Aage Frandsen (SF), 2004-10-26:
Det er en del af vores parlamentariske tradition, at når ministeren har afleveret sit svar til forespørgeren, giver forespørgeren udtryk for en vis taknemlighed for, at ministeren har gjort sit arbejde, nemlig at besvare det, som lå i forespørgslen.
For det kan jo ikke være udtryk for, at man er enig med ministeren, når man giver udtryk for tilfredshed med, at ministeren har sagt noget.
Det siger jo sig selv, at vi som en del af oppositionen ikke er enige i det, som er regeringens oplæg.
Det var vi heller ikke i foråret, og det er vi stadig væk ikke.
Men ministeren gav jo et meget præcist svar på det, som lå i selve forespørgslen.
Ministeren havde så nogle overvejelser, måske en anelse polemiske, men det er ministeren velkommen til; det ville også klæde ministeren dårligt, hvis ikke de havde det tilsnit.
Først og fremmest mente ministeren, at der i forespørgslen lå en eller anden tilgang til det: Er der nu tænkt på alt?
Altså en vis bekymring.
Og jeg skal da gerne afsløre, at det er med en vis bekymring, vi ser på det, der skal ske forude med hensyn til kommunalreformen.
Og til det retoriske spørgsmål: Er der nu tænkt på alt? synes jeg det er imponerende at ministeren vel nærmest svarer, at der er tænkt på alt.
Det er jo ganske flot.
Ministeren gav også udtryk for, at der hos SF var en ny bekymring for, om nu økonomien var i orden.
Det er ikke nogen ny tilgang; SF er i det hele taget meget bekymret for den nuværende regerings måde at bruge penge på, ikke nødvendigvis med hensyn til, hvad der skal foregå i den offentlige sektor, men hvad vi bruger i dag i privat forbrug, som jo så må betales af nogle senere hen.
Derfor har vi også helt afgjort fortsat en bekymring for økonomien omkring kommunalreformen, for ved enhver større reform, der gennemføres, og i hvert fald når det er så voldsomt som det her, kan det ikke undgå i hvert fald i en overgangsperiode at koste noget.
Det er så et spørgsmål, hvad vi kan indhente senere hen.
På de spørgsmål, der allerede er stillet i Folketingets Kommunaludvalg, må man sige, at vi ikke har fået svarene; det kan være, at de heller ikke kan gives endnu, men så må vi være klar over, at vi kaster os ud i noget, hvor vi ikke helt ved, hvad det kommer til at koste.
Ministeren havde også nogle betragtninger omkring de folkevalgte, som vi jo er optaget af.
Jeg medgiver gerne, at man godt kan nå frem til, at der bestemte steder procentuelt kan komme flere kommunalbestyrelsesmedlemmer eller regionsrådsmedlemmer i forhold til de nuværende henholdsvis kommunalbestyrelsesmedlemmer og amtsrådsmedlemmer, men under alle omstændigheder forsvinder der jo sammenlagt M009S05500649subh.fm Page 567 Thursday, November 11, 2004 4:03 PM kommunalbestyrelsesmedlemmer og amtsrådsmedlemmer; der bliver færre folkevalgte.
Man kan sige, at det så er en nødvendighed, og man kan sige, som ministeren gør, at det er godt ud fra den betragtning, at de så får mere at lege med – ikke at det var ministerens ord, det er mine ord.
Endelig havde ministeren også nogle bemærkninger om det der med faglighed, og at det lige netop var det, der var sagen for regeringen.
Der kan jeg sige, at det også er en væsentlig del af sagen for os.
SF ønsker også en kommunalreform, og det ønskede vi også i foråret.
Vi har hele tiden sagt, at de mindste kommuner er for små til at løse nogle af de opgaver, de i dag skal løse, og vi mener også, at de nuværende amter er for små til at løse nogle af de opgaver, som i øjeblikket ligger hos amterne med hensyn til sygehusene.
Det mener vi.
Så der er ikke tale om, at vi ikke ønsker en kommunalreform, men vi ønsker en anden rækkefølge i det.
For at sige det meget enkelt så ønsker vi det, som ministeren og også andre har brugt et lidt nedsættende udtryk om: Vi ønskede en landskabsreform, før vi ønskede en større politisk kommunalreform, forstået på den måde, at man kunne lave en række sammenlægninger ud fra, at de skulle løse nogle opgaver, og derefter kunne man så flytte opgaverne stille og roligt over, hvis man mente, det var rigtigt.
Det var det, der skete i 1970, og det var derfor, den reform, vi fik i 1970 og de følgende år, gik så stille og roligt og havde fuld opbakning i Folketinget, da den blev gennemført; den blev gennemført enstemmigt, og man tog den så også efterfølgende til sig.
Så det er ikke udtryk for, at vi ikke ønskede en kommunalreform.
Hvis vi skulle angive nogle talstørrelser – selv om det selvfølgelig ikke er det afgørende, men alligevel – så mener vi, at kommuner, der har et indbyggerantal på 20.000, er bæredygtige og det, man skulle arbejde ud fra, og at regionsantallet skulle være syv-otte.
Det var vores tænkning omkring det, vi kan kalde landskabsreformen.
Og så er der så spørgsmålet om, om man så mente, at man efterhånden skulle flytte yderligere opgaver ud.
Ministeren siger, at man ikke kan lave en udligningsreform på indeværende tidspunkt.
Jeg kan godt forstå argumentationen, men omvendt er jeg også bange for, at vi nu ser nogle ændringer i kommunestrukturen, som er betingede af, at man ikke rigtig ved, hvad der sker med hensyn til udligningsreformen.
Det kan godt være, at der er nogle kommuner, der tænker: Det er nødvendigt, at vi slår os sammen med nogle andre kommuner, fordi vi ellers risikerer, at vores økonomi ikke er god nok, og vi ved jo ikke, hvad der sker med udligningen senere.
Det er nu engang sådan, at hvis der er to, tre eller fire fattige kommuner, der slår sig sammen, så bliver de sådan set ikke rige, og jeg tror rent faktisk, at der er nogle kommuner i øjeblikket, der tænker i sammenlægningsretninger ud fra, at de måske blev lidt rigere, ved at de blev slået sammen med andre – og måske også sammen med nogle, der var lidt rigere end dem selv.
Set i forhold til, hvornår det skal virke, er der selvfølgelig en overgangsperiode, men når det drejer sig om valg til kommunalbestyrelser og til regionsråd, så er det meget kort tid.
Man skal jo, efter at lovgivningen er vedtaget i Folketinget lige op til grundlovsdag efter alt at dømme, allerede et halvt år efter vælge nye kommunalbestyrelsesmedlemmer og regionsrådsmedlemmer.
Det er ikke særlig tilfredsstillende i forhold til den proces, som jeg tror alle partier er vant til, nemlig at der er længere tids forberedelse.
Vi mener, hvis vi går over til de konkrete ting, at der er miljøopgaver, som vi kender i dag, og som ligger hos amterne, der burde ligge i regionerne.
Vi mener også, at de mere specialiserede opgaver inden for social- og undervisningsområdet skulle ligge i regionerne.
Vi mener også, at alle ungdomsuddannelser skulle ligge i regionerne.
Det vil sige, at her ønsker vi altså en decentralisering fra staten og ikke det, som regeringen i virkeligheden lægger op til: en centralisering.
Vi mener også, at trafikplanlægningen burde ligge i regionerne, og det er ud fra den betragtning, at der så er et samlet sted, hvor man kan placere et politisk ansvar i stedet for det, som ligger i regeringens og Dansk Folkepartis aftale.
Endelig mener vi også, at man omkring erhvervsudviklingen godt kunne give yderligere opgaver til regionerne, selv om der ligger noget i det, som er aftalt.
Når det drejer sig om det sociale område, mener vi, at der er en række kommuner – også næsten uanset størrelse – som har svært ved at magte de mere specialiserede opgaver.
Derfor er det heller ikke overraskende, at ganske mange inden for personale- og brugerorganisationerne M009S05500649subh.fm Page 568 Thursday, November 11, 2004 4:03 PM er bekymrede for det, der er sket.
Man kan så sige: Jamen det er en almindelig professionel bekymring, som altid kommer til udtryk.
Jeg tror også, den er meget reel.
Når det drejer sig om natur- og miljøområdet, mener vi, at der vil være tale om et tilbageskridt i forhold til det, vi har, og det gælder også, uanset at man i den seneste aftale fik på plads, at der er enkelte områder, nemlig omkring råstofudvindingen og også jordforureningen, der skulle ligge i regionerne.
Vi har allerede erfaringer med hensyn til at lægge tingene ud i kommunerne, nemlig vedrørende boliger i kystnære områder, og der viser det sig i hvert fald, at der er en anden adfærd, når det drejer sig om amternes måde at gribe tingene an på i forhold til den måde, kommunerne griber det an på.
I den forbindelse vil jeg godt knytte ord til det der med, om kommunerne vil tænke lige så meget på miljøet som amterne.
Ministeren nævnte, at i øjeblikket har kommuner og amter jo begge dele at skulle tage hensyn til, men erfaringen er altså, at når det ligger i kommunerne, så er der altså en større opmærksomhed på erhvervsdelen end på miljødelen.
Det er derfor, vi frygter, at det her ikke kan undgå at give nogle problemer i forhold til den konflikt.
Det, der er afgørende her, er jo – og det vil jeg godt understrege – at det ikke er noget med, at det alt sammen bare bliver bedre.
Det undrer mig meget, at ministeren kan sige, at alt sammen bliver bedre: Fagligheden stiger, det folkelige bliver stærkere, og der er tale om en decentralisering.
Endelig mener vi også, at der er risiko for, at det folkevalgte element bliver svækket, fordi der er en række opgaver, som hidtil ikke mindst i amterne er blevet varetaget af de folkevalgte.
De skal jo i fremtiden, hvis det er i statsligt regi, i højere grad varetages af embedsmænd.
Ud fra alle de her betragtninger mener vi, at den reform, som regeringen vil gennemføre sammen med Dansk Folkeparti, uanset at man inviterer til, at alle partier kan være med, bliver en meget smal reform, og det er trist i forhold til betydningen af denne her reform, for det er, som ministeren sagde, årtiers største.
Det er svært at finde et tidspunkt tilbage i historien, hvor der har været en større reform.
Jeg tror ikke, at man inden for de sidste 50 eller måske 75 år har lavet en tilsvarende reform.