Kim Behnke (FRI), 2001-01-12:
Når vi fra Frihed 2000 igen finder anledning til at tage sagen op over for Folketinget, er det, fordi vi får tilbagerapporteret fra både de soldater og de politibetjente, det er udstationerede, at der stadig ikke er fundet nogen løsning.
Hvad er tidshorisonten, hvornår er man færdig med det?
Hvornår foreligger der nye kontrakter?
Hvilke grupper kommer de til at omfatte?
Osv. osv.
Det er jo nok udvalgsarbejdet, der er mest velegnet til at få de ting belyst.
Hvis forslagets punkt 3 er under opfyldelse, synes jeg, der er behov for, at det sker meget hurtigt og ikke mindst, at det ikke kun bliver udmeldt til de enkelte soldater og de enkelte politibetjente, men også til de respektive faglige organisationer, så de har mulighed for at kommunikere det videre.
Som det er i øjeblikket, er jeg fuldstændig enig med Venstres ordfører i, at ganske mange, som bliver spurgt, om de er interesserede i at blive udstationeret, er nødt til at sige, at rent økonomisk kan de altså ikke bære det.
Det indtryk, som ministeren og ikke mindst Socialdemokratiets ordfører efterlod, var, at der faktisk er gode penge at hente her; men det er jo ikke tilfældet.
For langt de fleste er det sådan, at når de er kommet hjem, og det skattemæssigt osv. er blevet gjort op, er de heldige, hvis det ender med et nul.
Men der er altså ganske mange mennesker, som har fået efterbetalinger af skat på op til 75.000 kr., og det er jo ikke noget, der ligefrem er befordrende for lysten til at lade sig udstationere.
Lønnen er inddelt i tre elementer.
Man får den løn, som er overenskomstmæssigt aftalt, hvad enten det er som politibetjent eller soldat.
Så får man et tillæg, fordi man er udstationeret, og så får man det, der populært kaldes FN-diæter, hvis størrelse afhænger af, hvor man er henne, hvor dyrt det er, og hvor nemt det er at få fat i mad og sådan noget de pågældende steder.
Som vi dokumenterede under behandlingen af forslaget sidste gang, er det jo sådan, at selv hos de lokale skattemyndigheder er der så meget rod i tingene, at man ikke er i stand til at svare seriøst, når folk henvender sig.
Sidste gang havde vi et meget præcist og konkret eksempel.
En soldat, der gerne ville af sted, ringede til skatteforvaltningen i Hvidovre og spurgte hvordan og hvorledes.
I skatteforvaltningen i Hvidovre påstod de fejlagtigt, at alt var skattepligtigt, også FN-diæterne.
Det var forkert, men den pågældende mand sagde: Nå, hvis det er tilfældet, så ønsker jeg ikke at tage af sted.
Han meldte så tilbage til forsvaret, at han var ikke til rådighed for en udstationering.
Derfor er der altså brug for, at der er andre end lige præcis skatteministeren og hans nærmeste medarbejdere, der synes, der er klarhed her, for det er bestemt ikke tilfældet.
Skatteministeren efterlader også det indtryk i dag, at det, der ligesom er tvisten, er, hvorvidt man overenskomstmæssigt har aftalt det, og hvad det er for en kontrakt, man har skrevet under på.
Det er også noget, der er til at imødegå, for det er ikke der, tvivlen er.
Der, hvor tvivlen er opstået, er i forbindelse med ligningsbestemmelserne i § 33 A, for tidligere var det sådan, at man anså soldater og politifolk, der var udstationeret, for at være omfattet af § 33 A. Så besluttede man, at det var de ikke alligevel, og som det fremgår af det bilag fra Politiforbundet, der er optrykt i forslaget, så er det, der har været det afgørende argument for, at politifolk og soldater ikke længere skal være omfattet af § 33 A, at de er på kollektiv kontrakt og ikke på individuel kontrakt.
Det er måske formelt rigtigt, men konkret er det uforståeligt for den betjent, der har et ansættelsesforhold under Rigspolitichefembedet, og får et stykke papir stukket i hånden med spørgsmålet: Ønsker du at blive udstationeret et sted?
Og så skriver vedkommende under på, at det vil han gerne, og synes faktisk, at det er en ret individuel aftale, der er lavet dér.
Så er det, som Politiforbundet også gør opmærksom på, at den smarte betjent gør det, at han søger om orlov fra politiet, og så går han over i Udenrigsministeriet, og så laver han en individuel kontrakt dér.
Så er han nemlig omfattet af ligningsbestemmelserne i § 33 A.
Så er der ingen tvivl.
Så er hele molevitten skattefri.
Og den betjent sidder så og spiser frokost ved det samme bord som den betjent, der ikke har søgt orlov fra politiet.
I sidste samling og sidste gang, vi behandlede sagen, blev der rejst tvivl om, hvorvidt det, jeg sagde i den forbindelse, var ædrueligt, og derfor er jeg glad for, at det brev - det er derfor, det er optrykt - fra Politiforbundet dokumenterer, at det altså er den praksis, der er derude. Der er en markant forskelsbehandling, afhængig af om man søger orlov fra politiet, eller om man fortsat er tilknyttet politiet.
Den forskelsbehandling kan vi simpelt hen ikke være bekendt. Nøjagtig det samme gælder for soldaterne.
Afhængig af hvor de har været henne, afhængig af hvilke opgaver de har løst, ja, så er deres løn- og ansættelses- og ikke mindst skattevilkår markant forskellige. Det, som sidste gang var årsagen til, at sagen blussede op, var jo så, at Udenrigsministeriet direkte fejlinformerede folk.
Når medarbejdere derovre var ude på orienteringsmøder på kaserner osv., så blev der holdt lysbilledshow osv., og når der var sådan lidt tvivl om, hvor mange der ønskede at tage af sted, så var det sidste salgsargument, ligesom når man er ude og sælge pynt og grønt, at det er skattefrit at være af sted.
Når det var skattefrit, så begyndte underskrifterne at komme, ligesom på sådan et pyramidemøde dér.
Ikke desto mindre fik folk den besked fra en offentlig myndighed, fra en statsmyndighed, fra et ministerium, og det er derfor, vi har pkt. 2 med.
Vi kan simpelt hen ikke være bekendt, at folk giver en underskrift på et møde, et hvervningsmøde, tager af sted, og konen ringer bekymret og siger, at der er kommet brev fra skattemyndighederne, og så ligger der en regning på 75.000 kr. at betale.
Det er at desillusionere folk, som i forvejen har lidt stort afsavn.
For en uges tid siden kom Det Radikale Venstre, som
desværre ikke er til stede i salen i dag - jeg ved ikke, om det er, fordi de har fortrudt deres udtalelser - med et interessant politisk oplæg til en helt ny måde at organisere forsvaret på i Danmark, hvor alle skulle være professionelle, og jeg ved ikke hvad.
I den forbindelse sagde Det Radikale Venstres ordfører, at hvis det ikke var, fordi der forelå et forsvarsforlig, som man skulle overholde, så var man egentlig indstillet på, at de soldater, der var udstationeret i international tjeneste, skulle have en højere og bedre aflønning, for man synes, det var for dårligt, som vi aflønner folk i dag.
Lønnen for den enkelte medarbejder er, hvad man får ud af det netto.
Og uanset forsvarsforlig eller ej har man altså skærpet behandlingen
over for de her soldater, fordi de ikke længere er omfattet af ligningslovens § 33 A. Så hvis man fra Det Radikale Venstre ønsker at forfølge den tanke, ja, så skal man altså støtte det her forslag, for så har man mulighed for, at de enkelte soldater, der er udstationeret, netto får en bedre aflønning, end de får i dag.
Der bliver sagt, at der ikke er nogen i dag, der er udstationeret, uden at de kender de faktiske forhold.
Det er en påstand, som jeg igen ønsker at tilbagevise.
Og jeg vil gøre det samtidig med, at jeg svarer Enhedslistens ordfører.
Hr. Frank Aaen siger, at Enhedslisten er modstander af alt det dér skattefri osv., men det må jo betyde, at Enhedslisten ønsker ligningsbestemmelserne i § 33 A helt ophævet.
De, der udnytter den i dag, er jo alle de fine ovre fra Udenrigsministeriet, ikke mindst når der skal værges medarbejdere udstationeret af Danida.
For stadig væk er det sådan, at når Udenrigsministeriet indrykker annoncer i dagbladene for at få Danidamedarbejdere, så står der, at kontrakten normalt er for 2 år til en attraktiv løn, der efter gældende regler er fritaget for skattetræk under udsendelsen.
Bidrag til pensionsordninger og sygeforsikring får man, og man får refunderet skolepenge.
Alt muligt får man.
Der er sådan en hel spalte.
Det er igen § 33 A, for det er en individuel kontrakt, når vi sender Danidafolk ud.
Så de, der sidder og hygger sig med et eller andet bistandsprojekt nede i Tanzania, gør det skattefrit, mens de, der skal gå med fragmenteringsveste og sove med hjelm på på grund af risiko for at blive slået ihjel, får et skattesmæk, når de kommer hjem.
Det kan vi simpelt hen ikke være bekendt.
Derfor er mit spørgsmål til Enhedslisten: Betyder Enhedslistens synspunkter, at det skal fjernes for alle disse Danidafolk osv., ved at man helt ophæver § 33 A?
Det er et ideologisk fair synspunkt, men det er ikke fair, hvis man fortsat ønsker, at Danidafolk skal være skattefri, mens soldater og betjente ikke skal være skattefri. Jeg takker selvfølgelig for de rosende bemærkninger, der er faldet om selve forslagets indhold og teknikken.
Det kan de enkelte folk jo nok ikke leve af.
Men for at følge op på diskussionen om, hvorvidt vi nu tilbagevirkende osv. kan gøre noget, så er jeg nødt til at minde om, at det har regeringen tidligere gjort.
Jeg har bare ladet mig inspirere af den måde, som regeringen tidligere har gjort det på.
Man har nemlig tidligere gjort det, at man med en tekstanmærkning på finansloven, den hed 51 k, har løst de her problemer, hvor man gik ind og gav en særlig skattefrihed for en gruppe personer, der var udstationeret.
Jeg skal til slut sige, at der er mange, der venter på at få en løsning på det her.
Hvis vi skal blive ved med at løfte internationale opgaver, som et flertal i Folketinget mener vi skal løse, så er der altså også brug for, at økonomien er i orden, og at det ikke kun er pæne ord og festtaler.