Keld Albrechtsen (EL), 1998-02-18:
Man må jo sige, at det er helt i overensstemmelse med den nye krigeriske udenrigspolitik, som denne regering har anlagt, at regeringen og ministeren i sine svar vælger princippet om, at det bedste forsvar er et godt angreb.
For i stedet for at besvare de spørgsmål, som jeg stiller ministeren, begynder han at angribe mig ved at hævde, at vi har ikke bekymret os om problemet med Saddam Husseins skyld.
Det har han selvfølgelig lov til, men så tror jeg ikke, ministeren overhovedet har hørt efter, hvad vi sagde i går.
Og jeg lagde mærke til, at hr. Jørgen Estrup heller ikke havde hørt efter, for han påstod, at vi ikke havde fremlagt et alternativ til den krig, som flertallet nu går ind for.
Men det har vi da i høj grad.
Jeg tror bare ikke, hr. Estrup har hørt efter.
Ministeren hørte heller ikke efter i går, for vi foreslog, at i stedet for at bombardere Irak med krigsvåben skulle man ophæve sanktionerne og bombardere Irak med mad og medicin og give en demokratisk politisk opposition mulighed for at blive opbygget i Irak, hvilket er den eneste langsigtede løsning, som også kan sikre, at masseødelæggelsesvåbnene kommer væk.
Og vi påpegede, at der ikke findes nogen snuptagsløsninger, sådan som regeringen forestiller sig.
Men det har man åbenbart overhovedet ikke hørt, eller også ønsker man ikke at høre det.
Og så vil jeg opfordre ministeren til at komme herop og besvare de spørgsmål, som jeg rent faktisk stillede
: Hvor mange gange skal der angribes?
Synes ministeren, det er urimeligt, at befolkningen får at vide, hvad rækkevidden og konsekvensen er af det, som Folketingets flertal om lidt beslutter?
Vi har fået et notat
om anvendelsen af militær magt mod Irak
Men i dette notat undgår man fra regeringens side - og nu må det efterhånden være bevidst, man undgår det fra regeringens side - at besvare det helt afgørende spørgsmål, som man heller ikke ville besvare i går, nemlig: Er det tilladt for andre end FN's Sikkerhedsråd at fortolke Sikkerhedsrådets resolutioner og iværksætte militære angreb, hvis det mener, at resolutionerne ikke er overholdt?
Vi spurgte også skriftligt gennem udvalget: Er det sådan, at USA eller andre stater kan tiltage sig retten til at fortolke Sikkerhedsrådets resolutioner og så føre militære sanktioner ud i livet?
Vi fik heller ikke i det skriftlige materiale noget svar på det spørgsmål, men man må jo indirekte forstå det sådan, at regeringen mener, at USA og den danske regering altså kan tiltage sig retten til egenmægtigt at fortolke Sikkerhedsrådets resolutioner og iværksætte en krig på det grundlag uden at skulle rådføre sig med og få det godkendt og autoriseret hos FN's Sikkerhedsråd.
Men det er et brud med alle hidtidige principper i folkeretten.
Vi spurgte så i går adskillige gange, og jeg har også her i dag spurgt fru Ingrid Rasmussen: Hvad skal denne aktion nytte?
Og dér har vi fået nogle besvarelser, som indeholder lidt mere.
På det område er der kommet nogle svar, der indeholder noget reelt, nemlig en erkendelse fra regeringens side af, at det ikke med et militært angreb vil kunne lykkes fuldstændig at udslette Saddam Husseins masseødelæggelsesvåben
Det er de oplysninger, regeringen er kommet med: Efter 3-6 seks måneder vil han kunne genopbygge sine lagre af kemiske og bakteriologiske våben.
Skal man så iværksætte et nyt bombeangreb, spørger jeg ministeren.
Og jeg vil bede regeringen oplyse, om det, som man nu om lidt vedtager, er et mandat til hvert halve år eller hvert kvartal i de næste 10 år at iværksætte en sådan bombeaktion.
Jeg kan også oplyse ministeren og Folketinget om, at der i den britiske avis The Guardian i dag står, at den amerikanske udenrigsminister mener, at hun har mandat til efterfølgende bombardementer, altså til efter f.eks. et halvt år at gentage bombardementerne.
For der står i The Guardian, at hun har sagt: Vi reserverer os retten til et »follow-up strike«, altså et efterfølgende angreb.
Der står også, at der i det amerikanske militær er dyb bekymring over perspektivet i, at man altså nu kaster sig ud i et projekt, der vil føre til, at man med jævne mellemrum skal til at bombe eller foretage militære aktioner.
Jeg havde håbet, at man fra De Radikales side og fra Socialdemokratiets side ville komme herop og besvare spørgsmålet om, hvad det skal nytte, altså svare på, om man med det materiale, der nu ligger i udvalget, virkelig mener at man har fået dokumenteret, at denne krig kan føre til noget som helst fornuftigt.
Og nu håber jeg så, at ministeren vil komme herop og svare på det spørgsmål og også på spørgsmålet om, hvorvidt dette er en blankocheck til danske regeringer til at rykke i felten også under kommende aktioner langt fremme i tiden.
Vi har fået en udvalgsbehandling, som har været forhastet, og vi har ikke fået væsentligt mere at vide, end vi vidste i går.
Og på baggrund af det, der nu foreligger, må vi konkludere at Folketingets flertal ikke har haft vilje til at etablere et ordentligt beslutningsgrundlag for det projekt, som man om lidt vil kaste sig ud i.
Man agter at drage i krig med bind for øjnene, en krig, hvis konsekvenser, hvis varighed, rækkevidde og internationale politiske konsekvenser for retsordenen, for FN's anseelse og for Danmarks forhold til landene i den tredje verden er ukendte og ubeskrevne, og hvorom man kan sige, at det eneste, vi med sikkerhed ved, er, at formålet med denne krig har man allerede på forhånd erkendt at man ikke vil kunne opnå.