runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Keld Albrechtsen (EL), 1998-04-01:
Jeg lyttede med spænding til, om der med hr. Jacob Bukstis ordførerskab ville være kommet en mere kritisk, en mere nuanceret holdning ind på banen fra socialdemokratisk side.
Men man jo sige, at der var intet nyt under solen.
Man bygger videre på f.eks. den gamle myte om, at Amsterdamtraktaten skulle være nødvendig af hensyn til udvidelsen, som hr. Frank Dahlgaard lige var inde på.
Men der var en anden ting, jeg hæftede mig ved, som hr. Jacob Buksti påstod i sin tale.
Han sagde, at Danmark vil fastholde retten til at bruge miljøgarantien.
Jeg vil godt spørge, hvad i alverden hr. Jacob Buksti mener med det?
For man har jo i Amsterdamtraktaten aftalt, at det er EU-Kommissionen, der bestemmer, om Danmark kan få lov til at få en dispensation fra miljøreglerne.
Hvad mener hr. Jacob Buksti egentlig med, at man vil fastholde retten til at bruge miljøgarantien?
Betyder det, at man vil kræve noget andet end det, man fik igennem i Amsterdam?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-04-01:
Man må jo sige om hr. Bukstis ordførertale, at det er meget svært at se, hvor Socialdemokraterne sætter grænsen for EU's lyksaligheder.
Altså, det lyder næsten, som om der slet ikke er nogen grænse.
Jo mere EU vi får, jo bedre synes hr. Buksti at få det til at lyde.
Men det, jeg vil spørge hr. Buksti om - for jeg er ikke så overrasket over, at det er signalet her i dag, og at det er hr. Bukstis holdninger og Socialdemokratiets holdning - er noget lidt andet.
Det er på baggrund af, at vi jo har denne førstebehandling, samtidig med at der i Højesteret kører en grundlovssag.
Jeg skal ikke gå ind på, hvad dommen muligvis bliver
den 6. april, når Højesteret afsiger sin dom, og det kan hr. Buksti selvfølgelig heller ikke, og derfor skal jeg ikke spørge om det, men jeg vil gerne spørge hr. Buksti, om Socialdemokratiet er villig til at tage den dom alvorligt. For uanset hvad dommen måtte blive, og om statsministeren eventuelt bliver frikendt i den dom, vil der jo muligvis komme nogle præmisser for dommen, der gør det nødvendigt at granske disse i forhold til Amsterdamtraktaten.
Hvis man tager dommen alvorligt, betyder det, at der skal være god tid fra domsafsigelsen og indtil en afstemning om Amsterdamtraktaten, god tid til at få gransket, om der er problemer i forhold til Amsterdamtraktaten.
Jeg vil gerne spørge hr. Buksti, om man vil tage den dom, der eventuelt vil komme, og dens præmisser alvorligt og granske dem og eventuelt lade uafhængige eksperter granske disse domspræmisser.
Jacob Buksti (S), 1998-04-01:
Til hr. Frank Dahlgaard og delvis også til hr. Keld Albrechtsen
blot det, at i forhold til den argumentation, man anvender, er det jo lidt en skam, at de forhandlinger om optagelsen af de øst- og centraleuropæiske lande lige er startet, og at de øst- og centraleuropæiske lande i mandags selv gav udtryk for, at de synes, det var en god start.
Så det er muligt, at det er blevet sværere, men skal vi ikke overlade det til dem, som skal ind?
De har i hvert fald ikke givet udtryk for det.
Hvad et nej til Amsterdamtraktaten betyder for en udvidelse af forhandlingerne?
Det er der ikke rigtig nogen der ved.
Det eneste, vi kan sige, er, at vi står i hvert fald i en lidt uoverskuelig situation, og så må man jo se, hvordan og hvorledes det klares.
Men jeg tror nok, man må sige, at det ikke er noget, der styrker udvidelsen.
Det er i hvert fald de signaler, vi har fået.
Det er fuldstændig rigtigt, som hr. Keld Albrechtsen klartseende siger, at der ikke er noget særlig nyt i det, jeg siger, i forhold til, hvad Socialdemokratiet tidligere har sagt.
Så skulle jeg i hvert fald nok have fået en forside, som var mere rigtig end den, jeg har fået i avisen i dag -
men det er jo den 1. april!
Men med hensyn til, at vi vil fastholde retten til at bruge miljøgarantien: Ja, det vil vi.
Det er faktisk det, vi mener, og vi er helt i overensstemmelse med professor Hjalte Rasmussen på det punkt.
Endelig til hr. Kristian Thulesen Dahl blot dét: Det er ikke sådan, at jo mere EU, jo bedre. Nej, vi har en tro på vores egen styrke.
Vi har en tro på, at når vi får nogle knapper at dreje på, tror vi på, at så kan vi bruge dem.
Men vi kan kun bruge dem, hvis vi vil.
Det er socialdemokratisk politisk logik. Og endelig om vi vil tage højesteretsdommen alvorligt:
Jeg tror ikke, det er særlig godt for politikere eller politiske partier eller for den sags skyld borgere i dette land, hvis de ikke tager højesteretsdomme alvorligt, så det vil Socialdemokratiet selvfølgelig også.
Keld Albrechtsen (EL), 1998-04-01:
Hr. Frank Dahlgaard var inde på, at når man opbygger og giver mere magt til Unionen, så gør man det naturligvis vanskeligere for nye lande at blive medlemmer.
Lad mig stille et konkret spørgsmål til hr. Buksti: Når f.eks. landene skal opfylde Schengenreglerne og med i Schengenaftalen - det er jo en del af Amsterdamtraktaten, at det bliver de tvunget til for at komme ind i EU - ja, kan det så lade sig gøre?
Der er jo f.eks. i Tyskland dyb modvilje mod overhovedet at give Polen åbne grænser i forhold til Tyskland.
Bare det ene problem, for nu at nævne én ting fra Amsterdamtraktaten.
Jeg synes, hr. Jacob Buksti skulle gå seriøst ind i den debat i stedet for bare at affærdige hr. Dahlgaard.
Skulle det forstås sådan?
Ellers var det tom snak.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-04-01:
Jeg vil bare gerne spørge hr. Buksti, hvad han mener med, at han vil tage højesteretsdommen, der kommer den 6., alvorligt? Betyder det eksempelvis - selvfølgelig afhængig af, hvordan dommen ser ud, det er jeg godt klar over - at Socialdemokratiet ville være villig til at sige, at vi skal have nogle uafhængige eksperter til at vurdere, om der i dommen eller dommens præmisser er noget, som anfægtes i forhold til Amsterdamtraktaten, og at det eventuelt kunne betyde, at afstemningsdatoen den 28. maj så ikke kan overholdes? Altså, er der overhovedet sådanne overvejelser internt i Socialdemokratiet, og er det på den måde, man tager højesteret og den dom, der kommer, alvorligt?
Jacob Buksti (S), 1998-04-01:
Jeg synes, det er en lille smule svært at finde ud af, hvordan man skal forholde sig til EU-modstandere som hr. Keld Albrechtsen og hr. Thulesen Dahl.
Det må jeg indrømme.
Det er ikke sikkert, at mine evner rækker. Jeg har forstået, at det, der er problemet, er, at det, man laver i EU, ikke er godt nok.
Altså det er i hvert fald sådan, jeg har opfattet noget af nej-kampagnen.
Når man så laver noget, som vi synes er bedre, når vi forbedrer samarbejdet ved, at vi stiller nogle krav, som skal gøre fællesskabet bedre, så bruger man nu det som et argument, for så bliver det sværere at komme ind. Så er der jo aldrig nogen sinde noget, der kan laves.
Jeg forstår det i hvert fald ikke.
Det må jeg tilstå.
Til hr. Kristian Thulesen Dahl: Jamen det, jeg mener, det er blot, at Socialdemokratiet og regeringen naturligvis vil tage Højesterets domsafgørelse alvorligt.
Det betyder, at man vil læse både dommen og præmisserne, og så vil man vurdere på baggrund af det.
Det må være den normale procedure, og jeg er ret overbevist om, at dommen nok skal være så klar, at vi også selv kan finde ud af det.
Der vil ikke være nogen fiflen med det.
Derfor, den tager vi, den diskussion.
Det er vi helt trygge ved, og vi er helt trygge med hensyn til, at man også kan finde ud af, hvad højesteretsdommen går ud på.
Frank Dahlgaard (KF), 1998-04-01:
Jamen når man nu siger, som hr. Jacob Buksti selv siger, at udvidelsen med de central- og østeuropæiske lande er den vigtigste opgave i Europa og for EU nu, så skulle man jo satse ensidigt på det, sådan som bl.a. den tidligere overvismand, professor Anders Ølgaard har sagt: Så sats nu på et EU, hvor vi går i bredden, altså flere lande ind, i stedet for at gå i dybden, at lave mere union og stille flere betingelser, for de to ting er i modstrid med hinanden.
Nu prøver man altså i EU - og har gjort det - at blæse og have mel i munden.
På den ene side stilles der nye betingelser i kraft af Schengen, i kraft af det udenrigspolitiske samarbejde, i kraft af arbejdsmarkedspolitikken og i kraft af andre ting.
Det er mere union, og så er der flere betingelser, de østeuropæiske lande skal opfylde, og så bliver det sværere for dem at komme ind.
Hr. Jacob Buksti siger: Jamen de østeuropæiske lande har ikke givet udtryk for utilfredshed.
Nej, for de østeuropæiske lande er ikke i en situation, hvor de finder det opportunt at stille krav og betingelser; så bliver det endnu sværere for dem.
Så det kan ikke tages for pålydende.
Ebbe Kalnæs (CD), 1998-04-01:
Jeg skal også meddele, at CD kan støtte denne ratificering, for vi vil selvfølgelig også gerne bidrage til det gode naboforhold, og vi synes, det er rart, at problemerne er løst.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-04-01:
Hr. Arne Melchior er selvfølgelig i sin gode ret til at kæmpe for sine synspunkter, og det gør hr. Arne Melchior jo så udmærket.
Vi andre kan så blot tage til efterretning, at det åbenbart er sådan, at hvis man ikke er jubeleuropæer, kan man ikke være medlem af CD, og det bestemmer CD jo fuldstændig selv som den private forening, CD er.
Men gad vide, om det også gør sig gældende med hensyn til Schengenkonventionen, som jo altså nu er en del af Amsterdamtraktaten, og som dermed, hvis vi ratificerer Amsterdamtraktaten, bliver en del af EU-traktatgrundlaget, for jeg har da så sent som for et par uger siden set en CD-folketingskandidat gøre sig til talsmand for det synspunkt, at det er helt forfejlet, at Danmark indgår i Schengenkonventionen.
Men det kan selvfølgelig være, at det bare er en biting i den store sammenhæng, og at man i øvrigt er tilhænger af det europæiske samarbejde osv.
Det skal jeg ikke kunne tage stilling til.
Det, jeg vil spørge hr. Arne Melchior om, er: Hvis det bliver et nej til Amsterdamtraktaten, er det så også hr. Arne Melchiors udgangspunkt, ligesom det var Venstres udgangspunkt, at Danmark den 29. maj skal bede om at blive udmeldt af Unionen?
For det er jo det eneste logiske ræsonnement, man kan gøre sig, når man hører hr. Arne Melchior gøre afstemningen til et spørgsmål om Danmarks medlemskab af EU, og det må jo være, fordi hr. Arne Melchior så mener, at Danmark skal udmelde sig i tilfælde af et nej.
Keld Albrechtsen (EL), 1998-04-01:
Jeg vil godt spørge fru Charlotte Antonsen, om Venstre er blevet bange for debatten og ikke tør gå ind og diskutere med rigtige EU-modstandere.
Jeg havde i hvert fald den oplevelse for tre dage siden, hvor hr. Uffe Ellemann-Jensen, Venstres afgående formand, blev inviteret til en tv-duel - tirsdag morgen skulle den have været - at hr. Uffe Ellemann-Jensen blankt nægtede at debattere med mig.
Jeg har tidligere også været udsat for, at hr. Uffe Ellemann-Jensen har nægtet at deltage i debatmøder, som man har forsøgt at arrangere, hvor jeg skulle være modpart.
Er man blevet bange for at gå ind i debatten?
Tør Venstre ikke komme ud og diskutere med os andre?
Jeg synes, det er noget meget underligt noget.
Nu kan det selvfølgelig være, det bare er hr. Uffe Ellemann-Jensen, det har slået klik for, og at det ikke gælder for Venstre i al almindelighed, men det imødeser jeg da meget spændt svaret på fra fru Charlotte Antonsen.
Frank Dahlgaard (KF), 1998-04-01:
Jeg vil gerne spørge fru Charlotte Antonsen, hvor det står, at en vedtagelse af Amsterdamtraktaten er nødvendig for at optage de øst- og centraleuropæiske lande.
Der står jo praktisk talt intet om det i Amsterdamtraktaten.
Så vil jeg for det andet spørge: Hvordan kan fru Charlotte Antonsen sige, at Schengen intet har med Amsterdamtraktaten at gøre?
Den går jo ind og bliver inkorporeret som en del af traktaten, så det er absolut relevant at tale om det.
Og for det tredje: Når fru Charlotte Antonsen siger, at det med at tage kriminelle ved grænsen, at dér er det jo en baglandspatrulje og den slags, der skal til - det var i hvert fald det, jeg hørte - og ikke en personkontrol ved grænsen, så vil jeg spørge: Hvorfra tror fru Charlotte Antonsen, at baglandspatruljen får sine oplysninger om, hvem de skal stoppe?
De får dem fra politifolkene ved grænsen.
Kim Behnke (FP), 1998-04-01:
Ja, det er jo helt tydeligt, at den taktik, Venstre nu har valgt at anlægge, er en taktik, der hedder, at nu skal der hentes ja-stemmer hjem, koste hvad det vil.
Vi har jo været vant til tidligere, at Venstres ordfører, særlig fru Charlotte Antonsen, har brugt enhver lejlighed til at fortælle, at lige så snart Venstre havde mulighed for det, så skulle de fire danske forbehold afskaffes, osv.
Den melodi, den plade er åbenbart lagt i arkivet indtil efter den 28. maj. Men fru Charlotte Antonsen fik jo alligevel viklet sig ud i noget, der var rent vrøvl og i strid med kendsgerningerne.
I denne her publikation, som Udenrigsministeriet har udgivet, der hedder »Det åbne Europa« - jeg går ud fra, at fru Charlotte Antonsen er bekendt med den - står der på side 13: »Med traktaten indarbejdes Schengensamarbejdet i EU.«
Så den lange forklaring om, at Schengen og Amsterdamtraktaten ikke har noget med hinanden at gøre,
er rent vrøvl.
Det er et forsøg på at berolige de Venstrefolk, som er dybt bekymret for, at når Schengensamarbejdet pludselig overgår til at være med kvalificeret flertal, er fru Charlotte Antonsen og den danske indflydelse borte.
Charlotte Antonsen (V), 1998-04-01:
Først til hr. Frank Dahlgaard om, hvor der står i Amsterdamtraktaten, at Amsterdamtraktaten er nødvendig for østudvidelsen.
Jamen altså hele forhistorien - hvis hr. Frank Dahlgaard nu havde siddet i Europaudvalget; nu ved jeg godt, at hr. Frank Dahlgaard har været modstander, derfor har hr. Frank Dahlgaard nok fokuseret på de negative ting - men det er jo en notorisk sandhed, at Muren faldt sammen i 1989, og det fik EU-landene til i forbindelse med Maastrichttraktaten at beslutte, at man var nødt til at gøre noget ved den situation, altså forholde sig til den i EU.
Derfor besluttede man, at man ville lave den nye traktat.
Det er jo klart, at det skriver man ikke ind i en traktat, men det er det, der er forståelsen mellem landene: at det er nødvendigt.
At det så er et meget lille skridt, har hr. Frank Dahlgaard ret i.
Nogle af de ting, som viser, at det er af hensyn til østudvidelsen, er beskrivelsen af demokratiproblemer, som jeg lige har nævnt, problematikken omkring forskelsbehandling. Flertalsafgørelser: Det siger jo sig selv, at hvis kredsen udvides fra 15 til 25, er det stort set umuligt at træffe beslutninger, hvis der fortsat er tale om enstemmighed.
Så er der spørgsmålet om Schengen, og det er jo så også et svar til hr. Behnke.
Schengenaftalen har Danmark sagt ja til.
Den er ikke trådt i kraft endnu.
Det, jeg sagde, og som jeg synes er væsentligt, er, at de problemer, vi har omkring grænsen, intet har med hverken Schengen eller Amsterdamtraktaten at gøre.
Det er altså problemer, der eksisterer, inden de to ting er trådt i kraft.
Så er det naturligvis rigtigt, at de emnekredse, der berøres i Schengen, kommer ind i den nye traktat.
Men man kan jo ikke beskylde hverken Amsterdamtraktaten eller Schengen for at have forårsaget den illegale indvandring, der er over den danske grænse.
Tværtimod mener jeg så, at det, at vi får en ny traktat, vil kunne medvirke til at give os et instrument, der kan stoppe ulovlighederne omkring grænsen. Til hr. Behnke vil jeg blot sige, at Venstre fortsat ønsker, at forbeholdene skal afskaffes så hurtigt som muligt, og det er der ikke nogen hemmelighed i. Venstre vil gerne diskutere, også med modstandere - og det var til hr. Keld Albrechtsen. Til sidst til hr. Thulesen Dahl: Ja, altså Venstre er indstillet på, at de mindre lande kan miste indflydelse ved en kommende ændring af traktaten.
Men indtil videre kan vi udvide med fem ifølge Amsterdamtraktaten, og så må vi jo drøfte med de fjorten andre lande, hvad vi gør helt konkret for at få plads til de sidste.
Arne Melchior (CD), 1998-04-01:
I CD er vi klart enige i det meste af eller næsten alt, hvad fru Charlotte Antonsen sagde her på Venstres vegne.
Jeg vil gerne have sat et udråbstegn bag ved en af hendes udtalelser, nemlig den, at Venstre går ind for, at EU's lande solidarisk og i fællesskab skal løfte den opgave, der hedder anbringelse og integration af flygtninge inden for området.
Jeg ser, fru Charlotte Antonsen nikker, så jeg behøver altså ikke spørge, om jeg har hørt rigtigt, eller bede hende bekræfte det.
På denne baggrund må det da være mere end forbløffende, at Venstre ikke på samme måde mener, at byer og kommuner i ét og samme EU-land skulle være solidariske med hinanden, men at man dér skulle kunne købe sig fribrev eller tegne en kridtstreg og sige hus forbi, når det gælder om at løse den samme opgave, som landene altså skal deles om.
Inden for det enkelte land, in casu Danmark, skal det være en opgave for nogle kommuner og ikke for andre.
Det kan da ikke være fru Antonsens alvor. Hvad skal vi tro på?
Kim Behnke (FP), 1998-04-01:
Jeg tror ikke, det er, fordi fru Charlotte Antonsen ikke ved, hvordan tingene forholder sig.
Forskellen på den nuværende situation, hvor Danmark er medlem af et mellemstatsligt samarbejde, der hedder Schengen, og på at putte Schengensamarbejdet ind i Amsterdamtraktaten, er, at når Schengensamarbejdet træder i kraft og vi fra dansk side opdager, at det går helt galt f.eks. nede ved den dansk-tyske grænse, kan Danmark udtræde af det mellemstatslige samarbejde og sige: Det her var ikke noget for os alligevel.
Men i det øjeblik man har gjort Schengensamarbejdet til en del af Amsterdamtraktaten, vil Danmark være nødsaget til at forlade EU-samarbejdet, hvis vi ønsker at forlade det, man så kan kalde Schengenforpligtelserne.
Det er jo det, der er den store grund til, at denne manøvre med at forsøge at putte Schengensamarbejdet ind i Amsterdamtraktaten skal forhindres, og det gør man kun ved at stemme nej.
Keld Albrechtsen (EL), 1998-04-01:
Jeg vil gerne sige tak til fru Charlotte Antonsen for tilsagnet om, at Venstre gerne vil gå ind og deltage i debatten.
Så må jeg til gengæld sige, at så bliver det fuldstændig uforståeligt, at hr. Uffe Ellemann-Jensen opretholder den boykot, som han åbenbart har tænkt sig at føre over for mig, når han bliver indbudt til at diskutere med mig i tv eller i andre sammenhænge.
Det må jo være hr. Uffe Ellemann-Jensen, der har et særligt problem, når han ikke tør gå ud og tage debatten åbent, men jeg er da glad for, at det ikke gælder resten af Venstres folketingsgruppe.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-04-01:
Jeg tror, det bliver meget svært at få fru Antonsen til at forholde sig mere konkret til det med stemmeregler, men jeg kan konstatere, at Venstre altså blankt erkender, at Danmark skal afgive stemmeindflydelse i Ministerrådet som følge af den udvidelse, som Venstre taler for.
Det synes jeg, man må tage med i billedet, når man beder vælgerne stemme ja eller nej den 28. maj.
Hvis det er af hensyn til udvidelsen, man skal stemme ja, så stemmer man altså ikke kun ja til det traktatgrundlag, der nu ligger, så stemmer man også ja til fremtidig mistet indflydelse i Ministerrådet i forhold til det, der gælder i dag.
Med hensyn til det med Schengen bliver jeg nødt til at spørge fru Charlotte Antonsen, for jeg er blevet fuldstændig forvirret her i de seneste ugers tid med hensyn til Schengen og det her med grænsekontrol.
Jeg så altså flere valgannoncer
op til den 11. marts, hvori Venstre højt og flot proklamerede, at man ville have en bedre og en styrket grænsekontrol.
Nu skulle man rigtig sætte ind og lave en ordentlig grænsekontrol.
Man gav det klare indtryk, at grænsekontrollen skulle styrkes.
Nu erkender fru Charlotte Antonsen, at Schengenaftalen netop går ud på at fjerne grænsekontrollen, men hun siger så, at vi kan opretholde den, så længe den ydre kontrol ikke er tilstrækkelig.
Så vil jeg gerne spørge fru Charlotte
Antonsen
: Hvornår er den ydre kontrol ifølge Venstre så tilstrækkelig, at man kan fjerne grænsekontrollen?
Bliver den nogen sinde det?
De 8.000 km kyststrækning eksempelvis ...
Charlotte Antonsen (V), 1998-04-01:
Først til hr. Arne Melchior: Der er meget stor forskel på, at nogle mennesker er forfulgt i et tredjeland og søger til Europa for at slippe for personlig forfølgelse og måske i den forbindelse ikke selv alene er herre over, hvor de kommer til at bo, og så på, at man tvinger flygtninge her i landet til at bosætte sig det ene eller det andet sted og dermed også forhindrer dem i at flytte.
Jeg synes, det er en ejendommelig forskelsbehandling, der er lagt op til fra regeringens side på det punkt, så jeg vil fastholde det, der var mit udgangspunkt her.
Jeg er glad for, at hr. Behnke for det første indrømmer, at Schengenaftalen ikke er trådt i kraft, og jeg er glad for, at hr. Behnke for det andet indrømmer, at Amsterdamtraktaten ikke er trådt i kraft.
Dermed må hr. Behnke jo også indrømme, at de nuværende problemer, der er i forbindelse med illegale flygtninge ved grænsen, intet har med hverken Schengenaftalen eller Amsterdamtraktaten at gøre, og det er jo det, der var mit budskab.
Hr. Keld Albrechtsen
kan der være mange grunde til, at man ikke vil møde.
Jeg skal ikke begive mig ind i en tankevirksomhed om, hvad man kunne finde på i den retning.
Til sidst til hr. Thulesen Dahl: Stemmereglerne skal jo ikke ændres i forbindelse med Amsterdamtraktaten.
Det er et udestående problem, som vi skal tage stilling til på et eller andet tidspunkt efter den 28. maj, men det er rigtigt, at Venstre ønsker at ændre stemmereglerne.
Vi synes, at østudvidelsen er vigtigere, end om Danmark har en stemme mere eller mindre i Ministerrådet, og vi er i øvrigt bange for, at de store lande kunne finde på at vende EU ryggen og træffe deres egne beslutninger, hvis vi ikke tager hensyn til dem, når vi udvider kredsen med mange nye små lande.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-04-01:
Venstres ordfører sagde, som vi har hørt det så mange gange, at det afgørende for Venstre er denne udvidelse af EU.
Det er velkendt, at Amsterdamtraktaten alene skaber mulighed for at udvide med op til fem lande, det fremgår klart, så skal man i gang med institutionelle ændringer.
Tidligere har vi også hørt fra Venstre, at det er sådan, at man fra Venstres nuværende, men ikke fremtidige formand har sagt, at man direkte fra dansk side skal aflevere stemmer til de store lande, fordi de store lande skal føle sig godt tilpas i samarbejdet, og når vi nu ved, at det afgørende for Venstre altså er udvidelsen, som kun kan komme på plads efter nye institutionelle ændringer, og at Venstre hidtil har haft den holdning, at Danmark skulle aflevere stemmer til de store lande, vil jeg gerne spørge Venstres ordfører: Hvor mange stemmer skal vi aflevere?
Hvordan skal stemmefordelingen være?
For hvis man i Venstre ikke har nogen som helst idé om, hvordan man skal regulere på stemmevægtningen, og hvor megen magt Danmark skal aflevere til f.eks. de store EU-lande som pris for udvidelsen, ja, så må man jo konstatere, at så har man ikke gjort hjemmearbejdet godt nok, når det, man prioriterer herfra som det helt afgørende netop er den udvidelse, som forudsætter en institutionel ændring.