Thorkild Simonsen (S), 1999-02-25:
Efter regeringens opfattelse er der principielle betænkeligheder forbundet med at lade asylansøgere tage arbejde på lige fod med danskere og andre, som er bosiddende eller har opholdstilladelse her i landet.
Så længe det ikke er afklaret, om de skal have opholdstilladelse i Danmark eller ej,
bør asylansøgere ikke integreres på denne måde i det danske samfund, ligesom de ikke bør have mulighed for at tage arbejde på det danske arbejdsmarked i al almindelighed. Når asylansøgere rejser ind i Danmark og søger om asyl, tillader vi selvfølgelig, at de kan opholde sig her i landet, mens myndighederne vurderer, om deres ansøgning om asyl kan imødekommes.
Men vi kan ikke - og jeg mener heller ikke, at vi skal - garantere, at alle, der søger asyl, også får det. Det er vel i dag omkring 55 pct. af dem, der søger, der får det.
Asylansøgere befinder sig med andre ord i en fase, hvor det endnu er uvist, om de kan få lov at blive her i landet.
Selvfølgelig har indenrigsministeren forståelse for, at de også i denne periode skal have en meningsfyldt tilværelse; det vender jeg tilbage til om et øjeblik.
Vi skal derfor efter min mening ikke nu begynde at integrere dem, altså at de får tilladelse til at søge arbejde på lige fod med folk, der har opholdstilladelse. Bortset fra denne mere principielle indvending, der for regeringen er meget afgørende, vil en adgang for asylansøgere til at arbejde også skabe en række praktiske vanskeligheder af større eller mindre omfang.
Jeg tror ikke, jeg vil komme nærmere ind på det, men enhver kan jo tænke sig situationen, hvis man får et arbejde og så i løbet af 3-4 måneder skal rives væk fra det, fordi man skal boligplaceres et helt andet sted.
Men hvis en asylansøger har fået arbejde her i landet under asylsagens behandling og derpå får afslag, så er det,
vi er i den situation, som faktisk kan gøre situationen vanskeligere for den pågældende.
Hvis vi indfører reglen om midlertidig arbejdstilladelse til asylansøgere, som måske er det, SF vil, kan det tænkes, at udlændinge i endnu større omfang også ønsker at komme her til Danmark og søge asyl, alene fordi de ønsker et arbejde og en bedre økonomisk tilværelse.
Og det er selvfølgelig ikke i overensstemmelse med den lovgivning, vi har, eller hensigten dermed.
Regeringen finder, at der bør være det altovervejende princip, at de ledige job først og fremmest skal tilbydes personer, der har fast opholdstilladelse, og jeg kan ikke lade være med at sige, at det i sig selv er et enormt problem, dels fordi de mange, som er født og opvokset her i landet, ikke har arbejde endnu, dels fordi endnu flere af dem, der kommer fra de fremmede lande, og som har lovlig opholdstilladelse, heller ikke har arbejde.
Arbejdsløshedsprocenten for dem er jo enorm høj, og i og for sig kunne jeg ønske, at det havde været en debat om dem, som er her i landet, og som er arbejdsløse, vi havde her i dag.
Nu er det altså ikke det, sagen drejer sig om i dag, men jeg kan ikke lade være med at understrege det i forbindelse med dét her.
Så lovede jeg at vende tilbage til, hvad vi/man gør i denne periode i dag.
Jeg vil for det første gerne fremhæve Dansk Røde Kors som en udmærket institution, som også driver opholdscentrene, eller de fleste af dem, vi har, og de har som målsætning at skabe rammer, der, som jeg sagde før, giver en meningsfyldt ventetid, hvor asylansøgere har mulighed for undervisning og aktivering.
Jeg vil også gerne lægge vægt på, at undervisning for børnene er af meget stor betydning også i denne periode, hvor de er i en fase, hvor de ikke ved, om de skal være her eller ej.
Der tilbydes jo - nu i alt fald - også for de voksne undervisning i dansk og kurser med forskellige temaer som eksempelvis demokrati, arbejdsmarkedsforhold, sprog og edb.
Aktiveringsprogrammerne er af mangfoldig karakter.
De rækker lige fra rengøring, vedligeholdelse af bygninger og snerydning, centercafeteriadrift, værksteds- og sportsaktiviteter, til ulønnet praktikophold på hospitaler, deltagelse i studiegrupper og udgivelse af aviser for asylansøgere.
Alt det synes jeg opfylder den intention, jeg tror SF har bag forslaget, om, at de har en tilværelse, som har en vis mening.
Al form for aktivering er af frivillig karakter.
På en lang række andre områder involveres beboerne også i den daglige drift af centrene.
Det drejer sig blandt andet om brug af centrenes økonomiske midler, bogføring, telefonpasning, informationsvirksomhed, undervisning, ja, selv fordeling af tøj eller salg af samme har jeg på Sandholm set er noget, disse asylansøgere har som arbejdsområde.
En særlig populær form for aktivering på centrene foregår i værkstederne.
På langt de fleste centre er værksteder, hvor man kan fremstille og reparere tøj, reparere cykler, arbejde med træsløjd, fotografering, ja, lave tv og også edb. Også sportsaktiviteter er meget populære, også gennem de lokale sportsklubber og kontaktled til lokalsamfundet, og jeg synes også, det er fornemt, at Røde Kors i dag - jeg ved ikke, om de har gjort det altid, men jeg har set, at de gør det i dag - sender besked til lokalområdet, at nu kommer der så og så mange asylansøgere, som skal være her i et eller andet tidsrum, og dem bør man modtage på en ordentlig måde i lokalsamfundet.
Med alle disse aktiviteter og det, jeg her antyder som den måde, vi behandler tingene på, mener jeg, at vi er med til fra myndighedernes side at give en meningsfyldt ventetid, indtil de får at vide, om de skal være her i landet, eller de ikke skal være her i landet.
Jeg vil også gerne gentage, at jeg betvivler ikke de gode hensigter bag SF's forslag, men jeg vil mene, at det ville være farligt at begynde at inddrage arbejdsmarkedet i almindelighed.
Så vil jeg slutte med endnu en gang at understrege, at jeg synes, alle Folketingets partier burde gå forrest i at få ligestilling på arbejdsmarkedet mellem folk, som er født her i landet, og folk, der er født andre steder.
Det trænges der i høj grad til, og det var måske en endnu bedre debat at få
end den, vi er startet på.