runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Villy Søvndal (SF), 2004-11-25:
Jeg synes, udenrigsministeren citerer så selektivt, at det næsten udgør et problem.
Det, der er det centrale i ICG's vurdering, er jo følgende citat: »Oprørsgrupperne giver tilsyneladende ikke op«
– det var det, udenrigsministeren tog fat i, men der fortsættes –
»og der sættes bredt spørgsmålstegn ved de nye institutioners legitimitet.
Afholdelsen af et vellykket valg i januar 2005 kunne starte en ny og positiv proces, men selv det synes usandsynligt i lyset af sikkerhedssituationen.
« Det, man siger, er altså, at det ikke er små, isolerede oprørsgrupper.
Der er en bred modstand i befolkningen, og derfor synes jeg, at de partier, der støtter krigen, går fuldstændig galt i byen.
Så vil jeg godt sige, at med hensyn til konflikten kristendom kontra islam synes jeg, det er dybt beskæmmende, at vi er nået til et punkt i dansk politik, hvor et folketingsmedlem tegner et billede af en konflikt mellem to verdensreligioner, og vi har en udenrigsminister, der er så bange for at udfordre sit støtteparti, at han ikke tør tage afstand fra fundamentalister på begge sider, heller ikke når de optræder her fra Folketingets talerstol.
Det synes jeg er ynkeligt, og jeg tror, det er farligt.
Charlotte Antonsen (V), 2004-11-25:
Det er korrekt, som hr. Keld Albrechtsen siger, at den tyrkiske del af Cypern stemte ja til en genforening af Cypern og den græske del stemte imod.
Men det ændrer altså ikke ved det faktum, at man ikke kan forestille sig, at et land bliver medlem af EU uden at anerkende de andre lande.
Det er derfor, jeg svarer, som jeg gør, uanset det så kan forekomme at være lidt langt i spyttet, men jeg mener faktisk, at det er den rigtige vurdering af den sag.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-11-25:
Jeg vil da allerførst gerne sige tak til fru Charlotte Antonsen, fordi hun nu sætter hr. Jesper Langballe på plads.
Så tak for det.
Det, jeg vil spørge om, er i forhold til Cypernspørgsmålet.
Er det ærlig talt ikke at vende det lidt på hovedet at begynde at kritisere først og fremmest Tyrkiet i den sag, som Dansk Folkeparti åbenbart gør?
Er det ikke korrekt opfattet af mig, at det rent faktisk var Tyrkiet, der indgik en aftale og vedstod den aftale, men da den så blev sat til folkeafstemning i den græske del af Cypern, så blev den forkastet, og så kan den græsk-cypriotiske regering ikke vedstå aftalen om en genforening af Cypern.
Det havde Tyrkiet faktisk givet grønt lys for.
Charlotte Antonsen (V), 2004-11-25:
Jeg mener godt, at man kan være muslim uden at være fundamentalist.
Jeg tror, at noget af det, der kan spille en rolle i forhold til vores tilnærmelse til Tyrkiet, er, at vi skaber et større område med sikkerhed.
Tyrkiet har jo været gode allierede i NATO i mange, mange år, og der er ikke nogen eksempler på problemer med Tyrkiet i forhold til de samarbejdsrelationer, vi har haft på overnationalt niveau i NATO.
Så vil jeg godt sige til hr. Jesper Langballe, at jeg simpelt hen ikke forstår, hvordan man kan sidde som politiker i et dansk parlament og sige, at man kun kan fastholde demokrati ved militærets magt.
Det mener jeg simpelt hen ikke at hr. Jesper Langballe har ret i, og jeg forstår slet ikke, at han vil være bekendt at sige det her i Folketingssalen.
Jesper Langballe (DF), 2004-11-25:
For det første må man sige, at vi må være lykkelige for, at militæret faktisk stadig væk har en del indflydelse i Tyrkiet, for havde det ikke det, og hvis alle de velmenende ønsker fra Vesten om, at militærets magt blev reduceret, gik i opfyldelse, ville det jo betyde, at vi i dag havde en fundamentalistisk stat.
For det andet er det jo sådan, at der er en vestligt orienteret overklasse og middelklasse i Tyrkiet, som er mere moderne indstillet, men samtidig er der et folkedyb, og det vil der formentlig blive ved med at være i flere hundrede år endnu, som er og bliver muslimsk og fundamentalistisk i sin tænkemåde.
Mener fru Charlotte Antonsen, at man sådan i løbet af de næste 15-20 år kan rive den religiøse sjæl ud af så stor en befolkning?
Charlotte Antonsen (V), 2004-11-25:
Militæret i Tyrkiet har i dag ikke den magt, som det havde for år tilbage.
Det er jo noget af det, Tyrkiet har været nødt til at ændre i forbindelse med deres ansøgning om optagelse af EU.
Militæret har i dag fået mindre magt i Tyrkiet.
Det, som hr. Jesper Langballe lægger op til, nemlig at der fortsat kan være problemer med menneskerettigheder, er jo lige præcis det, jeg sagde i min tale, for det, jeg sluttede med at sige, var bl.a., at det er et helt andet Tyrkiet end det, vi kender i dag, der en dag kan blive medlem af EU.
Når jeg siger »kan«, er det faktisk med vilje, for som det allerede er blevet nævnt af flere her i salen, er der altså nogle problemer med Tyrkiet og med Tyrkiets fortid, som det er vanskeligt også for tyrkerne selv at få løst, uanset deres gode hensigter.
Derfor bliver der realistisk set tale om en proces, der måske vil vare 15-20 år, og fra en egentlig optagelse kan man sagtens forestille sig, at der så også på udvalgte områder oven i købet kan blive tale om nogle overgangsperioder.
Jeg er sikker på, som hr. Langballe lægger op til, at der kan blive tale om en meget lang proces.
Det, jeg så tror er vigtigt, er, at vi er med til at presse Tyrkiet til at fastholde demokratiet, i og med at de er i gang med den proces.
Jesper Langballe (DF), 2004-11-25:
Det er udmærket, at Venstres ordfører siger, at Tyrkiet er nødt til at anerkende Cyperns græskcypriotiske regering.
Men de har faktisk ikke gjort det.
I et ritzautelegram fra i går står der, at Cypern har truet med at stemme imod, hvis Tyrkiet ikke foretager den anerkendelse.
Forhåbninger er jo gode nok, men realiteterne er altså noget andet.
Så ville jeg gerne spørge fru Charlotte Antonsen, der sluttede sin ordførertale med at sige, at det bliver et helt andet Tyrkiet, som vi vil se den dag, de bliver optaget, hvoraf jeg slutter, at fru Charlotte Antonsen tager det for givet, at Tyrkiet på et eller andet tidspunkt bliver optaget: Hvor lang er fru Charlotte Antonsens tidshorisont?
Det er nu ca. 80 år siden, Kemal Atatürk skabte det, man kalder det moderne, sekulære Tyrkiet, og hvis vi regner 15-20 år frem, som fru Charlotte Antonsen gør, så er der tale om 100 år.
Men har fru Charlotte Antonsen med i sit regnestykke, at hvis det ikke var for militæret i Tyrkiet, så ville Tyrkiet formentlig den dag i morgen igen blive en fundamentalistisk stat?
Charlotte Antonsen (V), 2004-11-25:
Det er en strid om ord, men jeg er glad for, at fru Elisabeth Arnold og jeg nu forstår det samme ved det, jeg sagde.
Elisabeth Arnold (RV), 2004-11-25:
Jeg tror ikke, at fru Charlotte Antonsen helt hørte efter, hvad det egentlig var, jeg spurgte om, men det er også lige meget, fordi fru Charlotte Antonsen jo svarede, at det, det drejer sig om, er permanente undtagelser, altså områder, hvor man simpelt hen ikke kan få lov at være med, men det, fru Charlotte Antonsen talte om i sin tale, var permanente overgangsordninger.
En overgangsordning kan vel pr. definition ikke være permanent, for så er det ikke nogen overgangsordning, så er det en undtagelse.
Charlotte Antonsen (V), 2004-11-25:
Det er jo rigtigt, som fru Elisabeth Arnold formulerer det, at det er noget nyt i EU, og derfor er det ikke noget, vi er vant til at se – nu kan jeg se, at fru Elisabeth Arnold taler med en anden her i salen – at man fra Kommissionens side ser det sådan.
Det viser for mig, at der er tale om, at det er et stort projekt at få Tyrkiet med.
Det er et meget stort land, hvor der er dele af Tyrkiet, der er meget lig andre vesteuropæiske eller bare andre europæiske lande, men hvor der også er dele af Tyrkiet, som er meget fattige, og dele, hvor der er mange analfabeter osv.
Derfor er det en større mundfuld, og det tror jeg er en af grundene til, at man i den kommissionsrapport, der kom den 6. oktober, lægger op til, at vi altså kan få en permanent situation, hvor Tyrkiet i forhold til fri bevægelighed ikke kan blive fuldt medlem.
Som vi ved, er det jo ethvert land i EU frit for at stemme nej i sidste ende, og om 15-20 år fra nu er jeg sikker på – håber jeg i hvert fald stærkt på – at vi har fået løst det problem.
Men det er da klart, at som der lægges op til, er der stadig store problemer i forhold til Tyrkiets optagelse, og det eksempel, hr. Peter Skaarup kommer med, er et blandt flere eksempler.
Peter Skaarup (DF), 2004-11-25:
Nu synes jeg generelt, at Venstres ordfører i sin tale var meget sådan tilbagelænet i forhold til de meget store problemer, der er med Tyrkiets eventuelle optagelse i EU.
Fra Dansk Folkepartis side – det er også derfor, at vi har fremsat forslaget – er vi jo arge modstandere af tyrkisk medlemskab.
Men vi er da interesserede i, hvis Tyrkiet under en eller anden form skulle blive medlem, og hvis regeringscheferne måtte melde ud den 17. december, at de nu mener, at Tyrkiet skal have indledt optagelsesforhandlinger, at man i hvert fald får nogle ganske præcise ting sat på plads.
En af de ting, som det vel ikke er for meget at forlange, er, at Tyrkiet helt klart anerkender den græsk-cypriotiske ledelse af øen.
Charlotte Antonsen (V), 2004-11-25:
Cyperns deling er jo noget, som EU har presset meget på for at få løst, så vi kunne få et forenet Cypern.
Så jeg vil sige, at selvfølgelig er det da det, for man kan jo ikke træde ind i et fællesskab, hvis man ikke anerkender de forskellige enkelte lande.
Men som jeg nævnte i min tale, er det, vi realistisk taler om, 15-20 år fra nu, så jeg mener, at der er gode muligheder for, at vi kan få en løsning af Cypernkrisen.
Vi var meget tæt på det i forbindelse med udvidelsen af EU.
Nu må vi så fortsætte de forhandlinger, der skal til, og så er jeg sikker på, at det problem bliver løst.
Peter Skaarup (DF), 2004-11-25:
På Ritzaus Bureau kunne man i et telegram i går læse, at de fra Cyperns side er meget skeptiske over for tyrkisk medlemskab af EU, specielt i den situation, hvor Tyrkiet ikke vil eller ikke har anerkendt øens græsk-cypriotiske regering.
I den forbindelse vil jeg godt spørge Venstres ordfører
: Mener Venstre ikke, at det må være en forudsætning for et eventuelt tyrkisk medlemskab af EU, at de skal anerkende den græsk-cypriotiske regering?
Det må vel være en forudsætning.
Er Venstre ikke enig i det?
Charlotte Antonsen (V), 2004-11-25:
Venstre kan ikke støtte forslaget om at gennemføre en vejledende folkeafstemning om, hvorvidt den danske regering skal modvirke, at Tyrkiet optages som medlem af EU.
Som det lige er nævnt af udenrigsministeren, blev Tyrkiet kandidatland allerede i 1999.
På topmødet i Helsinki gik daværende statsminister Poul Nyrup Rasmussen sammen med de øvrige EU-landes regeringsledere ind for at give Tyrkiet kandidatstatus.
Kandidatstatus betyder, at Tyrkiet kan optages i EU en dag.
Tyrkiet skal imidlertid først opfylde de såkaldte Københavnskriterier om demokrati, menneskerettigheder og markedsøkonomi.
Kommissionen offentliggjorde i oktober i år en rapport, der beskriver den økonomiske og politiske situation i Tyrkiet.
Rapporten viste, at der var klare fremskridt i Tyrkiet med hensyn til menneskerettigheder og demokrati.
Kommissionens rapport om Tyrkiet konkluderede, at Tyrkiet opfylder betingelserne.
Tyrkiets indledning af forhandlingerne om optagelse i EU skal så efterfølgende op på Det Europæiske Råds møde den 17. december i år.
Det ser i øjeblikket ud til, at der her vil blive givet grønt lys for start af optagelsesforhandlingerne.
Det er vigtigt at fastslå, at en eventuel indledning af forhandlingerne om optagelse af Tyrkiet ikke er ensbetydende med, at Tyrkiet står lige over for en optagelse i EU.
Man kan måske endda sige tværtimod.
Alt tyder på, at der bliver tale om meget lange optagelsesforhandlinger, realistisk set måske op til 15-20 år.
Der peges på som noget helt nyt, at det for Tyrkiets vedkommende vil komme på tale at indføre permanente overgangsordninger i forhold til borgernes fri bevægelighed.
I den lange proces, der ligger foran os, kan det endda ske, at udviklingen i Tyrkiet pludselig rykker baglæns.
I den situation kan man afbryde optagelsesforhandlingerne.
En lang og vanskelig proces ligger foran os, og det vil under alle omstændigheder være et helt andet Tyrkiet end det, vi kender i dag, der en dag kan blive medlem af EU.
Per Stig Møller (KF), 2004-11-25:
Regeringen kan ikke støtte beslutningsforslaget.
Den beslutning blev truffet på EU-topmødet i Helsinki i 1999, og Det Europæiske Råd i København i december 2002 konkluderede, at hvis EU-topmødet i december på grundlag af en rapport og anbefaling fra Kommissionen beslutter, at Tyrkiet opfylder de politiske Københavnskriterier, vil EU ufortøvet indlede tiltrædelsesforhandlinger med Tyrkiet.
Den 6. oktober kom Kommissionens rapport med en anbefaling af, at man starter optagelsesforhandlingerne.
Det Europæiske Råd afholdes så den 17. december, den 13. december er der et forberedende udenrigsministermøde, og forud for disse to møder fremlægger regeringen i overensstemmelse med almindelig praksis sin holdning i Folketingets Europaudvalg, hvor der allerede er forudset møde den 10. december.
En folkeafstemning forud for disse møder, som må være meningen med forslaget, lader sig simpelt hen ikke gøre af tekniske grunde.
Vi kan ikke nå at afholde folkeafstemning inden den 10. december.
Lad mig for en ordens skyld komme med tre væsentlige tilføjelser.
For det første: Vi ved faktisk ikke, hvordan forhandlingerne i givet fald ender.
Der bliver tale om en meget lang forhandlingsproces, hvor Tyrkiet skal opfylde en lang række krav, og derfor skal det med Kommissionens ord være en proces med åben ende – openended – hvis resultat ikke er givet på forhånd, dvs. uden garanti for, at det ender med medlemskab.
For det andet: Vi ved ikke, hvordan forhandlingsresultaterne bliver på de enkelte områder.
Der vil utvivlsomt være behov for lange overgangsordninger på vigtige områder, og ikke mindst i det vigtige spørgsmål om arbejdskraftens frie bevægelighed kan der meget vel blive tale om langvarige eller endog permanente ordninger.
Endelig for det tredje: Forhandlingsresultatet skal under alle omstændigheder ved en eventuel ratifikation om mange år vurderes af parlamenterne i alle EU's medlemslande, herunder det danske Folketing.
Elisabeth Arnold (RV), 2004-11-25:
Jeg bad om ordet, fordi Venstres ordfører i slutningen af sin tale brugte udtrykket permanente overgangsordninger.
Jeg vil gerne spørge, om det ikke er det rene skinbarlige vås.
En permanent overgangsordning er vel det samme som at sige, at der er et område, som man ikke kan blive medlem af.
Det betyder vel, at der er et område, hvor man simpelt hen ikke kan få de samme rettigheder eller samme forpligtelser eller samme ordninger som resten af de europæiske lande.
Eller har jeg hørt forkert?
Søren Søndergaard (EL), 2004-11-25:
Der er en ting, jeg bliver nødt til at korrigere, og en ting, jeg bliver nødt til at kommentere.
Det, jeg bliver nødt til at korrigere, er, at jeg ikke sad på Amager og forsøgte at tage stilling til situationen.
Jeg sad faktisk i New York, samtidig med at Kofi Annan sendte det brev.
Hvorfor lagde man ikke vægt på FN's kilder i Irak?
Hvorfor lagde man ikke vægt på det forslag, der kom fra Kofi Annan?
Mener man ikke, at FN er til stede i Irak?
Det er en meget interessant iagttagelse, udenrigsministeren kommer med, men jeg synes, det er helt forkert og dybt problematisk, at man ikke lytter til FN i denne sammenhæng.
Så vil jeg sige til udenrigsministeren, at når udenrigsministeren nævner eksempler på, at der er udslag af islamisk fundamentalisme og ekstremisme i Falluja, har han utvivlsomt ret.
Men det ændrer jo ikke ved, at der kan være en legitim grund til at kæmpe imod den besættelse, der efter vores opfattelse er tale om, og det er udenrigsministeren jo ikke ubekendt med.
Mig bekendt var der også klare fundamentalistiske træk i modstanden mod Sovjets besættelse af Afghanistan, og dengang var der jo absolut mange, inklusive den nuværende udenrigsminister, som støttede kampen mod den besættelse.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-11-25:
Nu magter udenrigsministeren åbenbart ikke mere, men jeg vil alligevel godt give ham mulighed for at svare på spørgsmålet.
Udenrigsministeren sagde til mig for lidt siden, at han havde givet mig et klart svar på det spørgsmål, jeg stillede om udenrigsministerens holdning til hr. Søren Krarups udtalelser om en krig mellem kristendommen og islam, og at han ikke ønsker et sammenstød mellem civilisationerne.
Det ved vi godt, og tak for det svar, men det har vi altså vidst hele tiden.
Hr. Søren Krarup hyldede tanken om en krig mellem civilisationer, om en krig mellem kristendommen og islam.
Det er da forfærdeligt, at det er nået dertil, at der helt herinde i Folketingssalen er folk, der ønsker et sådant kultursammenstød, og det burde udenrigsministeren gå herop og tage afstand fra.
Det er bare det, vi beder om, ...
Søren Krarup (DF), 2004-11-25:
Som afslutning på denne meget lange debat, der tydeligt har båret præg af, at valgkampen er begyndt, vil jeg rose udenrigsministeren, fordi han ikke har brugt tid på de herrer fra venstrefløjen, der i en blanding af demagogi og uvidenhed taler om noget, de ikke har forstået.
Uden overhovedet at ville fortsætte nogen som helst debat med dem, kan jeg blot stille dette spørgsmål
: Er der nogen af de herrer, der nogen sinde har læst Samuel Huntingtons bog »Sammenstødet mellem civilisationerne«, der udkom i 1993?
Men jeg agter ikke at fortsætte.
Per Stig Møller (KF), 2004-11-25:
Vi lægger da vægt på Kofi Annans mening.
Jeg drøftede selv situationen med ham i september og lægger meget vægt på hans mening, men Kofi Annan har altså bedt om, at man også lægger vægt på den irakiske regerings mening, og Sikkerhedsrådet har besluttet, at der skal finde en irakisering sted.
I forbindelse med resolution 1546 var der brevveksling mellem den irakiske regering og Colin Powell.
Hr. Kofi Annan lægger vægt på, at der også skal være en politisk proces, altså at alle inddrages, og det er vi enige med Kofi Annan i.
Hr. Allawi har også, ligesom han gjorde i al-Sadr City, diskuteret med de politiske grupperinger i Falluja.
Hr. Kofi Annan lagde også vægt på, at valget skal kunne afholdes.
En vurdering i forbindelse med afholdelse af valget var, at dele af Irak ville blive holdt uden for valget af terroristerne og fundamentalisterne, og det vil sige, at hvis de områder skulle have mulighed for at deltage i valget, skulle man have talebanerne ud.
Der har været uenighed mellem den irakiske regering og Kofi Annan om strategien, det må man konstatere.
Men hvis vi mener noget med irakiseringen, må vi altså også lægge vægt på, hvad den irakiske regering mener er nødvendigt for at få stoppet terroristerne.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-11-25:
... at han ikke magter at tage ordet mere.
Nu prøvede hr. Ole Stavad jo over for Dansk Folkeparti at rejse det problem, at det her lovforslag med en nedsættelse af ejendomsskatten for landbrug vil medføre øgede priser på landbrugsjord.
Det giver selvfølgelig en formueforøgelse, især for de ældre landmænd, der findes, og som jo i forvejen er dem, der har formuen.
Det er muligvis sigtet med det – det kan man jo ikke udelukke, at det er – at man gerne vil tilgodese dem, der har en hel del på kistebunden i forvejen.
Det ville ikke overraske mig, hvis det er et konservativt formål med den her sag.
Men hvorfor vil man lægge hindringer i vejen for generationsskiftet ved at fremkalde en situation med dyrere jord?
Det spørgsmål synes jeg hr. Stavad havde ret til at stille, men det kunne han ikke få noget svar på fra Dansk Folkepartis ordfører.
Det håber jeg da, De Konservative har tænkt over.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2004-11-26:
Somme tider kan hr. Keld Albrechtsen jo være præcis og fornuftig i sin udlægning af forholdene.
Det er selvfølgelig fuldstændig rigtigt, at hvis man forringer de internationale konkurrencevilkår for dansk landbrug, så vil det på sigt medføre en reduktion i jordpriserne i Danmark.
Hvis man skaber forbedringer i konkurrencevilkårene for det danske landbrug, så vil det på sigt medføre en stigning i jordpriserne.
Det er naturligvis fuldstændig korrekt.
Men det, der er formålet med det her, er at reducere en national særbelastning på det danske landbrug med 168 mio. kr.
Det er en retfærdighedshandling, og jeg har ikke hørt landmænd, heller ikke yngre landmænd, der siger, at det her vil man gerne være fri for.
Uno Larsson (DF), 2004-11-26:
Nu skal jeg ikke stå her og lave lovforslag ud i fremtiden, men som sagt ønsker vi på dette område, at hele grundskyldbeløbet skal væk, og det har vi altid sagt.
Og bedre sent end aldrig, som vi siger i dag, for det er nemlig sidste chance her og nu.
Hvad der sker i fremtiden, må vi tage stilling til hen ad vejen, det kan jeg ikke stå og tage stilling til her og nu.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2004-11-26:
Jeg tror, det er godt for generationsskiftet at skabe vilkår for dansk landbrug, så man er internationalt konkurrencedygtig.
Det er jeg overbevist om vil være godt for det danske landbrug.
Så må jeg sige, at jeg omtalte hr. Keld Albrechtsen rosende for et øjeblik siden, det kan jeg så ikke gøre nu.
I det sidste spørgsmål var hr. Keld Albrechtsen nærmest verdensmester i spredning af forvirring.
Det, der er tale om som en national særbelastning, er grundbeskatningen af den danske produktionsjord.
Det princip er vi faktisk modstandere af.
Derfor er vi naturligvis også på den baggrund glade for, at vi nu kan formindske denne nationale særbelastning i Danmark i form af beskatning af landbrugets produktionsjord.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-11-26:
Jamen det synes jeg er et interessant svar.
Altså den særbelastning, som hr. Kirkegaard kalder det, for dansk landbrug består af en gevinst på 800 mio. kr. til næste år, hvilket hr. Stavad har læst op i et svar fra ministeren.
Så det er en underlig sprogbrug at kalde et øget tilskud på 800 mio. kr. for en særbelastning.
Vi andre ville, hvis vi fik 800 mio. kr., vel have anstændighed nok til så ikke at gå og kalde det en særbelastning, men snarere en julegave.
Det er interessant, synes jeg, at hr. Knud Erik Kirkegaard anerkender, at det vil føre til prisstigninger.
Nu siger han godt nok »på sigt«, men det er jo, fordi han selvfølgelig ingen interesse har i at dramatisere det her, det forstår jeg godt.
Men er det virkelig klogt at påføre de yngre landmænd prisstigninger på jord?
Er det godt for generationsskiftet?
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2004-11-26:
Som det er blevet nævnt flere gange under debatten her i dag, så er der en hensigtserklæring i det såkaldt supplerende regeringsgrundlag, hvori det hedder, at i takt med reduktionen af EU's landbrugsstøtte skal der ske en kompensation til de danske landmænd i form af en reduktion af landbrugets grundskatter.
På den baggrund er det naturligvis meget tilfredsstillende, at det i forbindelse med finanslovaftalen med Dansk Folkeparti blev muligt konkret at udmønte dette i form af en reduktion af landbrugets grundskatter på 168 mio. kr. svarende nogenlunde til den reduktion, der kommer i den direkte støtte til landmændene i 2005 fra EU.
På den baggrund kan Det Konservative Folkeparti støtte det lovforslag, som regeringen her har fremsat.
Uno Larsson (DF), 2004-11-26:
Nu skal jeg nok lade være med at stille spørgsmål til hr. Keld Albrechtsen, men det lyder for mig, som om hr. Keld Albrechtsen er imod landbruget.
Sådan lyder det for mig.
En gang til: Det er et andet spørgsmål, man er inde på lige p.t., synes jeg.
Det har noget med erhvervet at gøre.
I 1930 var en 10-øre meget værd, men i dag er den intet værd, og sådan er systemet engang imellem.
Alting stiger.
Men vi vil gerne støtte landbruget, og vi synes, at vi også skal støtte erhvervet, det er jeg hundrede procent sikker på.