runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Morten Østergaard (RV), 2006-09-07:
Om end det så er lidt ukonkret, så er visionen sådan set ikke uinteressant, for det er jo helt klart, at både de økonomer, der er her i landet, og som er sat i verden til at rådgive den til enhver tid siddende regering, og de internationale institutioner jo har redegjort for, at der er behov for en skattereform i Danmark, hvor skatten på arbejde bliver mindre.
Men det, man kunne gøre, og der vil jeg så gerne spørge hr. Christian Wedell-Neergaard, om man i forhold til den her vision er fuldstændig afvisende over for at løse en del af opgaven ved at lave en skattereform, hvor man altså ikke forsøger at kradse flere penge ind, ikke vil stille nogen borgere dårligere, men vil flytte rundt på det, således at skatten på arbejde kommer ned.
Det kunne måske løse det problem eller i hvert fald begynde at løse det problem med et manglende udbud af arbejdskraft, som Dansk Industri har vurderet til at være i omfanget af 30.000 mennesker allerede næste år svarende til et omsætningstab på 24 mia. danske kroner.
Er det ikke på tide, at man som ansvarlig konservativ, der gerne vil føre en ansvarlig økonomisk politik, siger: Vi kan hverken skaffe 10 eller 92 mia. kr. i den nærmeste fremtid til at få skatten ned på arbejde, og derfor er vi nu villige til at diskutere, hvordan vi får en skattereform, der ikke stiller nogen borgere ringere, men flytter skatten væk fra arbejde over på noget andet, så vi får et større udbud af arbejdskraft?
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2006-09-07:
Jeg tager klart afstand fra de her beregninger.
Vi har ikke et fast og færdigt skatteforslag parat, hvor man kan genfinde de tal, som ordføreren her kommer med.
Det ligger helt uden for vores arbejdsform.
Og vi vil naturligvis aldrig nogen sinde gå med til at arbejde med en skattelettelse, som er uansvarlig, og som ville betyde, at finansieringsgrundlaget ville udhules.
Det vil vi ikke være med til.
Morten Østergaard (RV), 2006-09-07:
Nu har vi så hørt lidt om den konservative skattevision, som er tiltagende mindre konkret, kan man sige, efterhånden som debatten skrider fremad.
For nylig, den 5. september, kunne man læse i Børsen, der havde forsøgt at udregne de veje, der var at gå, at der så er et spænd i det beløb, som det vil koste, hvis det skal være den skattelempelse, som hr. Christian Wedell-Neergaard hævder, altså fra 10 mia. kr., hvis man gør det i topskatten, og op til 92 mia. kr., hvis det skal ske i bundskatten.
Og der synes jeg måske, det ville være rimeligt nok, at hr. Christian Wedell-Neergaard i dag gav et indtryk af, hvor de penge skal komme fra, uanset om det så er 10 eller 92 mia. kr., man har tænkt sig at bruge på det, og er det snarere 10 end 92 mia. kr.?
For vi andre, som snakker om skattereform, har jo ikke den problemstilling.
Men hvis ikke det bare skal være varm luft med De Konservative, så er vi jo nødt til at høre: Hvor er vi henne, hvor mange penge skal man vente på, for at den konservative vision kan realiseres?
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2006-09-07:
Nu er det jo ikke naturgivent, at hr. Ole Sohns indkomst og skattebetaling er sammensat sådan, som det er i dag.
Så derfor er der altså, hvad kan man sige, indbygget det incitament, at hvis man betaler mindre i skat, så er der større incitament til at yde en ekstra indsats.
Med hensyn til hvordan en skattebetaling skal disponeres, er det jo væsentligt, at det skaber et arbejdsudbud, det vil sige at nogle synes, det er fornuftigt at arbejde mere eller at tage sig et arbejde.
Derfor er hele grundlaget for os, at vi vil give mulighed for, at flere tager et arbejde, at flere yder en ekstra indsats, og dermed at de tager hånd om deres egen situation.
Det synes jeg er en meget vigtig del af den konservative skattepolitik at man tager et ansvar for sig selv, et personligt ansvar.
Ole Sohn (SF), 2006-09-07:
Det var sådan set en meget lang forklaring i stedet for bare at sige: Ja, det er rigtigt, jo mere man betaler i skat, jo mere har man til privatforbrug.
Sådan hænger skattesystemet jo sammen.
Men er det ikke dejligt, at det er folk med de bredeste skuldre, der kan være med til at sikre, at samfundet hænger ordentligt sammen?
Når vi nu gør det, som Det Konservative Folkeparti ønsker, nemlig at nedsætte topskatten, så øger man i øvrigt også uligheden i samfundet.
Men nu har jeg lagt mærke til, at Det Konservative Folkeparti er en lille smule klogere end Venstre, som bruger meget tid på at diskutere, hvorvidt det er godt eller skidt med større eller mindre ulighed.
Jeg har konstateret, at Det Konservative Folkeparti bruger statsministerens parole om, at ulighed ikke er noget, man snakker om, det er noget, man gennemfører.
Er det ikke korrekt, at hvis man nedsætter topskatten, så vil uligheden i samfundet mellem rig og fattig blive endnu større, end den er i dag?
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2006-09-07:
Altså, samfundsudviklingen har været gunstig, og reallønsudviklingen har været meget gunstig.
Hr. Ole Sohn oplever jo det forhold, at i det øjeblik lønningerne bliver større, at kagen bliver større, så sker der en reallønsfremgang, men samtidig betaler man jo også mere i skat, da det regnes ud som en procentdel af indkomsten.
Så man oplever altså med vækst, som er det, vi har haft igennem de senere år, at der bliver mere tilbage til skattebetaleren, og at der bliver mere at betale i skat.
Med hensyn til spørgsmålet om, hvordan en skattelettelse skal gives, kan jeg sige, at det er et teknisk anliggende, at det er et spørgsmål, som vi tager op den dag, der er et råderum i økonomien, som giver anledning til og mulighed for at give en skattelettelse.
Nu startede ordføreren jo med at sige, at jeg troede, at jeg kunne slippe udenom.
Så naiv er jeg dog ikke, trods alt, jeg vidste godt, at spørgsmålet ville komme op.
Det er vores skattevision.
Og regeringen har jo i sit regeringsgrundlag, at man ønsker en lempelse af personskatterne, hvis der er et råderum.
Det er regeringens politik, og så har vi den konservative vision.
Hvordan det rent teknisk skal gøres, kan jeg ikke komme ind på i dag.
Morten Helveg Petersen (RV), 2006-09-07:
Det var mange spørgsmål på én gang, men jeg skal prøve at svare, så godt jeg kan.
Så derfor skal man lade være med, og det tror jeg også fru Charlotte Dyremose udmærket er klar over, at fremstille det som et eller andet skræmmeeksempel, for det er fuldstændig samme princip, som gælder for den helt almindelige indkomstbeskatning i dag, nemlig at stiger ens indkomst, betaler man også mere i skat.
Og udviklingen i boligbeskatningen kan så ikke stige mere end udviklingen i ens indkomst, så det er faktisk ret fredsommeligt og et princip, som man kender fra stort set hele den øvrige del af skattelovgivningen.
Vi bliver ved med at presse på, og hvis fru Charlotte Dyremose har lagt bånd på sig selv i skattedebatten, jamen så vil vi gerne være med til at fremprovokere, at fru Charlotte Dyremose blander sig yderligere fremover, for vi synes, det er enormt vigtigt, at der kommer fortsat fokus på, at der er behov for at sænke skatten på arbejde.
Det kan skabe flere arbejdspladser, og det er det, vi har brug for i dansk økonomi i øjeblikket.
Thor Pedersen (V), 2006-09-07:
Spørgeren har et problem med at forstå det, vi siger.
Der er penge under et, og hvis det ikke er tilfældet, hvor er de så blevet af?
Vi har lavet en aftale med KL, og vi leverer pengene – ingen tvivl om det – og jeg siger igen: I vores aftale indgår ikke, hvor meget vækst der skal være i den enkelte kommune.
Det blander vi os ikke i.
Det må man selv finde ud af i kommunerne, for beskeden til os er: Lad være med at blande jer.
Så må budskabet jo være, om vi leverer færre penge end dem, vi har lovet at levere.
Det eneste, jeg står ved, er den aftale, vi har med KL, hvis formand siger, at aftalen dækker det serviceniveau, vi kender i dag.
Det er svaret.
Morten Helveg Petersen (RV), 2006-09-07:
Jeg tror, at fru Charlotte Dyremose startede med at sige, at man fra Det Konservative Folkepartis side var enig i, at skatten skulle ned på arbejde og den slags ting.
Og jeg tror, at finansordføreren har talt om en vision, som ikke gennemføres i morgen, og det tror jeg alle efterhånden er klar over ikke sker.
Vi bliver ved med at presse på; vi vil jo sådan set gerne ikke bare overbevise Det Konservative Folkeparti, men faktisk forsøge at holde fast i, hvad Det Konservative Folkeparti ellers havde engang af positive hensigter omkring det at sænke skatten på arbejde.
Det, der er problemet i dag, er, at Det Konservative Folkeparti jo ikke er i stand til at trænge igennem i regeringen med sine budskaber om, at der er behov for en egentlig skattereform, og det er jo der, vi står i dag.
Så det er ikke bare et spørgsmål om at overbevise Socialdemokraterne.
Det er faktisk en stor opgave, vi påtager os her, nemlig at illustrere, at behovet for at sænke skatten på arbejde er så vigtig, at det ikke kun er Socialdemokraterne, men sandelig også Venstre og Konservative, der gerne skulle overbevises om fornuften af det.
Thor Pedersen (V), 2006-09-07:
Det er bare det samme igen.
Altså, hr. Ole Sohn må bede Rigsrevisionen undersøge, om det virkelig er rigtigt, at de penge, vi sender af sted til kommunerne, ikke modtages og konteres i kommunerne.
Det er jo det, sagen drejer sig om.
Vi indgår en aftale, som gør, at man kan fastholde servicen.
Så sent som i dag er det bekræftet – jeg går ud fra, at det er sådan noget, der er fremsendt i går, så det er vel friske tanker – at det, vi har aftalt, er godt nok, og at det, der er lagt på bordet om, at man kan fastholde service, er rigtigt.
Vi har jo ikke sagt, at det er en let sag.
For det første har jeg aldrig talt om, at det går ufattelig godt.
Det er prædikater, folk i udlandet bruger.
Det ord bruger jeg ikke, jeg siger: Det går godt.
Og det har aldrig gået bedre for så vidt, når vi ser på den offentlige økonomi – og det gælder også med hensyn til det med at gå tilbage til Saxo.
Jeg siger blot: Den part, vi har en aftale med, siger, at det, vi har leveret, svarer til det, vi har aftalt, og at det også giver mulighed for den dækning i serviceudgifter, der finder sted.
Så jeg må i virkeligheden bede hr. Ole Sohn finde ud af via Rigsrevisionen, om ikke det er muligt at få undersøgt, hvad der bliver af de penge, vi sender af sted, og hvorfor de ikke modtages i kommunerne.
For udfordringen for kommunerne – det har jeg sagt – er historisk stor.
Vi har ændret udligningen, på samme tidspunkt som vi har foretaget kommunesammenlægningerne og har ændret opgavevaretagelsen, har splittet det, amterne havde, og delt det mellem regioner og kommuner.
Udfordringen er historisk.
Ole Sohn (SF), 2006-09-07:
Jeg synes, det er en fornøjelse at høre finansministeren.
Finansministeren er vel en form for guds gave til oppositionen, for hvad skulle vi gøre uden?
Der er en stor forskel på den verden, som finansministeren lever i, og den, der er i dagligdagen lige ude på den anden side af vinduerne her i salen.
Og jeg synes, at det er helt fint, at regeringen bliver ved at sige, at det går ufattelig godt, mens man rundtomkring i kommunerne har en anden opfattelse.
Der er en ting, jeg ikke forstår, og det er: Hvordan kan det være, at regeringen ikke praler af sin politik?
Hvorfor praler man ikke af det, der er hele ideen?
Det, der er hele kunsten i skattestoppet, er at flytte forbrug over til de bedre stillede, flytte forbrug med rammerne for kommunerne, flytte forbrug fra det offentlige til det private.
Det er jo det, der er hele pointen i regeringens politik.
Og jeg forstår bare ikke, hvorfor man ikke praler af det og siger: Jamen det er da helt fint; det er rigtigt, at det offentlige, at kommunerne ikke skal have så mange penge til service, som de har haft tidligere, det er en del af regeringens erklærede politik.
Den nedsætter vækstrammerne, og så må pengene komme ud i det private forbrug.
Hvorfor siger man det ikke?
Pral af det, sig til fru Jensen: Det er ikke meningen, at du skal have hjemmehjælp hver uge, det er der ikke råd til, vil du have det, så må du selv købe den.
I øvrigt vil jeg gerne invitere finansministeren til en duel i en hvilken som helst kommune i et hvilket som helst forsamlingshus i det herlige land, vi lever i, så vi kan diskutere virkeligheden med de borgere, som lever under den politik, regeringen står for.
Thor Pedersen (V), 2006-09-07:
Det er sådan, at der bruges flere penge til offentlig service, der er en bedre service totalt set.
Og så vælger man ét område ud.
Det er rigtigt, at vuggestueområdet er det eneste område i statistikken, hvor man kan se, at der er flere børn, nemlig 0,2 børn mere pr. fuldtidsansat.
På alle andre områder er der færre.
Og der er altså ikke nogen arbejdstidsforkortelse i perioden fra 2004 og til 2005.
Må jeg sige til det med at eje hele verden, at det jo viser den samme måde at se på.
Eksemplet var, at de modeller, vi arbejder efter, når det gælder vores tilgodehavender i udlandet, er 1.000-års-modeller.
Det vil sige, at når vi måler fremtiden i tusinder af år og det går, som det går nu, så vil vi på det tidspunkt om tusinder og tusinder af år kunne eje hele verden.
Og så sagde jeg: Det viser måske noget af svagheden ved de makromodeller, man bruger, hvis man ukritisk bare, om jeg så må sige, bruger dem til fremskrivning.
Det var sådan set selve historien.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-09-07:
Finansministeren giver mig ret i, at der er færre voksne pr. barn i landets vuggestuer i dag, end der var, da regeringen trådte til.
Det vil sige, at servicen i de danske vuggestuer er blevet dårligere.
Vi skal i øvrigt lige huske, at samtidig har vi haft en udvikling, hvor antallet af arbejdstimer pr. fuldtidsansat er blevet lavere i den her periode.
Det vil sige, at reelt er der tale om et fald.
Vi har tidligere fået tal på, at det faktisk også gælder i børnehaver, fordi der er tale om færre arbejdstimer pr. fuldtidsansat pædagog.
Vi ejer snart hele verden, hvis det bliver ved med at gå så ufattelig godt.
Samtidig er serviceniveauet blevet forringet på en lang række af de her områder.
Jeg kan bare ikke forstå, hvordan finansministeren kan stå og sige, at det går ufattelig godt, når den sociale service overhovedet ikke udvikles og på nogle områder bliver ringere og ringere, samtidig med at økonomien har det så godt, som den har det.
Jeg fatter det simpelt hen ikke.
Thor Pedersen (V), 2006-09-07:
Det tal er faldet fra 3,5 til 3,1, altså færre børn.
På vuggestueområdet er det steget fra 3,3 børn pr. fuldtidsansat pædagog til 3,5.
På børnehaveområdet er der færre børn pr. voksen, der er tallet faldet fra 7,1 børn pr. fuldtidsansat pædagog til 6,4 børn.
Når det gælder aldersintegrerede institutioner, er antallet af børn pr. fuldtidsansat faldet fra 5,9 til 5,5.
Så er det rigtigt, lige på vuggestueområdet ser det sådan ud, at der altså er 0,2 børn mere pr. fuldtidspædagog.
På de andre områder er der færre børn pr. voksen.
Og man skulle tro, når man hører retorikken, at det var lige omvendt.
Jeg forstår godt, hvis man som pædagog er ked af, at der er færre børn.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-09-07:
En gang imellem er der nogle ting, der kan være lidt svære at fatte.
Specielt når jeg hører finansministeren gentage, at den offentlige service bare er blevet bedre og bedre under den her regering og der er kommet flere og flere ansatte til den sociale service, og jeg så sidder og sammenligner det med, at jeg her har et svar fra familieog forbrugerministeren fra den 4. september 2006, hvor ministeren fuldstændig klart skriver, at der i dag er færre ansatte i de danske vuggestuer pr. barn, end der var, da regeringen tiltrådte i 2001, er det, jeg siger til mig selv: Hvis det her svar er rigtigt, så må finansministeren jo tage fejl, eller også er det her svar forkert.
Så der er jo en, der må tage fejl i denne sag.
Thor Pedersen (V), 2006-09-07:
Jeg ved ikke, om jeg nogen sinde når hr. Jens Peter Vernersens verden.
Må jeg for det første sige: Det er absolut ikke acceptabelt.
For det andet vil jeg også godt sige, at det kan man ikke udlede af beslutninger, regeringen har truffet, fordi så måtte man få den fordeling, at kommunernes vækst, om man så må sige, ligger der, hvor kommunerne har brug for vækst.
Det beder de selv om at vi ikke blander os i.
Hvis hr. Jens Peter Vernersen mener, vi skal blande os i det, så kom med et forslag, så skal jeg nok gøre det.
Jeg vil advare imod det, men jeg skal nok gøre det, hvis det er det, Folketinget ønsker.
Jeg synes ikke, det er acceptabelt, men jeg glæder mig så også over, at det ikke er noget, der præger hele billedet, når man spørger dem, der har pårørende på plejehjem, om tilfredshedsgraden.
Og jeg advarer imod den kritik, der ligger af alle offentligt ansatte i det, at fordi nogle, om man så må sige, ikke løser opgaven tilfredsstillende, så er det noget, der præger alle.
Må jeg så lige sige, at der var en tidligere i dag, der mente, at hr. Jens Peter Vernersen ikke læste tal.
Det er rigtigt, der var en vækst i kommuner og amter på 2,8 pct. i 2002, 1,6 pct. i 2003, 1,8 pct. i 2004, 1,9 pct. i 2005.
Sådan var tallene.
Jens Peter Vernersen (S), 2006-09-07:
Det er sådan, at når man ser en økonomisk oversigt, så kan man se faldet i væksten fra 26,2 til 25,4 pct. af BNP.
Det er et tab på 13,6 mia. kr.
Det skriver regeringen selv i sin økonomiske oversigt for perioden 2001-2006.
Når finansministeren siger, at man har haft den vækst under den her regering, så er sagen jo, at man i 2002 havde en særlig høj vækst, men i årene efter, i 2003, 2004, 2005 og 2006 har man haft en vækst, der ligger i gennemsnit på 0,6 pct.
Det er jo derfor, KL's formand siger: Jeg vil ud af den spændetrøje, der betyder – og finansministeren svarede ikke på det – at ældre måske får et bad hver fjortende dag eller får gjort rent hver tredje uge.
Igen spørger jeg finansministeren: Er det i orden, at man fører en så stram politik, fordi man sparer op til senere skattelettelser?
Er det virkelig en prioritering, som finansministeren synes er acceptabel?
Thor Pedersen (V), 2006-09-07:
Må jeg bare sige om det, der ligger i vækst i kommuner og amter, at det jo altså drejer sig om betydelig mere end det, som Socialdemokratiet, da de var i regering, fremlagde som det maksimalt mulige.
Det Radikale Venstre sagde, at det var helt afgørende, at man overholdt de vækstrammer, som lå i 2010-planen.
Det ligger ud over det – jeg siger det blot.
Så det er altså en linje, der er lagt i ansvarlighed, og hvis nogle mener, at fagøkonomer, Økonomisk Råd, Nationalbanken og andre mener i dag, at vi bruger for få penge til offentligt forbrug, så vil jeg godt høre om det.
For jeg mener, at alle siger, at enten bruger vi for meget, eller at det er lige på kanten, og at vi skal være ekstremt varsomme.
Så der er altså tale om her, at vi har en vækst, der mindst går lige til kanten af det forsvarlige, og den ligger så på 2 pct. for kommuner og amter under et i gennemsnit for 2002 til og med 2005.
I hr. Jens Peter Vernersens partis regeringsperiode lå væksten på 2,5 pct. i gennemsnit pr. år.
Jens Peter Vernersen (S), 2006-09-07:
Sidste år
den 14. december sagde finansministeren: Det er meningen, at væksten, serviceudgifterne, skal bringes ned år for år.
Beskæftigelsesministeren har sagt noget i samme retning; væksten skal bringes ned, så vi kan få et helt andet samfund.
Og det er jo altså rent faktisk det, der er sket siden 2003.
Hvad er det så, KL's formand, Erik Fabrin, siger til det?
Jeg kan sagtens forstå kommunernes nødråb.
Når det strammer særligt lige nu, skyldes det i høj grad, at kommunerne har været holdt i meget stramme økonomiske tøjler i adskillige år.
Det har betydet stor nedslidning, udskudte investeringer i skoler og plejehjem osv.
Det er lidt som med jernbanen, siger borgmester Erik Fabrin, formand for Kommunernes Landsforening.
Derfor arbejder KL hårdt på at smide den økonomiske spændetrøje væk.
Det er jo det, der er realiteterne.
Og så synes jeg, at finansministeren skulle finde sig for god til at sige, at man er tilfredse i KL, når der bliver sagt præcis som nævnt her.
Det er jo svaret på, at gamle nu måske får et bad hver fjortende dag eller får gjort rent hver tredje uge.
Lad mig spørge finansministeren: Synes finansministeren, at det er i orden, hvis det kommer dertil, at konsekvensen af regeringens politik er, at man f.eks. tilbyder ældre, at de kan få et bad hver fjortende dag eller kan få gjort rent hver tredje uge, eller at konsekvensen er, at man lukker ned på daginstitutionerne, sender børnene hjem, har lukkedage osv.?
Synes finansministeren, at det er i orden, at regeringens politik har den konsekvens?
Thor Pedersen (V), 2006-09-07:
Må jeg lige sige, at vi forhandler rammen.
Det, vi drøfter, er, hvad udgiften er til de serviceniveauer, vi kender i dag.
Det er jo rammedrøftelsen.
Når vi løftede regionernes niveau med 1,6 mia. kr., var det jo et niveauløft, der skete i en erkendelse af, hvad det egentlig er, de har af udgifter i år, og hvad det er, der er brug for næste år.
Så det er rammen, vi gør op.
Hertil lægger vi det, som regeringen har ønsket i yderligere vækst, og som vi selv har lovet borgerne, plus det, som Folketinget har vedtaget.
Det er den ramme.
Bagefter drøfter vi, hvad det så er, der skal fyldes op med penge, for at man kan finansiere rammen.
Det står på tryk i vores kommuneaftale, hvori der udtrykkeligt står: Engangsomkostningerne vil derfor kunne afholdes inden for kommunernes almindelige drifts- og anlægsrammer.
Der vil dog være en forøgelse af niveauet for investeringsudgifter.
For at sikre dette afsætter vi 1 mia. kr.
Det beløb har vi så i øvrigt hævet til 1,5 mia. kr.
Vi har i virkeligheden direkte aftalt med kommunerne, at så er der også penge inden for det budget, de har i forvejen.
Lise von Seelen (S), 2006-09-07:
Jeg må konstatere, at det ikke er det, KL's bestyrelse giver udtryk for, nemlig at det er rammen, der er til forhandling.
Rammen er givet af regeringen, og det, der er til forhandling, er det, der er indenfor, altså hvordan rammen skal forvaltes.
Der er jeg helt enig i, at det selvfølgelig er uomtvisteligt, at det er kommunerne, der skal udfylde den ramme.
Det er der ingen tvivl om.
Men jeg har især i år registreret, at også formanden for KL har sagt, at det er regeringen, der udstikker rammen, og KL, der så udfylder den.
Det er jo noget andet end det, ministeren siger.
Det får mig til at spørge: Når ministeren nu siger, at de opgaver, der lægges oveni, kommer der også penge med til, hvorfor er der så ikke også kommet penge med til selve kommunalreformen?
For det er jo i virkeligheden det, der plager kommunerne lige nu, nemlig at de har en kolossal udgift, når de skal realisere kommunalreformen, og det er jo fuldstændig forudsigeligt.
Enhver virksomhed, der skal lave en sammenlægning og en forandring, som kommunalreformen er, vil sætte penge af til sådan en forandring.
Det er indlysende.
I dette tilfælde holder ministerens udsagn i hvert fald ikke, for
her er en opgave, som kommunerne har fået pålagt, men som de har ikke fået penge til at løfte, og det er jo det, der går ud over disse nære serviceydelser.