Villy Søvndal (SF), 2002-05-27:
på at sikre, at nogle synspunkter kom med til Prag som danske synspunkter.
Blot nogle få kommentarer til de forskellige ordførere:
Jeg synes, hr. Ulrik Kragh var lidt utydelig i synspunktet på, om det at udligne kapaciteterne mellem Europa og USA forudsatte øgede forsvarsudgifter i landene.
Det kan jeg godt forstå er svært at svare på, fordi det kolliderer jo direkte med skattestoppet, hvis man bevægede sig ind i den type overvejelser, men det er klart, det er dét, amerikanerne forestiller sig.
Hvis man læser, hvad amerikanerne skriver, så er deres bud, at Europa skal op på ca. 2 pct. af BNP i forsvarsudgifter, hvor Danmarks er 1,3; vi har altså et efterslæb efter deres opfattelse på 0,7 pct. eller omsat i kroner og øre på 8 mia., men jeg er meget glad for, at hr. Ulrik Kragh ikke forpligtede regeringen på den målsætning, så der er ingen grund til at tale sig fra hinanden.
Tværtimod har vi vel brug for, som vi også gør, når vi diskuterer med amerikanerne, at sige til dem: Det, der er brug for, er vel at lægge nogle udgifter oven på hinanden.
Vi havde diskussionen, da vi var der med Udenrigspolitisk Nævn, og diskuterede det også med nogle, både fra State Department og Pentagon, og prøvede at fortælle dem, at sådan set følte vi ikke, at vi havde noget at skamme os over, når vi kom fra et land som Danmark, dels fordi vi deltog i forhold til befolkningstallet vel som et af de lande i verden, der deltager mest, dels fordi det retvisende billede for vores internationale indsats jo ikke alene er vores forsvarsudgifter, det er også vores udgifter til ulandshjælp, det er også vores udgifter til miljøbistand osv. Hvis man anerkender den tankegang, så når man jo netop også det sted, som jeg synes, hr. Lykketoft meget rigtigt var inde på i sit indlæg.
Med spørgsmålet har vi de samme prioriteringer, jeg var selv inde på det også i min besvarelse af udenrigsministerens besvarelse.
Jeg synes, det er tankevækkende at spilde 405 mia. kr., mere end summen af verdens samlede bistandshjælp, på ét års udvidelse af forsvarsbudgettet.
Her tror jeg, at der er brug for en meget skarp europæisk stemme, en meget tydelig europæisk stemme, der siger, så det ikke er til at misforstå, at læren af den 11. september ikke er, at vi klarer udfordringen ved at anvende flere penge på militær, på at bygge de fæstningsværker, der ikke beskyttede den 11. september, endnu højere og oven i købet lave en himmelhvælving over dem i form af et missilskjold.
Det havde ikke beskyttet den 11. september.
Det beskytter heller ikke næste gang.
Til hr. Helge Adam Møller, som jeg synes holdt en fredsommelig tale med nogle af de samme ting, som Venstres tale også indeholdt, nemlig nødvendigheden af de nye kapaciteter:
Jeg savner stadig væk, også fra hr. Helge Adam
Møller, hvad det så har af konsekvenser, enten i form af stigende bevillinger eller i form af dramatisk omlægning af den hjemlige del af det danske forsvar, for et eller andet sted må man jo have nogle ender til at mødes, hvis den vision, hr. Helge Adam Møller gav udtryk for, skal kunne lade sig gøre.
Jeg skal ikke sige så meget til hr. Morten Helveg Petersen, som fremdrog værnepligten og Robertsons kloge tale, som jeg tidligere har rost under parolen »mere forsvar for pengene«.
Det er klart, at også SF synes, det er spændende at bevæge sig ind i specialiseringsdiskussionen.
Da vi sad i Forsvarskommissionen sidst, var vi jo to partier, der meget fremhævede nødvendigheden af specialisering.
Så i et kommende forsvarsforlig kunne det måske blive interessant at drøfte det lidt tættere. Jeg synes, at udenrigsministeren var sådan lidt generel i sin vurdering, når han mente, at venstrefløjen altid havde taget fejl.
Jeg kan nu uden at skulle tænke mig voldsomt meget om komme i tanker om adskillige eksempler på, at højrefløjen tog frygtelig fejl.
Der var f.eks. synet på frigørelserne i det sydlige Afrika, der var synet på Vietnamkrigen og sådan nogle ting, hvor jeg syntes, at højrefløjen tog forfærdelig fejl og anbragte sig et helt forkert sted, og jeg tror ikke, at man synes, det er rart at se tilbage på, at man stod der.
Men lad det nu ligge, for sagen er jo, at hvis man har synspunkter, så tager man nogle gange ikke nødvendigvis fejl, men man kan lade sig inspirere af virkeligheden selv.
Så blot til sidst: Jeg er sikker på, at der er brug for en langt mere omfattende diskussion af den nye amerikanske atomvåbenstrategi.
Man kan mene, at Pentagons »Nuclear Postal Review« ingen betydning får - det er den ene ting - men at hævde, at det er et nedrustningsdokument, der fjerner atomvåben eller mindsker atomvåbnenes betydning, er ganske enkelt ikke muligt.
Det, man opererer med, er jo nogle meget konkrete scenarier, hvor atomvåben skal inddrages sammen med ikkeatomvåben til udkæmpelse af krige i meget konkrete situationer.
Og det er, må jeg sige til udenrigsministeren, en voldsom sænkning af atomtærsklen i forhold til, hvor den indtil nu har befundet sig, og det er utrolig farligt. Men tak for debatten.