Henrik Dam Kristensen (S), 2003-02-26:
Jeg synes, det er vigtigt, at vi i debatten om fremtidens EU holder os for øje, hvad det egentlig var, der gjorde, at konventet blev nedsat, og at hele debatten tog fart.
Det var stats- og regeringschefernes møde i Laeken, hvor de ud over at beslutte konventets nedsættelse også stillede en række spørgsmål, som konventet skal svare på.
Faktisk synes jeg, at der var meget selverkendelse i de spørgsmål, som stats- og regeringscheferne valgte.
Vi skal altså i konventet forsøge at give svar på de udfordringer, som vi står over for.
Jeg vil starte med at give seks hovedoverskrifter, som Socialdemokratiet synes er helt afgørende.
For det første skal der ikke være nogen tvivl om, at det er helt afgørende, at vi får et mere demokratisk EU, og det vil sige, at på alle leder og kanter skal der være mere demokrati.
Der skal være flere flertalsafgørelser og dermed også mere indflydelse til Europa-Parlamentet.
Og endelig som noget ikke helt uvæsentligt skal denne traktat, forfatningstraktat, som det forhåbentlig ender med, være læsbar, så almindelige mennesker også kan forstå, hvad det her går ud på.
Konventet er undervejs ind i en afgørende fase, det bliver mere og mere tydeligt.
Den skepsis, nogle havde fra starten, må man sige, er gjort til skamme.
Det er selvfølgelig korrekt, som statsministeren sagde indledningsvis, at regeringskonferencen ikke er i gang.
Men dog må man sige, at det begynder at ligne en form for forløber til en regeringskonference, al den stund at en række lande har valgt at sætte deres udenrigsminister i konventet som regeringsrepræsentant.
Jeg tror ikke, meget travle udenrigsministre vælger at prioritere konventet, hvis ikke de troede, at det nyttede noget.
Så vi er altså i gang med noget, som jeg tror vil få stor betydning også for regeringskonferencen.
For os er det selvfølgelig helt afgørende, at det ender
med, at vi får et bedre EU end det, vi har i dag.
Vi skal have mere demokrati, som jeg sagde indledningsvis.
Vi skal hele tiden være klar over, at EU som sådan ikke kan noget selv. EU kan kun det, som nationalstaterne vil give EU lov til. Vi skal have et mere demokratisk EU.
Det betyder også, at der skal være en tydeliggørelse af kompetencen.
Et af de argumenter, man ofte har hørt i debatten, har været, at vi bliver taget skive for skive og flyttet til Bruxelles.
Det må vi gøre mere præcist og klart, at det vil vi ikke acceptere.
Vi ønsker også, at de nationale parlamenter skal stå mere centralt, når vi er færdige med denne debat, og at de nationale parlamenter har en rolle at spille i forhold til EU-samarbejdet.
En af de ting, som har været diskuteret meget, har været udpegning af en kommissionsformand.
Det er med til at give en større bredde.
Kommissionen bliver styrket.
Den anden store diskussion, der har været på de institutionelle områder, har været med udgangspunkt i Frankrig og Tysklands forslag om, at der skal vælges en præsident.
Jeg vil gerne sige, at min indgangsvinkel til denne debat er, at vi skal have skabt en mere stabil situation, og at vi skal sikre, at medlemsstaterne stadig væk føler ejerskab.
Jeg tager ikke som sådan afstand fra at vælge en formand, men jeg vil gerne have svar på, at vi med det ikke bare får skabt en ny institution, som nu skal konkurrere med mange embedsmænd over for Kommissionen og Europa-Parlamentet.
Det er for mig helt afgørende, hvis det kan være med til at skabe mere stabilitet med en valgt formand, at vi så samtidig sikrer, at medlemsstaterne inddrages.
Derfor mærkede jeg mig meget statsministerens indledende ord netop på det her område.
Det synes jeg var helt afgørende.
Endelig vil jeg slutte med at sige, at med 25 medlemslande er der for mig ingen tvivl om, at hvis EU skal være en dynamisk faktor i hverdagen, som både er i stand til at løse de problemer, vi skal have løst i Europa, og som kan spille en rolle i den globale diskussion, så kræver det, at vi har flere flertalsafgørelser.
Jeg vil egentlig vende det på hovedet og sige, at det kun er i helt specielle situationer i fremtiden, vi bør have enstemmighed.
Der er selvfølgelig steder, hvor det er så ømfindtligt, at vi er nødt til at have det, men flertalsafgørelser må være reglen.
Målet for konventets arbejde, som forhåbentlig er færdigt omkring sommer, er, at så tager stats- og regeringscheferne fat, og efterfølgende skulle vi gerne have et EU, som er mere folkeligt, og som er i stand til at løse de store udfordringer, som Europa står over for.