runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Poul Erik Dyrlund (S), 1999-12-02:
Det, jeg forholder mig til her, er spørgsmålet om deltidsarbejde, og er det ikke sådan, at den lovlige ret til at have deltidsarbejde er aftalt via overenskomsterne i dag?
Men det, jeg reelt spurgte om, og det kan så skyldes min uvidenhed, var: Hvad er Kristeligt Folkepartis bud på kompensationen for den lovlige ret?
Det er jeg interesseret i at få at vide.
Og med hensyn til spørgsmålet om den lovlige ret til deltidsarbejde set i et tidsperspektiv: Hvor længe har man tænkt sig, at en sådan lovlig ret skal håndhæves?
Hvordan ville det se ud inden for ældreplejeområdet?
Hvordan ville det i øvrigt se ud med hensyn til arbejdets tilrettelæggelse på en lang række mindre virksomheder?
Er det sådan, at lastbilchaufføren skal køre hjemmefra kl. 7 om morgenen og have en lovlig ret til deltid og køre hjem igen, når klokken er 11 om formiddagen?
Jann Sjursen (KRF), 1999-12-02:
Jeg er naturligvis ikke uvidende om, at der i en lang række overenskomster er bestemmelser vedrørende deltidsarbejde.
Men når disse bestemmelser, disse muligheder ikke udnyttes i så stor udstrækning i dag, er det jo netop, fordi der ikke er tilkoblet nogen form for lønkompensation eller anden ydelse, og det var jo netop det, som et af Kristeligt Folkepartis beslutningsforslag i sidste folketingssamling, gik ud på.
Det var rent faktisk at give en pasningsydelse til de forældre, som selv valgte at passe deres børn på deltid. Og det er jo det, der er humlen i det hele, hvis man vil diskutere deltidsorlov, eller hvad man vil diskutere i den sammenhæng.
Der skal nogle andre ting, nogle incitamenter til, så forældrene rent faktisk vælger det, og efter vores opfattelse kan man gøre det ved at omprioritere de penge, vi bruger på børneområdet i dag, fordi det er altafgørende, at der bliver skabt mere sammenhæng for børnefamilierne, når det gælder sammenhængen mellem familieliv og arbejdsliv.
Poul Erik Dyrlund (S), 1999-12-02:
Jeg fik ikke noget svar på hr. Jann Sjursens tanker om konsekvenserne for arbejdsmarkedet.
Det havde jeg nu heller ikke ventet, men har man gjort sig nogen forestillinger?
Hvordan er det?
Jeg vil godt dyrke lidt videre på mit sidste spørgsmål.
Hvordan er det med lastbilchaufføren, der kører hjemmefra kl. 7 om morgenen og måske skal til Hamburg.
Hvor langt når han i retning af Hamburg, inden han skal til at håndhæve sin lovlige ret om børnepasning på deltid?
Har man i det hele taget overhovedet gjort sig nogen forestilling om, hvilke konsekvenser en sådan rettighed vil have for tilrettelæggelsen af arbejdet, i særdeleshed i de mindre virksomheder, som jeg ellers til hverdag hører
Kristeligt Folkeparti tale så varmt for?
Jann Sjursen (KRF), 1999-12-02:
Hvis hr. Poul Erik Dyrlund ville gøre mig den tjeneste at læse vore beslutningsforslag fra sidste folketingssamling, ville han vide, at vi har gjort os nogle overvejelser om det, og at vi også erkender, at der kan være problemer, hvis man giver en fuldstændig klokkeklar lovgiven ret, når det gælder deltidsarbejde.
til det beslutningsforslag, vi fremsatte sidste år.
Så vil jeg sige mere generelt med hensyn til, om det skal være overenskomststof alene og vi bare skal overlade til arbejdsmarkedets parter at tilrettelægge forholdene, at vi har håbet og troet, der ville ske noget.
Det har vi troet og håbet på i mange år, og det gør hr. Poul Erik Dyrlund og Socialdemokratiet åbenbart stadig.
Men i Kristeligt Folkeparti må vi bare sige, at vi tror ikke, arbejdsmarkedets parter selv kan finde ud af det.
Der sker ikke en dyt, heller ikke når regeringen sætter sig med ved forhandlingsbordet, som den gjorde efter fremlæggelsen af den børnepolitiske redegørelse, og det er det, der er sagens kerne for os.
Hvis vi her i Folketinget mener noget med, at det er vigtigt at skabe sammenhæng mellem familieliv og arbejdsliv, må vi tage nogle initiativer og påtage os det ansvar, vi har for at tilrettelægge de lovgivningsmæssige rammer.
Frank Dahlgaard (UP), 1999-12-02:
Så skulle man igen høre en socialdemokratisk ordfører stå og prale af, at der er oprettet 100.000, eller er det nu blevet til 150.000 institutionspladser for børn i denne regerings levetid de sidste 6-7 år - som om det er noget at prale af.
Jeg synes, man skulle skamme sig over det.
Jeg vil gerne spørge den socialdemokratiske ordfører, hvad det egentlig er for et menneskesyn, der ligger til grund for den børnepolitik og børnefamiliepolitik, som helt klart og entydigt drejer sig om at placere børn - også små børn, der hverken kan gå eller tale endnu - i institutioner i 7, 8, 9, 10 timer om dagen.
Hvad er det for et menneskesyn, der ligger til grund for det?
Er den socialdemokratiske ordfører ikke klar over, hvor syge børn i institutioner er, specielt i vuggestuer?
Er den socialdemokratiske ordfører ikke klar over, at støjnivieauet i institutionerne er horribelt og ligger på et sådant niveau, at arbejdet var blevet stoppet, hvis det havde drejet sig om voksne mennesker på en industriarbejdsplads?
Jette Gottlieb (EL), 1999-12-02:
Jeg vil gerne spørge den socialdemokratiske ordfører, om det er helt rimeligt at bryste sig af, at man har fået indført en børnepasningsorlov, når det viser sig efterfølgende, at børnepasningsorloven, som blev indført i 1994, i realiteten var et arbejdsmarkedspolitisk redskab og slet ikke noget, der blev indført af hensyn til børnefamilierne.
Det viser sig nemlig for det første ved nedskæringen af orlovsydelsen til 60 pct. af dagpengemaksimum og også ved de forslag, der bliver fremsat nu, at det ikke kan nytte noget, at forældrene bliver væk fra arbejdet, for nu er der brug for deres arbejdskraft.
Er det ikke sådan, at orlovsordningen var et arbejdsmarkedspolitisk redskab i en tid med høj ledighed og
slet ikke en børnefamiliepolitisk indsats
Eva Kjer Hansen (V), 1999-12-02:
Den socialdemokratiske ordfører udtalte, at moderne børnefamilier gerne skal sikres gode rammer, og jeg vil gerne spørge: Hvem skal bestemme, hvad der er en god ramme for en børnefamilie?
Er det den enkelte børnefamilie, eller er det hr. René Skau Björnsson, der skal bestemme, hvad en god ramme er?
En undersøgelse foretaget af Mandag Morgen viser, at to ud af tre danskere nu ønsker, at familierne nu skal have et frit valg med hensyn til børnepasning.
Vil den socialdemokratiske ordfører lytte til de røster fra familierne og give dem et frit valg, eller vil den socialdemokratiske ordfører egenrådigt bestemme, hvad der er gode rammer? Det samme vil jeg gerne spørge om i forbindelse med deltidsarbejde.
Sagen er jo, at i dag er der stribevis af overenskomster, som hindrer, at man ude på arbejdspladserne mellem arbejdsgiver og arbejdstager kan aftale at indføre deltidsarbejde.
Mener den socialdemokratiske ordfører, at det er rimeligt, at man via overenskomstaftalerne skal finde ud af, hvilke muligheder der er for deltidsarbejde?
René Skau Björnsson (S), 1999-12-02:
Først til hr. Frank Dahlgaard: Jeg er meget stolt af, at vi har fået skabt 150.000 nye daginstitutionspladser inden for de sidste 6-7 år, og bag det ligger der den hensyntagen til Danmarks befolkning, at vi gerne vil sørge for, at man har den mulighed, når man er forælder og vælger at have et arbejde, at kunne få sit barn passet i en daginstitution.
Så kan du have ret i, at det nogle steder kniber med hensyn til miljøet og støjen ...
Så kan hr. Frank Dahlgaard have ret i, at det kan knibe med kvaliteten i daginstitutionerne, støjniveauet og sygdommene i de forskellige institutioner.
Men det er jo ikke noget, som skal afholde os fra at lave institutioner.
Tværtimod skal vi arbejde på at få bedre kvalitetskrav til de institutioner, der findes, og det arbejder regeringen som sagt også på.
Socialministeren sagde jo, at det er noget af det, man er meget opmærksom på.
Til fru Jette Gottlieb vil jeg sige, at indførelsen af børnepasningsorloven var jo et instrument - et redskab, som
ordføreren sagde - for at sikre mulighed for, at der kunne komme nogle flere i arbejde, og at folk kunne få noget mere tid sammen med deres børn.
Derfor er den både et arbejdsmarkedspolitisk og familiepolitisk instrument, og derfor ønsker vi heller ikke at afskaffe børnepasningsorloven.
Vi mener, det er et meget godt politisk redskab, når der skal findes en fornuftig balance mellem nationaløkonomi, arbejdsmarked og familiepolitik, og det synes jeg faktisk vi har gjort meget godt med den lov, der gælder i øjeblikket.
Fru Eva Kjer Hansen spurgte, hvem det er, der skal sikre de gode rammer, hvem det er, der skal sige, hvad der er godt for den enkelte familie.
Til det vil jeg sige, at vi som politikere skal sørge for, at man som familie, som mor og far, selv kan foretage det frie valg, og her er der en lang række muligheder, hvis ens barn skal passes, og man skal ud på arbejdsmarkedet.
Man kan vælge mellem forskellige institutionstyper, man kan vælge mellem forskellige pasningstyper, og jeg synes, det er vejen at gå.
Jann Sjursen (KRF), 1999-12-02:
Jeg synes helt ærligt, det er lidt for meget at høre hr. Poul Erik Dyrlund.
Under finanslovforhandlingerne fremlagde vi tre konkrete forslag, som har noget med arbejdsmarkedet at gøre.
Forslaget om 1-årig barselorlov var det vigtigste i den sammenhæng, men der var altså så også et forslag vedrørende de studerende og forslag vedrørende dem, der selv passer deres børn.
Men så kommer hr. Poul Erik Dyrlund herop i dag og siger, at vi skubber det hele fra os. Hr. Poul Erik Dyrlund er velkommen til at læse de tre beslutningsforslag, vi fremsatte i sidste folketingssamling, om en lovfæstet ret til deltidsarbejde for småbørnsforældre, om ret til deltidspladser i daginstitutionerne og dermed deltidsbetaling og endelig om en pasningsydelse til de forældre, der rent faktisk vælger deltidsarbejde - et forslag, som i øvrigt var finansieret.
Hr. Poul Erik Dyrlund skal bare vide, at Kristeligt Folkeparti har fremlagt sine bud på området, og andre partier her i Folketinget har også gjort det.
Det, vi mangler, er et bud fra regeringen.
Ole M. Nielsen (KRF), 1999-12-02:
Hr. René Skau Björnsson sagde i sit indlæg, at der er sket noget for børnefamilierne de sidste 5 år.
Ja, det er rigtigt, børnepasningsorlovsydelsen er beskåret fra 80 til 60 pct.s dækning, så der er da sket noget.
Men der er jo i det hele taget forskel på det, man snakker om ved festlige lejligheder, og det, man gør i det daglige.
Bæredygtighed er f.eks. et af de begreber, regeringen vil arbejde med.
Jeg kommer lige fra en rundbordssamtale, hvor det kom frem, at visionen for regeringen er, at vi skal blive et af de mest konkurrencedygtige markeder.
Det viste sig, at vi vistnok er 5 pct. dyrere end de mest effektive markeder, og det er noget, der betyder noget, så det må der tages fat i.
Men så er det jo ikke snak om bæredygtighed.
Nej, nej, vi skal være konkurrencedygtige, og når børnefamilierne skal have bedre kår, må det ikke gå ud over arbejdspladserne.
som om vi ikke havde nok vækst i dette samfund.
Det er jo rigtigt, som hr. René Skau Björnsson siger, at de fleste børnefamilier har det udmærket. Ja, men der er altså nogle, der ikke har det udmærket, og det er dem, vi vil gøre noget for.
Jeg tror også, det var dem, statsministeren tænkte på i den berømmelige nytårstale om den enlige mor med barnet på bagagebæreren.
Kommer de 100 mio. kr., som regeringen nu vil bruge på at lave en såkaldt fleksibel børnepasningsorlov, de dårligst stillede til gode?
Vi mener, de er strøet ud med rund hånd, og vi vil målrette dem.
Vil regeringen også det?
Tom Behnke (FRI), 1999-12-02:
Jeg har to spørgsmål til den socialdemokratiske ordfører, og det ene er, om den socialdemokratiske ordfører på noget tidspunkt har sat sig ned og overvejet: Hvad er årsagerne til problemerne?
Hvis ikke man har gjort sig den overvejelse, er det selvfølgelig også svært at finde ud af, hvad løsningen er, og hvordan man forbedrer børnefamiliernes vilkår.
Det andet spørgsmål til den socialdemokratiske ordfører er, om det er en helt bevidst strategi fra Socialdemokratiets side, at man starter med at brandbeskatte befolkningen og efterfølgende kompenserer for brandbeskatningen ved at give tilskud og tilbud af forskellig art.
Dermed gør man jo stort set alle børnefamilier afhængige af forskellige former for tilskud, og dermed har man børnefamilierne i sin hule hånd.
For hvad skal børnefamilierne gøre i den nuværende situation andet end at stemme på de partier, der fastholder, at børnefamilierne skal have tilskud? Altså disse to spørgsmål: Har ordføreren set på, hvad årsagen er?
Og ligger der en bevidst strategi bag det her?
René Skau Björnsson (S), 1999-12-02:
Må jeg ikke endnu en gang minde Folketinget om, at de fleste børnefamilier i dette land faktisk har det temmelig godt og har fået det meget bedre gennem de sidste år; det vil undersøgelser også kunne vise.
Der findes talrige undersøgelser, der viser det.
Selvfølgelig gør det indtryk, når der kommer en undersøgelse - det var Kristeligt Folkepartis ordfører, der nævnte det - der viser, at så stor en del af de danske familier føler, at arbejdet fylder så meget, at det går ud over familielivet.
Dér var det så, at statsministeren i forbindelse med sin nytårstale for et par år siden sagde: Der er mange, der har en opgave her.
Vi fra Folketinget har en opgave; vi har løst den opgave til en vis grænse.
Vi skal fortsætte med at løse den opgave.
Familien selv har også et stort ansvar for at skabe sig mere tid, og spørgsmålet er helt banalt den her gode klassiker, om man både skal have villa, Volvo og vovhund og tre udlandsrejser om året og så to forkælede børn.
Hvis det er det, der er målet, har det også nogle konsekvenser i forhold til arbejdet, med hensyn til at sørge for, at man får en indkomst.
Derfor er der flere parter involveret.
Arbejdsmarkedets parter er også involveret i at skabe bedre forhold mellem arbejdsliv og familieliv, og dér kan vi ikke gå ind fra Folketingets side.
Jeg vil i hvert fald vægre mig meget imod skulle gå ind og lovgive på det område.
Dér mener jeg - også som svar til Venstres ordfører - at det er en arbejdsmarkedspolitisk opgave at sørge for, at vi får nogle bedre, mere fleksible ordninger for børnefamilierne.
Så til hr. Ole M. Nielsen om børnepasningsorloven, hvorvidt den kommer de dårligt stillede til gode: Det ved jeg ikke. Undersøgelser, der er foretaget over, hvem børnepasningsorloven bruges af, viser, at det sådan er et bredt udsnit af den danske befolkning; det er det fortsat. Noget af det, der kommer børnefamilierne, de svageste og de dårligt stillede til gode, er, som jeg også sagde i min indledning, at vi har hævet fripladsgrænserne.
Jeg tror, at de børnefamilier, der i dag oplever, at der nu er en højere grænse, end der var for et år siden, og at de med deres husstandsindkomst nu kan få en gratis daginstitutionsplads, faktisk føler det som et meget godt tiltag,
regeringen her har iværksat i forhold til deres økonomi og i forhold til deres muligheder for at træffe et valg for deres børn og familie og fritid.
Frank Dahlgaard (UP), 1999-12-02:
Den socialdemokratiske ordfører svarede på mit spørgsmål om, hvad det egentlig er for et menneskesyn, der ligger til grund for denne institutionspasning af børn og den holdning, at jo flere institutioner, og jo flere børn der bliver puttet ind i dem, jo bedre.
Og helt tydeligt for den socialdemokratiske ordfører er børnefamilierne forældrene.
Et pasningsbehov!
Må jeg spørge den socialdemokratiske ordfører, om han tror, der er nogle børn - hvis de ellers kunne formulere sig; det er svært, når man er mellem 0 og 2 år - der ønsker at komme i vuggestue: »Far og mor, jeg vil i vuggestue 8, 9 timer om dagen!
Det er et krav for mig.
Det er mit behov, og det vil jeg have opfyldt.«
Mener den sociale ordfører og hans parti, at sådan forholder det sig?
Eller er der et menneskesyn her, der overhovedet ikke tager hensyn til de små børn?
Og mener den socialdemokratiske ordfører, at det er et stuerent menneskesyn?
Jette Gottlieb (EL), 1999-12-02:
Jeg vil gerne spørge den socialdemokratiske ordfører om nogle lidt mere konkrete ting, for meget af det, der nu kommer ind i den her debat, er jo konkrete forslag, som regeringen gang på gang har afvist.
Og jeg tager fat i det, som hr. Frank Dahlgaard nævner: Når man nu gerne vil gøre noget for børnenes vilkår og børnefamilierne, hvorfor stemmer man så f.eks. imod, at der skal være et ordentligt miljø i børneinstitutionerne, sådan som der var konkret forslag om for ganske kort tid siden? Og hvorfor stemmer man imod konkrete forslag om at sikre, at orlovsydelsen giver et eksistensgrundlag, som det er muligt at leve for, når orlovsydelsen - nu synes jeg, det er bevist - er den ydelse, der aller-, allerbedst giver mulighed for, at pengene følger børnene, ikke bare pengene, men oven i købet forældrene med hjem til børnene?
Hvordan kan det være, at regeringen gang på gang stemmer imod alle de konkrete tiltag, som man iværksætter for at forbedre vilkårene, samtidig med at den fører det store ord om, at nu skal forbedringen sættes i værk?
Eva Kjer Hansen (V), 1999-12-02:
Jeg er nødt til at vende tilbage til mit tidligere spørgsmål til den socialdemokratiske ordfører om, hvem det er, der skal bestemme, hvad en god pasningsordning er: Det er klart, at i Folketinget skal vi sikre de overordnede rammer, men hvem er det, der skal afgøre, hvilken pasningsordning der nu er bedst for den enkelte familie?
Er det familien selv, eller er det hr. René Skau Björnsson? Jeg kan forstå, at der i hvert fald er én undersøgelse, der har gjort indtryk på den socialdemokratiske ordfører.
Gør det så også indtryk, når der bliver foretaget en undersøgelse, offentliggjort i Ugebrevet Mandag Morgen, som viser, at to tredjedele af borgerne er tilhængere af, at der skal være et frit valg mellem offentlig og privat pasningsordning?
Vil den socialdemokratiske gruppe tage det op til genovervejelse med henblik på at respektere det ønske, der her kommer fra de enkelte borgeres side?
René Skau Björnsson (S), 1999-12-02:
Må jeg ikke sige til Venstres ordfører, at i og for sig kunne vi jo alle sammen være tilhængere af at love befolkningen guld og grønne skove, og jeg ville også gerne kunne love befolkningen bedre vilkår på en lang række områder.
Hvis jeg var så uansvarlig, som Venstres ordfører åbenbart er, kunne jeg sige: Hvis befolkningen skriger efter frit valg og det koster 2-3 mia. kr., så skal vi her fra Folketinget give grønt lys for det.
Men hvis vi spurgte befolkningen, om den var villig til at betale 2-3 mia. kr. mere i skat for at få en fritvalgsordning, så tror jeg, den danske befolkning ville sige nej tak, og det ville børnefamilierne også. Børnefamilierne skal have et frit valg med hensyn til, at hvis man har brug for et pasningstilbud - det er så et ord, der måske ikke er helt dækkende for indholdet i en daginstitution, men nu vælger jeg at bruge det ord i dag, og det er også til hr. Frank Dahlgaard - så skal det stå til rådighed, og det må være det, det frie valg går ud på, med de forskellige viftemuligheder, der er af pasningstilbud. Til hr. Frank Dahlgaard: Det bliver jo noget meget retorisk, om mit menneskesyn og Socialdemokratiets menneskesyn siger, at vi skal sørge for, at der er nogle gode vilkår for børnefamilierne, for det er ikke sjovt for et lille barn heller at gå i et parcelhuskvarter, hvor det er det eneste barn, der er hjemme, og der ikke er andre børn at lege med.
Vi har nogle meget gode erfaringer i det her land med at have vores børn i institutioner.
Nogle gange - det har ordføreren jo så ret i - er børn for lang tid i institution, men stadig væk får langt, langt de fleste børn i dette land en god og dejlig opvækst med deres familier, og det synes jeg vi skal være stolte over og udbygge og se på de problemstillinger, der er for den truede gruppe. Det må være vejen at gå i stedet for at tonse flere milliarder kroner ud til i forvejen ressourcestærke forældre. Til fru Jette Gottlieb: Det er svært, det her med kvalitetskravene til de enkelte institutioner; det er noget, vi har som målsætning i Socialdemokratiet at vi skal se på og arbejde med.
Men endnu en gang: Det skal først og fremmest være kommunerne, der arbejder for og sørger for en bedre kvalitet i deres daginstitutioner, ikke at kvaliteten over en bank endnu en gang er dårlig i de danske daginstitutioner, men der skal arbejdes med det rundt omkring i de kommuner, hvor der er et problem. Det vil vi fra Socialdemokratiet i hvert fald henstille til at man gør.
Jann Sjursen (KRF), 1999-12-02:
Idet Folketinget konstaterer, at regeringen vil fremsætte forslag om en styrket indsats for de særligt truede børn og unge, opfordrer Folketinget regeringen til at: - sikre en styrket forebyggende indsats over for potentielt truede børn og deres forældre, også for handicappede forældre, - sikre, at frontpersonalet i arbejdet med risikobørn i højere grad støttes i deres underretningspligt og involveres i sagsforløbet, når dette skønnes hensigtsmæssigt af hensyn til en helhedsorienteret indsats i forhold til de truede børn og unge, - tilskynde kommunerne til at bruge den nære families og lokalsamfundets ressourcer ved foranstaltninger over for truede børn og unge, - bidrage til at opkvalificere anbringelsessteder til truede børn og unge såvel som behandlingssteder til børn og forældre med et misbrug, - sikre bedre vilkår for børn og unge med forældre i fængsel, - sikre en målrettet indsats for forældre til anbragte børn med henblik på løsning af årsagerne til anbringelsen.«
Det var den vedtagelse, der blev stemt igennem i forbindelse med forespørgsel nr. F 10.
Jeg synes, det er på sin plads at spørge den socialdemokratiske ordfører, hr. René Skau Björnsson: Hvad mere ønsker den socialdemokratiske ordfører i forhold til det forslag til vedtagelse, som er fremsat i dag?
Eva Kjer Hansen (V), 1999-12-02:
Jeg skal såmænd blot bede den socialdemokratiske ordfører om at redegøre for eller dokumentere, at det vil koste 2-3 mia. kr. ekstra at gennemføre et frit valg mellem offentlig og privat pasning.
Frank Dahlgaard (UP), 1999-12-02:
Den socialdemokratiske ordfører siger, at børn ikke vil gå hjemme i tomme parcelhuskvarterer.
Så har de ikke brug for institutioner med 20, 30, 40 unger, som skriger, og hvor den, der hyler højest, får opmærksomheden.
Der er ikke noget børnekrav på det område.
Den socialdemokratiske ordfører sagde selv i sit første svar til mig, at det kan da godt være, at der er mere sygdom henne i institutionerne, og at støjniveauet er større, men sådan er det bare; der er nogle pasningsbehov, og der er nogle hensyn til arbejdsmarkedet, man må tage.
Så er det, jeg igen må sige: Vil Socialdemokratiet være et sådant menneskesyn bekendt, at man bare tager hensyn til forældrenes pasningsbehov og arbejdsmarkedet og blæser på de små børns behov, dem, man i dag kalder vuggestuebørn?
Er det et stuerent synspunkt?
Kristian Jensen (V), 1999-12-02:
Jeg tror ikke, at dette beslutningsforslag har noget at gøre med en stor arbejdskamp.
Det har noget at gøre med et lille område, men et meget vigtigt område, nemlig den personlige frihed og retten til selv at bestemme medlemskab af foreninger eller ej.
Til spørgsmålet om vore internationale forpligtelser er det sådan, at The European Charter - også kaldet Europarådets Socialpagt - i sin 14. rapport skriver i punkt 100, at komiteen af uafhængige eksperter konkluderer, at Danmark endnu ikke har opfyldt kravene i artikel 5, fordi der stadig eksisterer en lovgivning, der tillader eksklusivaftaler.
Det har arbejdsministeren også bekræftet i svaret på spørgsmål
nr. 113
, så derfor er der ingen tvivl om, at vi bliver kritiseret af udenlandske og internationale organisationer for vor nuværende lovgivning.
Og det er ikke et falsk håb, det er fakta.