runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Bendt Bendtsen (KF), 2002-02-06:
Ja, som svar på spørgsmålet om sikkerheden på de danske olie- og gasanlæg i Nordsøen kan jeg sige, at jeg har den holdning, at de til enhver tid skal være helt i orden.
Jeg tror også, at den minister, der tidligere havde ansvaret, og jeg er fuldstændig enige i det her forhold.
Energistyrelsen fører et regelmæssigt tilsyn med, at Gormanlægget lever op til de sikkerhedsmæssige krav.
Herudover har det uafhængige klassifikationsselskab, Det Norske Veritas, i en længere årrække også foretaget en årlig kontrol af, at anlægget opfylder de sikkerhedsmæssige krav, og at det vedligehold, der foretages af Mærsk Olie og Gas, er i orden.
Den løbende kontrol har ikke, efter hvad jeg har fået oplyst, givet anledning til væsentlige sikkerhedsmæssige bemærkninger fra Det Norske Veritas, og jeg vil gerne sige, at for at bortvejre den tvivl, der er opstået efter sikkerhedsrepræsentanternes kritik af forholdene på Gormfeltet, har jeg bedt det uafhængige klassifikationsselskab, Det Norske Veritas, om med det samme at iværksætte en undersøgelse af Gormanlæggets sikkerhed og vedligeholdelse.
Herudover har jeg bedt klassifikationsselskabet undersøge de specifikke kritikpunkter vedrørende den manglende sikkerhed på Gorm, der er blevet rejst i dagspressen af en række sikkerhedsrepræsentanter.
Jeg tror, vi alle sammen har et stort ansvar for, at sikkerheden er i orden på disse arbejdspladser.
Svend Auken (S), 2002-02-06:
»Agter ministeren at iværksætte en uafhængig undersøgelse af sikkerhedsforholdene på Gormfeltet i anledning af, at 10 sikkerhedsrepræsentanter har trukket sig ud af den interne sikkerhedsorganisation?«
Skriftlig begrundelse
Baggrunden er dagbladet Politikens oplysninger den 1. februar 2002 om de ansattes kritik af sikkerhedsforholdene på Gormfelt, herunder ikke mindst den påståede manglende fuldstændige undersøgelse af tærede rør.
Formålet med spørgsmålet er at få ministeren til at iværksætte en uafhængig undersøgelse, som kan skabe ro om sikkerhedsspørgsmålet.
Som energiminister har spørgeren aldrig tvivlet på tilsynets effektivitet.
Netop derfor gør de ansattes beslutning om at forlade sikkerhedsorganisationen i protest mod forholdene på Gormfeltplatformen et særligt indtryk, og spørgeren håber, at en helt uafhængig ekspertundersøgelse kan fjerne frygten og genskabe tilliden til sikkerhed.
Spørgerens håb er også, at virksomheden deler dette synspunkt.
Bendt Bendtsen (KF), 2002-02-06:
Jeg kan bekræfte, at jeg fortsætter den løbende dialog med handicaporganisationerne, og jeg har netop skrevet til dem i forrige uge og bedt om, at vi finder et mødetidspunkt i kalenderen, Jeg ved ikke, om der er tale om en svipser i ministerens organisationsdiagram.
Jytte Andersen (S), 2002-02-06:
Jeg vil gerne takke for svaret.
Jeg håber meget, at ministeren også vil følge op med løbende redegørelser til Folketinget, så vi kan få lejlighed til mere bredt at diskutere handicapspørgsmålet - nu tænker jeg alene på den fysiske tilgængelighed - ligesom jeg vil spørge ministeren, om han vil fortsætte traditionen med løbende dialog med handicaporganisationerne.
Bendt Bendtsen (KF), 2002-02-06:
Jeg vil gerne understrege, at det er en en væsentlig opgave at sikre handicappede personer lige muligheder i det danske samfund.
Regeringen ser derfor også positivt på en udvikling, som kan medvirke til at skabe lige muligheder for handicappede og til at nå de mål, der er kommet til udtryk i FN's standardregler.
Der spørges til forankringen af ansvaret for handicaptilgængeligheden efter regeringsdannelsen.
Jeg kan sige, at ansvaret for den fysiske handicaptilgængelighed er placeret i mit ministerium som følge af, at det tidligere By- og Boligministeriums opgave for en stor dels vedkommende nu hører ind under mit område.
Jeg kan sige, at økonomi- og erhvervsministeren har ansvaret for den koordinerende funktion på handicapområdet.
Det er jo sådan, at der også er andre ministre, der har ressortområder indenunder, og jeg kan da nævne, at Socialministeriet fortsat har ansvaret for handicapaspekter i sociallovgivningen, at Beskæftigelsesministeriet fortsat har ansvar for handicapaspekter vedrørende arbejdsmarkedslovgivningen, at Ministeriet for Videnskab, Teknologi og Udvikling fortsat har ansvar for it-tilgængelighed osv., osv.
Der er altså ingen ændringer på det her område, og jeg kan sige rent overordnet, at vi er meget positive og ser positivt på mange af de her aktiviteter.
Jeg kan da sige, at vi skal til at forhandle bl.a. midler til Center for Tilgængelighed, og der har jeg da i hvert fald opfordret vores forhandlere til, at vi fortsat sikrer midler til Center for Tilgængelighed også.
Men som sagt: Det ligger hos en række ressortministre, men den koordinerende rolle er tillagt mig som vicestatsminister.
Jytte Andersen (S), 2002-02-06:
Baggrunden for, at jeg har stillet spørgsmålet her, er, at tidligere ministre har haft en meget stor bevågenhed omkring problemerne med tilgængelighed, og der har også været en overordnet struktur, hvor ansvaret har været forankret i By- og Boligministeriet, som nu ikke længere eksisterer. Sådan en forankring har haft to formål.
Det andet formål har været, at handicaporganisationerne har vidst, de kunne gå et bestemt sted hen og få drøftet sagerne på et kvalificeret og højt niveau.
Og der skuffer det mig lidt, at jeg i de papirer, jeg har haft mulighed for at se om organisationsstrukturen for det nye Økonomi- og Erhvervsministerium, ikke kan finde, hvor ansvaret for tilgængelighed er forankret.
»Vil ministeren med ansvar for byggeri oplyse, hvor ansvaret for handicaptilgængelighed er forankret, og på hvilken måde den koordinerende funktion, som den tidligere by- og boligminister har haft på hele regeringens vegne, er organiseret?«
Skriftlig begrundelse
Ifølge Boligudvalgets alm. del - bilag 21, der indeholder en oversigt over det nye Økonomi- og Erhvervsministerium,
fremgår det, at handicap- og tilgængelighedsansvaret ikke er prioriteret som et selvstændigt område.
Såfremt regering og Folketing skal leve op til sit ansvar over for en meget stor gruppe handicappede danskere, bør hele handicap- og tilgængelighedsområdet være et veldefineret og højt prioriteret område.
Jørn Jespersen (SF), 2002-02-06:
Jeg kan forstå, at miljøministeren bekræfter sin udtalelse i det pågældende Ritzau-interview fra den 2. september.
Det, som miljøministeren dermed bekræfter, er: »Venstre har dog ingen planer om at beskære den særlige miljøbistand til ulandene i den såkaldte Mifrestaramme, Miljø-, Fred- og Stabilitetsramme.«
Og så siger miljøministeren direkte: »Nej, det har fundet et udmærket leje, hvor det ligger.«
Det vil altså sige, at partiet Venstre ved sin miljøordfører og i øvrigt andre, der udtalte sig om emnet, forud for valget har sagt til vælgerne: Der vil ikke ske nogen beskæringer i miljøstøtten til Syd, til de fattige udviklingslande.
I dag er situationen den, at regeringen har indgået en finanslovaftale, hvor miljøstøtten til Syd ikke bare er blevet beskåret i strid med, hvad man har lovet og sagt, men er blevet mere end halveret.
Fra et beløb i 2001 på over 1 mia. kr. er vi i dag nede i størrelsesordenen 440 mio. kr. - en drastisk beskæring, det er over halvdelen.
Er det ikke noget, som piner miljøministeren lidt, at man her har ført vælgerne så meget bag lyset, som tilfældet er?
Spørgsmål 2: Hvad er årsagen til, at Venstre på den måde er løbet fra det, man har sagt til vælgerne forud for valget?
Er det, fordi man er kommet i besiddelse af fuldstændig nye oplysninger, som man ikke havde den 2. september?
Eller er det Det Konservative Folkeparti eller Dansk Folkeparti, der har vredet armen om på ryggen af Venstre og tvunget Venstre til i strid med løfterne forud for valget at gennemføre drastiske besparelser på miljøbistanden til de fattigste ulande?
Svend Auken (S), 2002-02-06:
Det synes jeg er fint.
Jeg har et sidste spørgsmål til ministeren.
Margrethe Vestager (RV), 2002-02-06:
Jeg skal måske lige give spørgsmålet én bemærkning med på vejen, da det er stillet, før finanslovforliget blev indgået, og derfor vil jeg gerne have, at vi først i fællesskab kan glæde os over, at det er lykkedes ministeren at overtale finansministeren her i den sidste åbne proces i forhold til finansloven, til, at der skulle være uddannelsesbevillinger af den type, der var før, og i fællesskab ærgre os over, at det ikke lykkedes for ministeren at gøre det i den lukkede proces, før finansloven blev offentliggjort.
For jeg synes, der er skabt en ærgerlig usikkerhed om regeringens uddannelsespolitik og dens vilje til at finansiere uddannelserne.
Derfor vil jeg gerne have ministeren til at begrunde, hvordan man mener, den her stop-and-go-politik vil være fremmende for kvaliteten og det faglige niveau, specielt set i lyset af, at bevillingerne for 2003, 2004 og 2005 åbenbart ligger på reservationskonti, som man i en eller anden diffus forstand skal gøre sig fortjent til.
Bendt Bendtsen (KF), 2002-02-06:
Jamen jeg kan kun bekræfte, at det ikke var med i det finanslovforslag, der blev fremsat af den tidligere regering; men jeg må altså beklage, hvis jeg har fæstet lid til det, den socialdemokratiske finansordfører har udtalt til Børsen, og det så ikke er rigtigt. Jeg må bare konstatere, at det er det, man læser, når man læser Børsen den pågældende dag, og som siges af partiets finansordfører, der skal deltage og har deltaget i finanslovforhandlingerne for indeværende år.
Det er det, jeg fæstede lid til.
Jeg fæstede lid til Socialdemokratiets finansordfører, men det kan jeg måske ikke.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Thor Pedersen (V), 2002-02-06:
Der er stort set ikke grænser for, hvad man kan forestille sig, der er stort set ingen grænser - sådan er det jo i en forestillingsverden - men man behøver ikke forestille sig noget, hvis udgangspunktet er, at man indgår en aftale, som begge parter skal overholde.
Så er det uden mening at sige:
Hvad gør man så, hvis ikke de gør det?
Det vil man have lov
at forholde sig til, når man ser, hvor problemet er.
Sådan skal det vel være.
Jeg konstaterer blot, at den tidligere regering har etableret et system, hvor man stort set ikke har været i stand til at leve op til de aftaler, man selv har været med til at indgå, altså løfte sin del af ansvaret for væksten i det samlede offentlige konsum.
mellem parterne, at man ved, at en aftale er en aftale.
Det burde være et mål for alle, der agerer, hvis de har et ønske om, at man skal bevare det kommunale selvstyre i den form, at der er meget stor variation imellem de enkelte kommuners mulighed for at løse konkrete opgaver.
Margrethe Vestager (RV), 2002-02-06:
Det er så afgørende en radikal tankegang, og det er jo bl.a. også derfor, vi har holdt fast ved aftalesystemet trods de skuffelser, som vi har mødt af og til i de 9 år, hvor Det Radikale Venstre havde en del af medansvaret.
Jeg synes dog, det ville være meget hensigtsmæssigt at få at vide, nu hvor finansministeren siger, at der er andre ting i skuffen, hvis finansministerens glade forventning om, at man tillidsfuldt kan indgå aftaler, skulle blive brudt, for finansministeren ved jo åbenbart godt, at der er andre ting i skuffen: Hvad er det, kommunerne er stillet i udsigt vil blive dem pålagt, hvis de mod finansministerens glade forventning og store tillid ikke overholder aftalerne?
Thor Pedersen (V), 2002-02-06:
Jeg har svært ved at se, at man kan have et aftalesystem gående ud på, at vi indgår en aftale, og så går vi fra hinanden, og så gælder
aftalen ikke.
Grundlaget for et aftalesystem er en forventning om, at parterne overholder aftalerne.
Den tidligere regering har etableret et system, hvor forventningen er, at parterne ikke overholder aftalerne.
Det er hele forskellen.
Jeg har været i dialog med Venstres borgmestre.
Der er en klar tilkendegivelse af, at de ønsker aftalegrundlaget opretholdt, de ønsker at overholde aftalerne, og derfor har jeg sagt: Jamen så er forudsætningen jo også, at i de aftaler, som jeg kommer til at indgå, er der en sådan økonomi, at kommunerne set under ét er i stand til at overholde aftalerne.
Det er i virkeligheden ret enkelt.
Så spørger man: Hvad sker der, hvis man ikke overholder aftalerne i almindelighed år efter år?
Jamen så er det klart, at så må regeringen bruge andre instrumenter for at sikre, at den mulige offentlige vækst, der er plads til, den grænse, der ligger i »Danmark 2010«, reelt, når man måler i gennemsnit, ikke overskrides.
Men min indgang til opgaven er, at jeg tror på, at den samlede kommunale verden er enig i, at aftalesystemet er godt, det er bærende for det kommunale selvstyre, men at begge parter selvfølgelig må leve op til aftalerne.
Det burde også være en radikal tankegang.
Margrethe Vestager (RV), 2002-02-06:
Kan jeg betragte finansministerens svar som et tilsagn om, at man ikke vil gøre noget som helst for at binde kommunerne andet end at indgå en aftale, præcis på samme måde som den tidligere regering?
Thor Pedersen (V), 2002-02-06:
Ganske enkelt ved at indgå aftaler, hvor begge parter er klar over, at det her kan overholdes, og hvor man også godt ved, at en aftale kun har virkning og giver mening, hvis begge parter forsøger at overholde den.
Det er jo ejendommeligt, at i stort set hele perioden
siden 1993 har væksten for det kommunale forbrug eller det samlede offentlige forbrug stort set været dobbelt så høj som det, regeringen egentlig havde fastlagt,
uden at man har reageret på det.
Det er det samme, der er sket år efter år efter år, og det er det samme, der er en følge af den aftale, der er indgået i 2001 af den tidligere regering: at man allerede nu har en vækst i det kommunale konsum, der er dobbelt så stor som den, der var forventet, og den, der var aftalt.
Det er altså den adfærd af den tidligere regering, der har dannet grundlag for, at man ikke i tilstrækkelig grad har respekt for aftalerne.
Vi ønsker, at der skal være respekt, men også, at regeringen selv overholder sin del af aftalen, nemlig at sikre den økonomi, der er til rådighed for kommunerne, sikre, at man ikke behøver at hæve skatterne set under ét på det samlede kommunale felt - altså både amter og kommuner.
Margrethe Vestager (RV), 2002-02-06:
Nu ved jeg ikke, hvorpå finansministeren baserer sin viden om, at der har været hvisket ad bagdøren til kommunerne om, at de ikke behøvede at overholde indgåede aftaler.
Det er ikke noget, jeg har kendskab til i hvert fald.
Kan finansministeren konkretisere, hvordan man vil sikre, at kommunerne overholder indgåede aftaler?
Thor Pedersen (V), 2002-02-06:
Må jeg sige om 2002: Vi er fuldstændig inden for rammen.
Det, der er vedtaget i forliget, er fuldstændig inden for den ramme, som regeringen fremlagde i finanslovforslaget, der var
til førstebehandling her i salen - fuldstændig.
Vi har det overskud, det dagoverskud, som ligger i finanslovforslaget.
Det er også det, vi vil se, når året er gået.
Vi når de samme mål frem mod år 2010.
Problemet for os har været, at den regering, vi har afløst, har været ualmindelig slap med hensyn til at efterleve egne målsætninger, har indgået aftaler med det kommunale system, hvor det kommunale system har fået hvisket
nærmest ad bagdøren, at det godt kan være, der er en ramme for budgetvækst, men i øvrigt sker der ingenting, der kommer ingen nye forhandlinger, hvis man overskrider rammen. Vi skal forsøge at genskabe respekten for, at de aftaler, man indgår, overholdes.
Og det vil sige inden for den ramme, der er fastlagt i »Danmark 2010«, og som også er i den økonomiske redegørelse, som vi fremlagde i forbindelse med finanslovforslaget her i januar.
Margrethe Vestager (RV), 2002-02-06:
Nu er det jo typisk sådan, at regeringen for at kunne lave en gennemarbejdet finanslov, hvor man også har nået at tage politisk stilling til de ting, man foreslår, typisk vil begynde den finanslovproces meget tidligt.
Det vil sige, at man bør have et overblik, som må være i hvert fald under meget hastig forberedelse i de her tider i forhold til, hvad den konkrete ramme i finansloven så bliver, når man vil honorere de udmærkede målsætninger, som regeringen har overtaget fra den forrige. Dét ville være meget hjælpsomt i forhold til at vurdere troværdigheden af det finanslovforlig, som er indgået bl.a. på uddannelsesområdet, hvor besparelserne nu er placeret på reservationskonti.
Har man en økonomi, der svarer til at indløse det?
Thor Pedersen (V), 2002-02-06:
Det burde ikke være nogen nyhed for spørgeren, at regeringen følger det, der også var i den tidligere regerings strategi,
»Danmark 2010«, altså en 10-årig horisont, hvor rammen for væksten i det offentlige konsum er beskrevet som 1 pct. i gennemsnit frem til år 2005 og ½ pct. i gennemsnit frem til år 2010.
Det er den retning, og det er den vej, som regeringen fortsat betræder.
Det vil sige, at der er et gennemsnitskrav, der hedder 1 pct. i yderligere vækst, når det gælder det samlede offentlige konsum: stat, amter og kommuner.
Sådan vil
det fortsat være.
De præcise rammer for det enkelte år udmeldes i finansloven.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2002-02-06:
»Kan ministeren bekræfte, at elpriserne i de fleste EU-lande er lavere end i Danmark, og vil ministeren i givet fald overveje at sænke afgifterne frem for at skrotte udbygningen
af havvindmølleparkerne, således at energipriserne i Danmark holdes på niveau med øvrige EU-lande?«
Margrethe Vestager (RV), 2002-02-06:
Jeg skal give spørgsmålet en meget kort begrundelse.
Regeringen har flere gange udtrykt ærgrelse over at have haft så kort tid til rådighed i forhold til det finanslovforslag, der netop er indgået forlig om.
I forhold til at bedømme både forliget og hvordan finanslov 2003 i øvrigt kommer til at se ud, vil jeg gerne bede om den korte version - der findes givetvis en meget, meget lang og teatralsk én om rammerne for 2003 - så vi kan begynde at gøre os en forestilling om det økonomiske råderum for 2003.
Bendt Bendtsen (KF), 2002-02-06:
Jeg vil gerne gentage, at hverken regeringen eller ministeren selv har noget imod vedvarende energi, heller ikke havvindmølleparker.
Det, ministeren har noget imod, er, at der skal være så meget tilskud til det.
En stigende andel af VE-strøm betyder altså, at priserne stiger.
Og jeg har sagt, at jeg intet har imod, at der foregår en udlicitering af de områder, hvor der skal opstilles havvindmøller, men det skal bare være på rent kommercielle vilkår.
Det er udgangspunktet for regeringen og for ministeren.
Det er da rigtigt, at jo mere elproduktion, der er, og jo mere el, der er på Nordpoolbørsen, desto lavere er prisen.
Sådan må det være.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2002-02-06:
Jeg synes ikke, at ministeren giver særlig klart svar på, hvad der skal ske fremover.
Er ministeren rede til at genoverveje alligevel at fastholde påbuddet om, at tre havmølleparker bliver udbudt?
Og så en forbrugeroplysning, hvis ministeren ikke ved det i forvejen: Det er jo sådan, at anden elproduktion - medmindre vi da taler om kulproduktion, som vil sætte Danmarks klimamålsætning under så hårdt et pres, at Danmark ikke kan leve op til Kyoto - faktisk er lige så dyr at gå i gang med.
Så mit næste spørgsmål er: Er ministeren enig i, at øget elproduktion måske er det vigtigste middel til overhovedet at sikre, at priserne ikke stiger?
Aase D. Madsen (DF), 2002-02-06:
Jeg vil gerne spørge ministeren: Er det ikke sådan, at vi i forvejen har en meget, meget stor overproduktion af vedvarende energi, som giver store balanceproblemer i vores transmissionsnet, således at det har været ved at bryde sammen?
Og er det ikke sådan, at vi bliver ved med at fylde mere og mere på, så den overproduktion, som vi betaler 60 øre pr. kWt for her i Danmark, nogle gange eksporteres til 0 øre og nogle gange til 5 øre?
Mener ministeren ikke, at det er et kolossalt overforbrug og spild af samfundsøkonomiske midler? I øvrigt vil jeg sige til ministeren, at det ikke er korrekt: 1 øre ekstra på elprisen betyder samfundsøkonomisk 100 mio. kr. i energiregninger for det danske samfund.
Og så vil jeg have lov til at sige: Hvis man nedsætter elprisen, så smitter det jo af.
Det er lige så godt som en nedsættelse af skatter, og det har oven i købet den virkning, som fru Anne
Grete Holmsgaard sagde før, at det jo bliver betalt af forbrugerne
Det vil jo sige, at en nedsættelse af elprisen er en gratis skattenedsættelse, hvor man ikke behøver at finde provenuet i statskassen.
Er det ikke korrekt?
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2002-02-06:
Jeg vil allerførst bede ministeren om at korrigere sig selv og sige her, at der ikke stoppes offentlige støttekroner i vindenergi i Danmark.
Det er der ikke blevet gjort i flere år.
Jeg har selv været med til at forberede, at der ikke kom offentlige kroner i det.
Jeg går ud fra, at ministeren ikke sætter spørgsmålstegn ved Eurostats statistikker.
Jeg tillader mig allerede at konkludere, at det gør ministeren selvfølgelig ikke.
Vil ministeren så være rede til at sikre, at der fortsat bliver en udbygning af den CO2-frie danske elproduktion, så længe danske priser ligger under vores væsentlige samarbejdspartnere på det europæiske marked?
Og når de eventuelt måtte komme op over dem, vil ministeren så i forlængelse af det, jeg har forstået er regeringens politik, nemlig skattelettelser, sikre, at der sker en regulering af afgifterne i stedet for en standsning af udbygningen?
Bendt Bendtsen (KF), 2002-02-06:
Jeg skal sige til fru Anne Grete Holmsgaard, at 1 øre måske ikke lyder af meget, men det er altså, når vi taler om det i denne her sammenhæng, hundredvis af millioner kroner, som både forbrugere og erhvervsliv betaler.
Holdningen er, at den voldsomme stigning, der er sket for forbrugere og for erhvervsvirksomheder, ønsker vi ikke skal fortsætte så stærkt. Jeg ved, at vi forventer, at både Norge og Sverige vil forbruge mere el i fremtiden, og at der vil komme mindre strøm fra Nordpool, altså selve den måde at købe billig strøm på på den nordiske børs, og det betyder selvfølgelig, at elpriserne i forvejen vil stige.
Så det, regeringen ønsker i denne her sammenhæng, er altså, at vi ikke får en meget, meget brat stigning i vores elpriser fremover.
Så nævnes der det med, hvor mange penge det koster ifølge Eurostat og Foreningen af Slutbrugere.
Jeg tror nok, at tallet skal findes måske lidt midtimellem.
Jeg kan sige til fru Aase D. Madsen, at det er korrekt, at vi i elreformen havde målet omkring 20 pct. i 2003, som jeg sagde for kort tid siden i min besvarelse.
Vi har nået 27 pct., og det er altså den der voldsomme stigning.
Det er ikke, fordi ministeren og regeringen har noget imod vedvarende energi.
Vi har noget imod, at der skal stoppes masser af offentlige støttekroner i den, og jeg tror faktisk, at vindmølleindustrien er så dygtig, at den i løbet af ganske få år får mulighed for på rent kommerciel basis at opstille møller.
Det er derfor, jeg har sagt, at vi gerne vil fortsætte udliciteringen af havmølleparken, men det skal bare foregå på rent kommercielle vilkår. Jeg tror, at de er så dygtige, at det er en realitet i løbet af ganske få år.
Så til fru Aase D. Madsen: Vi har nogle bindinger i elreformen, og jeg mener ikke, at jeg kan løbe fra de aftaler, der er indgået, og det vil jeg ikke.
Dem opfylder vi.
Men det er rigtigt, at forudsætningerne om billigere el i elreformen ikke er ændret.
Det vil jeg give spørgeren fuldstændig ret i.
Aase D. Madsen (DF), 2002-02-06:
Jeg sidder her med en udregning, som Foreningen for Slutbrugere af Energi har lavet, og de siger, at erhvervslivets elpriser på 3 år er steget med over 50 pct. på grund af energireformen.
I stedet for et fald i elpriserne på 7 pct. har den kun få år gamle energireform medført prisstigninger på 50-60 pct.
Det svarer til en årlig merudgift på 6 mia. kr.
Mon ikke der er et efterslæb? Mon ikke - det vil jeg gerne spørge ministeren om - det er på høje tid, at man siger stop nu?
Nu kan vi ikke mere.
I elreformen stod der, da man lavede aftalen, at man havde det mål, at 20 pct. skulle komme fra alternativ energi.
Nu sagde ministeren selv, at det kommer op på 27 pct.
Er det ikke således, at man så er løst fra de bindinger, der ligger i elreformen, med hensyn til de overskydende procent af vedvarende energi eller miljøvenlig energi?