Marianne Jelved (RV), 2006-01-17:
Igen taler jeg på vegne af fru Margrethe Vestager.
Vi synes, at der kan være nogle gode takter i lovforslaget, og jeg vil gerne understrege til en indledning, at vi ser frem til konstruktive og reelle forhandlinger under det udvalgsarbejde, der skal foregå i de kommende uger og måneder.
Vi tager det for givet, at der bliver reelle forhandlinger, og vi har faktisk nogle forslag, som vi gerne vil gøre ministeren og regeringen.
Men først vil jeg gerne understrege, at når man ser på den kreds af arbejdspladser, hvor pædagoger kan blive professionelle medarbejdere, så er det jo på alle de kerneområder, vi har i det danske velfærdssamfund, hvor der er brug for nogle, der kan gå ind og rette op på noget.
Altså, den tidlige indsats over for alle børn, særlig børn med vanskeligheder, er jo virkelig en opgave, som er kolossal vigtig, jeg nævner bare i flæng: Det er alle de socialpædagogiske områder, der omfatter børn og unge med særlig behov for hjælp og støtte.
Det er personer, der har psykiske eller fysiske funktionsnedsættelser.
Det er inden for kriminalforebyggelse, SSP-samarbejde, kriminalforsorg osv.
Det er alle de steder, hvor fællesskabet har et ansvar for at sikre, at der bliver givet en hjælpende hånd, der virkelig fører til en forbedring.
Derfor er det et meget, meget vigtigt arbejdsområde, og derfor har vi også en stor interesse i at øge kvaliteten af uddannelsen.
Kravene til pædagoger er faktisk større i dag end for 10-15 år siden.
Det er derfor også vigtigt, at man skaber en grundkompetence, vil jeg kalde det, i forbindelse med uddannelsen, og da meget af det pædagogiske arbejde drejer sig om at udvikle relationer, at arbejde i og med relationer, og det drejer sig om en masse forskellige former for kommunikation, så er det den type faglighed, der er meget central, samtidig med at man ved noget om psykologisk udvikling og andre ting af den karakter.
Det er en meget speciel uddannelse, som kræver, at der også er tid til fordybelse og til bearbejdelse af den professionsrettede uddannelse, som pædagogernes uddannelse er.
Jeg tænker også på den professionelle etik, der må være til sådan et arbejde.
Vi er meget optaget af at få en styrkelse af uddannelsen.
Derfor er vi også forbeholdne over for en for kraftig specialisering.
Der er trods alt kun 3½ år.
Vi vil godt drøfte, om man ikke kunne nøjes med at tone sin uddannelse i det sidste år.
Jeg vil også meget gerne diskutere praktikken, og det er fremgået af de spørgsmål, jeg har haft mulighed for at stille, at Det Radikale Venstre gerne så, at man fik en SU-finansiering, fordi der er forskel på den praktik, man kommer ud i, om man er ansat på lige fod, til samme løn, efter samme overenskomst som de andre medarbejdere, eller om man er på SU eller en lærlingeløn for nu at svare indirekte på spørgsmål, der er stillet tidligere.
Nu har regeringen og Dansk Folkeparti afsat penge til at øge kvaliteten i børneinstitutionerne.
Der er brugt 2 mia. kr. til at sætte taksterne ned.
Det er ærgerligt, at man ikke lige kunne tage 100 mio. kr. ud af dem og bruge til en forbedring af pædagoguddannelsen.
Men der er også afsat 400 mio. kr. til at øge kvaliteten i børneinstitutionerne, så vidt jeg husker, er beløbet i den størrelsesorden.
Kunne man dog ikke tage lidt af de penge til at øge kvaliteten af pædagoguddannelsen, som jo vil øge kvaliteten af det arbejde, der foregår i børneinstitutionerne og andre steder, hvor pædagoger arbejder?
Kunne man i hvert fald ikke se på at skabe en praktikvejledningsuddannelse, så hver institution, der har praktikpladser til pædagoger, også har en praktikuddannet?
Man kunne jo så sige, at den praktikuddannede også skulle være i stand til både at vejlede og supervisere studerende, men også at opnå en særlig kompetence til at iværksætte og kvalificere de forandringsprocesser og refleksioner, der skal være på en arbejdsplads, som en institution er, uanset hvilken slags institution det er.
Altså, man kunne faktisk bruge det til at øge kvaliteten på institutionen.
Det vil vi utrolig gerne diskutere.
Så er det også et spørgsmål, om man kunne forestille sig, at man forkortede praktikperioden.
Den er meget lang.
Er det næsten 40 pct. af uddannelsen, der er praktik?
Det er meget, meget længe.
Hvis man nu forkortede den og gav noget mere tid til fordybelse og arbejde på selve skolen, altså pædagogseminariet, så kunne man måske også ad den vej få en forøgelse, hvis ikke man kan få en SU-finansieret praktik.
Vi vil meget gerne diskutere de her forhold med det ene formål at bruge af de ressourcer, der er sat af, flytte lidt rundt på det og skabe en højere kvalitet i uddannelsen.
Der er virkelig brug for det, for det er en meget central arbejdsopgave.