runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Charlotte Dyremose (KF), 2005-02-24:
Jeg tror sådan set, at det er i venstrefløjen – i denne sammenhæng tænker jeg primært på SF og Det Radikale Venstre, som er de to partier, der har haft mindst lyst til at sikre faglighed i folkeskolen – man har testhysteri.
I Det Konservative Folkeparti mener vi sådan set blot, at test er en helt almindelig del af en kæmpe indsats, der skal gøres i den danske folkeskole.
Vi ser netop ikke testen som meget mere end det, der foregår masser af steder i skolerne i dag, og som jo er et udtryk for, at masser af lærere og skoler er fagligt dygtige nok til at vurdere, hvor eleverne er henne.
Problemet er jo så bare, at der desværre er en restgruppe, hvor man ikke har præsteret at have de nødvendige redskaber til at vurdere eleverne, og det er dér, eleverne bliver tabt.
Det er ikke de stærke elever, der bliver tabt, det er de svageste elever, der bliver tabt, når man ikke har de nødvendige redskaber til at hjælpe dem, der har mest behov for det.
De stærke elever med de stærke, veluddannede forældre skal nok klare sig, for de får hjælp hjemmefra.
Det er de andre, jeg er bekymret for, og det er derfor, vi fra konservativ side ikke bare vil have test, men også vil have mere faglighed, flere timer og i øvrigt også bedre uddannelse af lærerne.
Når man hører hr. Holger K. Nielsen og fru Marianne Jelved, er der jo ikke nogen som helst tvivl om, hvor det kommer fra, når vi har så mange elever, der desværre går ud af folkeskolen i dag uden at kunne læse en avis og uden at kunne få en uddannelse.
Det er de elever, der har gået i skole, mens Socialdemokratiet med støtte fra de to andre partier desværre har præget den danske folkeskole.
Det er jo direkte angivet bl.a. i det nye regeringsgrundlag, at testene hverken skal offentliggøres eller bruges til at rangordne skoler eller elever.
Testene skal netop bruges til, at man sørger for at fokusere på at hjælpe den enkelte elev.
Det, hr. Holger K. Nielsen siger, fremstår meget tydeligt, men jeg forstår ganske enkelt ikke, at man kan føle, at man er dem, der tager ansvar for de svageste, og at man så i den grad modarbejder et system, hvor vi netop kan komme ind og hjælpe dem, der har mest brug for hjælpen, hvor vi netop kan målrette undervisningen til dem, der har mest behov for det.
Pia Kjærsgaard (DF), 2005-02-24:
Lad mig indledningsvis som noget nyt i denne debat sige, at jeg er fuldstændig ligeglad med, hvordan Det Radikale Venstre agerer i forhold til denne her folketingssamling.
Jeg er ikke så interesseret som de øvrige, der har meldt sig på banen.
Og så vil jeg bare bede fru Marianne Jelved i sin besvarelse fortælle fru Charlotte Dyremose eksempelvis, at der ikke er enighed mellem regeringen – nu tager jeg begge partier – og Det Radikale Venstre i forhold til skattelettelser, at der ikke er enighed i spørgsmålet om, hvordan de skal udmøntes, at der ikke er enighed i spørgsmålet om finansieringen, og at regeringen og Det Radikale Venstre ikke har flertal tilsammen.
Vil fru Marianne Jelved give mig ret i det?
Marianne Jelved (RV), 2005-02-24:
Jeg vil blive ved med at argumentere for mine synspunkter, og hver gang er der nogle, der hører det, og så er der flere, der melder sig til at støtte den politik.
Flere danskere bliver klar over, hvad konsekvenserne er af den familiesammenføringspolitik, vi har i Danmark.
Flere møder de ulykkelige par.
Et af dem har siddet oppe på fru Elsebeth Gerner Nielsens kontor her i dag, og de har fået afslag på at få forlænget en visumansøgning, således at faderen ikke kan være her i landet, når moderen føder deres første barn.
Det er Danmark i dag.
Det er der mange danskere der ikke er helt klar over, men jeg rejser rundt og fortæller det, og jeg møder de her mennesker, og det er ærgerligt, at hr. Jens Hald Madsen ikke møder dem.
Jens Hald Madsen (V), 2005-02-24:
Jo, men det besvarer jo ikke ret meget af mit spørgsmål, for spørgsmålet her er: Hvordan vil Det Radikale Venstre operere fremover, når erfaringerne for Det Radikale Venstre er, at samarbejdet med Socialdemokratiet faktisk har vist, at der ikke har været ret mange af de ting, som fru Marianne Jelved står og kæmper for her, skattepolitikken, udlændingepolitikken, de vil kunne blive enige med Socialdemokratiet om?
Hvor er det, fru Marianne Jelved på trods af den flotte fremgang skal finde de andre mandater, hvis man fuldstændig afviser regeringen og ikke kan blive enig med Socialdemokratiet?
Hvad vil man så?
Pia Christmas-Møller (KF), 2005-02-24:
Jeg har set forskellige tal fra Enhedslisten i valgkampen og det tal, vi fik præsenteret før.
Der har været et udsving fra 36 mia. kr., og nu kan jeg forstå, at det var flere, nemlig nogleogfyrre milliarder kroner, som man mente man kunne skaffe til ulandsområdet inden for de kommende år.
Det er Enhedslistens eget problem.
Det korte af det lange er, at jeg allerede en gang har redegjort for Det Konservative Folkepartis ambition på ulandsområdet.
Det kan være, at fru Rosenkrantz-Theil ikke var til stede i salen, så jeg skal gerne gentage det.
Vi står ved den politik, der er blevet lagt, hvor man i 2001 sparede 1,5 mia. kr. til fordel for en investering i sygehusområdet, ældreområdet herhjemme, og så i øvrigt holdt tallene i ro på udviklingsområdet og løsrev det fra bruttonationalindkomsten.
Vi ønsker, at Danmark fortsat skal ligge helt i front, når det gælder bevillinger til tredjelande.
Det gør vi i dag, det skal vi også i de kommende år.
Og der er vi parate til at medvirke til at skaffe den finansiering, der måtte skulle til, for vi vil, at Danmark med vores velfærdsniveau påtager os vores andel af ansvaret for verdens nød og elendighed. Vi ligger i front, det skal vi fortsat, men vi behøver ikke nødvendigvis hele tiden have den gule førertrøje på.
Lidt mindre kan også gøre det.
En anden- eller tredjeplads er også o.k. for os.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2005-02-24:
Jeg synes da, det er interessant, at den vækstrate, som regeringen lægger til grund for budgetoverslagsårene, ikke er holdbar.
Det er da i hvert fald en oplysning, der ikke har været mig bekendt, at man regeringspartierne imellem var uenig om, hvad vækstraten var, for det er den, der ligger til grund for de beregninger.
Når det er sagt, vil jeg sige, at politik jo handler om at prioritere.
Det handler om, hvilke ting man mener er væsentlige.
Så er det jo sådan set underordnet, om det for Socialdemokraternes vedkommende er blålys, og hvad de vil, og hvor de vil hen; de har ikke 90 mandater.
Men fru Pia Christmas-Møller står i en situation, hvor man på skattepolitikken er mere ambitiøs end regeringen, vil noget mere end det.
Vil man også det med hensyn til ulandsbistanden?
I erkendelse af at der hvert tredje sekund dør et barn af sult eller underernæring i denne her verden, er det så sådan, at fru Christmas-Møller har en ambition om at gå længere end det, Venstre har kunnet presses til?
Er der også en forskel dér, eller er det sådan, at den største ambition, De Konservative har, er at bruge pengene på at give skattelettelser til os rige i Danmark?
Pia Christmas-Møller (KF), 2005-02-24:
Jeg kan kun sige til fru Pernille RosenkrantzTheil, at der jo ikke er nogen af Enhedslistens sædvanlige samarbejdspartnere, som har været i stand til bare delvis at komme med forslag, der imødekommer Enhedslistens forventninger.
De beregninger, jeg så under valgkampen, var baseret på ganske høje vækstrater.
Det kan være, at det tal, vi har fået præsenteret her i dag, baserer sig på nogle andre vækstrater, det skal jeg ikke gøre mig klog på.
Det korte af det lange er, at der er tale om nogle fremskrivninger, som vedrører 2008, tror jeg det er, og en forventning om, at dersom Enhedslisten havde fået valgt den regering, man ønskede sig, nemlig en socialdemokratisk ledet regering, så kunne man have sørget for disse mange milliarder til ulandsområdet.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2005-02-24:
Det, der kalder mig til mikrofonen, er, at jeg kunne forstå, at fru Pia Christmas-Møller mente, at vores beregninger om ulandsbistanden var talmagi.
Det kunne jeg sådan set
godt tænke mig at få opklaret, eftersom tallene er baseret på regeringens egne fremskrivninger af væksten; altså baseret på de tal, der ligger til grund for regeringens finanslov for 2005 og budgetoverslagsårene.
Derfor undrer det mig selvfølgelig at høre ordføreren for et af regeringspartierne sige, at det er talmagi, og derfor kunne jeg godt tænke mig at bede om at få det uddybet, for så kan det blive virkelig interessant at debattere finanslov for de næste par år.
Pia Christmas-Møller (KF), 2005-02-24:
Jeg mener, at den udfordring, vi står over for, har nogenlunde den samme dimension, som da Socialdemokratiet og Det Radikale Venstre havde regeringsansvaret.
Der er skabt et fald i ledigheden på omkring 14.000 sidste år.
Så ser vi i dag nogle andre tal opgjort på baggrund af ATP-indberetningerne, for så vidt angår beskæftigelsen.
Hvad der præcis ligger bag det, ved vi endnu ikke.
Der er i den store sammenhæng tale om nogle tal, der er relativt små.
Det betyder selvfølgelig noget for hver enkelt, der bliver ledig, og som ikke har et arbejde.
Det er den slags initiativer, vi kan tage på os herfra, men de udsving, der har været i henholdsvis beskæftigelses- og ledighedstallene har været af en karakter, hvor jeg ikke tror, at den ene har så forfærdelig meget at lade den anden høre.
Morten Østergaard (RV), 2005-02-24:
Jeg savnede en anerkendelse af, at resultatet af den politik, som har været ført i regeringens første periode, jo altså på bundlinjen er, at der i dag er flere ledige, end dengang regeringen overtog ansvaret, og derfor må vi sige, at fru Pia Christmas-Møller har fuldstændig ret i, at der skal nye initiativer til, hvis vi skal møde den udfordring.
Men vil fru Pia Christmas-Møller ikke starte med fra talerstolen at anerkende, at den udfordring kun er blevet større, mens denne her regering har haft magten, fordi der i dag er flere ledige?
Så kan vi derefter tage hul på, hvordan vi skal skabe løsningerne.
Kunne vi ikke få den anerkendelse, så vi i det mindste ved, hvad det er, vi har at forholde os til?
Pia Christmas-Møller (KF), 2005-02-24:
Den radikale ordfører omtalte forårspakken som skattejusteringer og havde næsten kun ringeagt til overs for den mærkbare skattelettelse, som jo immervæk var den første skattelettelse, borgerne i Danmark oplevede i 30 år, som ikke bare blev finansieret ved nye skatter og afgifter på andre områder.
Det er jo en kendsgerning.
Vi fik en skattelettelse i størrelsesordenen 10 mia. kr., som ganske almindelige mennesker kunne mærke måned for måned.
Det synes jeg ikke er særlig klædeligt at nedgøre.
Når vi gennemførte den skattelettelse på personskatteområdet, så var det jo af flere grunde, men bl.a. for at gøre det mere attraktivt at yde en ekstra indsats.
Det er én blandt flere strenge, der skal spilles på, når vi skal tackle den globale udfordring, men det er selvfølgelig ikke den eneste metode.
Hvad enten det er Socialdemokraterne, Radikale, Konservative eller Venstre, der sidder med regeringsansvaret, så er det en kæmpe udfordring for vores land at matche den globale udfordring.
Og her hører selvfølgelig jobskabelse til en af de helt store opgaver, som vi burde være fælles om, i stedet for at grave grøfter.
Det Radikale Venstre og Det Konservative Folkeparti ser jo faktisk ganske ens på en lang række af disse udfordringer, også på en lang række af svarene, ikke dem alle, men på en del af dem.
Det burde vi mødes om, frem for at skændes.
Morten Østergaard (RV), 2005-02-24:
Jeg synes, der lige er grund til her mod slutningen af debatten med den konservative ordfører at få klarhed over nogle enkelte ting omkring skattepolitikken.
Jeg forstod, at denne her skattejustering, som VK gennemførte sidste år, var svaret på globaliseringsudfordringen.
Men det, der jo i virkeligheden er afgørende, er beskæftigelsen.
Der vil jeg gerne spørge den konservative ordfører med hensyn til beskæftigelsestallene eller ledighedstallene, om ikke hun vil anerkende, at den politik, som regeringen har ført i sin første periode, jo i hvert fald har gjort det sværere og gjort udfordringen med at nå målene i 2010-planen større, idet der i dag, hvor Folketinget åbner, er flere ledige, end der var, dengang Folketinget åbnede, efter at VK-regeringen kom til magten i 2001.
Der er altså flere ledige i dag, og derfor bliver det sværere at nå de mål, og derfor er vi nødt til at gøre noget mere markant for at skabe beskæftigelse.
Vil fru Pia Christmas-Møller ikke anerkende, at den udfordring i dag er større?
Pia Christmas-Møller (KF), 2005-02-24:
Jeg vil gerne gentage, at det, vi vil arbejde for, er, at EU aktivt søger en ambitiøs aftale.
Så kan jeg jo godt høre, at hr. Auken går en lille smule videre i formuleringen af, hvad der ligger i det begreb.
Men det står til troende, at den danske regering med den konservative miljøminister i spidsen vil arbejde for, at EU aktivt søger en ambitiøs aftale om reduktion af drivhusgasserne, og det skal ske i god tid, før Kyotoaftalens første fase udløber i 2012.
Det er klart regeringens delmål på det område.
Svend Auken (S), 2005-02-24:
Nu var der stillet meget konkrete forslag om forbedringer af ulandshjælpen i forbindelse med sidste finanslov.
Men jeg vender igen tilbage til det her spørgsmål, for det er noget, der kommer på dagsordenen i Det Europæiske Råd i marts.
Statsministeren har hidtil ikke sagt noget om det her.
Der står ikke noget i regeringsgrundlaget, og derfor er det jo i sig selv en opsigtsvækkende og – synes jeg man har lov at sige – positiv ting, at den konservative ordfører siger: Vi vil have, at EU inden den anden budgetperiode fastlægger en strategi med klare reduktionsmål.
Jeg tror, at det er et næsten ordret citat.
Det synes jeg er utrolig flot, og det eneste, man så kan undre sig over, er, at en så opsigtsvækkende positiv og fremadrettet melding kommer i Det Konservative Folkepartis ordførertale og ikke er nedfældet i regeringsgrundlaget, endsige omtalt i statsministerens lange tale i dag.
Men tak for det, jeg er meget, meget glad for den melding, der er kommet fra De Konservatives side på det her felt.
Pia Christmas-Møller (KF), 2005-02-24:
Jeg kan fuldt ud bekræfte, at regeringen fortsat vil arbejde aktivt for at reducere udledningen af drivhusgasser på globalt plan.
Det er en global udfordring, og regeringen vil arbejde for, at EU aktivt søger en ambitiøs aftale om reduktion af drivhusgasser i god tid, før Kyotoaftalens første fase udløber i 2012.
Det står direkte, og det kan jeg fuldt ud bekræfte.
Med hensyn til oppositionens samlede vilje til at nå 1 pct. af bruttonationalindkomsten til bevillinger til ulandsområdet vil jeg sige, at det ser man jo ikke reflekteret i f.eks. Socialdemokratiets finanslovudspil.
Der er faktisk ganske langt igen mellem det, man lægger frem her til afstemning i Folketingssalen, og den retorik, vi har oplevet i valgkampen og nu senest hos Enhedslistens repræsentanter.
Det er en kendsgerning.
Svend Auken (S), 2005-02-24:
Ordføreren må indrømme, at målet er ganske klart for oppositionspartierne: at genindføre 1 pct. i ulandsbistand.
Det, der gør, at jeg gerne vil sige noget venligt, er hendes afsnit om klimaproblemerne, hvor jeg lyttede mig til, at hun sagde, at hendes parti, og dermed måtte jeg forstå regeringen, ville arbejde på, at EU i god tid inden den næste periode af Kyotoprotokollens reduktionsmål kom med meget klare reduktionsmål.
Det var jeg utrolig glad for at høre, hvis det er rigtigt – og jeg kan se på ordføreren, at hun nikker – for det er jo et hovedtema på Det Europæiske Råds møde i marts, hvor Kommissionen har lagt op til, at man fra EU's side ikke skal reducere i den næste budgetperiode.
Derfor tager jeg hendes bemærkninger her i dag som udtryk for, at den danske regering vil trodse Kommissionen og føre en politik, der fører til klare reduktionsmål.
Pia Christmas-Møller (KF), 2005-02-24:
Danmark er i den absolutte front, når det gælder ulandsbevillinger og hjælp til den tredje verden.
Danmark er i den absolutte front, når det gælder hjælp i forbindelse med flodbølgen i Asien i julen.
Danmark kan bestemt godt være sin indsats bekendt, og det kan vi også som enkeltpersoner.
Hver familie i Danmark giver årligt alene over skattebilletten i størrelsesordenen omkring 10.000-12.000 kr.
Jo, vi kan godt være vores indsats bekendt.
Der var en utrolig stor vilje i Danmark til at give ekstra.
Den mulighed er der jo til enhver tid.
Rune Lund (EL), 2005-02-24:
Det er bare en lille fremskrivning, som er en naturlig konsekvens af, at ulandsbistanden i dag ligger nede på 0,8 pct. af bruttonationalindkomsten.
Der dør altså 30.000 børn af sult og underernæring hver dag, og det svarer til, at der dør et barn hvert tredje sekund.
Det er sådan en, to, tre, død, så døde der et barn til af sult og underernæring.
Vi lever i en verden, hvor der skal gøres noget desperat for at hjælpe de her børn.
Vi må altså åbenbart konstatere, at fru Pia Christmas-Møller og Det Konservative Folkeparti ikke er i stand til at forgylde de her mennesker, men tværtimod er interesserede i at forgylde nogle helt andre mennesker.
Her tænker jeg f.eks. på A.P. Møller – Mærsk, som i en parentes bemærket i 2003 fik et overskud på ikke mindre end 13 mia. kr. efter skat.
Og vi har kunnet se, at A.P. Møller – Mærsk har fået offentlige tilskud til lån og erhvervsinvestering på 600 mio. kr. siden midten af 1990'erne.
Så vil jeg bare spørge fru Pia Christmas-Møller igen: Synes fru Pia Christmas-Møller, at det er enormt godt at bruge ulandspenge på Det Konservative Folkepartis venner i dansk erhvervsliv, samtidig med at man skærer ned på hjælpen til børn, der dør af sult og underernæring?
Pia Christmas-Møller (KF), 2005-02-24:
Tal er jo taknemlige, og jeg har godt set Enhedslistens regnestykke fra valgkampen, som jo byggede på en hel stribe temmelig fantastiske forudsætninger om fremtidig vækst og lignende.
Det korte af det lange er, at Det Konservative Folkeparti og Venstre i 2001 gik til valg på bl.a. at ville skaffe ekstra penge til sygehusområdet og til ældreområdet, og man sagde også åbent, at man var parat til at skære omkring 1,5 mia. kr. på ulandsbistanden.
Det gennemførte man, og så har man fastholdt niveauet siden.
Man har forladt ideen om, at ulandsbistanden skal knyttes sammen med og udgøre en procentandel af bruttonationalproduktet; den idé har man opgivet.
Men der er jo ikke tale om besparelser i den størrelsesorden, som bliver fremhævet her af hr. Lund.
Det er ren talmagi.
Jens Hald Madsen (V), 2005-02-24:
Når fru Marianne Jelved hører nogle sige: Bare du dog var i regeringen, så tror jeg, problemet er, at vi godt kan huske dengang, fru Marianne Jelved sad i regering.
Da kom mange reformforslag fra fru Marianne Jelved, men det var mest om sommeren – det var mest om sommeren.
Da fru Marianne Jelved vendte tilbage som minister i den regering, blev der ikke ændret på skatterne.
Jo, de gik op, og det gjorde afgifterne også.
Der blev ikke ændret på udlændingepolitikken som sådan.
Det sejlede bare.
Der blev ikke reformeret i den offentlige sektor.
Det, som måske undrer mange af os, er: Hvem er det, man alternativt skal samarbejde med i forhold til de resultater, som Det Radikale Venstre har haft med Socialdemokratiet?
Er det der, man skal sørge for at ændre udlændingepolitikken i den retning, Det Radikale Venstre vil?
Er det der, man vil ændre skattepolitikken?
Marianne Jelved (RV), 2005-02-24:
Jeg vil jo gerne fastholde, at Danmark altså lever i en fri verden, og vi kan risikere at importere fødevarer fra Polen eller andre steder, som ikke er af en kvalitet, som hr. Per Clausen og mange andre synes er god nok.
Men så må vi jo gå ind for at sikre, at al varedeklaration er enkel og det er nemt at finde ud af, hvad det er for nogle kvaliteter, der er.
Det er klart.
Det vil jeg gerne sætte kræfter ind på at få igennem, for et eller andet skal vi jo selvfølgelig fortsætte med at gøre, når vi ikke synes, det, der sker, er ordentligt.
Man skal ikke give op.
Per Clausen (EL), 2005-02-24:
Det er jo en vanskelig proces, som heller ikke Enhedslisten vil give sig i kast med.
Men jeg vil dog bemærke, at hvis det f.eks. drejer sig om økologiens troværdighed, er det altså sådan, at vores grundopfattelse er, at hvis EU forsøger at pålægge os, at vi skal acceptere, at der er nitrit i økologiske fødevarer, så vil vi opretholde det synspunkt, at i Danmark med det danske økologimærke må det stadig være muligt at undgå det, og det må være muligt at få mærket varer, selv om de opfylder EU's økologimærke, med, at de er giftige, når der er gift i.
Det kan jo ikke nytte noget, at vi stiller en række gode og fornuftige krav i Danmark og efterfølgende accepterer, at der importeres fødevarer fra Polen f.eks., ofte produceret af danske producenter, som ikke opfylder de krav.
Så uanset hvad EU synes, synes jeg, at det må være vigtigt at fastholde, at Danmark skal have ret til at opretholde nogle ordentlige standarder og også kontrollere, at de bliver overholdt.
Marianne Jelved (RV), 2005-02-24:
Til det sidste spørgsmål: Ja.
Svaret er ja, det vil vi gerne.
Det, der er fascinerende ved at sidde i Folketinget, er jo, at man kan håbe på, at man med sine argumenter kan få nogle til at ændre mening, så man kan skaffe flertal for sine synspunkter.
Sådan er det i demokratiet.
Sådan er det også i demokratiet i EU.
Nogle gange taber man, nogle gange tager det lang tid, nogle gange kan man finde nogle alliancer, så det går hurtigere, men det handler alle steder om at kunne argumentere, finde de gode løsninger, overbevise de andre.
Derfor tror jeg, at det er fantastisk vigtigt, at Danmark er med i det internationale samfund.
Og det vil jeg gerne diskutere med Enhedslisten til hver en tid, for jeg tror også, at jeg kan overbevise Enhedslisten.
Dernæst: Ja, vi vil også gerne diskutere skat, og vi vil meget gerne sætte den dagsorden om, hvordan vi indretter skattesystemet, så vi kan skabe en reel efterspørgsel, så vi skaber reelle arbejdspladser.
Vi har budt på en model.
Man kan sikkert finde andre modeller ...
Per Clausen (EL), 2005-02-24:
Jeg synes jo, at det er en god debat, der er mellem fru Charlotte Dyremose og fru Marianne Jelved her, for så længe den debat pågår, bliver De Konservative og De Radikale jo ikke enige om at gennemføre skattelettelser, som ensidigt er til fordel for de høje indkomster.
Det tror jeg sådan set at der er meget mere perspektiv i.
Så på den måde kan Det Radikale Venstre komme meget længere ad skattevejen sammen med os end med De Konservative, og det er jeg glad for at fru Charlotte Dyremose er med til at bekræfte.
Det andet, jeg vil sige, er, at fru Marianne Jelved nævnte, at man skulle være foregangsland i Danmark, og det er jeg også helt enig i.
Der synes jeg måske, at EU-begejstringen indimellem kan være et problem.
Vi har jo netop set, hvordan man i EU beslutter, at der godt må være nitrit i økologiske fødevarer.
Jeg vil spørge fru Marianne Jelved, om hun vil være med til at forsvare det økologimærke, vi har i Danmark, sådan at det også i fremtiden kan være giftfrit.
Pia Christmas-Møller (KF), 2005-02-24:
Der er jo etableret en iværksætterfond med en grundkapital på omkring 45 mio. kr., og der er etableret en lang række initiativer, som understøtter iværksætterkulturen, og vi er ikke færdige med arbejdet, vi har også ideer til at etablere et iværksætterakademi.
Så der er faktisk en hel stribe ting i gang på lige nøjagtig det felt.
Må jeg så ikke til bemærkningerne om skattepolitikken sige: Jeg er lidt ked af det, for jeg tror ikke, den radikale ordfører hørte mit ordførerindlæg.
Her gjorde jeg mig i hvert fald meget umage for at beskrive, hvad det er, vi vil med skattelettelserne.
Det er jo faktisk et led i vores tackling af den globale udfordring.
Det er et af de instrumenter, vi ikke mener vi har råd til at have liggende i skuffen.
Det er ikke kun et spørgsmål om, at vi synes, at det er urimeligt, at folk skal aflevere mere end halvdelen af, hvad de tjener.
Det er ikke kun et holdningsmæssigt anliggende.
For os er det også et spørgsmål om, hvordan vi kan fremme menneskers lyst til at yde en ekstra indsats, og her tror vi på, at en lettelse af skatten på den sidst tjente krone er et værktøj, som vi skal bruge.
Vi mener sådan set ikke, at spørgsmålet er, om vi har råd til at bruge det værktøj, spørgsmålet er: Har vi råd til at lade være?
Så det er i høj grad et beskæftigelsesmæssigt projekt.