Martin Lidegaard (RV), 2005-03-31:
Det mener vi, fordi vi jo her har at gøre med måske kernen i hele dansk natur- og miljølovgivning, nemlig at sikre bevarelsen af vores natur, den natur, som det desværre er gået tilbage for i det sidste århundrede i takt med industrialiseringen og udviklingen af vores moderne samfund, og den natur, som jo, når den først er ødelagt, er meget vanskelig at genoprette.
De naturværdier, vi har tilbage i dag, skal vi efter vores mening også leve af, for det er jo den nye situation.
Uden at jeg skal tage fat på hele globaliseringsdebatten, er der ingen tvivl om, at turisme og dermed altså også det at have rekreative arealer, have et åbent land, der er rart at bo i, have nogle landdistrikter, hvor folk stadig væk ønsker at bo, kræver, at vi får natur.
Derfor er de ting, vi har kig på i denne her lovgivning, også de steder, hvor vi er mest nervøse for, at vi sætter nogle processer i gang, der irreversibelt vil ødelægge naturværdier i Danmark, som vi ikke kan genoprette.
Overordnet set skal det ikke være nogen hemmelighed, at det her er et af de lovforslag, hvor vi synes, det er ærgerligt ikke at kunne bevare kompetencen på det regionale niveau, hvor vi synes den hører hjemme, fordi den har armslængden både til staten og til kommunerne.
Men hvis jeg skal forsøge at prioritere, så vil jeg sige, at det, der absolut er mest problematisk for os, er hele § 3-udmøntningen, som jeg også kort havde lejlighed til at nævne før.
Det er jo et lidt indviklet regelsæt, vi har omkring § 3.
Det er jo sådan, at det i dag er amterne, der definerer de såkaldte § 3-områder, dvs. de områder, hvor man mener, at der er en særlig fauna eller et særligt naturhensyn, der gør, at man skal beskytte dem.
Dermed er de ikke fredet, men den udpegning, amterne foretager, betyder bare, at en kommune ikke kan smække et sommerhus, en virksomhed eller en hvilket som helst bygning op uden først at spørge amtet, om der skal tages et særligt hensyn til det her § 3-område, og ofte vil der være en egentlig fredning, når man spørger amtet.
Hvis man lægger hele den administration over til kommunen, så vil kommunerne i fremtiden uden at spørge nogen som helst kunne bygge hvor som helst og når som helst.
Ud over at vi synes, at det er problematisk, at kommunerne bare får den bemyndigelse, fordi de tit vil være pressede på økonomien og have et behov for at gøre ting på kort sigt, som ikke er gode på længere sigt, så rykker det også ved hele klagestrukturen, for i dag ligger der en naturlig opmærksomhedsskabende ting i, at kommunen skal søge amtet, og hvis amtet siger ja eller nej, så kan der klages videre.
Det vil sige, at der bliver gjort opmærksom på det, og f.eks. Naturfredningsforeningen bliver gjort opmærksom på, hvad der foregår.
Der vil ikke ske det samme, hvis kommunen bare kan gå ud og klaske sit sommerhus op i et § 3-naturområde.
Derfor er vi meget optaget af, at kommunerne ikke bare skal have § 3-kompetencen overført.
Det er en af de ting, som vi vil gå til forhandlingsbordet med som et meget væsentligt element, og derfor er jeg selvfølgelig også meget nysgerrig efter at høre ministerens vurdering af det.
Lad mig som et sidste argument her nævne, at vi her har at gøre med 60-70 årsværk på landsplan, der har denne her meget specialiserede kompetence til at vurdere fauna og biodiversitet, og her synes jeg virkelig, at man kan argumentere på samme måde, som ministeren gjorde med jordforureningslovforslaget, nemlig at her altså er tale om en så, om jeg så må sige, fastlåst spidskompetence, at den kan være svær sådan at integrere i de øvrige faglige miljøer i kommunerne.
Der er så en lang række andre spørgsmål.
Altså med hensyn til strandbeskyttelseslinjen mener jeg sådan set godt, at man kan argumentere både for og imod fornuften i at lægge det på statsligt niveau, fordi der får man dog så en ensartet sagsbehandling for hele strandlinjen.
Igen: Det har ikke groet i den radikale baghave.
Vi synes, at amterne har gjort det udmærket.
Det er i særdeleshed § 3, vi har i centrum her, selv om intet af det, man her vil overføre til kommunerne, egentlig, hvis man skulle kigge fagligt-sagligt på det, vil have noget ud at blive overført.
Jeg håber, at jeg har angivet, hvor den radikale bekymring virkelig stikker dybt med hensyn til det her lovforslag.