runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Erling Oxdam (V), 1998-01-15:
Jeg er i den mærkelige situation, at jeg gerne vil støtte et spørgsmål, som hr. Søren Søndergaard rejste, nemlig spørgsmålet til justitsministeren, om vi dog ikke en dag kunne få en mere generel drøftelse, en redegørelsesdebat, om Kriminalforsorgens forhold og fremtid, for denne debat, sådan har jeg i hvert fald forstået den, har jo været bagudrettet.
Det var måske ikke meningen på det tidspunkt, hvor forespørgslen blev stillet, hvor det jo bare var meningen, at man skulle have en drøftelse på grund af de uroligheder, der var, men nu er det jo altså over to måneder siden, de fandt sted.
Jeg vil spørge justitsministeren, om han vil følge det op, for det vil jeg gerne støtte.
Jeg var den eneste, der nævnte noget om det.
Jeg ved ikke, om justitsministeren afslutningsvis kan sige noget om de forhold.
Jeg spurgte justitsministeren, om han ville sige noget om det afsnit, der hed ledelsesforholdene, for det er ikke berørt, og jeg vil nødig bringe hr. Tom Behnke i den situation, at han skal sige til sidst, at det fik han ingen svar på.
Så nu spørger jeg justitsministeren.
Helge Adam Møller (KF), 1998-01-15:
Jeg nævnte meget bevidst også sagen med de 90 pct. løn eller vederlag, som man altså får, selv om man bare melder sig syg og ikke udfører dags arbejde, og én af de ting, justitsministeren sagde, er rigtig, for jeg har fået at vide af en medarbejder, at det er, fordi man vil have en paritet til det almindelige arbejdsmarked.
Men det, der for mig er det afgørende her, og det, jeg netop gav udtryk for i min indledende tale,
var, at både ministeren og ledelsen i for stort et omfang manglede et engagement og en vilje til at ændre på nogle bestående forhold, som måske kan have været logiske og hensigtsmæssige, da de en eller anden gang blev indført, men som i hvert fald virker fuldstændig forkerte i dag. Selv hr. Søren Søndergaard - og vi er ikke altid enige, selv om det hænder enkelte gange - var lige så uforstående, da vi fik det at vide, og vi fik jo også at vide derovre både af medarbejdere og af talsmænd, at det var en afgørende årsag til, at så mange meldte sig syge.
Det må man da have været vidende om i Kriminalforsorgen igennem masser af år.
Det, jeg savner, er, at man selv prøver på at se de ting, som ødelægger dagligdagen for et stort antal velfungerende fanger, og at man så, når man bliver opmærksom på dem, ændrer dem.
Det kan da ikke være rigtigt, at det er en ombudsmand, nogle politikere eller andre, der skal komme, før man får hænderne op af lommen og får ændret noget, som enhver kan se er tåbeligt.
Det er da godt, at man får det rettet.
Frank Jensen (S), 1998-01-15:
Først skal jeg sige til hr. Oxdam: Det er jo ikke sådan, at vi ikke har diskuteret Kriminalforsorgen mange gange i Folketinget.
Kvantitet og kvalitet er jo ikke altid lig med hinanden, og vi har diskuteret det under den nye debatform i Folketingets Retsudvalg i starten af denne samling.
Vi har været på fængselsbesøg, hvor vi har haft anledning til at diskutere det.
Vi har diskuteret det ved samråd i Retsudvalget, og vi diskuterer det her i dag.
Jeg ved ikke, om en redegørelsesdebat ændrer på det.
Men i hvert fald er det aftalt i finanslovaftalen, at de partier, der har den fælles forståelse, det vil foruden regeringspartierne sige V, K, SF og CD, skal i gang med at forhandle.
Vi forbereder det forhandlingsforløb.
Vi har lavet alt det analysearbejde, der er aftalt, og deri indgår også ledelsesforholdene, som hr. Oxdam stillede spørgsmål om.
Det redegjorde jeg også for i min tale i indledningen af debatten.
Jeg har også redegjort for de økonomistyringsforhold, som ikke er tilfredsstillende i dag.
Det vil der også blive ændret på, og det er der allerede taget initiativer til, for det kan ikke afvente analysearbejdet.
Vi har allerede taget skridt til at ændre på økonomistyringsmodellen i Direktoratet og Direktoratets instrumenter ud til anstalterne.
Så vil jeg igen sige til hr. Helge Adam Møller
: Det spørgsmål, som hr. Helge Adam Møller har rejst om sygefraværet, synes jeg er berettiget at rejse, og det klandrer jeg ham ikke for, men det er der allerede taget hånd om, sådan at vi vil være i stand til meget hurtigt at kunne give hr. Helge Adam Møller svar på, hvad løsningen vil være.
Her konkluderede jeg, at hr. Helge Adam Møller havde ret i, at der var noget, som ikke var tilfredsstillende.
Men når han så har fået indrømmelsen, må han også sige: O.k., så tager jeg den.
Så skal han ikke blive ved med at bruge det som argument for, at der ikke bliver taget hånd om tingene.
Jeg blev først bekendt med det forhold på samme tid som hr. Helge Adam Møller
, og ved samme lejlighed nævnte jeg også over for Direktoratets medarbejdere, at her måtte vi komme med forslag til, hvordan det kunne gøres anderledes, og det har jeg fået bekræftet at Direktoratet er i gang med.
Margrete Auken (SF), 1998-01-15:
Når man hører hr. Tom Behnke tale om målet, så er man lige ved at tro, at vi her i Folketinget skulle kunne enes om det hele, for sådan som hr. Tom Behnke skildrer målet, tror jeg ikke, der er nogen, der vil være uenige i det.
Spørgsmålet drejer sig altså bare om midlerne, og jeg synes, næsten alle de midler, som hr. Tom Behnke foreslår, stort set er egnede til det modsatte.
Når jeg siger stort set, så er det, fordi vi da f.eks. godt kan enes om det dér med det elektroniske hjemmefængsel - det har vi også snakket om tidligere - at vi nok også vil kunne enes om, at det er godt med en fast ledelse, og at vi også vil kunne enes om at sige, at de mennesker, der gerne vil kunne leve et nogenlunde stilfærdigt liv i fængslerne, ikke skal tyranniseres af rockerne, osv. Men at tro, at fængsler egner sig til opdragelsesanstalter, sådan at vi får nogle bedre mennesker ud i den anden ende, end vi puttede ind, er altså naivt, for fængsler egner sig ikke til så forfærdelig meget andet end at lave forbrydere og narkomaner.
Og det, det så gælder om, er at finde på alt muligt andet end at bruge fængsler, altså at bruge fængslerne mindst muligt og dermed begrænse de skadevirkninger, som fængslerne har, i det omfang vi mener, at det er nødvendigt, at de bliver brugt.
Bjørn Elmquist (RV), 1998-01-15:
Jeg har også noteret den tone af fordragelighed, der i og for sig undervejs, i hvert fald nu og da, har præget hr. Tom
Behnke i denne debat, og jeg var noget forundret over den, men positivt, kan man da sige.
Så spurgte hr. Tom Behnke, hvordan man kan skaffe sig indflydelse på de forhandlinger om et flerårigt forlig på det her område, der en skønne dag skal finde sted, og det lød også godt nok.
Men så har hr. Tom Behnke altså fremsat et forslag til vedtagelse, som er svært at få passet ind i den sammenhæng, og mit råd til hr. Tom Behnke er så: Glem alt om det forslag og stem for det, som er fremsat af fru Dorte Bennedsen!
For ad den vej er der dog en mulighed for at være med ved forhandlingsbordet til sin tid, men er man på forhånd låst fast på nogle meget firkantede og ganske overdrevne og manipulerende synspunkter som dem, vi ser i forslaget, så bliver der ikke rigtig plads til Fremskridtspartiet omkring forhandlingsbordet.
Tom Behnke (FP), 1998-01-15:
Jeg vil bare lige fastslå, at vi ikke er låst fast på noget som helst, og at det forslag til vedtagelse, vi har fremsat, jo er udtryk for den ideelle situation, som vi ser den i Fremskridtspartiet, og vores bud på, hvordan man kunne løse
de her problemer, og at det så vil kunne indgå i debatten.
Der er intet til hinder for, at vi kan være med til forhandlinger, og der er intet til hinder for, at vi kan gå med på et kompromis, og vi er også villige til at strække os, hvis vi kan få indflydelse på, hvordan det kommer til at se ud.
Grunden til, at vi ikke ønsker at stemme for det forslag til vedtagelse, som et flertal har fremsat her i dag, er, at det jo er et forslag uden indhold.
Det er kun en konstatering af det, der er sket, og dermed slet ikke fremadrettet på nogen måde, og derfor synes vi, det er for tyndt et udbytte
af en forespørgselsdebat.
Men det foreligger altså, og det bliver vedtaget, men samtidig kan et flertal af partier jo se det forslag, som vi har fremsat, og det kan man så tage med i sine overvejelser.
Og så kan man jo vurdere, om det vil være hensigtsmæssigt, og om der måske kan komme noget positivt ud af, at vi kommer med til nogle forhandlinger.
Det tror jeg der vil.
Thorkild Simonsen (S), 1998-01-15:
Beslutningsforslaget fra Fremskridtspartiet går ud på, at regeringen skal fremsætte lovforslag om at ophæve grundskylden for erhvervsejendomme.
Som det nævnes i bemærkningerne, har Fremskridtspartiet selv tidligere fremsat lovforslag med dette indhold.
Senest var der tale om lovforslag nr. L 84, som blev fremsat i november 1994 og tredjebehandlet i Folketinget i maj 1995.
Resultatet blev, at lovforslaget blev forkastet, og jeg vil derfor nøjes med kort at henvise til, hvad der blev fremført fra regeringens side i forbindelse med det tidligere lovforslag fra Fremskridtspartiet: Regeringen har en positiv holdning til erhvervslivet, og det mener jeg vi har vist i praksis i den udvikling, der har været, siden den nuværende regering kom til for snart 5 år siden.
Men det er stadig regeringens opfattelse, at de ændringer, som beslutningsforslaget lægger op til, ikke vil være et velegnet instrument i skattepolitikken
, og jeg må derfor på regeringens vegne afvise det foreliggende beslutningsforslag.
Erik Larsen (V), 1998-01-15:
Nu vil jeg ikke påstå, at jeg kan forklare hr. Jørn Pedersen logik, men jeg skal gøre et forsøg.
Vi er generelt imod den beskatningsform, der hedder beskatning af jord.
Vi er specielt meget imod den
, når det drejer sig om erhverv, og derfor er det klart, at logikken ligger i, at vi ønsker at fjerne kommunernes mulighed for at opkræve skat på produktionsjord.
Det betyder ikke, at kommunerne så ikke har mulighed for via de andre mekanismer i den kommunale skattefastsættelse at søge dækning for deres omkostninger og de opgaver, som Folketinget pålægger kommunerne.
Christian O. Aagaard (KF), 1998-01-15:
Det kommer jo nok ikke bag på nogen ej heller forslagsstillerne, at vi i Det Konservative Folkeparti kan støtte dette forslag om ophævelse af grundskyld for erhvervsejendomme og gør det med stort set de samme bemærkninger, som sidst forslaget var til behandling her i Tinget for 2 år siden.
Vores ordfører dengang, hr. Torben Rechendorff, gav Fremskridtspartiet det råd, at såfremt det kom igen med forslaget, ville han anbefale, at det blev sat ind i en lidt større sammenhæng ud fra den betragtning, at vi her i Folketinget vel har en eller anden forpligtelse til at anskue skatte- og støtteordninger i sammenhæng.
Det er en opfattelse, jeg som ordfører i dag deler ikke mindst med henvisning til de økonomiske konsekvenser, en vedtagelse af et eventuelt lovforslag vil få for de kommunale budgetter; men Fremskridtspartiet har enten ikke været opmærksom på det to år gamle råd eller ikke ønsket at følge det. Det ændrer dog ikke på vores positive holdning til forslaget, som jeg ser som en naturlig fortsættelse af de forslag, vi sammen med Venstre stillede i forbindelse med finansloven, eksempelvis fjernelsen af grønne afgifter, afskaffelse af arbejdsmarkedsbidrag, lettelse af virksomhedernes administrative byrder m.fl., forslag, der som det, vi behandler i dag, har som formål at styrke væksten i de private virksomheder, forbedre konkurrenceevnen og herigennem skabe ægte og varige arbejdspladser.
Vi er jo desværre herhjemme fortsat i den situation, at der etableres færre nye virksomheder, end der lukkes.
Det er en udvikling, vi må og skal have vendt, og det er også i dette perspektiv, forslagene skal anskues. Tilskud og forskellige støtteordninger kan i visse situationer være udmærket til at støtte starten af nye virksomheder, men det helt afgørende er, at man ikke kvæler vore virksomheder med afgifter, skatter og administrativt bøvl.
For Det Konservative Folkeparti er det helt afgørende, at vi i de kommende år udnytter et gunstigt erhvervsklima maksimalt, hvilket efter vor opfattelse kan ske ved, at det er guleroden og ikke pisken, der anvendes over for virksomhederne.
Men som sagt kan Det Konservative Folkeparti støtte dette forslag.
Jørn Pedersen (S), 1998-01-15:
Jeg blev en lille smule i tvivl, efter at have hørt den konservative ordfører, fordi man støtter forslaget, men er samtidig opmærksom på, at det ikke er finansieret, og der bliver henvist til, at man tidligere fra konservativ side har sagt, at hvis man skal gøre sådan noget, skal det ind i en større sammenhæng.
Er det rigtigt opfattet, at Det Konservative Folkeparti agter at støtte dette ufinansierede forslag, hvorom man har sagt, at det ikke er gennemtænkt?
Det vil jeg da gerne høre, for det synes jeg giver anledning til nogle overvejelser om det, man kan kalde troværdighed.
Jeg synes da ikke, det er særlig troværdigt, når man siger, at det skal ind i en større sammenhæng, og det kommer det så ikke, men man vil støtte det alligevel.
Det synes jeg lyder interessant.
Kristen Touborg (SF), 1998-01-15:
Mit spørgsmål er helt i forlængelse af den forrige talers.
Jeg vil altså bare gerne vide, hvor De Konservative vil foreslå nedskæringerne som følge af alle de her manglende indtægter, for jeg går ud fra, at De Konservative har det sådan, at de ikke mener, man kan bruge midlerne to gange.
Aage Brusgaard (FP), 1998-01-15:
Det er sådan lige lidt pædagogisk vejledning til de to tidligere ordførere, for at vi ikke skal spilde al for megen tid på sagen her.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-01-15:
Nu er det jo ikke så lang tid siden, at Venstre under ret stor mediebevågenhed skiftede ordfører på det her område
, og det kan da godt være derfor, at det skinner igennem debatten allerede i dag, at det også har medført et markant stilskift hos Venstre i retning af, at man nu ikke sætter det så højt på dagsordenen, at man skal kræve ændringer i kriterierne for tildeling af dansk indfødsret, men at man i højere grad ønsker at søge tilbage til det flertalsstyre, som har præget indfødsretsområdet i ganske mange år. Jeg synes, det er trist, at det ser ud til at være fornyelsen i Venstres politik på det her område, men selv om hr. Jensby gør så meget for at undgå en debat om kriterierne, og den kan jeg forstå hr. Jensby forsøger at skubbe ud til et andet tidspunkt, vil jeg nu alligevel bede hr. Jensby om at forholde sig til det, fordi der jo i det forslag til vedtagelse, som hr. Jensby står bag, står, at Folketinget nu opfordrer regeringen til at fortsætte drøftelserne med partierne om et ny grundlag for opnåelse af dansk statsborgerskab.
Derfor vil jeg spørge hr. Jensby: Hvor stor betydning lægger Venstre egentlig i det, man har skrevet i beslutningsforslag nr. B 64?
Tidligere fik vi at vide i den offentlige debat, at de kriterier, der var opremset i nr. B 64, var ufravigelige betingelser, hvis Venstre skulle indgå i et forlig.
Men vi kan godt i Dansk Folkeparti frygte, at Venstre er på vild flugt fra de krav, man selv har stillet op, og de ultimative udtalelser, det er kommet med om, at de her skærpede krav skulle gennemføres, hvis man skulle medvirke til en aftale.
Svend Aage Jensby (V), 1998-01-15:
Det bliver min sidste korte bemærkning.
Til hr. Kristian Thulesen Dahl kan jeg sige, at der ikke er nogen, der har sagt, at beslutningsforslag nr. B 64 er ultimativt.
Da Venstre og De Konservative fremsatte forslaget, anførte vi udtrykkeligt i forslaget, at vi ønsker de retningslinjer, som B 64 giver udtryk for, gennemført, men når man ikke har flertallet her i Folketinget, er det jo sådan, at man bliver nødt til at forhandle, og der er aldrig nogen, der har drømt om, at det skulle være ultimativt.
Desuden kan jeg sige, at det er min personlige holdning, at jeg gennem tiden ved forskellige lejligheder ser nogle udtalelser, som jeg bygger mine betragtninger om livssynet på.
Deri ligger det.
Og så kan jeg sige til hr. Tom Behnke, at det er meget, at jeg skal afkræves et svar på spørgsmålet om, hvorvidt jeg mener, at man har et retskrav på at få dansk statsborgerskab, når jeg har stået her og udtrykkeligt og udførligt redegjort for, at det er Folketingets suveræne afgørelse, og at det er et nationalt anliggende.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-01-15:
Jeg står mere og mere tvivlende over for, om de overhovedet har læst forslaget, det må jeg altså erkende, for de taler hele tiden om et forslag, der fuldstændig afskærer alle indsatte fra på noget tidspunkt under deres strafafsoning at få en udgang.
Det harmonerer bare ikke med det, der står i forslaget, så det kunne være, at en tredje genfremsættelse i denne folketingssamling er nødvendig, for at også Socialdemokraterne orker at læse et beslutningsforslag på 2½ linje.
Jeg ved det ikke, men det kan være, at det er det, der skal til.
Jeg må sige, at jeg synes, det er utroligt, at man puster sig sådan op og bruger sådanne gloser, som man gør.
Vi mener, der er et behov for en skærpelse af reglerne for udgang.
Det er jo altså ikke det samme som at nægte alle under ethvert tænkeligt forhold udgang fra et fængsel.
Arne Melchior (CD), 1998-01-15:
Tidligere på dagen faldt ordet manipulation fra den højre side af salen.
Jeg tror, det var hr. Tom Behnke selv, der brugte det, men tag mig det ikke ilde op, hvis det var hr. Thulesen Dahl, for de optræder jo her i dag som siamesiske tvillinger, og det skal de selvfølgelig have lov til.
Men når vi taler om manipulation, vil jeg nok sige: 50.000 udgange, det er vel manipulation, så det basker.
Det drejer sig ikke om 50.000 mennesker, der skal undersøges.
Jeg kender ikke tallet, men det er jo en bagatel af de 50.000 personer, det drejer sig om.
Det er antal udgange, og ethvert besøg hos en læge uden for fængslet er en registreret udgang, så jeg vil tillade mig at stemple tallet 50.000 ikke bare som manipulation, men som vrøvl og sludder og vildledning af værste skuffe.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-01-15:
Derfor tog jeg dem selvfølgelig også med ind i min redegørelse og besvarelse af justitsministerens tale, for jeg mente nemlig, at hvis man skulle bruge de tal til noget - og her kan det være, jeg er enig med hr. Melchior - skulle man dykke længere ned i dem og finde ud af, hvor mange personer det drejer sig om, og hvordan det forholder sig.
Jeg er fuldstændig enig i, at der ikke er tale om 54.000 eller 51.000 personer, eller hvor meget det er.
Der er tale om et antal udgange, og skal man bruge de tal til noget, skal vi selvfølgelig dykke et spadestik længere ned.
Det var det, som jeg i min svartale opfordrede justitsministeren til at gøre, og det regner jeg selvfølgelig med at vi får lejlighed til under det udvalgsarbejde, som nu påbegyndes ved behandlingen af dette forslag.
Arne Melchior (CD), 1998-01-15:
Bare for en ordens skyld: Det var altså hr. Behnke, der for et øjeblik siden brugte det tal og benyttede det i en replik
Sådan sagde hr. Behnke det, og så hjælper det ikke med hr. Thulesen Dahls hundekunster, som ikke har noget at gøre med den ordveksling, der har været mellem hr. Behnke og mig.
Thorkild Simonsen (S), 1998-01-15:
I november måned behandlede vi her i Folketinget Fremskridtspartiets tilbagevendende lovforslag om afholdelse af vejledende folkeafstemning om Danmarks udlændingepolitik.
I dag skal vi behandle et forslag fra Dansk Folkeparti om afholdelse af vejledende folkeafstemning om Danmarks omdannelse til et multietnisk samfund.
Dette kan man også betragte som en tilbagevendende
begivenhed.
Så sent som i april måned sidste år havde samme parti indkaldt min forgænger til en forespørgselsdebat om, hvilke oplysninger regeringen kunne give om Danmarks omdannelse til et multietnisk samfund.
I forbindelse med behandlingen af Fremskridtspartiets lovforslag redegjorde jeg for, hvorfor regeringen finder, at en vejledende folkeafstemning om Danmarks udlændingepolitik er en dårlig idé.
Mange af de samme argumenter gør sig tillige gældende måske endda i forstærket grad i forhold til dette lovforslag.
En folkeafstemning, som det foreslås, vil aldrig nogen sinde kunne afspejle den kompleksitet, der kendetegner udlændingeområdet.
Når man skal føre en seriøs udlændingepolitik, kan man ikke bare bede vælgerne om at stemme ja eller nej til, om Danmark skal omdannes til et multietnisk samfund.
Det ville være vildledning, og svaret ville i øvrigt være uanvendeligt for udformningen af den fremtidige udlændingepolitik.
Det er med andre ord regeringens opfattelse, at retningslinjerne for Danmarks udlændingepolitik ikke kan fastlægges med et ja eller et nej til et spørgsmål, der tydeligvis bygger på forslagsstillernes meget stereotype og ret så entydige billeder af indvandrere og flygtninge, billeder, som altid har en negativ og konfliktorienteret sammenhæng.
Regeringen har, som man ved, den 17. december 1997 fremsat sine forslag til en ny lovgivning på udlændingeområderne, og man er vist også orienteret om, at de behandles her i Folketinget torsdag den 22. januar 1998.
Det er regeringens opfattelse, at disse forslag er det bedst tænkelige udgangspunkt for en god, åben og også gerne fordomsfri debat på udlændingeområdet.
Derimod synes jeg, at det foreliggende forslag er det dårligst tænkelige oplæg til en debat på udlændingeområdet, og regeringen kan naturligvis ikke støtte forslaget.
Holger Graversen (S), 1998-01-15:
Jeg skal ikke her gå nærmere ind i dette lovforslags indhold.
Socialdemokratiets holdninger til problemet er efterhånden præciseret utallige gange, idet der jo også her er tale om genbrug fra det såkaldte Dansk Folkepartis side.
Spørgsmålet egner sig simpelt hen ikke til en folkeafstemning, og man ved jo godt, at der ikke er en chance for at få det gennemført her i Folketinget.
Hvorfor stiller man det så?
For at spilde vores tid?
Eller er der tale om ren populisme, stemmefiskeri, forsøg på stemmefiskeri?
Forslaget lugter for mig langt væk af bagstræb og nationalisme.
I øvrigt er det absurd at diskutere, om Danmark skal være et multietnisk samfund eller ej, for hvad er det
for noget?
Hvor mange etniske minoriteter skal der være repræsenteret i landet og med hvor mange personer, før man kan kalde det et multietnisk samfund?
Hvor går grænsen?
Dagbladet Aktuelt har netop haft en kronikkonkurrence
for unge, »Danmark i farver«, om emnet flygtninge/indvandrere.
Jeg citerer først fra vinderkronikken skrevet af den 18-årige Katrine Høst Kjærgaard fra Vejle.
»Når verden bliver mindre, må tolerancen nødvendigvis vokse sig større, for vi kan ikke længere undgå at få andre kulturer ind på livet.
Og skal den gamle danske kultur absolut ses som en truet dyreart, kommer truslen nærmere indefra end udefra. Jeg for min del er stolt af at bo i et land, der har overskud til at hjælpe andre og gør det.
Jeg er stolt af, at vi har en vis Maria Hørby til at fortælle os om det regnfulde danske vejr, og jeg vil langt hellere høre på naboens fremmedartede musik end fornemme ekkoet af fortidens støvletramp.
Det er danske værdier, der ikke må gå tabt, når verden bliver mindre.«
Og et lille citat mere af den 18-årige Camilla Delbing
fra Odense, som vandt andenpræmien: »Indvandrerne er her, og de er kommet for at blive, hvad enten vi bryder os om det eller ej.
Kunne det så ikke være en idé at få det bedst mulige ud af det?
Kultursammenstød i ny og næ kan næppe undgås, men det behøver det såmænd heller ikke.
Indvandrere skal da ikke kappe deres rødder og sælge deres sjæl til Djævelen, men derimod prøve at kombinere deres oprindelige kulturer med den danske.
Så kunne det jo være, at den danske kultur i samme omfang blev rigere, og at Danmark blev et mere spændende land at leve i.«
Det er godt sagt af 18-årige unge mennesker, og det er sådanne unge, tolerante og fordomsfrie kræfter, vi har brug for at bygge på - i modsætning til forslagsstillerne.