runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Søren Egge Rasmussen (EL), 2006-04-05:
Personlige betragtninger kan jo godt være værd at tage med, når de er så fornuftige.
Så derfor vil jeg da opfordre til, at man går videre med det.
Ellers er mit næste spørgsmål, når nu vi er ude på fornuftens vej her, om ikke det er bedre at have et Naturklagenævn, som er bredt sammensat, frem for at have et Naturklagenævn, som afspejler det styrkeforhold, man har i Folketinget?
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2006-04-05:
Jeg er sådan set enig i, at man går tilbage til tidligere tiders udpegning, at det er på basis af Folketingets partier.
Der er nu kommet flere partier, og jeg kan godt forstå, at Enhedslistens repræsentant tager dette problem op, for det vil jo typisk være de små partier, som vil have vanskeligt ved at få sæde i Naturklagenævnet.
Connie Hedegaard (KF), 2006-04-05:
Det er jeg åben over for at drøfte, men når jeg alligevel tager en smule forbehold, er det, fordi jeg synes, at hvis f.eks. landbrugets sager lægges over i det ikkepolitiserende Miljøklagenævn, som er sammensat af sagkyndige, skal vi selvfølgelig nøje overveje, hvordan vi skal gøre det.
Jeg tror, hr. Steen Gade talte om grønne organisationer i mere bred forstand.
Men i princippet er jeg åben over for det, og i nogle sammenhænge er det helt klart, at de grønne organisationer også vil kunne udpege nogle sagkyndige, men det skal snarere være som egentlig sagkyndige end som interessenter.
Men principielt er jeg positiv over for at overveje det.
Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslaget overgik derefter til anden behandling.
Afstemning
Torben Hansen (S), 2006-04-05:
I min ordførertale nævnte jeg, at jeg i forbindelse med behandlingen af lovforslaget vil jeg stille et ændringsforslag, der medfører, at de grønne organisationer også får indstillingsret til Miljøklagenævnet.
Hvordan vil ministeren forholde sig til et sådant ændringsforslag?
Connie Hedegaard (KF), 2006-04-05:
Forslaget justerer nogle skønhedsfejl ved Naturklagenævnet.
Der er nogle småting, der skal rettes op på, og forslaget er især begrundet med, at Miljøklagenævnet på grund af kommunalreformen får mange, mange flere sager.
Derfor skal vi være helt sikre på, at bl.a. formandskompetencen og visitationsudvalgene bliver ændret, inden kommunalreformen træder i kraft den 1. januar 2007.
Det er simpelt hen baggrunden for forslaget, der sker ikke det store, men det skal jeg komme tilbage til.
Der er andre ændringer, der trænger sig på i forbindelse med hele klageområdet, og forslaget er et rent og skært forsøg på at få gjort op med nogle forskellige skønhedsfejl og få Miljøklagenævnet gearet til at tage sig af de mange flere sager, der kommer til at blive appelleret qua kommunalreformen.
I forlængelse af projektet »Råd og nævn« fra maj 2003 har Miljøministeriet undersøgt, om det f.eks. kunne være en idé at sammenlægge de to eksisterende klagenævn.
Resultatet af udredningen var, at der samlet set ikke ville være noget entydigt sagligt grundlag for at sammenlægge de to nævn til en fælles nævnsstruktur, og det er heller ikke sådan, at der vil være nogen særlige rationaliseringsgevinster ved det, så derfor må jeg spørge: Hvorfor så egentlig gøre det?
Hr. Johs. Poulsen opfordrede til at kigge lidt mere gennemgribende på det.
Jeg vil sige, at min tilgang til spørgsmålet er en anden, for jeg tror stadig, at de to nævn har lidt forskellige opgaver.
Jeg tror, der stadig vil være nogle opgaver, hvor det kan være meget fornuftigt, at der sidder lægfolk i Naturklagenævnet og udøver et skøn.
Her kan det være det rigtigste, at nogle lægfolk af den ene eller anden art udøver et skøn og siger: Vi synes, det skal være sådan og sådan.
I dag sorterer de jo under Naturklagenævnet, men i tråd med at vi i stigende grad betragter landbruget som industri og er i gang med at lave et lovgrundlag, hvor omdrejningspunktet er, at landbruget skal miljøreguleres på linje med industrien, vil det for mig at se også være logisk, at vi til efteråret fjerner landbrugets sager fra Naturklagenævnet og flytter dem over i Miljøklagenævnet.
Det er sagkyndige, der sidder her, og derfor bliver sagerne afpolitiserede, kan man sige, og det synes jeg sådan set rigtig meget taler for.
Vi får også diskussionen om, hvorvidt det så ikke også ville være logisk, at også de VVM-klagesager, som er relateret til landbruget, bliver flyttet til det samme klagenævn.
Forslaget er altså et meget administrativt forslag, kan man sige.
Søren Egge Rasmussen (EL), 2006-04-05:
Det fremsatte lovforslag om ændring af Naturklagenævnet og Miljøklagenævnet har to forskellige baggrunde.
Ændringerne af Miljøklagenævnet er primært et udslag af kommunalrefor men, hvor en forventning om flere sager vil give en større belastning, både i antallet af sager og i helt nye sagsområder.
Det vil man kompensere for ved at give yderligere adgang til formandsafgørelser og ved at nedsætte nye udvalg.
Visitationsudvalget udpeges blandt de beskikkede til Miljøankenævnet.
Naturklagenævnet er sammensat af politisk udpegede repræsentanter og juridiske repræsentanter.
Dette lovforslag vil flytte udpegningen af politiske repræsentanter fra Finansudvalget til Folketinget, for at nævnet i højere grad kan afspejle Folketingets sammensætning.
Jeg vil godt stille et ændringsforslag.
Hvis man skal ændre udpegningen, kunne det jo være, at man i stedet skulle tage udgangspunkt i Folketingets Miljø- og Planlægningsudvalg, så det er de partier, der er repræsenteret i Miljø- og Planlægningsudvalget, som har en repræsentant i Naturklagenævnet.
Jeg kan forstå, at det er historisk betinget, og at der har været en vis logik i, at Finansudvalget har en tæt kontakt til Naturklagenævnet på grund af de økonomisk tunge beslutninger, der kan blive truffet her.
Men jeg kan nemt følge Socialdemokratiets ændringsforslag om, at der skal sidde en repræsentant for hvert parti i Naturklagenævnet.
I et af høringssvarene ytrer Danmarks Naturfredningsforening ønske om også at være repræsenteret i Miljøklagenævnet, og det kan vi i Enhedslisten godt se en pointe i.
Høringssvaret siger, at spørgsmålet vil blive taget op ved en senere lejlighed, og vi vil gerne vide, om det kan indgå i den nuværende behandling, eller om det er noget, der kommer senere.
Jeg synes, det er helt naturligt, at hvis medlemmer af Naturklagenævnet bliver valgt til Folketinget, må de forlade Naturklagenævnet.
Jeg ville f.eks. nødigt se, at et medlem af Folketinget sad i Naturklagenævnet og samtidig var miljøminister; det ville jeg finde ganske upassende.
Men omvendt må man jo sige, at Naturklagenævnet tilsyneladende kan være en god platform, hvorfra man kan komme videre og lære nogle ting og blive en dygtig politiker; det er der set flere eksempler på.
Jeg ser frem til en god udvalgsbehandling.
Steen Gade (SF), 2006-04-05:
Helt sikkert.
Jeg synes, hr. Johs. Poulsen fra Det Radikale Venstre havde nogle spændende betragtninger her til sidst, som vi i hvert fald godt fra SF's side vil deltage i, og vi vil også godt appellere til, at der kunne være lydhørhed for, at vi gik det grundigere igennem, end jeg synes det her forslag bærer præg af.
Først om Miljøklagenævnet: Vi har ikke nogen indvendinger; vi har et ønske om, at de grønne organisationer også er med til at kunne udpege eller have indstillingsret, ligesom det er blevet sagt af både Socialdemokrater og Radikale her i dag.
Vi har derimod kraftige indvendinger mod forslaget om Naturklagenævnet.
Det er spørgsmålet om udpegningen af lægdommere, og det er jo altså det, de, der er udpeget af Folketingets partier, er i den her situation.
De er ikke lovgivere.
De skal derfor ikke afspejle Folketingets sammensætning, men de skal sørge for, at de love, der er vedtaget, bliver overholdt, med det læge element, at de ikke er jurister, men det betyder jo ikke, at de må politisere.
Det er konstruktionen.
Det er det, man så påstår kan fortsætte i en model, der sådan procentvis skal afspejle Folketingets sammensætning.
Der er jeg sikker på, at der er en lige linje mellem den mail, som vi alle sammen fik den 10. august 2005 fra formanden for Venstres Miljøudvalg, hr. Erling Bonnesen, hvor han mente, at vi skulle sørge for, at miljøpolitikken, der kom ud af Naturklagenævnets afgørelse, var mere i overensstemmelse med flertallet i Folketinget.
Det er, hvad det handler om, og vi er nødt til at sige det, som det er.
Det her er Venstres forsøg på gennem alt for lang tid at politisere Naturklagenævnet.
Det blev virkelig sat i system, da hr. Hans Christian Schmidt blev medlem af Naturklagenævnet og gjorde det en bjørnetjeneste ved at politisere det og i stigende grad at sørge for, at det var Venstres politiske synspunkter, der blev fremført.
Nu skal det så i en situation, hvor vi får en kommunalreform, føres helt igennem, at man vil afskære nogle partier fra muligheden for at udpege repræsentanter.
Det betyder, at hvis den tankegang, som prægede hr. Hans Christian Schmidt, da han sad i Naturklagenævnet, er den, der stadig præger en del og i hvert fald Venstres repræsentanter – det kunne jeg høre på svarene, jeg fik – så betyder det jo, at alle de afgørelser, der nu bliver truffet lokalt vedrørende miljøpolitikken, byggelinjer og hvad har vi af ting og sager, bliver klaget til Naturklagenævnet, og hvem sidder så der?
Jo, man har fået skabt et flertal, som afspejler det politiske flertal, og så er der altså ikke nogen, der har skam nok i livet til at sige, at de ikke mener, det skal ske, og derfor vil tingene gå igennem i en mere politiseret udgave end tidligere.
Jeg er stærkt kritisk over for forslaget, og jeg kunne ikke finde på at stemme for det.
Torben Hansen (S), 2006-04-05:
Umiddelbart ser dette lovforslag jo ganske tilforladeligt ud, og ændringerne af miljøbeskyttelsesloven har Socialdemokratiet ikke de store kommentarer til, bortset fra vi faktisk synes, det havde været naturligt, at eksempelvis Danmarks Naturfredningsforening også kunne indstille til Miljøklagenævnet på linje med Dansk Landbrug, Erhvervsgartnerne, Dansk Industri og andre gode folk.
Derfor kan jeg allerede nu annoncere, at der vil blive stillet et ændringsforslag om det under udvalgsbehandlingen.
Til gengæld forstår vi ikke et af forslagene til ændring af naturbeskyttelsesloven.
I bemærkningerne omtales det, at der har været rejst spørgsmål om Naturklagenævnets sammensætning, senest i sommeren 2005.
Det har der sandsynligvis, men man må jo også tro, at den diskussion, der er blevet rejst, nok mest er foregået internt i Venstre, hvor det åbenbart bl.a. har været diskuteret, at Naturklagenævnet skulle til eftersyn.
Det fremgår jo også af den mail, der blev afsendt den 10. august af hr. Erling Bonnesen, hvor der bl.a. stod, og jeg citerer: ... at det er klagenævnet, der påser, at procedurerne overholdes, og at den vedtagne politik gennemføres i praksis.
Citat slut
Jeg mener rent faktisk, at klagenævnets væsentligste opgave netop er at være et klagenævn og ikke at føre regeringens politik ud i livet.
Det er nu engang ministeren, der skal gøre det, og nævnet er rent faktisk borgernes og offentlige myndigheders klageinstans i sager vedrørende planlove, naturbeskyttelseslove og lignende.
Desværre gør Venstre jo ikke noget for at bortvejre denne mistanke.
Som det eneste af alle Folketingets syv partier har Venstre indstillet et folketingsmedlem som medlem af Naturklagenævnet, og derfor synes jeg, det er lidt ærgerligt, at ministeren ikke har benyttet denne chance til at indskrive i loven, at medlemmer af Folketinget ikke kan sidde i et organ, der behandler klager over myndighedsafgørelser.
Men hvis der skal være fuld konsistens i argumentationen, bør det også sikres, at alle Folketingets partier udpeger medlemmer til Naturklagenævnet – bemærk: alle!
Det skal netop ske for at sikre den bredest mulige samfundsmæssige forankring, og det tror jeg rent faktisk ville være en kvalitet i det ofte meget komplicerede arbejde.
På side 7 i bemærkningerne til lovforslaget står der endvidere noget direkte vrøvl.
Jeg synes faktisk, det er ærgerligt, at man med dette lovforslag forsøger at lukke nogle ude.
Vi synes også, forslaget sammen med Venstres tidligere udspil bærer præg af, at nu skal den politiske kamp også føres på borgernes klagesager, og det synes vi sådan set ikke at hverken borgerne eller naturen har fortjent.
Connie Hedegaard (KF), 2006-04-05:
Jamen det er vi da enige om.
Der er ikke nogen, der skal skøjte hen over det, og den information, der kommer ud, skal være reel.
Det er jo en kunst i sig selv at kunne give risikoinformation, så man ikke gør folk unødig opskræmte, men giver nogle meget præcise anvisninger, som står i det rette forhold til den stadig meget, meget lille risiko, der findes.
Der er folk, som er eksperter i, hvordan det bedst kan gøres, og det vil blive gjort så præcist og nøgternt og informativt, som det er muligt.
Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslaget overgik derefter til anden behandling.
Afstemning
Søren Egge Rasmussen (EL), 2006-04-05:
Jeg tror, at hvis det her lovforslag bliver opdaget af mange, så kan der være nogle, der bliver bekymrede over, at det sted, hvor de bor nu, klassificeres som lettere forurenet.
Jeg kunne læse i Jyllands-Posten den 21. marts, at ministeren skal have udtalt sig som følger – men det er jo ikke sikkert, det er rigtigt – at det kan være, man blot skal huske at vaske hænder eller skylle gulerødderne fra haven.
Jeg synes nok, at hvis man skal melde noget ud til alle de mennesker, som dyrker deres have, skal man undersøge tingene lidt mere og måske komme med nogle anbefalinger, som er differentierede efter de forskellige afgrøder.
Jeg synes ikke, man skal skøjte hen over problemet, og samtidig skal man give en reel information.
Det kan være, der er visse grøntsager, som er gode til at opsamle tungmetaller, og som man derfor skal give nogle særlige advarsler imod.
Jeg tror, man skal passe på, at denne lov ikke skaber for megen usikkerhed, hvis der ikke er grund til det, men man skal heller ikke skøjte hen over de problemer, som måtte være.
Connie Hedegaard (KF), 2006-04-05:
Jo, men repræsentanter fra kreditforeningerne var til stede ved høringen, så vidt jeg i hvert fald har fået det refereret, og gav også tilsagn om, at man gerne ville gå ind og åbne mere op her.
Det var jo også en væsentlig forudsætning for, at vi ligesom er landet på det snit, vi er landet på her.
Johs. Poulsen (RV), 2006-04-05:
Ministeren var inde på det særlige forhold, som gør sig gældende for nogle af dem, hvis grunde har været kortlagt hidtil og måske ikke bliver det i fremtiden, men altså har været det tidligere, nemlig at de har haft vanskeligheder med at opnå lån hos kreditinstitutionerne.
Det er jo er noget af det, der i nogle situationer har bragt dem ud, kan man sige, et sted, hvor de har haft svært ved at bunde økonomisk eller har været stavnsbundet eller noget lignende.
Vil ministeren overveje, om der i forlængelse af lovgivningen, når vi nu når til vejs ende med den, kunne være brug for, at man sikrede en generel information om, at det her altså også er en ny retstilstand, der så at sige også kunne give anledning til, at man hos kreditinstitutionerne nyvurderer situationen i en række tilfælde?
Det kom i forbindelse med høringen frem, at der ikke nødvendigvis var en automatik i det.
Jeg synes i al fald, at det ville være væsentligt, at vi fra Folketingets side og fra regeringens side også gjorde kreditinstitutionerne opmærksom på, at her kan man altså muligvis godt gøre det lidt bedre, end man har gjort hidtil, og dermed jo i virkeligheden hjælpe en lang række af de mennesker, der har været i klemme.
Eyvind Vesselbo (V), 2006-04-05:
Det kan gøres forholdsvis kort.
Det er vigtigt, at vi sikrer, at vores klagestruktur fungerer optimalt og hensigtsmæssigt; det er vigtigt, at vi hele tiden følger udviklingen og vurderer, om vi kan gøre tingene bedre, og dette lovforslag er resultatet af de overvejelser, der er gjort i den sammenhæng.
Der er tre forhold, der vil blive ændret i forhold til den nuværende tilstand med dette lovforslag.
Samtidig er det vigtigt at styrke ekspertisen i Naturklagenævnet – det sker også her – og endelig er det af betydning, at den personlige suppleant kan træde ind, når det ordinære medlem er forhindret i at møde op, og hele tiden kan følge arbejdet.
Lige så snart det ordinære medlem har forfald, kan suppleanten træde ind, det giver en kontinuitet i arbejdet i nævnet, og med disse ændringer er det første skridt taget på vejen mod et mere effektivt Naturklagenævn.
Ifølge lovforslaget vil der også ske en række ændringer af sagsbehandlingen i både Naturklagenævnet og Miljøklagenævnet.
Bl.a. vil de fleste af de klagesager, som i dag behandles i Miljøstyrelsen og Skov– og Naturstyrelsen, efter den 1. januar 2007 blive overført til henholdsvis Miljøklagenævnet og Naturklagenævnet.
Vi synes, det er et godt lovforslag, og derfor kan Venstre støtte det.
Søren Egge Rasmussen (EL), 2006-04-05:
Det fremsatte lovforslag om kortlægning af forurenede arealer er et forsøg på at lappe på en ikke særlig flatterende situation for det offentlige Danmark, hvor de lokale myndigheder i nogen grad har givet op over for problemet jordforurening.
I 1999 blev der vedtaget en lov om jordforurening, som skulle sikre mod fremtidige forureninger og med udformning af regler, som skulle sikre oprensning af forurenede grunde.
I dag står det klart, at mange borgere står med alvorlige problemer: De afventer oprensning af alvorlige forureninger, samtidig med at der stadig er store arealer, hvor forureningssituationen ikke kendes, fordi arealerne endnu ikke er blevet kortlagt.
Lovforslaget her lægger op til, at man dropper egentlig kortlægning af de arealer, som i dag kaldes lettere forurenede, samtidig med at man ændrer definitionen af lettere forurenet jord ved at flytte på grænserne for, hvilket niveau af tjærestoffer som man anser for problematisk.
Der lægges samtidig op til, at man generelt klassificerer byzone som lettere forurenet, og man definerer lettere forurenet jord som jord, der indeholder nogle bestemte stoffer i særlige mængder.
Enhedslisten er bekymret over virkningen af de foreslåede lovændringer.
I bedste fald forværrer de ikke den nuværende situation, men de gør den heller ikke bedre.
I værste fald risikerer vi at forværre beskyttelsen af menneskers sundhed.
At droppe kortlægningen betyder alt andet lige, at man ikke får en detaljeret viden om de egentlige forureningsforhold.
Man kan være heldig, at det ikke betyder noget, og man kan være uheldig, hvis mennesker i øjeblikket lever med forurening, der reelt er højere, end man troede.
At flytte grænseværdierne for ren jord, så indholdet af tjærestoffer kan øges, betyder alt andet lige, at befolkningen på længere sigt udsættes for en øget belastning.
Omvendt må man sige, at det er et plus i det her lovforslag, at det nu bliver pålagt ejere at informere om, hvordan folk skal forholde sig til lettere forurenede arealer.
Vi ser meget frem til i udvalget alvorligt at drøfte, om der i lovforslaget skal strammes op på de her forhold omkring legearealer og daginstitutioner, fordi det er en særlig gruppe, som er særlig udsat.
Det er ikke ret mange mennesker i Danmark, der spiser jord, men det kan børn altså finde på, og derfor synes vi, der skal fokus på den drøftelse af, om ikke der skal strammes op på det punkt i lovforslaget.
Steen Gade (SF), 2006-04-05:
SF har også været med i det grundige og forholdsvis langvarige forarbejde, der har været til det her lovforslag, og vi anbefaler lovforslaget til vedtagelse.
Jeg vil sådan set
godt rose miljøministeren for processen.
Jeg er uenig i det, der er sagt tidligere fra talerstolen her, om, at det, vi vedtager nu, ikke er en politisk vedtaget grænseværdi: Den står jo i lovforslaget, det er en politiske vedtagelse, lad os nu lade være med det pjat med at sige, at der er noget, der er politisk, og noget, der ikke er politisk.
Vi går fra en politisk grænseværdi til en anden politisk grænseværdi.
Det, vi gør her, er, at vi – synes jeg – fortsat bruger forsigtighedsprincippet, som var det, der var princippet bag den tidligere grænseværdi.
Så har vi undervejs fået en meget ordentlig og grundig analyse og til sidst også påpegning om, at man på EU-niveau har diskuteret, hvor den her grænse ligger ud fra sundhedsmæssige og miljømæssige kriterier.
Det er efter denne lange proces og diskussion, at man hæver grænseværdien for tjærestoffer.
Det andet, jeg synes har været vigtigt for os i udvalgsarbejdet, har været, at der skal være særlig fokus på børn.
Derfor ser jeg også frem til, at miljøministeren sender et brev ud til kommunerne, sådan at de bliver opmærksomme på de muligheder, der bliver med den her lov, men også den – kan man sige – forpligtelse, der politisk ligger her til at sætte fokus på børneinstitutioner og legepladser, sådan at vi i det her land har fuldstændig sikkerhed for, at vi der, hvor børnene er mange, mange timer om dagen, har et forsigtighedsprincip, som er så maksimalt, som det kan være.
Så er jeg enig i det, der er fremført fra mange sider om, at det er vigtigt at fokusere på de steder, hvor den alvorligste forurening er, og det kan vi gøre med det her lovforslag.
Hr. Johs. Poulsen fra Det Radikale Venstre var inde på, at vi sådan set skulle kunne gå videre og gøre noget ved det, men der må vi indrømme, at det handler grundlæggende og i høj grad om penge, og det vil så sige, at det afhænger af finanslovaftaler, og det er noget med at bruge af ministerens million kroner, og hvor mange gange vi kan bruge den, så det skal jeg ikke blande ind i den her lovgivning.
Men det er jo rent faktisk bare penge, det handler om, og så kan de, der skal lave næste års finanslov, vise deres gode vilje.
Det sidste, vi har lagt vægt på, er, at det fortsat er sådan, at ejerne og andre involverede i en ejendom eller en grund kan skaffe sig sikker viden om, hvordan situationen er på den ejendom, de ejer.
På den baggrund anbefaler vi lovforslaget.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2006-04-05:
I forbindelse med behandling af den grundlæggende politiske aftale har vi jo talt meget om det her område, og den nuværende grænseværdi for tjære er fastsat i henhold til miljø og sundhed, som jeg sagde, og det vil rent faktisk være sådan, at et barn hver dag skal spise jord, der svarer til sådan en stor velvoksen burger, for at det har nogen sundhedsmæssig effekt.
Så man skal altså også passe på, at vi, når vi nu har forhøjet grænseværdien, ikke kommer i en situation, hvor vi skræmmer nogle på det her felt.
Søren Egge Rasmussen (EL), 2006-04-05:
Det er i forlængelse af det samme om børnene og den forurenede jord.
Af en eller anden mærkelig grund er det faktisk sådan, at der er nogle børn, der spiser jord, så det er ikke kun et spørgsmål om at tabe en sut, der kan blive beskidt, der er faktisk nogle børn, der spiser jord.
Derfor er det jo ikke betryggende, at der kan være daginstitutioner på forurenet jord, og man sikrer ikke med det her lovforslag, at regionerne skal diktere, at der skal renses op, det er kun defineret, at de kan kræve, at der renses op.
Men man kunne jo gå ind for, at det skulle sikres, at alle regioner undersøgte, om jorden omkring daginstitutionerne var forurenet.
Det kunne måske være, at et ændringsforslag kunne løse noget af det her problem.
Jørn Dohrmann (DF), 2006-04-05:
Det er jo bare vigtigt.
Der står jo netop i lovforslaget, at det skal være muligt for myndighederne, at de kan fjerne den forurenede jord fra børneinstitutioner.
Det andet, hr. Christian Wedell-Neergaard ligesom hentyder til, er, at der ved nye børneinstitutioner skal være de 50 cm, men ved de gamle får kommunerne en ny mulighed for at kunne gå ind.
Er det så ikke korrekt opfattet, at det er vigtigt, at de faktisk går ind og vurderer de her børneinstitutioner, så vi ikke ligesom har nogle steder, hvor der er børneinstitutioner oven på noget, man kan kalde giftdepoter.
Eyvind Vesselbo (V), 2006-04-05:
Man kan sige, at Venstres ordfører mener begge dele, altså at nævnet både er et klageorgan og skal sørge for, at kommunerne og amterne – så længe de findes – og borgerne overholder lovgivningen på miljøområdet.
Så svaret er sådan set, at det skal være begge dele
Vi har overvejet spørgsmålet om skiftende flertal, og vi må jo løbe risikoen for, at der på et eller andet tidspunkt om mange år vil komme et andet flertal.
Men så vil Naturklagenævnet jo blive sammensat på en anden måde på det tidspunkt.