runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Arne Melchior (CD), 1997-11-06:
Jeg har endnu ikke hørt den bestridt, men jeg må indrømme, jeg har heller ikke selv set den, for jeg har ikke fået den tilsendt.
Men den afhandling siger altså, at Danmark på alle disse områder målt efter nordisk alen - og det er vel ikke den ringeste at måle efter - står endog meget fornemt. Det er altså relativt målt.
Jeg siger ikke, det er nok eller godt nok.
Hvem er god nok?
De kan altid gøres bedre, det skal vi altid stræbe efter.
Men jeg vil godt benytte lejligheden til at sige, at det, vi måske trænger til at få en debat om både her i huset og ude i samfundet, ikke er samfundets, dermed ment samfundsmagtens, myndighedernes, lovgivningens, regeringens ældreforsorg, men borgernes egen, de enkelte borgeres og de enkelte familiers.
Se, det siger noget om, at der er nogen, der svigter.
Men det er ikke regeringen eller Folketinget, der svigter dér.
Det er vi mennesker.
Vi ved jo, når man taler med plejehjem og lignende institutioner, at besøgsfrekvensen af mennesker, som er i direkte familie, nærmeste familie, især børn, forsømmer at besøge deres familie.
Det er lige til påske og jul.
Og her er et problem, som jeg synes er langt, langt beklageligere og tungere, fordi her drejer det sig om en virkelig grundlæggende holdningsændring.
Der er jo ikke tvivl om alle partiers positive holdning over for de ældre i dette hus.
Men ude i befolkningen er der en svigten, en overladen tingene til de professionelle, til myndighederne, til regelsættet.
Det er altså ikke vores primære opgave, men selvfølgelig har vi politikere da også lov til at præge holdningsdebatten, og det synes jeg vi bør gøre.
Og jeg tror, at det, der mangler, er nærhed og kærlighed fra venner og fra slægtninge og fra nær familie i en stil, sådan som vi kendte det, da folk af min alder var unge.
Jeg vil ikke sige, at alting var bedre dengang, end det er nu, bestemt ikke - jeg er bestemt af den overbevisning, at det er gået frem, siden jeg blev født, og det er ikke, fordi jeg blev født - men vi har her den opgave at gå ud med et budskab og sige: Det er jeres pligt og vil blive til jeres glæde, hvis I tager jer af jeres gamle.
Karen Jespersen (V), 1997-11-06:
Fru Pia Kjærsgaard spurgte til en bestemt ordning, der eksisterer i bistandsloven, for borgere, der ikke har optjent ret til folkepension, og hvor de i visse tilfælde kan få udbetalt et beløb, der er højere end folkepensionen.
Det er i virkeligheden en sag, som drejer sig om nogle ganske få hundrede mennesker, og det er et spørgsmål, hvor mange af dem der i virkeligheden får mere end en folkepensionist, for en del af dem får mindre end en folkepensionist, men da fru Pia Kjærsgaard nu har interesseret sig for sagen, vil jeg godt lige redegøre for den.
Det drejer sig om, at langt de fleste mennesker får en folkepension, også selv om de har boet i andre lande, fordi vi har en aftale med de lande, der gør, at man optjener retten til en folkepension.
Et lille antal mennesker optjener ikke den ret.
Det gælder danskere, det kan f.eks. være en dansker, der er rejst til Argentina og har arbejdet der i det meste af sit voksne liv.
Han eller hun kommer tilbage til Danmark og har ikke ret til folkepension og får derfor kontanthjælp.
Det kan også handle om visse udenlandske statsborgere, der kommer til Danmark, og når de når de 67 år, har de ikke optjent ret til folkepension; de får også udbetalt kontanthjælp. Når vi snakker om enlige, er kontanthjælpen under alle omstændigheder mindre end en folkepension, men når vi snakker om ægtepar, så kan der i visse situationer med bestemte boligydelser være situationer, hvor de, der får kontanthjælp, får et beløb, der er højere end folkepensionen.
Sådan har det været, siden bistandsloven trådte i kraft, og derfor skulle fru Pia Kjærsgaard i virkeligheden rette spørgsmålet om, hvorfor der ikke er blevet set på det her problem, til dem, der var ansvarlige op gennem 1980'erne.
Jeg vil gætte på, at det skyldes, at det har været et ret lille problem, hvor det har drejet sig om ganske få mennesker, og hvor man ikke engang kan tale om, at det i alle tilfælde er en merudgift for staten - i visse år er der faktisk tale om, at staten har sparet penge set i forhold til, hvad de samme mennesker havde fået i folkepension. Men da jeg gerne vil sikre mig, at det er sådan, at ingen får et beløb over folkepensionen, har jeg i forbindelse med revisionen af bistandsloven, hvor jeg blev opmærksom på denne situation, lavet en bestemmelse, der siger, at man under ingen omstændigheder i nogen situationer kan få et beløb udbetalt i kontanthjælp, der er højere end folkepensionen, og den bestemmelse er nu blevet fremrykket, fordi der har været skabt tvivl om den, sådan at den træder i kraft allerede den 1. januar 1998.
Pia Kjærsgaard (DF), 1997-11-06:
Jeg synes, at ministeren slipper for nemt om ved det, for ministeren bekræftede ikke det antal millioner - 70 mio. kr. årligt - der er brugt på det, og jeg vil godt have en bekræftelse.
Jeg vil også godt bede ministeren forklare, hvorfor ministerens første melding var, at det var 20.000 personer, det drejede sig om.
Jeg vil så godt sige til ministeren, at jeg efterfølgende har fået et svar fra ministeren.
Det er ikke nogle få hundrede - det er alt efter, hvad man lægger i det tal - for det drejer sig om 687 personer i 1994, 774 personer i 1995 og 835 personer i 1996.
Det er ikke bare nogle få hundrede.
Og hvorfor kom ministeren - det forstår jeg
slet ikke -
med det giganttal på 20.000
Det var nemlig ministerens første melding, indtil der gik fuldstændig koks i regeringen, og finansministeren så måtte rykke ud med andre tal. Så er der en ting, som ministeren ikke har berørt - jeg forholder mig her til artiklen i Jyllands-Posten - og ministeren må korrekse, hvis den er gal.
Dér udtaler socialchefen i Ebeltoft, Jens Erik Pedersen, at man fra kommunen ingen muligheder har over for det forsørgerbidrag, selv om udenlandske ægtepar i en meget høj alder - op mod 70-års-alderen - kommer op og melder sig som forældre til mindreårige børn.
Har en kommune, en socialchef, ingen muligheder, når man rent ud kan sige, at det er fusk og bedrag?
Det fatter jeg simpelt hen ikke.
Der ligger nogle svar hos ministeren, det ved ministeren også godt, men jeg vil godt høre det.
Jeg vil godt høre lidt mere fra ministeren om denne debat, som jeg i hvert fald har fået mange reaktioner på.
Det tror jeg også ministeren personlig har fået.
Bruno Jerup (EL), 1997-11-06:
Enhedslisten går meget ind for lighedsprincippet.
Derfor synes vi også, det er rimeligt, at ældre og pensionister har det samme beløb til rådighed, og derfor håbede vi, at ministerens svar var, at en stor del af dem, der blev snakket om, som ganske vist fik et højere beløb i bistandshjælp eller i kontanthjælp, faktisk fik et meget mindre beløb i boligydelse, boligsikring og i andre ydelser
, så når man går ind og vurderer, er målet at sikre, at de har det samme tilbage, at de bliver stillet reelt lige i forhold til, hvad de økonommisk har til rådighed, og at det er det, man går efter.
Det har jo som konsekvens, at der faktisk er en række af de personer, som er omtalt her, som skal have forhøjet deres tilskud.
Det er den eneste logiske konsekvens.
Det synes vi også er godt.
Karen Jespersen (V), 1997-11-06:
Til hr. Brune Jerup: Det er jo sådan set den klassiske problemstilling inden for socialpolitik, hvor vi den ene dag kan have en debat om alle de her forfærdelig mange regler og problemet med at forenkle og have klare, enkle regler.
Det er det, socialrådgiverne og socialcheferne ude i marken råber efter.
De bruger alt for meget af deres tid på administration, administration, administration.
Og ved mange lejligheder vil hr. Bruno Jerup stille sig op og sige, at det er også fuldstændig rigtigt, nu må der laves nogle mere enkle regler, der betyder mindre administration.
Men når vi så har en konkret sag, handler det jo altid om at få flere regler, fordi man siger, at der skal være den størst mulige lighed eller ensartethed i de muligheder, folk får.
Det betyder flere regler, det gør tingene mere indviklede, og det giver mere administration ude omkring.
Det, man siger, og det, man tilstræber, er selvfølgelig en ligestilling for dem, der har det samme udgangspunkt.
Og mennesker, der har arbejdet i udlandet eller kommer fra et andet land, hvor man ikke har optjent pension, har altså ikke samme udgangspunkt som nogle, der har boet i Danmark og har optjent pension.
Derfor kan man også diskutere, hvad en reel ligestilling egentlig er.
Med hensyn til tallene er det fuldstændig rigtigt, at jeg før glemte at svare på det med de 20.000, og jeg er glad for, at fru Pia Kjærsgaard minder mig om det, for jeg vil sige det, som det er: Jeg aner ikke, hvor Ritzaus Bureau har fået det tal fra.
Jeg blev faktisk ret sent gjort opmærksom på, at der eksisterede et telegram fra Ritzaus Bureau, hvori det optrådte.
Journalisten og jeg må have gået fejl af hinanden, for jeg havde ikke kendskab til noget tal.
Det var jo bl.a. også for at kunne svare Folketinget, at vi har bedt om nogle særkørsler fra Danmarks Statistik, og da de forelå blev de så sendt til Folketinget.
Særkørslerne viser, at der er omkring 1.000 personer, der har fået kontanthjælp, men af dem er størstedelen enlige, som får et beløb, der er klart under folkepensionen.
Derfor handler det om omkring 350 mennesker, som muligvis er en del af dem, som får et beløb, der er større end folkepensionen.
Men at snakke om 60 mio. kr. om året er fuldstændig ud i hampen.
Der er afgivet et svar til Folketinget, som jeg ikke har her, og derfor har jeg heller ikke de præcise størrelser, men jeg tror, at der i 1995 faktisk er tale om, at den gruppe af mennesker får færre penge, end hvis de havde været på folkepension, mens de i de kommende år får noget, der svarer til en udgift på nogle få millioner kroner mere, end hvis de havde været på folkepension.
Så det er faktisk realiteten.
er barn af de forældre, så har han faktisk mulighed for at undlade at udbetale børnetilskuddet, og så må det pågældende forældrepar anke sagen.
Det har jeg meddelt
socialcheferne
Jeg mener i øvrigt, at det er en mulighed, som de benytter sig alt for lidt af.
Og når det gælder forsøgerbidraget, så fandtes der 18 personer, der fik det forsøgerbidrag, og det bliver også afskaffet med den nye lovgivning.
Bruno Jerup (EL), 1997-11-06:
Mit ærinde i forhold til ministeren var sådan set blot at forsøge at nå en vis konsekvens.
Det må vel være sådan, at hvis man går ud med et budskab, der hedder, at det godt nok er for groft, at der er nogle, der får mere end andre, for alle skal have det samme, og det så viser sig, at de faktisk får mindre, må den logiske konsekvens være, at man fylder op, så de faktisk får det samme.
Det er sådan set bare den logiske konsekvens, som jeg synes man må tage.
Så vil jeg takke Jyllands-Posten for, at de godt nok har bragt en fejlagtig artikel, men det kunne i det mindste være med til at sikre, at de, der får for lidt, får rettet op på det, selv om der ganske vist kun nogle ganske få hundrede, men der er altså nogle, der får for lidt.
Og det synes jeg sådan set at ministeren skulle benytte lejligheden til.
Pia Kjærsgaard (DF), 1997-11-06:
Jamen o.k., jeg tager til efterretning, at tallet 20.000 ikke et, ministeren har nævnt.
Det er noget, som Ritzaus Bureau har misforstået.
Og det er så helt ude i hampen, kan jeg forstå på socialministeren.
Det, der til gengæld ikke er helt ude i hampen, er - som jeg sagde - at det drejede sig om op til 70 mio. kr. årligt, og det burde ministeren altså vide.
Jeg vil godt citere fra et svar fra Socialministeriet: »For så vidt angår størrelsen af den udbetalte kontanthjælp, kan det på grundlag af en særkørsel foretaget på Danmarks Statistik oplyses, at den samlede forsørgelseshjælp, dvs. eksklusiv hjælp i særlige tilfælde, til udenlandske statsborgere, der er fyldt 67 år, var henholdsvis 50,6, 63,5 og 69,6 mio. kr. i 1994, 1995 og 1996.«
Så det er altså ikke helt ude i hampen.
Lad være med at sige sådan noget, og lad være med at give anledning til yderligere tåbelige misforståelser på det her område og så se at få ryddet op i det, for ellers tror jeg, at ministeren meget hurtigt kan ryge på det.
Det er en ganske, ganske gigantreaktion, jeg personligt har fået på det her, og jeg vil godt vædde på, at noget tilsvarende gør sig gældende ovre i Socialministeriet til socialministeren.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1997-11-06:
Jeg tror også, SF gør sig selv en bjørnetjeneste ved i den grad at lade opmærksomheden falde på Dansk Folkepartis program, fordi det, der nok kommer ud af det, er, at en lang række gode borgere i det her land rekvirerer vores program og så rent faktisk ser, hvad vi vil.
Det kan vi da kun håbe på i Dansk Folkeparti.
Men jeg vil sige, at hr. Villy Søvndal læser programmet, som en vis mand læser Bibelen.
Hvorfor citerer hr. Villy Søvndal ikke fra side 11 i programmet, når han nu er så optaget af det, hvor der står: »Plejehjemspladser og ældreboliger udbygges, og det skal være et retskrav at kunne få en behovsbestemt pleje, som skal iværksættes med meget kort varsel.«
Se, det er jo også boligpolitik, plejehjemspladser og ældreboliger, som vi ønsker udbygget.
Hvorfor citerer hr. Villy Søvndal ikke det?
Nej, fordi det ikke passer ind i hr. Villy Søvndals kram på den måde nærmest at reklamere for Dansk Folkeparti.
Derimod forsøger hr. Villy Søvndal at finde et sted i programmet, hvor han mener at kunne tolke noget ud af sætningerne, som så indforstået skulle være, at vi ønsker at ramme pensionisterne, og det er jo forkert.
Samtidig har hr. Villy Søvndal fået en uddybende forklaring på, at han tolker det forkert.
Hvad mere skal hr. Villy Søvndal så have for at forstå, hvad der er intentionen i programmet, og hvad der rent faktisk står i programmet
, når vi citerer direkte fra det, hr. Villy Søvndal?
Pia Kjærsgaard (DF), 1997-11-06:
Når dagens post åbnes hos Dansk Folkeparti, er det fast, at der ligger breve fra ældre borgere, bekymrede pårørende og andre familiemedlemmer.
Fælles er en kritik af den offentlige hjemmehjælp, fortællinger om oplevelser på plejehjem, og mønsteret er tydeligt: Det offentlige lever ikke op til en ordentlig pleje og omsorg af vore ældre og svage.
Så kort og bombastisk kan det siges.
Jeg er godt klar over, at efterfølgende vil socialministeren nok gå på talerstolen og give sit skønmaleri af, hvad denne regering har gjort for at forbedre forholdene for disse mennesker.
Men allerede nu kan jeg godt sige: Det hænger ikke sammen.
Regeringens politik har ikke sikret den nødvendige omsorg og pleje.
Det er ikke nok at udsende farvestrålende hæfter fra Socialministeriet, som man gjorde i februar måned i år under titlen: »Styring af fremtidens hjemmepleje«.
Hæftet indeholdt en analyse, der på den ene side kom til det resultat, at hjemmeplejen fungerer, men på den anden side sagde, at der på en række områder er et udtalt behov for forbedringer.
Ordet fungerer er jo fint, men hvordan fungerer det med hjemmeplejen?
Det er det, vi skal have frem, og ifølge utallige henvendelser, som jeg nævnte det i min indledning, fungerer det ikke for godt alt for mange steder.
Det har indtil for nylig været regeringens politik, at det kun er muligt at yde ældreomsorg fra offentlig side, men for kort tid siden udtalte statsministeren pludselig her i valgåret, at han da egentlig ikke havde så meget imod udliciteringer på dette område.
Igen kan man så spørge: Er disse statsministertanker andet end nye luftkasteller, eller vil Socialdemokratiet for alvor acceptere udliciteringer på området, og hvilke initiativer vil socialministeren tage i den anledning?
Det er interessant at få socialministerens kommentarer til dette. Besvarelse
Grete Schødts (S), 1997-11-06:
Når man nu har lyttet til fru Pia Kjærsgaard, kunne man jo nemt få den opfattelse, at det kun er Dansk Folkeparti, der ligesom har patent på at sige noget om en god ældrepleje.
Jeg vil gerne sige, at det er vi alle sammen optaget af.
Socialdemokratiet har altid, altid prioriteret det her område meget højt, men fru Pia Kjærsgaard burde også være vidende om, at dette også er en prioritering ude i kommunerne.
Og fru Pia Kjærsgaard har jo selv været ferieafløser i hjemmeplejen, så hun må som den første være bedst vidende om, hvordan man prioriterer ude i kommunerne.
Pia Kjærsgaard (DF), 1997-11-06:
Allerførst vil jeg godt tage afstand fra, at Dansk Folkeparti vil tage patent på det her. Det, jeg gjorde i min ordførertale, var faktisk at appellere til de øvrige partier om, at vi alle sammen - havde jeg nær sagt - tager patent på det her, for jeg synes, det er så vigtig en opgave også for folketingspolitikere.
Jo tak, jeg ved godt, hvordan man prioriterer ude i kommunerne, men dermed skal man da ikke sige, at denne debat er ligegyldig for folketingspolitikerne.
Det er også derfor, vi har en socialminister; det er også derfor, vi har en ordfører fra Socialdemokratiet og de øvrige partier.
Selvfølgelig er det en meget, meget vigtig debat for hele Folketinget, og jeg vil ikke tage patent på noget som helst.
Jeg har et håb og et ønske om, at det samlede Folketing vil gøre noget og ikke bare snakke, men vil gøre noget virkelig alvorligt, så vores ældre også finder ud af, at vi lever i et velfærdssamfund.
Villy Søvndal (SF), 1997-11-06:
Jeg er glad for, at Dansk Folkeparti ikke skal tage patent på de ældres forhold.
Jeg står her med Dansk Folkepartis principprogram, og jeg tror altså, man skal læse nøje, hvilket projekt det er, Dansk Folkeparti er i gang med, også på ældreområdet. Det, vi diskuterer i dag som et væsentligt grundlag - fru Pia Kjærsgaard var selv inde på det - er boligen.
Derfor er det et relevant spørgsmål: Hvad vil Dansk Folkeparti på boligområdet?
Man vil fjerne boligstøtten, skriver man i Dansk Folkepartis principprogram.
Det vil ramme denne del af befolkningen tungere end nogen andre.
Jeg vil godt spørge, om det er en trykfejl i Dansk Folkepartis program, eller om det er rigtigt, at man vil fjerne boligstøtten, som man altså skriver i sit eget program.
Det andet, man vil gøre, er at liberalisere boligmarkedet.
Der ligger en beregning på, hvad det vil koste, i den Lejelovskommission, der udgav en betænkning lige før sommerferien.
Det er jo stort set sådan, at de fleste ældre hovedsagelig er lejere.
Derfor vil jeg sige til fru Pia Kjærsgaard, at det er usandsynlig rart, at vi har andre til at tage vare på de ældres forhold. Andet ville være synd for de gamle.
Pia Kjærsgaard (DF), 1997-11-06:
Må jeg med det samme sige, at det her er jo en gentagelse - jeg har set det, og der bliver også svaret på det - af det indlæg, som hr. Villy Søvndals formand, hr. Holger K. Nielsen, havde i Ekstra Bladet søndag.
Der kommer selvfølgelig et svar fra Dansk Folkeparti.
Men jeg vil godt sige allerede nu, at Dansk Folkeparti under ingen omstændigheder vil fjerne støtten til pensionister på nogen som helst måde.
Det står der intet om i vores principprogram.
Dér har hr. Villy Søvndal læst noget,
som hr. Villy Søvndal tilsyneladende fuldstændig har misforstået.
Det har aldrig været Dansk Folkepartis intention at fjerne noget som helst fra pensionister - intet.
Tværtimod burde man langt mere individuelt se på, hvad den enkelte har behov for.
Og der skal ikke være tvivl om, at Dansk Folkeparti mener, at pensionister har behov for den støtte, de får.
debat vil jeg meget gerne tage en anden dag, generelt, for Dansk Folkeparti mener selvfølgelig, at der skal ske en liberalisering.
Villy Søvndal (SF), 1997-11-06:
Jeg beder såmænd bare om et minimum af sammenhæng, men det er måske for meget forlangt af Dansk Folkeparti, der forholder sig til den kendsgerning, at de ældre, der bor til leje, ville blive mødt med huslejestigninger på 50 pct., hvis man gennemførte det fri boligmarked, punkt 1.
Punkt 2.
Hvorfor i himlens navn skriver man så ikke det?
Hvis det er boligsikringen, man vil til livs, den, som almindelige familier får, fattige familier får, jamen så skriv det dog.
Det er da ikke SF's skyld, at Dansk Folkeparti formulerer sig så usandsynlig kluntet.
Men det kan godt være, at Dansk Folkeparti har ret, og så er resultatet vel, at man fremover skriver det på den måde.
Jeg hørte fru Pia Kjærsgaard sige
, at Dansk Folkeparti var meget optaget af de økonomisk dårligst stillede pensionister.
Det må vel som naturlig konsekvens have, at man stemmer for SF's forslag til vedtagelse og smider sit eget
Det, der kendetegner Dansk Folkepartis forslag til vedtagelse, er, at det ikke siger en lyd om de økonomisk dårligst stillede pensionister, hvorimod SF's forslag siger, at vi synes, de dårligst stillede pensionister skal have et tiltrængt økonomisk løft, et mærkbart økonomisk løft.
Har man også glemt det i Dansk Folkeparti?
Er det alene klumsethed, vi diskuterer?
Jeg skal beklage.
Jeg læste sådan set kun, hvad Dansk Folkeparti skriver at de vil.
Det kan jeg ikke forstå at man bliver så vred over.
Eller skal man tro på det, fru Pia Kjærsgaard siger, men som er i modsætning til det, man skriver?
Det her er nemlig det, der rammer allerhårdest i ældregruppen: det at fjerne de forholdsvis gunstige bestemmelser, der er om ældres betaling af boligen.
Så forstod jeg, at fru Pia Kjærsgaard ikke vil diskutere, at man vil liberalisere.
Det kan jeg godt forstå, for det er ubehageligt, og det er den anden ting, der rammer blytungt ned i de ældres indkomster.
Men man kan bare ikke troværdigt stå frem og sige, at man vil de ældre det godt, og så samtidig fjerne det, der er det vigtigste grundlag for de ældres levevilkår, nemlig boligen, der i Dansk Folkepartis program vil stige til himmelråbende priser.
Pia Kjærsgaard (DF), 1997-11-06:
Lad mig først sige, at jeg overhovedet ikke er vred; sådan tror jeg heller ikke jeg lød, for jeg har slet ikke lyst til at være vred i den her debat.
Tværtimod vil jeg meget hellere appellere til, at der bliver gjort noget, og det er i øvrigt mit udgangspunkt for og min indgangsvinkel til at rejse denne debat. Jeg skal bare slå en tyk streg under, at det, både SF og Enhedslisten siger om, at Dansk Folkeparti vil fjerne boligydelsen til pensionister, står der intet om i vores principprogram.
Det kan hr. Villy Søvndal heller ikke finde.
Dansk Folkeparti synes, det ville være ganske udmærket, at man kunne give støtten til de pensionister, der har behov for den, det skal der ikke være tvivl om overhovedet, og Dansk Folkepartis forslag til vedtagelse - hvis det skulle blive vedtaget, hvis SF, som jo også erklærer sig som et ældrevenligt parti, kunne stemme for, hvis der skulle være et flertal - er med garanti en forbedring, en klar forbedring af pensionisternes forhold.