runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lene Espersen (KF), 2004-05-25:
For så vidt angår det dokument, som hr. Søren Krarup nævner nu, men også de andre forlydender, der har været i medierne, er det jo ting, som politiet er i gang med at efterforske.
Jeg vil da ikke afvise, men det kan jeg ikke sige på nuværende tidspunkt, at de vil kunne benyttes som beviser mod foreningen på et senere tidspunkt.
Vi må først afvente politiets efterforskning.
Men hvis det viser sig, at der er begået noget strafbart, så må Rigsadvokaten tage stilling til, om det så er tilstrækkeligt til at løfte sagen.
Jeg vil da sige til hr. Søren Krarup, at en af de hændelser, som angiveligt skulle være sket - det ved jeg selvfølgelig ikke, men det er en af de ting, der har været omtalt i medierne - er, at medlemmer af foreningen ved brug af vold og trusler har forsøgt at hverve medlemmer til foreningen. Hvis det viser sig at være et faktum, hvis det er noget, der holder, ville jeg da finde det helt naturligt, at Rigsadvokaten så straks gik i gang med at undersøge, om det var tilstrækkeligt til at søge foreningen opløst, for det er jo en meget alvorlig sag, hvis man bruger trusler til at hverve medlemmer til sin forening.
Lige nu er politiet i gang med at efterforske sagen, og derfor kan jeg ikke her stå og tage stilling til det konkrete indhold.
Jeg må blot sige til hr. Søren Krarup, at når jeg udtaler mig herfra om manglende retlige betingelser, så er det da selvfølgelig med udgangspunkt i det, vi har kendt indtil videre, som foreligger i Rigsadvokatens redegørelse.
Der kan komme nye ting til, som stiller situationen anderledes.
Søren Krarup (DF), 2004-05-25:
Ja, det er begrebet beviser.
Det kan man jo altså diskutere.
Det er klart, og det er det, der foregår ved en domstol.
Jeg står f.eks. her med den løbeseddel, det skrift, der blev uddelt ved Nørrebrohallen den 9. maj, hvor jo altså dels trosfriheden bliver afvist som noget, der er fuldstændig ugudeligt og forkert, dels hvor der rettes direkte trusler mod dem, der konverterer fra islam til f.eks. kristendommen. Det vil sige, at de trues med død, de skal dræbes.
Det forekommer mig, at der dog er ting, som må kaldes for temmelig fældende for en forening og i hvert fald rejse tvivl om dens lovlighed.
Så erkender jeg, at om beviserne kan holde, det er ikke justitsministerens opgave, det er ikke Folketingets opgave, det er domstolens opgave.
Men hvorfor dog ikke give domstolen den mulighed at bedømme, om disse uhyggelige ting er beviser nok?
Det er dog domstolene, der skal afgøre bevisets vægt.
Det er ikke os.
Jeg synes ikke, at der kan være noget, der forhindrer os i at anlægge en sag, hvis vi synes, beviserne ser ud til at være til stede.
Lene Espersen (KF), 2004-05-25:
Det er sådan set meget enkelt at forklare: For at have et retligt grundlag skal man have beviser.
I den konkrete sag drejer det sig så om, at anklagemyndigheden skal kunne bevise, at foreningen Hizb-ut-Tahrir har et ulovligt formål.
For at kunne bevise det skal man selvfølgelig have nogle argumenter og også mere end det, man skal have noget konkret at forelægge domstolene, og det er der simpelt hen ikke på nuværende tidspunkt.
Nu ser
jeg bort fra, hvad folketingsmedlemmer måtte tilkendegive de mener er beviser, men taler om, hvad der er af håndfaste beviser at kunne forelægge domstolene på nuværende tidspunkt. Der må jeg blot sige, at ifølge Rigsadvokatens redegørelse fra januar er der ganske enkelt ikke beviser til rådighed.
For at anskueliggøre for hr. Søren Krarup, hvor stor en øvelse det egentlig er, man giver sig ud i, synes jeg, det er værd at minde om, at under den tidligere regering undersøgte man jo de to rockerforeninger, Hells Angels og Bandidos, og man må dog sige, at et ganske betragteligt antal medlemmer af disse to foreninger har begået ganske mange ulovligheder og lovovertrædelser.
I tilfældet Hizb-ut-Tahrir kan man jo ikke sige, at det er en forening, som er overbefolket med personer, som har begået megen og gentagen kriminalitet.
Derfor må jeg sige til hr. Søren Krarup, som jeg også sagde tidligere,
Efter mit skøn er det ikke nok, at en eller to personer af en forening har begået noget strafbart, for at man - om jeg så må sige - går til domstolen og så siger: Når der er to personer, der har begået noget strafbart, så skal hele foreningen opløses ved dom.
Søren Krarup (DF), 2004-05-25:
Det er af mit hjertes enfold og uvidenhed, at jeg udtrykker min undren over justitsministerens udtalelse, hvor hun siger, at de retlige betingelser skal være i orden, for at hun kan rejse en sag.
Det begriber jeg ikke.
Hvis man finder, at der er et forhold, der trænger til at blive behandlet, at der er noget, der støder en, der er noget, man er i tvivl om er lovligt, så rejser man en sag for at få beviserne prøvet.
Det er domstolen, der så afgør, om den sag kan holde.
Jeg begriber det ikke.
Lene Espersen (KF), 2004-05-25:
Der er meget, meget vide grænser for ytringsfriheden.
Man har rent faktisk også lov til at mene, at Danmark skal omdannes til en kalifatstat.
Det er ikke ulovligt at mene det, hvis blot man gør det med lovlige midler.
Så vidt går ytringsfriheden i Danmark.
Så vidt går den.
Man kan være dybt uenig i det, og man kan bekæmpe det alt, hvad man overhovedet orker, og det skal vi gøre, men det er altså ikke ulovligt at have meninger i det her land.
Der, hvor forskellen kommer, er, hvis ens forening begår ulovligheder, har et ulovligt formål, eller hvis den virker ved vold og trusler.
Det er der, skillelinjen går.
Jeg må sige til hr. Peter Skaarup, at grunden til, at jeg fandt anledning til her under debatten at få præciseret de her ting, jo netop er, fordi jeg synes, det er lidt ulykkeligt, at man dyrker uenigheden, når det, der rent faktisk er tilfældet, er, at et nærmest samlet Folketing jo er enigt om, at en forening som Hizb-ut-Tahrir er meget usympatisk, er meget intolerant, og at vi skal gøre, hvad vi kan, for at bekæmpe den slags udemokratiske kræfter.
Men vi må altså også erkende, at vi har en lovgivning, som vi bliver nødt til at holde os inden for, uanset hvor irriterende det måtte være i en enkelt aktuel sag.
Peter Skaarup (DF), 2004-05-25:
Blot for at sige, at jeg synes da, det må være i orden også for justitsministeren, at der kan være uenighed om de her ting.
Der er uenighed blandt folketingsmedlemmerne om håndteringen af Hizb-ut-Tahrir.
Vi synes fra Dansk Folkepartis side, at det er oplagt, at der er beviser for, at den er gal, foreningen opfordrer til drab.
Men der er altså også uenighed blandt jurister, og hvis vi kigger på, hvad der tidligere har været fremme i forbindelse med debatten om juristeriet, så er der juraprofessorer, der siger, at man er alt for stram i sin fortolkning af de her ting, man bør kunne anlægge en sag.
Som jeg nævnte, har både Gorm Toftegaard Nielsen og i øvrigt også Vagn Greve sagt, at Rigsadvokaten ikke har benyttet den rigtige fremgangsmåde, da Rigsadvokaten håndterede denne her situation omkring Hizb-ut-Tahrir.
Endelig vil jeg sige til justitsministeren, at hvis der var noget galt i de forslag, Dansk Folkeparti fremsætter, for så vidt også den tekst, vi har til behandling i dag, så vil det være en pligt for Folketingets Præsidium at standse sådanne forslag.
Vi har trods alt fremsat forbudsforslag mod Hizb-ut-Tahrir sidste sommer, vi har lige fremsat et igen, og Folketingets Præsidium har ikke taget disse forslag af dagsordenen.
Ergo må det være sådan, at vi i hvert fald har valgt noget, man må have lov at mene, og det tror jeg også justitsministeren er enig i.
Morten Bødskov (S), 2004-05-25:
Det rejser jo spørgsmålet om
rockerne, pædofiliforeningen, Hizb-ut-Tahrir og andre, og hvornår foreningerne så at sige medvirker til de aktiviteter, der finder sted
Det er bl.a. derfor, vi gerne vil have diskussionen i Folketingets Retsudvalg.
Hvis hr. Jesper Langballe vil ulejlige sig med at læse den vedtagelse, som er fremsat af et flertal herinde, vil han se, at den jo netop går på, at vi vil have den her videre debat om foreningsfriheden og spørgsmålet om opløsning af foreninger.
Når det så handler om, hvad den konkrete forening har gjort, må jeg jo bare igen henholde mig til Rigsadvokatens meget omfattende undersøgelse.
Vi går ud fra, som jeg også sagde i min ordførertale, at foreninger af den her karakter løbende er genstand for undersøgelser hos anklagemyndigheden, og hver evig eneste gang der er tale om, at der er en enkelt person, som udtaler sig i retning af det, hr. Jesper Langballe er inde på her, går vi selvfølgelig ud fra, at det bliver straffet eller i hvert fald efterforsket ud fra det, det er, trusler på liv og helbred, og at det bliver straffet derefter, hvis der er beviser for, at det er den pågældende person, der har gjort det.
Jesper Langballe (DF), 2004-05-25:
Jeg har faktisk læst det vedtagelsesforslag, der ligger her.
Jeg synes, det er totalt intetsigende.
Det siger i grunden kun: § 1: Rigsadvokaten har altid ret. §
§ 1 automatisk i kraft.
Jeg synes ikke, der står noget som helst i den der vedtagelse.
Morten Bødskov (S), 2004-05-25:
Det er vi bare uenige om, så der er ikke mere at sige til det.
Søren Krarup (DF), 2004-05-25:
Jeg er ked af det, det kan godt ligne gentagelser.
Men når nu hr. Morten Bødskov siger, at han bare venter på beviser, så synes jeg, det er en ganske fantastisk tale.
Jeg står her med det skrift, der er udgivet af Hizb-ut-Tahrir, hvor det klart og tydeligt siges, at en muslim, der tillader sig at forlade islam, skal dræbes, og hvor der så fortsættes med, at der følgelig ingen trosfrihed findes for muslimer.
Kort sagt, der er klare beviser på, at der er en forening her, der dekreterer mord, dels på konvertitter, som vi har hørt tidligere, dels på jøder.
Jeg må indrømme, at når vi her taler om muligheden for at kunne rejse en sag, hvor beviserne så prøves ved domstolene, så forekommer det mig fuldstændig meningsløst at tale, som hr. Morten Bødskov gør.
Peter Skaarup (DF), 2004-05-25:
Jeg har to spørgsmål til SF's ordfører her i dag.
Jeg har lagt mærke til, at SF's vistnok integrationsordfører, hr. Kamal Qureshi, har sagt, at det er et modbydeligt menneskesyn, der ligger bag undersøgelsen af Hizb-ut-Tahrirs hvervekampagne blandt muslimske skoleelever.
Han må så formodes at være imod den undersøgelse, man har sat i gang i forhold til det.
Er SF generelt imod, eller er det bare hr. Kamal Qureshi, der er imod, at man laver den undersøgelse, som er i gang i øjeblikket?
Det var det første spørgsmål.
Det andet spørgsmål er: Hvad var egentlig diskussionerne i SF, da både Det Radikale Venstre og Socialdemokraterne meldte ud, at de ville støtte Dansk Folkepartis holdning til, at man skulle lave et forbud mod Hizb-ut-Tahrir?
For en dag for ikke så lang tid siden var det altså sådan, at Socialdemokraterne og Det Radikale Venstre sagde: Vi vil gerne støtte det, for vi synes, det er rigtigt, at man laver et forbud, at man kører en prøvesag.
Det har vi været inde på tidligere under debatten.
Jeg vil godt spørge SF, der lod sagen hvile en dag og skulle have et gruppemøde om den: Hvad diskuterede man i gruppen?
Var der uenighed?
Var der nogle, der mente, at man faktisk skulle støtte det forbud, eller hvordan var det?
Anne Baastrup (SF), 2004-05-25:
Opgøret med enevælden fremtræder tydeligst i de frihedsrettigheder, som blev indføjet i grundloven.
Disse frihedsrettigheder giver befolkningen rettigheder, som et konkret flertal i Folketinget ikke bare kan lave om, fordi dette flertal nu lige mener, at det er det rigtige.
Derfor skal vi omgås frihedsrettighederne og de procedurer, grundloven foreskriver, med stor omhu.
Grundlovens § 78 angiver en procedure for, hvordan foreninger kan opløses.
Denne procedure agter SF at overholde.
Det er også godt, at mennesker på den måde kan skabe et forum, hvor de kan diskutere, hvad de vil, uden først at skulle have lov af magthaverne.
Men denne ret betyder undertiden, at der dannes foreninger, hvor man tager sig til hovedet.
Hvordan kan nazisterne dog hylde Hitler med alle hans grusomheder?
Hvordan kan Hizb-ut-Tahrir mene, at det er islam, der skal være den styrende tankegang og grundlaget for al lovgivning?
Hvordan kan de mene, at kvinder ikke er ligeværdige?
Helt ærligt, jeg fatter det ikke, og vi tager i SF stærkt afstand fra den fremtidsversion, som vi vil bekæmpe af al magt.
Vi skal først og fremmest bekæmpe den med ord, men vi skal også bruge det våben, der ligger i vores grundlov. Grundloven giver frihedsrettigheder, men grundloven passer også på denne ret, og derfor er det absolut nødvendigt, at vi bruger proceduren i grundlovens § 78.
SF står derfor bag det forslag til vedtagelse, som er fremsat af bl.a. Venstre og Socialdemokratiet og De Konservative og os, fordi vi ønsker at følge reglerne.
Vi vil ikke have, at et tilfældigt folketingsflertal skal gå efter hver en forening, som er det imod.
Hvad ville Dansk Folkeparti i virkeligheden gøre, hvis vi - eller når vi efter næste valg får et flertal, der finder, at Dansk Folkepartis Ungdom har for mange domme til, at vi kan acceptere dem som forening?
Nej, vel?
Sådan et samfund vil vi ikke have.
Men så skal vi i øvrigt ikke sidde med hænderne i skødet.
Vi ved jo, at der er hvervekampagner; vi ved, at nazisterne render rundt og forsøger at hverve folk; vi ved, at Hizb-ut-Tahrir forsøger det.
Det, vi ser ude på Vestegnen, er, at det ofte er børn, der kommer fra hjem med ringe voksenkontakt og med alvorlige sociale problemer.
De berørte skoler har efter min bedste overbevisning håndteret det på fornemste vis ved at inddrage forældrene til skolernes børn, også de forældre, der har anden etnisk baggrund og som med god grund er bekymrede for deres børn.
Vi skal huske, at det ikke er en konflikt mellem danskhed og ikkedanskhed, det er ikke en konflikt mellem kristendom og islam.
Det er en konflikt mellem på det ene niveau demokrati og totalitarisme og på det andet niveau sociale handlemuligheder og håbløshed samt manglende livsmuligheder.
Vi bekæmper det ikke med forbud, men gennem sunde alternativer og berettigede forventninger til en god fremtid og ligeværdighed.
Derfor kan vi under ingen omstændigheder støtte Dansk Folkepartis forslag.
Helge Adam Møller (KF), 2004-05-25:
Nej, det kan godt være, at det er en farbar vej, men det er i hvert fald ikke en normal parlamentarisk vej i Danmark, for jeg tror ikke, at der er nogen fortilfælde, hvor man ligesom har lavet en lov, der fortolker grundloven, men det kunne uden tvivl lade sig gøre.
Jeg ville ikke anbefale det, og det hænger sammen med, at jeg sådan set synes, at grundloven er meget god.
Nu citerede jeg i min ordførertale meget omhyggeligt det
med ytringsfriheden og sagde, at jeg var meget enig med hr. Peter Skaarup.
Der, hvor man skal måle sin ytringsfrihed, er vel netop især, når det drejer sig om foreninger eller enkeltpersoner, som har nogle frygtelig vederstyggelige og anderledes holdninger end en selv, for så er det jo let at blive intolerant.
Det synes jeg var et flot og et godt spørgsmål, og jeg er bekymret, hvis vi griber ind i ytringsfriheden, uanset hvor i verden det finder sted, medmindre man klart overtræder loven.
Jesper Langballe (DF), 2004-05-25:
Jeg vil gå væk fra de juridiske subtiliteter, og så har jeg egentlig meget stor lyst til at stille hr. Helge Adam Møller et spørgsmål, som peger fremad.
For vi kan sikkert hurtigt blive enige om, at det her ikke bliver sidste gang, vi kommer til at diskutere det her gruopvækkende problem.
Jeg vil stille hr. Helge Adam Møller et spørgsmål.
Man kunne forestille sig noget andet, end at Folketinget sidder og diskuterer forskellige juristers belæg for, om den her sag holder i byretten.
Hvis vi nu i stedet for erkendte, at vi jo faktisk er lovgivere og ikke et forkontor til statsadvokaterne, og at vi derfor gjorde det, som parlamenter plejer at gøre i sådan en situation, nemlig lavede en følgelovgivning til grundloven, en tilføjelse i straffeloven, som udryddede enhver tvivl om, at Hizb-ut-Tahrir kunne forbydes - ikke en særlov, der specielt nævner Hizb-ut-Tahrir, naturligvis ikke, men en lov, som vi skønner at der er behov for lige nu - ville hr. Helge Adam Møller så egentlig ikke synes, at det var en farbar og normal parlamentarisk vej frem?
Helge Adam Møller (KF), 2004-05-25:
Nu er jeg heller ikke jurist, så jeg kan ikke citere retsplejeloven paragraf for paragraf.
Det tror jeg der er andre der kan.
Det er det, jeg sådan på almindelig dansk ville sige svarer til, at man er rimelig sikker på eller helt bestemt regner med, at her vil vedkommende blive dømt.
Hvis beviset er så svagt, at man siger, at der kun er 10 eller 20 procents chance for, at vedkommende bliver dømt, så er det i modstrid med retsplejeloven at rejse sagen. Det synes jeg er fair nok, for ellers kunne man rejse et hav af sager mod folk, der var en lille mistanke imod, og så belastede vi domstolene og belastede de mennesker, der var sigtet, og så ville de i bundter blive frikendt.
Det har ingen en interesse i.
Jesper Langballe (DF), 2004-05-25:
Der har jo jævnt hen
i den her debat været taget flere jurister til indtægt, og vi må håbe på, at de kan genkende det, de selv har sagt, i vores referat af det.
Vi har på den ene side rigsadvokat Henning Fode, på den anden side jurister som Gorm Toftegaard Nielsen og Vagn Greve.
Men når nu hr. Helge Adam Møller i sin udlægning af sin partifælle justitsministerens ord siger, at hvis justitsministeren rejste en opløsningssag, så ville det simpelt hen være ulovligt, så bliver jeg alligevel forbavset, for det har jeg ikke hørt nogen af de pågældende jurister sige.
Synspunktet er fuldstændig nyt for mig.
Jeg har hørt det argument, som jeg synes man skal tage alvorligt, at man ikke kan være sikker på at vinde en sådan sag, men at det skulle være ulovligt at rejse den, det har jeg ikke hørt.
Helge Adam Møller (KF), 2004-05-25:
Jo, det er det, hvis det kan bevises, at det er foreningen, der skriver disse ting; at det er foreningen, der står for det; at det står i foreningens vedtægter; eller at det er foreningen, der officielt siger det som forening
En enkelt eller nogle enkelte i foreningen kan jo udtrykke de holdninger eller sætte dem på en hjemmeside.
Men hvis det kan bevises, så er der mulighed for i første omgang at rejse en straffesag over for dem og eventuelt, som justitsministeren har sagt gentagne gange, lade det gå videre til Rigsadvokaten, så han kan vurdere en gang til: Har vi nu så meget bevis, at vi med rimelig sandsynlighed kan løfte en opløsningssag?
Og hvis man med stor sandsynlighed kan bevise det, har jeg sagt, at så er min holdning helt klart, at så bør man benytte grundlovens § 78.
Men det kræver altså beviserne eller en meget stor sandsynlighed for, at man kan løfte bevisbyrden.
Helge Adam Møller (KF), 2004-05-25:
Det er jo en spændende og også meget principiel debat, vi har i dag.
Den har bølget frem og tilbage et par timer, og den varer nok lidt længere endnu, har jeg på fornemmelsen.
Jeg har overvejet, om jeg bare skulle sige, at jeg var enig med justitsministeren og enig med fru Birthe Rønn Hornbech, og det er jeg faktisk, men det ville næsten være at springe over, hvor gærdet er lavest, og så var der ikke mulighed for også at stille korte bemærkninger til mig.
Den chance vil jeg nødig gå glip af, så lad mig alligevel sige et par ord.
Jeg synes sådan set, at der i det forslag til vedtagelse, som Dansk Folkeparti ved hr. Peter Skaarup har fremsat, står mange rigtige ting, som jeg kan nikke til.
Og der har vi jo altså hørt justitsministeren for 25 minutter siden sige, at dette var ulovligt, hvis ministeren gjorde det, og ministeren har endda sat, skal vi sige, yderligere trumf på ved at sige, at det ikke bare er ulovligt, men at det også er i modstrid med den fineste og den vigtigste lov, vi har i Danmark, nemlig grundloven af 5. juni 1953. Jeg må indrømme, at selv om justitsministeren var kommet fra Enhedslisten eller Socialdemokratiet eller andre ude på den yderste venstrefløj, ville jeg aldrig pålægge en justitsminister, at han eller hun skulle bryde loven og slet ikke grundloven.
Så alene af den grund kan vi selvfølgelig ikke støtte dette forslag.
Lad mig så gå over til nogle mere principielle ting.
Dette gælder dog ikke, hvis foreningen virker ved vold.
Jeg ved imidlertid, at hr. Peter Skaarup har samme holdning til ytringsfrihed, som jeg har, og jeg ved, at hr. Peter Skaarup finder, at indgreb i ytringsfriheden er stærkt bekymrende i et demokratisk samfund, og den holdning er jeg meget glad for.
Den konservative holdning i denne sag kan jeg opsummere i fem korte punkter.
For det andet: Vi skal tage afstand fra det menneskesyn, de modbydelige og intolerante synspunkter, som Hizb-ut-Tahrir står for.
For det tredje: Vi skal bekæmpe Hizb-ut-Tahrir med demokratiets vigtigste våben, nemlig ord og argumenter.
Sådan har vi jo bekæmpet nynazisterne i Greve.
Hvem har ikke hørt om ham den lille, blegfede nazist - Jonni Hansen hedder han vist - og hans lille skare?
Dem har vi ikke forbudt, som de har gjort i andre lande.
Og det interessante er, at der, hvor man har forbudt det i andre lande, har de 20 gange så mange nynazister, som vi har i Danmark, hvor vi bekæmper dem med ord og argumenter.
For det fjerde og næstsidste: De enkelte medlemmer af Hizb-ut-Tahrir, som måtte bryde loven, skal straffes, og de skal straffes hurtigt og konsekvent.
Det var de konservative holdninger.
Morten Bødskov (S), 2004-05-25:
Jo, bestemt er jeg det.
Men som fru Elisabeth Arnold også hørte i min ordførertale, var spørgsmålet om integration jo et element i ordførertalen, og den videre debat om grænserne for foreningsfriheden og mulighederne for at opløse foreninger, dem som vi kender, eksempelvis med afsæt i Hells Angels, Bandidos, pædofiliforeningen eller Hizb-ut-Tahrir, synes jeg ret beset er en debat, som vi må tage i Retsudvalget.
Vi ser meget frem til denne diskussion, for det er klart, at denne her type foreninger udfordrer grundlovens foreningsfrihedsbegreb.
Men jeg synes, at vi må holde diskussionerne adskilt.
Her er det en forespørgsel til justitsministeren, som går ud på, om justitsministeren vil opløse denne her forening eventuelt efter grundlovens § 78, stk. 3.
Og jeg har endnu ikke i denne her debat hørt, at Dansk Folkeparti er fremkommet med andre beviser end dem, Rigsadvokaten har fremført og lavet sin rapport på grundlag af.
Jeg har klart og tydeligt signaleret, at hvis det bevis fremføres, er Socialdemokratiet selvfølgelig klar til at støtte, at vi indleder en sag mod Hizb-ut-Tahrir med henblik på opløsning af organisationen.
Men det kræver et bevis, og det mener vi endnu ikke er fundet.
Elisabeth Arnold (RV), 2004-05-25:
Det håb og den forhåbning er jeg fuldstændig enig med hr. Morten Bødskov i, jeg skal blot ikke prøve at bilde nogen ind, at problemerne er klaret udelukkende ved det.
Det er jo vores opgave som politikere at prøve at sætte grænser for, hvad vores demokratiske samfund vil acceptere af udskejelser i antidemokratisk retning.
Morten Bødskov (S), 2004-05-25:
Det er klart, at jeg også har undret mig over, at der er danskere, der synes at føle trang til at engagere sig i denne her organisation.
Men jeg vil dog vove den påstand, at hvis vi kunne sikre, at mange af de rodløse unge andengenerationsindvandrere, som render rundt, får en praktikplads, kommer i gang med en uddannelse, ja, så vil der være en stor sandsynlighed for, at de ikke havner i kløerne på Hizb-ut-Tahrir.
Elisabeth Arnold (RV), 2004-05-25:
Jeg vil godt gå et par bemærkninger tilbage, hvor hr. Morten Bødskov var i dialog med hr. Per Dalgaard, og hvor hr. Morten Bødskov meget optimistisk sagde, at vi skal have en bedre integration, og at vi skal sørge for, at der bliver taget hånd om disse rodløse unge mennesker.
Jeg vil blot sige, at gid det var så vel.
Foruroliger det slet ikke Socialdemokratiet, at nogle af medlemmerne i Hizb-ut-Tahrir er pæredanske og er døbt Mortensen og Pedersen, og efterfølgende har fundet sig til rette i denne her meget voldelige og ekstremistiske organisation?