runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Magnus Heunicke (S), 2005-03-17:
Derfor er vi selvfølgelig på vagt, når der sker større ændringer i den offentlige trafik.
Vi vil arbejde målrettet imod forringelser, og vi vil sikre forbedringer for de tusindvis af danskere, der hver dag betaler mange penge for den ofte alt for dårlige service, de bliver tilbudt i busser og tog.
Desværre er det som at stå og vente på en forsinket bus i regnvejr at læse regeringens forslag til lov om de nye trafikselskaber, for der er jo ikke mulighed for de massive serviceforbedringer og billetprisnedsættelser, der er behov for i den offentlige trafik.
Lovforslaget indfører et loft over stigningen af billetpriser, så en billet maksimalt må stige i takt med pris- og lønudviklingen.
Lad os tage helt konkret fat.
Da regeringen kom til, kostede en billet i en københavnsk bus 11 kr., en pris, der var lav takket være de socialdemokratisk-radikale regeringer i 1990'erne.
I dag er den steget til 17 kr., og med regeringens uambitiøse loft kan en billet i de københavnske busser om 10 år koste 22 kr.
Vi har altså at gøre med en regering, der nu har fremlagt en plan for, hvordan den kan fordoble billetprisen fra de 11 kr., da den kom til, til 22 kr. i fremtiden.
Men der er også en række andre ting, vi synes er vigtige at få belyst i lovforslaget.
Hvordan kan vi f.eks. sikre eksistensen af gymnasierne i udkantsområderne?
I dag er det jo amterne, der driver både gymnasier og den helt nødvendige bustransport til og fra.
Her mangler vi altså klarhed over, hvad forslaget og hele reformen kan risikere at betyde for de lukningstruede gymnasier.
Lovforslaget har generelt et for stort præg af centralisering over sig.
Desværre er der også her tale om mere stat og mindre nærdemokrati, og nogle steder forsvinder demokratiet fuldstændig for den enkelte borger.
Lad os tage et eksempel: Det er nu staten, der gennem bloktilskuddet fastlægger serviceniveauet for de regionale busruter.
Regionerne får ikke meget indflydelse.
Hvis nu vi tager en borger, der siger, at han eller hun gerne vil have et højere serviceniveau og derfor ønsker at presse de valgte regionspolitikere til det, så skal regionen jo altså spørge i kontaktudvalget mellem regionen og kommunerne og håbe på, at de i forvejen økonomisk pressede kommuner vil gå med til at betale mere i det der udviklingsbidrag til regionerne.
Så er spørgsmålet: Hvem skal borgeren stille til ansvar for det?
Regionspolitikerne har gjort, hvad de kunne, og man kan jo godt forestille sig, at den kommune, borgeren bor i og derfor har stemmeret i, har sagt ja til en forhøjelse af betaling til regionen, medens det er andre kommuner, der har sagt nej.
Så må man jo spørge: Hvad er regeringens svar, når borgeren klager over, at der altså ikke bliver truffet beslutninger i såkaldte demokratiske organer, som han eller hun ikke ...
Undskyld, jeg bliver lidt ude af den.
Jeg har 10 minutter, ikke?
Brian Mikkelsen (KF), 2005-03-17:
Vi er villige til at diskutere hele kulturmiljøproblematikken.
En del af diskussionen er jo foregået ovre hos miljøministeren, men vi er også villige til at tage den diskussion med ordførerne.
Med hensyn til § 24 har jeg ikke lovforslaget præsent heroppe, men det er klart, at hvis der er behov for ændringer, laver vi et ændringsforslag.
Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslaget overgik derefter til anden behandling.
Afstemning
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2005-03-17:
Jeg forstod det på den måde, at ministeren er åben over for, at vi finder en løsning på hele situationen angående kulturmiljøet, men jeg vil gerne have bekræftet, at jeg har opfattet det rigtigt, og at der i hvert fald er en forhandlingsmulighed.
Så vil jeg spørge ministeren, om der ikke er et problem med formuleringen af § 24.
Her står der nemlig, at kommunalbestyrelsen og amtsrådet skal underrette vedkommende kulturhistoriske museum osv. osv. om ændringer i byggetilladelse, tilladelse til råstofindvinding osv.
I lovforslaget står der, at amtsrådet skal udgå, men i mellemtiden er der jo sket det, at regionerne har fået ansvaret for råstofindvindingen, så jeg regner med, at der kommer et ændringsforslag, hvor der kommer til at stå, at kommunalbestyrelsen og regionsrådet skal underrette vedkommende kulturhistoriske museum senest samtidig med, at der meddeles byggetilladelse, tilladelse til råstofindvinding osv.
Er ministeren ikke enig i, at vi er nødt til at lave et sådant ændringsforslag?
Brian Mikkelsen (KF), 2005-03-17:
Jeg vil godt takke for den debat, som lovforslaget har givet anledning til.
Lovforslag skaber en klarere arbejdsdeling mellem stat og kommune, også på museumsområdet.
Vi lægger op til, at kommunerne fortsat skal have et hovedansvar for de lokale museer, der modtager statstilskud efter den almindelige tilskudsordning, mens staten skal have hovedansvar for de museer, der efter den gældende ordning modtager særlige statstilskud.
Vi har i denne forbindelse konstateret behov for udformning af overgangsordninger på enkelte områder, igen med det formål at sikre de bedst mulige vilkår for de pågældende institutioner.
Der har således været behov for en overgangsordning for de lokale museer og konserveringscentre, som har modtaget amtslige tilskud, og staten vil ifølge lovforslaget overtage denne tilskudsopgave i en periode, som vi må anvende til at overveje bæredygtige løsninger for de berørte institutioner efter udløbet af overgangsordningen.
Det gælder også for den overgangsordning, som vi foreslår for de museer, der i dag får et forhøjet statstilskud, fordi deres drift er baseret på tilskud fra samarbejdende primærkommuner.
Der er her tale om en positiv virkning af godt samarbejde mellem flere kommuner, og denne virkning opretholdes altså i en overgangsperiode, selv om de samarbejdende kommuner skulle komme til at indgå i én kommune.
For det andet er det et væsentligt mål at skabe incitamenter til et samarbejde mellem kommunerne på det kulturelle område.
Lovforslaget åbner også mulighed for statslig støtte til rådenes aktiviteter, men det er altså også vigtigt, at vi lægger vægt på frivilligheden og fleksible rammer for kommunernes rådgivende organer.
Per Clausen (EL), 2005-03-17:
Nu bor jeg i en forholdsvis stor kommune, og jeg kan ikke bekræfte, at ansvarligheden nødvendigvis stiger med kommunens størrelse, så det er jeg ikke ret sikker på.
Jeg synes stadig, det er et grundliggende problem, at man lader kommunerne træffe afgørelse i de sager.
Selvfølgelig har kommunerne også en interesse i at bevare fortidsminder og vigtige ting, det er klart, men de har også ofte en direkte interesse i at sikre en form for økonomisk udvikling i kommunen, som måske kan stå i konkret modsætning til det andet.
Min opfattelse er, at det er derfor, man har lagt det i amterne, fordi de er opfattet som en neutral instans.
Når amterne træffer en afgørelse, kan man indanke den for et andet organ, og det synes jeg faktisk er en meget fornuftig og rimelig måde at indrette tingene på i stedet for at lægge afgørelsen hos kommunerne.
Derfor er min opfattelse stadig, at det ville være bedst, hvis afgørelserne i fremtiden lå i regionerne, for så havde man mulighed for at indanke de afgørelser, som regionerne traf.
Ellen Trane Nørby (V), 2005-03-17:
Kan hr. Per Clausen afkræfte, at det også med det lovforslag, der ligger på bordet, stadig er sådan, at staten kan indanke disse dispensationssager for Naturklagenævnet, og at det er en gyldig praksis, som fungerer allerede i dag?
Og kunne hr. Per Clausen ikke forklare os, hvorfor det bliver så meget dårligere?
Kommunerne bliver jo lidt større, og må man ikke kunne forvente, at der kommer en større ansvarlighed, og at de kan varetage nogle større opgaver end dem, de allerede varetager i dag?
Per Clausen (EL), 2005-03-17:
Vi har ikke nogen planer om at foreslå, at ting, der i dag ligger hos kommunerne, skal overføres til staten –
jeg gentager: Vi har ingen planer om at overføre ting, der i dag ligger hos kommunerne, til staten.
Men vi har den klare opfattelse, at når der er tale om det, der tidligere af gode grunde har været placeret i amterne, nemlig stillingtagen til de dispensationsansøgninger, som typisk vedrører ting, som kommunerne kan have økonomisk og planmæssig interesse i at gennemføre, er det meget godt, at den instans, der skal afgøre det, ikke bliver kommunerne, som kan have direkte interesse i, at dispensationen bliver givet.
Ellen Trane Nørby (V), 2005-03-17:
Det er i relation til talerens sidste bemærkning om, at man har en bekymring for, at kommunerne ikke kan varetage opgaven med at pleje vores fortidsminder.
Mener hr. Per Clausen dermed, at de i dag kommunalt ejede fortidsminder, der på alle områder plejes og varetages af kommunerne på en god måde, også skal flyttes til staten?
Eller er der bare tale om, at man forventer, at der vil ske en misligholdelse af vores fælles kulturarv, når de nye ting flyttes over til kommunerne?
Per Clausen (EL), 2005-03-17:
Der skal ikke være nogen tvivl om, at Enhedslisten faktisk mener, det er fantastisk vigtigt at nedbryde de mure, der måtte være mellem museer og anden kultur i dette land og resten af samfundet.
Det er derfor, vi lægger så megen vægt på formidling og mulighed for gratis adgang til en lang række kulturinstitutioner og museer, og derfor var jeg også præget af den for mig ret karakteristiske begejstring nogle få dage under valgkampen, hvor det så ud til, at kulturministeren overgik Enhedslisten i løfter om, hvor billigt det skulle være at komme på museer.
Men der er jo det ved det, at evnen til at begejstres spontant også giver anledning til mange skuffelser, og det er selvfølgelig ærgerligt.
Grundlæggende vil jeg bare sige, at vi nok har den opfattelse, at i nogle politikeres mund handler sammenhæng med og åbenhed over for resten af samfundet lidt for meget om, at der kun skal være åbenhed over for og forbindelse til erhvervslivet og de andre, der kan betale.
Jeg tror sådan set, at hvis vi skal satse på, at museerne skal kunne udvide, udvikle forskning og formidling og tackle samfundet i de kommende år, ville det være fantastisk godt, hvis vi allerede nu kunne sige, at de økonomiske forudsætninger for driften af museerne også ville være på plads om 4 år.
Der er et problem i forbindelse med den kommunale finansiering, og det er, at kommunen indimellem vil være en modpart.
Det, som typisk er museernes opgave, er jo at sikre kulturarven, mens kommunerne godt kan have nogle økonomiske interesser, som strider imod ønsket om at sikre kulturarven, når det handler om byggesager, kommuneplaner, lokalplaner, nedrivningstilladelser osv.
Et andet område, jeg vil hæfte mig en lille smule ved, er, at det er kommunerne, som fremover skal vurdere, om et sten- eller jorddige er omfattet af beskyttelsen i § 29 a eller ej, og at kommunerne selv kan beslutte, at sten- eller jorddiger ikke er omfattet af beskyttelsen.
Det betyder faktisk en ret væsentlig ændring af beskyttelsen af sten- og jorddiger.
Kommunerne kan jo ofte have direkte økonomiske og politiske interesser i at undgå, at sten- og jorddiger bliver beskyttet af loven, fordi de kan udgøre en direkte barriere for kommunernes konkrete by- eller erhvervsudviklingsplaner.
Det bliver dem selv, der kommer til at afgøre det, og man kunne godt få den tanke, at det kunne blive et problem.
Det er også et problem, at man kan beslutte det administrativt, så man ikke behøver at offentliggøre beslutningen.
Et sten- eller jorddige kan således blive fjernet, uden at natur- og kulturhistoriske organisationer er blevet hørt eller har haft mulighed for at indbringe sagen for en højere instans
Det er altså to af de væsentligste ting, vi vil fremhæve som problematiske i lovforslaget, som det ligger her.
Ellen Trane Nørby (V), 2005-03-17:
Jeg har lovet på vegne af Venstres energipolitiske ordfører at læse talen på lovforslag nr. L 85 op, da jeg som kulturpolitisk ordfører har været med til at forlænge debatten, så vores ordfører har været nødt til at gå.
Med lovforslaget sikres det, at energispareindsatsen fortsætter, efter at amterne nedlægges som led i den nye kommunale struktur.
Fra Venstres side mener vi, at der er tale om meget små ændringer, som alene har til hensigt at sikre, at regionerne overtager de opgaver på energispareområdet, som amterne i dag løser på området.
Det vil sige, at opgaverne egentlig bare flytter med over i de nye regioner.
Det samme gælder den lille økonomiske del, som relaterer sig til energispareområdet, og lovforslaget sikrer også, at de nye regioner kan tage del i det lokale energisparesamarbejde.
Med lovforslaget bliver det fremover alene kommunerne, der kan blive repræsenteret i Elsparefondens bestyrelse.
Det er naturligt, fordi det er kommunerne, der for fremtiden har langt de fleste områder på energispareområdet.
På den baggrund kan jeg sige, at Venstre fuldt ud kan støtte lovforslaget, som det ligger nu.
Louise Frevert (DF), 2005-03-17:
Det skal ikke være nogen hemmelighed, at museumsområdet har ligget ikke alene Dansk Folkeparti på sinde, men også specielt er en af mine kæpheste.
Derfor er det med stor glæde, at jeg kan konstatere, at dette lovforslag efter min bedste overbevisning kommer til at varetage hele området på glimrende vis.
Det, som er godt – et af de gode punkter bl.a. – er, at de lokale museer får lov til at administrere og varetage deres egne funktioner i en 4-årig periode, hvorefter vi kan følge udviklingen på tæt hold.
Derfor er jeg ikke på nogen måde urolig for det her område og er meget fortrøstningsfuld med hensyn til museernes fremtid.
Tværtimod tror jeg, at museerne vil få en langt større lokal forankring og føle en stærk lokal forpligtelse til at skulle varetage den danske kulturarv.
Der, hvor der har været størst bekymring, er i virkeligheden på det område, som har med kulturmiljørådene og museumsrådene at gøre.
Det ser jeg mere som nogle personlige bekymringer for, om tingenes tilstand nu kan bevares.
Sagt på en anden måde: Man ved, hvad man har, men man ved ikke, hvad man får.
Men netop ved at man kan oprette nye frivillige råd på begge områder, tror jeg som sagt at der vil komme langt mere fokus på det lokale engagement.
Det er min bedste overbevisning, at mange museer stadig kan have behov for at koordinere deres samarbejde både inden for og uden for de kommunale grænser.
Derfor er det meget vigtigt, at der er mulighed for, at man kan nedsætte et museumsråd for at samordne og fremme museumsarbejdet i lokalområdet.
Eller sagt på en anden måde: Det er på tide, at museerne virkelig arbejder sammen, så der kommer en alsidighed i museernes profil, sådan at det ikke er alle museer, der ønsker at fremvise og udstille det samme materiale.
Det er den museumssnak, der har været igennem flere år, og jeg synes, at museerne efterhånden er blevet meget fremragende til at kunne vise nye sider af lokalområdet, men det kan og skal blive endnu bedre.
Museernes forpligtelse skal simpelt hen i højsædet.
Det kan ikke nytte noget, at hvert museum i lokalområdet fremviser fire flinteøkser og noget lokalt bådtømmer.
Der er taget godt hånd om, hvilke opgaver der skal varetages af kommunerne og staten, og hvilket samspil der skal være i fremtiden.
Hvis borgerne skal føle, at det er nødvendigt at kende deres kulturelle rødder, skal engagementet spire og gro i lokalmiljøet.
Kulturen er på mange måder tæt på os i vores hverdag, og kan vi få et større engagement i kommunerne, tror jeg, at det kulturelle på alle områder vil blomstre, også på museumsområdet, der desværre ikke har haft den største opmærksomhed i de senere år, hvad man ellers kunne have ønsket sig.
Jeg tror, at man med dette lovforslag kan se nødvendigheden af at pleje sine rødder i det lokale miljø og i lokalt regi.
Ellen Trane Nørby (V), 2005-03-17:
Nu er det vel ikke sådan, at hr. Per Clausen tror, at museerne ikke tænker i den retning i forvejen?
Jeg ved godt, at hr. Per Clausen og jeg har en forskellig ideologi, men jeg tror, at der, hvis man spørger størstedelen af de danske kulturinstitutioner, er et indædt ønske om, at de får en større kontaktflade med resten af samfundet, hvad enten det gælder ideen om at få flere besøgende ind på museerne, eller det gælder om at interagere med vores uddannelsesinstitutioner, sådan at flere børn og unge også kommer ind på museerne, eller om det handler om at komme i kontakt med erhvervslivet, sådan at der måske på nogle områder kunne lånes penge til at lave nogle store kulturelle satsninger.
Det er nogle tanker, som allerede eksisterer på museumsområdet i dag, og det behøver hverken hr. Per Clausen eller jeg involvere os i, for at de fortsat vil eksistere.
Jeg synes, at det giver en unik mulighed for, at vi de næste 4 år kan sige: Nu er der stabilitet om finansieringsrammerne, lad os da så tage en diskussion, lad os ryste posen, lad os se, om vi ikke fremover kan skabe bedre rammer for et mere dynamisk kultur- og museumsvæsen i Danmark.
Per Clausen (EL), 2005-03-17:
Jeg er fuldstændig enig med fru Ellen Trane Nørby i, at det vil være godt, hvis de folk, der er ansat på museer, kunne bruge deres tid på det, de er dygtige til, nemlig forskning, formidling mv., altså de ting, som museumspersonalet faktisk kan.
Men det er jo et problem, hvis de i de kommende 4 år hele tiden skal gøre det med det i baghovedet, at det altså også er en afgørende præmis, at de finder finansiering til deres aktiviteter uden for den offentlige sektor.
Så bliver det noget andet arbejde, og så er jeg ikke længere sikker på, at det lige pludselig bliver så vældig attraktivt for museumsfolkene, som det ville være, hvis vi holdt os til at sige: Nu er der ro om bevillingerne, der er kommet et system, som er enkelt og gennemskueligt for jer, så koncentrer jer nu om at lave nogle ordentlige museer, noget ordentlig forskning og noget ordentlig formidling.
Det tror jeg godt kunne give et løft på museumsområdet, men hvis det kombineres med en eller anden usikkerhed om, hvorvidt der er offentlig finansiering om 4 år, tror jeg ikke, at det giver kvalitet.
Ellen Trane Nørby (V), 2005-03-17:
Nu er det sådan, at der i mange af de her museumsinstitutioner sidder et fagligt personale, som i dag bruger enormt meget af deres tid på at sidde og kigge på finansieringsmodeller for deres museer og dermed ikke har ressourcer til at kigge på formidlingsdelen, til at kigge på forskningsdelen og til at kigge på bevaringsdelen.
Jeg siger, at jeg synes, at vi skal bruge de næste 4 år, hvor der er stabilitet om finansieringsdelen, til at ryste posen og sige, hvad det så er, vi fremover tænker os og vil bruge vores kulturelle faglige personale til.
Er det til at skulle søge penge det ene og det andet og det tredje sted, eller er det til at lave bedre formidling og bedre udstillinger?
Jeg lagde op til, at vi i løbet af de her 4 år tager diskussionen.
Det er ikke noget, der ligger i det her lovforslag.
Det her er et teknisk lovforslag, som er en udmøntning af kommunalreformen, som klart skitserer, at der er en økonomisk overgangsordning på 4 år, hvor staten overtager kommunernes nuværende finansiering af museumsområdet.
Per Clausen (EL), 2005-03-17:
Det er lidt i den samme boldgade.
Skal jeg forstå det på den måde, at de her 4 års fred ikke skal bruges til at sikre, at kommunerne går ind og påtager sig et ansvar for det her, men at de skal bruges til, at museerne bruger deres energi på at finde private sponsorer og altså målretter deres arbejde hen imod det, og så kan kommunerne, når de 4 år er gået, til de museer, der ikke har formået at gøre det, sige: I hørte selv, hvad formålet med det her var?
For så er det jo sådan lidt her sidst i debatten om kulturen i den her strukturreform lige pludselig sådan, at der åbenbart også på det her område er ganske meget ideologi i det, og det synes jeg da er spændende og interessant at få frem.
Henriette Kjær (KF), 2005-03-17:
Jamen det har jeg heller ikke sagt noget om.
Som jeg svarede hr. Rune Lund, er det op til trafikselskaberne at beslutte det.
Nu hører jeg så ikke til dem, der mener, at private er af det dårlige, men faktisk kan være gode til at løse nogle opgaver.
Mange af de selskaber, der er, er jo eksperter på det her område, så jeg ser sådan set meget positivt på det.
Hvis de kan gå ind og løse en opgave overbevisende og godt, så kommer de ind.
Men det er som sagt ikke givet på forhånd.
Det er op til en politisk beslutning truffet i de nye trafikselskaber.
Ellen Trane Nørby (V), 2005-03-17:
Grunden til, at jeg nævner det, er, at jeg synes, at vi skal ryste posen og lade være med at have så meget vanetænkning.
Det kunne jo være, der var nogle erhvervsinstitutioner og nogle fonde i Danmark, som kunne se en større interesse i at tage et ansvar for netop noget af den nationale kulturelle arv.
Der er det en unik mulighed, at man kan gøre det nu, hvor vi har sikret finansieringen i 4 år, og hvor museerne også frit får mulighed for at tænke.
Og så er jeg da glad for, at den socialdemokratiske ordfører siger, at vores fælles kulturelle arv er vores alle sammens, for
hvis der er noget, der for mig at se har stået som en skamplet, er det, at den tidligere SR-regering indførte, at danefæ og danekræ nu ikke længere var en national opgave, men var noget, der skulle betales at få udgravning af af de private beboere og den enkelte bygherre.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2005-03-17:
Også i Det Konservative Folkeparti hilser vi forslaget velkommen.
Vi er glade for, at kommunerne stadig væk bevarer det lokale engagement i de lokale institutioner og tror ligesom Dansk Folkepartis ordfører, at det bevarer og styrker det lokale initiativ og kreativiteten på de kommunale museer. Vi hilser også velkommen, at de regionale museer allerede nu bliver kommunale, og partiet er tilfreds med, at der rent finansieringsmæssigt bliver lavet denne overgangsordning, så vi sikrer, at der ikke er nogen forhold vedrørende § 15-museerne, der falder ned mellem to stole.
I det hele taget mener vi, at det er et lovforslag, der både vil give fremgang for landets museer i lokal forankring og sætte styrket fokus på de store museer, som har et nationalt islæt.