Kim Behnke (FP), 1999-01-12:
Der er problemer omkring finansieringen af dansk erhvervsliv; der er problemer omkring fremskaffelse af egenkapital for nyetablerede virksomheder.
Man bliver ofte mødt med det argument: Jamen det er jo nemt at gå i banken og låne penge.
Det er det også.
I banken kan man låne penge til driftskapital, men man kan ikke låne egenkapital.
I gamle dage, for 20 og 30 år siden, var det det typiske, at den, der startede egen virksomhed, tog sin egen private bolig, og hvad man ellers ejede og havde, og indskød som egenkapital for at få en virksomhed op at stå.
Det har resulteret i, at der er mange, der på den måde har måttet gå fra hus og hjem, og det var selvfølgelig heller ikke rimeligt.
Vi støtter begge forslag ud fra ønsket om at få flere til at etablere egen virksomhed.
Jeg mener at kunne huske en statistik, der viser, at Danmark er det land i EU, hvor der er færrest, der starter egen virksomhed.
Med den vækst bliver der aldrig et nyt Danfoss, der bliver aldrig en ny Legokoncern, der bliver aldrig en ny A.P. Møller-koncern, hvis ikke der er nogen, der starter nye virksomheder i de her år.
Det er dem, der skal vokse og blive store og kunne drive store erhvervsvirksomheder i de kommende år.
Dansk erhvervsliv brokker sig i øjeblikket.
Regeringen mener, at erhvervslivet brokker sig for meget.
Men ser man de vilkår, vi byder erhvervslivet i Danmark, er der jo ingen tvivl om, at virksomhederne har ret.
Igen og igen lægger man riskorn på riskorn på skålen og kan så ikke forstå, når vægten lige pludselig svinger ud til ugunst for virksomhederne.
Men dansk erhvervsliv oplever jo i disse år, at specielt på eksportmarkederne er det svært, det er rigtig svært endda.
Når de kommer ud og skal have ordrebøgerne fyldt, ja, så har de svært ved at konkurrere med de priser, der kommer fra andre lande.
I mange år har vi haft det argument fra dansk side, at vi jo til gengæld havde produkter af en overordentlig høj kvalitet, så det gjorde ikke noget, at det kostede lidt mere.
Men det argument er heller ikke til stede længere, ikke fordi vores produkter er blevet dårligere, men fordi mange virksomheder i udlandet er blevet i stand til at lave produkter af lige så høj en kvalitet. Derfor gælder det om, at vi får gjort det til en folkesag at få rejst kapital til dansk erhvervsliv og få indskudt risikovillig kapital.
Og derfor er det Fremskridtspartiets opfattelse, at man i forbindelse med en behandling som den her bør nævne ét af vores forslag tilbage fra begyndelsen af 1980'erne, nemlig forslaget om, at alle danskere, høj som lav, rig som fattig, skal have mulighed for på årsbasis at indskyde f.eks. 10.000 kr. som risikovillig kapital i erhvervslivet; kapital, som man indskyder med det formål at gavne erhvervslivet.
Det kan være, ved at man indskyder pengene i såkaldte ventureselskaber, der så formidler pengene videre til dem, der vil starte egen virksomhed, eller til eksisterende virksomheder, der har brug for kapital til at komme videre.
Det kan også være ved køb af aktier osv.
En sådan mulighed findes ikke i dag, for i dag er der den melodi, som hr. Fran Aaen har været den klareste eksponent for i dag, nemlig den melodi, der hedder: Skattelovgivningen handler om, at vi skal skrabe mest muligt sammen, derefter skal vi ansætte tusinder af embedsmænd, som skal sidde og dele pengene ud.
For det betyder, at det bliver mennesker som hr. Ole Stavad, det bliver skatteministre og det bliver andre, der skal sidde og forvalte disse penge og afgøre, om nogle virksomheder skal leve og nogle skal dø.
Det skal være markedet, der bestemmer det.
Og derfor skal et samfunds måde at finansiere erhvervslivet på være blind, være uden særinteresser.
Når man uddeler tilskud efter hr. Frank Aaens recept, ja, så kan man bruge det til politisk styring, så kan man lægge etiske regler ind.
Det ene år er det moderne med miljø, så er det dét, der er kravet, og det næste år er det etiske regler om, at man ikke må have børnearbejde i en eller anden fjern generation i udlandet, der er konceptet.
På den måde ødelægger man dansk erhvervsliv; det er ikke den fri konkurrence, men evnen til at gøre sig gældende over for myndighederne, evnen til at tigge og bede myndighederne, der afgør, om man overlever.
Det er vi modstandere af.
Tværtimod gælder det om at give virksomhederne frihed, og den frihed opnår man ved, at vi bruger skattelovgivningen som incitament, muligheden for at nedbringe verdens højeste skatteniveau.
Kigger vi på et af de konkrete forslag, nemlig B 64 med aktieoptionerne, så er der heller ingen tvivl i sjælen hos Fremskridtspartiet, vi støtter det fuldt ud.
De gange er der blevet rystet på hovedet af venstrefløjen, hvilket vi har svært ved at forstå, for det er den samme venstrefløj, der stiller sig op på 1. maj-møder og taler om, at man skal have ejendomsretten fordelt ud på flere hænder.
Jamen så lad dog medarbejderne få aktier, aktieoptioner!
Forskellen på at udbetale aktierne her og nu og så give aktieoptioner er, at når det er aktieoptioner, så har de ledende medarbejdere, eller de andre medarbejdere i virksomheden, lige pludselig parallelle interesser med aktionærerne, nemlig at man ikke går ud og scorer gevinsten her og nu, men at man tænker på det langsigtede.
Derfor er aktieoptioner et fornuftigt redskab.
For 10 år siden betalte en større dansk virksomhed, Radiometer, fire lektorer og en enkelt professor på Handelshøjskolen for i en præcis rapport at afdække de her ting.
Og konklusionen var den, at aktieoptioner er en ting, som man skal gøre alt for at indføre i dansk erhvervsliv, så der er parallelle interesser mellem de ansatte og ejerne af virksomhederne.
Så er der dem, der går ud og gør sig en opfindelse, stor eller lille, og gerne vil starte egen virksomhed.
Vi er fuldstændig enige i de betragtninger, der er i B 63, om, at man selvfølgelig skal have mulighed for at kunne indskyde det som aktiv egenkapital i virksomheden.
Men det her er bare ikke nok, der skal mere til.
Jeg er klar over, at det ved fru Pernille Sams og Det Konservative Folkeparti godt.
Og jeg håber derfor, at når vi fremsætter forslag om, at de enkelte borgere har mulighed for at indskyde risikovillig kapital - eller som det hedder på nudansk venturekapital - i dansk erhvervsliv, så kan vi også få støtte til det forslag.
Det vil frigøre millioner af kroner, forhåbentlig milliarder, til dansk erhvervsliv til gavn for konkurrenceevnen og til gavn for at få flere nye iværksættere til at etablere virksomheder, som kan vokse sig til store virksomheder på sigt.
Men fra vores side fuld støtte til begge forslag.