runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Line Barfod (EL), 2004-03-24:
Det må jeg jo forstå sådan, at den danske regering accepterer, at der er begået brud på Genèvekonventionen.
For at tage et konkret eksempel har Human Rights Watch i en undersøgelse fastslået, at man kunne have undgået hundredvis af civile tab, hvis man ikke havde anvendt klyngebomber.
Så man må altså sige, at klyngebomber her er i strid med Genèvekonventionen, for Genèvekonventionen siger jo klart, at man skal gøre, hvad man overhovedet kan for at undgå civile tab. Jeg ville godt høre, om den danske regering har protesteret mod anvendelsen af klyngebomber, om Danmark i det hele taget har fremlagt en politik for, hvad man mener der skal anvendes af våben, om man f.eks. har accepteret, at der bruges napalm i nærheden af beboelse, eller man på anden måde har sagt fra over for brug af våben, som ville stride mod Genèvekonventionen.
Jeg vil gerne igen appellere til formanden: Hvis statsministeren trænger til en pause, så han får mulighed for at komme sig lidt, så han kan begynde at svare på spørgsmålene, synes vi, at det ville være en vældig humanitær handling at gennemføre fra formandens side.
Statsministeren kan så overveje besvarelsen af det spørgsmål, som jeg har stillet.
For vi tager det jo som en selvfølge, at når Danmark går i krig, spiller Genèvekonventionen en afgørende rolle i den måde, Danmark vælger at føre krig på.
Det har statsministeren lovet ved flere lejligheder.
Derimod er det jo ikke så overraskende, når vi hører, at USA ikke tager Genèvekonventionen lige så alvorligt.
Det kan vi se i hele historien om Guantánamo, og der er en lang række eksempler fra Irakkrigen, som vi kan vende tilbage til under de opfølgende spørgsmål.
Derfor vil jeg gerne høre, om den danske regering står inde for de overtrædelser af Genèvekonventionen, som andre i koalitionen i krigen mod Irak begår.
»Står regeringen inde for overtrædelserne af Genèvekonventionen begået af koalitionen under Irakkrigen?«
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2004-03-24:
Statsministeren har jo haft tid til at gå ind og kigge på spørgsmålene, forberede sig, finde ud af, hvad der har været af tilfælde i den her forbindelse.
Der skal sådan set blot et enkelt opslag inde på InfoMedia, som jeg går ud fra at statsministeren også har adgang til og kan finde ud af at anvende, til for at finde ud af, at Information bringer en artikel om tre skibe, som man kunne argumentere for kunne bruges til civile mål, men som blev indrettet sådan, at de havde mulighed for at transportere 16 kampvogne, havde helikopterlandingspladser, forstærkninger.
Det var altså ret tydeligt, at de nok skulle anvendes til militære formål. Ligeledes kan man gå ind og læse om præcis det her med F.L. Smidth, som solgte en kemifabrik til Saddam Hussein.
Det er to ret tilgængelige eksempler, som statsministeren kunne have fået i hænde, hvis statsministeren havde villet forberede sig.
Jeg synes, vi ender med at skulle have svar på et spørgsmål, nemlig om statsministeren vil være villig til at gå ind og undersøge, hvilken rolle Danmark har haft i forbindelse med at bevæbne Saddam Hussein.
Det spørgsmål synes jeg statsministeren skylder at svare på.
Det er vel nødvendigt, at vi skal kunne lære af de fejltrin, vi begår i historien, eller hvad?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-03-24:
Hvordan man så skal forholde sig til det enkelte land, må jo bero på en konkret vurdering i det enkelte tilfælde.
Det vil jeg ikke stå og tage stilling til her.
Men jeg vil gerne slå fast, at sigtet naturligvis er at have en sådan kontrol med eksporten, at udstyr og varer ikke falder i hænderne på terrorister; at de ikke kan bruges til fremstilling af biologiske eller kemiske våben, naturligvis.
Søren Søndergaard (EL), 2004-03-24:
Betyder det f.eks., at sådan noget som dual use-produkter til Saudi-Arabien stadig væk kan eksporteres?
Er det noget, som statsministeren så støtter, eller mener statsministeren ikke, at Saudi-Arabien er et land, som har støttet terrorismen?
Ja, det er bare for at få det opklaret.
Jeg hørte godt, hvad statsministeren sagde, men statsministeren udtrykte sig jo præcis sådan, at han gik uden om de kildne spørgsmål.
Vil statsministeren og regeringen være med til at sætte en stopper for eksport af dual use-produkter til undertrykkende, autoritære regimer, regimer, som man kan forestille sig vil bruge nogle af de ting til at understøtte terrorisme?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-03-24:
Som jeg sagde før, er eksportkontrollen blevet skærpet efter 11. september 2001, og det er godt.
Alle de internationale eksportkontrolregimer har ændret retningslinjer, så de nu udtrykkeligt fastslår, at hverken våben eller de der dual use-produkter må falde i hænderne på terrorister.
Jeg ser i hvert fald ikke noget grundlag for at gå videre end det.
Søren Søndergaard (EL), 2004-03-24:
Det er muligt, at de er foregået i overensstemmelse med internationale regler, men det er jo ingen garanti imod, at de har været med til at give Saddam Hussein mulighed for at producere giftgas og kemiske våben osv.
De internationale regler har jo ikke været særlig gode. Jeg må indrømme, at jeg også synes, det er interessant, at når vi kommer til den danske regerings medansvar - eller jeg vil sådan set give statsministeren ret: skiftende danske regeringers medansvar for krigsskibsproduktion til Saddam Hussein, og hvad ved jeg - så ønsker man ikke at undersøge det.
Der skal bare lukkes af.
Det synes jeg er pinligt, også fordi jeg har den opfattelse, at Saddam Hussein kunne have været stoppet meget før, hvis der havde været vilje til det i Vesten.
Men der var ikke vilje til det i Vesten, desværre.
Men nu var det her spørgsmål jo også fremadrettet, og derfor vil jeg godt spørge, om statsministeren har den opfattelse, i lyset af bl.a. terrortruslen, at der skal sættes et totalt stop for muligheden for at eksportere dual use-produkter til lande, som Danmark f.eks. ikke vil eksportere våben til, altså så vi har en ordning, der siger: Når vi ikke vil eksportere våben til et land, vil vi heller ikke sende dual use-produkter til det land.
Er statsministeren enig i, at det vil være en god ting for at undgå fremtidige skandaler, hvor fremtidige generationer kan kigge tilbage på os og placere et meget ubehageligt ansvar på vores skuldre for at have understøttet diktatorer og terrorister?
Ester Larsen (V), 2004-03-24:
Så er det meget svært at sige, hvad man skal sammenligne med.
Man kan sammenligne det med succesraten
ved kunstig befrugtning i almindelighed.
Man kan sammenligne det med succesraten dér, hvor der sker ægsortering på grund af arvelige sygdomme i familien, og den er lidt lavere, end den er ved almindelig fertilitetsbehandling.
Det er jo meget svært at stå her og sige noget som helst konkret om. Når vi laver fertilitetsbehandling, så gør vi det jo på familier, der har fertilitetsproblemer, og det er så ikke aktuelt i denne her sag.
Derfor er det et meget dristigt regnestykke, og jeg synes, vi skal forholde os til de tal, som vi kan få svar på fra fagfolkene på de spørgsmål, vi stiller her i løbet af den kommende tid.
Det vil være mere relevant at hæfte sig ved, end hvad jeg måtte tro og mene.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-03-24:
Jeg har allerede svaret, og jeg kan ikke tilføje mere til det, jeg har sagt.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Villy Søvndal (SF), 2004-03-24:
Nu skal vi til international terror.
Det er jo sådan, at et af de centrale argumenter fra amerikansk side for at starte krigen var, at der var en sammenhæng mellem styret i Irak, det afskyelige styre, og international terror.
Jeg vil spørge statsministeren, om han også er af den opfattelse, at der var en sammenhæng.
Når vi diskuterer international terror, er det jo i forhold til 11. september og i forhold til Al-Qaeda.
Er det statsministerens opfattelse, at der var en forbindelse mellem det irakiske styre og angrebet den 11. september i USA, ja eller nej?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-03-24:
Det er jo også et spørgsmål, som jeg tidligere har besvaret skriftligt.
Her svarede jeg: »Det fremgår af åbne kilder, at der var forbindelse mellem det tidligere Bagdad-regime og terrororganisationer. For eksempel blev den palæstinensiske terrorist Abu Nidal fundet skudt i sin lejlighed i Bagdad i august sidste år.
Endvidere har Saddam Hussein givet incitamenter til terrorhandlinger ved at udbetale store pengepræmier til familierne til palæstinensiske selvmordsbombere.« Jeg har ikke mere at tilføje til det.
Det er jo næsten ikke en overvejelse, man kan tillade sig at gøre sig.
Jeg er nødt til at sige til fru Anne Grete Holmsgaard, at hvis man skulle forfølge den tankegang, så skulle man jo have ladet Saddam Husseins styre forblive, fordi man var bange for, at man ved at fjerne dette undertrykkende styre så pludselig åbnede for, at terrororganisationer kunne komme ind på irakisk jord.
Fru Anne Grete Holmsgaard har jo fuldstændig ret i, at Afghanistan og talebanstyret i Afghanistan gav en frihavn til bl.a. Al-Qaeda, måske også andre terrororganisationer, hvad ved jeg?
Det er jo et eksempel på, at man ved at gå ind og med en militæraktion fjerne det styre også håber at rykke roden op i Al-Qaeda-netværket.
Det er måske ikke lykkedes endnu, men jeg håber da, at fru Anne Grete Holmsgaard giver mig ret i, at det var rigtigt at gå ind og fjerne det talebanstyre i Afghanistan.
Fru Anne Grete Holmsgaard kan vel da ikke mene, at man skal lade sådan et despotisk styre forblive bare for at opretholde den fred, der skyldes, at styret undertrykker befolkningen.
Det nægter jeg at tro
kan være fru Anne Grete Holmsgaards synspunkt.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2004-03-24:
Der synes jeg altså godt nok, at statsministeren fik sagt meget sludder på én gang.
Nu er det jo sådan, at det har været USA's linje og med opbakning fra Vesten i mange, mange år efter anden verdenskrig, at man støttede de reaktionære arabiske regimer.
Det har altså ikke været venstrefløjens politik, ja, undskyld mig, det har altså været de siddende regeringers politik.
Så havde der jo ikke været nogen i Afghanistan, så det er da noget sludder.
Hvor mange overvejelser gjorde man sig egentlig om dét?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-03-24:
Jo, det er jo desværre sådan, må jeg sige til fru Anne Grete Holmsgaard, at i frie samfund er det ulige meget nemmere for terrorister at bevæge sig end i ufrie samfund.
Men hvis jeg skulle følge fru Anne Grete Holmsgaards tankegang, så skulle man jo ønske sig Saddam Hussein tilbage for at få den fred i Irak, som Saddam Hussein stod for.
Og hvad var det for en fred?
Det var en fred, der bestod i undertrykkelse af befolkningen.
Det var en fred, der bestod i tortur af politiske modstandere.
Det var en fred, der bestod i massegrave.
Jeg går ud fra, at det ikke er den fred, fru Anne Grete Holmsgaard efterlyser.
Fred kan man jo sagtens få, hvis man underkaster sig tyranniet.
Men det, vi ønsker, er en fred i frihed, og der er skabt muligheder nu for, at det irakiske folk kan få en frihed, som det aldrig nogen sinde har oplevet, og det synes jeg man skulle glæde sig over.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2004-03-24:
Jeg kan godt forstå, at statsministeren med sin dominotænkning håber, at det fører til mere fredeliggørelse.
Altså nu hugger man Irak, og så får man en fredeliggørelse ud af det.
Men er sagen ikke, hvis vi et øjeblik ser bort fra de meningsmålinger, som jo er yderst tvivlsomme i et land med den sikkerhedssituation, Irak står i, at så har man faktisk fået skabt en situation, hvor de interne modsætninger, der også var i Irak i forvejen mellem kurdere og shiamuslimer og sunnimuslimer, blusser så voldsomt op, at internationale terrorister af Al-Qaeda-typen faktisk har fået sig en mulighed for at operere på irakisk grund, hvad de ikke havde tidligere?
For var der noget, diktatoren Saddam Hussein hadede ud over opposition, så var det jo Al-Queda-type-terrorister.
Så er realiteten ikke, at man, givetvis uden at ønske det, faktisk har fået udviklet en situation, hvor internationale terrorister har fået sig nogle lommer, de kan operere ud fra?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-03-24:
Jeg vil godt prøve at se det her i et lidt bredere perspektiv, for hr. Søren Søndergaards spørgsmål er jo næsten umulige for noget menneske at svare på.
Men jeg synes da, at vi her på det seneste har kunnet konstatere visse tegn på, at der i hvert fald er nogle despotiske regimer, der er begyndt at tænke sig lidt om.
Der er, om end beskedent, dog alligevel tegn på, at det iranske styre er begyndt i det mindste at tilnærme sig det internationale samfund.
Der er signaler om det samme, for så vidt angår Syrien.
Der er forhandlinger i gang vedrørende Nordkorea.
Det er ikke, fordi jeg på nogen måde vil prøve at være overoptimistisk, men jeg konstaterer bare, at der altså er en række regimer, som efter Irakkrigen tilsyneladende har indset, at det måske var klogt at begynde at tilnærme sig lidt det internationale samfund.
Det er en fremtid, som i høj grad er forsynet med betydelige hurdler og vanskeligheder, men jeg synes ikke vi må give op, for det eneste alternativ til det her, og det er forhåbentlig ikke det, hr. Søren Søndergaard ønsker, er jo, at man skulle lægge sig for fødderne af terroristerne og bekende sig til det middelalderlige mørke, som de kæmper for.
Søren Søndergaard (EL), 2004-03-24:
Jeg mener aktuelt, at Sovjetunionen, eller Rusland hedder det, bærer et kæmpemæssigt ansvar for udvikling af terrorisme med den måde, de opfører sig på i Tjetjenien.
Jeg mener, at Israel bærer et enormt ansvar for udvikling af terrorisme med den måde, man opfører sig på i Mellemøsten, hvor man laver etniske udrensninger, forsøger at stjæle yderligere palæstinensisk land ved at opbygge en mur langt inde på Vestbredden.
Det spørgsmål, man må stille sig, er, om de aktioner, man laver, fremmer eller svækker terrorisme.
Og jeg synes ikke, statsministeren giver noget klart svar.
Formålet med at lave nogle aktioner må vel være at bekæmpe terrorisme, og så vidt vi bare har kunnet se, så har de aktioner, der er lavet, gjort, at Irak er blevet et tiltrækningspunkt for alle mulige galninge rundtomkring fra det meste af verden, der kan komme til at bruge Irak som en eller anden træningsplads. Jeg synes, det er meget bekymrende, og det er især bekymrende, fordi de amerikanske besættelsesstyrker tilsyneladende ikke har nogen klar idé om, hvad man skal gøre ved det.
Og alt sammen er det noget, der udspringer af, at opgøret med Saddam Hussein ikke var et folkeligt opgør, hvor den irakiske befolkning erobrede magten i deres eget samfund, men at der var tale om en besættelse udefra, hvor den irakiske befolkning blev sat på sidelinjen.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-03-24:
Nej, jeg har også allerede nu talrige gange i eftermiddag redegjort for, hvad grundlaget var for den danske regering, nemlig Saddam Husseins manglende samarbejde med FN's Sikkerhedsråd.
Det var det, der var grundlaget, og det har hr. Søndergaard også tidligere i eftermiddag erkendt, at sådan var det, og det er jeg glad for.
Med hensyn til hvordan det vil udvikle sig i de kommende år med terrortruslen, ja, det tør jeg ikke give noget bud på.
Desværre må vi jo se i øjnene, at der stadig er religiøse og politiske fanatikere, der kan finde på de mest gruopvækkende ting.
Og det er en fjende, vi står over for, som på mange måder er usynlig, uforudsigelig og derfor utrolig vanskelig at bekæmpe.
Det sætter bare en tyk streg under behovet for, at verdens demokratier står sammen i denne kamp mod den internationale terrorisme.
Søren Søndergaard (EL), 2004-03-24:
Jeg synes egentlig, det er et chokerende lavt tal, når der kun er 57 pct. af de irakiske befolkning, som efter 1 års befrielse føler, at de har fået det bedre.
Jeg må indrømme, at jeg synes, det er chokerende lavt, især når man tænker på, hvilke sanktioner Irak var udsat for.
Altså ikke alene en despotisk diktator, men også de sanktioner, de var udsat for, der gjorde, at hundredtusinder af irakiske børn døde, og så er der kun 57 pct., der 1 år efter siger, at de har fået det bedre.
Jeg er egentlig chokeret over, at det tal ikke er højere, men o.k., der kan vi så sige, at vi har lidt forskellige opfattelser.
Men nu er det ikke det, der er emnet her.
Emnet her var noget om terror og terrortruslen, og der må formålet med at bekæmpe terror vel være, at terrortruslen bliver mindre, og ikke at den bliver større.
Derfor kunne jeg godt tænke mig, at statsministeren svarede på, om han mener, at terrortruslen er blevet mindre.
Er terrortruslen blevet mindre, efter at Irakkrigen er begyndt?
Og om Irakkrigen: Statsministeren er vel enig med mig i, at uanset om det skulle vise sig, at et demokratisk Irak kan betyde mindre terror i verden, så berettiger det ikke en militær intervention, vel?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-03-24:
Jeg gør ikke andet end bare at fortælle, hvordan en meget, meget bred undersøgelse viser, at irakerne ser på det.
Så opfordrer jeg bare hr. Villy Søvndal til måske at se de perspektiver, der ligger i, at den irakiske befolkning altså gerne vil have mere frihed, ser optimistisk på fremtiden, men også gerne vil have hjælp til at bygge det nye samfund op.
Det opfatter hr. Villy Søvndal så som et angreb.
Det kan jeg ikke helt forstå, men det fortæller måske lidt om, at venstrefløjen er i den trængte situation, at den ikke er i stand til at forklare, hvordan den på den ene side kan hævde, at Saddam Husseins styre var afskyeligt, men på den anden side ikke ville røre en finger for at komme af med ham.
Det er jo det, der er kernen i det her, at venstrefløjen påstår, at de fandt Saddam Husseins regime afskyeligt, men venstrefløjen ville ikke røre en finger for at komme af med Saddam Hussein.
Hvis vi havde lyttet til hr. Villy Søvndal, så sad Saddam Hussein og hans afskyelige regime stadig væk i Bagdad.
Villy Søvndal (SF), 2004-03-24:
Men jeg håber, at statsministeren kan svare på spørgsmål igen, nu da han har fået lidt at spise.
Men det, jeg synes statsministeren ligesom bevæger sig uden om, er, at man kan have mange fromme håb om verden, men jeg tror, det er klogt samtidig med de fromme håb at kigge på verdens faktiske udvikling.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-03-24:
Nej, jeg er fuldstændig uenig med hr. Villy Søvndal.
Jeg står her med resultatet af en meget omfattende måling af stemningen i Irak, som det britiske tv-selskab BBC har fået foretaget, og den viser noget andet end det, hr. Villy Søvndal nu forsøger at slå til lyd for.
Den viser, at 57 pct. af irakerne finder, at deres liv er bedre nu end før Irakkrigen.
Den viser, at omkring 71 pct. forventer, at deres liv vil være endnu bedre om et års tid.
Den viser, at 48 pct. af den irakiske befolkning finder, at koalitionens invasion af Irak var rigtig, 39 pct., at den var forkert og så videre nedad.
Det er altså et eksempel på, at selvfølgelig er der problemer i en sådan militæraktion, og selvfølgelig er der da ikke noget, den irakiske befolkning ønsker sig mere, end at den kan blive fri for at have udenlandske tropper stående, og at man kan blive herre i eget hus.
Men der er alligevel en optimistisk stemning i den irakiske befolkning, et ønske om at få fremskridt, få frihed, bygge et nyt samfund op, og det synes jeg er det perspektivrige.
Jeg kan ikke forstå, at venstrefløjen har så svært ved at glæde sig over, at der er blevet skabt mulighed for, at den irakiske befolkning kan få mere frihed.
Villy Søvndal (SF), 2004-03-24:
Jeg tror, at alle deler ønsket om at leve i en verden, hvor vi er fri for terror under enhver form.
Men jeg vil spørge statsministeren, om ikke han synes, at de arabiske befolkninger fortjener et bedre valg end det, de har i øjeblikket.
På den ene side despotiske regeringer støttet af Vesten: Saudi-Arabien, som et af de donerede styrer fra Vesten, militærdiktatoren Musharraf i Pakistan, hvor USA lige har hævet våbenembargoen.
Er sagen ikke, at den linje fortsættes, hvor man støtter de despotiske styrer i Mellemøsten, så befolkningerne kun har valget mellem dem eller fundamentalistiske religiøse styrer?
Og er risikoen ikke, når man fører en Irakkrig, som lige er gennemført, at det, man fremmer, er den type af afmagt, den følelse af afgrundsdyb uretfærdighed, der gør, at endnu flere er villige til at kaste sig ind med livet som indsats, fordi de føler så voldsom en vrede, så stor en mangel på håb, så stor en ydmygelse, at man risikerer at fremme det stik modsatte af, hvad man siger, man gerne vil?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-03-24:
Det er jo helt forkert at fremstille det sådan, at Irakkrigen skulle være udløsende årsag til terrorisme.
Lad mig minde om, at Al-Qaeda allerede før Irakkrigen iværksatte terroraktioner rundtomkring i verden, mest spektakulært jo selvfølgelig den 11. september 2001 i New York.
Men der har også fundet, efter alt hvad der foreligger oplyst, Al-Qaeda-organiserede terroraktioner sted i Tunesien, Kenya, Pakistan inden Irakkrigen.
Man kan vel heller ikke påstå, at Baliaktionen har noget at gøre med Irakkrigen.
Min pointe er den, at Al-Qaeda-folkene hader alt, hvad der har at gøre med Vesten, med vestlig kultur, med vestlig levevis, og de angriber med henblik på at dræbe flest muligt uskyldige mennesker, hvad enten det så er i vestlige lande eller i muslimske lande, hvor de synes, at der er regimer, som samarbejder for meget med de vestlige.
Mener hr. Villy Søvndal virkelig, at man skal undlade at gribe ind over for det, lægge ned sig fladt ned for terroristernes fødder og acceptere det samfundssyn, de står for, den middelalderlige tankegang, som de kæmper for?
Hermed sluttede spørgsmålet.
Det er svært at vurdere, hvordan terrortruslen udvikler sig.
Jeg tror desværre, vi må sige, at kampen mod den internationale terrorisme er en kamp, som ikke kan vindes én gang for alle, men som desværre vil strække sig over en tid.
Det, man kan sige, er, at hvis vi kunne få skabt et Irak, der er frit, moderne, som kan leve i fred med sine omgivelser, og som kunne blive et eksempel for det øvrige Mellemøsten for, hvordan man kan give befolkningerne større frihed, respekt for menneskerettigheder, sikring af kvinders rettigheder og deltagelse i det offentlige liv, bedre uddannelsessystemer, bedre sociale systemer, hvis man virkelig kunne bygge sådan et eksempel op, så de arabiske befolkninger kunne se, at det kan lade sig gøre, så tror jeg faktisk, at det kunne være med til at forebygge terrorisme i fremtiden. Jeg anser det faktisk for at være et af hovedproblemerne
i vores verden af i dag, at store dele af de arabiske befolkninger lever undertrykt af despotiske regimer, og det må være en meget vigtig opgave for os i Vesten at få skabt en forstærket dialog med den arabiske verden om udvikling af demokrati, sikring af menneskerettigheder, sikring af kvinders rettigheder, forbedring af uddannelsessystemer og socialsystemer, åbning af økonomierne, åbning af grænserne for fri udveksling af nyheder og informationer.
Alle de ting skal til, tror jeg, for at forebygge terrorisme i fremtiden.
Villy Søvndal (SF), 2004-03-24:
»Vil statsministeren redegøre for, om den internationale terrortrussel, herunder truslen fra Al-Qaeda-netværket, er blevet mindre efter krigen mod Irak?«
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-03-24:
Det må være, fordi hr. Villy Søvndal har så utrolig lidt at glæde sig over i hverdagen, at der skal så lidt som det her til at gøre hr. Villy Søvndal glad, men så har dagen da ikke været forgæves, hvis hr. Villy Søvndal for en gangs skyld kunne forlade Folketingssalen en onsdag eftermiddag i løftet stemning.
Men inden hr. Villy Søvndal nu kommer i den syvende himmel, vil jeg bare sige, at hr. Villy Søvndal drager sine konklusioner på et meget, meget løsagtigt grundlag.
Der er slet ikke grundlag for de konklusioner, som hr. Villy Søvndal netop drog.
Regeringens grundlag for at deltage i den internationale militære aktion i Irak er lagt åbent frem i Folketinget; det skyldes, at Saddam Hussein ikke ville samarbejde, sådan som han var blevet pålagt af FN's Sikkerhedsråd.
Det var FN's Sikkerhedsråd, som enstemmigt havde fastslået, at han var en trussel mod international fred og sikkerhed
, og de ting fastholder jeg.
Hermed sluttede spørgsmålet.