runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-03-01:
Den målsætning har været denne regerings målsætning fra den første dag, vi satte os i ministerkontorerne.
Det har faktisk været selve formålet med den betydelige omlægning af udlændingeog integrationspolitikken, som vi foretog, da vi dannede regering tilbage i november 2001.
Punkt 1 i det var at stramme udlændingepolitikken, således at tilstrømningen til Danmark blev reduceret til et omfang, der er til at håndtere for det danske samfund.
Punkt 2 har været gennem forskellige løbende initiativer at få forbedret integrationsindsatsen, således at vi får skabt flere job til indvandrere, således at flere unge indvandrere får en uddannelse.
Der er det jo en glæde at konstatere, at faktisk er beskæftigelsen blandt indvandrere vokset, og det er jo en væsentlig brik i at få forbedret integrationen i det danske samfund.
Morten Østergaard (RV), 2006-03-01:
Ja, nu har statsministeren efterfølgende lettet lidt på låget, og derfor går spørgsmålet egentlig på de råd, som Globaliseringsrådet kunne give.
I den sammenhæng kunne jeg godt tænke mig at citere Niels Due Jensen, der som bekendt er bestyrelsesformand i Grundfos, som i Politiken i går sagde: »Denne ulykkelige konflikt er stærkt i gang med at ødelægge Danmarks renommé og goodwill.
En goodwill, som møjsommeligt er blevet bygget op i løbet af masser af år.«
Senere i samme artikel siger han: »... erhvervslivet mister muligheder for at lave forretninger rundt om i verden; forretninger, der skal være med til at sikre, at Danmark kan bevare velfærdsstaten.«
Da er det så, jeg spørger statsministeren: Har man diskuteret det i Globaliseringsrådet, og er det en del af den bearbejdelse, der nu sker, at man har en konkret plan for, hvordan man vil genoprette Danmarks renommé og goodwill, sådan at erhvervslivet kan fortsætte med at drive de forretninger i en globaliseret verden, som forhåbentlig kan bidrage til, at vi kan bevare velfærdsstaten, som vi kender den?
Morten Messerschmidt (DF), 2006-03-01:
Jeg hørte statsministeren nævne, at der netop er kommet en rapport, som understreger og underbygger, at Danmark og danskerne er et af de mest tolerante og åbne folkefærd i verden.
Det er vi vel sådan en del som ikke er overraskede over, for sådan har vi også, som statsministeren siger, altid set på os selv.
I det lys kunne jeg godt tænke mig at høre, hvordan statsministerens holdning er til, at der er forlydender om, at ECRI, det her overvågningscenter under Europarådet, nu barsler med en ny rapport om Danmark, der, man tør næsten sige vanen tro, vil være sådan en lang skosen af dansk udlændingepolitik.
Dette dybt politiske organ, som jo har politisk udpegede kommissærer, oftest tidligere politikere, har nu igen været i Danmark og har lavet en rapport, som kritiserer dansk udlændingepolitik med nogenlunde de samme ord, som hr. Morten Østergaard, hr. Svend Auken og andre venstrefløjsfolk gør.
Hvad synes statsministeren om den kritik, som vi får på det grundlag?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-03-01:
Jeg kender ikke den pågældende rapport, og alene af den grund er jeg selvfølgelig afskåret fra at kommentere den.
Det, jeg gerne vil understrege, er, at dansk udlændingepolitik holder sig fuldstændig inden for rammerne af de internationale konventioner, Danmark har skrevet under på, og inden for de rammer er det selvfølgelig her i landet, at vi beslutter udlændingepolitikken; den skal ikke dikteres udefra.
Ja, og ikke kun i Globaliseringsrådet, det er jo klart også nogle overvejelser, regeringen i øvrigt har.
Et af de billeder, der er forsøgt tegnet af Danmark, er, at vi skulle være sådan et lukket, intolerant samfund.
Det er jo også sådan, vi ser os selv.
Jeg vil gerne sige til hr. Morten Østergaard, at jeg faktisk er ganske stolt af at være dansk.
Vi har rigtig mange værdier, vi kan være glade for, og på det grundlag mener jeg også, at vi er i stand til at markedsføre Danmark med et sandt billede og til at imødegå den betydelige misinformation, der i den senere tid er blevet spredt om vores samfund.
Jeg kender ikke nok til forholdene i andre lande til at kunne give en bedømmelse af, hvorledes regler og praksis i andre lande forholder sig til regler og praksis her i landet.
Jeg kan i hvert fald gentage, at den politik, vi fører her i landet, holder sig fuldstændig inden for rammerne af de internationale konventioner, og det skulle også bare mangle andet, men gang på gang kan det være nyttigt lige at minde om, at det er sådan, det er.
Inden for den ramme, hvor vi selvfølgelig skal overholde internationale konventioner, må det altså være sådan, at det er her i landet, vi beslutter vores udlændinge- og integrationspolitik.
Morten Østergaard (RV), 2006-03-01:
Tilbage til udgangsspørgsmålet efter den lille deroute.
Jeg vil gerne sige tak til statsministeren for svarene.
Jeg synes i forbindelse med det sidste svar om polariseringen herhjemme, at statsministeren på en lidt billig måde forsøger at tage afsæt i en debat, som vi har og givetvis løbende vil have fremover, når tilfældet er, at der jo i dag er flere ledige indvandrere og efterkommere af sådanne, end da statsministeren og regeringen med ham overtog ansvaret for landets ve og vel.
Der er desværre også flere unge mennesker med anden etnisk baggrund, og andelen af dem, der fremstilles i Københavns Dommervagt er steget en smule under den her regering.
Endelig er det også sådan, at der er færre unge med anden etnisk baggrund, der får en ungdomsuddannelse.
Det er selvfølgelig problematisk og noget af det, vi må arbejde løbende med, og derfor er det lidt ærgerligt, at regeringen så sent som i fredags afviste, at det offentlige kunne gå foran i bestræbelserne på mangfoldighedsledelse, som jeg ved integrationsministeren er meget optaget af.
Men jeg vil gerne spørge statsministeren til sidst, om ikke han er enig med mig og bestyrelsesformanden for Grundfos i, at netop den her sag har forværret problemstillingen omkring polarisering, og at der derfor er behov for i lyset af sagen at tage nogle særlige initiativer, nogle nye initiativer, som kan bygge den bro, som jeg forstår statsministeren er enig i at vi skal forsøge at bygge mellem de befolkningsgrupper, der er herhjemme, for at sikre større sammenhængskraft, hvad vi alle sammen er enige om.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-03-01:
Vi skal stræbe efter et samfund med en stærk sammenhængskraft, og stærk sammenhængskraft er noget med, at der er job og uddannelse til flere, end vi har haft mulighed for hidtil.
Der er alt for mange indvandrere, som er uden job.
Derfor er det en glæde, at det faktisk er lykkedes at øge beskæftigelsen.
Det bestrider hr. Morten Østergaard jo heller ikke.
Problemet er jo, at i 1990'erne blev der ført en løsagtig udlændingepolitik, som betød, at tilstrømningen hertil var for stor.
Men det glædelige er, at der kommer flere i beskæftigelse, og at der bliver taget nye initiativer.
Regeringen vil i slutningen af denne måned komme med et velfærdsudspil, som også vil have flere indvandrere i arbejde som et væsentligt punkt.
Men sammenhængskraft er også mere end uddannelse og job.
Sammenhængskraft er også, at der i det danske samfund er et vist fællesskab om nogle grundlæggende værdier.
Den værdimæssige side af integrationen er også vigtig.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Morten Messerschmidt (DF), 2006-03-01:
Jeg er nødt til at sige, at det er altså noget af en underdrivelse, når statsministeren siger, at dansk udlændingepolitik holder sig inden for rammerne af menneskerettighedskonventionen.
Ja, det er da i sandhed sagen.
Hvis statsministeren ville gøre sig den ulejlighed at sammenligne med udlændingepolitikken i Grækenland, Spanien Portugal, Italien, se, hvordan man håndterer flygtningesituationerne i de lande, på hvilke, jeg tør nok sige, umenneskelige måder man altså af og til håndterer situationen der, så kan jeg love statsministeren for, at den måde, som statsministerens administration behandler flygtninge i Danmark på, nærmest tør sammenlignes med Holbergkomedier og de forskelle, som vi har set i »Jeppe på Bjerget«, hvor man kommer fra det rene slum til det rene kongedømme.
Er det ikke korrekt, at Danmark ligger helt i top?
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-03-01:
Nu skal vi jo passe på med sådan at slynge om os med alle mulige tal.
Når nu det skal blive bedre, kunne jeg godt tænke mig at høre ministerens fremtidsudsigter for det her område, fordi man jo samtidig ser, at der stadig væk sker besparelser på daginstitutionerne.
I 2005 var det cirka halvdelen af kommunerne, og i 2006 var det cirka en tredjedel af kommunerne, som foretog besparelser.
I betragtning af at regeringen jo har et ansvar via kommuneaftalerne og via den indsats, som man angiveligt vil gøre for at forbedre forholdene for børnene i institutionerne, kan det vel ikke være tilfredsstillende for familieministeren?
Og der må jeg altså bare endnu en gang sige, at der aldrig nogen sinde i det her land været brugt så mange penge pr. barn i landets daginstitutioner, som vi bruger i øjeblikket.
Regeringen har jo netop afsat 2 mia. kr. over de næste 4 år til at styrke kvaliteten i daginstitutionerne.
Vi sætter en lang række projekter i gang for at styrke kvaliteten i daginstitutionerne, for at skabe lige muligheder for alle børn.
Hvad angår selve normeringerne, er det jo altså de enkelte kommuner, der disponerer over normeringerne; de kan stige lidt, og de kan falde lidt.
Det er ikke noget, vi skal dirigere centralt fra Folketingets eller fra regeringens side.
Elisabeth Geday (RV), 2006-03-02:
Jeg beklager.
Forklaringen på det, som ministeren der siger, er jo den ganske enkle, at den fleksible barselorlov slet ikke bliver udnyttet på den måde, fordi den er teoretisk konstrueret og ikke i sammenhæng med den måde, arbejdspladserne fungerer på.
Det er under 2 pct. af de barselorlover, der bliver taget, som indeholder et element af fleksibilitet.
Derfor kunne jeg godt tænke mig, at ministeren anerkendte, at det måske ikke er særlig nemt for en arbejdsplads at få det til at fungere, hvis den pågældende far eller mor kun er til stede på arbejdspladsen 2 dage om ugen i 8 uger eller 13 uger i træk.
Det kan måske godt give problemer, ikke mindst for de kolleger, som bliver tilbage og skal løbe stærkere, fordi der ikke kan ansættes en vikar.
Men det er klart, at ikke mindst de mindre arbejdspladser vil kunne have problemer, hvis det er sådan, at man fordeler orloven sådan nærmest fra time til time.
Så er det klart, at der vil være større problemer med at tilpasse sig den situation i de mindre virksomheder end i de større virksomheder.
Men det er hele den problemstilling, vi så får lejlighed til at gå dybere ind i, når vi på et eller andet tidspunkt måtte få behov for at få præciseret reglerne, så de er helt præcise med hensyn til, hvad man kan, og hvad man ikke kan.
Forklaringen på det, hr. Lars Barfoed der siger, er jo den enkle ...
Jeg kunne godt tænke mig at høre ministeren, hvilke overvejelser regeringen har gjort sig.
Nu er det sådan, at når et forældrepar, en mor eller en far, går på barsel, så er der nogle kolleger, der skal have arbejdspladsen til at fungere, mens de er væk.
Når nu regeringen sådan er så glad for den her meget fleksible barselordning, hvilke tanker har regeringen så gjort sig om muligheden for at få barselvikarer 2 dage om ugen eller mellem kl. 8 og kl. 10 om morgenen, altså på fleksible tidspunkter af dagen?
Er det blevet lettere, eller er det blevet sværere for virksomhederne at tilrettelægge arbejdet, eventuelt med ansættelse af en barselvikar, på grund af den fleksible barselordning?
Jeg hører sådan set ikke røster fra erhvervslivet i retning af, at der er problemer, så jeg har det indtryk, at erhvervslivet egentlig har tilpasset sig meget godt til den lov, der er gældende nu, og den fungerer jo, bortset fra den ene sag, helt uden problemer.
Det er så den detalje, vi skal have kigget på, men generelt er det ikke mit indtryk, at der er nogen problemer med at få barselvikarer.
Kirsten Brosbøl (S), 2006-03-02:
Kunne vi få ministeren til at gøre rede for, hvad regeringens holdning til det så er, for jeg synes, det er lidt uklart.
Indtil videre har det i hvert fald efter min opfattelse været regeringens holdning, at der skulle være mulighed for at indrette barslen så fleksibelt som de, der nu har anket den her dom, har ønsket det.
Kunne ministeren gøre rede for, hvad der så er regeringens holdning?
Og hvad det er for en lovændring, der, såfremt Højesteret stadfæster Østre Landsrets dom, vil ske?
Der er det så sådan, peger Østre Landsret på, at fraværsret er reguleret et sted, dagpengeretten er reguleret et andet sted.
Hvis man så ser på forarbejderne til dagpengeloven, så siger de jo, at dagpengeretten sådan set er til fri fordeling, men Østre Landsret kan ikke finde støtte til den samme frihed i forarbejderne til ligebehandlingsloven og mener altså dermed ikke, at der er tilstrækkelig hjemmel.
Det er så det, Højesteret nu skal vurdere: hvordan retstilstanden egentlig er.
Men regeringens intention er da helt klart, at der skal være en meget betydelig grad af frihed for familierne til at vælge en orlov, der passer til familiens situation.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-03-02:
Det er en teknisk adskillelse af reglerne om barseldagpenge fra reglerne om sygedagpenge, og det kan der være al mulig fornuft i.
Det har regeringen så ikke gjort.
Så jeg vil se frem til debatten om det næste forslag og her bare tilkendegive, at Enhedslisten støtter forslaget, og i øvrigt også på SF’s vegne sige, at de også støtter dette tekniske forslag.
Kirsten Brosbøl (S), 2006-03-02:
Jeg spurgte i min ordførertale ministeren om det her med dommen, der er afsagt af Østre Landsret, og som nu er anket til Højesteret.
Finder ministeren ikke, det ville have været rimeligt, at man ved den her tekniske sammenskrivning af lovgivningen havde præciseret lovgivningen sådan, at de intentioner, der lå bag den – så vidt jeg har kunnet forstå på regeringen hidtil i hvert fald – kom til at stå meget klart frem, sådan at forældrene vidste, hvad de havde at rette sig efter?
Men omvendt må man sige, at der er en usikkerhed med den dom om, hvad retstilstanden egentlig er.
Der ville det være nyttigt at få afklaret det i forbindelse med højesteretsdommen, for hvis vi skal ændre på retstilstanden, må vi jo ændre på en retstilstand, men hvad det er for en retstilstand, vi ændrer på, ved vi ikke præcis.
Omvendt er det også sådan, at det ikke er en usikkerhed, som generelt giver nogen som helst problemer, for der har jo kun været en enkelt sag.
Ud af de mange, mange, mange, der løbende får barselorlov, har der kun været et enkelt tilfælde, hvor der har været tvivl, og derfor synes vi, det ville være nyttigt at få en afklaring ved Højesteret, inden vi eventuelt korrigerer retstilstanden.
Men det er klart, at når vi tager sagen op om et års tid, vil det under alle omstændigheder være naturligt at se på, om der skal en præcisering til.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2006-03-02:
I Det Konservative Folkeparti ser vi dette lovforslag som en logisk konsekvens af regeringens ønske om at udskille reglerne om barseldagpenge fra loven om dagpenge ved sygdom og fødsel.
Vi accepterer, at behandlingen af dette lovforslag, som også andre ordførere har været inde på, primært er af teknisk karakter, og at der skal gives tid til den mere indholdsmæssige og politiske drøftelse af emnet, når vi har mere viden om den fleksible barselorlov.
På den baggrund kan vi støtte dette lovforslag, og vi ser frem til det videre forløb og selve den politiske proces, vi har foran os, når tiden er moden til den.
Kirsten Brosbøl (S), 2006-03-02:
Det er nemlig helt korrekt, at der er nogle ganske bestemte årsager til, at man har valgt at øremærke noget til moderen.
Det kan man så argumentere for ud fra nogle biologiske ting med, at der skal være en periode til at komme ovenpå.
Vi mener jo så også, at der er rigtig gode sociologiske, arbejdsmarkedspolitiske og andre argumenter for, dels at fædrene også har behov for at få et tættere forhold til deres børn, dels at man giver fædrene nogle bedre rettigheder i forhold til deres arbejdsgivere, for vi ser jo i de her år flere og flere sager, hvor fædre på deres arbejdspladser oplever nogle store barrierer for at tage del i de 32 uger, som det er muligt at dele i dag.
Så det, vi siger med det her forslag, er jo bare, at der er en realitet i dag, der hedder, at fædre ikke tager så stor del i barselorloven, som jeg kan høre ministeren også synes det er vigtigt at fædre gør.
Så vi konstaterer, at det ikke sker med den lov, der ligger, og som regeringen har gennemført.
Vi mener, det vil ske med den her lovgivning.
Vil ministeren ikke anerkende, at erfaringerne fra alle de andre lande, der har indført den øremærkede fædrebarsel viser, at fædrene på den måde kommer til at tage en meget større andel af barselorloven?
Men så er det ikke udtryk for, at familierne selv vælger det.
Så er det udtryk for, at der ville være et flertal her i Folketinget, der sagde: Vi ved bedre end familierne selv, hvad der er godt for dem, og derfor siger vi, at de bare skal tage orlov, de fædre, og hvis de ikke gør, som vi vil have det, jamen så tager vi bare den orlov fra børnene.
Det synes jeg er forkert.
Jeg går ind for valgfrihed, og jeg går ind for, at vi først og fremmest ser barselorloven i børneperspektiv.
Jeg tror, det vil være noget, som stiger i de kommende år, og jeg synes simpelt hen ikke, at fædre skal finde sig i at blive kanøflet på arbejdspladsen, fordi de tager orlov.
Jeg tror, at det vil være en tendens, som vi ser forsvinde fuldstændig, for moderne arbejdspladser og moderne ledelse vil naturligvis ikke acceptere en kultur, hvor en far ikke har lov til at tage orlov.
Det skal fædre selvfølgelig have lov til.
Elisabeth Geday (RV), 2006-03-02:
Nu synes jeg, at regeringen sender et meget klart signal ved ikke at have regeringens ligestillingsminister i salen, når vi diskuterer den her sag, som jo ikke alene handler om familierne, men i høj grad også om kvinders ligestilling.
Og jeg vil bare lige citere professor Nina Smith, som jo tidligere, sidste år, sagde, at barsellovgivningen fra 2002 er gået hen og blevet en ren katastrofe for ligestillingen, for faktum er jo altså, at far i gennemsnit tager ca. 3 ugers barsel, mens mor tager ca. 45 uger.
Det er jo det, der er virkeligheden.
Derfor kunne jeg godt tænke mig, at ministeren lige ganske kort om ikke andet så lod, som om han skulle være ligestillingsminister, og interesserede sig lidt for de problemer, der er med hensyn til kvinders overledighed og den manglende repræsentation af kvinder blandt ledere.
Og endelig vil jeg gerne høre, hvad ministeren har tænkt sig at gøre ved den stadig voksende lønforskel mellem mænd og kvinder.
Det synes jeg er en spændende diskussion.
Det, regeringen bl.a. har gjort og jo med Folketingets tilslutning, er, at vi er ved at gennemføre en barseludligningsordning, således at vi fordeler udgifterne mellem arbejdsgiverne til barselorlov for på den måde at skabe bedre ligestilling for kvinderne og ikke mindst skabe et bedre incitament til, at man forfremmer kvinder til chefer udeomkring på arbejdspladserne.
Så det lovforslag – som jeg jo ved at bl.a. fru Elisabeth Geday støtter, fordi det jo er et lovforslag, vi sådan set har udarbejdet sammen og lavet en aftale om – er virkelig, synes jeg, et godt skridt på vej til kvinders ligestilling.
Det synes jeg er et vigtigt mål, og det er et mål, som hele regeringen står bag, selvfølgelig også ligestillingsministeren, som ikke er i salen, simpelt hen fordi det her lovforslag nu engang vedrører mit ministerområde og ikke ligestillingsministerens.
Så skal jeg bare spørge ministeren, om han så ikke anerkender, at der monstro er en sammenhæng mellem det faktum, at far kun tager ca. 3 ugers barsel og mor tager ca. 45 eller 43 ugers barsel, og de ligestillingsproblemer, kvinderne oplever på arbejdsmarkedet, sådan som det i øvrigt er dokumenteret i beslutningsforslaget, og at en øremærkning af de 12 ugers barsel til far eventuelt kunne rette op på den skævhed.
Frekvensen af mænds barselorlov er trods alt stigende.
Den stiger slet ikke så meget, som vi kunne ønske os, men den er stigende, så vores lovgivning har i hvert fald ikke forværret mulighederne.
Tværtimod har den forbedret mulighederne.
Men det er da klart, at hvis man tvang fædrene til at tage orlov, så ville der være flere fædre, der tog orlov, sådan er det da.
Men det ville altså bare ikke betyde, at alle fædre tog lige så meget orlov som mødrene, for det er mange andre faktorer, der spiller ind i forhold til det, og derfor ville slutresultatet, hvis man gennemførte det her beslutningsforslag, være, at familierne fik mindre frihed, mindre valgfrihed til at indrette sig, som de helst vil, og at man ville stjæle orlov fra børnene.
Og det synes jeg er forkert, for det må først og fremmest være for børnenes skyld, vi har en barselorlovsordning.
Kirsten Brosbøl (S), 2006-03-02:
Jeg må sige, at jeg synes, ministeren formår at overdrive utrolig meget, når han sådan prøver at beskrive, hvad der sker med det her beslutningsforslag.
Det er jo ikke sådan, at der er tale om tvang.
Det vil jeg gerne have ministeren bekræfter.
Der er overhovedet ikke tale om tvang.
Og det vil jeg godt kvittere for at ministeren også sagde i svaret til fru Elisabeth Geday, nemlig at det går utrolig langsomt med det her.
Det er faktisk sådan, at et notat fra ministerens eget ministerium viser, at mændenes barsel er steget med 1 pct., mens kvindernes er steget med 11 pct., efter at man har indført den nye barselorlov.
Jeg skal bare spørge: Når ministeren siger, at det, vi her foreslår, er formynderisk, er det så også formynderisk, når der i den nuværende lovgivning er øremærket 14 uger til moderen?
Men for det andet er der også det fornuftige i det, at man jo betragter den første orlov efter fødslen til moderen – den del, der er reserveret til moderen – som et udtryk for, at moderen selv skal komme til hægterne efter fødslen.
Og der kan man sige, selv om jeg gerne ud fra egen erfaring skal indrømme, at en fødsel også kan tage hårdt på faderen, at den dog trods alt tager fysisk hårdest fat ved moderen, og derfor er der en naturlighed i den del af det.
Det er rigtigt nok, at man ikke vrider armene om på fædrene og siger, at de skal tage orlov, men det, man gør med det beslutningsforslag, som bl.a. Socialdemokratiet altså støtter, er jo, at man siger, at hvis ikke faderen tager den, så kan moderen ikke tage den i stedet for; så tager vi den orlov fra børnene.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-03-02:
Jeg håber, at vi i den her diskussion kan få taget udgangspunkt i, hvordan realiteterne er.
Det er i hvert fald dokumenteret mange steder, og jeg kan referere til f.eks. den islandske socialminister, som i forbindelse med, at man indførte 3 måneders øremærket barselorlov til mænd, 3 måneder til kvinder og 3 måneder til fordeling, kunne konstatere, at det ud over at have ført til en bedre fordeling af barselorloven også havde ført til, at lønnen på kvindeområder og på mandeområder havde nærmet sig hinanden, altså at man som en direkte konsekvens havde nærmet sig en situation med mere ligeløn.
Vil ministeren ikke godt erkende, at der også er den slags hensyn at tage, når vi snakker om fordeling af barselorlov mellem mænd og kvinder?
Jeg erkender fuldstændigt, at Barselsfonden er et skridt i den rigtige retning, men nu har jeg jo altid lært, at man skal gå på to ben, hvor det øjensynlig er ministerens opfattelse, at man skal sådan hinke af sted og ikke gribe fat om der, hvor vi har et problem, nemlig i forbindelse med fordelingen af barselorloven.
Det bliver der jo ikke rettet op på ved hjælp af Barselsfonden, måske en lillebitte smule, men grundlæggende set har vi brug for at skubbe på i forhold til ligestillingen.
Og det er jo korrekt forstået, at det også er ligestilling med hensyn til mændenes ret til også at være sammen med deres børn.
Så på den måde har ministeren måske forstået forslaget rigtigt, men vil bare ikke erkende, at det vil være et kæmpe fremskridt for ligestillingen, hvis det også blev gennemført.
Det vil være udtryk for, at Folketinget begynder at sætte sig på familiernes valgfrihed, hvis man gennemfører det her forslag, for det vil betyde, at man tager valgfrihed fra familierne, og det vil betyde, at man stjæler tid sammen med forældrene fra børnene.
Det synes regeringen ikke er rimeligt.