runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Frank Aaen (EL), 1998-06-04:
I sin tid stemte vi imod den her opsparing.
Vi er stadig væk imod, fordi den begrænser forbruget for en hel masse mennesker, som ikke skal have deres forbrug begrænset, og er alt for mild over for dem, der skulle have det begrænset mere. Det vil jeg give nogle eksempler på i forlængelse af det, jeg var inde på før.
Den måde, som det er skruet sammen på, betyder, at en enlig på kontanthjælp kommer af med 1.300 kr. i opsparing, som svarer til 1,6 pct. før skat, og det svarer til 0,9 pct. i forbrugsbegrænsning for en enlig på kontanthjælp.
Hvorimod den høje indtægt på 400.000 kr. kommer af med 1 pct. før skat og 0,4 pct. efter skat.
Det vil sige, at forbrugsbegrænsningen for en person på bistandshjælp - der gælder det samme for den på uddannelsesorlov - i virkeligheden i procent er dobbelt så stor som for den høje indtægt.
Den er helt uantagelig. Så hvis vi overhovedet skal indgå i en diskussion om en videreførelse af ATP-ordningen, skal vi først og fremmest have ændret indbetalingsdelen, sådan at den ikke bliver begrænset nede i den ende, hvor den ikke skal begrænses.
Og hvis vi også skal være med til at gennemføre noget med hensyn til skattedelen, vil vi selvfølgelig se det i sammenhæng med de øvrige ting, der laves, således at der ikke under nogen omstændigheder sker nogen forbrugsbegrænsning for de lave indkomster. Vi nævnte også tidligere, at en god måde at gøre det her mere retfærdigt på er ved at fjerne fradragsretten for ATP-indbetalingen.
Men forudsætningen for, at vi under nogen omstændigheder vil være med til at begynde at kigge på, om det kan justeres på indbetalingssiden, er, at udbetalingssiden bliver mere retfærdig på den måde, at alle indbetaler en bestemt andel af deres løn, men at det, der sættes ind på kontoen, er ens for alle. Hvis vi kan få den ændring med, kan vi godt begynde at se lidt musik i forslaget, for så får vi faktisk en forbedring af pensionen for nogle af de grupper i samfundet, som står allersvagest i pensionskapløbet.
Dér kan vi godt se noget musik i, at de altså får en væsentlig højere ATP-pension, end de ellers ville være berettigede til.
Så udgangspunktet må vi afvise, som det foreligger.
Men vi har antydet nogle måder, som vi under forhandlingerne måske kan justere det på, så det bliver acceptabelt for os, men det skal altså stadig væk være sådan, at også når dét indregnes, får vi en socialt retfærdig profil ud af summen af samtlige de ændringer af skat og opsparing, der ligger i pinsepakken.
Flemming Kofod-Svendsen (KRF), 1998-06-04:
Regeringen foreslår derfor, at den midlertidige pensionsopsparing gøres permanent.«
Men hvis vi ser lidt på, hvordan argumentet er her, må vi sige, at man vel næppe kan vide, hvordan behovet for pensionsopsparing er om eksempelvis 7 år eller 10 år eller måske bare om 5 år.
Så sådan som forslaget foreligger, hvor man bare lige automatisk får noget, som var bestemt til at være 1-årigt, til nu at gælde i al evighed, vil vi ikke medvirke til det.
Det, som må indgå i de videre forhandlinger, er, om man skal sætte en anden slutdato på lovens virkning.
Nu virker den i 1 år, og det er o.k., men det må indgå i forhandlingerne, hvilket år den så skal udløbe.
Men bare at få den til at gælde forever, mener vi ikke at der er dokumenteret et behov for, og dér mener vi også at der er andre og rigtigere elementer at pege på.
Claus Larsen-Jensen (S), 1998-06-04:
På vegne af Socialdemokratiet kan jeg give fuld støtte til lovforslag nr. L 112.
Vi er godt tilfredse med, at der nu endelig kan skabes ligestilling i investeringsreglerne for livsforsikringsselskaber, pensionskasser, Lønmodtagernes Dyrtidsfond, Arbejdsmarkedets Tillægspension og Arbejdsmarkedets Erhvervssygdomsforsikring ved, at grænsen for den andel af investeringsaktiverne, der kan investeres i aktier, foreslås forhøjet til 50 pct. for alle de forsikringsmæssige hensættelser, henholdsvis for alle de omfattede investorer.
Vi støtter således også harmoniseringen af reglerne for værdiansættelsen og de øvrige regler i loven, der følger af forslaget, og som samtidig er en følge af ændringerne af loven om realrenteafgift.
Ved ligestillingen af de investorer, loven omfatter, fjernes samtidig nogle af de ulogiske begrænsninger, der hidtil har eksisteret.
Hermed forbedres mulighederne for at fremskaffe risikovillig kapital til dansk erhvervsliv samtidig med at kunderne, henholdsvis pensionsopsparerne, vil kunne have større fordel heraf, bl.a. fordi unødige aktiefrasalg kan undgås.
Vi ser frem til en hurtig og positiv behandling af lovforslaget.
Peter Brixtofte (V), 1998-06-04:
Realrenteafgiften blev indført i 1983, og i den forbindelse blev der indført en række undtagelser for aktier, ejendomsinvesteringer og indeksobligationer, det sidste for indirekte at støtte det almennyttige boligbyggeri derved, at det ville være mere fordelagtigt for pensionsselskaberne at købe indeksobligationer, for dermed kunne kursen blive højere.
Udgangspunktet var, at al indkomst ud over en realrente på 3½ pct. skulle beskattes, og meningen var, at denne afgift med simpelt hen skulle forsvinde af sig selv, fordi man gennem en god økonomisk politik kunne få et lavrentesamfund
med en betydelig lavere realrente til følge.
Og det er lykkedes, og derfor sker der nu det, at realrenten, der bliver mindre og mindre, fører til et mindre og mindre provenu, en procentvis mindre og mindre beskatning af afkastet af pensionsopsparinger.
Og meningen var så, at når, jeg havde nær sagt alle pensionsselskabers afkast var nede på 3½ pct., skulle afgiften i og for sig forsvinde, for så skulle der være nul tilbage til staten, og så havde man 3½ pct. i realrente.
Og så siger man 26 pct., og det gør man, fordi man også har indført en selskabsskat på 26 pct. Og samtidig med det udvider man beskatningsgrundlaget, sådan at der ikke længere er fritagelse for at betale skat af afkast af investeringer i nye ejendomme.
Og man overvejer også, at indeksobligationer skal forsvinde og erstattes af en ny finansieringsordning for det almennyttige boligbyggeri.
Og endelig er der en aktieskat på 10 pct., sådan at det, der var fritaget før, nu skal beskattes med 10 pct. Vi vil meget gerne lade hele denne sag indgå i en samlet vurdering, men vi har altså den målsætning, at det stadig væk skal kunne betale sig at spare op til pension. Der er også en række spørgsmål af teknisk karakter i det her.
Der er bl.a. det spørgsmål, hvad vi gør med lovforslag nr. L 81 i forhold til de her lovforslag.
For lovforslag nr. L 81 giver staten et provenu på 1,5 mia. kr. det første år og 2 mia. kr. de efterfølgende år, og hvor bliver L 81 af i forhold til de her lovforslag?
Det er svært at vurdere, og det kunne vi godt tænke os at få belyst.
Men gennemgående må vi sige, at vi stadig væk opfatter det som en fjendtlig handling over for pensionsopsparing, og at vi faktisk synes, pensionssparerne fortjener bedre.
Og det er lidt besynderligt, at regeringen synes, det er forkert at spare op til pension, når den samtidig har det overordnede mål, at der skal være mere opsparing.
Men lad os nu se, om vi kan blive enige om en helhed, hvori også dette indgår.
Og hvis vi i øvrigt kan få begrænset skadevirkningerne for pensionisterne, er vi parate til at se på forslagene.
Pia Larsen (V), 1998-06-04:
Regeringen ønsker med lovforslag nr. L 112 at forhøje det såkaldte aktieloft for livsforsikringsselskaber og pensionskasser samt Lønmodtagernes Dyrtidsfond og Arbejdsmarkedets Tillægspension fra henholdsvis 40 pct. og 35 pct. til 50 pct., som skal gælde for alle.
Begrundelsen skal ifølge bemærkningerne til lovforslaget være, at specielt LD og ATP er tæt ved at ramme aktieloftet, således at de tvinges til at sælge ud af deres beholdninger af aktier for at få mulighed for at opkøbe andre aktier. Den problemstilling er jo ikke så svær at fatte.
Det, som vi i Venstre derimod ikke forstår, er, hvordan et loft på 50 pct. skulle hjælpe på problemet - bortset fra på kort sigt.
For det kræver ikke en krystalkugle at forudse, at det kun er et spørgsmål om tid, før 50-procents-aktieloftet også rammes, og hvad skal det så forhøjes til næste gang?
Og selv uden noget aktieloft overhovedet ville investorerne jo ligesom alle andre komme ud for at blive nødt til at prioritere.
Jeg indrømmer blankt, at det, der generer Venstre mest, er konstruktionen omkring LD og ATP, som ikke gør det muligt for pensionsopsparerne selv at bestemme, hvordan deres midler skal forvaltes.
Der er ingen mulighed for at stemme med fødderne og således flytte sine midler, hvis man ikke er enig i LD's eller ATP's investeringspolitik.
Og de totalt ufleksible regler for LD og ATP passer meget dårligt i tidens ånd, hvor det enkelte menneske på så mange andre områder har mulighed for at markere sine holdninger til alt muligt.
Vi kender alle sammen den politiske forbruger.
De øvrige småændringer vedrørende værdiansættelse til markedsværdi og Finanstilsynets kompetence lyder i og for sig fornuftige nok, men det ændrer ikke på, at Venstre ikke kan støtte lovforslaget, som det foreligger.
Flemming Hansen (KF), 1998-06-04:
Regeringens forslag om at omlægge realrenteafgiften til en kapitalafkastskat med en fast sats på 26 pct. bunder jo dybest set i, at afgiften gennem en årrække har været faldende som følge af den beregningsmetode, der danner grundlaget for afgiften, og nu ønsker regeringen altså at lægge en bund under afgiftsniveauet.
Det Konservative Folkeparti frygter imidlertid, at den psykologiske effekt af en fast sats bliver meget voldsom, fordi det samfundsøkonomiske parameter ikke længere kan defineres.
Og når man kender den nuværende regering, kan man også med god ret sige, at det i virkeligheden bliver en ny skatteskrue, og det gør det jo meget betænkeligt, for dermed opstår der usikkerhed om den fremtidige beskatning af pensionsformuer, og det er nok noget af det værste, et samfund kan komme ud for.
Om 10-procents-skatten af aktieinvesteringer kan jeg sige, at det er ikke noget, der har groet i vores have.
Men jeg vil sige som Venstres ordfører: Alle disse ting må jo gå ind i de overvejelser, der kommer, og de er ikke helt afgørende for pakken, men vi er meget betænkelige ved dem, og vi vil se på disse ting under udvalgsarbejdet, men stadig væk med pilen nedad. Med hensyn til aktieloftet kan vi godt gå ind for 50 pct., men kun for alle andre pensionskasser end ATP og LD, hvor jeg er fuldstændig enig i fru Pia Larsens synspunkter på området.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-06-04:
Vi har her at gøre med teknisk komplicerede lovforslag, som er blevet fremsat for Folketinget i forgårs, og vi vil i hvert fald, selv om vi ikke er indbudt til forhandlinger, gennem udvalget prøve at få afklaret nogle af de ting, som vi finder er nødvendige at få afklaret i forhold til de her teknisk komplicerede lovforslag.
Det er klart, at der på nuværende tidspunkt er mange spørgsmål, som er udestående, og som regeringen vil blive stillet til ansvar for under processen.
At der så på et tidspunkt kommer et forlig, som også rummer de her lovforslag, vi nu har til behandling, kan vi selvfølgelig kun tage til efterretning.
Der er tiltag i lovforslagene, som rummer en forenkling, hvilket betyder, at vi faktisk har en positiv indgangsvinkel til dele af dem.
En stor klump, som jo så dog er med et forbehold, som er hovedsigtet, er selvfølgelig at omlægge realrenteafgiften til en egentlig skat på 26 pct.
Det er klart, at det ikke er et forslag, som vi bryder os om, al den stund vi i vores politik opererer med en realrenteafgift, som reelt bør afskaffes. Det har også, som andre ordførere tidligere har været inde på, været tanken, at realrenteafgiften med tiden helt skulle forsvinde.
Det, man så gør nu, er jo, at man omlægger den til en afgift på 26 pct., før den er væk, for at være sikker på, at man har en reel bundskat på de 26 pct.
Vi ser også, som den konservative ordfører, hr. Flemming Hansen, var inde på, en fare for, at det her vil blive en ny skatteskrue.
I øvrigt finder vi, at det er helt i tråd
med regeringens sædvanlige bestræbelser på at skulle finansiere sine tiltag ved hjælp af afgiftsskruer
Det synes vi ikke er en god idé.
Alt i alt kommer vi til den konklusion, at forslagene, som de ligger nu, ikke er spiselige for os, og at vi derfor vil stemme imod dem til sidst, men vi håber selvfølgelig, at de forhandlinger, der forestår, vil resultere i, at forslagene vil få en anden karakter, når de igen kommer til behandling her i Folketingssalen.
Egil Møller (DF), 1998-06-04:
Såfremt der med vedtagelsen af loven skabes mulighed for større indflydelse over dansk erhvervsliv, er vi imod dette. Forslaget er, som alle ved, sendt til høring hos relevante råd, foreninger, ministerier, fonde og andre relevante høringsberettigede.
Når disse høringssvar foreligger, vil vi i Dansk Folkeparti tage endelig stilling til lovforslaget.
Sonja Albrink (CD), 1998-06-04:
Jeg skal på CD's vegne tilkendegive, at også disse forslag vil indgå i drøftelserne om den samlede pakke.
Dog kan jeg sige, at vi i CD godt vil være med til at kigge på investeringsloftet for ATP.
Der er meget teknik også i de her forslag, og jeg synes, at de egner sig utrolig godt til det, vi kalder udvalgsbehandling.
Aktieskatten og realrenteafgiften er også noget af det, som vi i CD ønsker indgår i de kommende drøftelser om den samlede pakke.
Sonja Albrink (CD), 1998-06-04:
I CD vil vi meget gerne være med til at kigge på en videreførelse af den ekstra ATP-opsparing.
Vi har dog det forbehold, at der skal være en tidsbegrænsning for, hvor længe ordningen skal vare.
Den ekstraordinære opsparing må ikke få lov til at udvikle sig til noget, som man opfatter som en ekstraskat.
Som middel til at opsuge købekraften kan vi i CD godt acceptere en opsparing på en ATP-konto i en periode. Vi er også tilfredse med, at man i det mindste vil videreføre de krav, som CD også var med til at stille, da den ekstra ATP blev indført, nemlig at man skal have det samme udbetalt, som man har indbetalt, altså krone for krone. Regeringen lægger også op til, at nogle af de administrative problemer, der var med ATP-ordningen, ønsker
Man vil gøre det lidt mere enkelt, og det synes vi i CD er en glimrende idé.
Erik Mortensen (S), 1998-06-04:
Med hensyn til det sidste, altså om folk vil låne pengene,
kan jeg jo dårligt svare på det, men i givet fald er det jo ikke forbudt.
Med hensyn til det første vil jeg sige, at sidste år vedtog vi jo en tvungen avance, så forhandlerne skulle indregne en avance på mindst 5 pct. i forbindelse med afregningen af registreringsafgiften.
Den forhøjes nu først til 6,7 pct. og siden til 7,5 pct., og deri ligger jo klart, at forhandleren skal have avancen, og det er her, han skal tjene på det.
Men den avance kan han kun få hjem på én måde, netop ved at sætte prisen op på bilen, og det synes jeg
Det er konsekvensen, og for mig at se kan der ikke være andre muligheder.
Om han vil begynde at sælge blomster eller noget andet, står ham jo også frit for, for vi har
Men rent lovteknisk ligger det sådan, at for mig at se er der ikke andre muligheder end at sætte prisen op på bilen.
Karen Jespersen (V), 1998-06-04:
Jeg kan kun tilslutte mig det, den seneste ordfører, hr. Flemming Kofod-Svendsen, og også andre har sagt, at det jo helt klart er et følgeforslag. Jeg vil gerne lige understrege, at det er ikke et spørgsmål om at kompensere for et tab.
Det handler faktisk om, at enlige pensionister får en større stigning, forbedring, end de gifte og samlevende pensionister, og dette forslag er blevet lavet for at sikre, at de får den samme fordel ud af den samlede pakke.
Men det er klart, at det skal ses i sammenhæng med de andre og større forslag, og det er også det, som jeg hører at de fleste ordførere har erklæret sig villige til.
Jørn Pedersen (S), 1998-06-04:
Da vores ordfører, hr. Erling Christensen, ikke kan være til stede, skal jeg på hans vegne fremføre følgende synspunkter: Regeringen er i øjeblikket i gang med de årlige forhandlinger med Kommunernes Landsforening og Amtsrådsforeningen. Det her lovforslag om 25 pct's afgift på amts- og kommunale skattestigninger i 1999 indgår selvfølgelig i de forhandlinger.
Det står også i bemærkningerne til lovforslaget.
Den kommunale medfinansiering af det skrå skatteloft vil under alle omstændigheder ved kommende skattestigninger i 1999 medføre i gennemsnit en merudgift på ca. 10 pct.
Dette forslags reelle virkning ved gennemførelse heraf vil altså være ca. 15 pct.
Dertil kan føjes, at de 19 kommuner, der stadig er omfattet af overgangsbestemmelserne som følger af udligningsreformen i 1996, stadig har mulighed for at hæve skatten med 2 pct. i 1999 uden afgift.
I Socialdemokratiet er vi opmærksom på, at regeringen er indstillet på at sikre, at en realvækst i den kommunale økonomi på ca. 1 pct. kan realiseres uden skattestigninger, og også, at man er indstillet på at kompensere kommuner og amter for negative virkninger på skattegrundlaget i regeringens samlede udspil.
Provenuet fra den indtægtskilde kan let vise sig at muliggøre ekstra kommunale indtægter uden skattestigning.
På Socialdemokratiets vegne vil jeg ikke lægge skjul på, at vi håber kommuneforhandlingerne afsluttes med et resultat, der ikke gør det nødvendigt at gennemføre det her lovforslag i sin fulde udstrækning.
På den anden side må vi også ligesom regeringen fastholde ønsket om at undgå
kommunale skattestigninger.
Vi støtter altså hensigten med lovforslaget, men regner med og håber på, at resultatet af kommuneforhandlingerne ikke nødvendiggør gennemførelsen af forslaget.
Christian H. Hansen (DF), 1998-06-04:
Hvis man ikke vidste bedre, så ville man faktisk hoppe af glæde heroppe på talerstolen og sige ministeren tak for det her forslag.
Tænk, at der kom et forslag, som kunne gavne, at skatten ikke blev sat op ude i kommuner og amter.
Men nu er vi jo nogle, der ved bedre, og vi er da også nogle, som stadig væk har den kommunale kasket på, og det kan jo være en fordel, når vi ser sådan et lovforslag. Det, der sker med lovforslaget, er jo netop, at kommuner og amtskommuner bliver straffet.
Det lovforslag er faktisk skat på skat forstået på den måde, at man nemt kan forestille sig den situation, at vores kommuner og amtskommuner generelt må forhøje skatterne, fordi staten pålægger dem nye opgaver, der medfører øgede udgifter, som der ikke gives økonomisk kompensation for fra statens side.
Der kunne egentlig nævnes mange eksempler på statens fremfærd over for kommuner og amtskommuner.
Derfor er der i mange af de kommuner, der har holdt skatten i ro, skåret helt ind til benet i budgetterne.
Derfor er det ikke fair at komme nu og sige: Hvis I sætter skatterne op, ja, så bliver I straffet.
Så ved jeg godt, at ministeren i sine bemærkninger til lovforslaget nævner, at den kommunale ejendomsværdiskat giver kommuner og amtskommuner en forholdsvis ny indtægtskilde.
Men så mangler vi altså også et lovforslag, der siger, at regeringen ikke fremover vil pålægge kommuner og amtskommuner nye opgaver uden kompensation, men det lovforslag kommer nok ikke.
Jeg har et konkret spørgsmål til ministeren
: Hvordan vil de kommuner, der sætter skatten ned i 1999 og eventuelt forhøjer den senere, blive stillet i relation til dette lovforslag? Er der et lovforslag om præmier til disse kommuner på vej?
Hvert år, når kommuner og amtskommuner lægger budgetter, har den lokale befolkning svært ved at forstå, at der skæres ned på f.eks. ældreområdet og på skoler.
Men det gøres der jo som regel, fordi staten har stillet nye krav uden penge.
Var det ikke bedre, at denne sætte Danmark i stå-pakke havde indeholdt besparelser på de statslige budgetter?
Jeg tror, der vil komme mange spørgsmål i udvalget til dette lovforslag både fra medlemmer og fra kommunale og amtskommunale organisationer.
Der skal ske meget med dette lovforslag, før Dansk Folkeparti kan se, at det er noget, som bliver ret og rimeligt for de danske kommuner og amtskommuner.
Sonja Albrink (CD), 1998-06-04:
Og det kan der jo være mange gode grunde til. CD ser en række problemer i den del af pinsepakken.
For det første indebærer strafafgiftsmodellen en risiko for at straffe de forkerte kommuner.
De kommuner, som de seneste år har kæmpet en sej kamp for ikke at sætte skatten op, straffes nu, hvis de tvinges til at sætte skatten op.
De kommuner, der allerede har sat skatten op og dermed alt andet lige har været med til at øge det offentlige forbrug, går fri.
Derfor kan jeg da heller ikke sige mig helt fri for at have en vis forståelse for de kommunalpolitikere, der i de sidste dage har givet deres mening til kende om det her forslag.
For CD at se
bliver denne del af pinsepakken kun spiselig, hvis regeringen accepterer, at kommunerne i årene fremover er garanteret et rimeligt økonomisk råderum, og først når den endelige sammensætning af pinsepakken er kendt, så ved vi, om det er tilfældet. Indtil da intet ja eller nej fra CD.
Morten Helveg Petersen (RV), 1998-06-04:
Forslaget skal selvfølgelig ses på baggrund og i sammenhæng med de forhandlinger, regeringen har indledt med kommunerne.
Baggrunden er også en meget høj vækst i de kommunale udgifter gennem de seneste år.
Det Radikale Venstre er positivt indstillet over for lovforslaget, om end vi selvfølgelig håber på, at forhandlingerne ender ordentligt og fredsommeligt, så der ikke bliver behov for det.
Frank Aaen (EL), 1998-06-04:
Så vidt jeg husker, var det Britta Schall Holberg, der i sin tid gennemførte noget lignende under stort raseri fra kommunerne, fra en borgmester ovre i Århus og fra Socialdemokratiet.
Jeg synes, det var helt berettiget.
Jeg er stor tilhænger af de protester, der kom dengang, for det var selvfølgelig et angreb på det kommunale selvstyre. Det er selvfølgelig en uforskammethed med den ene hånd at sige til kommunerne, at nu skal I sørge for, at der er børnepasningspladser til alle, og når så kommunen gør en indsats for det, så kommer man og lægger en skat ovenpå.
Det kan man ikke, og vi er selvfølgelig fundamentalt imod det her forslag.
Jeg kan notere mig, at der heller ikke er flertal for det i Folketinget, og det er jo en stor fornøjelse.
Det er sådan noget, der indgår i forhandlingerne med kommunerne, og derfor - sådan læser jeg bemærkningerne - er det et forsøg på fra regeringens side at lave en trussel, der kan bruges under forhandlingerne med kommunerne og amterne på mandag.
Vi må jo så bare notere til regeringens formentlige beklagelse, at den trussel, man dér troede man havde liggende parat, altså er blevet ret demonteret i dag.
Det er vi sådan set godt tilfredse med.
Thorkild B. Fransgaard (FP), 1998-06-04:
Lovforslaget går ud på, at kommuner og amtskommuner skal betale 25 pct. i afgift til staten, hvis de sætter skatten op de næste 4 år.
Hvis intentionerne med loven er at få stoppet den uhæmmede skatteopkrævning ude i amterne og kommunerne, ja, så er det faktisk et godt forslag, men jeg er bange for, at det ikke hjælper, for der sker bare det, at man så sætter skatten yderligere op. Nej, regeringen skal gøre alt, hvad den kan, for at få indgået en aftale med vore amtskommuner og kommuner om, at der ikke må ske skattestigninger.
En straffeafgift hjælper efter vores mening ikke, man vil bare sætte skatterne yderligere op.
Men selvfølgelig, hvis man pålægger kommunen og amtskommunen, at skatten ikke må stige, ja, så må regeringen jo også stoppe sin tale om serviceudvidelse på det offentlige område.
Det har vi hørt meget om især her op til valget.
Der var ingen grænser for, hvad der var råd til, og hvor store serviceudvidelser der skulle ske.
Derfor kan man ikke komme nu og straffe kommunerne, hvis man mente det, man sagde, men det gjorde man nok ikke.
Jeg går ud fra, at statsministeren og regeringen er klar over, at der ikke bliver penge til serviceudvidelser.
Det kan man lige så godt indrømme nu, da valget jo er overstået.
Den samlede skat i samfundet kan ikke tåle at stige mere.
Det er noget, som jeg tror alle
efterhånden er klar over. En straffeafgift på 25 pct. hjælper ikke på det problem, som jeg nævner, det er ikke den vej, vi skal.
Nej, Fremskridtspartiet foreslår i stedet, at man får lavet en aftale med kommunerne og amtskommunerne om, at skatten ikke må stige, og samtidig skal regeringen love, at der ikke kommer flere udgiftskrævende ting herovrefra, som de skal finansiere.