runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Aage Frandsen (SF), 2003-01-16:
Jeg var glad for, at hr. Jens Rohde trods alt fik sagt, at det var i orden, at der er mennesker, der er medlem af et politisk parti og arbejder i embedsmandssystemet.
For det er jo helt afgørende, at vi ikke begynder at diskutere folks politiske tilhørsforhold, men at det, vi diskuterer, er deres ansættelsessituation som embedsmænd og de opgaver, de skal udføre som embedsmænd. Min erfaring som politiker, ikke som minister, men som folketingspolitiker, der har deltaget i forhandlinger, er altså, at jeg aldrig nogen sinde har oplevet, at man kunne mærke, at en embedsmand havde et politisk tilhørsforhold.
Jeg ved ikke, om de har det, og hvis de har det, kommer det dem efter min opfattelse ikke til skade.
Det betyder ikke, at de ikke har meninger, men de rådgiver deres minister, og de rådgiver, skal vi sige i situationen også os, der sidder på den anden side af bordet.
Jeg synes, det er utrolig vigtigt at få understreget, at det ikke er noget med, at embedsmænd, uanset tilhørsforhold, spiller en speciel rolle, og det er også helt afgørende, at embedsmænd selvfølgelig må være, hvad de vil.
Jacob Buksti (S), 2003-01-16:
Nu kan jeg forstå, at de der tilgængelige oplysninger skulle have været så lette at få fat på.
Men så har hr. Jens Rohde altså fået fat på nogle forkerte.
Hvis hr. Jens Rohde går hen og slår op under Trafikministeriet de sidste 4-5 år, og for den sags skyld i dag,
så hedder pressechefen Jesper Damm Olsen, og han kommer fra en selvstændig virksomhed før det.
Derfor kan man jo få den interessante tanke, at de 19
måske er over samtlige knap 10 år, den daværende regering sad, og det vil sige, at det er ca. 2 i gennemsnit.
Eller er det også forkert?
Men vil hr. Jens Rohde ikke bekræfte, at det i øvrigt ikke er Erik Tuesen, men Eskild Tuesen, og at han ikke har været ansat i ministeriet de sidste 5 år?
Jens Rohde (V), 2003-01-16:
Når jeg overhovedet er kommet ind på det her, skyldes det jo sådan set, at det, som vi hele tiden hører, er, at denne regering har ansat en hær af spindoktorer og mange, mange flere. Og grunden til, at det nu går så galt, er, at man har ansat mange, mange flere.
Og det vil jeg ganske enkelt afvise.
Som sagt er der er intet forgjort i, at man er medlem af et politisk parti, tværtimod skal det ikke diskvalificere nogen.
Jeg konstaterede det bare i den sammenhæng, hvor jeg sagde, at det kan være, det er en tilfældighed, men nu var det altså sådan.
Så er det i øvrigt ikke mig, der fortsætter debatten ud ad det spor, det er jo hr. Frank Jensen og fru Marianne Jelved.
Til hr. Keld Albrechtsen: Jeg har sagt mange gange, at jeg synes, det er en glimrende idé, at man i forhold til offentligheden og pressen og den medievirkelighed, der er i dag, og de utrolig mange kommunikative opgaver, som en minister har i forhold til en presse, der spænder fra fagpresse til lokalradio og til regional-tv osv., har en tæt sparringspartner til at håndtere pressen.
Det synes jeg er en ganske glimrende idé, og jeg mener faktisk, at både borgerne og pressen har gavn af det.
Jeg må sige, at jeg stiller mig en lille smule undrende over for det spørgsmål, fru Marianne Jelved har været oppe at stille nu, for det lød lige pludselig, som om fru Marianne Jelved ikke mener, det er i orden, at man har den institution inde i ministerierne, der hedder de særlige rådgivere.
Jacob Buksti (S), 2003-01-16:
Jeg synes bare godt, jeg vil have hr. Jens Rohde til at slå fast, at efter de udsagn, hr. Jens Rohde er kommet med heroppe, så bliver antallet 19.
Det er det antal, som har været totalt over hele den tidligere regerings regeringsperiode, og ikke, hvor mange der i givet fald er på et givet tidspunkt.
For ellers er det udsagn, som hr. Jens Rohde står heroppe med vedrørende mit spørgsmål, ikke korrekt.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-01-16:
Jeg synes, man relativt hurtigt kan konkludere, at den tidligere regering og den nuværende regering er lige gode om det.
Jeg synes ærlig talt, at diskussionen om, hvem der har haft flest spindoktorer, om det er 18 eller 19, dybest set er en fantastisk uinteressant debat.
Derimod synes jeg, det er ret væsentligt at prøve at få svar på de spørgsmål, som jeg har stillet, og som hr. Kristian Thulesen Dahl også har stillet, om, hvad det her egentlig går ud på, hvorfor vi overhovedet skal have denne ordning med spindoktorer.
Jeg synes ikke rigtig jeg fik noget svar fra hr. Rohde på dette spørgsmål: Hvorfor er det nødvendigt, at man har embedsmænd, altså disse spindoktorer, til at besvare henvendelser fra journalister spørgsmål, hvor det drejer sig om at få faktuelle oplysninger.
Der må det da være bedre, at disse spørgsmål besvares af de embedsmænd, der har med de sager at gøre, og som har forstand på dem, og at de spørgsmål netop ikke skal besvares af embedsmænd, som er ansat til politisk propaganda, og som ikke har forstand på de konkrete forhold, som de svarer på.
Jeg synes simpelt hen ikke, hr. Jens Rohde svarer på de spørgsmål, vi stiller.
Frank Jensen (S), 2003-01-16:
Det er lidt af en utålelig debat, vi fører her.
Men det er jo altså som sagt Venstres ordfører, der selv er årsag til, at vi får den her skævvridning af en debat, som ellers fagligt set kunne være interessant, ved hele tiden at køre på, at SR-regeringen ansatte folk med baggrund i deres partibog.
Men når hr. Jens Rohde kommer ind på det spor, hænger det jo sammen med, at det har været Venstres tradition.
Og det er svært at skifte spor, når man først er kommet ind på det. Den nuværende statsminister lagde jo selv sporene i sin rolle som oppositionsleder.
Der er desværre et hav af meget forfærdelige citater fra den nuværende statsminister om, hvad han sagde, når der blev ansat medarbejdere i ministerierne.
Lad mig nævne et eksempel.
Da Lars Mortensen blev ansat i Statsministeriet - han kom i øvrigt kom fra en stilling i Finansministeriet - udtalte den nuværende statsminister
den 2. december i Information
: »Definitionen på særlige rådgivere er ikke snævert knyttet til partibogens farve.
Jeg synes, det er en særlig skærpende omstændighed, at netop Poul Nyrup Rasmussen nu går i spidsen med ansættelse af en partikammerat i Statsministeriet under tvivlsomme omstændigheder.«
Desværre var der eksempler på det samme, da Karsten Dybvad blev ansat som departementschef i Finansministeriet.
Jeg synes, man skal stoppe den debat, og jeg synes, vi skal stoppe det der med, at Venstre hver eneste gang kører på personer, kører på embedsmænd, der ikke er i stand til at forsvare sig.
Jens Rohde (V), 2003-01-16:
Når nu hr. Buksti spørger så konkret, kan jeg jo sige, at Trafikministeriets pressesekretær, Erik Thuesen, jo før sin ansættelse havde været aktiv i den socialdemokratiske studenterorganisation Frit Forum og i Socialdemokratiets folketingsgruppes tænketank, PØ-gruppen, og han var i øvrigt med til at skrive en bog om Socialdemokratiets fremtid. Det er bare noget, jeg har konstateret, at sådan var det.
Og jeg sagde, at det kunne være en tilfældighed, men sådan var det.
Jeg sagde det i forbindelse med, at netop for at afmontere alle de her beskyldninger og mistanker osv. gjorde denne regering fuldstændig efter Bundgaard-Nielsen-betænkningens retningslinjer det, at man satte nogle meget klare skillelinjer op.
Det kan godt være, at der skal nogle bedre indhegninger til end dem, vi har i dag.
Og det er jo så det, vi skal se på i forbindelse med det udvalgsarbejde, som nu skal i gang.
Og det er også derfor, vi er medforslagsstillere på det her.
Så vil jeg sige til hr. Kristian Thulesen Dahl, at i den her regering og i Venstre synes vi også, at det er irriterende, når der kommer lex af forskellig art.
Og de er altså ikke altid, jeg tror snarere tværtimod, tilsigtede.
Men det har jo altid været sådan, at politikere, ministre, f.eks. gav nogle aviser én historie, nogle aviser en anden historie.
Tidligere foregik det nede i Snapstinget, hvor man sad og snakkede med dem, man var gode venner med.
I dag foregår det bare på en anden måde, fordi strukturerne herinde i Folketinget er blevet anderledes, hele arbejdet omkring det er blevet mere professionaliseret.
Så har det arbejde, som har fungeret altid,
i hvert fald været odiøst.
Så nej, der ser jeg altså ikke noget problem.
Jacob Buksti (S), 2003-01-16:
Det er et meget konkret tal.
Jeg kan så forstå, at det er et, der er tilgængeligt alle steder.
Jeg kan også forstå på hr. Jens
Det er jo meget konkret, så derfor vil jeg også være meget konkret.
Det giver nærmest indtryk af, at vi alle sammen havde sådan nogle, men så vil jeg gerne spørge, om Trafikministeriet falder ind under den kategori, om den pressemedarbejder, som er ansat i Trafikministeriet, har noget med det her at gøre.
Jeg ved ikke engang, hvornår han blev ansat.
Jeg ved, at han aldrig nogen sinde har været i noget politisk parti, og han er ansat endnu.
Falder Trafikministeriet ind under det her?
Eller hvor kommer de 19 fra?
Aage Frandsen (SF), 2003-01-16:
Er hr. Jens Rohde ikke enig i, at erfaringen med embedsmænd - selv embedsmænd, som tidligere var ansat som embedsmænd generelt, men som måske alligevel havde en lidt særlig tilknytning - er, at de optrådte som embedsmænd, og at man sådan set ikke kunne se deres politiske tilhørsforhold?
Og er hr. Jens Rohde ikke enig i, at det er meget farligt at problematisere, at en embedsmand, der tilfældigvis tilhører et bestemt parti, dermed ikke er en ordentlig embedsmand?
Og er hr. Jens Rohde ikke enig i, at i den forbindelse var det ret problematisk, at dele af den borgerlige opposition problematiserede - for at sige det mildt - ansættelsen af den nuværende departementschef i Finansministeriet i sin tid, både fordi det var unfair og urimeligt, og fordi det efterfølgende jo også har vist sig at være usandt, at vedkommende ikke kunne håndtere det uanset partifarve?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2003-01-16:
Man får her ved starten af debatten lyst til udstøde et dybt suk.
Det er jo så typisk, at de tidligere regeringspartier og de nuværende regeringspartier tager et stort slagsmål om, hvornår en eller anden blev ansat med hvilken partibog osv., og så kan det blive hele debatten. Jeg synes da egentlig for at sige det fuldstændig ærligt, at hr. Keld Albrechtsens spørgsmål er dybt relevant, altså spørgsmålet om, hvad det er for noget, vi er ved at opbygge, hvad det er for et system, der er og skal være, og det er selvfølgelig politisk bestemt, hvordan det skal se ud.
I det forslag til vedtagelse, som hr. Aage Frandsen har læst op også på vegne af Dansk Folkeparti,
er der jo ikke taget stilling til, om det er en god eller en dårlig udvikling, vi ser.
Og det er med velberåd hu, fordi vi faktisk er nogle, der helt grundlæggende synes, at der er nogle problemer her, som er dybt alvorlige.
Det her med at man lægger et styrende led ind mellem politikere og befolkning i et repræsentativt demokrati, giver selvfølgelig anledning til en grundlæggende diskussion om, hvorvidt det er fornuftigt at lave.
Jeg synes, man lægger sådan et glasurlag ud på det her med spindoktorer, og det kommer hr. Jens Rohde så også lidt til provokeret af Socialdemokratiet, for selvfølgelig er meningen, når man har dem, at de styrer, at de er med til at styre den politiske debat, de er med til at vejlede ministeren i, hvornår et politisk initiativ skal tages osv., og det er jo den negative del af hele historien omkring spindoktorer.
Jens Rohde (V), 2003-01-16:
Til hr. Frank Jensen kan jeg sige, at de tal såmænd er tilgængelige i alle mulige former på internettet.
Men det er selvfølgelig igen afhængig af, hvordan man gør det op i forhold til, hvad der egentlig var tale om - i forhold til pressemedarbejdere, kommunikationsrådgivere osv. osv.
Alle er jo bekendt med, at der var et stort antal i den tidligere regering.
Det var jo også derfor, der skulle laves en betænkning.
Det var derfor, hr. Aage Frandsen i sin tid tog initiativ til, at der skulle sættes et arbejde i gang, det var for at få en større klarhed over, hvad de her roller egentlig var.
Men som sagt er der ikke noget galt i at have dem.
Til fru Marianne Jelved vil jeg også sige, at der jo ikke er noget galt i at være medlem af et parti.
Jeg sagde også, at det kunne være en tilfældighed, men man kunne bare konstatere, at alle havde udført decideret arbejde for partiet, bl.a. ved at lave debatbøger om Socialdemokratiets fremtid osv.
Hr. Lars Kaspersen var radikal folketingskandidat, da han var ansat hos tidligere kulturminister Ebbe Lundgaard.
Det er bare en konstatering af, at sådan var det, og det er der sådan set ikke noget galt i.
Til hr. Frank Jensen: Jeg kan selvfølgelig bekræfte, at tidligere medarbejdere er ansat rundtomkring i ministerierne.
Der er i øvrigt også i ministerierne medarbejdere, der arbejdede under den tidligere regering som særlige rådgivere.
Men jeg må indrømme, at uanset om de har været ansat i vores Politisk Økonomisk Sekretariat eller vores pressetjeneste, kender jeg ikke til deres politiske tilhørsforhold.
Jeg aner ikke, hvad de stemmer.
Og der er ikke noget krav i Venstre om, at man skal stemme på Venstre eller være medlem af Venstre for at kunne sidde i vores sekretariat.
Til hr. Keld Albrechtsen kan jeg kun sige, at jeg synes, at det er en særdeles god idé.
Det giver en større mulighed
med de særlige rådgivere, det giver en større mulighed for at servicere pressen, og for en minister er det også en god ting, at man har en god sparringspartner i forhold til håndteringen af et væld af medier.
Medieverdenen er jo så mangfoldig, at det kan være ganske udmærket, at man får en sparring i forhold til at håndtere den situation.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-01-16:
Nu er der åbenbart et stort flertal, der har vedtaget med sig selv, at de ikke ønsker at have en debat om, hvorfor vi overhovedet skal have statsansatte spindoktorer, men jeg vil nu alligevel tillade mig at stille det spørgsmål, for det er jo ikke en naturlov, at man har sådan en ordning.
Det er jo faktisk noget, der er oprettet ved en politisk beslutning, det er også noget, der kan nedlægges igen ved en politisk beslutning.
Derfor synes jeg ikke, man skal slippe for at tage stilling til, om det grundlæggende er klogt at have sådanne spindoktorer.
Så er han kommet på andre tanker siden, fordi han selv har fået mulighed for at få sådan en spindoktor, og det kan jeg da godt forstå at han gerne vil have, for det giver mange store fordele, ikke mindst i den politiske debat med modstanderne, men ikke desto mindre synes jeg, at det er et problem.
Jeg vil godt spørge hr. Jens Rohde: Hvorfor kan almindelige embedsmænd ikke besvare saglige henvendelser om faktuelle oplysninger, som journalister beder om at få?
Det er da bl.a. det, man har embedsmænd til.
Marianne Jelved (RV), 2003-01-16:
Hr. Jens Rohde kom med i hvert fald to betragtninger, som jeg synes kræver en uddybning.
Hr. Jens Rohde sagde, at der var mange i den tidligere regerings regi af særlige rådgivere, som, inden vi fik Bundgaard-Nielsen-betænkingen, havde partibogen i orden.
Der vil jeg godt spørge hr. Rohde, hvad der egentlig menes med det, for jeg synes, vi i fællesskab bør afstå fra at diskvalificere embedsmænd på forhånd, fordi de er medlem af et bestemt parti.
Som politikere og engagerede i demokratiets udvikling må vi være interesserede i, at mange mennesker tager stilling og også gerne er medlem af partier.
Det skal ikke være sådan, at de studerende på Københavns Universitet og Aarhus Universitet og andre steder skal opleve, at det, de skal gøre, hvis de vil have en karriere i centraladministrationen, er at holde sig fra partierne.
Jeg synes også, det er beklageligt, at vi er røget ud ad det spor, men jeg bliver nødt til at sige til hr. Jens Rohde: Jeg er enig i, at der er utrolig meget pressearbejde omkring en minister, utrolig mange henvendelser næsten døgnet rundt.
Men det kan ikke være rigtigt, at betjening af pressen kun kan ske ved hjælp af en såkaldt særlig rådgiver, altså en, der er ansat på særlige rådgiverbetingelser.
Derfor må jeg sige her fra talerstolen, at jeg har haft
en medarbejder - jeg vil gerne nævne navnet, Henriette Rald - som blev ansat af ministeriet i sin tid.
Hun havde tidligere være rådgiver for det daværende SF-medlem af Europa-Parlamentet John Iversen.
Hun har været i Udenrigsministeriet, det var derfra, hun blev hentet til Økonomiministeriet på fuldstændig almindelige embedsmandsvilkår.
Jeg tror, at hr. Jens Rohde tæller den unge dame med i sit regnestykke, fordi hun tilfældigvis i hele sit liv har været medlem af Det Radikale Venstre.
Men hun har ikke været ansat som særlig rådgiver, for en minister - med alle de pressehenvendelser, der er - kan godt betjenes af medarbejdere, som ikke behøver at være ansat som særlige rådgivere uanset deres partibog.
Og jeg synes, den form debatten her har fået, er stærk beklagelig.
Jens Rohde (V), 2003-01-16:
Det var i 1997 19 efter de tal, som er oplyst over for mig, og ikke taget over hele perioden, sådan som hr. Buksti gerne vil give udtryk for
Antallet af folk, der havde titel af kommunikations- eller pressesekretær eller -rådgiver, var i 1997 på 19.
Sådan er det.
Aage Frandsen (SF), 2003-01-16:
Jeg vil godt i forbindelse med ordvekslingen mellem hr. Kristian Thulesen Dahl og fru Marianne Jelved stille
fru Marianne Jelved det spørgsmål, om ikke redegørelsen af 4. oktober netop opererer med, at vi på den ene side har de normale tilstande, og at vi på den anden side har en særlig tilstand, når der er folketingsvalg, men at der også er en gråzone, hvor man skal udvise følsomhed, f.eks. i den situation, hvor vi nærmer os afslutningen af en debat op til en folkeafstemning.
Uanset om vi synes, der er klarhed eller ikkeklarhed, er det i hvert fald helt sikkert, at en regering til enhver tid skal være meget opmærksom på det, som justitsministeren også siger i sin redegørelse.
Men jeg synes også, at når disse kloge mennesker efter denne debat bliver samlet i et udvalg, kan de jo også se på, om der er et særligt behov her, eller der ikke er et særligt behov her.
Man kan være fordomsfri over for, hvad andre mener om det her, men jeg mener, det er præciseret, at det er en gråzone, vi er i.
Marianne Jelved (RV), 2003-01-16:
Jeg har faktisk meget svært ved at se den principielle forskel mellem følgende to former for en regerings politik:
, det er den rigtige politik,
og derfor vil alle ministre også skulle advokere for den økonomiske politik, en regering lægger frem.
På nøjagtig samme måde mener jeg, at når en regering fremsætter lovforslag om Danmarks deltagelse i EU-arbejdet eller et ja til Amsterdamtraktaten, er det også en politik, som regeringen og altså også ministrene må advokere for.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2003-01-16:
Fru Marianne Jelved påpeger noget, der også fremgik af redegørelsen fra 2001, nemlig at embedsmænd i ministeriet i almindelighed kan bistå ministeren i sådan set alle spørgsmål, undtagen når det drejer sig om ministerens ageren som partipolitiker, bl.a. i ministerens valgkreds.
Det er også grundlaget for, at vi nu siger fra vores side: Bør det være sådan fremover?
Bør det ikke tages op til fornyet overvejelse, om en folkeafstemning om EU-spørgsmål ikke i den grad også er at sammenligne med partiers slåskamp på arenaen for at fremme deres partipolitiske synspunkter, bare gennem en EU-folkeafstemning?
Frank Jensen (S), 2003-01-16:
Jeg må konstatere, at når hr. Jens Rohde i sin ordførertale brugte det voldsomme udtryk om antallet, så kan vi ikke få dokumentation for det.
Vi kan heller ikke få nogen dokumentation for, at der er sket tilsvarende overtrædelser af reglerne under SR-regeringen, og derfor kommer debatten jo så til at koncentrere sig om de konkrete sager, som også offentligheden har været optaget af gennem det seneste år.
Jeg tror, vi skal lægge bag os, hvad der blev sagt om ansættelse af embedsmænd, og jeg har intet grundlag for at kritisere den nuværende regerings embedsapparat.
Det har aldrig været et problem for mig, og jeg tror heller ikke, det vil være noget problem for den nuværende regering, hvis man har ledende embedsmænd, der er kendt for at have det ene eller det andet partitilhørsforhold.
Intet.
Jeg synes, vi skal droppe den, og jeg dropper den gerne nu, og så lad os komme i gang med det egentlige, nemlig spørgsmålet om de fremadrettede regler for den nuværende regerings anvendelse af særlige rådgivere.
Jeg går ud fra, at regeringen er interesseret i at undgå de her sager i fremtiden.
Vi har set eksempler på dem, og jeg er også glad for, at statsministeren har indskærpet over for ministrene, og at ministrene har indskærpet over for deres særlige rådgivere, at det ikke må gentage sig.
Og så er spørgsmålet: Kan vi lave regler mod, at det gentager sig?
Noget af det, som jeg synes er spændende, er det, som professor Jens Peter Christensen i en meget velskrevet artikel i Administrativ Debat, som udkom her i forgårs, har skrevet, nemlig at når man går ind og ser på, hvorfor det sker, kan det være - som statsministeren var inde på i sin redegørelse i dag - fordi de var utrænede, de var ikke vant til at arbejde i det administrative politiske system.
Det er én forklaring, men det kan også være at man bliver fascineret af at komme så tæt på magten, om jeg så må sige, at man kan komme til at begå fejl.
Og fejl kan der begås.
Men der er også en anden debat, som Jens Peter Christensen rejser i artiklen, og det er, om det er selve konstruktionen, ansættelsesforholdets karakter, specielt når vi taler om presse og kommunikation, der gør, at man kan komme til at skubbe sin presserådgiver foran sig, hvis man har en dårlig sag, og at presserådgiveren i det her tilfælde altså går planken ud og ministeren tager chancen, for man kan altid skaffe sig af med rådgiveren, hvis vi er nødt til at gå planken ud.
Det synes jeg er spændende, og det synes jeg er noget af det, udvalget skal beskæftige sig med.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-01-16:
Jeg vil godt prøve endnu en gang, om vi kan komme lidt fremad.
Det er i allerhøjeste grad noget af det, der er med til at sikre neutrale embedsmænd her i Danmark, at vi ikke har det amerikanske system, hvor embedsmændene følger regeringen ud.
Men det er det, vi er ved at få, og derfor synes jeg godt, man kunne have en undersøgelse af, om man overhovedet skal have de særlige vilkår.
Så for at sætte lidt fut i den fremadrettede debat, skal jeg stille følgende Forslag til vedtagelse »Folketinget opfordrer regeringen til at afskaffe ordningen med ansættelse af rådgivere på særlige vilkår«.
Jens Rohde (V), 2003-01-16:
Jamen det er da hr. Frank Jensen, der er polemisk, i øvrigt også i sin ordførertale.
Det er da hr. Frank Jensen, der står og nævner det ene navn efter det andet heroppe fra talerstolen.
Jeg har ikke på noget tidspunkt nævnt Karsten Dybvad eller andre, og det er det eneste, hr. Frank Jensen taler om.
Jeg gav et konkret eksempel, som hr. Frank Jensen bad om, på, hvor der var et problem.
Men fred nu være med det.
Det, jeg spørger om, som hr. Frank Jensen overhovedet ikke forholder sig til, er i forhold til det, som bliver skrevet i pressemeddelelsen her til morgen, nemlig at statsministeren overhovedet ikke har levet op til, at han vil slå hårdt ned på overtrædelser.
Nu ved jeg, at de alle sammen virkelig har fået det indskærpet, og at alle dem, der har stået for de her uheldige eksempler, også har fået en advarsel.
Er det sådan, at hr. Frank Jensen virkelig mener, at fordi man begår en enkelt fejl, så skal man fyres prompte?
Så tror jeg, vi er mange, der skal forlade salen her i dag.