Peter Duetoft (CD), 1999-12-15:
I dag er det jo kun ændringsforslagene, vi skal drøfte, så de mere politiske følger af det her skal jeg ikke gå ind på.
Men jeg vil da godt starte indlægget her med at sige tak til finansministeren for den udmærkede stemning, der var ved forhandlingsbordet, jeg var lige ved at sige ligegyldigt hvem, der sad der.
Vi prøvede jo i mange forskellige kombinationer, og jeg synes, at det var både konstruktivt, og der var en god stemning, og vi nåede jo heldigvis også i de fleste af konstellationerne en lang række resultater, og det vil jeg gerne kvittere finansministeren for. Må jeg gøre det nu, for så er jeg jo sikker på at huske at gøre det i stedet for i en ophedet politisk diskussion i morgen.
Der er selvfølgelig en række af de ændringsforslag, der er stillet her, som vi er specielt glade for.
Nu har politiaftalen jo været drøftet adskillige gange her i eftermiddag, og vi har jo også drøftet lidt om dens tilblivelse osv., og det skal jeg ikke gå mere ind på, men bare sige, at vi er meget tilfredse med, at der kom en politiaftale, også at den fik så mange partier bag sig, som den gjorde, selv om der skulle lidt krummelurer til, for det er vigtigt for politiet, at man kan planlægge.
Det er vigtigt for at pengene kan bruges effektivt, men det er også vigtigt, for at politiet kan få den slagkraft, de skal have, og så er det jo nok så vigtigt, fordi det sender et signal af sted om, at trygheden også i den sammenhæng er væsentlig i vores samfund.
På sundhedsområdet og i satspuljerne er vi naturligvis
meget tilfredse med, at en række af de udsatte grupper har fået en ekstra håndsrækning. Der er jo ingen, der kan være i tvivl om, at et af hjertebørnene i CD's politik har været de sindslidende og deres forhold, så det løft, der sker her, er vi meget tilfredse med.
De hjemløse og andre grupper, som har det svært, får hjælp og får nye muligheder med en række af de beslutninger, der træffes i de indgåede forlig.
Det er i virkeligheden et af de mest fremsynede og en af de mest nyskabende indsatser for sindslidende, der findes.
De har skullet leve lidt fra isflage til isflage, fordi det var lidt tilfældigt, om de kunne få tipsmidler eller ikke kunne få tipsmidler, men nu har de så lidt planlægning i det, og det er i alt fald modeller, der har vist nogle muligheder over for nogle mennesker, som har været i vanskelige situationer, men som har en mulighed for at få et langt bedre liv.
De får nu også en sikkerhed for husenes drift og deres videreudbygning i alt fald endnu et år.
Forhåbentlig er det noget, vi kan vende tilbage til, sådan så det også er noget, der kan komme til at fortsætte i en række år.
I alt fald er det en model, som jeg tidligere har nævnt, men hvor der ikke rigtig er sket så meget, nemlig en model, man måske skulle overveje på andre områder inden for socialpolitikken - altså tankegangen om, at man, brugere og medarbejdere i fællesskab - forsøger at hjælpe mennesker, der har haft det svært, ud i små arbejdsjob osv. for at åbne dem og få dem ud i samfundet.
Det kunne måske lade sig gøre over for andre udsatte grupper, og derfor var det måske en model, man skulle kigge lidt på.
Servicejobbene, ja, det er jo en lille blomst, som er vokset ikke mindst i SF's og CD's baghave, og den har jo nu vokset sig til et helt blomsterbed, og det er faktisk ganske glimrende.
Vi håber, at de kan være med til at standse det, vi tillader os at kalde den lidt tåbelige aktiveringsdille, altså nogle steder, hvor man troede, at man med nogle mindre kurser hist og her kunne få mennesker, der havde været langtidsledige, tilbage på arbejdsmarkedet, og hvor man jo må erkende, at det giver en meget stor frustration hos de mennesker, der bliver udsat for lidt af hvert; bibliotekarer, som bliver tilbudt 10. klasses dansk og den slags, som jo ikke nødvendigvis fører vedkommende tilbage på arbejdsmarkedet.
Men at man ud over at have gjort det bedre for de her mennesker og få sendt et signal om, at vi faktisk ønsker at bruge de kræfter og de ressourcer, de har, jo samtidig er med til at gøre det bedre for samfundet.
For servicejobbene skal jo netop gå ind en række af de steder, hvor der i befolkningen er en meget stor efterspørgsel efter serviceniveauet, og dermed være med til at støtte det, at vi får et samfund, som løser de opgaver, der også er en forventning til hos befolkningen. Jeg tror, at den her fælles indsats - det at gøre det bedre for den enkelte, samtidig med at befolkningen som sådan oplever et samfund, der er rarere at være i - faktisk er noget, der kan være startet her, og dermed kan det godt være, at den finanslov, der i virkeligheden ikke ser ud som den store reformfinanslov, i virkeligheden på det punkt er med til at skabe nogle ting, der trækker lange linjer frem.
Og alt det der sniksnak kan vi jo så tage i morgen; den der diskussion om udvidelsen af den offentlige sektor, og hvor farligt det hele er, og hvad ved jeg.
Jamen altså, den tror vi ikke på.
Så det er et område, vi er meget tilfredse med.
Der har været lidt diskussion om det forsøg, der er på finansloven omkring helhedsskolen.
Jeg vil godt sige, at vi er tilfredse med, at man nu går ind i den tankegang og siger, om skolen ikke kan være et mere samlende midtpunkt i de unges liv, end den var tidligere.
Jeg har hørt lidt diskussioner
om, hvorvidt det var inden for eller uden for et forlig, og hvad ved jeg
Jeg håber, at man får afklaret de ting, sådan så der ikke er noget problem i at gå i gang med de forsøg på skoleområdet.
Men vi hilser dem i alt fald med glæde.
nemlig den nationale investering af vores Gauguin'er og alle de andre dyre malerier, vi har på Ordrupgård, som jo er nationale klenodier i den forstand, at de jo i alt fald repræsenterer en ganske stor værdi - de bliver jo jeg vil ikke sige reddet, men de bliver jo i alt fald nærmest reddet i forbindelse med den ekstrabevilling, der er til Ordrupgård.
Jeg synes, det var lidt skammeligt at vide, at vi i Danmark har så store kunstskatte og samtidig vide, at de findes under nogle forhold, der, fordi man i mange år har givet løfter, som ikke rigtig er ført til noget, udgør en fare for, at de ville blive ødelagt.
Det har de bevillinger, der nu kommer her, jo heldigvis været med til at forhindre, sådan så Ordrupgård bliver et rigtigt museum i den forstand, at det har en enorm national og international respekt om sig.
Men nu får det så også de bygningsmæssige kvalifikationer, der skal til, så vi kan prale endnu mere af det.
Det dansk-jødiske museum er vi også glade for.
Endelig glæder vi os over de beslutninger, der er om Det Kongelige Teater, både når vi snakker om skuespilhuset og operaen, men bestemt også over, at man nu har sagt, at den 4-års-plan, der er lagt for Det Kongelige Teater, har sat nye ønsker til det, man skal lave på teatret.
Så er det ikke rimeligt samtidig at komme med store besparelseskrav.
Derfor kan vi konstatere, at besparelseskravet for Det Kongelige Teater er sat væsentligt ned, og det stod rent faktisk også i det forlig, vi indgik med regeringen og Det Konservative Folkeparti, at det var meningen.
At Det Kongelige Teater ved, at en af de ting, der nu er besluttet, nemlig at de tre kunstarter skal være sammen, også betyder, at den produktudvikling, der er lagt op til i 4-års-planen, indebærer, at man ikke længere bare skal have »Der var engang« og »Elverhøj« som forestillinger, hvor de forskellige kunstarter går sammen.
Det kræver en produktudvikling, og det kræver, at man finder flere steder at gå sammen og gerne i noget ny dramatik.
På landbrugsområdet vil vi godt bede regeringen om at lade være med at blive ved hvert eneste år at komme med den dér med konsulentordningerne og vikarordningerne.
Altså den kommer med hvert år, og man ved også godt, at den bliver fjernet igen hvert år, og det dér spil, skulle vi ikke lade være med det?
Vi er selvfølgelig glade for, at det er lykkedes at redde begge ordninger, men skulle vi ikke sige, at nu har vi taget kampen i en årrække, og den er endt samme sted hver gang, så nu må der da snart være matchpoint i det her? Husdyrbesætningerne: Ja
Det gør vi såmænd, fordi vi mener, de fører til et samfund, som vi ikke er enige i.
Der er en masse prioriteringer dér, som er langt, langt, langt anderledes end dem, CD står for, og derfor er der ingen grund til at gå i den retning, så det bliver nej og nej og nej.
Kristeligt Folkepartis forslag om skilsmisserådgivning støtter CD.
Vi har i en årrække været et af de partier, der har arbejdet kraftigt for, at den rådgivning skulle have penge fra tipsmidlerne, og der skete åbenbart nogle misforståelser under forhandlingerne om satspuljen.
Men vi er glade for, at det nu via det ændringsforslag bliver reddet i land, sådan at skilsmisserådgivningen får penge igen. Så vil jeg da gerne dele hr. Kristian Thulesen Dahls glæde over hædersgaveforslaget.
Nu kan vi så være tilfredse med, at regeringen er gået med.
Vi er tilfredse med, at det arbejde, som ikke mindst hr. Frank Aaen og hr. Arne Melchior har gennemført i årevis med beslutningsforslag, og hvad ved jeg, altså nu har båret frugt, så det bliver gennemført, og der sker den rimelige forøgelse af hædersgaverne.
Dermed får
man visket et kedeligt signal bort for nogle mennesker, som har gjort en stor indsats for Danmark.
At det så sker i dag i stedet for for nogle år siden, kan vi ærgre os over, men der er bestemt en glæde over, at regeringen synes, det var så godt et forslag, at de vil støtte det, og det forlig her det er da altid godt.
Og så de negative ting.
Det er jo ingen overraskelse, efter hvad hr. Arne Melchior har sagt, at CD agter at stemme imod forslaget om Københavns Havn.
Jeg behøver ikke gå mere i detaljer med det, for det har hr. Arne Melchior gjort, men det er altså nej til det.
Det er nej til afgiften på naturgassen, og det er nej til dieselafgiften, og det er ingen overraskelse for regeringen, at det er sådan.
Dieselafgiften og havnen er jo nogle af grundene til, at vi ikke er med i trafikaftalerne.
Selv om der er mange gode ting i dem, ønskede vi altså ikke at støtte på de her punkter, og derfor stemmer vi også imod de ændringsforslag.
Så vil jeg også meddele, hvor vi i CD undlader at stemme.
Fru Amanda skal ikke have 50 mio. kr., ikke hende i Kerteminde, men hende i Arbejdsministeriet.
Vi mener ikke, det er rigtigt at sætte de 50 mio. kr. af her på finansloven uden at se dem i sammenhæng med alle de aktstykker, som regeringen ellers kommer væltende med, og orienteringer og udsættelser, og hvad ved jeg.
Jeg skal ikke i dag gøre mig til spåmand om, hvornår Amanda kommer til at fungere.
Det håber jeg heller ikke andre vil.
Vi kan jo alle sammen have vores håb, og det er lyserødt, men både medarbejdere og andre bliver ved med at sige, at der er voldsomt store problemer med hende, og derfor synes vi ikke, det her var måden at komme med en bevilling på.
Vi vil gerne have lov til at følge den tættere i forbindelse med de orienteringer, der er i Finansudvalget, og vi har bl.a. i øjeblikket et udestående i Finansudvalget med en orientering om Amanda, fordi vi afventer nogle nye test.
Det bliver en undlade-at-stemme, så dér må regeringen klare sig med andre, og det kan den jo nok også.