Birthe Rønn Hornbech (V), 2003-12-10:
Jeg afslører formentlig ikke nogen hemmelighed, når jeg på Venstres vegne meddeler, at Venstre kan medvirke til dette forslag om det, vi i Venstre kalder en retssikkerhedslov.
Det er jo sådan i dag, at der mangler retsgarantier på det område, vi her taler om, nemlig tvangsindgreb.
Hvis politiet skal efterforske og foretage tvangsindgreb, er der en lang række spilleregler i retsplejeloven om, hvordan der skal efterforskes, hvordan der skal rejses tiltale, og hvordan der kan foretages tvangsindgreb.
Når der er tale om, at forvaltningsmyndigheden skal træffe en afgørelse, er der en lang række spilleregler for, hvilke regler man skal imødekomme.
Når det drejer sig om tvangsindgreb fra forvaltningsmyndighedens side eller det, man i politiet kalder særmyndighederne, er der ikke nogen lovbestemmelser.
Der er ikke nogen spilleregler, ud over hvad der findes i de cirkulærer og bekendtgørelser, som er kommet efter pres fra Venstre i årenes løb, i de svar fra ministre, som efter pres fra Venstre i årenes løb er kommet igennem forskellige udvalg.
Så er der retsgrundlaget, almindelige retsstandarder, og endelig er der nogle regler i menneskerettighedskonventionen.
Vi har i en årrække efterlyst spilleregler på dette område, og det er selvfølgelige meget tilfredsstillende, at vi nu endelig får det, men det er meget sent.
Det drejer sig for Venstre om borgernes og virksomhedernes retssikkerhed.
At der ligesom i forvaltningsretten og strafferetsplejen også her, hvor det drejer sig om tvangsindgreb, er en slags retsplejelov, en lov for, hvordan særmyndighederne skal agere.
Det er klart, at retssikkerhed altid er en afvejning
mellem en række hensyn.
Det er ofte, og det er det her, en afvejning mellem borgernes og virksomhedens retssikkerhed på den ene side over for retshåndhævelsen og altså myndighedernes hjemmel på den anden side.
Fundamentalt er f.eks. reglerne om selvinkriminering, som følger af menneskerettighedskonventionen.
Det burde ikke give noget ekstra arbejde.
Hvis det giver ekstra arbejde for nogle myndigheder, er det altså, fordi man ikke har fulgt menneskerettighedskonventionen.
Der er fastsat nogle regler om varsling.
Vi har fået at vide, at de fleste myndigheder i forvejen varsler i de fleste sager, også fordi det er mest praktisk, så de, der kan svare på myndighedernes spørgsmål, er til stede.
Der er to områder, som jeg særlig vil fremhæve her, som jeg mener at vi skal diskutere i udvalget, nemlig arbejdsmiljø og arbejdsulykker og hele levnedsmiddelområdet.
Det siger sig selv, at retssikkerheden for en erhvervsvirksomhed naturligvis ikke er vigtigere end ansattes liv og lemmer og vigtigere end befolkningens sundhed.
Derfor er det klart, at der vil blive mange uvarslede besøg på virksomheder for at kigge på arbejdsmiljøet efter arbejdsulykker, og der vil fortsat være uvarslede besøg i restaurationer og forretninger og hos producenter.
Der er nogle, der tror, at de her områder ikke prioriteres højt af Venstre, men vi prioriterer dem meget højt, og vi er meget optaget af, at der ikke dannes myter om, at vi ikke i Venstre ønsker at komme sjusk og forsømmelser med fødevaresundhed og arbejdspladssikkerhed til livs, for det gør vi.
Vi er meget indstillet på også i betænkningsbidrag at få fremhævet disse områder som særlig vitale for at understrege, at på det punkt ændres der ikke en tøddel ved virksomhedernes forpligtelser.
De bliver ikke mindre; de har præcis de forpligtelser, som de hele tiden har haft.
Det, der sådan set bare er tale om her, er, at vi nu endelig får en lille smule retssikkerhed for bagere og bønder
og brugtvognshandlere, sådan som man altid har haft det for rockere og røvere og rovmordere
Der bliver rettet en lille smule op på den ulighed, hvilket vi har efterlyst i mange år.