Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2004-12-07:
Jeg mener, at vi med og under den her forespørgsel har udfordret og afsløret regeringens uddannelsespolitik som den bunke tomme fraser og konkrete nedskæringer, den i virkeligheden består af.
Det viser sig ikke mindst ved, at regeringspartierne med al kraft forsøger at vride dagsordenen over i noget andet end det, som forespørgslen i virkeligheden handler om.
Jeg vil bruge tiden nu på at sige lidt om, hvad Enhedslisten mener der skal sættes i centrum efter et valg, når vi har fået et andet flertal og en ny regering.
For os er uddannelse selvfølgelig central for produktionen og for værdiskabelsen i samfundet, fordi uddannelse kvalificerer arbejdskraften, sådan at der kan udføres stadig mere komplekse funktioner.
Uddannelse bliver stadig vigtigere i den internationale konkurrence, og man behøver blot at se på, hvor meget vægt man lægger på de utallige OECD-rapporter om uddannelsessystemet i de forskellige lande for at vide, at det er rigtigt.
Uddannelsessystemet ændres med de dominerende politiske og ideologiske vinde, men for os handler uddannelse altså også om meget mere, end hvilket arbejde man skal have.
Uddannelse handler også om dannelse, om at kunne forstå og overskue ens egen virkelighed og det samfund, som man er en del af.
Uddannelse handler om demokrati, om hvordan samfundet er skruet sammen, hvordan man kan få indflydelse, og hvordan man selv har indflydelse på sin egen hverdag.
Uddannelse handler altså om, at vi skal være hele mennesker.
Det skal vi være i en verden, som konstant ændrer sig, hvor nye teknologier springer frem og ændrer vores hverdag og vores arbejdsmarked.
I den verden, vi lever i, er det vigtigt, at man er i stand til at udvikle sig hele tiden, og derfor kan uddannelse ikke kun handle om at blive klar til et job.
Særlig ikke, når jobbet risikerer at være forældet inden for en 5-års-tidsperiode.
Et af de største problemer, der er i det danske samfund, er den sociale udstødelse, som i uddannelsessystemet viser sig ved, at næsten 20 pct. af en ungdomsårgang er dårligere læsere, og ved, at formodentlig de samme 20 pct. ikke får uddannelse ud over folkeskolens niveau.
Den måske vigtigste opgave, vi har foran os, er at sikre tilbud til de mange, der i dag ikke får nok ud af folkeskolen.
Vi vil gerne sikre bedre muligheder i selve skolen f.eks. gennem tolærerordningen og nye evalueringsformer, der sætter den enkelte elev i centrum og har fokus på, hvordan man kan blive bedre.
Der er rigtig mange unge, som ikke kan finde sig til rette i det ordinære uddannelsessystem efter folkeskolen.
Vi mener, at det skal være målet og ambitionen, at de almindelige uddannelser bliver rummelige nok til at omfatte alle, men indtil det sker, er det meget centralt for os, at der er alternativer, dvs. alternative veje ind i det almindelige uddannelsessystem.
Derfor vil vi genskabe og udvikle tilbud som den fri ungdomsuddannelse, daghøjskolerne og produktionsskolerne, der alle sammen på hver sin måde er med til at opkvalificere unge til at komme ind i eller tilbage til det almindelige uddannelsessystem og arbejdsmarkedet.
Med over 1 million ufaglærte arbejdere skal der investeres massivt i voksen- og efteruddannelse.
Det vil give mulighed for, at flere af de 800.000, der står udenfor, kan komme ind på arbejdsmarkedet, men det ville også give dem, der i dag er på arbejdsmarkedet, bedre mulighed for at dels blive der, dels bidrage mere kvalificeret til vores samfund.
Der skal ske en massiv oprustning af tilbud til f.eks. ordblinde i form af kurser, hvor it-teknologien bruges offensivt som en del af opkvalificeringen.
Og så vil vi investere i den danske folkeskole.
Folkeskolen er en fælles folkeskole, og eleverne skal ikke stilles så vidt forskelligt, som det sker i øjeblikket.
Der er for store forskelle på dagens folkeskoler, der er stor forskel på, hvor mange timer eleverne har, hvor nyt undervisningsmaterialet er, hvor meget efteruddannelse der tilbydes lærerne osv. osv., og der ønsker vi altså, at man med en ny regering gennemfører en række minimumsrettigheder for de danske skoleelever.
Folkeskolen skal gøres attraktiv og dermed forhåbentlig vinde elever tilbage fra privatskolerne.
Dermed undgår vi forhåbentlig at sætte os i en situation, hvor vi også om 20 år står og diskuterer, hvad vi skal stille op med 1 million ufaglærte i Danmark.
Vi vil ligeledes have, at der investeres i ungdomsuddannelserne, at der er lavere klassekvotienter, at der er nye undervisningsmaterialer, og at alle selvfølgelig har ret til en praktikplads.
Vi vil ikke hænge fast i den diskussion om tal og talmagi – det har der været meget snak om – men vi mener ikke desto mindre, at det er vigtigt, at man, når man taler om fremtiden og om, hvordan man skal sikre et givet uddannelsesniveau, sørger for, at der også følger ressourcer med.
Når man skærer 0,5 mia. kr. på voksen- og efteruddannelsen, som regeringen har gjort i de 3 år, den har været ved magten, betyder det 106.000 færre uddannelsesuger.
Det betyder et lavere uddannelsesniveau, og det skader ikke kun dem, der ikke har fået efteruddannelsen.
Det skader i sidste ende hele vores samfund, så vi mener altså, at der skal investeres i uddannelse.