Henriette Kjær (KF), 2000-10-27:
Da vi i sin tid vedtog loven om de grønne regnskaber, stemte Det Konservative Folkeparti imod, ikke fordi vi er golde modstandere af grønne regnskaber, som vi på mange måder synes kan være fornuftige, men fordi vi ikke mente, der skulle lovgivning til.
Netop spørgsmålet om grønne regnskaber burde være aftalestof mellem erhvervene og ministeriet.
På den måde ville man motivere virksomhederne i langt højere grad, end man gør ved at lade det være lovreguleret.
Men nuvel, vi fik de grønne regnskaber, og fred være med det.
Men det vi så ser i dag, er måske så lige præcis det, vi frygtede: en hæmningsløs strøm af bemyndigelser til ministeren.
Et resumé af virksomhedernes egenkontrol
, oplysninger om virksomhedernes affaldshåndtering, oplysninger om hvorvidt virksomhederne har en miljøpolitik, i givet fald en redegørelse for miljøpolitikken og hvilke konkrete mål, der er opnået ved den, en beskrivelse af hvordan virksomhederne stiller miljøkrav til deres underleverandører.
Det er sådan set bare nogle få udpluk af det, ministeren måske godt kunne tænke sig at få vide af de regnskabspligtige.
Men som før beskrevet får ministeren frit slag til at finde på alt mellem himmel og jord.
Desuden stiller vi os stærkt kritiske over for samme bemyndigelsesmulighed til at udvide regnskabspligten til at gælde landbrug, i hvert fald husdyrbrugene.
Det kan da godt være, at de i forvejen er underlagt så meget papirarbejde, bl.a. her på det seneste i forbindelse med Vandmiljøplan II, at de måske synes, det kunne være befriende kun at aflægge ét regnskab én gang om året i stedet for evig og altid at skulle rapportere hist og pist
Men jeg mener altså, at det kræver en drøftelse i Folketinget, inden de eventuelt medtages, også fordi vi står fuldstændig uvidende over for, hvad ministeren vil kræve af dem.
Og vi vil have hundrede procents sikkerhed for, at det ender med en forenkling, når det gælder landbruget, og ikke en udvidelse af de administrative byrder, som alle selvstændige i dette land trækkes med.
Og så skriver man i lovforslaget, at man regner med, det vil koste erhvervene 3,5 mio. kr.
Dertil må jeg spørge ministeren, om vi kan lave en aftale.
Hvis erhvervene som følge af det, de her bliver pålagt, må bruge flere penge end de 3,5 mio. kr., der tales om i lovforslaget, lover ministeren så at betale det overskydende og påtage sig den udgift?
Årsagen til, at jeg er lidt træt af denne her udvidelse, for at sige det mildt, af de grønne regnskaber, skyldes, at jeg synes, man nærer en dyb mistillid til de virksomheder, man ønsker skal være omfattet af det her.
For de kan da sagtens opføre sig miljørigtigt i alle ender og kanter.
De kan købe miljørigtigt ind, de kan opdrage deres medarbejdere til miljøvenlig produktion osv.
Og hvis de så i øvrigt overholder gældende lovgivning, hvorfor skal de så bruge tid og energi og mange penge på at overbevise offentligheden og måske især ministeren om, at det gør de altså? De problemstillinger, jeg her har opstillet, er omdrejningspunktet for os.
Tilsynsmyndighedernes nye rolle kan vi acceptere og endda se noget fornuftigt i, men der er virkelig behov for nogle præciseringer og løfter fra ministeren, før vi kan stemme ja til det her.