runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Tove Videbæk (KRF), 2002-02-08:
Ministeren talte meget varmt om KID-projektet, altså Kvalitet i Dagtilbudene-projektet, som er et projekt, der udfører forskning vedrørende børns miljø osv.
Vil ministeren også være indstillet på helt konkret at afsætte penge til at KID-projektet kan fortsætte også med næste fase?
Det vil jo kræve et antal millioner kroner.
Vil ministeren være indstillet på at afsætte de penge?
Line Barfod (EL), 2002-02-08:
Det glæder mig meget at høre, at ministeren finder anledning til at sende skrivelser ud til kommunerne for at gøre opmærksom på, at der er nogle regler og vejledninger på det her område, der skal overholdes.
Jeg blev nemlig noget forundret over, at ministeren sagde, at det er kommunernes opgave, og at det kan de godt klare, når vi for nylig så den tragiske sag fra Helsingør med et barn, der omkom på en legeplads, hvor en repræsentant fra kommunen bagefter kunne sige, at eftersom politiet ikke havde sigtet nogen i kommunen, gik han ud fra, at alle regler fra kommunens side var overholdt.
Og det lod ikke til, at kommunen fandt anledning til, at der skulle foretages nogen ændringer på legepladsen på institutionen, på trods af at den retsmedicinske undersøgelse altså havde vist, at barnet formentlig var omkommet, fordi hullet i legehuset var for lille.
Så det ville være godt, hvis der sker noget på det område.
Jeg forstår ikke, at ministeren ikke finder, at der er behov for at have et samlet regelsæt for institutionerne og for, hvilke kvalitetskrav der skal være opfyldt - på samme måde som man f.eks. stiller krav til, hvad der skal være af arealplads osv. for de dyr, som vi har rundtomkring på landbrug og i zoologiske haver osv.
Lene Garsdal (SF), 2002-02-08:
SF har støttet forslaget de tidligere mange gange, det har været fremsat, og det vil vi naturligvis også gøre den her gang.
Vi finder, det er vigtigt, at børn får en høj placering på den politiske dagsorden.
Og vi ser det her som en pendant
til en arbejdsmiljølov for børn, og en arbejdsmiljølov for voksne, som gælder på arbejdspladserne, er jo netop også en samling af et bredt udsnit af love og regler, som netop afspejler den dér bredde af mulige problemer, som daginstitutionerne har.
Der er ikke mærkningspligt på legesager, på maling, lim osv., som børnene bruger i deres leg.
Det finder vi bekymrende, for der kan være en risiko for børnene ved at bruge materialerne, uden at forældre eller pædagoger har mulighed for at vide det, fordi de netop ikke er mærkningspligtige.
Som det er nu, skal kommunerne føre tilsyn med deres egne, bl.a. med deres egne institutioner.
Det kan ikke undgå at blive en interessekonflikt, hvis der for eksempel er store økonomiske krav til en kommune, fordi der er kommet for mange børn ind, der er meget støj, og det er dyrt og bekosteligt at få nedsat støjniveauet.
Så kan det jo godt være, at kommunen ikke er helt opmærksom på sikkerheden i daginstitutionen.
Derfor synes vi, at det forslag her, hvor der kan komme et uvildigt tilsyn svarende til Arbejdstilsynet inden for det øvrige arbejdsmarkedsområde, er en rigtig god idé.
Så er der den del af forslaget, der handler om de 300 mio. kr.: Jeg synes, at det er et godt forslag, fordi vi netop ved, at der er mange problemer på mange daginstitutioner rundtomkring, og hvis kommunerne selv skal løfte opgaven, kan det være for tungt.
Så er der den sidste del af forslaget, som drejer sig om, at forældrebestyrelserne gerne skulle have et øget engagement.
Derfor synes jeg, at det ville være en god idé, at man samler dem i en fælles arbejdsmiljølov for børn.
Vi støtter fra SF's side forslaget.
Villy Søvndal (SF), 2002-02-08:
Det er helt utænkeligt, at et råd under et departement bringer sig i konflikt med det departement, det er en del af.
Er hr. Hans Andersen ikke enig i det synspunkt?
Hvor er så uafhængigheden henne?
Jeg forstår det simpelt hen ikke, det er fuldstændig luftigt.
Jeg kunne forstå, hvis det var en gammelstalinist, man stod over for, men det er det jo ikke, det er Venstres ordfører, som vi skal bruge så lang tid på noget så fundamentalt som at belære om, hvad grundlæggende frihed og uafhængighed drejer sig om
Det undrer mig meget.
Tove Videbæk (KRF), 2002-02-08:
Kristeligt Folkeparti er helt enig i, at vi bør have en miljølov for børn.
Intentionen med en børnemiljølov er at sikre gode og sunde opvækst- og udviklingsbetingelser for børn i daginstitutioner og skolefritidsordninger.
Kvalitet i dagtilbuddene er afgørende for, at børn får et godt og sundt opvækstmiljø.
De elementer, der sikrer og skaber kvalitet i børns liv, er imidlertid et af de områder, hvor vi mangler megen viden, og netop derfor blev KID-projektet sat i værk.
Dette projekt skulle dels afdække børns opvækst- og udviklingsbetingelser i dagtilbuddene og dels styrke og videreudvikle de elementer, der er med til at skabe kvalitet i børns liv.
På enkelte områder er det allerede lykkedes for KID-projektet at dokumentere, at børns opvækst og udvikling i dagtilbuddene er koblet tæt til de fysiske betingelser, der er i dagtilbuddene.
Også BUPL's støj- og indeklimaundersøgelse understøtter international forskning, der peger på en sammenhæng mellem på den ene side støj, indeklima og kvadratmeter og på den anden side barnets sprogudvikling, hørelse, konflikter og stress.
I afrapporteringen fra KID fase 1 foreslås det bl.a., at der tages initiativ til at undersøge sammenhængen mellem plads, altså kvadratmeter, og børns motoriske, sociale og sproglige udvikling for at udvikle pædagogiske metoder såsom dokumentation og helhed i børns liv, igangsætte forskning, der kan give os ny viden om børns udvikling i dagtilbuddene, og udvikle forældresamarbejdet, både i hverdagen og i forældrebestyrelserne.
Alle disse områder har afgørende indflydelse på det opvækstmiljø, personalet i samarbejde med forældre og kommune skal skabe for børnene i dagtilbuddene.
KID-projektet udgør derfor et væsentligt led i forsøget på at optimere børns opvækstbetingelser i dagtilbuddene
, og det bidrager med ny viden om, hvad der skal til for at give børn et godt og sundt opvækstmiljø - en viden, der netop kan være med til at afgøre, hvad en børnemiljølov skal indeholde.
En børnemiljølov skal vi simpelt hen have, og det vil vi gerne sammen med forslagsstillerne og med KID-projektet som baggrund være med til at se på.
Hans Andersen (V), 2002-02-08:
Venstre støtter helhjertet nedsættelsen af rådet for socialt udsatte.
Der skal ske en forbedret indsats for de svageste grupper i vores samfund.
I bemærkningerne til nærværende beslutningsforslag udtrykker forslagsstillerne ønske om, at rådet skal være uafhængigt, at rådet skal kunne arbejde med både aktuelle og mere langsigtede problemstillinger, at rådet skal have deltagelse fra et bredt udsnit af interesser, at rådet skal have fokus på den forebyggende indsats, og at rådet skal fokusere på menneskers kompetencer og ressourcer og ikke på menneskers begrænsninger.
Disse ønsker kan Venstre fuldt ud tilslutte sig, og vi kan tilføje nogle flere.
Bl.a. ønsker Venstre en bedre inddragelse af både de frivillige foreninger og organisationer og af resten af det civile samfund i det sociale arbejde.
Her håber vi, at et fremtidigt socialt råd kan komme med gode forslag og initiativer.
Men at disse ønsker skulle være i strid med regeringens beskrivelse af rådets arbejde i aktstykke nr. 93, har jeg svært ved at se. Hvad angår den udtrykte bekymring for rådets uafhængighed, deler Venstre på ingen måde denne bekymring. Efter vores mening sikrer man det bedst mulige rådsarbejde ved at udpege de bedst kvalificerede personer og ikke ved, at forskellige organisationer udpeger hver deres fortaler til rådet.
Venstre kan derfor ikke støtte dette beslutningsforslag.
Margrethe Vestager (RV), 2002-02-08:
Det, som gør regeringens fremgangsmåde tvivlsom, er den metode, man vælger, når man arbejder inden for kendte former, og det er stadig væk en kilde til undren, hvordan man kan fastholde, at et råd er uafhængigt, og nu her ligefrem ønsker sig offensiv rådgivning, når man samtidig ønsker en sekretariatsbetjening af ministeriets egne medarbejdere.
I radikal sammenhæng har vi forstået, at der er et meget udbredt ønske om at få et socialt råd.
Derfor går vi meget gerne ind i en dialog om, hvordan vi kan gøre det rigtigt fra begyndelsen, både for at få det forebyggende element med og for at få den sociale bæredygtighed med, og vi drøfter det gerne.
Men vi ønsker en reel uafhængighed, sådan at det ikke kun er for ministerens skyld eller regeringens skyld, men også for Folketingets skyld, fordi denne kreds jo også har brug for en konkret sparring og en konkret viden på området.
Som ministeren tidligere bekræftede under en anden debat: Der er brug for viden, for at man kan få en ordentlig debat.
Henriette Kjær (KF), 2002-02-08:
Nu har jeg set på de følgegrupper, vi har, og der vil jeg sige til hr. Villy Søvndal, at der i dem er nogle enkelte fra brugergrupperne, ellers består de af systemfolk.
Følgegruppernes opgave er jo også at prøve at se, når vi så udmønter noget, f.eks. via satspuljen, om det så er godt nok, om det så er noget, man kunne have brug for, men de kommer jo ikke med offensive råd, og det er heller ikke deres opgave, det er ikke det, de er udpeget til.
Til fru Line Barfod vil jeg sige, at det Narkotikaråd, som fru Line Barfod tidligere på dagen har rost, jo netop er udpeget egenhændigt af den tidligere socialminister, præcis lige som jeg ønsker at gøre det nu.
Så jeg synes, det var et dårligt eksempel.
Jeg er da enig i, at man skal have nogle principper og nogle retningslinjer, men det synes jeg sådan set også det i høj grad viser sig at vi har i den nye regering.
Jeg vil også gerne sige tak til fru Margrethe Vestager, fordi hun bekræftede mig i, at man nedsætter råd via aktstykker, og at man selv udpeger medlemmer; det var set, jeg kan ikke huske, om det var 1.000 gange før, eller hvilket udtryk det var, fru Margrethe Vestager brugte.
Ja, det er set før, og derfor er der altså ikke noget odiøst i, at denne regering nu tillader sig at gøre det på den måde.
Margrethe Vestager (RV), 2002-02-08:
Der er ikke noget enestående ved, at råd er nedsat ved aktstykke, nej, klart, der er talrige eksempler.
Der er heller intet enestående ved, at en minister udpeger rådsmedlemmer.
Men der er noget enestående ved den her situation.
Der er det enestående, at man gør sig til af uafhængighed, men man etablerer den ikke.
Det har vi brug for i regeringen.
Men hvorfor så ulejlige skatteyderne yderligere?
Der er, som allerede nævnt, følgegrupper, der er Narkotikarådet, som tidligere her i salen har været rost, og ministeren har sagt, at man vil følge op på den rådgivning, der er kommet i forhold til ældre narkotikabrugeres boforhold. Det, som er grunden til at vi rejser denne debat, er, at vi har meget svært ved at forstå, hvad der er den virkelige grund til, at ministeren nægter at gå i dialog om, hvordan vi får de bedste råd på dette område, ikke kun ministeren, men også Folketinget.
Line Barfod (EL), 2002-02-08:
Jeg bliver noget forundret, når ministeren sætter lighedstegn mellem principper og formaliteter.
For mig er der meget stor forskel.
For min skyld kan man godt se bort fra nogle formaliteter i forskellige sammenhænge, men principper skal man have nogle meget gode grunde til at se bort fra.
Det, vi diskuterer, er: De, der skal sidde og overveje, hvad det er for en indsats, vi skal lave på forskellige områder, hvordan skal de udpeges, hvad skal de arbejde med?
Det er væsentligt at få fastlagt nogle principper for dette, og det er væsentligt at diskutere i en sammenhæng, hvad de principper skal gå ud på.
Når vi er så bekymrede for det her råd, er det jo, fordi regeringen samtidig nedlægger en række andre råd.
Og jeg vil da gerne høre, om ministeren mener, at de, der sidder i de andre råd, der bliver nedlagt på det her område, ikke har kendskab til området, at de ikke arbejder med narkomaner og hjemløse og udstødte grupper i dag, at de mennesker, der sidder der i dag, altså er nogle, der ikke kender til området.
Er det sådan, det skal forstås?
Villy Søvndal (SF), 2002-02-08:
Ministeren bliver hverken kanøflet eller trynet eller gjort andre slemme ting ved i øjeblikket.
Vi er i gang med en politisk debat om, hvordan man tilrettelægger samfundsudviklingen.
Mere dramatisk er det, vi er i færd med lige nu, såmænd ikke.
Der sidder faglige følgegrupper i øjeblikket, som ministeren er bekendt med, på hjemløseområdet, på sindslidendeområdet, som er kendetegnet ved, at det er vidende folk, der arbejder med området ude i marken, der sidder med det.
Så har vi jo de her fora allerede.
Der er altså hverken noget nyt eller originalt ved det.
Det nye drejer sig om, at specielt en regering, der understreger, at vi ikke har brug for statslige smagsdommere, tror jeg det hed, til at sidde og finde ud af, hvad der er rigtigt, og hvad der er forkert, netop vælger som metode at lave smagsdommeri i det omfang, at man håndplukker folk, som man ønsker til at sidde her.
Det er i forhold til alle mine demokratiske idealer en voldsomt central styring med inspiration fra det gamle Sovjet.
Henriette Kjær (KF), 2002-02-08:
Så fik vi jo at vide, at det handler om principper.
Det var jo det, jeg nævnte i min tale lige før, at det er formaliteter - principper kunne jeg også have sagt - det her drejer sig om.
Men det er da underligt, at de samme principper ikke var gældende i samme grad, da vi havde den tidligere regering.
Det må jeg sige, det undrer mig.
Så til det dér med ros til regeringen: Det har vi ikke brug for.
Vi har brug for nogle kompetente mennesker, der arbejder med de problemer, vi gerne vil have belyst.
De skal ikke rose regeringen.
De skal heller ikke rose Folketinget.
De skal komme med gode forslag til, hvordan vi kan komme videre på det her område, for problemet er jo, at vi står i stampe.
Det blev også nævnt tidligere i dag, hvor mange millioner, ja, milliarder af kroner man bruger på det her område, men vi har ikke løst problemet godt nok. Så siger vi i regeringen: Det er måske, fordi vi har hørt de forkerte.
Nu prøver vi at gå nogle nye veje.
Vi prøver at bruge de mennesker, der arbejder med de prostituerede, med de sindslidende, med de hjemløse til hverdag, der ved, hvor skoen trykker.
Dem har vi simpelt hen brug for at høre i regeringen.
Så bliver man mistænkeliggjort og kanøflet og beskyldt for at ville en meget central styring, selv om det bestemt er set før - det med den centrale styring, ikke det med de nye veje.
Villy Søvndal (SF), 2002-02-08:
Det ville vi hverken forstyrre Folketinget eller socialministeren med så sent en fredag eftermiddag.
Friheden til at kritisere; friheden til at mene det, man vil, og påpege de ting, man finder nødvendige, i modsætning til en central styring, hvor en regering håndplukker de folk, den gerne vil have.
Omverdenen har jo forstået, hvad det drejer sig om.
Berlingske Tidende har i dag en forside, hvor den store historie er: »LO-ros til regeringen«.
De har forstået metodikken.
Det drejer sig om at rose regeringen tilstrækkeligt, så skaffer man sig plads i rådet.
Det er helt oplagt LO's håb, de lægger slet ikke skjul på det.
Jeg har brugt hele formiddagen til at overveje, hvad jeg kunne finde på at rose regeringen for, for på samme måde at skaffe mig adgang til rådet.
Det er ikke lykkedes.
Line Barfod (EL), 2002-02-08:
Først til spørgsmålet om flere kvadratmeter: Bygningsreglementet fra 1995 fastslår, som det fremgår af bemærkningerne til forslaget, at der skal være 10 m2 pr. barn under 3 år og 6 m2 pr. barn over 3 år, men ifølge Forbundet for pædagoger og klubfolk er det kun omkring 5 pct. af daginstitutionerne, der i dag lever op til det.
Der er altså meget langt igen, før vi får det nødvendige antal kvadratmeter i daginstitutionerne.
Så til spørgsmålet om frit valg: Enhedslisten går i høj grad ind for frihed til borgerne, og vi støtter varmt den mangfoldighed, der har været på daginstitutionsområdet i mange år.
Det har jo altid været sådan, at forældrene kunne lave de daginstitutioner og få barnet i de daginstitutioner, de gerne ville have.
I dag er der en mangfoldighed af daginstitutioner, som har været med til at udvikle pædagogikken på mange områder.
De er lavet ud fra forskellige pædagogiske og ideologiske overvejelser, og det støtter vi varmt.
Men vi støtter ikke, at det skal være pengepungen, der
er afgørende.
Vi støtter ikke, at nogle skal tvinges til at gå derhjemme, fordi det økonomisk bliver mere fordelagtigt med de mærkelige ordninger, som regeringen overvejer at indføre, og vi støtter bestemt ikke, at nogle skal kunne tjene penge på at lave daginstitutioner.
Flemming Oppfeldt (V), 2002-02-08:
Til Enhedslistens ordfører
: Det, jeg nævnte i min tale, var, at vi i de seneste år rent faktisk har fået flere kvadratmeter til børnene i institutionerne, og pasningsgarantien, som ordføreren kom ind på i svartalen, skal gennemføres lokalt, for der bliver kaos, hvis den bliver indført fra Folketingets talerstol, uden at der kan sættes vilje bag.
Så vil jeg gerne spørge Enhedslisten: Ville det ikke være det rigtige at give forældrene en ultimativ høj indflydelse på deres børns opvækst og ultimativ høj indflydelse for at sikre en ordentlig kvalitet for børnene?
Det kunne f.eks. være, at forældrene selv kunne vælge institutionstype, uanset om den er privat eller offentlig, eller vælge selv at passe deres børn.
Det er dét, som den nuværende regering vil gøre noget ved, og det er også en alternativ måde til at fremme kvaliteten.
Margrethe Vestager (RV), 2002-02-08:
Vi har med forundret glæde konstateret, at Dansk Center for Undervisningsmiljø ikke for indeværende er lukningstruet.
VK-partiernes modstand mod lov om undervisningsmiljø ville ellers give et hint om, at det måske var en af de første institutioner, som skulle stå på listen over råd og nævn, som skulle nedlægges.
Men vi tager det faktisk som en positiv anerkendelse af, at der er behov for at gøre en indsats i forhold til sikkerhed og sundhed i skoler og på sigt også i forhold til vores daginstitutioner.
Dermed har vi også sagt, at vi synes, det er meget afgørende at følge den indsats, som er gjort, og den indsats, som bør gøres, f.eks. at den, synes jeg, udmærkede pjece, som Socialministeriet har udsendt, følges op i forhold til, om den bliver brugt, om den er skrevet på en måde, som er forståelig og brugbar i forhold til dem, som har brug for den.
Der synes at være et meget stort behov for åbenhed på det her område, fordi der allerede er en række regler og forordninger, som er gældende, og åbenheden er jo i sagens natur en meget afgørende faktor for, at det lokale demokrati overhovedet kan fungere på den måde, som har været nævnt af flere ordførere.
Vi er også meget optaget af området.
Der ligger jo en selvfølgelighed i, at vi er optaget af vores børns vilkår, men vi ønsker også at holde fast i, at det her faktisk er med til at skabe indhold i det lokale demokrati.
Uden den type meget væsentlige opgaver, nemlig at sikre og diskutere ordentlige rammer for vores børn, tømmer vi stille og roligt det lokale demokrati.
Hvorfor skulle folk så ulejlige sig med at vælge folk til kommunalbestyrelser og forældrebestyrelser og lignende?
Det, vi er optaget af, er bl.a. at se på, om de tilsyn, vi har, rent faktisk fungerer.
Som nævnt under en tidligere behandling i dag ser vi meget gerne på det principielle i det kommunale tilsyns funktionsmåde.
Derfor synes vi også, at det er uhensigtsmæssigt at lave en egentlig miljølov for børn, men vi vil selvfølgelig være klar til i enhver sammenhæng at bakke om det arbejde, som gøres for at sikre et bedre miljø, men det må være noget, som også afhænger af borgernes konkrete beslutninger og lyst til at prioritere området, ellers er der en stor del af vores demokrati, som vi fuldstændig sætter ud af kraft.
Jeg synes som sagt, at det er meget afgørende at tage pejling af de signaler, regeringen sender, og selvfølgelig holde dem fast på dem.
Kan det ikke ske, er vi klar til, ligesom vi var i forhold til bemærkningerne om lov om undervisningsmiljø, at gå videre med spørgsmålet.
Vi tror, det er meget afgørende at sikre, at der er en fast intention om at holde det lokale demokrati i ånde, så det udfører de opgaver, det skal, og derfor udtrykker vi selvfølgelig også en varm velkomst til Enhedslistens stadige bringen dette spørgsmål på dagsordenen, så der kommer fokus på det.
Men jeg synes faktisk, det er rimeligt at give de folk, som vælges til kompetente organer, mulighed for at udøve deres rent faktiske ansvar, og derfor kan vi ikke støtte forslaget.
Line Barfod (EL), 2002-02-08:
At nedsætte et socialråd er en rigtig god idé, at kigge bredt på socialpolitikken ville være et stort fremskridt.
Det har ikke været muligt at få oplyst, og jeg føler mig heller ikke mere oplyst af debatten i dag.
Problemet forstærkes jo af, at regeringen samtidig nedlægger en række andre råd på det her område.
Det kunne være rart, hvis regeringen ville tage sig den fornødne tid til at afklare, hvad det er, rådet skal arbejde med, og meddele det videre til Folketinget, så vi kunne have en samlet diskussion. Et socialt råd har vi jo diskuteret tidligere.
Vi diskuterede det for nylig på baggrund af forslaget fra SF om social bæredygtighed og oprettelsen af et socialt råd.
Det, som vi er meget nervøse for, er den tråd, der går gennem regeringsgrundlaget, statsministerens åbningstale osv. med hensyn til, at det kun er de allersvageste, man skal tage sig af, så vi får reduceret den danske sociale politik til, at det kun handler om at tage sig af de hjemløse, narkomanerne, de prostituerede og de sindslidende, og at alle andre må sejle deres egen sø.
Hvis ikke man har hele det brede sociale perspektiv med, hvis ikke man ser på det forebyggende arbejde, bliver det en helt anden slags samfund, vi får.
Så får vi et samfund, hvor mange flere kommer til at tilhøre de svageste grupper, og så får vi et samfund, hvor man bliver henvist til almisser.
De allerallersvageste kan få hjælp - dem er der nogle der vil tage sig af - men alle dem, der står med konkrete sociale problemer, men som endnu ikke er kommet helt derud, hvor de tilhører de allersvageste, er der ingen hjælp til.
Et sådant samfund, der minder om den situation, man havde i 1800-tallet og begyndelsen af 1900-tallet, har vi bestemt ikke lyst til.
Det er ikke den vej, vi ønsker at gå, men vi er bange for, at det er det, regeringen er på vej mod, og derfor ville det være rart at få et samlet udspil fra regeringen, så man også kunne sætte det her råd og nedlæggelsen af de øvrige råd ind i en sammenhæng.
Indtil vi har set noget konkret fra regeringen, vil vi fortsætte med - desværre - at være urolige for, hvad det er, der kommer til at ske på det sociale område.
Marianne Jelved (RV), 2002-02-08:
Jeg kan altså ikke komme ud over, at jeg synes, det er en uorden, at vi giver tilskud til virksomheder på den måde, som vi gør her.
Men jeg vil sige omkring det at blive i eget hjem, at det mener jeg er en klar offentlig opgave, og det er ikke noget, pensionisten som sådan selv skal finansiere.
Jeg mener, det skal være gratis, at det offentlige sikrer - hvis det ønskes af den ældre - at man kan blive længst muligt i eget hjem.
Men jeg vil godt sige omkring det principielle spørgsmål, jeg stillede, om det var uanset indkomst, pensionister skulle have en fortrinsstilling, at jeg synes, vi bør overveje, når vi lovgiver, og når vi diskuterer velfærdssamfundets opgaver og fremtid, at lade være med at dele mennesker ind i grupper efter deres alder.
Det er ikke nogen social begivenhed at blive 65 år; det vil jeg gerne holde fast i.
Derfor vil jeg bare appellere til, at vi nuancerer diskussionen og ikke går efter aldersgrupper.
Jeg vil gerne fortsætte den diskussion, som hr. Ole M. Nielsen starter her, om, hvordan vi letter det for dem, der har brug for at få lettet hverdagen - men ikke efter alderskriterier.