Kristian Thulesen Dahl (DF), 2001-04-25:
Vi synes i Dansk Folkeparti, det er fint, at vi får rejst en debat som den, vi har her i dag, og at SF har taget initiativ til den.
Det første, vi må gøre, er naturligvis at identificere problemerne og problemets omfang, og det, vi må sige i den forbindelse, er, at globaliseringen har skabt en situation, hvor et par hundrede milliardærer ejer mere end halvdelen af verdens befolkning tilsammen.
De 3 rigeste ejer mere end de 37 fattigste landes bruttonationalprodukt i alt, og hvor vi derfor har en situation, hvor vi stille og roligt er i gang med at skabe en ny form for enevælde, hvor ganske få personer sidder og regerer over ganske, ganske mange midler og også i nogle situationer på bekostning af mange.
Valutaspekulation kan jo inddeles både i en valutaspekulation, som er grundlæggende sund, og en valutaspekulation, som er grundlæggende skadelig, og man kan sige, at under debatten i dag har vi jo indtil nu fået karakteriseret yderpunkterne.
Der er jo både en valutaspekulation, som ganske rigtigt er med til at sikre, at landene holdes på et økonomisk ret spor, og at landenes regeringer og parlamenter har en motivation til hele tiden at sørge for, at man har en grundlæggende sund økonomi, og så er der en valutaspekulation, som når op i nogle transaktionsstørrelser, der er fuldstændig ufattelige, og som ikke har til hensigt at vurdere på baggrund af, om et land har en god eller en usund økonomi, men alene har sin baggrund i, at kan man tjene en lille bitte marginal, hver gang man handler, og kan man handle mange gange nok, så kan man tjene penge på det.
Det er også derfor, at vi i de lande, der har en grundlæggende sund økonomi, har kunnet se, at valutaspekulation har kunnet afvises rimelig smertefrit, og at vi i andre situationer har set, at valutaspekulation har væltet valutaer af pinden.
En del af globaliseringen er også den fusionsbølge, som er sket, og som man i virkeligheden også må tage med ind i billedet.
Vi har en bekymring over, at der er stadig større dele af Danmarks infrastruktur, som er på udenlandske hænder.
Vi har en bekymring over, at udenlandske virksomheder i stigende omfang opkøber vitale dele i Danmark.
Man kan sige, at man på kort sigt jo kan have det synspunkt, også i forbindelse med den seneste bankovertagelse, som en svensk bank har gjort i Danmark, at det er godt for aktionærerne, som får en stor overpris i forhold til en aktuel kurs.
Men på lang sigt forekommer de her opkøb jo kun i de tilfælde, hvor udenlandske investorer føler, at de kan tjene penge og dermed hale penge ud af landet.
Det er noget, man også må tage med i betragtning.
Når så de her problemer er identificeret og vi har fået set, hvor de reelle problemer er, og hvor der ikke er problemer i forhold til valutatransaktioner og opkøbsbølger, kan man diskutere, hvad svaret skal være.
Der skal vi blankt erkende fra Dansk Folkepartis side, at vi ikke har nogen universal løsning.
Der er nogle svar og muligheder, som blafrer i teorien, og vi ved ikke, om de vil kunne fungere i det praktiske liv.
Her anerkender vi blankt de ordførere, der har været inde på, at Tobin-skatten kan virke meget urealistisk og under de bedste omstændigheder som et virkemiddel, der vil kunne træde i kraft om mange, mange år.
Det, der egentlig har været lidt forunderligt at opdage, er jo, at der er mange, der godt vil identificere problemet og sige, at der er noget, der skal tages hånd om, men der er ikke nogen, der jo overhovedet har haft ønske om at være åbne over for, om de nationale virkemidler fuldstændig skal være fjernet fra de nationale parlamenters muligheder.
Som sagt har vi ikke nogen endegyldig løsning på det her, men vi kan se et problem, og vi synes, det er godt, at vi får diskuteret det.
Vi vil meget gerne medvirke også til at skubbe på i forhold til regeringen, også i forhold til de taler, der er kommet fra ministrene, så man arbejder videre med det her i international sammenhæng, men så sandelig også i en national sammenhæng.