Birthe Rønn Hornbech (V), 1999-10-27:
Ja, det bliver måske ikke så fjernt fra, hvad jeg sagde sidste gang; det kan jeg henvise til.
Det er klart, at Venstres grundsynspunkt er, at varetægtsfængsling selvfølgelig aldrig skal strækkes ud over det strengt nødvendige.
Enhver er uskyldig, indtil han er dømt, og varetægtsfængsling må selvfølgelig aldrig blive en straf. Derfor synes vi også, det er meget vigtigt, at dommerne forlanger, at politiet og anklagemyndigheden kan begrunde deres begæringer om varetægtsfængsling, og at vi lovgivere til gengæld så også forlanger, at domstolene skal begrunde deres kendelser grundigt.
Men vi finder, at det som udgangspunkt må være domstolene, der fører kontrollen med, at varetægtsfængslingen ikke bliver for lang.
Hensynet til retshåndhævelsen er for Venstre et meget vigtigt princip, og vi skal ikke som lovgivere lægge hindringer i vejen for, at forbrydelser kan efterforskes og opklares.
Tværtimod er det jo i et retssamfund også et vigtigt princip, at forbrydelsernes ofre ved, at forbrydelserne så vidt som overhovedet muligt bliver opklaret.
Og så vil jeg godt rejse det spørgsmål, jeg har rejst tidligere om forsvarets pligter.
Vi ved jo, at der er eksempler på, at forsvarernes overfyldte kalendere har medført, at personer har måttet sidde i månedsvis i varetægtsfængsel.
Hvad vil ministeren gøre ved det?
Så er der ministerens regnestykke med, at fængsling i isolation skal give rabat i straffen.
Jeg spurgte også om det sidste gang: Er vi nu ikke igen ved at betræde domstolenes område?
Det vil vi godt have diskuteret noget nærmere.
Selv om dette forslag så på alle måder går ud på at begrænse varetægtsfængsling, vil vi godt stille et kættersk spørgsmål, der går den anden vej, nemlig: Burde der ikke være større mulighed for varetægtsfængsling, når personer har fået dom i grove sager?
Vi har netop hørt om en sag fra Bornholm, hvor en pædofil gik løs, om jeg så må sige, 4-6 måneder efter dommen, og hvor ofrene, synes jeg med rette, følte sig meget krænkede over at stå over for gerningsmanden igen, som de troede var til afsoning.
Var det ikke rimeligt dér, at vi fik skærpet, eller rettere, at vi fik lempet kravene, så vi i højere grad kunne forlange varetægtsfængsling og omgående hensættelse til afsoning i den slags sager.
Det synes vi i Venstre, og vi håber på hjælp til et ændringsforslag.
Så er vi jo, som vi også ved ministeren er, meget optaget af en forbedret vidnebeskyttelse, og jeg vil godt slå fast med syvtommersøm, at vi mener, at som udgangspunkt må vidneforklaringer altid afgives i et åbent retsmøde.
Men der er altså sager, hvor vi finder, at der burde være en mulighed, en begrænset mulighed, for, at vidner kunne føres for lukkede døre, uden at den tiltalte vidste, hvem vidnet var, naturligvis alt efter rettens kendelse.
Det er jo ikke anonyme vidner, jeg taler om, for anklagemyndigheden, politiet og ikke mindst forsvaret og dommeren ville jo vide, hvem vidnet var. Dér vil vi godt lægge op til en diskussion og beder også dér om teknisk hjælp til et ændringsforslag, hvis vi ikke kan blive enige om det. Med disse bemærkninger vil vi så også udtrykke tilfredshed med, at lovforslaget denne gang er fremsat så tidligt, at vi kan få tid til en grundig gennemgang i Retsudvalget.