Eva Møller (KF), 2000-12-01:
Nordsøen er et område, der er, og gennem hele vores historie har været, af utrolig stor betydning for hele det danske samfund.
Tidligere var det på og i havet.
Nu er det under havbunden.
I oliekrisens tegn blev koncessionsvilkårene i 1980 genforhandlet, og der kom vidtgående ændringer.
Den daværende socialdemokratiske regering ønskede at fremme forsyningssikkerheden og dermed mindske Danmarks afhængighed af de arabiske olielande.
Aftalen af 19. maj 1981 indeholdt følgende vidtgående ændringer og nye elementer: Tilbagelevering inden 1986 af ca. 98 pct. af området, en statslig forkøbsret gennem DONG af indtil 40 pct. af DUC's olieproduktion, en forpligtelse for DUC til at benytte statens rørledning samt betale etablerings- og driftsomkostningerne for denne og endelig 5 pct. transportafgift.
Regeringen fulgte året efter, i 1982, op med kulbrinteskatteloven, der gav mulighed for at beskatte ekstraordinært store indtægter ved udvinding af kulbrinter.
Som et led i 1981-aftalen har A.P. Møller igennem årene 1982, 1984, og 1986 tilbageleveret 98 pct. af det oprindelige areal i Nordsøen.
Ifølge aftalen skal der også tilbageleveres såvel i år 2000 som i år 2005 for endelig at tilbagelevere det hele ved koncessionens udløb i år 2012.
Det er dog således, at man såvel i år 2000 som i år 2005
ikke skal tilbagelevere arealer, hvor man enten producerer, eller hvor man har konstateret forekomster, der kan produceres fra, og derfor må vi nok erkende, at de tilbageleveringer, der har fundet sted i år 2000, vil være de sidste, der kommer.
1981-aftalen lagde ud over alt dette også op til en mulighed for at regulere selskabets aktivitet i de resterende arealer med nye procedurer og arbejdsforpligtelser.
Den gav anledning til en ny undergrundslov og til det rundesystem, som vi kender i dag.
Den aftalte procedure med udbudsrunder af koncessioner er til fulde lykkedes, idet resultatet af den seneste runde i 1998 blev 17 nye koncessioner og flere nye selskaber.
Det er for tidligt endnu at vurdere resultatet af disse udvidelser, og derfor er det også for tidligt at sige, hvornår en eventuel ny udbudsrunde kan finde sted. Det Konservative Folkeparti ønsker, at udnyttelsen af Nordsøens energiressourcer skal ske på følgende måde: At de ikke fornybare ressourcer, olie og gas, udnyttes så effektivt og så økonomisk som muligt; at der benyttes nyeste nutidsteknik, så udbyttet bliver størst muligt; at brugerudstyr og materiel udnyttes så rationelt som overhovedet muligt; at udvinding og efterforskning sker på vilkår og betingelser, der til enhver tid er tidssvarende og sammenlignelige med andre landes, så dansk ekspertise udnyttes her i landet; at udnyttelsen sker kontinuerligt af hensyn til beskæftigelsen - i øjeblikket beskæftiger alene A.P. Møller 1.000 medarbejdere derude - og at koncessionshaverne får mulighed for en rimelig fortjeneste på baggrund af de store og risikobetonede investeringer, der nødvendigvis skal foretages.
Jeg vil også komme med nogle bemærkninger om den fremtidige koncession.
Det er et vilkår i 1981-aftalen, at der tilsiges bevillingshaverne forhandling om spørgsmål, der måtte opstå i forbindelse med bevillingen, at der søges tilvejebragt en praktisk og fornuftig løsning til nytte og fremgang for dansk virke, og at der optages forhandling i god tid før bevillingens ophør om en eventuel fortsættelse og vilkår herfor.
Jeg regner helt bestemt med, at den til enhver tid siddende regering vil føle sig forpligtet af disse vilkår og dermed søger at finde den gunstigst mulige løsning både for samfundet og for bevillingshaveren.
Men fra konservativ side vil jeg gerne sige, at vi ønsker ikke nogen form for lovgivning med tilbagevirkende kraft, og vi ønsker også en lovgivning, som tager hensyn til det erhvervsliv, som er basis for det danske velfærdssamfund.