Anders Samuelsen (RV), 2002-05-13:
Den tidligere regering med daværende arbejdsminister Ove Hygum i spidsen havde fokus på netop arbejdsmiljøet, og med god ret udvalgtes bl.a. ti brancher, hvor virksomheden skulle gøre en særlig indsats for færre skader og mindre stress.
Det drejer sig bl.a. om rengøringsassistenters, buschaufførers og slagteriarbejderes arbejde.
Netop fokus på stress som en faktor blandt andre faktorer er meget vigtigt.
I et samfund, hvor kravene om hyperfleksibilitet i arbejdet står mere og mere centralt, bæres kimen til stress overalt.
Det er som meget andet inden for disse områder en mønt, som har to sider.
På den ene side er arbejdsformen nedbrydende, på den anden side efterspørges den faktisk af flere og flere, simpelt hen fordi den føles mere indholdsrig og personligt udfordrende end traditionelt ensidigt gentaget arbejde, som vi jo i øvrigt ved alt om i sig selv kan være farligt og nedbrydende. Her, hvor vi taler om, hvad man kunne forvente burde være stærke og selvstændige lønmodtagere, bliver det tydeligt, at et godt arbejdsmiljø starter i et samspil mellem lederen på den ene side, som skal spille en aktiv rolle, og medarbejderen på den anden side, for at man sammen kan mindske stress, men også hvad der måtte være af andre former for belastninger i arbejdsmiljøet i hverdagen.
Hjertesygdomme og mavesår er ikke kun direktørsygdomme længere, men slår netop ned i belastende job af den type, som jeg har nævnt, og rammer mange lønmodtagere lige fra dem med det spændende og udfordrende arbejde til buschaufføren, hvor det stadig er tiden i mere traditionel forstand, der er bestemmende for arbejdet, og hvor tidsplanen skal holdes.
Stress og udbrændthed og depressioner får stadig flere lønmodtagere til at anmelde en psykisk arbejdsskade.
I 2001 var antallet af anmeldelser med diagnosen nervøs tilstand oppe på 1.060 mod 692 i år 2000, en stigning på hele 53 pct.
En del af forklaringen på det her, vurderes det fra Arbejdsmarkedsstyrelsen
, er, at der faktisk er et øget fokus på det her område, og det skal selvfølgelig tages med ind, når man skal danne sig et samlet billede. Men også fra andre områder får vi bekymrende meldinger
- altså ikke kun fra området med det psykiske stress - ikke mindst fra de frontmedarbejdere i den offentlige sektor, som vi ikke kan være foruden, hvis vi ønsker en ordentlig velfærdsstat.
Til tider kan det undre, at disse mennesker, som er ansat i det yderste led i den offentlige sektor, ikke slet og ret gør oprør mod overenskomster og arbejdsbetingelser, hvor kontrol og formynderi og snævre defineringer af arbejdsopgaver bliver mere og mere udbredt, eller slet og ret gør oprør mod, at et stort antal af deres kolleger nedslides hvert år.
For de over 50.000 mennesker, der hvert år rammes af en arbejdsulykke eller en arbejdsbetinget lidelse, må man sige, at den tilbagerulning, som har fundet sted af arbejdsmiljøindsatsen under den nuværende regering, eller den sætten tingene på stand by, må vække bekymring.
Arbejdsmiljøet må ikke glemmes, hverken det fysiske eller det psykiske.
Derfor er det også så ufattelig vigtigt, hvilket signal den til enhver tid siddende regering vælger at sende.
Men en mønt har som bekendt to sider, og i dette tilfælde har arbejdsgiverne altså ansvaret for den ene side, medarbejderne har ansvaret for den anden. Mange års bestræbelser for at begrænse antallet af f.eks. ryglidelser med løfte/bæreteknik, ergonomiske møbler, hjælpemidler af enhver art har ikke haft den ønskede effekt, kunne man læse i Berlingske Tidende for nylig.
Derfor er tiden også inde til at overveje en helt ny
arbejdsmiljøstrategi, der ikke kun sigter på at skåne f.eks. ryggen mod belastninger, men også træner den til at klare belastningerne bedre.
Det har f.eks. forskningschef ved Arbejdsmiljøinstituttets afdeling for arbejdsfysiologi og -ergonomi, Bente Schibye, givet udtryk for.
Det kan også siges på en anden måde: Vi har hver for sig også et ansvar for at forebygge.
Og det er så den anden side af mønten.
Målet er altså en helhed, et godt arbejdsmiljø, og dermed sunde og raske medarbejdere til alles fordel.
Jeg vil godt nævne fem konkrete områder, hvor jeg mener, at man bør sætte yderligere ind: Vi skal bygge på de gode eksempler.
Tag f.eks. inden for sygehusområdet: På trods af den megen fokus på personalemangel og ventelister og travlhed på de danske sygehuse findes der faktisk sygehusafdelinger, som får masser af ansøgninger, når der er ledige stillinger, og hvor personalet stortrives.
Disse gode eksempler og andre findes der.
Dem skal vi bygge på.
Så bør man øge fokus på sikkerhed i forbindelse med uddannelserne, sådan at de unge mennesker, som bliver uddannet, har det fokus på, at sikkerheden skal være i orden, som der vil være behov for.
Og så de sidste to punkter: Hvorfor ikke bygge på et princip om, at man kan få mærkning, når man har et godt arbejdsmiljø, i endnu højere grad, end vi gør i dag? Og endelig: Bak det hele op af en god og konkret og fremadrettet lovgivning.