Carsten Hansen (S), 2002-05-28:
Det er en fornøjelse, når der er fire korte bemærkninger, for så får man jo lidt ekstra tid til at svare.
Til hr. Ole M. Nielsen: Det er præcis der, hvor forskellen på den gældende planlov og den fremtidige planlov, der bliver vedtaget i dag, ligger.
Det er jo bl.a. forskellen i dokumentationskravet.
Hvorfor ellers ændre på det?
Som jeg refererede den undersøgelse, som er foretaget af Forskningscenteret for Skov & Landskab, viste det sig, at 94 pct. af tilladelserne gik igennem.
Men forholdet var jo, at det i forvejen skulle dokumenteres, at det skulle bruges til en medhjælper- eller aftægtsbolig.
Der ligger nogle ændringer i forhold til butikker, og der ligger ændringer i forhold til brug af tidligere landbrugsbygninger osv.
Men det er jo præcis det.
Ifølge det svar, vi har fået her, må det da stå til troende, at der ikke skal være dokumentation i forhold til det.
Kommunerne kan jo, hvis de er i tvivl, senere hen undersøge det.
Men det er præcis forskellen på de to love, ellers var der jo ingen grund til at lave det om, sagt til hr. Ole M. Nielsen.
Det er jo det, det handler om.
Der er ikke i lovforslaget fastlagt krav om dokumentation for, at der skal være ansat en medhjælper.
Bestemmelsen vil tage højde for, at det kan være nødvendigt, at medhjælperboligen opføres, før der er indgået et ansættelsesforhold.
M. Nielsen.
Jeg er nødt til at sige, at det ikke er noget, jeg finder på, for jeg citerer direkte fra et svar fra miljøministeren.
Til hr. Eyvind Vesselbo: Hr. Eyvind Vesselbo forsøger på alle mulige måder at tilsløre, at han ikke har sat sig ordentligt ind i stoffet, og så skal det gøres til en tillidsafstemning imellem amterne og kommunerne.
Det gider vi altså ikke være med til.
Jeg er nødt til at sige, at vi har kæmpestor tillid til, at amterne administrerer det her, og de har også vist at gøre det på fremragende vis.
Når vi kigger på de frikommuneforsøg, som var tidligere, var det faktisk sådan, at visse kommuner agerede, som om landzonebestemmelserne var ophævet.
Det står i et svar fra ministeren om evaluering af frikommuneforsøgene.
Kommunerne gav tilladelse til 9 ud af 10 ansøgninger og henlagde dermed reelt administrationen af landzonebestemmelserne til Naturklagenævnet, og ikke mindst mange beboerne ankede tilladelserne, og hver tredje tilladelse blev omgjort.
Det hedder bl.a. i Indenrigsministeriets rapport fra 1994, at kommunerne har administreret landzonebestemmelserne mere liberalt, end det var hensigten med loven.
Det vil sige, at det erfaringsgrundlag, vi har med kommunerne, er, at man især i mindre kommuner, hvor man nogle steder selvfølgelig har et helt anerkendt behov for, at der skal ske en udvikling, ikke kan modstå presset.
Kommer der en og vil lægge en bolig, ser man måske stort på miljøhensyn, på lokale interesser om vandmiljø osv., og så får man placeret nogle boliger forkert og for dårligt og miljømæssigt ude af trit med tiden.
Det er selvfølgelig det, vi er bange for. Det kan da godt være, at de kommuner, der har lavet den her rapport, er smagsdommere, og sådan nogle kan man ikke lide i Venstre, men det er måske ude i de kommuner, hvor Venstrefolk er flest, at de har administreret i forhold til de konklusioner, som er i rapporten fra det frikommuneforsøg, hr. Eyvind Vesselbos eget parti satte i værk.
Til fru Helga Moos: Jeg er nødt til at sige, at det jo ikke er min opgave at bevise, om de tal holder.
Det har ministeren og fru Helga Moos' parti stort set hele ministeriet til.
Man kunne være kommet med nogle tal i tide, men her er der altså en professor, der kommer med nogle tal, og det er da dem, vi må tage ad notam, 26.191 boliger ekstra kan der blive i det fynske land, og en stor del af dem, to tredjedele af dem, er nye boliger.
Til fru Gudrun Laub skal jeg sige, at selvfølgelig ønsker vi liv på landet, det er da klart, men vi ønsker, der skal være forskel på by og land.
Det kan godt være, Venstre ikke ønsker sig det, men det gør vi, og derfor er vi imod det her lovforslag.