Morten Bødskov (S), 2002-03-14:
Vold og kriminalitet kan aldrig undskyldes eller bortforklares.
Derfor skal det selvfølgelig straffes hurtigt og effektivt.
Men til alt held er Danmark et trygt land at leve i, og det er også glædeligt, at vi kan konstatere, at kriminaliteten er faldet.
Det er Socialdemokratiets holdning, at denne stigning skal stoppes.
Derfor er Socialdemokratiet klar til at hæve strafferammerne for at opnå et højere strafniveau.
Det er en udvikling, vi selv har stået i spidsen for tidligere, og derfor kan Socialdemokratiet tilslutte sig intentionerne i lovforslaget.
Vi skal sikre en hurtigere konsekvensstraf og en tidligere effektiv forebyggelse af kriminaliteten.
Dernæst er det meget vigtigt, at balancerne mellem de forskellige strafferammer og -former kan forklares og ikke mindst også forsvares.
Kriminaliteten og dens årsager skal bekæmpes konsekvent.
Socialdemokratiet er på offerets side.
Det var også derfor, Socialdemokratiet fordoblede erstatningen til voldsofre.
Derfor mener Socialdemokratiet, at længere frihedsstraffe konsekvent skal forbindes med bedre behandlingstilbud, og her er det første punkt, hvor regeringens udspil er plaget af nærmest katastrofale mangler.
Justitsministeren har jo selv tilkendegivet, at straf ikke alene skaber bedre mennesker, og derfor er vi nødt til at vide fra ministeren, hvad de nye behandlingsformer, hvad den længere tid skal bruges til, når det bliver iværksat.
Samtidig har vi, ligesom også den foregående debat illustrerede, meget, meget svært ved at skjule vores forundring over tidspunktet for lovforslagets fremsættelse.
En del tyder på, at kuldsejlede forhåbninger om regeringens 100-dages-succes har sat alle saglige hensyn til side.
Hvorfor ikke vente på Straffelovrådets arbejde om sammenhænge i straffeloven, så kunne regeringen have undgået at skabe uforklarlige ubalancer i straffeloven?
Lad mig give et eksempel: Regeringen foreslår at hæve strafferammerne for voldtægt.
Målet er en forhøjelse af strafniveauet for voldtægt med 1 år.
Men er justitsministeren klar over, at regeringens forslag rent faktisk medfører den helt uforklarlige, ja, absurde ubalance, at strafferammen for voldtægt mod en voksen nu bliver 2 år højere end strafferammen for seksuelt misbrug af et barn?
Hvordan pokker skal det kunne forklares og forsvares uden for denne sal
Socialdemokratiet er imod den slags absurde ubalancer i vores retssystem, og derfor synes vi, at regeringen skulle tage vores tidligere fremsatte forslag til sig.
Hvis den ikke vil det, så kan vi varmt anbefale, at regeringen støtter Socialdemokratiets forslag om at hæve strafferammen for seksuelt misbrug af børn med 2 år.
Det spørgsmål er stillet hos os, om ministrene ikke taler sammen.
Ved den ene hånd ikke, hvad den anden hånd gør?
Der er noget, der tyder på, at det øjensynlig er tilfældet.
Helt grotesk bliver det jo, at regeringen meget fornuftigt ønsker at styrke indsatsen mod volds- og ungdomskriminaliteten, men fjerner tilskuddet til beboerrådgiverne i landets hårdest socialt belastede områder.
Deres arbejde har jo bevisligt nedbragt kriminaliteten.
Det illustrerer med al tydelighed hulheden i det her forslag.
Endelig er det jo helt absurde forhold, som regeringen nu vælger at byde de ansatte i Kriminalforsorgen.
Mener justitsministeren helt ærligt, at det er en fair behandling af Kriminalforsorgen og ikke mindst dens ansatte, når ministeren nu fremsætter et lovforslag, hvor ministeren ikke ved nøjagtigt, hvad udgiften bliver og heller ikke har nogen anelse om, hvordan belastningen af fængslerne rent faktisk bliver.
Det virker en anelse ugennemtænkt.
Der er ingen tvivl i Socialdemokratiet om, at kriminaliteten og dens årsager skal bekæmpes konsekvent. Socialdemokratiets mål har altid været og er stadig væk en sammenhængende, konsekvent og retfærdig retspolitik.
Vi er på offerets og de potentielle ofres side i det her spørgsmål, og vi er indstillet på, at når volden og kriminaliteten ændrer karakter, må vi også ændre vores retspolitik herefter.
Det er vores opfattelse, at regeringens udspil halter gevaldigt af sted på ét ben.
Der er eksempler på helt absurde og uforklarlige ubalancer og mangler.
Med disse ord er det endnu en gang
Socialdemokratiets håb, at vi kan bidrage til at udbedre ubalancerne i regeringens politik.
Det tror vi fuldt og fast på er bedst for vores retssystem, og under disse nævnte forudsætninger kan Socialdemokratiet tilslutte sig lovforslaget.