runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Thor Pedersen (V), 1998-12-17:
Når flere ordførere siger, at hr. Thor Pedersen skylder svar, så må jeg sige, at jeg er nødt til at respekterer det, når formanden står op. Hr. Jan Petersen fremførte den ejendommelige påstand, som jeg har hørt tidligere, at vi i Venstre i forbindelse med frit valg af sygehus har en opfattelse af, at man skulle betale 15 pct. selv.
Det ved jeg ikke hvor hr. Jan Petersen har fra.
Vi har en model, der siger, at man ved et frit sygehusvalg for alle sygdomme kan få et beløb med, der svarer til 85 pct. af det, det koster i den offentlige behandling, altså på et offentligt sygehus.
Men der er da mange eksempler
allerede i dag på, at man kan gøre det billige på private sygehuse, så det ikke medfører en egenbetaling.
Interessen vil jo også være sådan i det private sygehusvæsen, at man kan få patienterne ind så billigt som muligt, altså set med patientens øjne, for de ønsker en tilgang.
Og må jeg så lige slå én ting fast: Der er 215 private sygehussenge i Danmark over for godt 24.000 offentlige.
Så det, vi forsøger, er bare at få en synlig mulighed for en konkurrenceparameter.
Det er altså ikke en trussel mod det offentlige sygehusvæsen.
Jeg anser det alligevel for et gennembrud, at man i Socialdemokratiet accepterer, at private sygehuse kan tages i anvendelse - ikke, når det er besluttet af den offentlige myndighed, af et amtsråd, men af den private borger selv, der har brug for behandlingen.
Det er et gennembrud.
Fru Jette Gottlieb spørger igen til, hvor længe aftalen gælder.
Det har jeg jo sagt.
Det, der vil være en del af et kommende regeringsgrundlag med Venstres deltagelse, er den aftale, der er indgået.
Vi mener, den er forstandig.
Vi mener, den kan skabe ro.
Vi mener også, den kan medvirke til, at flere bliver længere tid på arbejdsmarkedet.
Til hr. Kristian Thulesen Dahl: Det er ikke første gang, at vi hører det lille beskedne argument mod aftalen, at det kun omfatter fire kategorier af livstruende lidelser.
Men det er jo udtrykkeligt anført i finanslovaftalen, at årsagen til, at der kun nævnes de fire, er, at det er livstruende lidelser, hvor Sundhedsstyrelsen allerede har udmeldt acceptable ventetider, altså et behandlingsforløb.
Og så står der endvidere, at der vil blive udstedt flere garantier for andre livstruende lidelser, i takt med at Sundhedsstyrelsen opgør et behandlingsforløb.
Der er altså ingen livstruende lidelser, der ikke kommer ind under ordningen.
Men det er klart, det sker ikke fra den ene dag til den anden.
Kristen Touborg (SF), 1998-12-17:
Jeg fik ikke noget svar fra hr. Thor Pedersen på mit spørgsmål.
Derfor vil jeg give hr. Thor Pedersen chancen
igen, og når jeg tillader mig at bruge Folketingets tid på det, er det faktisk, fordi jeg mener, at det er et ret vigtigt spørgsmål.
Er det i overensstemmelse med Venstres demokratiopfattelse, at man over en nat gennemfører dybtgående ændringer på væsentlige samfundsområder, uden at der er foregået nogen som helst form for høring, endsige debat, i befolkningen eller i Folketinget?
Finder hr. Thor Pedersen virkelig, at der er sammenhæng mellem Venstres meget flotte udsagn om kvalitet i lovgivningsarbejdet og nødvendigheden af, at vi går den vej, og så den politik, som Venstre fører her til daglig i Folketinget, især i forbindelse med finanslovproceduren?
Hvis det er tilfældet, så siger jeg velbekomme.
Thor Pedersen (V), 1998-12-17:
Altså, det er nogle mærkelige bevægelser.
Da Muren faldt i 1989, sagde man så, at Vesten havde bevæget sig mod øst?
Eller var det sådan, at der var nogle i øst, der i virkeligheden begyndte at bevæge sig mod helt andre, på delområder liberale tanker om, hvordan mennesker kunne leve?
Hvor gik bevægelsen?
Jeg mener ikke, at Venstre egentlig har flyttet sig, men jeg vil sige, at det opfattes, som om der nu er større støtte til gode, sunde, liberale, sociale synspunkter. Hr. Poul Nødgaard spurgte om indfasningen af den nye folkepensionsalder.
Det, jeg kan sige helt præcis, er, at de, der bliver 60 år den 1. juli 1999 og senere, vil opleve at blive de første, der opnår den nye folkepensionsalder den 1. juli år 2004 i en alder af 65 år.
Så spørger hr. Poul Erik Dyrlund om vore synspunkter
vedrørende begrænsningen i antallet af førtidspensioner.
Det er rigtigt, at begrænsningen ligger i, at man undgår, at folk overhovedet bliver skubbet til side med dette prædikat: Vi tror aldrig, vi kan få brug for dig på arbejdsmarkedet; du er nok nødt til at leve uden for arbejdsmarkedet.
Det er en meget, meget hård dom, som ingen i virkeligheden burde have retten til at fælde. Det, vi skal sigte mod, er, at det, man kan, skal man også have lov til, og så supplerer man op med sociale ydelser til et anstændigt leveniveau i det år, det drejer sig om.
Det er altså en langt større aktiv indsats for at forhindre, at folk får det prædikat: Vi tror aldrig, vi kan få brug for dig.
Hvordan hænger det sammen med arbejdsmiljøloven?
Det er jo et meget godt spørgsmål, som er meget bredt.
For det er rigtigt, at der noget, vi er imod - f.eks. at folk ikke kan få lov at rense deres egne tagrender eller bliver lagt i håndjern af politiet, fordi de skifter tagplader.
Det kan medføre, at det er arbejdspladser, man nedlægger, og ikke et spørgsmål om et miljø, man tilgodeser.
Poul Erik Dyrlund (S), 1998-12-17:
Inden frokost stillede jeg hr. Thor Pedersen et par spørgsmål
vedrørende førtidspensionen
; dem fik jeg ikke noget svar på.
Jeg vil gerne forsøge igen ud fra det udsagn, der kom i ordførertalen om, at Venstre er optaget af, at der nu vil blive taget fat på at sikre, at der bliver færre førtidspensionister.
Jeg tolker ikke dette udsagn, som om Venstre nu vil gå ind og arbejde for, at det stort set skal være umuligt at få en førtidspension.
Jeg vælger at tolke dette udsagn således, at Venstre vil arbejde aktivt på, at vi undgår, at folk kommer i den situation, at de kommer i nærheden af en førtidspension, og at vi fremover sikrer, at vi får et ordentligt arbejdsmiljø, at vi sikrer, at nedslidningen undgås, at vi sikrer, at der sker færre ulykker, osv.
Sådan vælger jeg at tolke Venstres udsagn her.
Og så kommer mit spørgsmål til hr. Thor Pedersen: Hvordan hænger det sammen med, at Venstre gentagne gange her fra Folketingets talerstol har forsøgt at sprænge arbejdsmiljøloven i luften?
Poul Nødgaard (DF), 1998-12-17:
Når man sådan færdes ude i landet og taler med folk, er efterlønnen jo et emne, der tales meget om.
Det tror jeg ikke er ukendt for nogen her i Folketinget, men der er mange, der har spurgt mig om det, og det kunne være, at hr. Thor Pedersen kunne besvare spørgsmålet.
Vi har i øjeblikket en efterlønsordning, som er finansieret dels over skatterne og dels over a-kasse-kontingentet.
Nu vil man så til at opkræve et specielt kontingent, for at man kan få efterløn fremover.
Så er spørgsmålet fra borgerne og dermed til hr. Thor Pedersen: Hvad har Venstre ydet, for at folk får det beløb, som de nu skal til at betale, reduceret over andre skatter og afgifter?
Jeg har altid hørt, at Venstre er imod nye skatter og afgifter.
Her er der tale om en helt ny skat, som man lægger på befolkningen, for et gode, de har i forvejen inden for det nuværende skattesystem.
Det synes jeg ville være utrolig interessant at få belyst. Derudover har jeg et andet spørgsmål til hr. Thor Pedersen, der har været meget tæt på de her forhandlinger om finansloven - vi har set, at han har vandret ind og ud af Finansministeriet - og det er om de 30.000 mennesker i Danmark, der er på den såkaldte overgangsydelse.
Her kan jeg se, at statsministeren i dag har udtalt noget om, at de kan fortsætte på fuldstændig uændrede vilkår, når de går fra overgangsydelse over på efterløn med 82 pct.s dagpenge.
Men nu siger en kontorchef i Arbejdsministeriet, at de skal på folkepension som 65-årige.
Her synes jeg, det kunne være interessant at høre, da Venstre har været så tæt inde på forhandlingerne, om disse 30.000 mennesker skal opføres som folkepensionister fra 65-års-alderen, når de har fået et udtrykkeligt løfte om, at de kunne blive på efterløn, til de blev 67 år.
Jeg synes, det er helt centralt at få afklaret det her i forhandlingerne i dag.
Jørgen Estrup (RV), 1998-12-17:
Når jeg tillod mig at genkalde erindringen om SV-regeringen, var det selvfølgelig ikke for at genere nogen; men blot ud fra den betragtning, at historie kan man jo af og til blive klog af.
Og jeg kan jo ikke lade være med at hæfte mig ved, at i dag er det jo altså 20 år plus nogle få dage siden, SV-regeringen gennemførte efterlønnen i dette Ting.
Derfor er det jo naturligt at spørge til Venstres raketfart.
Hvor hurtigt går det ind mod midten?
For en vis hastighed kan vi jo dog fornemme. Jeg bemærkede også i sidste nummer af Børsens Nyhedsmagasin, at et af de 12 punkter på hr. Foghs plan som statsminister er, at efterlønnen bevares.
Så har vi jo i hvert fald nogle nye kapitler, som kan skrives.
Men først og fremmest er mit spørgsmål: Kan vi vente, at Venstre faktisk har en reformpakke på vej?
For det var jo det, der var hr. Thor Pedersens svar til mig: »Vores samfundsmodel er en helt anden end den nuværende regerings.« Jamen det venter vi spændt på, hr. Thor Pedersen.
Thor Pedersen (V), 1998-12-17:
Hr. Jes Lunde spørger stadig til den garanti.
For mig er det indlysende, at de, der vil give en garanti, er dem, der sidder i Folketinget.
Der er vel ingen her, der har retten til at give en garanti på kommende generationers vegne.
Og det svarer jo til grundlovens bestemmelse om, at enhver er bundet af sin egen overbevisning.
Det, jeg kan svare for, er, at Venstres folketingsgruppe har den overbevisning, at den aftale, der er indgået med regeringen omkring efterløn, også er den, der vil være baggrund for Venstres deltagelse i en kommende liberal-borgerlig regering.
Vi synes, det er en fornuftig aftale.
Vi mener, den er med til at give ro, og at den er med til måske at sikre en ændret adfærd i den retning, at flere bliver længere på arbejdsmarkedet.
Det er den garanti, man kan give.
Til hr. Jan Petersen: Det er altså lidt af en strid om ord, om de 85 pct. af det, det koster på et offentligt sygehus, dækker en given operationspris på et privat sygehus.
Vi kan finde eksempler omkring hofteoperationer, knæ-, ryglidelser, hjerteoperationer, hvor de 85 pct. fuldt ud dækker det, det koster i privatbehandling.
Så det er altså markedet, der kommer til at efterprøve det.
Men man skal lige huske, at vores ideelle sigte med de 85 pct. jo omfatter samtlige behandlinger, altså at alle havde en ret til - uanset lidelse - at kunne vælge andet behandlingssted, når man var visiteret i eget sygehusvæsen; altså at det beløb, man udmåler efter, er det, det koster i det offentlige sygehusvæsen.
Og adgangen til at få behandlingen skulle så gives i det offentlige sygehusvæsen gennem en visitation.
Hr. Ole Sohn spørger til fleksibilitet, og om vi er villige til at give flere penge.
Igen vil jeg sige, at nu er det et område, hvor man i god ro og orden skal starte drøftelser blandt de parter, der har aftaleretten.
Men principielt må jeg jo sige, at fleksibilitet ikke koster penge.
Dette at gøre op med stive systemer koster ikke penge.
Hovedlæren er som regel, at når man bryder stive systemer og indfører fleksibilitet, kan man få mere for de samme penge; der er noget, der gøres mere hensigtsmæssigt.
Og det drejer sig vel også om den danske folkeskole.
Og det drejer sig også om det danske sygehusvæsen.
Det er ikke nogen kritik af dem, der er ansat og udfører deres arbejde.
Det er i virkeligheden en kritik af de politikere, der gennem tiderne har bygget systemet op.
Må jeg så lige sige om filmstøtten: Det er rigtigt, at vi har sagt ja til 50 mio. kr., så vidt jeg erindrer, i 1999, og så er der et forslag om 100 mio. kr. i år 2000 og 150 mio. kr. i år 2001.
Og det tilsagn, vi har givet i første omgang, gælder 1999.
Men det er ikke afvist, hvad der skal ske efterfølgende.
Aage Frandsen (SF), 1998-12-17:
Hr. Thor Pedersen sagde, at man godt kunne indføre et bundfradrag i forhold til, hvor meget man må arbejde ved siden af og samtidig få efterløn.
Man kunne godt gøre det teknisk, og så er spørgsmålet: Skulle man så ikke også gøre det?
Nu har vi selvfølgelig hverken lod eller del i det, men jeg kunne godt give hr. Thor Pedersen og nogle andre forligspartier et råd her, for jeg tror, man kommer i nogle forfærdelige vanskeligheder med at forklare, hvorfor der er
en ordning i dag, hvor man giver mulighed for, at de, der gerne vil arbejde lidt ved siden af, kan gøre det uden modregning, mens man, hvor man ellers siger, at nu skal der være mere fleksibilitet, i fremtiden modregner fra den første krone.
Det vil sige, at for de mennesker, som ikke har den store timeløn, kan det ikke betale sig.
Det er uretfærdigt, sådan må det opleves.
Og noget andet er: Det tilskynder ikke folk til at arbejde lidt ved siden af
Det tror jeg ikke, hr. Thor Pedersen kan forklare ude i forsamlingshusene.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-12-17:
Derfor er vi også fuldt forstående over for principperne i, at Venstre er gået ind og har forhandlet med henblik på at lave en aftale med regeringen.
Det siger jo sig selv, at sådan må det nu engang være.
Dansk Folkeparti er heller ikke et alt eller intet-parti, og vi gik også ind i forhandlingerne for at få noget indflydelse, og det vil vi også gøre i en forhandlingssituation med en eventuelt kommende borgerlig regering.
Det, jeg bare føler, og det, hr. Thor Pedersen skylder Folketinget et særdeles godt svar på, er, hvordan i alverden det kan lade sig gøre, og det står jo i dag så lysende klart, at regeringen, når det drejer sig om sygehusområdet, fuldstændig har klædt Venstre og De Konservative af.
Det er jo det, der er tilfældet.
Sagen er, at på fire udvalgte områder påstår man, at man har givet en garanti, og at borgeren kan få frit valg til privathospitaler.
Det er lige præcis for de fire livstruende sygdomme, hvor man kan slå op på Sundhedsministeriets hjemmeside og se, at amterne stort set ikke har problemer med at overholde ventetiden i dag.
Der er ikke overskridelser i dag, og derfor bliver det ikke aktuelt at bruge privathospitaler.
Hvordan vil hr. Thor Pedersen påstå, at det forslag til vedtagelse, som blev vedtaget af et enigt Folketing i oktober, overhovedet er opfyldt?
Der står rent faktisk, at der skulle sikres en reel behandlingsgaranti for alle livstruende sygdomme og ikke bare for de her fire udvalgte.
Det er det, vi synes er pinligt, for her er der ikke tale om at give og få, her er der alene tale om, at V og K har givet regeringen.
Kim Behnke (FP), 1998-12-17:
Lige før frokost var det jo lige ved, at hr. Jørgen Estrup kom til at levere dagens mest interessante politiske melding.
Jeg ved ikke, om det var en forglemmelse, da hr. Jørgen Estrup beskrev, at vi ligesom var på vej mod en SV-regering og ikke én gang fik nævnt Det Radikale Venstre.
Er det sådan udtryk for, at Det Radikale Venstre ikke vil have noget regeringsansvar længere?
Så har vi da en nyhed i dag.
Nej, det tror da pokker.
Aldrig så snart havde regeringen formuleret sin arbejdsmarkedsreform, før Venstre udsendte en pressemeddelelse og erklærede, at lige meget hvad, så skulle Venstre nok stemme for.
Ja, så får man jo ikke meget ved forhandlingsbordet, når det er den taktik, man lægger for dagen.
Men vi har jo det problem, vil jeg sige til hr. Thor Pedersen, at der er nogle af punkterne i Venstres program, som ikke er blevet imødekommet, herunder det femte punkt, nemlig det med hjemmehjælpen.
til fordel for galoperende millionudgifter i hundrede millioner kroners klassen til filmstøtte, som jo vel ikke er groet i Venstres have?
Hvorfor kan Venstre gå med til en så vanvittig forvridelse af finansloven, når Venstre har et klart punkt, man går til bordet med og så blot går derfra med noget filmstøtte?
Jette Gottlieb (EL), 1998-12-17:
Jeg hæftede mig ved, at hr. Thor Pedersen sagde, at med den her finanslov var der startet en debat.
Jeg oplever nærmest, at debatten faktisk er stoppet med den her finanslov.
Låget er lagt på, længe inden debatten er åbnet, tingene er foregået hen over natten, og der er ikke mere så meget at pille ved.
Det blev sagt, at opgangstiderne er blevet soldet op.
Det forekommer mig, at hr. Thor Pedersen glemte at nævne væksten i aktieudbytterne, som måske er det mest markante udtryk for, at der er blevet soldet nogle steder.
Jeg kunne godt tænke mig at vide, om der er nogen konkrete punkter i den her finanslov, hvor Venstre har bøjet sig, som Venstre modstræbende har måttet tage med, fordi det fra Socialdemokratiets og regeringens side blev krævet.
Var der en social foranstaltning, var der en eller anden udgift, man var nødt til at bøje sig for?
Er der et eller andet i den her finanslov, som Venstre har måtte bøje sig for?
Så til et konkret spørgsmål om aftalen om efterløn.
Jeg tror, vi er nødt til at spørge mere præcist: Hvis der fra konservativ side i en eventuel kommende regering med De Konservative og Venstre kommer et krav om en ændring, vil Venstre så nedlægge veto mod en sådan ændring? Så vil jeg til slut lige spørge, hvordan den ekspropriation af Den Sociale Pensionsfond, som også ligger i det her finanslovforlig, harmonerer med de udtalelser, som hr. Thor Pedersen i en lang række tilfælde i løbet af efteråret er kommet med i den forbindelse.
Thor Pedersen (V), 1998-12-17:
Til hr. Villy Søvndal: Den lille mand er jo i virkeligheden dækket ind af begrebet »Mennesket frem for systemet«.
Det er jo meget bevidst, at vi siger »Mennesket frem for systemet«.
Det vil sige, at vi vil gøre den lille mand til en stor mand - som jo så kan være mand eller kvinde - ved at den pågældende selv kan få lov at vælge, hvordan vedkommende ønsker at gøre brug af de offentlige ydelser, som vi i fællesskab bevilger hinanden.
Det er f.eks. retten til at vælge behandling på sygehus.
Den ret kan i virkeligheden gives til alle, når en visitation udløser et ressourceforbrug, altså en behandling.
Når den enkelte får lov at vælge, hvor han ønsker at blive behandlet, i det ene offentlige sygehus eller i det andet, i et privat sygehus eller i et ikkeprivat sygehus, er det i virkeligheden at give den lille mand den samme ret som den store mand, der har råd til at betale selv.
Hr. Jens Peter Vernersen spørger, hvorfor vi ikke kunne støtte pinsepakken.
Jamen det var selvfølgelig, fordi det var et forkert indgreb.
Det har en forkert sammensætning, det er en straffeaktion mod boligejere, mod pensionsopsparere og mod erhvervslivet.
Hr. Jes Lunde spørger til, hvor længe forliget om efterlønnen holder.
Det må være klart for enhver med respekt for den danske grundlov, at jeg lige så lidt som alle andre kan bestemme, hvad nye generationer skal vedtage her i Folketinget.
Sådan må det nu engang være.
Om føje år vil det være de medlemmer, der til den tid er blevet valgt ind, der har ansvaret for, hvad de på det tidspunkt beslutter.
Det, jeg kan sige, er, at det, vi aftalte med regeringen om efterlønnen, står vi ved.
I den regering, som vil kunne dannes med Venstres deltagelse, står vi ved, at der er indgået en sådan aftale, der sikrer den ro, men også den stramhed, der gør, at det er muligt at gøre det mere tiltrækkende for de fleste, som har et fysisk og psykisk helbred til at arbejde, at blive længere på arbejdsmarkedet.
Jes Lunde (SF), 1998-12-17:
Jeg vil gerne spørge Venstre, hvor lang tid forliget om indgreb i efterlønnen varer.
Der har været forskellige udtalelser fra forligspartierne.
De Konservative sagde nærmest, at det var en étårig aftale, man havde.
Andre har talt om, at det er et forlig, der rækker til år 2004.
Jeg vil gerne have et svar fra Venstre på, hvor lang tid det her forlig varer.
Når det her forlig så er udløbet, vil Venstre så afskaffe efterlønnen?
Det synes jeg vi har krav på at få et svar på.
Venstre havde engang et slogan, der hed: Venstre ved
man, hvor man har.
Jeg er meget spændt på, om jeg kan få et klart svar på to så lette spørgsmål som de her.
Jens Peter Vernersen (S), 1998-12-17:
Jeg havde ellers indtryk af, at hr. Thor Pedersen var til stede her i Folketingssalen både sidste år i oktober og i juni måned, da der blev foretaget økonomiske justeringer.
Men sagen er jo, at Venstre ikke var med til de økonomiske justeringer i juni.
Venstre så ikke, det var nødvendigt at gå ind i disse justeringer, som i øvrigt af en række andre uden for Folketinget blev anerkendt som værende rigtige.
I samme artikel siger Johan Schrøder, kendt erhvervsmand, at pinsepakken var rigtig i sit indhold.
Det er åbenbart ikke noget, der har påvirket Venstre.
Vi skal også her i dag høre, at det er boligejerne, det er gået ud over med så og så mange milliarder kroner.
Man skal tage det over rigtig mange år, før man kommer frem til det resultat, og må jeg så minde om, at boligejerne fra 1993 til 1998 har fået en fordel, der overstiger den ulempe, der er ved rentefradragsændringen.
Villy Søvndal (SF), 1998-12-17:
bl.a. bedre hjemmehjælp.
Det, der så kan undre SF, er, at det glemte han fuldstændig ved forhandlingerne. Gik låget ned, eller hvad skete der?
Hvorfor kom Venstre slet ikke i tanke
om det, da man sad og forhandlede, når man faktisk er optaget af det?
Jeg siger det også, fordi Venstre forsøger at lancere sig som det parti, der er optaget af den lille mand.
Det er klart, at når man indleder en ny disciplin, er al begyndelse jo svær, og man kan sige, at det her var den første store prøve. Hvad er det så, Venstre er stolt af i forhold til den lille mand?
Det er, at småaktionæren fik sine forhold lettet.
Det er, at småjordbrugsejeren fik lettet sin grundskyld.
Det er, at småvirksomhedsejeren fik lettet sin beskatning.
Det er ifølge Venstre det virkelige proletariat, og det er klart, at det adskiller sig fundamentalt fra SF's syn på, hvor problemerne er.
Jeg tænker på, om Venstre ikke skulle have et nyt slogan.
I stedet for det dér med den lille mand skulle Venstre henvende sig til gamle folkedansere.
Jeg kan huske, de har et nummer, der hedder »Bitte mand i knibe«
Er det i virkeligheden ikke det, Venstre har bidraget til i den her finanslovomgang?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-12-17:
Hvori består forskellen?
Det andet, jeg vil spørge hr. Thor Pedersen, om, er med hensyn til sygehusene: Hvori består gennembruddet i den aftale, man har lavet?
af hr. Jan Petersen som socialdemokratisk ordfører, at det, man gør i finanslovforliget, er, at man udmønter den vedtagelse, som et enigt Folketing på Dansk Folkepartis foranledning stod bag i oktober måned i år.
Vi synes da naturligvis, det er dejligt, at man udmønter den vedtagelse, og det kunne Dansk Folkeparti selvfølgelig også tilslutte sig.
Men hvor er så det, Venstre har fået mere?
Hvori består gennembruddet?
Består det i, at man på fire sygdomsområder, som er livstruende, giver det offentlige mulighed for at behandle, og at man først i tredje instans giver borgeren en mulighed for at komme på et privat hospital for offentlige midler, hvis det offentlige svigter?
Er det gennembruddet?
Jan Petersen (S), 1998-12-17:
Til fru Birthe Skaarups »ikke bliver et hak bedre«.
De mennesker eksisterer.
Der eksisterer mennesker, som, når de går fra 82 pct. efterløn og til folkepension, får et større rådighedsbeløb.
Det vil selvfølgelig også være tilfældet, når folkepensionsalderen kommer 2 år tidligere, også selv om man kommer fra 91 pct. i stedet for 82 pct. og over på folkepension, så hr. Mogens Andreasens generaliseringer holder ikke.
Til hr. Kristen Touborg: Jeg forstår udmærket dialekten,
både når der er j og ikke j i igen.
Jeg forstår det altså godt, så det er ikke det, der er problemet!
Problemet er, at mål bliver udlagt som løfter, at aftaleambitioner bliver udlagt som noget, der er gennemført med dags varsel.
De områder, som var prioriteret i regeringens aftale med landets kommuner, kan vi se slår
igennem i de kommunale budgetter.
Der prioriteres på de områder, bl.a. børneområdet, som man var enig om skulle gå fremad.
Vi var også enige med kommunerne om anlæg, og der er anmeldt langt flere anlæg, end der er aftalt.
Det er klart, at det må en regering, der ønsker at føre en ansvarlig økonomisk politik, reagere på.
Alternativet til ikke at reagere på det her er netop, at man modarbejder det, der også for landets kommuner er grundlæggende, nemlig at økonomien skal være sund.
Hvad De Konservative måtte mene om sagen, må de selv udtale sig om.
Jeg har også registreret udtalelser fra andre forligspartier, der var rimeligt vrede, på tv, men jeg har ikke nogen kommentarer til det.