runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Søren Søndergaard (EL), 2003-05-28:
Jeg har fuld forståelse for, at fru Mette Frederiksen blev nødt til at bruge det meste af sin tid på den nødvendige kritik af regeringens forslag og de katastrofale konsekvenser, forslaget kan have.
Men jeg er glad for, at fru Mette Frederiksen alligevel nåede at slå fast, at efter et valg, hvor der måtte komme et nyt politisk flertal, er der mulighed for at forhandle spørgsmålet ud fra et nyt udgangspunkt, og det er Socialdemokratiet indstillet på.
Der er jo kommet henvendelse fra lytter- og seerorganisationerne og Det Ny Public Serviceråd med en opfordring til at lave en sådan folkeafstemning, fordi det er noget, der vedrører alle danskere, og derfor håber jeg, man vil tage diskussionen og tage spørgsmålet op til overvejelse i den socialdemokratiske gruppe, så vi kan få de 60 mandater, der skal til for at få en folkeafstemning.
Men det er selvfølgelig noget, som den socialdemokratiske folketingsgruppe må overveje i de kommende dage.
Karen J. Klint (S), 2003-05-28:
Jeg takker for svaret og ærgrer mig så bare lidt over, at der ikke er brugt to linjer på det i handicapplanen, for det havde jo været fint og også af dansk praleværdi at sige, at der er noget der.
Det, som jeg f.eks. har set i England, er, at man meget nemt på f.eks. restauranter viser et allergimærke, som man derfor lige skal forholde sig til.
Det skal være et symbol, som rummer de mest gængse allergiformer, for man kan jo ikke mærke alt.
Det kunne også være sådan noget, der måske kunne kræves på fødevarer, altså at der er et særligt mærke, for
så kan man som allergiker gå ind og læse: Er det et indhold, som skader mig, eller er det et indhold, som jeg godt kan tåle?
Mette Frederiksen (S), 2003-05-28:
Nu skal man jo passe på med tallene.
De 500 kr., som regeringspartiernes repræsentanter ynder at bringe frem i diskussionen, var en licensstigning over en 4-årig periode, og den gjaldt for både Danmarks Radio og TV 2. Men det, vi diskuterer nu, er TV 2, og her er vi altså nede på et licensniveau, der svarer til knap 1 kr. om dagen.
Så spørger fru Ester Larsen, hvor mange penge vi er villige til at bruge.
Det afhænger fuldstændig af, hvad vi vil have.
Men det afhænger jo fuldstændig af, hvad det er, vi vil have, så det vil jo - undskyld mig - være grænsende til det absurde at begynde at opsætte grænser for, hvor meget licensen må stige, og hvor mange penge vi vil bruge.
Det afhænger fuldstændig af, hvad det er, vi vil med TV 2. Vores tilgang er stadig, at når vi bruger så meget tid på at se fjernsyn, og når TV 2 udfylder en så central rolle i den offentlige debat som en af de primære formidlere af nyheder, er der ingen grund til at gamble, og efter dagens debat oplever jeg stadig, at det er det, regeringen gør.
Man gambler med TV 2, man sætter den danske succes i vort medielandskab over styr uden at have en kulturpolitisk vision, og det er det, der er så ærgerligt.
Ester Larsen (V), 2003-05-28:
Så prøver vi én gang til at få et konkret svar på, hvor meget Socialdemokratiet vil tillade, at licensen skal stige.
Vi hører hele tiden, at 1 kr. om dagen er alt, hvad herlighederne koster, men vi har tidligere set, at man var parat til at lægge 500 kr. på licensen uden nogen udvidelse.
Hvis vi skal udvikle TV 2, hvor mange kroner må det så koste om dagen, hvis regionerne skal udvide deres sendetid? Hvor mange kroner må det koste om dagen eller om året?
Et konkret svar er meget velkomment.
Mette Frederiksen (S), 2003-05-28:
Allerede i dag er TV 2 sådan set ikke kun licensfinansieret.
Det er så at sige en blandingsøkonomi, der finansierer TV 2, og det er der jo al god grund til at fortsætte med.
Jeg synes, der endnu en gang er grund til at understrege, at det beløb, danskerne skal betale for at se TV 2 fra morgen til aften, er knap 1 kr. om dagen.
Det er det beløb, vi taler om, og ligegyldigt hvor mange gange regeringspartiernes repræsentanter måtte forsøge at male det billede på væggen, at danskerne betaler enorme summer i licens, er det altså stadig knap 1 kr. om dagen, og ja - undskyld mig - det er faktisk ikke ret meget i forhold til det, vi får til gengæld, så jeg er slet, slet, slet, slet, slet, slet ikke bekymret ved udsigten til et TV 2, der selvfølgelig skal udvikle sig inden for de eksisterende rammer, men i regi af en fortsat blandingsøkonomi, altså både reklamefinansieret og licensfinansieret.
For at vende tilbage til spørgsmålet om regionerne: Jeg er fuldstændig enig med fru Ester Larsen i, at det, regionerne kan, og som ingen andre kan, er at tage et lokalt afsæt til f.eks. nyhedsformidling, og det er sikkert også derfor, de nyder så megen opbakning fra seerne.
Men der er jo intet til hinder for, at regionerne kunne udfylde en større del af sendefladen end den halve time først på aftenen og lidt småtterier derudover.
Det betyder ikke, at de skal sende landsdækkende fjernsyn, som TV 2 gør.
De skal tage afsæt i det regionale og få nogle flere udviklingsmuligheder, og i mine øjne er det mest...
Carina Christensen (KF), 2003-05-28:
Jeg vil bare sikre mig, at det kun var, fordi fru Mette Frederiksen ikke nåede at svare på mit sidste spørgsmål om finansieringen af TV 2 i fremtiden, at jeg ikke fik svar.
Jeg vil meget gerne have et helt konkret svar fra Socialdemokraternes side: Hvordan skal TV 2 finansieres i fremtiden?
Er det kun licensfinansiering, man kan finde på?
Ester Larsen (V), 2003-05-28:
Tidligere har Venstres medieordfører opfordret fru Mette Frederiksen til at sætte sig lidt bedre ind i substansen, og jeg bliver nødt til at gentage den opfordring, når det drejer sig om regionerne.
Tidligere var det sådan, at når det samlede TV 2 skulle have økonomien til at passe,
beskar man gang på gang regionernes budget, men nu er regionerne blevet styrket, fordi de har fået sikkerhed for deres økonomi.
Det er en lidt interessant tankegang, der bliver givet udtryk for, når det siges, at en udvikling af TV 2 skulle bestå i, at en regional succes gøres landsdækkende.
De afspejler det lokale liv og den lokale kultur, det er præcis det, der er deres idégrundlag, og det er jo ikke sikkert, at nordjyderne er helt så optaget af kulturen på Bornholm og på Fyn, som de er af kulturen i deres lokalområde.
Så må jeg sige, at det er altså, som om den udvikling, Socialdemokraterne meget gerne ser, skal være omkostningsfri.
Det er første gang, jeg hører Socialdemokratiet tale for en udvikling, som ikke koster noget.
Jens Rohde (V), 2003-05-28:
Hr. Aage Frandsens ønske om en folkeafstemning kaster jo nogle andre perspektiver af sig, for hvornår skal vi så ud i flere folkeafstemninger?
Man kan sådan set sige, at dengang den tidligere regering solgte Tele Danmark, var det absolut også en beslutning, som havde voldsom stor betydning for danskerne
, navnlig når man ser på det, som udviklingen af mobiltelefoni osv. osv. har ført til i dag.
Sådan spiller klaveret ikke.
Kan hr. Aage Frandsen ikke bekræfte det?
Så vil jeg da gerne lige her til slut til hr. Aage Frandsen sige, at når vi er færdige med debatten, vil jeg gerne invitere hr. Aage Frandsen på en øl, så vi sammen kan støtte privatiseringen af TV 2.
Carina Christensen (KF), 2003-05-28:
Nu har jeg siddet og lyttet til fru Mette Frederiksen gennem hele debatten og har også hørt hele hendes ordførerindlæg, og jeg må sige, at jeg synes simpelt hen, det er fuldstændig rystende, at vi efter over et års debat om mediepolitikken stadig ikke er nået nogen vegne med Socialdemokraterne og fru Mette Frederiksen.
Jeg synes, hun har demonstreret tydeligt i dag, at Socialdemokratiet overhovedet ingen visioner har for fremtidens danske mediepolitik - ingen visioner.
Tre gange, tror jeg, har hr. Jens Rohde været heroppe og spørge: Hvad vil Socialdemokraterne med TV 2 i fremtiden?
Hvilke udviklingsperspektiver har man for det?
I hvilken retning skal TV 2 bevæge sig?
Og ikke mindst: Hvordan ønsker
man at finansiere TV 2 i fremtiden
Men fru Mette Frederiksen har ikke svaret, selv om hun har haft muligheden tre gange.
Der er ikke kommet noget svar, og det er uambitiøst.
Mette Frederiksen (S), 2003-05-28:
Først til hr. Poul Nødgaard: Med hensyn til norsk TV 2
skal man altså for det første passe på ikke at sammenligne det norske mediemarked med det danske, for der er vist en forskel, og mig bekendt er der også ret forskellige evalueringer af, hvordan det private norske TV 2 fungerer. Jeg har set meget positive udlægninger, men jeg har også set meget negative udlægninger.
Måske vil regeringens privatiseringsplaner lykkes.
Måske vil det om ikke andet i første omgang lykkes at finde en tilstrækkelig god køber, der vil få de rigtige betingelser på et gunstigt reklamemarked og med en gunstig økonomisk udvikling i det hele taget.
Det er lige præcis det, der er det afgørende, for det kan også gå fuldstændig anderledes.
skal videresælges.
Vi aner ikke, hvem TV 2 kan sælges til om eksempelvis 10 år.
Vi aner det ikke, og essensen i vores bidrag til debatten er sådan set: Når der er succes på det danske mediemarked, når vi har to velfungerende og godt konkurrerende public service-kanaler, der leverer tv i verdensklasse, hvorfor i alverden så sætte det over styr i en iver for at privatisere?
Og hvorfor ikke i det mindste give spørgsmålet en så lang behandlingstid, at man kan være sikker
på, at danskerne får godt tv ud af det?
Jeg vil bare sige, at praktisk taget al faglig ekspertise på området har enten advaret regeringen eller i det mindste sagt, at man mener, at de forudsætninger, som de to konsulentrapporter bygger på, er temmelig risikable.
Det har været den faglige ekspertises vurdering, men også på det område har regeringen fuldstændig tilsidesat den. Nu når jeg desværre ikke at svare hr. Søren Søndergaard
meget detaljeret, men jeg vil sige, at vi står uden for medieforliget, og når der forhåbentlig snart kommer et andet politisk flertal, vil vi selvfølgelig være helt åbne.
Angående folkeafstemning må man sige, at det er et nyt element i diskussionen, så vi må altså overveje, hvordan vi skal stille os til det.
Ester Larsen (V), 2003-05-28:
Jeg må indrømme, at det har været skræmmende at lytte til fru Mette Frederiksens omtale af regeringens ambitionsniveau, og jeg synes, det har været skræmmende at lytte til den bagatellisering, fru Mette Frederiksen gør af public service-kontrakternes betingelser.
Hvad er det dog, der kan få fru Mette Frederiksen til at udtale, at det ikke er sikkert, at de får nogen betydning?
Regeringen lægger utrolig megen vægt på sin troværdighed, og når den stiller nogle public service-betingelser, som skal gælde i kontraktperioden, kan fru Mette Frederiksen være overbevist om, at vi vil følge dem meget, meget nøje.
Poul Nødgaard (DF), 2003-05-28:
Når nu fru Mette Frederiksen har så store bekymringer ved, at det danske TV 2 bliver privatiseret, så har jeg bare ét enkelt spørgsmål til fru Mette Frederiksen.
Det er: I Norge har man også privatiseret TV 2. Det går efter min opfattelse
ganske udmærket
Og hvad er der sket, efter det er blevet privatiseret?
Man har fået flere dokumentarprogrammer, man har fået flere nyhedsudsendelser, alt er faktisk blevet endnu bedre, end det var før.
Så er spørgsmålet: Hvorfor er der så så stor bekymring for, at et privatiseret dansk TV 2 skulle blive så meget ringere?
Det er jo bare nogle postulater, som ikke kan underbygges med noget som helst.
Jeg forstår det ikke.
Prøv at give en forklaring på og kommenter konkret det norske TV 2, som kører glimrende i privatiseret stand både økonomisk og udsendelsesmæssigt.
Søren Søndergaard (EL), 2003-05-28:
Som udgangspunkt synes jeg, at det, fru Mette Frederiksen har sagt, har været fuldstændig rigtigt og korrekt.
Det er en meget stor, negativ beslutning, der bliver truffet i dag, det
Derfor har jeg to konkrete spørgsmål til fru Mette Frederiksen.
For det første: I tilfælde af, at det her bliver vedtaget, vil fru Mette Frederiksen så tage den socialdemokratiske folketingsgruppe med i en overvejelse om at samle de nødvendige 60 underskrifter for at få gennemført en folkeafstemning?
Det er klart, at fru Mette Frederiksen ikke kan meddele, om resultatet bliver positivt eller ej, men jeg ønsker bare at høre, om fru Mette Frederiksen vil fremlægge det i den socialdemokratiske folketingsgruppe.
Det andet spørgsmål, som i virkeligheden er endnu mere væsentligt, er: Vil fru Mette Frederiksen meddele herfra, at man fra Socialdemokratiets side er indstillet på, når der kommer et nyt flertal, og det er jo kun et spørgsmål om tid, så at lave et nyt medieforlig, sådan at de skader, der er lavet her, kan blive rettet op i det omfang, det er muligt?
Er Socialdemokratiet indstillet på det?
Mette Frederiksen (S), 2003-05-28:
Det handler jo sådan set ikke om at udvikle konspirationstanker, men det er klart, at når vi har en regering, hvis kulturpolitiske visioner begrænser sig til at sammenligne TV 2 med en bilfabrik, så bliver vi selvfølgelig i oppositionen nødt til at bruge lidt tid på at afdække, hvad regeringen egentlig vil på det her område.
For det er ikke lykkedes endnu at finde ud af, hvor det skal gavne seerne, at TV 2 skal privatiseres på det foreliggende grundlag.
Og det er lige præcis det, der har været omdrejningspunktet for diskussionen her i Folketingssalen.
Det er de forudsætninger, hvorudfra regeringen vil privatisere TV 2, der er usikre, der er risikable.
Må jeg så ikke til hr. Poul Nødgaard sige, at det ved førstebehandlingen fremgik meget tydeligt, at i hvert fald ét af regeringspartierne, det var Det Konservative Folkeparti, fik sagt, at Det Konservative Folkeparti ikke var optaget af, hvorvidt det var en udenlandsk køber eller en dansk køber.
Jeg er selvfølgelig glad for, at regeringen stiller nogle public service-krav til et privat TV 2, det vil vi gerne kvittere for, men jeg er ikke sikker på, at der for seerne, dem, der hver eneste dag ser TV 2, er ret megen sikkerhed for, at det betyder, at der også i et længere perspektiv, 5-8-10 år, er en kanal, der sender mindst lige så godt tv, som det er tilfældet i dag.
Public service-kontrakterne er på mange måder fornuftige i overskrifterne, men det er jo altså også ord, der kan fortolkes og vil blive det, er vi bange for.
Risikoen er simpelt hen for stor, og det er derfor, jeg gentagne gange har sagt, at regeringen gambler med TV 2, og det er det, vi ikke vil være med til.
Poul Nødgaard (DF), 2003-05-28:
Jeg har kun ét enkelt spørgsmål.
For ikke at forplumre det hele, så vil jeg stille ét konkret spørgsmål til fru Mette Frederiksen: Tror fru Mette Frederiksen, at de tre partier, der står bag medieaftalen, og som nu vil privatisere TV 2, bare udbyder det til salg og siger: Nu sælger vi det, så kan man bare frit drive det, som man vil?
Kl. 9.55 Der bliver stillet, og nu skal fru Mette Frederiksen høre godt efter, så strenge public service-krav til det privatiserede TV 2, at det bliver hundrede procent sikret, at vi får et TV 2 af mindst samme høje stade som det nuværende TV 2.
Derudover bliver der, næsten ligesom når man sælger en ejendom, en lang række af betingelser, der skal opfyldes, for at man kan give et tilbud på TV 2. Jeg troede, det var gået op for fru Mette Frederiksen.
Og jeg vil gerne sige, at fru Mette Frederiksen kunne have siddet med omkring det bord, hvor vi skal fastsætte alle de ting, hvis hun havde ønsket det, hvis de forhandlere, Socialdemokratiet havde den nat den 2. juni ovre i Kulturministeriet, havde haft, om jeg må bruge udtrykket, hår på brystet til at gå ind.
De fik rettet en masse i medieforliget, og de fik det næsten fuldstændig, som de ville have det, og alligevel gik de deres vej.
Så kan man godt stå og grine lidt ad det, men det er faktisk dyb alvor, det her.
Carina Christensen (KF), 2003-05-28:
O.k., så fik vi to udmærkede bud på, hvad Socialdemokraternes mediepolitik er: Regionerne skal styrkes, regionerne skal spille en meget stor rolle.
Det er vi sådan set enige i, og jeg tror også, fru Mette Frederiksen kan bekræfte, at vi også fastholder regionernes stærke position i det nye medieforlig.
Så skal vi fortsætte med den gode sendeflade på TV 2, osv.
Vi ønsker også at bevare TV 2-sendefladen, og som jeg kunne forstå det, er det også indholdt i Socialdemokratiets mediepolitik.
Man vil styrke regionerne, men hvor skal pengene komme fra?
Jeg vil meget gerne have et konkret svar.
Ester Larsen (V), 2003-05-28:
Hr. Aage Frandsen omtaler den udvikling, vi har set i TV 2, som præget af, at TV 2 tænker på bestemte kunder.
Jeg vil spørge, om hr. Aage Frandsen ikke vil være så venlig at kommentere, om ikke nøjagtig de samme udviklingstræk gør sig gældende hos DR - DR, som er fuldstændig uafhængig af markedskræfter og reklamefinansiering.
Carina Christensen (KF), 2003-05-28:
Jeg vil da godt anerkende, at hr. Aage Frandsen kommer med et bud på, hvordan SF mener, at TV 2 i fremtiden skal finansieres.
SF ønsker, at licensen skal stige lidt.
Det ønsker vi ikke, for vi ønsker at sætte licensen ned.
Derudover ønsker man at udvide TV 2's aktiviteter, så de kan gå ud og lave nogle flere ting.
Jeg vil gerne spørge hr. Aage Frandsen: Anerkender han ikke, at det kan være en smule konkurrenceforvridende, hvis TV 2 påtager sig at gå ud i flere nye aktiviteter med licens i ryggen?
Synes man, det er fint, eller regner man ikke med, at det vil give et problem med konkurrencemyndighederne?
Aage Frandsen (SF), 2003-05-28:
Med hensyn til det sidste, om det giver problemer i forhold til konkurrence, er det altså afgørende, at man holder kasser adskilt, og det skal man gøre.
Hidtil har det vist sig, at det har TV 2 kunnet gøre, og det skal de så også kunne i fremtiden.
Med hensyn til TV 2's og DR's kunder og seere er det sådan, at DR selvfølgelig også tænker på seere, men de tænker ikke nødvendigvis på, at de seere, de har, også er nogle seere, som er gode reklamemæssigt set. Det gør de måske også somme tider.
Jeg kan ikke udelukke, at det er de samme, man tænker på, når man f.eks. laver Grand Prix-udsendelser.
Det er jo den gamle ting, man altid har gjort, så man vil nok mene, at man stadig væk skal gøre det, også selv om Danmark ikke deltager.
Men det, der er karakteristisk for TV 2 i forhold til Danmarks Radio, er, at TV 2 jo satser på det, vi kan kalde det unge publikum.
De satser ikke specielt på fru Ester Larsen og mig.
Jeg ved ikke, om fru Ester Larsen har tænkt på det?
de mulighed for, fordi de har licensen i ryggen.
De vil også gerne have mange seere, og det er en forpligtelse, at de har mange seere, men de skal sørge for, at det er alle typer seere.
Det er helt umiskendeligt.
Man kan tydeligt se, at publikum er forskelligt på TV 2 og DR, det viser alle undersøgelser.
Så med hensyn til hr. Jens Rohdes udtalelser om, at man ikke kan være mere eller mindre markedsorienteret.
Det kan
man i høj grad.
Hvis man har nogle offentlige midler i ryggen, er man da mindre afhængig af markedet med hensyn til, om man er nødt til alene at tænke på indtægter og udgifter hele tiden.
Thor Pedersen (V), 2003-05-28:
Jeg vil godt sige til hr. Nicolai Wammen, at man kan ikke skelne mellem topfolk og embedsmænd.
Topfolkene i Finansministeriet er embedsmænd, og det er en løbende proces, hvor de fagligt kyndige taler sammen.
Sådan har det altid været, så der er ikke noget nyt i arbejdsformen nu i forhold til tidligere.
Det er selvfølgelig klart, at det ikke er sådan, at det er yngste fuldmægtig, der i virkeligheden beslutter, hvordan det endelige resultat skal se ud.
Det er en faglig proces, hvor den viden og erfaring, man har, resulterer i et endeligt tal, men det er overhovedet ikke sådan, at ministeren drøfter med embedsmændene, hvordan processen bliver til, eller hvilke tal der indgår.
Det er i det faglige miljø, det sker.
Det, jeg ser, er det færdige resultat, og som regering kan man vælge at lægge sit hoved til det, ligesom man kan lægge hovedet til alle andre skøn, som kommer fra alle andre institutter.
Der foregår altså en proces, og jeg håber sandelig, at man taler sammen under processen, for det er bygget sådan op, at de faglige niveauer skal tale sammen.
Jeg har ikke nogen viden om det, og man kan overhovedet ikke genkende beskrivelsen i Finansministeriet.
Tove Videbæk (KRF), 2003-05-28:
Jeg siger selvfølgelig tak til fru Pia Kristensen for tilsagnet om at støtte Kristeligt Folkepartis forslag om at styrke indsatsen for familier i sager om truede børn.
Det, vi foreslår, er, at regeringen i Folketingsåret 2003-2004 skal fremsætte et lovforslag. Det vil sige, at regeringen først i næste Folketingssamling fremsætter forslaget.
Og tak for det.
Pia Kristensen (DF), 2003-05-28:
Som det fremgår af betænkningen, vil Dansk Folkeparti redegøre for sin indstilling til forslaget ved andenbehandlingen.
Vi nåede nemlig ikke at få svar på vores udvalgsspørgsmål inden betænkningsafgivelsen.
De økonomiske konsekvenser af forslaget skønnes at udgøre ca. 3 mio. kr.
Det er et beløb, som vi ikke kan finde i indeværende år, men vi synes, at Kristeligt Folkepartis forslag er så sympatisk og så godt, at vi har besluttet os for at støtte det.
Vi lægger selvfølgelig til grund, at forslaget først træder i kraft 1. januar 2004.
Brian Mikkelsen (KF), 2003-05-28:
Det her er en glad dag, og det er en god dag for danskerne, som får mulighed for at få brudt det scenario, som nogle politikere i hvert fald lægger op til, nemlig at kigge tilbage og forholde sig til gamle dage.
Det vil sige, at vi kan forudse og tro på, at vi får et stærkere og mere kvalitetsorienteret TV 2 end før.
Vi får med forslaget brudt Danmarks Radios monopol på radionyheder.
Vi får et landsdækkende alternativ til Danmarks Radio.
Vi får en situation, som sikrer, at danskerne vil have flere forskellige kvalitetskanaler at vælge imellem på tv- såvel som på radio-siden.
Det er altså et afbalanceret medieforslag, der forhåbentlig er flertal for lige om lidt, og som vil være med til at sikre, at danskerne i hvert fald i de næste mange år vil have en pluralistisk mulighed for at se kvalitets-tv og kvalitetsradio.
Søren Søndergaard (EL), 2003-05-28:
Til den diskussion vil jeg bare sige, at det jo er den diskussion, vi løbende har haft om, hvordan man skal vurdere seertal.
Vi er meget tilfredse med, at der er en masse programmer, der ses af relativt få mennesker, hvis det samlet betyder, at befolkningen som helhed føler sig dækket ind.
Vi har ikke den der tvangsopfattelse af, at alle f.eks. skal sidde og se på fodbold.
Vi synes, det er strålende, hvis der også er nogle, der ser på kricket eller kvindehåndbold eller hvad som helst, selv om det er mindre målgrupper.
Det, der bare er det afgørende, er, at det sikres, at der er et udbud, så alle får noget.
Hvorimod det, der sker, når man opererer på markedsvilkår, er, at hver enkelt udsendelse skal kunne svare sig i forhold til at sælge reklamer osv., og derfor sker der en centralisering, hvor det, der er mest interessant, hele tiden bliver valgt, hvilket går ud over mangfoldigheden.
Det er problemet.
Så vil jeg bare sige til hr. Rohde: Hvis der på nogen måde har været et forsøg fra Danmarks Radio eller et offentligt ejet TV 2 på at holde andre uden for i form af manglende mulighed for at sende, så er det ikke noget, Enhedslisten har støttet.
Enhedslisten går ind for total pluralisme, hvad angår medierne.
Vi går ind for, at flest mulige skal have mulighed for at sende tv, men vi har også den opfattelse, at det offentlige har en forpligtelse til at sørge for to offentligt finansierede - og konkurrerende - public service-kanaler.