runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Høgni Hoydal (T), 2005-05-18:
Det er jo præcis det, der er problemet i denne sag.
Man pakker de her ting ind i ligeværdighed og folkenes selvbestemmelse osv., men samtidig siger man: Et enigt Lagting lytter man ikke til, når det drejer sig om visse spørgsmål.
Hvem har nogen sinde givet den myndighed fra sig på Færøerne?
Det er jo det, den sag handler om.
Den diskussion kan vi godt, som statsministeren siger, fortsætte i uendeligheder.
Jeg forstår ikke, hvorfor statsministeren i sit eget lovforslag er interesseret i at fastlåse det færøske folk i denne situation.
Når man henviser til hjemmestyreloven om en lovgivning, der kun har betydning for Færøerne, så lyder det lidt mærkeligt i mine ører.
Har denne lovgivning ikke også betydning for Danmark?
Den kan jo også spare Danmark for mange penge.
Kamal Qureshi (SF), 2005-05-18:
Vi vil fra SF's side i tråd med den radikale ordfører også stemme for forslaget og vil også gerne benytte lejligheden til at byde de nye medstatsborgere velkommen.
Vi oplever den meget paradoksale, mærkelige situation i det danske Folketing, at kravene og barriererne for at opnå indfødsret, for at opnå de demokratiske rettigheder i det danske samfund igen og igen og igen bliver sat op.
De sidste mere end 10 år er det blevet gjort sværere og sværere for folk at tilegne sig indfødsret i Danmark, tilegne sig demokratiske rettigheder og få lov til at deltage i det demokratiske fællesskab.
De nye danskere har gjort de personer, der har ønsket at sætte de barrierer op, til skamme ved faktisk hver gang at opfylde de krav, de stiller til dem, ved hver gang at kunne bestå danskprøver, opfylde kravet om en ren straffeattest, opfylde kravet om ikke at skylde folk penge osv., så de hvert år optræder i stort tal i de indfødsretsforslag, der bliver fremsat i Folketinget.
Det viser, at de nye danskere ikke alene opfylder de meget svære krav, der bliver stillet til dem, men faktisk også inderligt har et ønske om at deltage i det demokratiske fællesskab.
Det synes jeg er al ære værd af de nye danskere.
Jeg vil i hvert fald meget gerne herfra sige, at vi heller ikke er tilfredse med måden, hvorpå indfødsretstildelingen foregår på, for det er jo reelt dem, der sætter den mindste fællesnævner, som bestemmer, hvem der skal have statsborgerskab.
Vi har ikke mulighed for her i Folketinget, i hvert fald ikke på den måde tingene foregår på i dag, at forholde os til de mange mennesker, vi faktisk gerne vil tildele statsborgerskab, de mennesker, som vi mener opfylder kravene.
Men de mennesker falder bort, fordi kontorcirkulæret sætter nogle barrierer op for, at deres ansøgning overhovedet kan komme til behandling i Folketingssalen i et lovforslag fremsat af ministeren.
Men det er nu de vilkår, der er med det bestående flertal, der er i Folketinget, og det må vi så leve med.
Vi vil i hvert fald gerne her fra Folketingssalens talerstol byde de nye borgere velkommen og tilslutte os det fremsatte lovforslag.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2005-05-18:
Fra sag til sag vurderes der efter kontorcirkulæret, siger hr. Søren Krarup.
Det er vi udmærket godt klar over.
Det lever vi med i den virkelighed, der er med det flertal, der er i Folketinget i dag.
Vi håber så, at den vurdering, der skal være fra sag til sag, vil være med radikal medvirken, hvis ministeren, regeringen og Socialdemokraterne er imødekommende over for de ønsker, som vi har i forhold til indfødsret.
Så skal jeg lige medgive, at jeg glemte at sige det om Grundtvig til hr. Søren Krarup.
Før jeg blev valgt til Folketinget, var jeg ikke klar over Grundtvigs ord, men så vidt jeg erindrer, har jeg hørt det indtil flere gange på møderne i Indfødsretsudvalget – citeret af hr. Søren Krarup.
Line Barfod (EL), 2005-05-18:
Jeg blev noget forbløffet, da jeg hørte statsministerens indlæg, for statsministeren indleder med at sige, at det er historiske forslag, vi behandler.
Det er jeg sådan set enig i.
Det er ret nyt, at vi har de her forslag på det her område.
Men derefter går statsministeren over til at sige, at det nærmest er latterligt, at man tager en teoretisk diskussion om, hvilket grundlag disse lovforslag bygger på – hvilket statsretligt, folkeretligt grundlag, det bygges på – som om det er fuldstændig ligegyldigt, om der overføres nogle områder på baggrund af delegation, eller hvad der i øvrigt er grundlaget.
Derfor vil jeg gerne høre, om statsministeren virkelig mener, at det er nærmest ligegyldige detaljer, hvilket statsretligt, folkeretligt grundlag der ligger til grund for overførsel af områder til Færøerne?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-05-18:
Jeg har bestemt ikke på noget tidspunkt brugt udtrykket, at det skulle være en latterlig diskussion, overhovedet ikke.
Men min pointe er, at det er en diskussion uden praktisk relevans.
For realiteten er den, at et meget bredt flertal i det danske Folketing – jeg vil næsten tro alle i det danske Folketing – er af den opfattelse, at det færøske folk selv bestemmer sin skæbne og sin fremtid.
Det vil sige, at nu fremsætter vi et lovforslag, som er et produkt af en aftale med det færøske landsstyre.
Skulle et landsstyre på et senere tidspunkt i fremtiden komme med andre ønsker, så tror jeg også, at der vil være et flertal i Folketinget, der vil efterkomme dem.
Det er derfor, jeg synes, at diskussionen kan være interessant, men jeg tillod mig at kalde den teoretisk, fordi den ikke har så meget praktisk betydning.
Men selv teoretiske diskussioner kan da være interessante.
Line Barfod (EL), 2005-05-18:
Nu sammenlignede statsministeren hr. Høgni Hoydal med Don Quijote, der jagede vindmøller osv.
Men mener statsministeren ikke, at det har ret stor betydning, om man laver et lovgrundlag, der hviler på delegation, i og med at hvis man uddelegerer nogle områder, har man også retten til at tage dem tilbage, frem for at det hviler på en gensidig aftale om nogle ting?
Og mener statsministeren ikke, at det derfor kan være væsentligt at diskutere og få afklaret, hvilke grundlag nogle lovforslag bygger på i forhold til, at man historisk indgår i et nyt forhold med de lovforslag, der ligger her?
Derfor er det også væsentligt at få afklaret, hvilket statsretligt, folkeretligt grundlag der er for disse lovforslag.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-05-18:
Jo, men i praksis er der ikke nogen, der har planer om at trække noget tilbage.
Der er jo ikke nogen, der har planer om at trække noget tilbage.
Det er derfor, jeg siger: I teorien kan man diskutere alt det her, om det kommer det ene sted fra eller det andet sted fra, men i det praktiske liv gør det ingen forskel.
For det er givet, at når det danske Folketing vil vedtage en bestemt lovgivning, så er det med henblik på, at det er en varig ordning for Færøerne, indtil Færøerne ønsker at få den ændret, og ikke med henblik på at kunne trække det tilbage igen.
Derfor tillader jeg mig at gentage: Jeg synes, at det er en meget teoretisk diskussion.
Thor Pedersen (V), 2005-05-18:
Den stilhed gør, at jeg takker for den forståelse, der er for lovforslaget.
Det er også her tilvejebragt i overensstemmelse med hjemmestyrets ønsker.
Så vil jeg sige, at der til Det Politisk-Økonomiske Udvalg er oversendt svar i forbindelse med høringerne, og at jeg selvfølgelig vil bestræbe mig på meget hurtigt at besvare de spørgsmål, der i øvrigt måtte følge af lovforslagets behandling i udvalget.
Høgni Hoydal (T), 2005-05-18:
Det skal være en meget kort bemærkning.
Nu nævnte finansministeren jo høringer, der er foretaget i sagen.
Jeg vil gerne spørge, om finansministeren ved, om der også er foretaget høringer blandt færøske fagforeninger og interesseorganisationer i denne sag?
Thor Pedersen (V), 2005-05-18:
Jeg kan til udvalget oversende et referat fra sagsgangen på Færøerne, som jeg går ud fra hr. Hoydal er bekendt med.
Der har været kritik af, at man ikke har hørt personaleorganisationerne.
Men der er i det aftalesystem, der her ligger, og det, der er grundlaget for det her lovforslag, tilkendegivet, at der vil blive de kontakter med de berørte organisationer, både for de modtagende faglige organisationer på Færøerne og de organisationer, som i dag varetager medarbejdernes interesser.
Men jeg skal gerne oversende et sådant referat, hvis ikke hr. Hoydal på anden vis ved, hvordan det virkelige liv er på Færøerne.
Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslagene overgik derefter til anden behandling.
Afstemning
Britta Schall Holberg (V), 2005-05-18:
Med dette lovforslag er der tale om det sidste af de to lovforslag om indfødsrets meddelelse, der fremsættes i denne samling.
Lovforslaget omfatter i alt 3.052 personer, og desuden indebærer lovforslaget, at 2.064 børn får indfødsret sammen med deres forældre.
Disse mennesker har vist, at de opfylder betingelserne for at få dansk indfødsret.
Så prosaisk kan det jo være.
Men dette at opnå dansk indfødsret er også muligheden og chancen for at få dansk stemmeret til Folketinget.
For Venstre er det vigtigt at understrege netop denne betydning af dette at få dansk indfødsret og blive dansk statsborger.
Derfor er det også godt, at vi i øjeblikket herinde drøfter, hvordan vi kan markere, at det at opnå dansk indfødsret og dansk stemmeret er en betydningsfuld sag, som vi gerne vil markere ved at byde de nye danskere særlig velkommen.
Venstre kan tilslutte sig forslaget.
Anne-Marie Meldgaard (S), 2005-05-18:
Jeg kan fuldt ud tilslutte mig Venstres ordførers tale og vil blot understrege, at vi i Socialdemokratiet heller ikke på noget tidspunkt har lagt skjul på, at de generelle krav, der er i den eksisterende aftale om ophold i Danmark, hvad enten der tales om alder, forfalden gæld til det offentlige, virksomhed, danskkundskaber, kendskab til det danske samfund, karenstid ved kriminalitet osv., er vigtige krav, som selvfølgelig skal være opfyldt, for at der kan tildeles indfødsret.
Tilslutning til forslaget.
Søren Krarup (DF), 2005-05-18:
Jeg tager ordet for i al stilfærdighed at fortælle, hvorfor vi heller ikke denne gang kan stemme for indfødsretslovforslaget.
Vi er kede af det, for vi ville gerne.
Vi er glade for samarbejdet med integrationsministeren, og vi er glade for samarbejdet i Indfødsretsudvalget, hvor tonen er præget af saglighed og nøgternhed, men vi er endnu ikke blevet enige om det, der har været stridspunktet siden 2004, nemlig den prøve i dansk, som man skal bestå for at få dansk indfødsret.
Forholdet er jo, at der årligt fødes ca. 60.000 danske børn – i 2004 helt præcis 64.397 børn.
Samme år fik ca. 10.000 fremmede dansk indfødsret, helt præcist 9.483, og så var det endda et lavt antal, for nogle år siden var det op imod 20.000 om året, der fik dansk indfødsret.
I et land, hvor fødselstallet svinger mellem 50.000 og 60.000, tror jeg, at enhver kan øjne perspektivet; jeg tror, at uhyggen med hensyn til fremtiden kan gribe enhver dansker.
Dette var en parentes, som jeg følte trang til at indsætte.
Derefter vil jeg i al korthed fortælle om forløbet vedrørende indfødsret i forrige folketingsperiode.
Som bekendt indgik regeringen og Dansk Folkeparti en udlændingeaftale den 7. maj 2002, som satte mange ting på plads, også – troede vi – problemet med en ukontrollabel tildeling af indfødsret.
Kravene til sprog, kriminalitet og offentlig gæld blev strammet.
Derfor opdagede vi med bekymring, at hvor vi havde anset den aftalte sprogprøve for forsvarlig, var den alt andet.
Udlændinge, som dårligt kunne tale dansk, opnåede indfødsret.
Derefter gennemgik vi området med en ekspert og nåede frem til kravet om dansk som andetsprog på VUC som det nødvendige, for det svarer til en 9. klasse.
I betragtning af at dansk indfødsret medfører dansk stemmeret til Folketinget, og at man derfor skal kunne orientere sig i den offentlige debat, forekom det os indlysende.
Men vi kunne ikke blive enige med den daværende integrationsminister, bl.a. tror vi, fordi der skete en forveksling af to prøver: prøven i dansk III og danskprøve III, og derfor har vi siden måtte stemme nej til indfødsretslove.
Vi håber, at dette kan ændres.
Vi håber, at vi kan finde frem til en enighed med regeringen og dens partier, som vil medføre, at vores fortræffelige samarbejde kan resultere i et fremtidigt fælles ja til fremtidige love.
Lad mig sige: Vi er fulde af forventning og fortrøstning.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2005-05-18:
Det var ikke, fordi jeg ellers havde tænkt mig at tage korte bemærkninger til denne her debat.
Jeg synes bare, der var en enkelt udtalelse fra hr. Søren Krarup, som fortjente at få en kommentar med på vejen.
Hr. Søren Krarup sagde, at uhyggen med hensyn til fremtiden må gribe enhver dansker.
Der vil jeg i hvert fald gerne understrege, at uhyggen i hvert fald ikke griber mig som ordfører for Det Radikale Venstre, og jeg går ud fra heller ikke en del andre med mig.
Derfor synes jeg, det var vigtigt lige at få slået det her fast.
Det her lovforslag handler om nogle mennesker, som gør sig utrolig umage med at blive en del af det danske samfund, og handler om nogle mennesker, der gerne vil være danske statsborgere, og det synes jeg man skylder dem al mulig respekt for.
Søren Krarup (DF), 2005-05-18:
Jeg kan da kun gratulere hr. Ammitzbøll med hans gode tro.
Den ville jeg gerne dele, men som sagt har jeg netop i min tale tilkendegivet, at vi ikke finder de forskellige prøver tilstrækkelige, og derfor er det, vi siger, at de, der har fået dansk indfødsret, har efter vores mening ikke alle fortjent den.
Som sagt synes jeg ikke, der hører så megen fantasi til at kunne se det betænkelige i, at et lille folk, der føder 60.000 børn om året, samtidig ser – tidligere op imod 20.000 – fremmede få indfødsret, og vi siger altså, at bestemt ikke alle har været kvalificeret til at blive danske.
Jeg synes jo godt, at man der øjner en fremtid, som ikke behøver at være behagelig.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2005-05-18:
Da vores ordfører på området, hr. Allan Niebuhr, er forhindret i at være til stede, skal jeg på hans vegne fremføre følgende: På vegne af Det Konservative Folkeparti skal jeg anbefale, at det i lovforslaget indeholdte nyder fremme.
Lovforslaget har sin baggrund i et cirkulære fra 2002 ifølge en aftale indgået mellem Det Konservative Folkeparti, Venstre og Dansk Folkeparti.
Der er tale om tildeling af dansk statsborgerskab til en række personer, som for de flestes vedkommende har boet i landet i en årrække, og som hver især lever op til de krav, der stilles til de pågældendes sprogkundskaber, og andre krav som formuleret i cirkulæret.
Vi har endvidere i indeværende samling haft en del personer og sager til vurdering i udvalget, sager, hvor de omhandlede personer ikke var i stand til at opfylde de stillede krav af helbredsmæssige eller andre grunde.
Det har været holdningen hos et bredt flertal i udvalget, at kravet til de pågældende forud for tildelingen af dansk statsborgerskab skal være at kunne tale og forstå dansk som et væsentligt kriterium og et kriterium, som vi meget sjældent har villet afvige fra.
Det er vigtigt for os at fastslå, at der ikke er tale om de pågældendes ret til at opholde sig og leve i Danmark, men alene om retten til at blive dansk statsborger og få ret til et dansk pas.
Her har vi i udvalget valgt at holde en ret streng linje.
Jeg skal på baggrund af dette oplyse, at vi Konservative kan tiltræde forslaget, som det nu foreligger, og vi anbefaler, at de i lovforslaget omhandlede personer får ret til dansk statsborgerskab, og indstiller det derfor til videre behandling.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2005-05-18:
Jeg afslører næppe noget ved allerede nu at sige, at Det Radikale Venstre har tænkt sig at stemme for dette lovforslag.
Det Radikale Venstre ville foretrække, at sager om indfødsret fik en helt anden behandling, end tilfældet er i dag.
Det burde efter radikal opfattelse ikke være et udvalg i Folketinget, der sidder og behandler dispensationssagerne om dansk indfødsret.
Folketinget er et parlament, ikke en kommunalbestyrelse.
Folketinget skal lovgive, ikke sagsbehandle.
Det er Det Radikale Venstres udgangspunkt.
Vi mener, at sager om indfødsret burde behandles efter lovgivning og ikke efter et kontorcirkulære.
Deraf følger, at vi i Det Radikale Venstre mener, at dispensationssagerne også burde afgøres administrativt.
Alt det her ved vi godt at der næppe er vilje til hos et flertal i Folketinget, men det ville altså give en mere ensartet behandling af sagerne.
Nuvel, flertallet mener, som flertallet mener, og det accepterer vi selvfølgelig.
Men selv ud fra det perspektiv, at vi accepterer de nuværende regler som udgangspunkt, har vi visse bekymringer.
Af lovforslaget fremgår det, at der er lidt over 80 statsløse, der har fået tildelt statsborgerskab med det her lovforslag.
Det er efter Det Radikale Venstres mening et overraskende lavt tal set i forhold til FN's konvention om statsløse personers retsstilling, medmindre det selvfølgelig dækker over, at der kun er så få statsløse, der virkelig har søgt og opfyldt dispensationsbetin gelserne.
Staterne har nemlig skrevet under på, at de så vidt muligt skal lette statsløse personers optagelse i samfundet og deres naturalisation.
Det Radikale Venstre ville gerne have, at ånden i konventionen var i baghovedet, når der skulle tildeles dansk statsborgerskab, ja, måske kunne den ligefrem skrives ind i cirkulæret.
Apropos cirkulæret vil jeg godt fortsætte der, hvor den socialdemokratiske ordfører, fru AnneMarie Meldgaard, slap.
Var det ikke på tide, at vi fik opdateret det cirkulære, som bygger på en gammel aftale mellem VK-regeringen og Dansk Folkeparti?
For det er vel næppe sådan, at de nuværende aftalepartier mener, at der skal administreres, som Dansk Folkeparti i sin tid ønskede det?
Det Radikale Venstre vil i hvert fald meget gerne stille sig velvilligt til rådighed for at deltage i en ny aftale, hvis der skal være en ny kreds af aftalepartier, men det kræver selvfølgelig, at aftalen indebærer noget andet end det, hr. Søren Krarup og partifæller i sin tid ønskede.
Søren Krarup (DF), 2005-05-18:
Jeg synes, det er en interessant tale, fordi den jo ridser en modsætning op, som faktisk også er ganske afgørende.
På den ene side har vi grundlovens § 44, og det er en paragraf, der går tilbage til grundloven af 1849, hvor der står, at indfødsret meddeles ved lov.
Det er grundlovens ord.
På den anden side vil hr. Simon Ammitzbøll på Det Radikale Venstres vegne have det afskaffet for til gengæld at have FN's konvention om statsløse til at være det afgørende.
Det er en ganske interessant sammensætning eller sammenstød imellem den danske grundlov, der ganske bevidst varetager det danske folks interesse, og en FN-konvention, der står for, ja, hvis interesse er det?
Abstrakte
teorier
, men ikke et folk, ikke, om man så må sige, en menneskehed, der virkelig har skoene på.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2005-05-18:
Så er jeg virkelig kommet i den sorte skole, og det er jo altid rart.
Jeg har gået der engang.
Jeg vil starte et andet sted og sige, at Det Radikale Venstre jo er et parti, der hylder kreativitet som grundlag for, hvad vi skal leve af i fremtiden, men alligevel er jeg dog overrasket over den kreativitet, som hr. Søren Krarup udviste i forbindelse med tolkningen af den tale, jeg lige holdt i Folketinget for kort tid siden, for jeg synes, der var to ting, der blev blandet sammen.
Den ene omhandlede, hvorledes indfødsretssagerne skal behandles, hvor jeg nævnte, at Det Radikale Venstre ikke mener, at det skal foregå i Indfødsretsudvalget, sådan som det foregår i dag, hvor vi sidder og behandler dispensationssagerne sag for sag, som var det i en kommunalbestyrelse eller et sagsbehandlingssted.
Det er vi ikke enige i, og det er vores opfattelse, at selv med den paragraf i grundloven, som hr. Søren Krarup henviser til, som vi udmærket godt er klar over, vil vi kunne ændre den måde, hvorpå man behandler indfødsretssagerne.
Det skal jeg komme mere ind på i mit andet svar, kan jeg se på den røde lampe.
Søren Krarup (DF), 2005-05-18:
Jeg forstår ikke helt hr. Ammitzbølls afvisning af, at man behandler dispensationssager fra sag til sag.
Forholdet er jo, at alt, hvad der angår indfødsret i henhold til grundlovens § 44, er en skønssag.
Der er ingen, der har ret til at få indfødsret.
Det er noget, som det danske folk via dets folkevalgte forsamling, Folketinget, bestemmer, og det er Folketinget, der skønner, og det, der ligger i det såkaldte kontorcirkulære fra 2002, er altså folketingsflertallets skøn.
Derfor er det for så vidt ganske logisk, at det er fra sag til sag, at man behandler det.
Høgni Hoydal (T), 2005-05-18:
Jeg er meget glad for forslaget og også glad for måske at kunne aflive nogle myter.
Nu har jeg den her holdning, og man bliver ofte opfattet som lidt rabiat osv., eller hvad man nu bliver i Folketinget.
Det er så helt i orden.
Men vores problemer opstår jo på de områder, hvor vi og Danmark har divergerende interesser, hvor vi gerne vil have en selvstændig stemme i stedet for at have en fælles stemme.
Det gælder f.eks. IWC, Den Internationale Hvalfangstkommission; et enigt Lagting har ønsket et selvstændigt medlemskab af Nordisk Råd, og vi ønsker et selvstændigt medlemskab af andre organisationer.
Det er der, begrænsningerne kommer ind, præcis på de områder, hvor vi har behov for selvstændighed.
Også den her begrænsning med, at Færøerne og Grønland skal være enige f.eks. i spørgsmål i organisationer, der berører fiskeriet i Nordatlanten.
Det er et problem.
Vi er meget glade for samarbejdet med Grønland, men der er altså divergerende interesser f.eks. i rejefiskeriet og med hensyn til andre fiskearter.
Så det er der, hvor der er divergerende interesser, problemerne opstår.
Det er ikke nogen modstand mod Danmark.
Frank Jensen (S), 2005-05-18:
Jeg er helt enig med det flertal i det færøske Lagting, som også har set lovforslaget her som en videreudvikling af den praksis, vi har, som jo altså er foregået ved, at der konkret er givet en bemyndigelse fra det danske Udenrigsministerium til Færøerne til at kunne indgå en folkeretlig aftale med en international organisation eller et andet land.
Nu er det en selvbestemmelsesret, der ligger hos det færøske landsstyre til konkret på baggrund af denne generelle bemyndigelseslov at kunne indgå folkeretlige aftaler.
Det forudsætter naturligvis, at der er en tæt kontakt med danske myndigheder, for det færøske landsstyre kan jo i respekt for grundloven og grundlovens § 19 ikke handle på rigets vegne.
Det skal jo altså ske ved den bemyndigelse.
Ellers er det jo den danske regering, der i udenrigspolitiske anliggender handler for riget.
Høgni Hoydal (T), 2005-05-18:
Nej, det er vel en fastsættelse af den praksis, som allerede har indfundet sig.
Jeg opponerer imod det helt grundlæggende i, at det færøske folk og det færøske Lagting aldrig før har sagt, at man ikke kan lovgive på visse områder.
Det har været sådan en uenighed mellem parterne.
Jeg vil også gerne understrege, at selv om der er partier på Færøerne, der har vedtaget disse lovforslag, så har de understreget, at man ikke dermed afgiver sin selvbestemmelsesret og accepterer hele det grundlag, der ligger til grund for den danske lovgivning.
Det vil jeg meget gerne understrege.
Når vi skal træffe beslutninger om ordninger, som fru Pia Larsen nævnte hun ville have til at gælde i flere år, synes jeg altså, at det kræver en demokratisk proces, ligesom vi havde til selvstændighedsforhandlingerne, hvor vi havde forberedelser, oplysning og udredninger og var klar til at tage en folkeafstemning, når vi havde det resultat.