Niels Helveg Petersen (RV), 2000-03-30:
Jeg glæder mig til, at vi igen i fuld offentlighed kan diskutere et vigtigt EU-anliggende her i salen og ikke i et udvalg.
Danmark har mere end nogen anden presset på for at styrke borgernes adgang til akter i EU.
Der er sket en række fremskridt.
De gældende regler blev til, ikke mindst efter dansk pres, og senest med Amsterdamtraktaten, hvor retten til aktindsigt blev indskrevet.
I praksis er der sket fremskridt.
Omkring 90 pct. af alle anmodninger om aktindsigt besvares i dag positivt.
I december 1999 tog Danmark sammen med Sverige initiativ
til et udspil om åbenhed og aktindsigt.
Det indeholdt en række konkrete forslag til nye regler om aktindsigt.
Det har givet resultat.
Kommissionens forslag indeholder mange af de forbedringer, som vi har foreslået.
Kommissionens forslag lægger op til en række konkrete fremskridt for åbenheden i EU.
Kommissionen foreslår, at der skal være mulighed for at få indsigt i alle dokumenter, der indgår i EU-institutionernes arbejde.
Her foreslås der altså aktindsigt i alle dokumenter, hvilket er meget væsentligt.
Med forslaget kan EU-institutionerne ikke mere tilbageholde en hel rapport, blot fordi der enkelte steder i rapporten er fortrolige oplysninger; så meget som muligt af rapporten skal udleveres og kun reelt fortrolige oplysninger kan tilbageholdes.
Det vil sige, at princippet om ekstrahering, som kendes fra de danske regler, er medtaget i forslaget.
Her betrædes i EU-sammenhæng nyt land.
Uden et register er man som borger ofte henvist til at lede i blinde.
Kun Ministerrådet har i dag et sådant register.
Forslaget sikrer også, at arbejdet i de flere hundrede komiteer, der bistår Kommissionen med at vedtage retsakter, nu kommer frem i lyset.
Dokumenterne i disse komiteer bliver nu omfattet af aktindsigt.
Det kaster lys over beslutninger, der vedrører borgerne, f.eks. inden for fødevaresikkerhed.
Jeg anser disse forbedringer, som er indbygget i Kommissionens udspil, for at være virkelig væsentlige, men det er samtidig klart, at der efter Danmarks opfattelse bør ske en række forbedringer af Kommissionens forslag, og det gælder især undtagelserne fra aktindsigt.
Det er artikel 4 i Kommissionens forslag. Hensyn til beskyttelse af særlige interesser er en nødvendig del af reglerne om aktindsigt, og det gælder også de danske regler.
Regeringen lægger afgørende vægt på, at begrænsningerne er klare og velbegrundede, og her er Kommissionens forslag ikke godt nok.
Kommissionen har i sit forslag forsøgt at præcisere de gældende undtagelser fra aktindsigt.
Efter Kommissionens opfattelse er forslaget først og fremmest
en beskrivelse af gældende praksis, hvor - som nævnt - langt de fleste anmodninger imødekommes.
Fra dansk side finder vi imidlertid, at den gældende praksis på en række punkter ikke er god nok.
Derfor skal der ske forbedringer af Kommissionens forslag på dette punkt.
Også når det gælder definitionen af de dokumenter, der
er omfattet af de nye regler,
skal der ske forbedringer.
Definitionen skal være klar og præcis.
Vi står langt fra alene.
Det ved vi allerede nu.
Bl.a. har EU's Ombudsmand givet udtryk for nogle af de samme bekymringer, som jeg her giver udtryk for, men samtidig er der da grund til at anerkende de fremskridt, de konkrete fremskridt, der også ligger i forslaget.
Kommissionen har taget ved lære.
Det samlede forslag skal nu drøftes mellem Europa-Parlamentet og Ministerrådet.
Vi skal derfor i Ministerrådet og sammen med Europa-Parlamentet benytte lejligheden til at følge positivt op på forslaget og sikre bedre regler for borgernes adgang til aktindsigt i EU.
Regeringen vil deltage meget aktivt i disse drøftelser.
Det gør man jo ikke ved på forhånd at proklamere et veto
, det må jeg sige, rent bortset fra, at der jo i denne sag ikke er tale om veto, da det skal vedtages, så det kan jeg ikke på nogen måde være med til; det ville være at ødelægge vores forhandlingsposition og gøre det umuligt for os at nå de øvrige fremskridt, vi gerne vil.
Vi ville jo i øvrigt træde os selv så grundigt over tæerne, fordi de fremskridt, der ligger i det nuværende forslag, fik vi så ikke gennemført.
Og jeg må sige, at det er en sådan alt eller intet-holdning, som jo ofte er det godes værste fjende.
Hvis vi fulgte forslagsstillernes råd, så afskar vi os på forhånd fra de fremskridt, som er indeholdt i kommissionsforslaget, og det ville da være helt meningsløst.