Jette Gottlieb (EL), 1997-12-09:
Da vores ordfører, hr. Bruno Jerup, ikke kan være til stede, vil jeg fremlægge følgende: Man kan jo vælge at tage de positive briller på, og så kan man se det her lovforslag som et forsøg på at harmonisere reglerne for de ledige på arbejdsløshedsdagpenge og de ledige på kontanthjælp, og så overfører man dele af arbejdsløshedsdagpengelovens regler om rådighed.
I Enhedslisten er vi kede af, hvis man begynder på det, at man så ikke også harmoniserer ydelserne, så kontanthjælpsmodtagerne får et mere anstændigt leveniveau.
Praksis er i dag sådan i langt de fleste kommuner, at kontanthjælpsmodtagerne er tilmeldt AF og altså registreret i AF.
Til gengæld viser erfaringerne, at AF ikke føler sig spor forpligtet til at yde nogen service for den gruppe.
I Enhedslisten har vi ingen problemer med, at arbejdsløse og kontanthjælpsmodtagere skal være tilmeldt arbejdsformidlingen.
Men den anden del af lovforslaget, som indfører en rådighedsvurdering, der adskiller sig fra den nuværende opfølgningsregel i § 40, kan vi ikke med.
I dag er det kontanthjælpsmodtagerens pligt at stå til rådighed, men samtidig er det også forvaltningens pligt løbende at vurdere, om den hjælp, den yder, er tilstrækkelig, eller om der skal iværksættes revalidering, økonomisk rådgivning eller andet. Forslaget indfører a-kassernes pligt til rådighedsvurdering på arbejdsformidlingens initiativ.
Modsat fordrer dette, at arbejdsformidlingen begynder at indkalde kontanthjælpsmodtagerne til samtale og interesserer sig for deres kvalifikationer og handlingsplaner, for ellers vil grundregistreringen jo være så ringe, at den overhovedet ikke er egnet som anvisningsredskab.
Allerede i dag er det muligt at stoppe hjælpen
, hvis betingelserne i § 40 ikke er opfyldt.
I dag genoptages hjælpen så pr. automatik, hvis vedkommende fortryder og ønsker en tidligere afvist aktivering sat i værk.
Praksis er, at der, for at hjælpen kan fratages, skal være et åbent aktiveringstilbud.
I ministerens bemærkninger til lovforslaget kan vi se, at der strammes op, sådan at princippet om det åbne tilbud forsvinder.
En genoptagen hjælp bliver så tilbagebetalingspligtig.
Heller ikke her er der harmonisering mellem a-kassereglerne og bistandslovens regler.
I a-kasserne får man 5 ugers karantæne, når man siger nej tak til et anvist arbejde, og gentager man spøgen, bliver karantænen skærpet, hvilket betyder, at man mister dagpengeretten, indtil man selv har skaffet sig en ordinær beskæftigelse.
I bistandssystemet findes der med dette lovforslag så kun den skærpede karantæne, fordi hjælpen i princippet er tilbagebetalingspligtig i resten af hjælpsperioden, og det vil sige, indtil man finder en anden form for forsørgelse.
Vi har altid betragtet tvangsaktivering uden almindelige faglige og lønmæssige rettigheder som et onde.
I modsætning hertil har socialministeren ofte gjort meget ud af at forklare, hvad det er for et strålende tilbud til de arbejdsløse.
Målsætningen har hele tiden været præsenteret sådan, og vi har forstået det sådan, at det drejede sig om at skaffe plads til alle i det ordinære system.
Men hvis man i fuld alvor vil gøre det sværest muligt for folk at kitte sig ind på arbejdsmarkedet, skal man bare gøre deres kontanthjælp tilbagebetalingspligtig.
Der findes allerede masser af eksempler fra praksis på personer, der har oparbejdet en så anseelig kommunal gæld på grund af tilbagebetalingspligtig bistandshjælp, at den har blokeret for en tilbagevenden til arbejdsmarkedet, enten fordi løntrækket fra den kommunale opkrævningsafdeling er så stort, at man ikke kan leve af resten, eller fordi arbejdsgiveren med lynets hast udskriver en fyreseddel, lige så snart anmodningen om løntilbageholdelse kommer fra opkrævningsafdelingen.
Som det fremgår af de faldne bemærkninger, stemmer vi imod lovforslaget.