Carsten Hansen (S), 2000-05-02:
Boligstandarden i Danmark er meget høj.
Det er ikke kun mennesker med en høj indkomst, højindkomstfamilier, der har mulighed for at bo godt i Danmark; det har alle.
Og det skyldes ikke mindst den omfattende boligpolitiske indsats op igennem tiderne, hvor det offentlige har støttet
alment boligbyggeri til gavn for almindelige mennesker.
Vores boligpolitik er kort sagt et forbillede for andre.
Man kommer rejsende hertil; også i Europa er det et forbillede.
Og alligevel har vi været vidner til en hel del boligsociale problemer. Vi må erkende, at der er områder med en høj koncentration af ressourcesvage beboere.
Vi har set det i Vollsmose i min hjemby, som sammen med Gellerupparken, Brøndby Strand og Taastrupgaard alle er eksempler, der bliver fremhævet i debatten.
Men de er symptomer på et problem, som vi kun kan løse gennem det omfattende lovarbejde, vi er i gang med, og vi mener, der er mange værktøjer til at løse problemerne: Der er støtte til forbedring af de fysiske omgivelser, som vi har lagt forslag frem om.
Vi har forslag om at forbedre anvisningsreglerne, så de kan sikre en lidt bredere beboersammensætning.
Og med det forslag om hele den almennyttige boligsektor, vi vedtog for et par år siden, er der en større råderet, der befordrer alsidighed og flere sociale aktiviteter.
Vi skal vel også have skabt nogle flere arbejdspladser i de områder, der styrker det lokale netværk.
Men Venstres forslag om at holde udsalg af de almene boliger mener vi ikke bidrager til at løse problemerne, snarere tværtimod.
Det er for os at se svært at forestille sig mange situationer, hvor salg af almene boliger vil kunne afhjælpe de problemer, som vi står over for, og som de enkelte boligafdelinger og kommunerne står over for.
Venstre forestiller sig jo, at salg af almene boliger vil sætte en positiv udvikling i gang, men hvis man tænker konsekvenserne igennem, er det klart, at et salg af almene boliger vil gøre det modsatte af det, Venstre mener; det vil nemlig sætte en negativ spiral i gang, for de almene boliger, der vil blive solgt først, er jo dem, hvor økonomien er bedst.
Det drejer sig naturligvis om de ældre boligafdelinger, hvor lånene er helt eller delvis tilbagebetalt, og det er jo ikke i de boligafdelinger, vi har boligsociale problemer.
Det betyder også, at vi vil se en opdeling mellem boligafdelingerne, hvor de nyere og dyrere almene boligbyggerier - og det er oftest dem, der har problemer - vil stå tilbage.
Dels har de svært ved at blive solgt, idet prisen formodentlig ikke vil være konkurrencedygtig over for noget tilsvarende privat, og dels vil det på grund af salget af de sunde boligafdelinger medføre et yderligere socialt pres på de - må jeg få lov at sige det? - lidt tungere afdelinger.
Dermed sætter man en negativ spiral i gang, der isolerer de ressourcesvage afdelinger og giver kommunerne ringere værktøj til at løse de almene og akutte boligproblemer.
Dertil kommer de rent praktiske problemer med gennemførelsen af Venstres lovforslag.
Jeg tror ikke, man har tænkt sig om, da man fremsatte det.
Hvordan skal de enkelte boligafdelinger kompenseres for den ekspropriation, der jo er tale om?
Hvordan sikrer vi, at beboerdemokratiet vil komme til at virke?
Og hvordan skal kommunerne kunne løse de boligsociale opgaver, de har?
Et udsalg af boliger er ikke noget vidundermiddel, desværre.
Det har været prøvet i England.
En løsning af de her problemer kræver derimod en mere omfattende og aktiv indsats, der kan forbedre bomiljøet, og som giver mere fleksible anvisningsregler og en større råderet.
Vi har sat det i gang med bydelsforsøg, kvarterløft og nye forslag til forbedret integration.
Det er langt bedre midler end et simpelt udsalg, som Venstre har foreslået, og derfor må vi afvise forslaget.