runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-02-04:
For det første må jeg gentage, at regeringen har levet op til sit løfte.
Der er bevilget 500 mio. kr. ekstra, ikke bare én gang, men hvert år, og der er indført frit valg, akkurat som vi lovede i valgkampen.
Det er gennemført til punkt og prikke.
Det er så ude i kommunerne, man forvalter det, og det må vi jo selvfølgelig se på hvordan det bliver.
Må jeg så i øvrigt lige sige om det med antallet af hjemmehjælpstimer, at nu skal hr. Villy Søvndal passe på.
Det skal hr. Villy Søvndal altid, når det gælder tal, det ved jeg, og derfor vil jeg sige til hr. Villy Søvndal, at Danmarks Statistik har gjort opmærksom på, at det er meget problematisk at sammenligne tallene fra 2002 og 2003, og derfor kan det tal, der er offentliggjort, ikke tages som udtryk for et reelt fald i antal timer.
Det gør jeg bare hr. Villy Søvndal opmærksom på.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Villy Søvndal (SF), 2004-02-04:
»Hvordan vil statsministeren rette op på utilfredsheden med, at for mange forskellige kommer i de ældres hjem som en konsekvens af de af regeringen dikterede fritvalg-modeller?«
Det er jo derfor, statsministeren er så optaget af at diskutere frit valg i stedet for bedre hjemmehjælp.
Det forstår jeg godt.
Der er en opgørelse i Ældre Sagens undersøgelse, som jeg er sikker på at statsministeren kender, hvor de ældre bliver bedt om at svare på, hvad der er det vigtigste for dem.
Det vigtigste for dem er, at de får den samme hjemmehjælper, det næstvigtigste er, at de får mere tid til opgaverne, det tredjevigtigste er, at der er mere tid til samtale og hygge, og det allersidste, som kun 9 pct. ønsker, er frit valg. Jeg vil spørge statsministeren: Hvis nu man ikke skal være smagsdommer - og det har jeg forstået at statsministeren ikke vil være - skal man så ikke i stedet for at have sådan et ideologisk program, der styrer, hvad de ældre helst skal ville, lytte til, hvad de ældre selv siger, og prøve at imødekomme det, og er det i virkeligheden ikke et ideologisk felttog, statsministeren er i gang med, helt ude af trit med, hvad de ældre selv ønsker?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-02-04:
Nej, tværtimod.
Det, jeg tager mit udgangspunkt i, er netop den enkelte ældre og de ældres ønsker, som jo bl.a. er, at de får en lidt mere stabil situation omkring hjemmehjælpen, således at de ikke hele tiden mødes af forskellige hjemmehjælpere.
Det er faktisk det mest markante resultat i Ældre Sagens undersøgelse.
Det, jeg her peger på, er, at det netop er her, det frie valg kommer ind som den mulighed, de ældre har for at vælge et alternativ, hvis ikke de er tilfredse med det, de får.
Derfor er der jo en sammenhæng mellem det at skabe
større tilfredshed og så det frie valg.
Vi vil netop ikke være smagsdommere og sige til de ældre, at de skal bruge det frie valg, men det frie valg ligger der som en mulighed, noget den enkelte kan benytte sig af, såfremt man ikke er tilfreds med den hjemmehjælp, man får. Det er jo i og for sig kun godt, hvis man er så tilfreds med den hjemmehjælp, kommunen udbyder, at man ikke vælger et privat alternativ.
Så succeskriteriet er ikke, om der er mange, der vælger at gøre brug af det frie valg.
Succeskriteriet er, at muligheden er til stede, så de ældre kan benytte den, hvis de vil.
Villy Søvndal (SF), 2004-02-04:
Der er det så igen interessant at se på undersøgelsen.
Ældre Sagens undersøgelse konstaterer, at 40 pct. af de ældre, altså næsten hver anden, oplever, at der er kommet flere og ikke færre forskellige ind i deres hjem i løbet af de sidste år, altså i den periode, statsministeren har haft ansvaret for landets udvikling.
Der går det altså i stik modsat retning af, hvad statsministeren siger, han gerne vil, nemlig at der ikke kommer så mange.
40 pct. oplever, at der kommer stadig flere forskellige, det minder næsten om en banegård ud og ind.
Det vil altså sige, at det, statsministeren siger, han gerne vil og virkeligheden, bevæger sig i hver sin retning.
Så må jeg spørge igen, hvad statsministeren vil stille
op med det, at de mere ideologiske overvejelser, statsministeren har, og den virkelighed, de ældre møder, går i vidt forskellig retning
Jeg tror nemlig for så vidt ikke, at de ældre er så optaget af, hvad statsministeren synes.
Jeg tror, de er meget mere optaget af, hvordan udviklingen faktisk former sig.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-02-04:
Det første er at gentage, hvad jeg allerede har sagt, nemlig at socialministeren nu faktisk vil tale med Kommunernes Landsforening om, hvordan vi får de her problemer løst.
Jeg deler nemlig det ønske, at de ældre skal have en bedre hjemmehjælp, hvor der ikke er så mange forskellige hjemmehjælpere, der kommer og besøger dem, som de mange gange oplever.
Jeg kan godt forstå, at nogle ældre føler, at det ikke er en helt tilfredsstillende situation.
Det skal vi simpelt hen have gjort bedre.
Jeg er bare nødt til at sige til hr. Villy Søvndal, at det ingenting har at gøre med det frie valg, at der måske er flere, der føler, at der er kommet flere hjemmehjælpere omkring dem.
Kun 5 pct. af de ældre i de kommuner, der indgår i Ældre Sagens undersøgelse,
har nemlig valgt en privat leverandør af hjemmehjælp, og det kan derfor ikke forklare, hvorfor der er kommet flere forskellige hjemmehjælpere omkring de ældre.
Tværtimod har Socialministeriet oplyst, at en undersøgelse af 15 kommuners erfaring med frit valg viser, at de ældres ønske om færrest mulige hjælpere i hjemmet netop er en hyppig begrundelse for, at de ældre vælger privat hjemmehjælp.
Villy Søvndal (SF), 2004-02-04:
Problemet er jo, at statsministeren klatter pengene væk på et ideologisk projekt, som de ældre ikke ønsker.
Jeg gentager, at de ældres sidste ønske er frit valg, hvis man kigger på, hvad de selv svarer i Ældre Sagens undersøgelse.
Problemet er, at statsministeren har klattet pengene væk til noget, der ikke gav mere hjemmehjælp, men et voldsomt bureaukrati.
Jeg tror også, at statsministeren er bekendt med, at indenrigsministeren jo har bedt om, at kommunerne bød ind på, hvor man kunne afbureaukratisere i den offentlige sektor. De steder, der rammer højest, er et område som det her og grundtakstmodellen.
Det er altså et udtryk for, at statsministeren ikke får brugt pengene til hjemmehjælp; det vil jeg da gerne hjælpe statsministeren med.
I stedet for har han dem anvendt til at lave et ufatteligt, unødigt bureaukrati rundtomkring i kommunerne.
Det kommer der som bekendt ikke mere hjemmehjælp ud af.
Derfor har det meget at gøre med frit valg-modellen, når man i stedet for kunne give pengene til nogle af de steder, hvor de ældre faktisk siger, at de gerne vil have flere penge.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-02-04:
Jamen hr. Villy Søvndal tager helt, helt fejl.
Det frie valg er ikke et ideologisk projekt, det er en praktisk foranstaltning.
Det frie valg er et middel til at få en bedre hjemmehjælp.
Det er bl.a. et middel til at sikre de ældre, at de kan få færre hjemmehjælpere omkring sig, hvis det er det, de ønsker, fordi de kan vælge et alternativ til den kommunale hjemmehjælp.
Så det er ikke et mål i sig selv, det er et middel.
Hvis jeg blev spurgt, så tror jeg da, jeg ville svare ligesom de ældre, at det, jeg ville lægge vægt på, var, at der var færrest mulige forskellige personer, der kom i mit hjem, at der var størst mulig frihed til sammen med hjemmehjælperen selv at tilrettelægge, hvad der egentlig skal udføres af opgaver, når hjemmehjælperen er på besøg osv.
Sådan ville jeg da også svare, for det frie valg er jo ikke et mål, det er et middel til at få denne bedre hjemmehjælp.
Villy Søvndal (SF), 2004-02-04:
Det er helt uforståeligt, at statsministeren ikke siger til sin indenrigsminister, at hele den ideologiske tanke om, at frit valg skulle være løsningen, slet ikke stemmer med de ældres ønsker.
Op til sidste valgkamp gjorde statsministeren meget ud af at gøre op med det, han kaldte minuttyranniet, altså det at der jo sættes tal på, hvor mange minutter man må bruge til forskellige ting, til at vaske forneden og foroven og børste tænder osv. Jeg vil spørge: Mener statsministeren, der er sket fremskridt på det område, der var meget vigtigt for statsministeren at få gjort op med?
Har statsministeren foretaget sig noget i den anledning?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-02-04:
Jeg må fuldstændig afvise hr. Villy Søvndals påstand om, at pengene klattes væk på bureaukrati.
Vi har bevilget 500 mio. kr., som det første år for en stor parts vedkommende blev brugt til at etablere det system, der skulle til for at få et ægte frit valg.
Det er rigtig nok.
Men de 500 mio. kr. er derefter bevilget hvert eneste år, og det vil sige, at de er bevilget, så de er til rådighed for hjemmehjælp, herunder bedre hjemmehjælp, hvis kommunerne i øvrigt vil bruge dem til det.
Så regeringen har gjort det, den sagde før valget, at den ville, nemlig bevilget 500 mio. kr. ekstra til hjemmehjælp og givet de ældre et frit valg.
Jeg var, og jeg er,
stadig kritisk over for, hvis hjemmehjælp går op i skemaer og minuttyranni.
Jeg afviser da ikke, at der er behov for, at man måler op og tæller osv. for at få et indtryk af arbejdets omfang, men jeg synes, at når hjemmehjælperen er ude hos den ældre, skal det først og fremmest være et personligt møde mellem to mennesker, og man må aftale, hvad er der nu brug for den dag.
Det er den frihed i hjemmehjælpen, jeg gerne ser.
Der er det godt at have en mulighed for de ældre til at sige, hvis ikke de er tilfredse med det, de får, at så kan de vælge noget andet.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-02-04:
»Vil udenrigsministeren redegøre for, hvad udenrigsministeren mener, at Folketingets vedtagelse af 6. november 2003 om Singaporeemnerne betyder i praksis, og herunder redegøre for, hvordan EU's forslag på dette område forholder sig til Folketingets vedtagelse?« Skriftlig begrundelse
Den såkaldte udviklingsrunde i verdenshandelsorganisationen WTO er fortsat gået i stå, og det skyldes, som ministeren naturligvis ved bedre end nogen anden, at USA og EU i øjeblikket blokerer for en åbning af forhandlingerne, fordi de vil påtvinge ulandene, at de skal acceptere forhandlinger om en række aftaler, bl.a. om investeringer osv., de såkaldte Singaporeemner.
Disse ønsker ulandene ikke at få ind i forhandlingerne, fordi ulandene jo er blevet stillet i udsigt, at det for første gang i verdenshistorien skulle være deres problemer, der skulle være temaet og ikke de rige landes problemer.
Per Stig Møller (KF), 2004-02-04:
Det er meget vigtigt, at vi får det, og der kan jeg da glæde hr. Keld Albrechtsen med, at både USA og EU har meddelt, at de ønsker forhandlingerne genoptaget.
Hr. Keld Albrechtsen overværede jo selv i Cancún den fleksibilitet, som EU viste ved at sige, at vi ville tage to af emnerne af bordet under forhandlingerne - det var investerings- og konkurrenceemnerne - og på den sidste dag, som hr. Keld Albrechtsen også ved, var man også indstillet på yderligere fleksibilitet, bl.a. på grund af dansk pres.
Så har man siden meddelt fra EU's side, at man er indstillet på at droppe de fire emner som en del af forhandlingerne, for når ulandene ikke selv ser deres interesse i dem, skal det ikke forhindre en overordnet aftale på alle de andre vigtige områder. Hvad angår mig selv, er det min opfattelse, at det er til ulandenes fordel.
Det siger jeg også, når jeg møder ulandene, at det er til deres fordel, at man får lavet nogle aftaler omkring investeringer og konkurrence, offentlige indkøb og handelslettelse, fordi det vil skabe flere investeringer, det vil skabe mere arbejde og dermed også mere eksport for disse lande.
Så jeg mener ikke, at det er i deres egen interesse at droppe Singaporeemnerne, men når de nu har den opfattelse, så må tiden arbejde for dem.
Derfor har vi den indstilling i EU, som jo har givet den melding her, at man så kan lave det i kraft af aftaler med de lande, som selv måtte ønske at lave aftaler med os inden for de fire Singaporeemner.
Så jeg kan glæde hr. Keld Albrechtsen med - som jeg også meddelte i et skriftligt svar i december - at hr. Keld Albrechtsens ønsker er opfyldt.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-02-04:
Ja, hvis det var så vel, så ville jeg jo nok ikke have trukket udenrigsministeren herover i salen i dag for at stille det spørgsmål, for jeg læste jo også udenrigsministerens svar.
Deraf fremgår også, at man vil flytte det ud af selve udviklingsrunden og så køre det med de lande, der gerne vil være med - eller man vil i hvert fald køre det uden for de generelle forhandlinger.
Men der er det bare sådan, og jeg vil godt bede ministeren bekræfte, at det er korrekt, at en lang række ulande, f.eks. også store stater som Kina og Indien, ikke vil acceptere, at man sætter en runde i gang sammen med udvalgte lande og på den måde opdeler WTO i to lag.
Det har været klart afvist fra ulandenes side med de allerstørste af dem i spidsen.
Derfor vil jeg godt bede ministeren bekræfte, at det udspil, EU er kommet med, som ministeren henviste til, reelt også blokerer for videre forhandlinger, fordi det er en opdeling i to spor, som ulandene ikke ønsker.
Per Stig Møller (KF), 2004-02-04:
Nu tror jeg altså, at vi skal være meget varsomme med at gøre Kina og Indien til ulandene.
Jeg tror, at der er forskellige strømninger i ulandene, hvor man for øjeblikket vil opleve, at der er opbrud i rækkerne, og at G21 ikke længere er en samlende faktor.
WTO's generalsekretær kunne efter mødet i WTO's generelle Råd i december 2003 konkludere, at der var generel enighed om - generel enighed om - at behandle Singaporeemnerne hver for sig uden for single undertaking. Det vil sige, at han altså har accepteret, at der forhandles om dem uden for single undertaking, men altså åbnet for de forhandlinger, jeg har nævnt.
Så der er nok forskellige interesser.
Vi er jo i en positioneringsfase op til, at man får genstartet forhandlingerne.
Der vil mange jo melde det ene og det andet, men det vigtigste er her, at vi ikke lader Singaporeemnerne forhindre en genstart af forhandlingerne på de store væsentlige tværgående spørgsmål som f.eks. landbruget.
Jeg beklager dybt, som hr. Keld Albrechtsen, at der ikke kom noget ud af det, men vi har gjort vores til, at der skulle komme noget ud af det.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-02-04:
Jeg vil gerne takke ministeren for, at han understreger, at Danmark ikke ønsker, at disse emner skal blokere forhandlingerne, og det var jo også det, Folketinget vedtog.
Men så vil jeg bare spørge ministeren: Hvis det nu viser sig, jeg har ret i, at ulandene heller ikke vil acceptere den model, der består i at tage separate forhandlinger med de lande, der ønsker det uden for de egentlige WHO-forhandlinger, bl.a. fordi de frygter, at det indebærer en splittelsesmanøvre, vil man så heller ikke fra dansk side kunne acceptere, at de skal kunne blokere forhandlingerne?
Det er jo også rigtigt, at EU ikke er kommet med forbedrede tilbud, så dels er der den blokering, der består i kravet om disse Singaporeemner, dels har EU jo heller ikke leveret nye tilbud til ulandene, sådan som ulandene havde en forventning om.
Så den samlede situation er ikke gunstig, fordi EU er totalt ubevægelig.
Per Stig Møller (KF), 2004-02-04:
Jeg er heldigvis ikke enig i det sidste, for ellers ville det være en værre situation, end jeg bryder mig om.
EU har for det første meddelt, at de EU-tilbud, der lå på bordet, bliver liggende på bordet, de bliver ikke fjernet.
Man er også indstillet på, at bomuldsinitiativet skal fremmes.
Der er også kommet et brev fra USA's udenrigshandelsminister, hvor han meget detaljeret har nævnt en række amerikanske tilbud til at få genstartet forhandlingerne.
Så jeg synes, at både USA og EU for øjeblikket markerer, at der kan være åbninger, men før man går til forhandlingsbordet, afleverer man jo selvfølgelig ikke alt.
Der skal jo også afleveres noget fra den anden side, for jeg mener faktisk ikke, G21 kørte efter Afrikas interesser.
Jeg mener, at Afrika blev den store taber i Cancún, og vi gør jo også, hvad vi kan for at hjælpe Afrika med at forberede sig til de næste forhandlingsrunder og afleverer penge, så de bliver bedre rustet til det.
Så det er en side af det.
Heldigvis er der markeringer af, at der kan ske udvikling og forbedringer, men så må de andre også komme til forhandlingsbordet, før det kan lægges på bordet.
Det andet er så, hvis ulandene ikke vil acceptere bilaterale aftaler.
Så er vi jo i en ny situation, og som
sagt er de store overordnede emner de afgørende og må ikke forhindres.
Ja, så vil jeg svare på det, når jeg nu får et nyt spørgsmål.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-02-04:
Ministeren var ved at nærme sig det spørgsmål, hvad der sker, hvis det viser sig, at ulandene ikke vil acceptere den opdeling. Så går jeg da ud fra, og det håber jeg så ministeren kan bekræfte, at det så vil være en dansk holdning, at vi ikke skal stå fast på den opdeling.
Mit sidste spørgsmål skal så være, når ministeren nu mener, at der er udsigt til en vis bevægelse, om det så ikke var klogere, at EU lagde nogle konstruktive udspil på bordet, for at ulandene kunne se, at det var alvorlig ment, frem for at vi sidder med kortene skjult og så siger, at de skal først komme med noget, før vi viser dem, hvad vi har at tilbyde.
Det bliver jo sådan en kispusleg, som kan gøre, at det aldrig nogen sinde kommer i gang, fordi alle kræver, at de andre skal spille ud først.
Hvis det virkelig er sådan, at der f.eks. er et bomuldsudspil på vej, men det kunne også være sukker og andre ting, så synes jeg da, og det håber jeg ministeren vil svare bekræftende på, at vi fra dansk side skal gøre alt, hvad vi kan, for at få disse forslag officielt stillet, således at ulandene kan se, at der er en vilje.
Per Stig Møller (KF), 2004-02-04:
Jamen ulandene har jo fået meddelelse i december måned om villigheden til at genåbne forhandlingerne med fleksibilitet, bl.a. om Singaporeemnerne, men også om landbrug, hvor den amerikanske udenrigshandelsminister jo altså også har markeret en række ønsker til gennembrud, så det ved ulandene udmærket godt.
Men jeg synes også, vi er nødt til at sige, at den anden side jo også må finde ud af sine interesser, og der er det min klare opfattelse både efter møder i Latinamerika og efter møder i Afrika, at Kina og Indien ikke er eksponenter for f.eks. latinamerikanske bønder og afrikanske bønder.
Disse områder er også ved at finde deres positioner til de kommende forhandlinger, og det synes jeg de skal have lov til.
Så til selve spørgsmålet, som ikke blev besvaret før: Vi ønsker jo en fælles aftale til sidst mellem alle, og vi var kede af, at man ikke fik den, fordi det ville åbne for, at man begyndte at lave de bilaterale aftaler, som f.eks. amerikanerne er i gang med.
Når jeg mener, det er beklageligt, mener jeg selvfølgelig, det er beklageligt, at vi kommer derud inden for alle områder, også Singaporeområdet.
Så hvis det betyder, at forsøg på bilaterale aftaler kommer til at forhindre, at man kommer videre med de overordnede brede fælles aftaler, så vil jeg da fraråde det.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Thomas Adelskov (S), 2004-02-04:
»Vil ministeren gøre rede for, hvilke tiltag regeringen vil tage for at nedbringe arbejdsløsheden i Vestsjællands Amt efter sidste års voldsomme stigning i ledighedstallet på 26 pct. og de fortsat dystre udsigter, som Arbejdsmarkedsrådet for Vestsjællands Amt konstaterede i sin seneste arbejdsmarkedsredegørelse?«
Skriftlig begrundelse
Arbejdsmarkedsrådet i Vestsjælland har netop offentliggjort sin seneste arbejdsmarkedsredegørelse, der peger på, at ledigheden i Vestsjællands Amt er steget med 26 pct. i forhold til et landsgennemsnit på 18 pct.
Helge Sander (V), 2004-02-04:
Med hensyn til det internationale samarbejde vil jeg gerne gentage, hvad jeg sagde i relation til fru Hanne Severinsens indlæg, nemlig at der synes jeg i allerhøjeste grad, vi har spillet stærkt ud med det indlæg, som statsministeren holdt i Haag for nogle ganske få uger siden, netop en understregning af, at det ikke bare er Danmark, det drejer sig om, hvis vi skal klare os i den store globaliseringssammenhæng, så skal vi i hele Europa satse endnu mere på det her felt.
Så jeg synes faktisk, at vi dér har gjort noget ganske bemærkelsesværdigt inden for de sidste uger.
Når vi taler om vores placering internationalt, for så vidt angår forbrug af midler i Danmark, er det jo ikke rigtigt, hvad fru Bodil Kornbek siger.
Vi ligger jo over gennemsnittet, både for så vidt angår OECD-opgørelserne og opgørelsen i EU.
Det bliver jeg nødt til at sige endnu en gang, fordi det så ofte bliver sagt, at vi ligger i bunden.
Det gør vi slet ikke, men vi har stadig væk et stykke vej op
til toppen, og for at nå det har vi i de sidste 2 år bevilget 7,3 mia. kr. og nu forsøger vi med Nordsøfonden, for vi vil gerne helt i top.
Men vi er altså over gennemsnittet allerede på nuværende tidspunkt.
Så skal jeg sige med hensyn til bestræbelserne på at komme op på toppen, at jeg inderligt håber, at Folketinget vil bakke op om de initiativer, der er kommet på det seneste.
Så kan vi finjustere, som jeg forsøgte at tilkendegive i denne her time.
Men i første omgang er det altså mere viljen til at ville nå de mål, der er nødvendig, for at vi stadig væk kan klare os som samfund, hvor kravene til viden bliver højere og højere.
Tak, formand.
Thomas Adelskov (S), 2004-02-04:
I sidste uge kom der jo nye ledighedstal, som viste, at ledigheden på landsplan var steget endnu en gang.
For Vestsjællands Amt var udsigterne og prognoserne endnu mere dystre.
De tal, man kunne fremvise fra det regionale arbejdsmarkedsråd, viste, at 26,7 pct. var ledigheden steget på et år i Vestsjællands Amt.
Når de er ekstra dystre for Vestsjællands Amt, så skyldes det jo, at landsgennemsnittet er på 18 pct. Mit spørgsmål til beskæftigelsesministeren
er: Hvad vil beskæftigelsesministeren gøre for Vestsjællands Amt?
Hvilke redskaber vil beskæftigelsesministeren give det regionale arbejdsmarkedsråd for at kunne vende denne udvikling?
Bodil Kornbek (KD), 2004-02-04:
Jeg anerkender naturligvis de tiltag, som regeringen har gjort, også de visioner, som videnskabsministeren har på det her område.
Men når jeg påpeger i mit indlæg, at ministeren jo lovede flere penge til forskningen, så var det også, fordi jeg regnede med, at regeringen ville have nogle ambitioner om internationalt at hæve sig op på et højere niveau.
Man kan i hvert fald sige, at internationale undersøgelser rent faktisk betyder rigtig meget for regeringen her
, da folkeskolen bl.a. altid bliver målt på internationale undersøgelser.
Jeg må bare konstatere, at med de midler, som regeringen har skaffet til forskning, ligger Danmark jo stadig væk i bund, når det gælder offentlige investeringer, i forhold til de lande, vi sammenligner os med.
Det gælder Finland, Sverige, Frankrig, Tyskland, USA, Norge, Holland, England.
Der må være nogle ambitioner, for at der er tale om et løft og ikke bare noget, der skal måles i forhold til det tidligere niveau.
Hvornår regner man med, at man kommer op i toppen, når det drejer sig om investeringer i forskning?
Egentlig var det slet ikke det spørgsmål, jeg ville stille, for jeg er meget interesseret i den her ekstra fond, man vil oprette, men jeg anerkender naturligvis det, man har gjort. Men så vil jeg gerne spørge: Hvor er ambitionsniveauet henne?
Vi ligger jo i bund, når det gælder offentlige investeringer.
Helge Sander (V), 2004-02-04:
Nu er det så heldigt, at vi i Folketinget har besluttet via de to sidste finanslove at bevilge 7,3 mia. kr. ekstra til forskning.
Alligevel vil jeg spørge: Hvor i alverden er de 7,3 mia. kr. blevet af, hvis ikke de var blevet brugt til at udfylde huller med?
Vi må jo erkende - hvilket også fremgår af de svar, jeg har givet i flere omgange i Folketinget - at vi nu med møje og besvær over det første finansår, 2004, og de tre kommende overslagsår er kommet op på 9,5 mia. kr. i alt hvert af disse år, og disse penge er brugt for at komme op på disse 9,5 mia. kr. for at fylde hullerne ud.
Det kan da ikke være så svært at forstå, og derfor må jeg endnu en gang fastslå, at det, regeringen her har gjort med Nordsøfonden, altså er noget ekstra, det er for at komme endnu længere frem mod det mål, som vi alle sammen har, nemlig at vi har mulighed for i Danmark at få endnu mere videntung produktion og dermed få skabt arbejdspladser.
Det kan da ikke være så uinteressant for fru Pernille Rosenkrantz-Theil.