Lene Espersen (KF), 1998-04-22:
Jeg vil gerne starte denne forespørgsel med at slå to ting fast: For det første, at den forestående folkeafstemning om Amsterdamtraktaten intet har med den fælles mønt at gøre.
For det andet, at Danmark har et forbehold om deltagelse i ØMU'ens tredje fase, og at vi derfor er udelukket fra at deltage i euroen og ØMU'ens tredje fase.
Den eneste måde, hvorpå vi kan ændre den tilstand, er ved at afholde en folkeafstemning i Danmark og få et flertal af vælgerne til at sige ja til en eventuel deltagelse i ØMU'ens tredje fase. Pr. 1. januar 1999 ventes 11 EU-lande at erstatte deres nationale valutaer med en fælles europæisk valuta, og det betyder, at disse lande får en fælles penge- og valutakurspolitik.
Formålet med den øvelse er at skabe større økonomisk og social samhørighed, skabe valutarisk stabilitet og fjerne nogle af de barrierer, som altså stadig væk eksisterer, og som gør, at det indre marked ikke fungerer hensigtsmæssigt.
Det vil den fælles penge- og valutakurspolitik medvirke til at det indre marked kommer til.
Selv om Danmark altså ikke deltager i euroen - det kan vi ikke på grund af vores forbehold - vil den fælles valuta alligevel også have indflydelse på os.
Derfor er det også relevant at diskutere vores forhold til euroen.
For Danmarks vedkommende vil 50 pct. af udenrigshandelen foregå med disse lande, og det betyder, at vi fremover vil skulle handle i euro, hvis ellers vores udenrigshandel bliver ved med at være på det nuværende niveau.
Den fælles valuta vil fjerne valutakursusikkerhed og transaktionsomkostninger, og det vil bidrage til at øge prisgennemsigtigheden på markederne.
Der er derfor en lang række helt konkrete fordele ved euroen, men der er da også ulemper, nemlig for de lande, som står uden for euroen, hvoraf Danmark er et af dem.
Vi må nemlig forvente, at der fortsat vil være et rentespænd i forhold til euro-området.
Vi vil med andre ord skulle betale en risikopræmie i form af en højere rente i Danmark, fordi vi står uden for.
Der er så nogen, der kan spørge, om det nu også er nødvendigt, eller hvordan det kan være, at vi kan komme til det.
I dag betaler vi en risikopræmie, der ganske vist er meget lille, men den er trods alt på 0,25 pct.
Men grunden til, at vi gør det, er jo, at vi betaler for at forbeholde os retten til at devaluere.
Det er sådan set det, man gør ved at stille sig uden for.
Det prøver vi at finansiere ved låntagning i Danmark, og Det Konservative Folkeparti havde da gerne set, vi havde været den risikopræmie foruden, men vi respekterer det danske forbehold.
Samtidig vil Danmark også miste politisk indflydelse i det økonomiske og politiske samarbejde.
For det første fordi man i forbindelse med euroen opretter en fælles centralbank.
Den kan vi af naturlige grunde naturligvis ikke være med i.
Samtidig er der på det europæiske rådsmøde i Luxembourg i 1997 blevet oprettet et Euro-X-Råd.
Jeg forstår, at det er ganske naturligt, og synes egentlig, at det er ganske naturligt, at ministrene fra eurolandene ønsker at have et forum til at diskutere euroanliggender.
Jeg havde gerne set, at Danmark kunne have været med som observatør, for jeg synes jo, at Danmark skal have så stor indflydelse som overhovedet muligt på det økonomiske og politiske samarbejde, der foregår omkring os, men jeg respekterer den beslutning, der er taget.
Det er altså et område, hvor man kan sige, at Danmark mister indflydelse.
Og det er sådan set sagens kerne i det, vi diskuterer i dag.
Vi fortsætter med at føre den økonomiske politik, som vi har ført i mange år i Danmark - jeg tror en 15-16 år - og den kommer til at ligge meget tæt op af eurolandenes, men vi sidder i en selvvalgt situation qua vores forbehold, hvor vores indflydelse mindskes.
Den situation kan kun ændres ved en folkeafstemning, og det føler jeg behov for at understrege endnu en gang.
Det er ikke kun regeringens opgave at sikre, at vi deltager så meget som overhovedet muligt, og at vi får så stor indflydelse som overhovedet muligt, det er også alle de partier, der vil Danmark det vel.
Konsekvensen må jo være, at vi for det første skal opføre os mere snusfornuftigt end de andre lande.
Vi kommer oven i købet til at betale en ekstra pris for det.
Og vi må naturligvis forsøge at lægge os så tæt op ad de øvrige eurolande som overhovedet muligt.
Vi støtter derfor også den linje, som regeringen har lagt op til, hvor vi prøver at knytte den danske krone så tæt som overhovedet muligt til euroen. Afslutningsvis skal jeg sige, at vi naturligvis afviser Enhedslistens forslag til vedtagelse.