John Vinther (KF), 2001-03-15:
Jeg vil godt starte med at takke ministeren for redegørelsen.
Det er, som det også er nævnt af flere andre, en meget omfattende redegørelse, der spænder vidt.
Der er udpeget mange indsatsområder.
Redegørelsen indeholder mange programerklæringer.
Nogle af dem er vi ganske enige i i Det Konservative Folkeparti, men der er altså nogle områder, hvor vi mener, at regeringen går lidt i den forkerte retning, og der er jo ikke noget underligt i, at jeg nu vil koncentrere mig om de punkter, hvor regeringen og Det Konservative Folkeparti ser forskelligt på tingene. Helt grundlæggende vil jeg starte med at slå fast, at konservativ fødevarepolitik bygger på to meget enkle grundsætninger. For det første at den enkeltes fødevarevalg skal bygge på friheden til at vælge, hvad han eller hun ønsker at købe. Det frie valg skal naturligvis være et oplyst valg, og derfor skal hensynet til forbrugerne udgøres af et reelt frit valg, en forståelig og relevant varedeklaration og et veldefineret sæt grundkrav til fødevarernes kvalitet og kontrollen med disse.
For det andet at fødevareproducenterne og den forædlende industri sikres gode produktionsvilkår, der bygger på klare retningslinjer og krav samt rimelige vilkår for tilpasning, når disse krav fra tid til anden ændres.
Samtidig skal vi sikre, at vores hjemlige fødevarepolitik ikke bremser erhvervets mulighed for at udvikle og eksportere danske fødevarer.
Fødevarepolitikken er, som det også fremgår af redegørelsen, et væld af paradokser.
Der peges på mange af dem i redegørelsen.
Høje krav til fødevaresikkerhed er ikke nødvendigvis samstemmende med ønsket om høj kvalitet.
Miljøhensyn er ikke nødvendigvis samstemmende med dyrevelfærd, osv., osv. Jo, der er mange paradokser, men de to grundsætninger, jeg just definerede som rammen om konservativ fødevarepolitik - hensynet til forbrugernes frie valg og tilgang til sunde og gode fødevarer og hensynet til producenterne og industriens vilkår - er ikke nødvendigvis modsætninger, det er en balance, der skal findes.
Det skal ikke være nogen hemmelighed, at vi i Det Konservative Folkeparti ikke mener, at regeringen helt har evnet at finde denne balance. Redegørelsen indeholder mange smukke ord om erhvervslivets vilkår og om den nødvendige forskningsindsats.
Vi er enige i betragtningerne, men i virkelighedens verden forekommer det, som om fødevareministeren for ofte glemmer, at Fødevareministeriet også er et erhvervsministerium for fødevareerhvervene.
Jeg skal ikke gå i dybden med det, men blot pege på to forhold, eksempelvis den urimelig lange sagsbehandlingstid i direktoratet for FødevareErhverv, og så spørgsmålet om forhøjelsen af gebyr for dyrlægebesøgene for de små slagtehuse.
Her virker det unægtelig ikke, som om Fødevareministeriet har haft erhvervslivets vilkår særlig dybt i tankerne, og det står i skærende kontrast til redegørelsens smukke ord.
Lad mig så knytte nogle bemærkninger til en række emner, hvor regeringen efter vores opfattelse kører i det forkerte spor.
Det er først og fremmest spørgsmålet om offentliggørelse
af kontrolresultater.
Vi var et af de partier, der var med til at bære fødevareloven igennem i 1998.
Vi står stadig bag den.
Lidt tungere ligger det med opbakningen til den ændring af fødevareloven, som vi for tiden har til behandling.
Og det er, som fødevareministeren også godt ved, spørgsmålet om offentliggørelse af kontrolresultater, der skiller vandene.
Vi finder, at offentliggørelse er helt på sin plads i hvert fald i to situationer: Dér, hvor befolkningens almindelige sundhedstilstand er i fare, eksempelvis ved konstaterede tilfælde af kogalskab, og dér, hvor en virksomhed groft og gentagne gange sidder ethvert påbud og almindelig sund fornuft om håndtering af fødevarer overhørig.
Dér er brug af offentliggørelse som et virkemiddel helt på sin plads.
Men vi er stadig modstandere af at offentliggøre en hvilken som helst bagatelagtig forseelse, således som fødevareministeren lægger op til med L 133.
Det er der tre gode grunde til:
For det første risikerer man at ødelægge forretningsgrundlaget for næringsdrivende på et meget bagatelagtigt grundlag.
For det andet vil det efter vores opfattelse gøre ubodelig skade på de næringsdrivendes retssikkerhed, om man offentliggør enhver bagatel, før virksomheden har haft mulighed for at klage, endsige har haft mulighed for at reagere.
Og for det tredje udvandes offentliggørelse som det glimrende instrument, det kan være, hvis man offentliggør alt, stort som småt.
Nu er loven jo ikke vedtaget endnu, og det er stadig vort måske lidt naive og spinkle håb, at der bliver mulighed for at få en drøftelse, så vi kan komme frem til en model, der både tilgodeser hensynet til forbrugerne, så forbrugerne får relevante oplysninger, og også samtidig sikrer de næringsdrivendes og producenternes retssikkerhed.
Det næste område, hvor der er en vis uoverensstemmelse mellem Det Konservative Folkeparti og regeringen, er spørgsmålet om anvendelse af genmanipulerede organismer i vore fødevarer. Regeringen skriver det ikke direkte i redegørelsen.
Men læst mellem linjerne, ja, så tegner redegørelsen jo et billede af skepsis, for ikke at sige direkte modvilje. Det er sådan set ikke forkert.
Jeg tror, de fleste af os, i hvert fald jeg selv, har en sund og naturlig skepsis over for ting, vi kun har begrænset viden om.
Skepsis er i orden, men vi skal ikke være så skeptiske, at vi lukker øjnene for, at genmanipulerede organismer er kommet for at blive.
Derfor skal vi i stedet gå aktivt ind i debatten om, hvordan vi på fornuftig vis kan udnytte de teknologiske muligheder, der er.
Kun derved bliver vi i stand til at samle viden, og kun dermed bliver vi i stand til også at sætte grænser for anvendelsen.
Vi lider ikke af teknologiangst i Det Konservative Folkeparti.
Langt hen ad vejen er de nye teknologier jo blot en videreudvikling af, hvad man tidligere har forsøgt at nå frem til med mere konventionelle metoder.
Det Konservative Folkeparti også brugen af ny teknologi som et redskab til at udvikle bedre, sundere og billigere fødevarer.
Vi tror på, at GMO faktisk kan være en del af løsningen i forbindelse med at sikre forsyningen af fødevarer, ikke mindst til gavn for de fattige lande, og vi tror på, at de nye teknologier kan være med til at sikre en mindre miljøbelastende fødevareproduktion.
med regeringen -
er det et ufravigeligt krav, at der ikke på nogen måde kan rejses tvivl om de nye fødevarers sundhedsmæssige sikkerhed.
Det skal i alle tilfælde være klart og utvetydigt dokumenteret.
Det bringer mig naturligt over til det sidste punkt, jeg vil fremhæve, nemlig spørgsmålet om sundhedsanprisninger.
Også på dette punkt virker det, som om regeringen indtager en lidt defensiv holdning.
Det Konservative Folkeparti er fuldstændig enig med regeringen i, at anvendelsen af sundhedsanprisninger naturligvis skal være reguleret. Sluserne må aldrig åbnes så meget, at forbrugerne vildledes.
Og befolkningens frygt for sygdomme må ikke misbruges til kommerciel brug.
Men i de tilfælde, hvor en ingrediens eller produktet i sig selv har en videnskabeligt veldokumenteret positiv effekt på sundhedstilstanden, så har forbrugeren efter vores opfattelse også et krav på at få det at vide.
Det hører med til vores grundlæggende ønske om at sikre forbrugeren et reelt frit valg på et oplyst grundlag.
Vores ønske om en mere offensiv og positiv indsats fra regeringens side er selvfølgelig også begrundet ud fra en samfundsmæssig betragtning.
Vi er helt enige med regeringen i de betragtninger, der i redegørelsen er fremført omkring ernæringstilstanden, og vi tror faktisk, at en korrekt anvendelse af sundhedsanprisninger kan bruges som et element til at opnå en bedre ernæringstilstand.
Jeg har her fremhævet en række elementer, hvor vi er uenige.
Vi er enige i langt det meste af det, der står i redegørelsen, men vi har jo nogle regler for taletid, der gør, at vi ikke kan nå ind på det hele her i debatten.
Jeg kan ikke lade være med at tilslutte mig
hr. Christian Mejdahls betragtninger om, at det jo er en meget omfattende redegørelse med mange programerklæringer.
Og jeg kan ikke understå mig i at komme med den kommentar, som også hr. Christian Mejdahl kom med: At hvis regeringen skal nå at gennemføre det hele i denne regerings levetid, så får fødevareministeren meget travlt.