Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-04-18:
Om godt 2½ måned overtager Danmark EU-formandskabet fra Spanien.
EU-formandskaber følger hinanden som løbere i et stafetløb.
Det er sjældent, at ét formandskab både påbegynder og afslutter en sag, sager overtages og videregives af det ene formandskab til det næste, og derfor er et velfungerende samarbejde mellem to formandskaber vigtigt.
Jeg ser frem til et godt skifte mellem det spanske og det danske formandskab.
Der er en naturlig sammenhæng mellem de centrale hovedprioriteter for de to formandskaber, det gælder ikke mindst udvidelsen, som jo er en afgørende fælles målsætning.
Forberedelserne til skiftet har været i gang længe, og siden årets begyndelse har Spanien og Danmark arbejdet sammen i den såkaldte trojka. Der er tæt kontakt på alle niveauer.
Erfaringerne fra samarbejdet med det spanske formandskab har været gode.
Der er tale om et målrettet og professionelt formandskab.
Det bekræftes af de resultater, som allerede er opnået fra spansk side, jeg tænker her først og fremmest på udfaldet af Det Europæiske Råds møde i Barcelona i marts.
Her lykkedes det at give Lissabonprocessen ny kraft,
ny fremdrift, selv om en række EU-lande står over for vigtige nationale valg. Jeg var bestemt gerne gået videre, men konklusionerne fra Barcelona indeholder fremskridt på en række områder, f.eks. med hensyn til energiliberalisering, og samtidig indeholder konklusionerne klare tidsfrister, der sætter rammer for arbejdet fremover, tidsfrister, der i vid udstrækning også vedrører det danske formandskab.
Det spanske formandskab er nu gået ind i sin afsluttende fase.
Fokus er rettet frem mod det kommende topmøde i Sevilla
i juni
, og set fra et dansk synspunkt tegner to centrale diskussioner i Sevilla til at blive for det første fastlæggelsen af EU's linje frem mod verdenstopmødet om bæredygtig udvikling i Johannesburg i september, og for det andet opfølgningen på rapporten fra Rådets generalsekretær, Solana, om, hvordan vi skal indrette samarbejdet i Ministerrådet og i Det Europæiske Råd fremover.
Svaret tegner til at blive positivt.
Man vil sandsynligvis komme ganske langt, der arbejdes godt og målrettet fra formandskabets og Kommissionens side, og der spores vilje til resultater hos såvel medlemsstater som kandidatlande.
Jeg lægger ikke skjul på, at vi fra dansk side gerne ser, at vi den 1. juli alene står med de budgettunge kapitler og spørgsmål om institutioner, alt andet bør så vidt muligt være på plads.
Det understreger jeg også i forbindelse med mine samtaler med kollegaer, både i EU-lande og kandidatlande.
Jo flere kapitler, det lykkes at lukke for Spanien, jo bedre et udgangspunkt for det danske formandskab.
Jeg gennemfører for tiden et ganske omfattende rejseprogram, og det er mit indtryk, at der er en klar forståelse i såvel EU-lande som kandidatlande for, at tiden nu er inde til at levere i forhold til løfterne, men samtidig er det klart, at vi står over for en række komplicerede problemer: landbrug, strukturfonde, budget, der er usikkerheden om, hvorvidt alle 10 lande nu også vil være klar, der er det cypriotiske spørgsmål, og så er der en folkeafstemning i Irland om Nicetraktaten i efteråret.
Om det lykkes at afslutte 1. runde af udvidelsesforhandlingerne i København, er vi i sidste ende ikke selv herre over, men regeringen er indstillet på at prioritere meget klart; ingen skal bagefter kunne sige, at Danmark ikke gjorde sit yderste for at sikre et succesfuldt resultat.
Dette betyder ikke, at alt så skal satses på udvidelsen, og at al kraft skal ofres på udvidelsen, det ville være en fejltagelse.
Der er nemlig mange og meget vigtige sager, som skal løses af det danske formandskab, dem må vi ikke forsømme, og det vil vi heller ikke gøre, men hovedprioriteten er klar, det er udvidelsen.
Det er endnu ikke muligt for regeringen at give detaljerede oplysninger om prioriteterne for det danske formandskab bortset fra udvidelsen
Et endeligt formandskabsprogram kan først foreligge efter Det Europæiske Råds møde i Sevilla.
Almindelig kutyme tilsiger, at man fra dansk side bør være tilbageholdende med at præsentere sine ideer og planer indtil da af hensyn til det siddende formandskab.
Og det vil regeringen selvfølgelig respektere.
Men en række overordnede rammer for formandskabet tegner sig allerede nu.
Danmark står med en omfattende og vigtig dagsorden, en dagsorden af stafetter, som vi overtager og skal bringe videre.
De opgaver vil regeringen gøre sit bedste for at løse.
Lad mig nævne en række af de større opgaver, som vi ved vil være på dagsordenen i det næste halvår: En fortsættelse af kampen mod den internationale terrorisme baseret på et tæt samarbejde mellem EU og USA. En igangsættelse af drøftelserne om reform af den fælles landbrugspolitik.
Det er drøftelser, som skal foregå uafhængigt af udvidelsesforhandlingerne, og som ikke skal afsluttes under dansk formandskab, men som flere EU-lande tillægger stor betydning.
Der skal udarbejdes en ny fælles fiskeripolitik for EU-landene.
Det er en omfattende og vanskelig opgave.
Og der skal så vidt muligt findes en løsning i forhandlingerne om den såkaldte skattepakke, der bl.a. handler om adgangen til beskatning af renter på tværs af grænser.
Erfaringen viser, at det kan være svært.
Herudover kan man også allerede nu skitsere en række vigtige internationale opgaver for formandskabet.
Der er verdenstopmødet om bæredygtig udvikling i Johannesburg, og der er det europæisk-asiatiske ASEM-topmøde i København, begge dele i september.
Der er topmøder mellem EU og Rusland, Ukraine, Kina, Japan, Indien og Canada.
Det er eksempler på de vigtigste opgaver, som kendes allerede nu.
Flere vil komme til i tiden frem mod 1. juli, ligesom vi som formandskab også skal være indstillet på at kunne håndtere situationer, der opstår uventet.
Erfaringer fra andre formandskaber viser, at en international krise eller andet med kort varsel helt eller delvis kan overtage dagsordenen.
Det er regeringens hensigt, at karakteren af det danske formandskab skal være et arbejdsformandskab med åbenhed, et arbejdsformandskab forstået på den måde, at det er resultaterne, der tæller, ikke antallet af møder eller deres form.
Vi vil være omkostningsbevidste, men selvfølgelig skal de møder, der holdes i København og i udlandet, leve op til en standard, som vi kan være bekendt, ellers ville vi nemt blive anset for at være ugæstfri.
Åbenhed forstået på den måde, at regeringen vil tilstræbe en meget høj grad af åbenhed og information under formandskabet.
Det gælder i forhold til arbejdet i Rådet, det gælder i forhold til pressen og offentligheden i almindelighed, herunder ngo'erne, det gælder i forhold til Europa-Parlamentet, og det gælder selvfølgelig i forhold til Folketinget.
EU-formandskabet bliver den største udenrigspolitiske opgave for Danmark i nyere tid.
Regeringen lægger op til et tæt samarbejde med Folketinget.
Vi vil tilstræbe løbende information og dialog.
Regeringen vil selvsagt honorere alle sine forpligtelser
i forhold til Folketinget, også under formandskabet.
Det er samtidig regeringens håb, at Folketinget vil vise forståelse for de særlige betingelser, der vil gælde for ministrenes virke op til og under formandskabet.
En række ministre vil være tvunget til at være i udlandet i længere perioder, og for alle ministre gælder, at de i hvervet som formand for Rådet er forpligtet til at fremme og formidle de løsninger, der kan samle et flertal blandt medlemslandene, også når dette eventuelt går imod nationale danske interesser.
Sådan er reglerne, og sådan må de nødvendigvis være.
Lad mig så afslutningsvis sige, at det glæder regeringen, at der her i salen er planlagt en større forespørgselsdebat i maj måned om planerne for det danske formandskab.
På det tidspunkt vil regeringen fortsat ikke kunne præsentere det egentlige program, bl.a. af hensyn til det spanske formandskab, men det vil være muligt at give mere detaljerede oplysninger om opgaver og målsætninger for formandskabet, end det er på nuværende tidspunkt.