Frank Jensen (S), 1999-05-21:
Lad mig indledningsvis bemærke, at forespørgslen, der både er rettet til forsvarsministeren og mig, vil blive besvaret af mig på regeringens vegne.
I de senere år er der stillet flere spørgsmål, både til
statsministeren og jeg selv,
Der har været tale om spørgsmål, som nogenlunde har samme karakter som forespørgslen i dag.
De spørgsmål har vi naturligvis besvaret, og jeg kan i den forbindelse bl.a. henvise til min besvarelse af spørgsmålene nr. S 3331-3336 fra forhenværende medlem af Folketinget Annette Just samt statsministerens besvarelse af spørgsmålene nr. S 326, S 909 og S 910 fra medlem af Folketinget Svend Aage Jensby.
Som det fremgår af flere af disse svar, har Politiets Efterretningstjeneste til stadighed opmærksomheden rettet mod muligheden for at identificere bl.a. agenter fra det tidligere DDR, som måtte have udført aktiviteter i strid med dansk lovgivning, og såfremt det sandsynliggøres, at bestemte personer har udøvet statsfjendtlig virksomhed, vil det blive undersøgt, om der er mulighed for at gøre strafansvar gældende.
Som det vil være flere medlemmer af Tinget her bekendt, havde jeg et indlæg i Jyllands-Posten torsdag den 14. januar i år om Stasiarkiverne.
Baggrunden for mit indlæg var en artikel, der var blevet bragt i Jyllands-Posten med titlen: »Spioner, der gik fri«, og som efter min opfattelse var stærkt misvisende.
Jeg oplyste i mit indlæg bl.a., at Politiets Efterretningstjeneste siden 1992 har forsøgt at få adgang til oplysninger i Stasiarkiverne i Berlin. Efterretningstjenestens bestræbelser har været udfoldet ved telefoniske, skriftlige og personlige henvendelser til de tyske myndigheder. Jeg oplyste endvidere, at Politiets Efterretningstjeneste imidlertid på anden måde har modtaget oplysninger om personer, som eventuelt kunne have haft forbindelse til den østtyske efterretningstjeneste. Efterretningstjenestens vurdering var, at oplysningerne generelt set havde så spinkel karakter, at der ikke var grundlag for politimæssig efterforskning, men at det dog kunne være forsvarligt at rette henvendelse til en eller to personer.
Efterretningstjenestens efterfølgende henvendelse til disse personer bekræftede vurderingen af, at der ikke var tilstrækkeligt hold i materialet.
Som det også fremgår af de omtalte besvarelser, er Justitsministeriet og Politiets Efterretningstjeneste for få måneder siden blevet orienteret om, at det nu var lykkedes de tyske myndigheder at bryde koden på centrale og hidtil utilgængelige dele af Stasisarkiverne.
Endvidere har vi i Justitsministeriet kontakt med flere tyske myndigheder om spørgsmålet.
Spørgsmålet om dekryptering af hidtil utilgængelige dele af Stasiarkiverne er også omtalt i bemærkningerne til det ændringsforslag, som jeg fremsatte i sidste uge til forslaget til lov om undersøgelse af Politiets Efterretningstjeneste, nr. L 65.
I bemærkningerne er således bl.a. angivet, at regeringen i lyset af dekrypteringen som nævnt ovenfor har intensiveret sine bestræbelser på at få adgang til oplysningerne i arkiverne.
Baggrunden for omtalen af dette forhold i ændringsforslaget er, at det materiale, der måtte fremkomme som resultat af disse bestræbelser, vil kunne indgå i undersøgelseskommissionens arbejde.
Samtidig siger det sig selv, at skulle materialet umiddelbart give anledning til at iværksætte en strafferetlig efterforskning mod personer, vil det straks blive videregivet til politiet og anklagemyndigheden med henblik på videre efterforskning og eventuel tiltalerejsning.
Om adgangen til Stasiarkiverne vil jeg i øvrigt gerne mere generelt bemærke, at adgangen for udenlandske myndigheder, herunder udenlandske efterretningstjenester, er reguleret i en tysk lov af 20. december 1991 om Stasibilag, og at adgangen er ganske restriktiv.
Udenlandske myndigheder har således som udgangspunkt kun adgang til arkiverne med henblik på strafforfølgning inden for rammerne af de regler, der findes om retshjælp i straffesager, der følger af den tyske lov, som gælder for Stasiarkiverne.
Det indebærer bl.a., at der ikke er nogen direkte adgang til Stasiarkiverne for de danske myndigheder, men alene adgang for de tyske myndigheder, som yder retshjælp i medfør af de gældende regler.
Der er således ikke tale om, som mange synes at tro, at de danske myndigheder blot kan tage til Tyskland og gå på fisketur i arkiverne.
Lad mig afslutningsvis bemærke, at regeringen i Kontroludvalget for Efterretningstjenesterne har orienteret mere indgående om de danske myndigheders bestræbelser på at identificere tidligere østagenter m.v., og jeg er indstillet på også fremover at holde Folketingets Kontroludvalg orienteret om dette område.
Men som afslutning igen: Regeringen har intensiveret sine bestræbelser på at få adgang til Stasiarkivernes materiale, hvor der nu efter dekrypteringen af båndene skulle være større sandsynlighed for, at der kunne være materiale, som kunne bringe os videre, og regeringen vil fortsat forfølge det spor.
Forhandling