's holdning til beslutningsforslaget er også uforandret i forhold til de to forrige gange, det har været til behandling.
Vi mener, at influenzavaccine skal tilbydes til de mennesker, som ud fra en sundhedsfaglig begrundelse har behov for det, og vi kan konstatere, at forslagsstillerne ikke har noget belæg i Sundhedsstyrelsens anbefalinger for at udvide personkredsen så voldsomt, som det sker her.
Vi har også det synspunkt, at de penge, det offentlige bruger til tilskud bl.a. til medicin og beslægtede former,
skal gives til dem, der har økonomisk behov, og ikke til alle.
Der er en skæv fordelingsprofil i at dele pengene ud med mild hånd.
Så vores holdning er den, at forslaget ikke har nogen væsentlig sundhedsmæssig begrundelse, er økonomisk skævt og i øvrigt ikke er udtryk for den store grundige analyse fra forslagsstillernes side, men er sådan et led i den almindelige populistiske fremfærd.
Jan Køpke Christensen (FP), 1998-01-21:
Nu er det her jo første behandling af beslutningsforslaget, og jeg må så sige, at ligesom jeg har sagt under de tidligere debatter, er der mange positive intentioner i forslaget.
Det tror jeg også andre ordførere var inde på.
Jeg har i dag kontaktet Københavns Kommune netop for at se de erfaringer, man har i Københavns Kommune, og høre, om der er lavet nogen evalueringer.
Det er der altså ikke på nuværende tidspunkt.
Det bliver der lavet i marts-april måned i år.
Nogle mener, det er positivt.
Andre mener, det er negativt, og at man ikke får det ud af det, som man burde have, og derfor synes jeg, når forslaget nu skal til udvalgsbehandling, at vi skal prøve at kigge på det og håbe på, at vi kan få erfaringerne fra Københavns Kommune med.
Det, jeg så også fik undersøgt, var, om man i udlandet havde nogle erfaringer.
Man har f.eks. i Spanien og England lavet nogle teoretiske beregninger.
Jeg vil understrege, at det er teoretiske beregninger.
Jeg kiggede på økonomien i det, for umiddelbart vil jeg sige, at der måske kan være skatteyderkroner at spare som en sidegevinst ved, at man laver denne vederlagsfri influenzavaccination til de ældre.
Vi har som bekendt, gudskelov, kan man så sige, ikke haft en influenzaepidemi i Danmark i de 2 år, hvor forsøget er kørt i Københavns Kommune.
Derfor synes jeg faktisk, at det er mest rimeligt, at vi prøver at se på den evaluering, der kommer nu.
Men man må erkende, at man fra Københavns Kommune ikke kan komme med nogen økonomiske evalueringer, da man som bekendt ikke har haft den influenzaepidemi, som Gud forbyde kommer.
Bruno Jerup (EL), 1998-01-21:
Jeg skal gøre det ganske kort.
, og vi er stadig væk positive over for tanken.
Vi er selvfølgelig også meget interesseret i, at man får en evaluering af den københavnske model for at se, hvad det rent faktisk er, der kommer ud af den, sådan at man har et ordentligt grundlag.
Men vores umiddelbare fornemmelse af det er, at det faktisk kunne være en sundhedsmæssig fordel for de ældre, hvis de har denne mulighed.
Vi synes også, det er udmærket, at man laver en model, som man har gjort det i København, hvor man sikrer sig, at det ikke nødvendigvis er egen læge, men at det også kan være andet sundhedspersonale, som går ind og giver denne influenzavaccination.
Vi foreslog også i forbindelse med behandlingen af finansloven for 1998 at afsætte et beløb, og det blev så nedstemt.
Allerede dengang tilkendegav vi sådan set, hvilken vej vi godt kunne forestille os, at det skulle gå.
Men vi ser også frem til, der kommer et udvalgsarbejde og måske lidt mere afklaring, som kan gøre, at et flertal kan tage stilling til det her.
Vores umiddelbare indstilling vil være, at man skal støtte forslaget.
Vibeke Kiil (CD), 1998-01-21:
Da Centrum-Demokraternes sundhedspolitiske ordfører ikke kan være til stede, skal jeg fremføre følgende: Trods de gode intentioner har Dansk Folkepartis beslutningsforslag en række svagheder.
For pensionister uden for risikogrupperne, og det er langt de fleste,
Et generelt tilbud om vaccination vil for CD at se sygeliggøre de mange raske pensionister, der ikke trues på livet af en influenzaepidemi
Dertil kommer, at vi skal være varsomme med at skabe efterspørgsel på unødvendige behandlinger blandt ikkesygdomsramte.
I bestræbelserne på at gøre syge mennesker raske skal vi passe på ikke at gå i den modsatte retning og få raske menneske til at føle sig syge.
Den overdødelighed, som er begrundelsen for Dansk Folkepartis forslag, skyldes jo ikke alderen i sig selv, men at en del ældre i forvejen har sygdomme, der gør influenza særlig farlig for dem.
De ældre i denne risikogruppe udgør sammen med de ældre, som er plejehjemsbeboere, kun omkring en tredjedel af alle over 65 år, oplyste sundhedsministeren, sidste gang og forrige gang vi behandlede lignende forslag.
Centrum-Demokraterne er ikke parate til at sygeliggøre de resterende to tredjedele ældre, for vi tror ikke, at vi af den grund stiller risikogruppen bedre.
Influenzavaccine er ofte allerede en del af behandlingen af risikogruppens sygdomme.
For de ældre, som af egen drift måtte ønske en vaccine, findes muligheden allerede.
At prisens størrelse skulle afholde store grupper af ældre fra at lade sig vaccinere, køber vi ikke.
150-400 kr. en gang om året er vel trods alt en overkommelig udgift for de fleste.
Der er selvfølgelig nogle ældre, hvor en udgift i den størrelsesorden ikke desto mindre og med rette opleves som stor.
Her må de sociale tilbud træde til.
Centrum-Demokraterne kan derfor ikke støtte Dansk Folkepartis beslutningsforslag.
Hans Peter Baadsgaard (S), 1998-01-21:
Jeg var glad for det spørgsmål, der blev stillet af fru Margrethe Auken, for jeg har overhovedet ikke i min afvisning af lovforslaget på nogen måde til hensigt - og mener heller ikke jeg gjorde det - at tage afstand fra nogens seksuelle normer.
Der ligger hverken en fordømmelse af eller en afstandtagen fra dem.
Det må folk efter min opfattelse selv om, og som loven er udformet nu, er det, der sker uden for lægekredse, heller ikke ulovligt.
Men hvis jeg vælger barnets tarv som øverste prioritet - og der er intet valg mellem de to muligheder, jeg har i hvert tilfælde ikke set noget kompromisforslag - er konsekvensen selvfølgelig, at jeg må sige, at enlige må afstå fra deres ret til eller behov for at have børn, hvordan man nu vil udtrykke det.
Men der ligger ikke nogen moralsk fordømmelse af enliges eller lesbiskes valg af livsform.
Ebbe Lundgaard (RV), 1998-01-21:
Her kan jeg sige klart nej til hr. Bertel Haarder.
Under ingen omstændigheder.
Jeg har på intet tidspunkt forsøgt at true Københavns Borgerrepræsentation til noget som helst.
Jeg har fastholdt det, der ligger soleklart i den aftale, som hr. Bertel Haarder sikkert kender, nemlig at det beløb, der var afsat til et skuespilhus, var afsat til netop det projekt.
Derfor kunne jeg ikke love Københavns Borgerrepræsentation, at vi vil bygge noget andet.
Nu er det altså også staten, der bygger.
Det er ikke
Borgerrepræsentationen, der skal bygge.
De skal lave en planlovgivning, så vi kan komme til at bygge.
Det har de vist sig lidt modvillige til i denne sag, og det har vi med beklagelse måttet tage til efterretning, og så er den sag ikke længere.
Det tilhører vist en anden diskussion, som jeg gerne tager.
Der er for mig ingen grund til at iklæde mig sæk og aske, men sørgebind i denne anledning bærer jeg gerne.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Keld Albrechtsen (EL), 1998-01-21:
»Vil statsministeren sikre, at dronningens nytårstale ikke i fremtiden bruges af statsministeren som springbræt for statsministerens egen politiske nytårstale dagen efter?«
Skriftlig begrundelse
Statsministeren undgår spørgsmålet om, at dronningens tale ikke bør indeholde direkte eller indirekte støtte til regeringens politik i spørgsmål, som partierne er uenige om.
I Børsens Nyhedsmagasin den 9. januar 1998 afsløres en påfaldende overensstemmelse mellem dronningens og statsministerens nytårstaler i årene 1994-95, 1996-97 og 1997-98.
Ved at sammenligne talerne kan man se, at statsministeren tilrettelægger dronningens tale således, at han selv kan følge budskabet op dagen efter i sin politiske tale.
På den måde er der reelt tale om et misbrug af statsministerens beføjelser.
Det er urimeligt, at statsministeren bruger dronningens autoritet som platform for sin egen politiske kampagne.
Jeg går ud fra, at statsministeren og jeg er enige om, at den vane, den skik, som statsministeren er kommet ind på, er, at statsministeren nøje koordinerer indholdet i dronningens nytårstale med sin egen nytårstale, således at statsministeren kan bruge dronningens tale som afsæt til det politiske budskab, som statsministeren ønsker at bruge sin egen tale til dagen efter.
Jeg siger det her, fordi jeg ikke håber, at vi først skal til at diskutere, hvordan det her rent teknisk foregår.
Jeg siger bare det her, for at vi kan starte diskussionen med udgangspunkt i den faktiske kendsgerning, nemlig at der sker en sådan nøje koordinering mellem statsministerens og dronningens tale, og begge taler skrives jo som bekendt af statsministeren.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 1998-01-21:
Jeg har givet hr. Keld Albrechtsen et svar, oven i købet på skrift.
Jeg skal gerne gentage det her i salen i dag: »Hendes Majestæt Dronningens nytårstale godkendes af statsministeren i overensstemmelse med dansk forfatningstradition.«
Det færdige resultat er Hendes Majestæt Dronningens nytårstale.«
I modsætning til hr. Keld Albrechtsen synes jeg faktisk, at dette svar taler for sig selv, og lad mig tilføje: Uanset hvor højt stemmen hæves, har jeg ikke flere kommentarer, for jeg vil ikke medvirke til, at dronningen inddrages i politik.
Keld Albrechtsen (EL), 1998-01-21:
Jeg synes, den sidste udtalelse fra statsministerens side er en stærk påstand, al den stund statsministeren jo direkte bruger dronningens nytårstale til aktivt at inddrage hende netop i politik.
Jeg fik det svar, som statsministeren nu henviser til, og grunden til, at jeg har rejst spørgsmålet her i spørgetiden, er, at det svar, som statsministeren gav mig, overhovedet intet indeholdt om det afgørende.
Jeg spurgte nemlig, om det er sådan, at der er retningslinjer, der sikrer, at dronningens tale ikke indeholder direkte eller indirekte støtte til regeringens politik i spørgsmål, som partierne er dybt uenige om, altså partipolitiske spørgsmål, og den del af mit skriftlige spørgsmål, som jeg stillede umiddelbart efter, at de to taler var holdt, nægtede statsministeren at svare på.
Det er rigtigt, at der var disse fire linjer, som statsministeren læste op, og som reelt ikke forholder sig til det afgørende problem i denne sag, nemlig spørgsmålet, om statsministeren bevidst misbruger dronningen på en sådan måde, at han bruger dronningens autoritet over for befolkningen til at skabe et afsæt til at kaste en bold op, som statsministeren så kan bruge dagen efter i sin egen nytårstale.
Hermed sluttede spørgsmålet.
»Vil statsministeren overveje helt at opgive traditionen med at holde nytårstale hvert år den 1. januar?«
Skriftlig begrundelse
Vi har i en række tilfælde oplevet, at statsministeren har brugt dronningens nytårstale som platform for sin egen promovering af socialdemokratisk partipolitik i statsministerens tale den 1. januar.
På den baggrund foreslår formanden for Det Konservative Folkeparti, Per Stig Møller, i Ekstra Bladet den 10. januar 1998, at vi bør overveje, om det overhovedet er rigtigt at lade statsministeren holde nytårstale.
Hertil kommer, at man kan stille spørgsmålstegn ved, om tiden er løbet fra traditionen med, at statsministeren holder nytårstale.
Det er en tradition, der stammer fra tider, hvor statsministeren opfattedes som en landsfader, der talte med faderautoriteten til sine børn.
En sådan tradition stemmer derfor ikke godt med nye og forhåbentlig mere demokratiske tider.
Jeg må på baggrund af det foregående spørgsmål sige, at vi snart bliver nødt til at have en debat her i Folketinget om statsministerens måde at besvare spørgsmål på.
Det er jo statsministerens opgave at komme her i spørgetiden og besvare spørgsmål.
Derfor håber jeg, at statsministeren vil forbedre sig nu, hvor han har chancen med et nyt spørgsmål.
Jeg håber, at vi får et indholdsmæssigt svar på spørgsmål nr. 2.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 1998-01-21:
Spørgsmål nr. 2 lyder: Vil statsministeren overveje - det var vist sådan, det var - helt at opgive traditionen med at holde nytårstale hver den 1. januar?
Det var sådan, spørgsmålet lød, tror jeg.
Svaret er: Nej, det vil jeg ikke.
Bertel Haarder (V), 1998-01-21:
Hvis vi skruer tiden et par måneder tilbage, havde vi en minister og en regering, som med alle midler forsøgte at true Borgerrepræsentationen til at acceptere projektet med Teaterfuglen, og det hed sig dengang: Hvis I ikke tager præcis det projekt, får I ingenting.
Nu taler kulturministeren helt åbent om, at selvfølgelig kan de 700 mio. kr. bruges til et andet projekt.
På den baggrund vil jeg gerne spørge kulturministeren, om han vil tilstå sin brøde, iklæde sig sæk og aske over for Københavns Borgerrepræsentation og erkende, at det var bluff, bluff og atter bluff.
Keld Albrechtsen (EL), 1998-01-21:
Jeg må jo sige, at det var et meget kort og klart svar.
Jeg vil godt spørge statsministeren: Når det nu er sådan, hvilket vi har konstateret, og som det f.eks. blev dokumenteret af Børsens Nyhedsmagasin den 9. januar i en analyse, at forholdet mellem dronningens nytårstaler og statsministerens nytårstaler dokumenterer, at statsministeren bruger dronningens taler som en platform for sit eget politiske budskab, til at promovere socialdemokratisk partipolitik, og det så ydermere er sådan, at denne tradition med, at statsministeren holder en årlig nytårstale til befolkningen er et levn fra Staunings tid, hvor statsministre var sådan en slags landsfædre, er det vel ikke en skik eller en tradition, der passer så godt ind i et moderne samfund med en sådan landsfaderskikkelse, som taler til sine børn?
Spørgsmålet er vel, om den nuværende statsminister også er helt egnet til den rolle.