runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-06-01:
Det er det sikkert for nogle, men langtfra for alle.
Faktisk er det sådan, at det meste af debatten har handlet om alt andet end selve traktaten.
Men det, der jo er interessant, er, at den del af debatten i f.eks. Frankrig, som har handlet om traktaten, har handlet om, at en stor del af de franske nejsigere, ikke mindst fra venstrefløjen, har ønsket, at der skal være mere EU-indflydelse på f.eks. socialpolitik og på arbejdsmarkedspolitik.
Jeg tror, at hr. Søren Espersen meget ville betakke sig for det, hvis vi skulle gå i den retning.
Men vi kan altså konstatere, at hr. Søren Espersen siger nej til traktaten, og det er der også nogle i Frankrig der gør.
Men de gør det med vidt forskellige udgangspunkter.
Det, de franske nejsigere vil, er det stik modsatte af, hvad hr. Søren Espersen vil.
Søren Espersen (DF), 2005-06-01:
Jeg konstaterede også allerede der, at statsministeren har rykket sig vældigt fra søndag aften og frem til nu, og jeg er sikker på, at efter i aften vil statsministeren rykke sig yderligere.
Den debat synes jeg slet ikke vi skal ind på mere.
Der var alle mulige forskellige grunde, har vi fået at vide.
Der er sikkert også mange grunde til, at man siger ja.
Jeg har sågar også hørt SF’ere herhjemme sige ja, fordi de ikke ville komme fru Pia Kjærsgaard i møde.
Der er alle mulige forklaringer på, hvorfor man gør det ene og det andet.
Det, jeg egentlig gerne vil bede statsministeren forholde sig til, er: Kunne man forestille sig, at forfatningen er det, som egentlig er det afgørende, det, som folk nu generelt siger nej til?
Vi vil ikke have en forfatning i Europa.
Kunne det være en forklaring?
»Hvad er statsministerens reaktion på resultatet af den franske folkeafstemning i søndags, og hvorledes påvirker resultatet den kommende danske folkeafstemning?«
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-06-01:
Jeg vil slet ikke gå ind på hr. Rune Lunds mange spekulative forestillinger, for jeg har gjort det fuldstændig klart allerede i går her i Folketingssalen, at vi ønsker, at alle lande skal have lov til at tilkendegive deres holdning, også Danmark, og at vi derfor skal gennemføre en folkeafstemning.
Men forudsætningen for det er naturligvis, at der er en traktat at stemme om, og også, at den ikke bagefter bliver lavet om, for det er jo meningsløst.
Derfor eksisterer forudsætningerne for hr. Rune Lunds spørgsmål slet ikke, og derfor er det ikke andet end spekulative forestillinger i hr. Rune Lunds hoved.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Rune Lund (EL), 2005-06-01:
Mit sidste spørgsmål var i virkeligheden meget simpelt.
Hvis vi stemmer om EU-forfatningen den 27. september og får et givet resultat og forfatningen derefter skulle blive lavet om, får vi så en afstemning til?
Statsministeren kan sagtens sige, at det er et hypotetisk spørgsmål, men det burde da være supernemt at sige: Selvfølgelig skal der da være en folkeafstemning til, hvis EU-forfatningen bliver lavet om.
For det er jo en anden forfatning, i det tilfælde at den bliver lavet om, og derfor bør der selvfølgelig være en folkeafstemning til, såfremt den situation skulle opstå.
Så kan vi ikke bare få en garanti fra statsministeren om, at selvfølgelig forholder det sig sådan: En ny folkeafstemning, hvis forfatningen bliver lavet om, selv om vi har stemt en gang allerede?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-06-01:
Det har jeg redegjort for i går, nemlig at vi fra dansk side ønsker, at alle 25 lande skal have lov til at udtale sig om traktaten.
Vi synes nemlig, at det er det demokratiske, altså at store og små lande er stillet ens, så det ikke kun er et stort land, der skal have lov at udtale sig.
Det skal vi også have lov til.
Det er vores udgangspunkt.
Så må vi tage det derfra og se, om der er tilslutning til traktaten eller der ikke er.
Men forudsætningen for, at vi kan gennemføre en folkeafstemning, er selvfølgelig, at der i EU-kredsen er fuldstændig opbakning til, at det, vi stemmer om, er den traktat, vi kender, hverken mere eller mindre.
Rune Lund (EL), 2005-06-01:
Jeg må konstatere, at statsministeren fuldstændig ignorerer den store folkelige modstand, der er mod EU-projektet over hele Europa, som resulterede i et nej i Frankrig i søndags, og som højst sandsynligt vil resultere i et nej i Holland i dag ved folkeafstemningen.
Vi kommer åbenbart ikke længere.
Det resulterer bare i, at vi må stemme nej til EU-forfatningen herhjemme den 27. september, og vi håber på, at det også sker andre steder.
Men jeg har et andet spørgsmål, når nu vi ikke kommer videre med den her debat: Hvis afstemningen i Danmark gennemføres den 27. september og EU-forfatningen efterfølgende bliver lavet om, skal vi så have en ny folkeafstemning i Danmark?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-06-01:
Jeg synes, det er vigtigt, at EU-samarbejdet foregår i god og tæt overensstemmelse med det, der er befolkningernes ønsker.
Det er også grunden til, at vi i Danmark har tradition for at holde folkeafstemning, når der er tale om større principielle spørgsmål vedrørende EU.
Det er der også andre lande der gør denne gang, men vi blander os fra dansk side ikke i, hvordan enkelte lande tilrettelægger deres egne demokratier og beslutningsprocesser.
Det synes jeg ærlig talt heller ikke hr. Rune Lund skulle gøre.
I Danmark tilrettelægger vi det ud fra, hvad vi synes er det rigtige i Danmark, og det synes jeg også vi skal respektere at man gør i andre lande.
Rune Lund (EL), 2005-06-01:
Jeg synes egentlig, det er lidt ærgerligt, at statsministeren ikke tager de europæiske befolkningers bekymring alvorligt.
Det gælder f.eks. Sverige, hvor man ikke tør sende forfatningen til folkeafstemning, fordi man er bange for et nej.
I Tyskland har vælgerne heller ikke haft mulighed for det.
Er det ikke noget, som bekymrer statsministeren, f.eks. at man på den måde kører et projekt hen over hovedet på befolkningerne i Europa uden at inddrage dem på en ordentlig måde?
Bekymrer det ikke statsministeren, at fundamentet for EU på den måde bliver så utrolig skrøbeligt, at vi f.eks. fik et fransk nej her i søndags, og at vi med meget stor sandsynlighed får et hollandsk nej i dag ved folkeafstemningen i Holland?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-06-01:
For det første vil jeg gerne afvise hr. Rune Lunds beskrivelse af, hvad der ligger i den nye traktat.
Det er en fuldstændig misvisende beskrivelse.
For det andet vil jeg gøre opmærksom på, at ni lande faktisk har underskrevet traktaten nu.
Disse ni lande repræsenterer omkring halvdelen af befolkningerne i EU, så det er jo også usandt, når hr. Rune Lund påstår, at det kun er en begrænset kreds, der står bag traktaten.
Der er faktisk ganske bred opbakning til den nye traktat.
For så vidt angår fremtidsudsigterne, er det noget, der skal drøftes på EU-topmødet den 16.17. juni.
Jeg tror ikke, at jeg kan føje meget mere til, hvad jeg sagde om den sag i går.
Rune Lund (EL), 2005-06-01:
Vi havde jo en fantastisk folkeafstemning i søndags i Frankrig, som endte med et dejligt nej til EU-elitens projekt om en forfatning, som vil skabe en udvikling, hvor man kan tjene flere penge på sundhed og velfærd; en forfatning, som vil skabe mere militær oprustning, og som vil skabe mindre demokrati.
Statsministeren var i spørgetimen i går og forklarede nogle ting omkring tidsplanen for det her.
Men det, som jeg godt kunne tænke mig med det her spørgsmål, er at få statsministerens egne vurderinger af eller kommentarer til, hvordan det kan være, at man har lavet et internationalt samarbejde, som der er så mange mennesker rundtomkring i Europa der er så meget imod, at det resulterer i et fransk nej ved afstemningen i søndags.
Kan statsministeren ikke kommentere det lidt?
Hvad er fremtiden for europæisk samarbejde på et sådant grundlag?
»Hvordan vurderer statsministeren fremtiden for EU-forfatningen set i lyset af det franske nej?«
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-06-01:
Jeg synes da, hr. Søren Espersen skal lægge mærke til, at jeg netop ikke lægger op til, at man begynder at botanisere og tage dele og lave dem om osv.
Det synes vi er demokratisk.
Det skal vi alle sammen have lov til.
Derfor synes vi, det rigtige er, at ratifikationsprocessen kører videre, for det skal ikke være sådan, at et stort land som Frankrig har mere indflydelse på processen end et lille land som Danmark.
Vi er alle ligeværdige.
Derfor synes vi, at alle skal have lov at udtale sig.
Det er, hvad jeg har sagt, og jeg har sagt i tillæg til det: Forudsætningen for det er selvfølgelig, at man så ikke begynder at pille i traktaten, men at det er den traktat, vi kender, vi tager stilling til, så vi kan få den diskussion, som hr. Søren Espersen og jeg er enige om vi skal have.
Så hr. Søren Espersen skyder mig noget i skoene, som slet ikke passer, for det er ikke mig, der lægger op til at botanisere, tværtimod.
Jeg lægger op til, at man holder fast i det, der ligger, og tager stilling til det.
Så må vi selvfølgelig respektere, hvis der er nogle, der, når hele regnestykket bliver gjort op, siger: Nej, vi kan ikke skrive under på den.
Mogens Jensen (S), 2005-06-01:
De ved jo ikke bogstavelig talt, om de er købt eller solgt.
Hvad kan de sætte i gang af udviklingsprojekter for nuværende?
Hvordan kan de udvikle deres kvalitet og egentlig lave en planlægning for stationens programkvalitet, som gør, at befolkningen får et bedre tv eller en konkurrence til Danmarks Radio, så længe situationen er så usikker, som den er, og så længe som jeg forstår, at regeringen ikke vil sætte forskellige scenarier op for, hvad der skal ske, alt efter hvilken afgørelse der falder?
Jeg vil gerne spørge statsministeren: Er det ikke rimeligt, at en regering tager sit ansvar på sig i forhold til så stor en kulturinstitution og sætter en plan op for, hvad vi gør, hvis uheldet er ude og retssagerne går TV 2 imod?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-06-01:
Jeg kan i hvert fald roligt fastslå, at jeg aldeles ikke tænker på de samme alternativer som hr. Rune Lund, som jo ønsker EU-samarbejdet opløst.
Det er jo hr. Rune Lunds mål.
Alt, hvad hr. Rune Lund foretager sig, dækker over, at man bare skal pulverisere samarbejdet.
Hr. Rune Lund har ikke noget ærligt ønske om at have et sådant tæt europæisk samarbejde.
Man kan altid diskutere, på hvilket grundlag et sådant arbejde og samarbejde skal foregå.
Der er ting, som vi bedst kan løse i fællesskab på tværs af grænserne, og der synes jeg, at EU er en fantastisk ramme, som også har været med til at skabe både frihed, fred og velstand i Europa.
Det ønsker vi at udvikle videre.
Selvfølgelig har man den klare mulighed, men nu kunne vi jo bruge Danmark som et eksempel til at illustrere problemstillingen.
Den danske befolkning sagde nej i 1992, og i mellemtiden forhandlede Danmark en løsning på plads, som indebar, at Danmark fik en særlig protokol med fire undtagelser fra EU-traktaten, hvorefter spørgsmålet på ny blev forelagt de danske vælgere året efter, ikke det samme spørgsmål, men et nyt spørgsmål, nemlig: Kan befolkningen acceptere traktaten inklusive forbehold?
Så inden hr. Peter Skaarup nu falder over den stakkels premierminister Juncker, vil jeg lige henvise til, at han måske kan have haft i tankerne, at Danmark af alle altså har brugt en model, hvor der er en folkeafstemning, der giver et bestemt resultat, og hvor man så fra politisk side prøver at få givet et svar på befolkningens ønsker, og så spørger man befolkningen en gang til.
Peter Skaarup (DF), 2005-06-01:
Det synes jeg ikke er godt nok fra statsministerens side.
Der er vel en grund til, at der udskrives en folkeafstemning, og det må være, at folk kan sige ja til den her forfatning, eller at folk kan sige nej til den her forfatning.
Det kan ikke være sådan, at folk er nødt til at sige ja, og at de, hvis ikke de siger ja, skal sige ja senere.
Det er derfor, jeg siger til statsministeren: Det er vel ikke for meget forlangt, at den danske regering klart siger, at det tager den afstand fra.
Den mener selvfølgelig, at man har den klare mulighed, at man kan sige ja eller nej, når der udskrives en folkeafstemning.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-06-01:
Jeg vil bare sige, at jeg kun har set de pågældende udtalelser refereret i pressen.
Jeg har ikke haft lejlighed til at drøfte sagen med premierminister Juncker selv, og på den baggrund føler jeg ingen som helst trang til at kommentere udtalelserne.
Peter Skaarup (DF), 2005-06-01:
Spørgsmålet er stillet på baggrund af nogle udtalelser fra EU’s nuværende formand, JeanClaude Juncker, som er premierminister i Luxembourg, og som som led i de her roterende formandskaber nu har chancen for at vise, hvad han står for på vegne af EU.
For vi kan selvfølgelig ikke have en EU-formand, som siger, at man er nødt til at stemme igen om det samme, hvis man stemmer nej.
»Vil statsministeren tage entydigt afstand fra EU’s formands, Jean-Claude Junckers, udtalelser om, at hvis Frankrig og Holland stemmer nej til EU-forfatningen, må de gennemføre nye folkeafstemninger for at få »det rigtige svar«, samt om, at de lande, der stemmer nej, »bliver nødt til at stille spørgsmålet igen«, og vil statsministeren bekræfte, at EU-forfatningen falder bort, hvis den forkastes ved folkeafstemning i blot et af de lande, som afholder folkeafstemning om EU-forfatningen?«
Skriftlig begrundelse
Såfremt den danske statsminister ikke udtrykkeligt og entydigt tager afstand fra de udtalelser, EU-formanden JeanClaude Juncker er fremkommet med i anledning af muligheden for et nej i Frankrig og/eller Holland ved de forestående folkeafstemninger, vil man derfor kun kunne drage den konklusion, at statsministeren er enig med EU-formanden i, at folkets røst ved folkeafstemninger ikke skal respekteres, hvis afstemningsresultatet går imod EU-elitens ønske om en vedtagelse af EU-forfatningen.
Da statsministeren har udskrevet dansk folkeafstemning om EU-forfatningen til den 27. september 2005, har vælgerne krav på at vide, om den holdning, der udtrykkes ved folkeafstemningen, vil blive respekteret, eller om vi kan forvente nye folkeafstemninger, indtil vælgerne stemmer, sådan som EU-eliten og den danske regering ønsker.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-06-01:
Forventningens glæde kan man aldrig tage fra nogen, og jeg vil da nødig ødelægge hr. Søren Espersens glæde, men jeg vil bare sige, at det er en kraftig overfortolkning af, hvad jeg har sagt.
Det, jeg har svaret, er, at vi, for at det giver mening at holde en folkeafstemning i Danmark, skal vide, hvad vi stemmer om.
Så skal der være en traktat at stemme om, og man kan jo ikke først stemme om en traktat og så bagefter lave den om.
Det er derfor, jeg siger, at vi på Det Europæiske Råds møde den 16.-17. juni 2005 går efter at få en meget klar beslutning om, at såfremt processen kører videre, er det på basis af den traktattekst, der ligger, hverken mere eller mindre.
Ellers ved vi jo ikke, hvad det er, vi skal stemme om.
Jeg synes sådan set, det er logisk, men hvis hr. Søren Espersen oven i det er glad for mit svar, er det da kun godt.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Søren Espersen (DF), 2005-06-01:
Jeg vil sige, at de svar, som jeg har fået fra statsministeren, har gjort mig utrolig begejstret, for vi har i dag fået et tilsagn om, at teksten til forfatningen ligger fast.
Teksten til forfatningen ligger fast, der er ingen botaniseringer, der kommer ingen tillægsprotokoller, det her er ja eller nej.
Det synes jeg er fabelagtigt.
Jeg ved også, at det vil glæde min gode ven Peter Skaarup, at han ikke skal tilbage til konventet igen i halvandet år, det tror jeg han sætter meget pris på.
Jeg vil egentlig bare slutte af med at spørge for at få fuldstændig klarhed over det: Der kommer ikke en traktat light?
Det er den, der ligger, det er ja eller nej til.
Det er det, jeg gerne vil have en endelig bekræftelse på fra statsministeren.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-06-01:
Det kan jeg jo kun være enig i.
Det kan man jo ikke på nogen bindende måde.
I øvrigt synes jeg da heller ikke, at man skal vente med at vurdere situationen, til man er kommet så langt frem i processen.
Vi vurderer jo altså situationen allerede nu om 14 dage i lyset af den franske folkeafstemning og den hollandske folkeafstemning, og hvilke reaktioner der er i EU-kredsen på det.
Så allerede der kan man sige, at vi ikke sidder tilbage og venter, indtil 20 lande har ratificeret.
Allerede nu tager vi det op.
Derfor kan man sige, at det er sådan en politisk erklæring.
Men hr. Peter Skaarup har ret i, at den ikke er bindende, så længe traktaten ikke er trådt i kraft.
Det er også derfor, jeg formulerer mig, som jeg gør, og jeg siger, at det afgørende for os er, at alle får lejlighed til at give deres mening til kende.
Så må man have 25 svar på bordet, og når man så har set de 25 svar, vil man se, hvor mange der har sagt ja, og hvor mange der har sagt nej.
Så kigger man hinanden i øjnene og siger, at hvis der er nogle, der nu under disse omstændigheder siger, at de ikke kan skrive under, så er der ikke noget at gøre.
Så kan traktaten ikke træde i kraft.
Jeg synes faktisk, det er mærkeligt at høre, at der er nogle, som tilsyneladende mener, at fordi et stort land har givet sin mening til kende, så skal de små afskæres fra at give deres mening til kende.
Det kan jeg ikke forstå.
Jeg går ind for lige behandling af store og små lande i EU.
Peter Skaarup (DF), 2005-06-01:
Statsministeren svarer ikke på spørgsmålet.
Det, som statsministeren siger, er stort set det, som statsministeren har sagt i nu 2 dage.
Men der bliver ikke svaret på, om den danske regering deler den opfattelse, der nu ser ud til at brede sig i EU-systemet, nemlig at man skal bruge den her regel om, at hvis fire femtedele af landene har tilsluttet sig, er der basis for at gå videre og diskutere, hvad der så skal ske.
Problemet med den regel er, at man der bruger nogle vedtægter, som ikke er trådt i kraft endnu og heller ikke er vedtaget endnu, ikke er ratificeret endnu.
Mit spørgsmål til statsministeren går på, om statsministeren ikke er enig i, at det vil svare til, at man på en generalforsamling, inden man har vedtaget nye vedtægter, begynder at bruge de vedtægter, som man har planer om at vedtage.
Situationen er den på en generalforsamling, hvor foreningens medlemmer er dukket op, at man selvfølgelig skal bruge de vedtægter, der gælder på tidspunktet, hvor man diskuterer tingene på generalforsamlingen, og ikke nogle, der kommer på et senere tidspunkt.
Så mit spørgsmål går altså på: Er statsministeren enig i, at vi ikke kan begynde at bruge nogle vedtægter, som ligger ud i fremtiden, som er del af en forfatning, der ikke er blevet ratificeret?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-06-01:
Det, der er vores holdning, er, at det er fair, at alle får lejlighed til at give deres mening til kende om traktaten, og at man skal respektere hvert enkelt lands svar.
Siger et land nej, og siger det også nej den dag, hvor man har hørt alles mening, så er der jo ikke noget at gøre, så kan traktaten ikke træde i kraft, fordi det kræver enstemmighed.
Det siger sig selv.
Men i en demokratisk proces synes jeg faktisk, det er fair, at alle får lejlighed til at udtale sig.
Det kan ikke være sådan, at det er Frankrig, der skal bestemme for Danmark.
Vi skal også have lov at give vores mening til kende.
Store og små skal behandles ens.
Lad mig minde om, at tilbage i 1992, hvor den danske befolkning stemte nej til Maastrichttraktaten, sagde Danmark til partnerne: Jamen I må gå videre, så vi kan høre jeres mening om traktaten.
I mellemtiden prøver vi at se, om vi kan finde en løsning for Danmark.
Det fandt vi så, fik undtagelserne, og så kunne traktaten blive underskrevet.
Hvorfor skal Frankrig eller andre lande være stillet anderledes end Danmark?
Jeg synes, der skal være lige behandling af alle, og det er derfor, jeg mener, at alle skal have lov til at udtale sig.
Peter Skaarup (DF), 2005-06-01:
Jeg har lagt mærke til, at folk inden for EU-systemet nu er begyndt at benytte sig af noget, der blev diskuteret i slutningen af konventets arbejde, nemlig en slutakt i tilknytning til forfatningen.
Det er erklæring nr. 30.
Den lyder kort fortalt sådan her: »Konferencen bemærker, at hvis fire femtedele af medlemsstaterne to år efter undertegnelsen af traktaten om en forfatning for Europa har ratificeret denne, og en eller flere medlemsstater er stødt på vanskeligheder i forbindelse med ratifikationen, tager Det Europæiske Råd spørgsmålet op.
« Det er altså noget, som man nu centralt i EUsystemet bruger og siger er en del af det, der skal ske efter det franske nej.
Man vil gøre boet op, man vil gøre tingene op efter den her periode, og så vil man se, om fire femtedele har tilsluttet sig.
Jeg vil godt spørge statsministeren: Er det også det, som statsministeren har tænkt sig at følge?
Er det også de principper, statsministeren og den danske regering har tænkt sig at følge i den fortløbende debat efter det franske nej og måske også efter det hollandske nej i aften?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-06-01:
Nej, for det ville igen være et samarbejde på de store landes betingelser.
Det, der er det interessante ved hr. Rune Lunds og Enhedslistens visioner, er, at det er en tilbagevenden til et Europa, hvor det er de store lande, der bestemmer sådan uden at tage alt for meget hensyn til de mindre lande.
Det, der er det enestående ved EU-samarbejdet, er, at der er skabt en fælles ramme for at træffe beslutninger, hvor ikke mindst de store lande er bundet ind af nogle fælles forpligtelser, der tvinger dem til at tage hensyn til de små.
Det er det store fremskridt i Europa, at vi er kommet væk fra det Europa, hvor det alene var den nationale særinteresse, der talte, som især var til gavn for de store lande, og at vi er kommet over til et Europa, hvor vi løfter nogle opgaver i fællesskab og er nødt til at tage hensyn til hinanden.
Det er især til gavn for de små lande.
Rune Lund (EL), 2005-06-01:
Men det synes EU’s befolkninger åbenbart ikke.
Det er jo derfor, vi får et nej i Frankrig.
Jeg vil råde statsministeren til at læse Enhedslistens betænkningsbidrag til L 137 om EU-forfatningen, for der beskriver vi netop konturerne af, hvordan et samarbejde i Europa kunne se ud, som ville have en langt bredere folkelig opbakning, end EU har i dag.
Vi går nemlig ind for et mere konventionsbaseret samarbejde med udgangspunkt i modellen, man ser fra den europæiske menneskerettighedskonvention med Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol, der i sidste ende kan afsige nogle bindende domme.
Den slags samarbejde ser vi i Europarådet, hvor der samarbejder 46 lande og ikke kun EU’s 25 lande.
Den slags samarbejde kunne man udvide til andre områder, f.eks. miljø, beskæftigelse eller selskabsskat.
Det er nogle af de presserende områder.
Der behøver ikke nødvendigvis at være en domstol i sidste ende.
Men kunne den slags samarbejde ikke være mere fleksibelt og mere spiseligt for Europas befolkninger?
Statsministeren undgår også her i dag at forholde sig til diskussionen af, om EU-forfatningen i det hele taget er et rigtigt fundament at samarbejde på.
Det, som jeg også tidligere i dag har prøvet at rejse, er diskussionen af, om ikke vi er kørt helt af sporet med hensyn til at lave en institution, en konstruktion, som folk ikke bryder sig om.
Nu får vi et nej igen i aften i Holland – sandsynligvis.
Tænker statsministeren aldrig på, hvilken vej Europa går?
Tænker statsministeren kun på sine tidsplaner og et topmøde engang i midten af juni?
Er det hele perspektivet?
Tænker statsministeren ikke nogen store tanker om, hvordan europæisk samarbejde kunne være indrettet, så folk kunne lide det?
Er det absolut en naturlov, at folk ikke skal kunne lide internationalt samarbejde i Europa med udgangspunkt i EU?
Er der ikke andre alternativer?
Tænker statsministeren aldrig sådan?