Ebbe Kalnæs (CD), 2000-03-02:
Jeg vil også gerne sige tak til Kristeligt Folkeparti for, at vi får denne debat.
Jeg tror, det er vigtigt, at vi ved adskillige lejligheder følger udviklingen på det her område.
Jeg vil også gerne understrege med det samme, at vi går ikke ind for at lave tvangsmæssig installering uden for de kollektive varmesystemer, altså ude i det åbne land, kunne nogen kalde det.
Det er, fordi vi også har overvejelsen om, at det kan være vanskeligt nok derude, det kan være vanskeligt at skaffe tilstrækkelige kreditforeningslån, osv. Men det er ikke bare det, det er lige så meget det, at den rentabilitet, den effektivitet, der er i det her, er begrænset, og det bliver man nødt til at erkende.
Solvarme er en ganske overordentlig fin ting, og hvis man tænker den rigtigt og i sammenhæng, har den også nogle balancer og nogle økonomier og nogle fortrængningspriser.
Altså det koster reelt med solfangere på den måde vel i gennemsnit 5.000 kr.
for en CO2-ton.
De penge, man kunne bruge i offentligt regi til at skaffe den CO2-reduktion, kan bruges langt bedre, langt mere effektivt med langt mere miljømæssigt købmandsskab, som vi normalt udtrykker det.
Det er lidt på samme måde, som når vi en gang imellem siger, at fortrængning af CO2 er lige god,
På samme måde skal vi også bruge solvarmen effektivt dér, hvor den kan være effektiv. Der vil nok være nogle, der trækker lidt på smilebåndet, når jeg tager et enkelt eksempel frem fra Marstal, også fra Ærøskøbing, hvor man i dag har verdens største solfanger på nu 9.000 kvadratmeter og faktiske ambitioner om at få den til at være 40.000 kvadratmeter.
Men det hænger sammen med, at de jo laver forsøg med lagring, og der skal lagring til i en vis grad, for at solvarme kan blive fornuftig.
Men lagringen skal være i en målestok og en størrelsesorden, så den rent investeringsmæssigt hænger sammen.
Det er altså ikke småtanke, vi taler om; det er virkelig store lagringer.
Vi er ikke i tvivl om, at det kan fungere, og at det kan løses.
Det andet eksempel er nabobyen 12 km væk, som nu i en ruf har lavet 5.000 kvadratmeter.
De laver 5.000 kvadratmeter
også med lagring, og så gør de noget andet samtidig.
Deres halmvarmeværk, som på et tidligt tidspunkt i dets historie gik konkurs og havde store vanskeligheder, kom op at køre igen.
Det, der er vanskeligt i et halmværk, er nemlig den megen vedligeholdelse, meget rengøring, meget optimering af det, som skal foregå en gang om året.
Det giver en fornuftig økonomisk balance.
Det giver et godt afkast.
Solvarme er ganske glimrende.
Vi har bundet os med mere eller mindre tro og begejstring til nogle CO2-mål, som 160 lande mere eller mindre har pålagt hinanden, og det ruller; det er målet, og det er sådan.
Vi har nogle bekymringer, der kunne tyde på at være rigtige: Vi skal altså reducere CO2.
Det har vi en enighed om.
Men vi skal have flest mulige CO2-reduceringer for hver eneste krone, vi investerer i denne her sammenhæng, og små anlæg er i den sammenhæng stadig væk ikke særlig rentable.
De er i hvert fald ikke værd at putte offentlige kroner i.
De kunne være brugt i en energisparemæssig sammenhæng og mange andre effektiviseringsmæssige sammenhænge, som var bedre.
Så er jeg ganske enig i, at når der er noget nyt, skal vi lave forsøg i det offentlige, vi skal også lave solceller osv., men vi skal jo stadig væk gøre os klart, at på nuværende tidspunkt koster en kvadratmeter solceller vel omkring 800 dollars, og en kvadratmeter solceller til omkring 800 dollars er vanskelig at få rentabel lige nu, men der er ingen tvivl om, at det er vejen.
Vi skal den vej, og vi skal også sætte mere af til det.
Vi skal altså bruge offentlige kroner til at få mest mulig effekt, mest muligt miljømæssigt købmandskab, alt det, vi kan få for kronen.
Omvendt skal vi også sideløbende bruge offentlige kroner til innovationen, til det nye, til forskning osv., som har et perspektiv.
Men vi skal lade være
Vi diskuterer meget gerne det her videre mellem første og anden behandling.
Jeg skal lige til slut sige en ting; jeg har tidligere nævnt det: Det kunne godt være en tanke i yderområder, sommerhusområder, hvor vi laver luksussommerhuse, ude i enden
af nettet, hvor der skal store investeringer til for at føre strøm derud, i byggevedtægten at sige til luksussommerhusene, som vil have en stor swimmingpool: Hvis I vil lave det derude, så skal I lave en solfanger.
Så skal I altså om sommeren selv sørge for jeres varme vand.
Vi kan ikke bruge det offentlige net og fællesskabet til hele tiden at forstærke nettene derud, når I godt kunne lave en solfanger, hvis det er meget varmt vand, I vil lave.