runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Tom Behnke (FP), 1998-04-21:
Hr. Bendt Bendtsen står tilsyneladende helt uforstående over for, at vi kan have den holdning, at flygtninge, der kommer her til landet, starter med at bo i en flygtningelejr, som altså er et ganske velkvalificeret sted at bo.
Det er jo ikke sådan, at det er jordhytter eller lignende, men det lyder næsten sådan. Disse flygtningelandsbyer er af en ganske god boligstandard.
De mennesker, der i øvrigt står på venteliste, hvad enten de er danskere eller udlændinge, hvad skal de gøre i ventetiden?
Hvor skal de opholde sig?
De har ikke engang en flygtningelejr, de kan være i.
Se, når hr. Arne Melchior hidser sig så voldsomt op her, er det næsten ikke værd overhovedet at kommentere, men alligevel.
At hr. Arne Melchior skyder mig ting i skoene, som jeg overhovedet ikke står for, kan jeg selvfølgelig ikke være med på, og at han lægger mig ord i munden, som jeg aldrig har sagt, og tillægger mig meninger, jeg heller aldrig har ønsket at give udtryk for, siger mere om hr. Arne Melchior end om undertegnede. Men når hr. Arne Melchior så siger, at der er svage grupper, handicappede, invalide osv., vi skal gøre noget for, ja, så er vi 100 pct. enige i Fremskridtspartiet.
Men det står også direkte i loven, at alene det, at man er flygtning, er nok til, at man kan komme under revalidering, uanset om man er handicappet, og det er det, der er forkert.
Vi har overhovedet ikke noget imod, at udlændinge, som er handicappede, har mulighed for at komme under revalidering, men den forskelsbehandling, at man siger, at alene det, at der er tale om en flygtning, er i sig selv nok til revalidering, er ikke rimelig, og derfor burde det selvfølgelig ikke være på den måde. Og det med, at udlændinge er en svag gruppe, er jo ikke rigtigt.
Tværtimod er de flygtninge, der har fået mulighed for at komme til Danmark, i virkeligheden i en meget, meget lykkelig situation i forhold til dem, som er blevet nødt til at blive i hjemlandet, fordi de ikke have råd til at komme til Danmark.
De udlændinge, der er kommet til Danmark, er ikke nødvendigvis en svag gruppe, og derfor skal vi lade være med at behandle dem som en svag gruppe.
Peter Skaarup (DF), 1998-04-21:
Hr. Bendt Bendtsen er inde på, at i spørgsmålet om lejligheder finder der ikke nogen diskrimination sted, og det er da korrekt, som hr. Bendt Bendtsen siger, at det er vigtigt, at de svage familier, der er, kan få en lejlighed, og at man derfor har den regel, at kommunen råder over et vist antal lejligheder i de almennyttige boligselskaber.
Vi skal så bare være opmærksom på, at hovedparten af de lejligheder, som kommunen anviser ud fra det, altså gives til udenlandske statsborgere eller indvandrere, og at de borgere, der for lang tid siden har meldt sig ind i en boligforening, står på ventelisten og gerne vil have en bolig, kommer efter de fremmede.
Det er en konkret diskrimination, og det er sådan noget, som bl.a. Dansk Folkeparti er interesseret i at rette op på, så det ikke forekommer i fremtiden.
Hvis det fortsætter i den retning, ender det med, at der i den sidste ende bliver et flertal, og det er jo positivt nok.
Jan Petersen (S), 1998-04-21:
Jeg havde ikke forestillet mig, at der skulle være en større debat om dette beslutningsforslag, for, som jeg nævnte, finder jeg, at det af indenrigsministeren fremsatte lovforslag er et betydeligt mere egnet grundlag at føre en debat på.
Men når nu hr. Tom Behnke nævner to områder blandt de mange eksempler, som er opregnet i bemærkningerne, bliver jeg nødt til at sige lidt.
Man kan altså ikke beskrive revalideringsadgangen således, som det gøres i bemærkningerne til beslutningsforslaget.
Forud for at kunne komme under revalidering kræves der en individuel vurdering af hver eneste ansøger.
Det er rigtigt, at ledige, flygtninge og en række andre grupper er nævnt i revalideringsvejledningen, men før man kan få sat et revalideringsforløb i gang og bruge de bestemmelser, kræves der en individuel vurdering.
Det er derfor, jeg er enig med indenrigsministeren, når han siger, at flere af bemærkningerne må bygge på et manglende kendskab til reglerne.
Så kommer det andet, det besværlige, det med boligerne.
Men er der tale om andet, end at man beskæftiger sig med at skaffe boliger til husvilde?
Man kan altså ikke sammenligne mennesker på en venteliste med mennesker, som har krav på at få anvist en bolig, fordi de er husvilde, og en udlænding, der opholder sig i Danmark, og en dansker er ligestillet, hvis de er husvilde.
Bendt Bendtsen (KF), 1998-04-21:
I Det Konservative Folkeparti mener vi, det er uholdbart, at en privat organisation får myndighedsopgaver.
Flygtningehjælpen sidder med ved bordet, når det skal afgøres, om en asylsag er åbenbart grundløs, den står i dag for integrationen, og antallet af organisationens ansatte er afhængigt af antallet af flygtninge, som kommer ind i landet.
Vi kan være enige med ministeren i, at vi skal opfylde nogle betingelser, så det retsmæssige i forbindelse med åbenbart grundløs-proceduren er i orden, men omvendt mener vi, at det ikke kan være rigtigt med den dobbeltrolle, som Dansk Flygtningehjælp i dag indtager.
Den dobbeltrolle vil vi godt have op til diskussion, og det er noget, som vi gerne vil se på, for vi mener, at myndighedsudøvelse, som det her må være i nærheden af, er og bliver en sag for offentlige myndigheder.
Vi er selvfølgelig også meget optaget af retssikkerheden
for dem, som søger, men vi ønsker altså en model, hvor Dansk Flygtningehjælp ikke kommer til at sidde i en dobbeltrolle, og det er det, vi gerne vil have undersøgt.
Vi vil derfor gå ind i udvalgsarbejdet med et positivt sind.
Retssikkerheden skal være i orden, og så skal Dansk Flygtningehjælp holde sig til det, som organisationen egentlig er oprettet til, nemlig til at hjælpe flygtninge og ikke til myndighedsudøvelse.
Frode Sørensen (S), 1998-04-21:
Det foreliggende forslag går jo i al korthed ud på, at det skal være muligt for et flertal i en kommunalbestyrelse eller et bydelsråd at afsætte borgmesteren eller formanden.
Og det er måske lidt paradoksalt, at forslaget netop kommer fra SF, som jo i dybere forstand er den egentlige årsag til forslaget.
For forslaget ville formentlig næppe være blevet fremsat, medmindre det valgte bydelsråd på det indre Østerbro i København tidligere på året havde haft alvorlige problemer med sin formand, der jo var medlem af SF, indtil han senere forlod partiet.
Det er jo faktisk det, der er kernen i den problemstilling, der nu resulterer i SF's forslag.
Men på grundlag af den helt konkrete sag fra Østerbro Bydelsråd skal man være yderst forsigtig med at bryde nogle af de fundamentale regler for det kommunale arbejde. Naturligvis kan man finde masser af eksempler på, at vælgerne i en bestemt kommune føler sig snydt, når der pludselig opstår en meget utraditionel konstituering efter et kommunevalg, men skal man nødvendigvis prøve at tage fat på et problem, som måske højst opstår i to-tre kommuner hvert femte eller tiende år? Og når man tager fat på et sådant spørgsmål, kommer der jo også straks andre ting ind i billedet, som man er nødt til at forholde sig til: Gælder det også viceborgmestre?
Og hvad med det rent efterlønsmæssige til en borgmester, der bliver væltet i utide?
Skal den beregnes forholdsmæssigt?
Og hvad med den pension, der er optjent? Så det er faktisk et temmelig kompliceret forslag og en temmelig kompliceret sag, men naturligvis tager vi da i Socialdemokratiet gerne del i de principielle drøftelser om noget sådant, selv om vi på forhånd er ret skeptiske.
For hvis vi åbner mulighed for at kunne stemme en borgmester ud i en valgperiode, risikerer vi så ikke - undskyld mig udtrykket - at det bliver de mest leddeløse, som har størst chance for at blive borgmester?
For hvis en borgmester når som helst kan afsættes, vil han eller hun jo kun være interesseret i at behage så mange som muligt.
Og de, der har prøvet det, vil jo erkende, at så er det næsten håbløst at føre en sammenhængende politik, endsige en politik, der er til at stole på på længere sigt.
Eksemplet fra Østerbro kan jo også demonstrere, at der vel ikke findes regler - skrevne som uskrevne - der er tilstrækkelige til at forhindre, at en situation som denne opstår: at bydelsformanden klynger sig til sin borgmesterkæde.
Og det er han jo med loven i hånden egentlig i sin gode ret til, men det er unægtelig en besynderlig form for politisk moral, den pågældende har udvist.
Peter Skaarup (DF), 1998-04-21:
I Dansk Folkeparti er vi grundlæggende tilhængere af det beslutningsforslag, som er fremsat her.
Vi mener, det er fornuftigt, at man forsøger at begrænse den lange sagsbehandlingstid, der er tale om i forbindelse med asylansøgninger, og at det i alt for lang tid har været et problem, at man ikke hurtigt har kunnet afgøre, om en asylansøger skulle have asyl eller den pågældende ikke skulle have asyl.
Vi synes derfor, det også er rimeligt at begrænse det lange sagsforløb, der kan forekomme, og de muligheder, der er for Dansk Flygtningehjælp til at påberåbe sig denne vetoret, som de i øvrigt i højere og højere grad benytter sig af i forbindelse med asylsager.
Derfor er det selvfølgelig også interessant at se, hvordan indenrigsministerens tanker om Dansk Flygtningehjælp falder ud.
I Dansk Folkeparti har vi bemærket, at indenrigsministeren ikke ønsker, at Dansk Flygtningehjælp skal spille den store rolle, som den hidtil har spillet i forbindelse med integrationen, og derfor er det selvfølgelig interessant at vurdere, om Flygtningehjælpen også fremover skal have lov til at have denne vetoret, der i øjeblikket er tale om i forbindelse med de grundløse asylsager.
I Dansk Folkeparti er vi til gengæld lidt foruroligede over den udgang, som et møde mellem Dansk Flygtningehjælp og indenrigsministeren fik, for her så det ud til, at Flygtningehjælpen var utrolig tilfreds, og at Flygtningehjælpen stort set bevarede den magt og kompetence, som den hidtil har haft.
Vi vil selvfølgelig følge meget tæt, hvordan det ender med hensyn til Dansk Flygtningehjælps status fremover.
For os er der ingen tvivl.
I Dansk Folkeparti ønsker vi, at der skal ske nogle begrænsninger i sagsbehandlingstiden. Som det er nu, er det ikke værdigt for den asylansøger, der er interesseret i at opnå asyl, og det er heller ikke værdigt og rimeligt for de danske statsborgere, der selvfølgelig følger meget opmærksomt med i, hvor mange der får asyl i Danmark, og hvilke omkostninger det i øvrigt får for skatteyderne.
Derfor ønsker Dansk Folkeparti dette forslag vedtaget, og vi er interesseret i at høre, hvad indenrigsministeren har at sige også fremover under udvalgsarbejdet.
Else Winther Andersen (V), 1998-04-21:
Det er jo sådan, at der er kommunalvalg hvert fjerde år, og dér er der i hvert fald mulighed for at skifte en borgmester ud, hvis man føler, at det har været en uheldig konstituering, man har foretaget, og dermed sidder en borgmester altså ikke evigt, men kun på åremål.
Og vi må jo også gå ud fra, at det flertal, der valgte den pågældende borgmester, har ment, at det var den rigtige person, på det tidspunkt, hvor valget fandt sted.
Ellers begynder man nemt på et eller andet tidspunkt at spekulere på, om man ikke kan foretage
en anden politisk sammensætning
Og det gør man jo tit nok, når der er et eller andet punkt på dagsordenen i en byrådsdebat, hvor man godt kan gå lidt på kryds og tværs.
Det er så i orden, når det er konkrete sager, men skal spekulationerne nu også til at gå på, om man ikke kan være så heldig at finde en anden person, vil det i hvert fald ikke være til gavn for borgerne, for så bliver det ikke nogle konkrete politiske beslutninger, der bliver taget, så bliver det pludselig nogle helt andre ting, der kommer på dagsordenen, og det har aldrig nogen sinde været intentionerne i den kommunale styrelseslov.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 1998-04-21:
Det Konservative Folkeparti kan ikke støtte SF's forslag om at skabe mulighed for, at et flertal på to tredjedele kan udskifte borgmesteren i løbet af valgperioden og dermed medvirke til en større grad af ustabilitet i det kommunale arbejde.
At borgmesteren vælges for en periode på 4 år, strider efter vores opfattelse ikke, som hævdet af SF, mod al demokratisk virksomhed og er heller ikke i modstrid med folkestyrets ånd, sådan som SF påstår i bemærkningerne til beslutningsforslaget.
Vi mener, at SF med forslaget forsøger at løse et ikkeeksisterende problem.
Vi har i alt fald ikke kendskab til aktuelle sager af den art, som forslaget handler om, og derfor afviser vi forslaget.
Folketinget har faktisk nok at gøre med at behandle samfundsproblemer, som eksisterer i virkelighedens verden, og dem foretrækker vi at koncentrere os om, og jeg vil i og for sig opfordre SF til at gøre det samme.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-04-21:
Dansk Folkeparti er positivt indstillet over for det forslag, som er fremsat af SF.
Derfor er vores indgangsvinkel til denne diskussion, at vi er positivt indstillede over for forslaget, selv om vi
Selv om det ikke direkte er skrevet i forslaget, kan man vel sige, at udgangspunktet for SF's forslag jo er de store problemer, der har været med bydelsrådsborgmesteren på det indre Østerbro, og den nærmest tragikomiske situation, der har været i det bydelsråd.
Og når nu anledningen for SF til at fremsætte dette forslag jo helt givet har været situationen på det indre Østerbro, vil jeg derfor også benytte lejligheden til at sige, at Dansk Folkepartis holdning til de forsøg med bydelsråd, der kører nu, er, at de skal skrottes - jo før, jo bedre.
Og hvis Folketinget havde tilsluttet sig Dansk Folkepartis ønske om, at disse bydelsråd overhovedet ikke skulle være der, kunne det faktisk være, at vi slet ikke havde haft det her forslag i dag, for så havde vi slet ikke haft problemet på det indre Østerbro.
Men vi vil altså kigge på forslaget, og vi vil behandle det fra den positive indgangsvinkel, at der faktisk er noget særegent i, at man kan have den situation, at en borgmester ikke har opbakning fra to tredjedeles flertal, hvilket jo vil være tilfældet, hvis man skal følge de tanker, der ligger i forslaget, som det er skrevet nu.
Ebbe Kalnæs (CD), 1998-04-21:
Jeg kan meddele, at CD ikke kan støtte det foreliggende forslag.
Der er ingen tvivl om, at der kan opstå en lignende situation en dag.
Og man kunne måske overveje, om den nuværende adgang til at afsætte en borgmester i ekstreme situationer kunne afklares lidt mere, ved at der blev givet lidt flere muligheder for det, men en egentlig mulighed for at stemme borgmesteren ud i byrådssalen vil vi ikke være med til.
For der er ingen tvivl om, at hvis en sådan almindelig adgang kom ind i den kommunale styrelseslov, ville vi se paradeforslag i kommunerne rundt omkring, når nogle skulle markere sig, og det tjener ikke det kommunale selvstyre, at der åbnes for den mulighed.
Dorit Myltoft (RV), 1998-04-21:
Beslutningsforslaget lægger op til, at flertallet i en kommunalbestyrelse i særlige tilfælde kan afsætte en borgmester.
Jeg tror, alle kan forestille sig, at der kun tænkes på helt ekstreme situationer, som synes åbenlyse for alle, og som sådan er forslaget jo ganske sympatisk tænkt.
Men i Det Radikale Venstre er vi af den opfattelse, at der er en alvorlig risiko for, at et sådant forslag, hvis det vedtages, også vil blive brugt i det politiske spil, for det vil være yderst vanskeligt at opstille tydelige kriterier for de ekstreme situationer.
Derfor kan Det Radikale Venstre ikke støtte beslutningsforslaget.
Frank Aaen (EL), 1998-04-21:
Enhedslisten kan støtte det her forslag fra SF.
Men vi vil faktisk godt gå videre, for jeg kan egentlig ikke se nogen særlig grund til, at man skal op på to tredjedeles flertal for at kunne afsætte en borgmester; et almindeligt flertal må vel være nok.
Og hvorfor skal det kun være, hvis borgmesteren ikke varetager sine administrative funktioner?
I virkeligheden er det jo lige så slemt, hvis borgmesteren løber fra sine politiske løfter, altså allerede dagen efter eller måske nogle få måneder senere løber fra det politiske program, som han eller hun er blevet valgt på.
Så er det jo lige så vigtigt, at den pågældende kan afsættes, fordi det flertal, der er i byrådet, ikke længere har tillid til vedkommende. Så jeg synes i virkeligheden, forslaget er for begrænset, og at man skal gå videre, og det gør vi også i forlængelse af det forslag, vi i sidste samling fremsatte fra Enhedslistens side om, at vi også mener, at der skal være mulighed for at kræve nyvalg af hele kommunalbestyrelsen.
Hvis f.eks. 10 pct. af borgerne i en kommune skriver under på, at de vil have nyvalg, fordi de, der er valgt, altså har svigtet de valgløfter, de kom med, eller tager en stilling, som der er massiv modstand imod i kommunen, bør man faktisk kunne skifte folk ud.
Det er sådan set vores indstilling, at hvis folk svigter og ikke hører efter, hvad der bliver sagt blandt græsrødderne, bør de kunne skiftes ud, og derfor vil vi støtte forslaget, men jeg så altså gerne, at det gik videre end det, der står.
Thorkild B. Fransgaard (FP), 1998-04-21:
Fremskridtspartiet synes faktisk, det er et godt forslag.
Der kan selvfølgelig være nogle enkelte ting, vi skal tale om under udvalgsbehandlingen, men det overordnede mål for beslutningsforslaget støtter Fremskridtspartiet.
Det har været fremført, at det ville give uro ude i kommunerne på den måde, at man ikke kunne være sikker på, at det var den samme borgmester i alle 4 år.
Og det argument kan man selvfølgelig bruge, men i ekstreme tilfælde kan det også være ubehageligt, hvis der sidder en borgmester, som det store flertal ikke synes gør det rigtige.
Så jeg vil sige, at det argument er lige så godt som det andet. Der står i forslaget, at det skal være et kvalificeret flertal på to tredjedele, men for min skyld måtte man gerne sætte det op til 75 pct., for selvfølgelig skal det ikke være sådan, at fordi der er et flertal på et enkelt medlem i kommunalbestyrelsen, skal man hele tiden diskutere, hvem der er borgmester. Det er ikke det, der er meningen med beslutningsforslaget, og jeg forstår det sådan, at de kun er i ekstreme tilfælde, og at det så skal være et kvalificeret flertal, der kan vælge en anden borgmester.
Jeg synes, det er et udmærket forslag, for vi må jo tænke på én ting: Det er allerede sådan i dag i kommunerne, at et udvalg, som dog har meget at sige på sit område, jo til enhver tid kan vælge en anden formand, selv om den pågældende formand også er valgt for 4 år.
Og det er ikke med kvalificeret flertal; det er bare med én stemmes flertal.
Sådan er det jo allerede, og den eneste, der er undtaget, er kommunens øverste myndighed, nemlig borgmesteren.
Og derfor synes jeg, det er udmærket, at man, hvis man har så store problemer, med et flertal på to tredjedele eller 75 pct. skal kunne afsætte borgmesteren og vælge en ny.
Tove Videbæk (KRF), 1998-04-21:
Kristeligt Folkeparti har en del spørgsmål, vi vil have undersøgt under udvalgsbehandlingen af dette forslag, og derfor siger vi p.t. »ved ikke« til beslutningsforslaget.
Kristen Touborg (SF), 1998-04-21:
Jeg vil begynde med at sige ordførerne tak for debatten, og jeg vil rette en særlig tak til dem, der var positivt indstillede over for forslaget: Dansk Folkeparti, Enhedslisten - som ønskede det strammet noget mere, end SF har foreslået - Fremskridtspartiet og Kristeligt Folkeparti, som jeg er sikker på nok skal ende med at komme i den rette tro.
Hvis det nu var sådan, at vi skulle stemme om forslaget, ville der altså være nogle partier, der stemte for.
Ulempen er jo bare, at det er de forholdsvis små partier, der går ind for det, og at de store er knap så velvilligt indstillede, må man sige.
Så jeg må jo nok konstatere, at der næppe er flertal for forslaget lige nu, som det foreligger.
Hvad er det så, de store partier kritiserer forslaget for?
Ja, det er jo gennemgående det, at man mener, at det vil give ustabilitet i byrådsarbejdet, og at man ønsker, at der skal være fred og ro i en 4-års-periode, sådan at man ikke mindst på det administrative plan har sikkerhed for, at tingene kan fungere.
Men det ønsker SF faktisk også, og det er det, vi vil med forslaget.
Derfor fremhæver vi jo også, at det kun er i særlige tilfælde, og vi fremhæver faktisk også, at der skal være to tredjedeles flertal for, at man kan afsætte borgmesteren,
når tingene slet ikke kan fungere.
Og derfor mener jeg heller ikke, at indenrigsministeren har ret i, at det bliver en rent politisk afgørelse - selv om man selvfølgelig kan sige, at alting er en politisk afgørelse - for vi har jo netop sikret, at man ikke kan gøre det til en politisk afgørelse i almindelig forstand, ved, at det ikke kan ske ved et flertal på et enkelt mandat.
Det vil jo i almindelighed være sådan, at når der skal to tredjedele til for at afsætte en borgmester, er det ikke bare på en enkelt sag, men fordi borgmesteren ikke lever op til sine forpligtelser på det administrative område.
Og derfor mener jeg sådan set ikke, at der er reelle indvendinger imod forslaget på den led.
Jeg vil også fremhæve - som også en af ordførerne gjorde, og jeg tror, det var Fremskridtspartiets - at ifølge de eksisterende regler kan udvalgsformænd jo afsættes på hvert eneste møde.
Hvis der er et flertal imod udvalgsformanden, bliver udvalgsformanden jo afsat, og det er rent faktisk med almindeligt flertal, det kan foregå.
Og det er jo ikke noget, vi oplever ret tit ude omkring i kommunerne, og det giver jo ikke ustabilitet i udvalgene, at vi har en regel, der indebærer, at formanden kan skiftes ud på hvert eneste møde.
Så jeg mener da, at det er værd at overveje, at det ikke giver ustabilitet.
Det har vi også set.
Derfor mener vi i SF, at der er belæg for at ændre lovgivningen sådan, at det bliver muligt for et stort flertal at afsætte borgmesteren, og det mener vi faktisk ikke giver ustabilitet; vi mener rent faktisk, at det i stedet giver stabilitet.
Arne Melchior (CD), 1998-04-21:
Det glædede mig meget at høre hr. Bendt Bendtsens tale, og jeg kan underskrive så at sige hvert ord.
Men jeg vil godt sikre mig, at jeg forstår det rigtigt: Forskellige mennesker i forskellige situationer kan meget vel - ja bør - behandles forskelligt, for ellers er man uretfærdig.
Sådan forstod jeg hr. Bendt Bendtsen, og jeg tør vel heraf udlede, at hr. Bendt Bendtsen er enig i det, som også er mit partis og min mening, nemlig at
flygtninge, som næsten altid - og når de først er anerkendt som flygtninge, har vi jo ligefrem et juridisk og administrativt bevis for det - er i en særlig udsat og vanskelig situation, kan have rimelige krav på særlig hensyntagen, fordi de har det vanskeligere end andre, der er i en bedre situation.
Er det rigtigt forstået?