runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Keld Albrechtsen (EL), 2000-05-05:
Ministeren var inde på spørgsmålet om konsekvenserne, hvis ikke denne her aftale kunne falde på plads, og ministeren har naturligvis ret i, at det ville være en meget, meget dårlig ting, hvis disse boliger blev solgt til den private sektor, bl.a. fordi vi jo ved, at huslejestigningerne generelt er større i den private udlejningssektor end i de almene boliger.
Samtidig er vedligeholdelsen dårligere, så selvfølgelig vil det være meget dårligere for lejerne.
Det, der blot er spørgsmålet for os, er: Er det rimeligt, at vi skal handle med pistolen for brystet og acceptere nogle vilkår, som ikke er rimelige for beboerne, fordi man udsættes for sådanne trusler?
Det er jo i virkeligheden det, sagen handler om, og dér kan man så have en forskellig stillingtagen.
Så skal jeg blot spørge ministeren: Det er vel korrekt opfattet, at det her ikke er en sag mellem Københavns Kommune og boligafdelingerne?
Det tror jeg ministeren kom til at sige.
Det er en sag mellem selskaberne og kommunen.
For som jeg har forstået det, er det ikke den enkelte afdeling og beboermøderne dér, der kommer til at tage stilling; så demokratisk er aftalen ikke indrettet.
Det er kun selskabernes ledelse, der tager stilling.
Egil Møller (DF), 2000-05-05:
Jeg tror nok, at ministeren i sit svar her i sidste omgang startede med at sige, at regeringen ikke har noget med aftalen at gøre.
Det har man vel nok alligevel, for den aftale mellem Københavns Kommune og boligselskaberne var jo ikke blevet en foreløbig aftale betinget af, at Folketinget accepterer aftalens indhold, hvis ikke man på forhånd havde haft nogle underhåndsforhandlinger med regeringen.
Så selvfølgelig har man da det.
Og så vil jeg sige, at disse boligforeninger jo har været vidende om, at denne tilbagkøbsklausul fandtes.
Det er jo ikke sådan, at tingene kommer som en tyv om natten, og at det lige pludselig er sådan, at man med en pistol for brystet skal til at forhandle med Københavns Kommune.
Det kunne man have gjort for 10 år siden, hvis man havde villet det.
Man kunne måske også have afsat nok midler til at kunne købe sig fri på et tidspunkt.
Det er jo noget, man har vidst i 100 år.
Så til dette med, at regeringen ikke har noget med aftalen at gøre: Selvfølgelig har den da det.
Annie Lunde Hansen (CD), 2000-05-05:
Nu kan det meget godt være, at det er kommunalt selvstyre og alt sådan noget, som Venstre ville have sagt, at vi går ind i
og gør noget ved. Men jeg vil nu alligevel gerne spørge ministeren, om ikke ministeren vil forsøge at få en aftale om, at den betingede aftale her i loven også er godkendt af Københavns Kommunes overborgmester.
Det må de stå ved, dem, der har godkendt det.
Og så er der en anden lille ting: det at være fødselshjælper.
Jo, jeg vil også godt være fødselshjælper, for der er også svære fødsler.
Før blev der sagt noget om, at man kunne have sparet op, men der har vel ikke været lovhjemmel for, at almennyttige boliger kunne spare op til tilbagekøbsklausulen?
Det er jo derfor, den bliver lavet, og ligeledes også at det bliver forbudt for eftertiden at bygge almennyttige boliger på grunde med klausuler. Og det er nogle af de ting, som jeg godt vil have præciseret, i hvert fald inden vi sætter vores kryds ved den.
Jytte Andersen (S), 2000-05-05:
Der er jo ikke nogen, der kan lide pistoler, og slet ikke når de befinder sig sådan lige på brystet, vel?
Og når jeg siger det, er det, fordi jeg godt kan forstå kommentaren, og jeg kan også genkende fornemmelsen.
Men sagen her har ikke kunnet løses før nu, og hvorfor ikke det?
Fordi der ikke har ligget en aftale mellem de parter, som er ansvarlige for denne her sag, nemlig - og så siger jeg det rigtigt - boligselskaberne og Københavns Kommune.
De har nu indgået en aftale, og det har de gjort efter mange og - har jeg fornemmet - meget seje drøftelser.
Og ja, jeg har været orienteret om det, offentligheden har været orienteret om det.
Jeg har i hvert fald været orienteret om det i de 2 år, jeg har været by- og boligminister, vil jeg gerne sige, og jeg har da hørt om hjemfaldsklausuler før.
Men som fru Annie Lunde Hansen ganske rigtigt siger, har de godt kunnet indgå en aftale, men de har ikke kunnet få en aftale realiseret, fordi der ikke har været lovhjemmel til, at den almene sektor kunne kræve penge op med henblik på at lægge til side til et frikøb.
Det har der ikke været lovhjemmel til, det er det, vi så skaffer.
Og jeg kan godt give håndslag på, at det er udelukket fra det her lovforslags vedtagelse, at man kan bygge på grunde med klausuler, i hvert fald når det er støttet byggeri.
Og det er, hvad enten det er andelsboliger, eller det er almene boliger.
Vi vil ikke have den situation igen.
Og til det med, om overborgmesteren nu er klar over denne her aftale: Det tror jeg nok overborgmesteren er.
Den er indgået mellem overborgmesteren og boligselskaberne i København.
Den er konfirmeret af Københavns Borgerrepræsentation, og det vil sige, at der ikke er nogen mulighed for - medmindre man laver om på det i Københavns Borgerrepræsentation, men det har man ikke hverken ønske om eller mulighed for - at man så siger, at nu skal de i øvrigt gå til noget andet, de her penge, der skal afvikles noget af Københavns gæld.
Men det, jeg synes også er noget af det, der er vigtigt i denne her aftale, er, at der faktisk også er lagt op til en yderligere forstærkelse af det boligsociale arbejde i København for omkring 400 mio. kr. til de betrængte og til byudvikling osv. osv.
Så der er noget, der er reserveret til at komme i omløb til et meget bestemt formål, og det er vel dybest set så her, at uenigheden med Enhedslisten er, at det måske skulle have været noget mere, eller det skulle have været til noget andet.
Det ved jeg ikke noget om, og det er heller ikke min sag, fordi det under alle omstændigheder ville have været en sag mellem Enhedslisten i Københavns Kommune og overborgmesteren.
Egil Møller (DF), 2000-05-05:
Det er måske ikke så nemt alligevel for politikerne her i salen at afgøre, hvordan Københavns Kommune vil forhandle med den enkelte ejer af en byejendom.
Jeg tror nok, at Københavns Kommune selv kan finde ud af, hvordan den gør det. Men alt andet lige står den enkelte private ejer af en udlejningsejendom sværere i forhandlingerne end en stor, samlet organisation, hvor det er meget store beløb, det drejer sig om. Her har kommunen jo så en mulighed for - og kan vel se en fordel i det - også at give en rabat.
Annie Lunde Hansen (CD), 2000-05-05:
Så vil jeg gerne sige til hr. Egil Møller: De private udlejere - her tænker jeg altså på dem, der har udlejningsejendomme - kunne jo også sætte sig ned og lave en aftale med Københavns Kommune og få en eller anden form for rabatordning ved at gå ind og påtage sig et socialt ansvar, altså en forhøjet anvisningsret f.eks., som det nu er sket i denne aftale her.
Egil Møller (DF), 2000-05-05:
Dér, hvor forskellene er, er jo for de private ejere af udlejningsejendomme.
De har jo også måttet forhandle med Københavns Kommune om at blive fri af disse klausuler.
De har ikke fået hjælp nogen steder fra.
Her må vi vel nok sige, at uanset måske hjælpen ikke er så stor fra det offentlige, så kommer der altså en hjælp til disse organisationer.
Det er vel nok i en vis udstrækning rimeligt, at der kommer det.
Det er også derfor, jeg ikke har været så bombastisk imod selve lovforslaget.
Vibeke Peschardt (RV), 2000-05-05:
Jeg har ikke andre kommentarer til det.
Til hr. Ebbe Kalnæs vil jeg sige om brak og brakstøtten: Jamen hvis hr. Ebbe Kalnæs i øvrigt havde studeret pesticidhandlingsplanen, så ville han finde ud af, at mange af de penge, der ligger i den, faktisk kommer fra EU's Agenda 2000 eller fra en sag, der i øjeblikket ligger i Fødevareudvalget, som hedder landdistriktsloven, og en del af den støtte, der kommer fra EU, skal bruges til at forhandle de her bræmmeordninger på plads.
Kim Andersen (V), 2000-05-05:
Vi skal være retfærdige og rimelige, og det skal vi også være over for hinanden, og vi skal huske at sige tak, når der er grund til det.
Derfor vil jeg gerne på Venstres vegne takke fru Vibeke Peschardt for sit klare udsagn heroppefra om gerne at ville støtte kommende borgerlige-liberale regeringer.
Det vil jeg gerne sige tak for; der er dog sager, der står over bræmmesagen.
Men jeg vil gerne samtidig, når fru Peschardt er inde i den historiske udredning om 1982,
minde fru Peschardt om 1905.
Hvor er den binding i dag
, hvor er følelsen, hvor er det, der bar det parti og husmandsbevægelsen frem omkring retfærdighed og rimelighed?
Er det netop ikke de små, er det netop ikke husmændene, der i den her sag bliver klemt?
Er det ikke dem, der har svært ved at klare bureaukratiet, det bureaukrati, som fru Peschardt synes er så besværligt, at man herindefra ikke engang kan støtte nr. B 126, som netop skulle klargøre regler og besværligheder og bureaukrati for den radikale husmand?
Christian H. Hansen (DF), 2000-05-05:
Jeg ved ikke, om jeg skal kommentere glæden over, at de Radikale vil støtte en borgerlig regering fremover.
Det er der nok også andre, der gerne vil.
Men jeg synes, at det må være meget indviklet at være radikal, for når jeg stiller et spørgsmål oppe fra talerstolen, så får jeg en eller anden forklaring om, hvem man har siddet i regering med.
Man svarer ikke på det spørgsmål, der blev stillet.
Spørgsmålet var: Ville de Radikale gå ind for en udvidelse af bræmmerne fremover?
Ja eller nej?
Det vil jeg gerne have et konkret svar på og ikke et eller andet svar på, med hvem man har siddet i regering med, eller hvem man sover med om natten, eller sådan et eller andet.
Jeg vil have et konkret svar.
Vibeke Peschardt (RV), 2000-05-05:
Jamen jeg må jo så hellere skynde mig at svare, mens jeg kan huske, inden jeg vikler mig ind i alt for mange ord.
Jeg kan overhovedet ikke på nogens vegne udtale mig om, hvordan fremtiden vil forme sig, hverken i den ene eller den anden retning.
Jeg kan f.eks. ikke stå her og love, at der ikke engang skal være 25 meter bræmmer, hvis intensiteten i dyrkningen af landbruget bliver meget, meget voldsom, og det kunne jeg heller ikke drømme om nogen sinde at tage forskud på.
Det, jeg kan sige, er, at der ligger i Bichel-handlingsplanen forslag om 10 meter bræmmer, og de vil blive kompenseret langs målsatte vandløb. Og til hr. Kim Andersen: Jamen vi kan jo godt bragesnakke én gang til, for selvfølgelig kan vi sagtens kaste os ud i lange, historiske udredninger om Det Radikale Venstre og familielandbruget og husmandsbevægelsen.
Der er bare én ting at sige til det: familielandbruget, som det er i dag, er jo sammen med De Danske Landboforeninger en svindende race, fordi strukturudviklingen i landbruget og udviklingen i landbruget jo har gjort, at der i dag er 57.000 landbrug tilbage, og de bliver større og større.
Landbruget er i dag en industri.
Kim Andersen (V), 2000-05-05:
Jeg har noteret mig, at Det Radikale Venstres ordfører, og af alle Det Radikale Venstres ordfører, mener, at det er bragesnak at tale om historiske bindinger og dette at være repræsentant for bestemte befolkningsgrupper.
Og jeg har også noteret mig, at Det Radikale Venstre finder, at husmændene er en svindende race - det var et direkte citat, en svindende race - som det er ligegyldigt at gøre mere for, hvis interesser man ikke behøver at varetage, og hvor ret og rimelighed ikke længere er noget, man behøver at tage højtideligt seriøst.
Det har jeg noteret mig.
Ebbe Kalnæs (CD), 2000-05-05:
Jeg vil prøve at stille spørgsmålet sådan til hr. Kolstrup:
Hvis vi i et moderne velfærdssamfund bliver enige om, at der er nogle naturbeskyttelseskrav og -ønsker, som vi alle er enige om, og vi derfor vil trække en del af arealet ud af drift af hensyn til os alle sammen, hvad ville så være mere oplagt, end at fællesskabet overtog den del og købte den?
Det ville vi selvfølgelig få nogle nye problemer med, for vi ved
jo godt, at den slags arealer ikke bare kan ligge hen
De skal faktisk passes og vedligeholdes, hvis de skal have en fornuftig udvikling.
Men det, det drejer sig om, er, at vi som samfund, som fællesskab bliver enige om, at fordi vi er blevet klogere, skal visse dele af erhvervsarealet tages ud af omløb.
Er det ikke en helt naturlig ting?
Søren Kolstrup (EL), 2000-05-05:
Jeg tror bestemt godt, man kan forestille sig nogle situationer, hvor det er relevant, at det offentlige køber jorden og derefter forpagter den ud.
Det kan især være tilfældet, når der er tale om bredere naturbeskyttelseshensyn, og når der kan være tale om, at det offentlige ønsker at få adgang til nogle bestemte geografiske positioner.
Men ikke som generel strategi, når vi taler om bræmmer langs danske vandløb.
Her er det ikke relevant, men det kan være et indslag i debatten, bestemt ja.
Fra Enhedslistens synsvinkel mener jeg også, man kan tænke sig, at det bliver dyrket som landbrug.
Vi ønsker sådan set ikke, at der bliver mindre landbrug i Danmark.
Vi ønsker en omlægning af landbruget, og nogle steder er der behov for, at der dyrkes langt, langt mere ekstensivt, end der gøres i dag.
Ebbe Kalnæs (CD), 2000-05-05:
Skal jeg forstå det på den måde, at hr. Søren Kolstrup ikke mener, at når vi taler om vandløb, søer og i det hele taget økologisk sårbare områder, som hr. Søren Kolstrup ville kalde det, har alle bredder af vore vandløb og vore søer i virkeligheden behov for naturbeskyttelse, og at vi, når vi tager dem ud af omløb rent driftsmæssigt, må tage konsekvensen af det?
Søren Kolstrup (EL), 2000-05-05:
I nogle tilfælde vil der være tale om, at disse områder kan samvirke med en anden type landbrug - et landbrug, som, havde jeg nær sagt, er mere nænsomt over for naturgrundlaget.
I andre tilfælde, men jeg tror, det bliver enkelttilfælde, tror jeg godt, den naturbeskyttelsesidé kan bruges.
Men egentlig er jeg mest tilhænger af omlægning, for i selve begrebet beskyttelse ligger der jo også noget unaturligt.
Arealerne skal ikke beskyttes, vi skal bare omlægge og tænke mere fornuftigt over, hvad vi rent faktisk gør.
Det er hovedprincippet, men i en række tilfælde vil jeg ikke afvise tanken om naturbeskyttelseslinjen.
Thorkild B. Fransgaard (FRI), 2000-05-05:
Som alle andre debatter om forslag, der vedkommer landbruget, endte også denne debat med at blive en stor miljødebat, og så kommer skillelinjerne jo frem her i Folketinget.
Regeringen og partierne bag regeringen mener jo, det er landbruget, der alene er skyld i forureningen, mens den anden side af salen, som Frihed 2000 tilhører, mener, at forureningen er noget, vi alle er skyld i.
Men jeg vil forholde mig til de to beslutningsforslag, som for mig at se handler om noget andet.
B 125 handler om, at det offentlige skal give en kompensation for noget, som det offentlige har lagt beslag på. Så enkelt er det, og det må være rigtigt i et retssamfund, at det offentlige skal give en kompensation, når man lægger hånd på noget.
Men det har ikke været tilfældet, og derfor er det dejligt, at Kristeligt Folkeparti og Dansk Folkeparti nu har fremsat dette beslutningsforslag.
Jeg ved, at for nogle lyder det ikke som andet end en bagatel.
Det er kun et mindre beløb, hver landmand kan få som kompensation for, at det offentlige har lagt hånd på 2 meter langs vandløbene, men det betyder alligevel meget for den enkelte landmand.
Jeg er sikker på, det er retfærdighedsprincippet, der er det vigtigste for den enkelte landmand, og derfor vil en kompensation også være med til at dæmme op for den utilfredshed, der er om lovgivningen på dette felt.
Det er nemlig retfærdighed over for landbruget.
Frihed 2000 støtter selvfølgelig dette beslutningsforslag.
I et retssamfund som det danske betragter vi det som en selvfølge, at det skal vedtages.
støtter vi ligeledes.
Det må være rigtigt, at vi præciserer reglerne over for kommunerne og amterne, der administrerer ordningen, og at de får nogle retningslinjer, så der ikke er tvivl om, hvad der bliver krævet af de forskellige strækninger langs åerne.
Forholdet er jo, at man ude omkring ikke ved præcis, hvordan man skal administrere, og så opstår misforståelserne og kontroverserne mellem landmændene og myndighederne. Det må være rigtigt, at der må være nogle krav til de mennesker derude, der administrerer tingene, men selvfølgelig må der også være krav til landmændene.
Det drejer sig om at udforme præcise retningslinjer.
Det kan ikke være rigtigt, at en landmand får en bøde eller eventuelt bliver slæbt i retten, fordi der ikke er nogle helt klare retningslinjer, og derfor vil det være rigtigt, at vi får nøjagtigt præciseret, hvorfra og hvortil der skal måles.
Det må være noget, som alle kan gå ind for.
Som debatten har formet sig, kan jeg godt se, at det nok ikke bliver i denne samling.
Ebbe Kalnæs (CD), 2000-05-05:
Nu spurgte jeg jo den radikale ordfører, om en lille eller stor indtjening var afgørende for, om ting var retfærdige, men jeg vil gerne stille et nyt spørgsmål her sidst på fredag eftermiddag: Er det ikke rigtigt, at der i dag udlægges en hel del til brak, som i og for sig er arealer, der udmærket kunne dyrkes, uden at det giver noget problem, uden at det belaster sårbare områder?
Altså en ny strategi for området.
Christian H. Hansen (DF), 2000-05-05:
Fra Dansk Folkepartis side handler det her ikke om Højesteret eller noget som helst andet.
Det handler om, at vi ønsker, at den lovgivning, der ligger i dag, skal ændres, og når lovgivningen så ændres, er det den, vi kører efter.
Men det handler også om troværdighed og retfærdighed, og socialdemokratiets troværdigheden har jo været lidt blakket et par gange her i dag, men vi ser stadig væk frem til, at Socialdemokratiet står fast ved det, de har sagt i debatten i dag, nemlig at der fremover ingen udvidelse sker af de her dyrkningsfri bræmmer.
Det glemte jeg at takke Socialdemokratiet for før.
Det takker vi dem for i dag, så man kan sige, at lidt forhåbninger er der da kommet.
Niels Bloch Jespersen (S), 2000-05-05:
Vi er i Socialdemokratiet utrolig glade for, at det er lykkedes for Københavns Kommune og Boligselskabernes Landsforening at nå frem til en aftale, en løsningsmodel vedrørende tilbagekøb af samtlige almene boligejendomme i Københavns Kommune. Vi er glade for det, fordi det betyder, at de 37.000 almene boliger, der er berørt, hermed stadig består.
Tilsvarende er vi også tilfredse med, at det ikke fremover vil blive muligt at få tinglyst tilbagekøbsklausuler til erhvervelse eller opførelse af alment byggeri. Som det også fremgår af ministerens forslag, er der ikke i de gældende regler en bestemmelse om tilbagekøb, som er forudsætning for gennemførelse af denne aftale.
Folketingets medvirken og dermed Socialdemokratiets medvirken i forhold til denne aftale, som parterne har indgået, består alene i, at vi er parate til at tilvejebringe lovgrundlaget.
Det er vi i Socialdemokratiet, og vi kan derfor støtte det fremsatte lovforslag.
Det er hr. Carsten Hansen, som desværre ikke kan være til stede, og det er på hans vegne, jeg har holdt talen.
Knud Erik Hansen (SF), 2000-05-05:
Uanset om man kan have megen sympati for motiverne bag tilbagekøbsdeklarationer - at det offentlige skal have mulighed for at styre en byudvikling eller i det mindste have mulighed for at få del i de samfundsskabte værdistigninger, hvilket var baggrunden for dem - så giver de ofte anledning
til problemer, fordi folk ikke rigtig regner med, at de er der, og så skal de lige pludselig indløses, og så bliver det ganske ubehageligt.
Vi synes derfor, det er godt, at vi får denne ordning og får gjort op med det - en ordning, som sikrer, at den almene sektor i København også fortsat kan være en almen sektor.
Vi har hele tiden i SF syntes, det var grotesk, at Københavns Kommune og den almene sektor ikke kunne finde en løsning på denne sag, og at den skulle køres så hårdt op. Vi er derfor glade for, at man har fundet en ordning.
Vi ser, at ordningen sikrer, at de almene boliger i København, specielt i København, netop forbliver almene boliger.
Enten ville de fungere som private udlejningsejendomme eller som private andelsboliger, og det sidste ville nok være det mest sandsynlige. Vi finder også, det er rigtigt - det synes vi er vigtigt - at den almene sektor klarer udgiften selv.
Vi havde gerne set, at lejerne var sluppet for huslejestigningerne, men finder det acceptabelt, at de får en huslejestigning på maksimum de 30 kr. pr. m2.
Vi finder også, det er godt, at man selskaberne imellem, afdelingerne imellem, deler denne her udgift solidarisk inden for en kommune.
Når vi kan støtte lovforslaget, er det, som jeg sagde, fordi vi ser det som en nødvendighed, hvis man skal sikre de 37.000 almene boliger i København.
For os ville det have helt uoverskuelige konsekvenser, hvis de overgik til private boliger eller til andelsboliger.
Københavns Kommune er allerede blevet åreladet for en masse boliger, der har tjent boligsociale formål, idet man nu er i gang med at sælge de ca. 20.000 kommunale boliger.
Det har allerede fået konsekvenser i Københavns Kommune med et presset boligmarked til følge og et stort pres på boliger til boligsociale formål.
Hvis også de almene boliger skulle lide samme skæbne, ville det gå helt galt i Københavns Kommune.
Egil Møller (DF), 2000-05-05:
Set med kræmmerøjne var det jo en genial salgsaftale, som de københavnske politikere indgik i slutningen af det 19. århundrede.
Gevinsten ved disse aftaler glæder vel de fleste lokalpolitikere i Københavns Borgerrepræsentation.
Nu falder gevinsten i Københavns Kommunes slunkne pengekasse, således at kommunen nu får mulighed for at afdrage på sin store gæld.
Sorteper i de indgåede aftaler fra 100 år siden er imidlertid de pågældende boligafdelinger.
Med lovforslaget skabes der imidlertid lovgrundlag for en løsning, som medfører moderate huslejestigninger for de enkelte beboere i de berørte ejendomme.
Dansk Folkeparti havde helst set en økonomisk løsning inden for den almene boligsektors egne økonomiske rammer.
Hvorvidt Dansk Folkeparti vil kunne støtte lovforslaget, vil det nærmere udvalgsarbejde afgøre.
Annie Lunde Hansen (CD), 2000-05-05:
Jeg håber da, at Dansk Folkeparti vil prøve at vurdere, om det her, der bliver lavet, er korrekt, for alt andet lige kender mange af de lejere, der bor i almennyttige boliger, slet ikke de klausuler, og hvis ikke vi går ind nu og prøver at hjælpe nogle af dem, så er de jo faktisk lidt på herrens mark.
Det, jeg godt vil spørge hr. Egil Møller om, er: Mener hr. Egil Møller, at private ejere og lejere, der har klausulerne, bliver forskelsbehandlet?
Egil Møller (DF), 2000-05-05:
Til den sidste del af spørgsmålet - om der bliver forskelsbehandlet - er svaret: Ja, det bliver der.
Det har Venstres ordfører jo også redegjort for.
Så det bliver der under alle omstændigheder.
Men så var der en bemærkning fra fru Annie Lunde Hansen
om, at lejerne jo nok ikke var klar over, at der var indgået den slags tilbagekøbsklausuler.
Nej, men det behøver de såmænd heller ikke at være klar over, men det er de, der står for ejendommen, de, der ejer den.
Boligorganisationerne har jo altid vidst, at disse klausuler fandtes.
Det er jo tinglyst, så hver gang der i givet fald har fundet et ejerskifte sted, har man kunnet se det. Men jeg er enig i, at man skal finde en løsning, som er rimelig for de lejere, der bor i ejendommene, og det synes jeg også jeg lagde op til.
Annie Lunde Hansen (CD), 2000-05-05:
Så må jeg spørge én gang til, og jeg ved også godt, at Venstres ordfører var lidt inde på det.
Det, jeg mente, var, at en lejer, der flytter ind i en almennyttig bolig, jo ikke aner noget om, hvad der findes af klausuler på de ejendomme, som organisationerne ejer.
Men den private, der køber et parcelhus beliggende på den grund, ved, den dag han køber parcelhuset, at der er den og den klausul på, og det har han måske også en advokat til at hjælpe sig med ved købet. De private boligejere, som har lejere boende, ved jo også, at der findes de klausuler på deres grunde, og de har jo mulighederne for at gå ud og få finansieret de her tilbagekøbsklausuler, og når de klausuler alt andet lige er væk og lånene er betalt tilbage, så er de ejendomme jo steget i værdi for de udlejere, når deres klausuler ikke mere er på husene.
Der er vel forskelsbehandling.