Peter Skaarup (DF), 2000-01-26:
Fru Anne Baastrup fra SF sagde, at ministeren fortjente ros for at have fremsat det her forslag for Folketinget, efter
Registertilsynet var kommet med deres opfattelse.
Fra Dansk Folkepartis side vil jeg også sige, at det fortjener ministeren ros for, men ministeren fortjener ikke ros for, at indtil Registertilsynet kom med sin indstilling, var der lang tid, hvor ministeren strittede imod, at det skulle forelægges for Folketinget, og hvor vi var nogle medlemmer af Retsudvalget, som i nogle omgange måtte sætte det på dagsordenen i Retsudvalget for at få en debat i Folketinget om det her.
Det er en stor beslutning, som ministeren ikke bare selv skal tage, men Folketinget skal tages med på råd.
Vi er af den opfattelse, at det er godt og rimeligt, at politiet her får et arbejdsredskab, som kan hjælpe til, når der f.eks. er tale om grove forbrydelser som sædelighedsforbrydelser, mord, vold, voldtægt osv.
Det er klart, at det vil være godt for politiet at kunne bruge et dna-register til at finde ud af, inden for en vis kreds af mennesker, hvem der er den skyldige.
Det vil være rigtigt, og det vil være sundt, at politiet har det.
Men vi har nogle betænkeligheder ved, at man, efter en sag er afgjort - altså efter man har sigtet nogle personer, at man har dømt en eller flere personer, og sagen er fuldstændig afsluttet - så efterfølgende gemmer de oplysninger om de sigtede 10 år frem.
Det synes vi ikke er rimeligt, for når en person har været sigtet, men ikke er blevet dømt, så er vedkommende uskyldig og skal derfor ikke registreres 10 år frem. Jeg tror ikke, der er ret mange mennesker, der kunne tænke sig at være registreret i sådanne arkiver så lang tid, når vedkommende er uskyldig.
Derfor er vi kraftigt modstandere af, at man på den måde gemmer oplysninger om mennesker, der er uskyldige, inden for det her system.
Vi er ikke ene om det.
Mange eksperter er enige med de partier herinde, der er modstandere af at gemme disse oplysninger.
F.eks. siger lektor ved Københavns Universitet Jørn Vestergaard i Berlingske Tidende den 24. oktober 1999, at det er problematisk, at man gør det.
Han afviser at medtage sigtede i registret.
Han foreslår som alternativ, og det var måske en mulighed, at man i første omgang kun opfører dna-profiler fra personer, der er dømt for en grov forbrydelse, og efter 5 år kunne man så diskutere, om sigtede også kan indgå, hvis det viser sig, at det her nye register, og nyt er det jo, er sikkert.
Hvis det er sikkert, mener han, at man måske kan overveje at gøre det.
Det samme siger Den Almindelige Danske Lægeforening, og formanden for Etisk Råd under Lægeforeningen, Hanne Mollerup, siger i samme artikel den 24. oktober, at det er at foretage overgreb på personer.
Det er ikke et fingeraftryk, som i øvrigt flere ordførere har været inde på, men et legemsindgreb.
Selv om der opføres talkoder i registret, er der fortsat tale om genmateriale.
Vi har altså at gøre med noget andet og mere end et reelt fingeraftryksregister.
Også Europarådet, hvis udtalelser mange politikere og partier ofte henviser til som vise, har taget stilling til det her spørgsmål i 1992, og Europarådet har anbefalet medlemslandene udelukkende at registrere personer, der har en dom for en forbrydelse.
Danmark har så forbeholdt sig ret til alligevel at registrere de her mennesker, men vi mener altså, at når så mange eksperter fra så mange forskellige fora henviser til det her problem, så vi synes også, det er rigtigt, at man tager hensyn til det fra Folketingets side og regeringens side.
Vi har også set Steen Bech fra Advokatrådets Strafferetsudvalg udtale sig mod det, og professor Peter Blume har sagt: Det er ikke rimeligt at gøre det på den måde. Lic.jur. Mette Hartlev fra Københavns Universitet, der har forsket i de her ting,
betegner registreringen af sigtede som absolut på kant med menneskerettighederne.
Hvorfor vedtage noget her inde i Folketinget, der er på kant med menneskerettighederne?
Men lad os nu lige se, om det her register er sikkert.
Hvis vi er i tvivl, så lad os prøve at være i tvivl og agere efter det og sige nej til den del af forslaget.
Vi kan godt støtte resten af forslaget.