Lene Espersen (KF), 2004-11-25:
Jeg vil også gerne takke alle Folketingets partier for den varme støtte til det her forslag.
Jeg skal ikke lægge skjul på, at det er en rigtig god dag i dag, vi behandler det her lovforslag.
Det har for både mit parti, Det Konservative Folkeparti, og for det andet regeringsparti, Venstre, igennem mange år været en mærkesag, at vi skulle få lettet adgangen til domstolene, og det sker med den nedsættelse og den omlægning af retsafgifterne, som vi behandler i Folketingssalen i dag.
er der jo nogle, der har sagt, at retsafgifter på en eller anden måde er udtryk for skat på retfærdighed.
Om man skal gå så vidt, må være op til den enkelte selv at vurdere, men der er ingen tvivl om, at der har været behov for en ganske grundig omlægning og nedsættelse af de retsafgifter, som har været gældende indtil videre.
Som andre også har været inde på, bygger det her på Retsplejerådets betænkning om reform af den civile retspleje i hovedtrækkene.
Det, jeg blot synes er vigtigt at få fremhævet, er, at nogle af de hovedprincipper, som jeg tror alle her i Folketinget er enige om bør gælde, når det angår noget så centralt som afgift på at få adgang til domstolene, har vi så forsøgt at få knæsat i det her lovforslag.
Som andre også har været inde på, kommer der også et maksimum nu, så i de meget store sager, der nogle gange kører, og som er principielle og vedrører store beløb, er der også en maksimumsgrænse for, hvad staten kan kræve i afgift.
Så vil jeg også gerne fremhæve, at noget af det, jeg tror der kan have meget stor betydning, når lovforslaget træder i kraft, bliver de sager om prøvelse af myndighedsudøvelse, hvor der nu fastsættes en maksimumsgrænse.
Det er ikke rigtigt i et samfund som det danske med alle de gode ting, som velfærdssamfundet medvirker til, at der er situationer, hvor borgere ikke føler, at myndighederne har truffet den rigtige beslutning, og hvor de måske tidligere har afholdt sig fra at anlægge sag mod det offentlige for at få en erstatning, fordi de simpelt hen så retsafgiften som værende prohibitivt høj.
Forhåbentlig vil den maksimumsgrænse, der nu er sat på 4.000 kr. for sager i første instans, medvirke til, at alle borgere, som mener, at der er behov for at få prøvet en myndighedsudøvelse, nu vil benytte sig af det.
Jeg synes, det er meget vigtigt i et retssamfund, at det ikke er ens pengepung, der afgør, om man kan få sikkerhed for, at man har fået en korrekt behandling af det offentlige.
Endelig synes jeg også, det er værd at fremhæve, at det forhold, der er mellem den afgift, man erlægger ved sagsanlægget, og den afgift, man erlægger ved domsforhandlingen, flytter vi på, så man ikke erlægger så stor en sum allerede ved sagsanlæg, men at der altså er en mulighed for, at man kan forliges og ikke af den grund i hvert fald vil miste en stor del af de penge, som man giver staten i den anledning.
Alt i alt er det her jo et forslag, som har det gode formål, at vi skal have lettet adgangen til domstolene, og jeg er meget glad for, at alle Folketingets partier bakker så varmt op om forslaget.
Jeg må nok også sige, at det havde jeg sådan set et eller andet sted også håbet på at de ville.
Fru Line Barfod havde så også et par spørgsmål, som skulle forfølges under udvalgsbehandlingen, og det havde fru Elisabeth Arnold også.
Dem besvarer vi naturligvis meget gerne.
Jeg er glad for at stå her i dag og sige, at det er et enigt Folketing, som bakker op om, at vi letter adgangen til domstolene.
Afstemning