runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Per Ørum Jørgensen (KF), 2006-04-27:
Det er efterhånden ganske vanskeligt at bibringe meget nyt til denne debat.
Der er jo helt klart en sammenhæng mellem de ting, vi har debatteret under den forespørgsel, vi havde før, og så det forslag til folketingsbeslutning, som ligger her.
Det er jo sådan lidt, som om oppositionens ordførere har siddet og leget »Tænk på et tal« eller sådan noget i den stil og så har rakt fingeren i vejret og er nået frem til det lidt, kan man sige, usikre begreb: mindst 60 mio. kr.
Det, jeg egentlig synes, der er en vis fornuft i, er, som også regeringen og Dansk Folkeparti er blevet enige om, først og fremmest at få kortlagt det her område.
Jeg tror, alle er enige om, at der er nogle uhensigtsmæssige ting på området, som selvfølgelig skal rettes op.
Vi har et stort ansvar for at genskabe tilliden til danske fødevarer, og vi har et stort ansvar for at genoprette tilliden til fødevarekontrollen og få rettet op på de ting, som vi vist alle er enige om ikke fungerer optimalt i dag.
Og derfor synes jeg, at det er ren og sund fornuft at undersøge området, få det kortlagt, så vi bruger ressourcerne, hvis det er nødvendigt med ekstra ressourcer, bedst muligt, og så tror jeg egentlig også, at der er den tålmodighed omkring de her ting.
Der er nogle, der spørger: Hvad nu med forbrugerne i den her periode, hvor man skal undersøge tingene?
Men det er jo altså ikke sådan, at man øjeblikkelig fuldstændig lukker ned for fødevarekontrollen, og der så ikke bliver ført kontrol resten af 2006.
Tværtimod er der jo nogle tiltag, hvor vi får rettet op på den fejl, der har været, at der er nogle virksomheder, der ikke har fået besøg i 2005.
Det tager man øjeblikkelig fat på, så de får et besøg inden afslutningen af maj måned.
Jeg synes også, det er vigtigt igen at sætte fokus på nultoleranceplanen på fødevareområdet, hvor vi jo sikrer, at der bliver skærpede straffe til dem, der snyder forbrugerne, til dem, der er brodne kar i branchen.
Jeg synes også, det er vigtigt, at der bliver iværksat den her uvildige undersøgelse, så vi kan få kortlagt området og dermed få genoprettet tilliden.
Nu var der jo en del spænding før om, hvad Det Konservative Folkeparti ville stemme.
Her behøver der ikke være så meget spænding.
Jeg kan med det samme sige, at vi ikke kan støtte dette beslutningsforslag, men at vi selvfølgelig er interesserede i at se på ressourcespørgsmål, når undersøgelsen er overstået sidst på året.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2006-04-27:
Det var ikke min hensigt med det, jeg sagde, at gøre hr. Touborg vred.
Jeg synes faktisk, at hr. Touborg er rarest, når han ikke er vred.
Vi tager det her område dybt alvorligt.
Og det var ikke tænkt som en morsomhed, men måske snarere som en konstatering, når jeg f.eks. tidligere sagde, at hvis man lige præcis rammer 60 mio. kr. som noget, der er et vigtigt tal, så kan det jo undre, at det er det samme tal i august sidste år og så nu, når der i mellemtiden er lavet en aftale, der tilfører ekstra ressourcer til fødevareområdet.
Jeg fik så et svar på det.
Jeg fik det svar, at de 60 mio. kr. var afstemt efter, at der skulle ansættes folk for 60 mio. kr.
Og så tog jeg det til indtægt og sagde, at det så var det, forslaget gik ud på, indtil jeg fra en anden forslagsstiller fik at vide, at det nu også var tænkt, at pengene skulle gå til efteruddannelse af nuværende ansatte.
Og så er det bare, jeg kommer i tvivl.
Det ligger mig meget fjernt, for jeg kan som sagt bedst lide hr. Touborg, når han er i godt humør.
Og det har ikke noget at gøre med, hvorvidt man skal tage området seriøst.
Det har noget at gøre med, at vi bare fik nogle svar, der svævede lidt i hver sin retning.
Kristen Touborg (SF), 2006-04-27:
Vi har jo haft en lang debat om de her sager, så jeg skal ikke komme med noget langt indlæg her og gentage en masse af det, jeg allerede har sagt tidligere i dag.
Men jeg vil godt sige, at indtil vi havde den debat tidligere i formiddag, omkring middagstid, var der faktisk ingen, hverken i regeringen eller Dansk Folkeparti, som ville gøre noget alvorligt for fødevaresikkerheden i år.
Noget af det, vi har kæmpet med ministeren om igen og igen og igen, specielt det sidste halve år, er at få på bordet, hvad det er, ministeren vil her og nu.
Jeg synes trods alt, at vi så er kommet en lille smule længere i dag, måske ikke fra ministerens side, men i hvert fald fra Dansk Folkepartis side, for de kom selv med et forslag, som kan pege noget fremad, og som måske trods alt kan være med til, at vi får en bedre fødevaresikkerhed og ikke skal vente på det hele til næste år, men rent faktisk også vil have muligheder for at genoprette noget af det – og allerede i indeværende år.
Det synes jeg trods alt er værd at bemærke, også nu under det her forslag.
Vi har jo hørt meget om, at penge alene ikke gør det, men jeg vil godt sige, at uden penge går det altså heller ikke.
Jeg skal nok lade være med at gentage hele den lange debat om besparelserne og troen på, at tingene kan foregå godt nok alligevel.
Men det er jo en forkert rækkefølge, regeringen har fulgt, altså at man først skærer ned og dernæst så omorganiserer i forhold til de penge, man nu har.
Og så ser man, hvad der så er til rådighed til kontrollen i den sidste instans.
Det er i virkeligheden sådan, at man har facit, og så laver man regnestykket, og så får man tingene til at passe sammen.
Det er og bliver en dårlig måde at lave handlingsplaner på.
Så skal jeg til sidst sige, at jeg stadig væk er fuld af undren over, at regeringen først agerer, efter at pressen og forskellige organisationer med Forbrugerrådet og Den Danske Dyrlægeforening i spidsen agerer; at man ikke selv finder ud af, at der er noget, der er pinegalt; at der er fødevareskandaler; at skeletterne rasler ud af skabet, hver gang man lukker lågen op.
Det kan godt undre, at man ikke på et tidligere tidspunkt var i stand til det, men det skal vel henføres til, at man har haft så meget at gøre med at omorganisere og prøve at få pengene til at passe til en bare nogenlunde kontrol, at der ikke har været tid til en ordentlig langsigtet handlingsplan.
Hvis jeg var hr. Kristian Thulesen Dahl, så ville jeg måske ikke gøre mig helt så morsom og være helt så humoristisk med hensyn til det seriøst mente forslag her.
Når jeg tænker på, hvilket ansvar Dansk Folkeparti har for, at vi er i en situation i dag, hvor det hele fødevaresikkerhedspolitisk sejler, så synes jeg måske, det ville være klogt af Dansk Folkepartis ordfører at stikke piben lidt ind og i stedet for tage sit ansvar alvorligt.
Det kan da være, at jeg kan redde Dansk Folkepartis ordfører ud af den vildrede om, hvor de 60 mio. kr. er kommet fra.
For hvis Dansk Folkeparti nu havde gjort sig den ulejlighed at læse forslaget, så ville Dansk Folkeparti også have set, at der står »mindst 60«, og så er det sådan set både til det ene og det andet.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2006-04-27:
Sagen er, at nu har vi sådan set lige fået at vide af Socialdemokratiet, at de 60 mio. kr. er et beløb, der er afstemt efter udgifter til ansættelser.
Nu har vi så Det Radikale Venstre, som er medforslagsstillere på det samme forslag, der mener, at de 60 millioner bl.a. skal bruges til kurser, til efteruddannelser af, går jeg ud fra, allerede ansatte.
Så jeg kan være lidt i tvivl om, hvordan forslagsstillerne helt præcis er nået frem til de 60 mio. kr., og hvad de dækker over.
Men det kan være, at jeg kan blive klogere her i løbet af eftermiddagen eller aftenen, afhængig af hvor lang tid vi skal drøfte det.
Det vil være ret så relevant at vide præcist, hvordan man er nået frem til de 60 millioner, også i relation til det, Venstres ordfører var inde på tidligere, om det er sådan en tænk på et tal-leg, man har været igennem.
Vi har jo sådan set lagt op til en proces, hvor man kvalificeret finder ud af, hvad det er, der er behov for for at skaffe os forbrugere bedre sikkerhed med hensyn til fødevarekontrollen.
Og så har vi vist os villige til at sætte ting i gang, der så også giver os den tryghed og den sikkerhed, at tingene er i orden.
Men vi har taget det i den rækkefølge, og der er der nogle, der er parat til at tage det i en anden rækkefølge.
Det er helt fair.
Det er jo politisk helt i orden, at man har det på den måde.
Men det kunne i hvert fald være rart på et eller andet tidspunkt at få forslagsstillerne til at nå en eller anden enighed om, hvad de 60 mio. kr. egentlig dækker over.
Elisabeth Geday (RV), 2006-04-27:
Et af de punkter, som Forbrugerrådet jo fremhæver, er den manglende uddannelse af de kontrol lører, der er ude i virksomhederne for at foretage kontrol, og at det bl.a. er grunden til, at man, så vidt jeg husker, i 9 ud af 11 regioner har en fejlprocent, som ligger over 25, på de smileyrapporter, man laver.
Jeg kan ikke forstå, hvorfor vi overhovedet skal vente på nogle undersøgelser for at afsætte de nødvendige ressourcer til at få etableret den uddannelse og sikret den efteruddannelse af de kontrollører, så vi får en ordentlig kontrol.
Det behøver vi da ikke at vente på.
Det kan vi da gennemføre lige her og nu.
Det kan vi da bruge nogle af de 60 mio. kr. på, hvis vi kunne blive enige om, at de skulle afsættes.
Hvad vil ordføreren sige til det?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2006-04-27:
Systematikken er såmænd ikke så meget anderledes sammenholdt med det, vi har gjort.
Vi har jo også siddet helt konkret og vurderet, hvad det er for nogle punkter, vi vil kunne gennemføre, som vi tror på vil skabe en forbedring af situationen her og nu.
Vi har så gjort det på den måde, at vi har sagt, at her har vi et sæt af forslag, som vi kan få igennem nu, og så har vi behov for at blive klogere og så gøre det mere, der måtte være behov for.
Og der synes jeg da i den proces, at det vil være helt oplagt, at Forbrugerrådet og andre, som har gode interesser i de her spørgsmål og skal varetage forbrugernes interesser, selvfølgelig også blander sig i det kor, og at vi så også bruger deres input til bl.a. den evaluering, vi allerede har i starten af juni.
Elisabeth Geday (RV), 2006-04-27:
Det er jo sådan, at Forbrugerrådet lige før påske, næsten sammenfaldende med, at regeringen og Dansk Folkeparti indgik deres aftale, kom med 11 helt konkrete forslag til, hvad man kunne gøre her og nu for at rette op på situationen i fødevarekontrollen.
Og en række af de forslag koster penge.
Jeg har jo den opfattelse, at de personer, der sidder i Forbrugerrådet og som omgiver Forbrugerrådet, er ganske vidende om, hvordan situationen er, og er nogle af de her eksperter, som hr. Thulesen Dahl henviser til i sin ordførertale.
Så jeg kunne da godt tænke mig at vide, hvorfor vi skal vente så længe på de her undersøgelser, før vi gør noget, i stedet for her helt konkret at tage fat i de 11 forslag, finde ud af, hvad det er for nogle af dem, vi kan bruge, og så lade os bruge nogle af de 60 mio. kr., vi lægger op til at der skal afsættes til området, til at få gjort lige præcis de her ting.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2006-04-27:
Til det andet, som hr. Jens Peter Vernersen rejser om det her med, hvad det er udtryk for, at man har behov for at få nogle udefra til at kigge på et område
Ellers var der jo ingen grund til at bede nogle eksterne om at kigge andre over skulderen, ellers var der jo ingen grund til at bruge de ressourcer, der selvfølgelig ligger i, at man skal tage nogle penge op af statskassen og give til nogle mennesker for at kigge nogle andre over skulderen.
Så selvfølgelig er det da udtryk for, at det ikke er godtgjort over for os, at vi ikke er trygge ved det, og at vi ikke føler, at tingene foregår, som de skal.
Så siger jeg bare, at så må ræsonen også være – nu kan jeg også forstå, at Socialdemokratiet endda støtter det arbejde, vi laver på det område – at det skal have en eller anden værdi, altså at man så skal have nogle anbefalinger fra de folk, man så reagerer over for.
Jens Peter Vernersen (S), 2006-04-27:
Nu skal man så have de her undersøgelser, og det har vi jo heller ikke haft indvendinger imod.
Men burde det overordnet set så ikke være den ledelse, man har valgt i ministeriet?
Er det ikke en fallit, at man starter med at sige, at de folk, man har ansat, ikke er gode nok til at kigge på det, at man må have andre folk til at kigge på det her, eksterne folk og Rigsrevisionen, som de er kommet frem til?
Når det overhovedet er nødvendigt, så er det vel sådan set, fordi den minister, vi har på området, ikke har den power, der skal til for at sikre, at de her ting er i orden.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2006-04-27:
Blot lige to ting.
Vi har jo tidligere også under forespørgselsdebatterne været inde på lige præcis det her punkt, og jeg sagde også ved den lejlighed, at det jo er klart, at en forudsætning for vores deltagelse i de effektiviseringer og omlægninger, der er sket, har været, at de ikke svækkede tilsynet med den enkelte virksomhed, at det er besparelse på ledelse, administration og laboratorieområder.
Så det har vi jo været inde på.
Det er jo også en af grundene til, at jeg synes, det er godt, både at den eksterne gruppe skal undersøge fødevarekontrollen, fødevareområdet og også, at det er helt på sin plads, at Rigsrevisionen foretager en kulegravning, for der kommer det jo frem i lyset, hvad der er op og ned på det, vi har fået at vide som baggrund for de ændringer, der er sket, og hvad der rent faktisk er sket.
Med hensyn til det andet: Hvad giver en bedre fødevarekontrol?
Jeg har tidligere haft lejlighed til lige at drøfte kort med hr. Vernersen – ikke her fra talerstolen – nye EU-afgørelser, der betyder, at muligheden for, at vi kan have kontrol, når det er forhåndsanmeldt, at der kommer kød ind fra udlandet, hvis det er fra et andet EU-land, er blevet svækket som følge af en afgørelse af EF-Domstolen.
Sådan nogle ting er jo også med til at svække vores muligheder for at have en tilstrækkelig kontrol, og sådanne elementer må jo også ind i diskussionen.
Morten Homann (SF), 2006-04-27:
Efter SF's opfattelse vil dette lovforslag gavne integrationen og gavne mobiliteten for dem, som arbejder på tværs af landegrænserne i grænseområderne.
Det synes vi selvfølgelig er positivt, og derfor vil vi også gå positivt ind i drøftelserne om forslaget.
Hvis man skal pege på ét punkt, som dog kunne forbedres eller i hvert fald belyses nærmere, er det, at det ville være mere rimeligt med ens personfradragsregler for alle i stedet for en frit valg-løsning, som alt andet lige er mere sårbar over for skattespekulation.
Men det ændrer ikke ved, at det overordnede billede er positivt, og at jeg forventer, at SF kan stemme for forslaget ved tredjebehandlingen.
Jens Peter Vernersen (S), 2006-04-27:
Jeg vil godt gentage det, jeg sagde til den tidligere ordfører.
Sagen er vel, må jeg sige til hr. Kristian Thulesen Dahl, at man beslutter, at økonomien skal beskæres år for år i Fødevarestyrelsen.
Det kan man jo se af det notat, vi har fået over den samlede situation.
Når tiden så er gået fra 2001 til 2006, så er der beskåret 112 mio. kr.
Det er vel ikke klogere folk end finansministeren og hr. Kristian Thulesen Dahl, der har truffet den beslutning.
Det er en politisk beslutning, at den reduktion skal ske.
Så gør man det, at man bagefter begynder at se, hvad vi så kan få for pengene, og der viser det sig så, at man kan få mindre.
Det er vel sådan set der, problemet starter, og det er det, vi forsøger at genoprette.
Lad mig så også sige: Vi sendte en henvendelse til forbrugerministeren i august om, at vi gerne ville forhandle det her spørgsmål.
Vi fik besked på, at der ikke var noget at forhandle om; det foregik hos finansministeren sammen med hr. Thulesen Dahl.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2006-04-27:
Det havde jeg faktisk set, det der »mindst 60«, og jeg tænkte også på, hvornår jeg skulle drille forslagsstillerne med det.
Det har jeg så valgt at lade være med, for jeg synes egentlig, det er at drysse salt i et åbent sår, og det skal man passe på med.
Man skal heller ikke sparke til folk, der ligger ned og sådan noget.
Det, at der er mindst 60, viser jo også lidt om, hvad det så er, vi egentlig skulle stemme om.
Altså er det så 60, eller er det 120, eller er det bare sådan »Tænk på et tal« med hensyn til, hvad der lige måtte være behov for?
Og hvis Forbrugerrådet laver en plan med 10 punkter, hvis de nu laver en med 11 eller 20 eller 30 punkter, så koster det ikke 60, men 80, 90 eller 110 mio. kr.
Det er meget svært at forholde sig til sådan et tal netop med de ting, der nu er kommet til udtryk, at der skal afsættes mindst 60 mio. kr. ekstra, og vi så ikke engang her meget præcis kan få at vide, hvad det egentlig er, 60 mio. kr. lige præcis dækker over.
Men nu kan jeg så forstå, at vi får svaret fra hr. Touborg, tak for ærligheden.
Morten Homann (SF), 2006-04-27:
På linje med de øvrige ordførere har jeg også fået mange henvendelser og synes, at det er en meget besynderlig konstruktion, vi har.
Den mest enkle løsning var jo sådan set den, som hr. Mikkel Dencker skitserede, og som vi i SF fuldt ud kan tilslutte os, nemlig at man laver en almindelig indkomstbeskatning, også i tilfælde, hvor en skatteyder afgår ved døden.
Så sikrer man på den måde, at ingen kommer til at betale for meget i skat, at ingen kommer til at betale for lidt i skat, men at alle bliver behandlet ens.
Det er den mest enkle og elegante løsning, men når regeringen ikke kan mønstre det, så er det her den næstbedste løsning, og den vil vi selvfølgelig også støtte i SF.
Poul Erik Christensen (RV), 2006-04-27:
Lovforslaget går kort ud på at lempe beskatningen af mellemperioden, dvs. perioden fra årets begyndelse og frem til et dødsfald, i ikkeskattepligtige dødsboer.
Lovforslaget berører ca. 500 dødsboer årligt ud af ca. 60.000, og det har for disse personer været en meget stor overraskelse, at skatten på disse dødsboer har været så urimelig, som den har været.
Det er således, at restskattegrænsen vedrørende mellemperioden forhøjes fra 21.900 kr. til ca. 30.000 kr. og samtidig ændres fra at være en bagatelgrænse til at være en bundgrænse.
Det vil sige, at SKAT hidtil har opkrævet hele beløbet, hvis beløbsgrænsen på 21.900 kr. var overskredet, men at lovforslaget nu betyder, at SKAT fremover kun vil opkræve den del af beløbet, der overstiger beløbsgrænsen på 30.700 kr.
Det Radikale Venstre synes, at det er et fornuftigt lovforslag, der fjerner de åbenbare urimeligheder i forbindelse med beskatning af dødsboer, og flere henvendelser fra borgere har over for os politikere påpeget problemet.
Det Radikale Venstre vil deltage positivt i behandlingen af lovforslaget.
Charlotte Dyremose (KF), 2006-04-27:
Det er nok de færreste, der, når de har mistet en af deres nærmeste, har så specielt meget overskud til at tænke på al den administration og alle de praktiske ting, der skal ske i sådan et tilfælde.
Derfor gælder det naturligvis om, at det er så lidt som muligt og så enkelt som muligt.
Hensigten med, at man jo netop har denne mellemperiodebeskatning har jo sådan set også været, at det skulle være så nemt som muligt for de efterladte at klare al teknikken med selvangivelsen.
Men det er klart, at det er noget af et slag, når man så opdager, at ikke bare har man mistet f.eks. sin ægtefælle, men afdøde kommer også til at betale en ekstra høj skat.
Derfor gælder det naturligvis også om, at lovgivningen er indrettet sådan, at det også virker rimeligt og fornuftigt.
Det er altid ærgerligt, når der skal laves komplicerede regler, og det er altid ærgerligt, når de regler, man så laver for at forsøge at gøre tingene mere gennemskuelige, får nogle andre konsekvenser.
Den ændring, der er her, formindsker problemstillingen, og det gør, at færre mennesker kommer til at skulle stå i den situation, at de skal udfylde den her selvangivelse midt i alle overvejelserne om alt det andet, man nu engang går og roder med, når man har mistet en af sine nærmeste.
Det kunne da være rart, som andre også har været inde på, om det kunne gøres endnu simplere, og det vil vi også gerne bidrage til, hvis det på et tidspunkt lykkes at gøre, men i den nuværende situation bakker vi op om denne model, der for færre mennesker vil betyde, at de skal udfylde en selvangivelse, og som også, sådan som vi vurderer det, giver en mere rimelig og retvisende beskatning.
Det vigtigste må i denne situation være, at vi kan tage de nødvendige hensyn til de efterladte, der har så rigeligt andet at tænke på.
Vi kan derfor fra konservativ side støtte forslaget.
Mikkel Dencker (DF), 2006-04-27:
Lovforslaget har som nævnt af de foregående ordførere til formål at lempe og forbedre den måde, beskatningen af dødsboer foregår på.
Det er derfor godt, at skatteministeren har lyttet til den kritik, der har været, og nu søger at rette op på ordningen med lovforslaget her.
Ændringen går ud på, at grænsen for, hvornår en restskat opkræves, rykker fra små 22.000 kr. til godt og vel 30.000 kr. Samtidig ændres grænsen fra at være en bagatelgrænse til at være en bundgrænse, sådan at det kun er den del af restskatten, der ligger over 30.700 kr., som opkræves.
Det er både en klar forbedring og en lempelse af beskatningen, som forhåbentlig resulterer i, at langt færre dødsfald medfører en restskat for boet.
I Dansk Folkeparti medvirker vi gerne til gennemførelse af en forbedring af reglerne, men jeg vil ikke lægge skjul på, at vi allerhelst havde set, at man afskaffede den eksisterende ordning fuldstændig.
Jeg kender ikke baggrunden for, at den nuværende ordning er skruet sammen, som den er.
På mig virker det absurd, at man kan blive beskattet hårdere, fordi man afgår ved døden, end hvis man havde levet hele året.
Det forekommer endnu mere absurd, at beskatningen kan blive endnu hårdere, fordi man dør sidst på året i stedet for i begyndelsen af året.
Derfor vil jeg foretrække, at man gik over til at beskatte afdøde på samme måde, som hvis de stadig havde været i live, og det vil jeg gerne høre regeringens holdning til.
René Skau Björnsson (S), 2006-04-27:
I efteråret sidste år fik jeg en henvendelse fra en borger, hvis kone var død, og sådan et dødsfald bringer jo selvfølgelig en række praktiske og økonomiske opgaver med sig.
Fordi hun var død sent på året, var den periode, vi kalder mellemperioden, me get lang, og der skulle så betales 50 pct. mellemperiodeskat i flere måneder.
Budskabet i lovgivningen var altså, at hvis man har en trækprocent på under 50 pct. og ikke tjener så meget, så koster det ens efterladte ekstra, hvis man dør for tidligt.
Er man derimod blandt de bedre stillede med en trækprocent på over 50, ja, så får de efterladte faktisk penge tilbage, jo senere på året man dør.
Det virkede ikke logisk.
Samtidig var der en bagatelgrænse på ca. 22.000 kr., som resulterede i, at en mellemperiodeskat under det beløb slet ikke skulle betales, mens en skat over det beløb skulle betales fuldt ud.
Der var altså en helt oplagt, indlysende urimelighed i lovgivningen, og jeg stillede derfor en række spørgsmål til ministeren, som bl.a. i svaret på det spørgsmål, der hedder S 1339, bekræfter, at jo lavere trækprocent man har i levende live, jo mere skal der betales i restskat.
Alligevel mente ministeren i et andet svar på et spørgsmål, jeg har stillet, at de gældende regler fungerede godt, og henviste til, at et enigt Folketing stemte for det i 1996.
Det skal selvfølgelig aldrig være et argument i sig selv, og derfor er det da også godt, at ministeren alligevel er kommet på andre og bedre tanker.
Man kan så sige, at det er lidt bekymrende, at det først sker, når borgeren, som jeg fik en henvendelse fra, får sin sag i DR-programmet Kontant i starten af 2006.
Interessant nok i hvert fald, at det først bliver rigtig interessant for en minister at ændre uretfærdighederne, når medierne sætter dem på dagsordenen, snarere end når vi gør det i oppositionen.
Men det vigtigste er, at vi nu får en ændring af lovgivningen, hvor bagatelgrænsen forhøjes til 30.000 kr. og skifter navn til en bundgrænse.
Ved en mellemperiodeskat på over 30.000 kr. skal man så betale forskellen mellem 30.000 kr. og det pågældende beløb og ikke hele beløbet – selvfølgelig, fristes man til at sige.
Vi er glade for, at vi får løst den her konkrete problemstilling.
Jeg har også noteret mig, at der sidder et arveretsudvalg, der skal se på hele arvelovgivningen og også beskatningen her, og jeg håber på, at vi finder løsninger også for de andre problemstillinger, der gælder på området.
Vi er meget positive over for det her lovforslag.