runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Morten Homann (SF), 2005-10-12:
Det var så anden gang, hvor socialministeren brugte hele sin taletid, omhyggeligt afmålt, for at undgå at svare på spørgsmålet om, hvorvidt det vil øge uligheden eller ligheden, hvis man giver sig til at finansiere nye boliger ved hjælp af Landsbyggefonden.
SF er fuldstændig enig i, at der skal bygges nye boliger, men spørgsmålet gik på, at hvis man tager de penge, som lejerne har opsparet i Landsbyggefonden, og bygger nye boliger for, specielt når pengene ikke ligger der endnu, er svaret jo, at det vil øge uligheden.
Det vil gøre, at lejerne i den almene sektor, som er blandt de fattigste mennesker i det her land, skal betale mere for at aflaste staten for udgifter til det almene byggeri.
Så det er et initiativ, som øger uligheden
, nøjagtig ligesom alle de andre initiativer, som vi har drøftet her i løbet af i dag.
Hver eneste gang SF peger på endnu et initiativ, endnu et element i regeringens politik, som øger uligheden,
Så det, der står tilbage, er sådan set, at socialministeren siger nøjagtig det samme i dag, som hun sagde i det famøse interview i Jyllands-Posten for 3 uger siden, nemlig at ulighed kan være et gode for et samfund, at det kan skabe nogle hensigtsmæssige strukturer for et samfund, altså, at regeringen ønsker at skabe ulighed.
Det er det, der er resultatet af regeringens politik indtil nu, og det er så også det, vi har fået bekræftet igennem debatten i dag.
Kamal Qureshi (SF), 2005-10-12:
Som jeg også startede med at sige til socialministeren, så er vi enige om, at det er godt for folk at komme i arbejde.
Men når nu virkeligheden viser sig ikke at være sådan, som vi godt kunne tænke os virkeligheden var, når det nu i virkeligheden viser sig, at forældrene ikke får job, skal svaret fra ministeren til de her børn så være – når nu de f.eks. får at vide af deres forældre, at de ikke kan købe klassebilledet, for der er ikke penge til at købe klassebilledet, de kan ikke gå med til Peters fødselsdag, for der er ikke råd til at købe fødselsdagsgave til Peter – at det skal kunne betale sig for forældrene at arbejde, og derfor kan børnene ikke tage med til Peters fødselsdag?
Eller har ministeren et eller andet andet i baglommen, så hun kan sige, jamen kommunerne kan trække på en eller anden pulje og sige, nu følger vi op på det?
Eva Kjer Hansen (V), 2005-10-12:
Nej, svaret er, at vi netop skal afhjælpe de problemer, som måtte være hindringen for, at de kommer i beskæftigelse, og så give de rigtige tilbud, så de rent faktisk kommer i beskæftigelse.
Alle undersøgelser viser, at noget af det bedste, man kan gøre for at hjælpe børn og unge, er, at få en eller begge forældre i beskæftigelse.
Det er derfor, vi fra regeringens side har meget fokus på det, fordi det sammen med andre indsatser er det, der allerbedst kan hjælpe familien til en bedre tilværelse.
Kamal Qureshi (SF), 2005-10-12:
Det, jeg så kan konstatere, er, at ministerens svar til de børn, som ikke har vintertøj her, hvor vi er på vej mod vinteren – godt nok er vi heldige, at vi har sådan et varmt efterår lige nu, men vi er på vej mod vinter – og deres forældre er, at årsagen til, at børnene ikke har varmt vintertøj, varme vinterstøvler, er, at det skal kunne betale sig at arbejde.
Så kan det sådan set godt være, at moderen og faderen ikke er kommet i arbejde, fordi arbejdsmarkedet ikke kan bruge dem, når nu de mangler nogle kompetencer og lign., men årsagen til, at barnet skal stå i skolegården og fryse, er, at det skal kunne betale sig for forældrene at arbejde.
Det er svaret fra ministeren.
Eva Kjer Hansen (V), 2005-10-12:
Altså jeg vil gerne gentage, at der jo er to grunde til, at vi har indført starthjælpen: Den første grund er, at der skal være et optjeningsprincip, som betyder, at man skal have boet i Danmark i 7 år for at kunne få den fulde ydelse.
Det synes jeg er et vigtigt princip.
Og den anden grund er så som med loftet over kontanthjælpen, at der skal være et økonomisk incitament til at komme i arbejde.
Der synes jeg, at det er vigtigt at gå ind og se på, hvad hindringen for at komme i beskæftigelse er.
Jeg er enig i, at det er vigtigt at være opmærksom på, at der er nogle børn, som kan have problemer.
Jeg har tidligere nævnt, at vi har sat konkret ind med initiativer for økonomisk dårligt stillede børn, bl.a. ved at vi har udvidet de økonomiske fripladser i dagtilbuddene, så der nu også er økonomiske fripladser i skolefritidsordningerne, at vi har lavet en pulje, hvor man kan søge midler til, at man kan deltage i idrætslivets aktiviteter og f.eks. få bidrag til tøj og udstyr, eller hvad det nu er, man har brug for.
Jeg synes, det er vigtigt på den måde at sætte målrettet ind på at få løst de problemer, der kan være, lige så vel som det jo så er afgørende, at der bliver taget hånd om de børn for at sikre, at de får de forskellige kompetencer, der skal til, for at de kan klare sig godt i skolen.
Kamal Qureshi (SF), 2005-10-12:
Det er sådan set lidt i det samme spor, men jeg vil meget prøve at tage og inddrage et andet aspekt, som jeg synes er ret så væsentligt, og som jeg også ved at socialministeren er optaget af.
Hvis nu vi konstaterer, at virkeligheden, som socialministeren selvfølgelig også er bevidst om – og så kan man selvfølgelig godt være uenig om, hvilke redskaber der skal til for at få folk i arbejde – er, at en stor del af de personer, der er på starthjælp, ikke kommer i arbejde hurtigt nok, at de i hvert fald i en årrække ikke er i arbejde, men bare er på starthjælpen, som er en markant lavere sats end kontanthjælpen, kan vi i hvert fald konstatere, at deres børn alt andet lige har færre penge at leve af end andre jævnaldrende børn, der har forældre, der tjener flere penge.
Hvad er det, de her forældre skal gøre?
Hvad er ministerens svar til de her forældre, som har børn, og hvor der ikke er råd til at købe varmt vinterfodtøj til børnene?
Børnene står og fryser i skolegårdene, fordi de ikke har råd til at købe vinterstøvler, som koster nogle hundrede kroner.
Hvad er ministerens svar til de her børns forældre, når de kan konstatere, at de ikke har råd til at købe varmt vintertøj til børnene for at undgå, at børnene fryser?
Når ministeren i sin nu så omtalte pressemeddelelse skriver, »at der ikke må være den mindste usikkerhed om, at [socialministeren] vil bekæmpe sociale skel«, og idet spørgeren formoder, at ministeren er enig i, at mange familier med anden etnisk baggrund lever med en ophobning af sociale problemer såsom sprog, uddannelse, arbejdsløshed, manglende integration etc., vil ministeren da redegøre for, hvilke konkrete socialpolitiske tiltag Folketinget og befolkningen kan vente sig i det kommende år for at styrke denne gruppe?«
Eva Kjer Hansen (V), 2005-10-12:
Men jeg tror heller ikke, det bliver bedre af at lave incitamentsstrukturen om, sådan at det økonomisk ikke kan betale sig at arbejde.
Jeg tror simpelt hen ikke, at svaret er, at der så ikke skal være en økonomisk gevinst at hente ved at komme i beskæftigelse.
Jeg tror tværtimod, at der er brug for at se på, hvad det så er for nogle hindringer, der gør sig gældende, hvad det så er, der skal sættes ind med, og hvorfor det er så svært for nogle med fremmede navne at komme i beskæftigelse i konkurrence med andre, og så få sat fokus på dét og få løst de problemer, for vi løser ikke noget ved at lave incitamentsstrukturen om.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Kamal Qureshi (SF), 2005-10-12:
Jeg synes egentlig, det er ærgerligt, at vi her har en diskussion med socialministeren, som egentlig ikke forholder sig til den sociale virkelighed uden for Christiansborg.
For virkeligheden er, at vi ser, at på trods af at antallet af personer med indvandrerbaggrunds, der tager en anerkendt uddannelse, stiger, og på trods af at der er flere, der får danskkundskaber, så falder beskæftigelsesniveauet i gruppen.
Det betyder selvfølgelig, at så længe de er på de lave satser, som starthjælpen er, vil det jo alt andet lige bare føre til, at de bliver fattigere, og at de ikke kommer i arbejde.
Så kan det godt være, at ministeren kan referere til alle mulige handlingsplaner og vedtagelser og lign., som ministeren har været med til at lave.
Min søn kan også godt indimellem synes, at det er sjovt at tage en hammer og prøve at skære en kage ud, men det bliver det altså ikke særlig pænt af, for det egner den sig ikke til.
Og vi kan i hvert fald konstatere, at de redskaber, ministeren bliver ved med at gentage at hun bruger, ikke egner sig til at få folk i arbejde.
Man får ikke folk i arbejde ved at gøre dem fattigere.
Det er det, vi kan konstatere på baggrund af mange af de undersøgelser, som er lavet på området.
Eva Kjer Hansen (V), 2005-10-12:
Regeringen har nedsat Rådet for Socialt Udsatte, fordi vi synes, det er vigtigt at have et forum, som kan rejse forskellige diskussioner, sætte temaer på dagsordenen og som sådan også være vagthund over for regeringen.
Der kommer mange gode forslag og ideer fra rådet, og jeg har bl.a. nu foreslået satspuljepartierne, at vi laver en støtte- og kontaktpersonsordning for hjemløse og de mest udsatte, hvilket rådet også har været inde omkring og sagt ville være en rigtig god idé.
Vi kan se af de foreløbige evalueringer, at det faktisk gør en forskel.
Så jeg lytter meget til rådet, om end jeg ikke er enig i alle de ting, som rådet fremfører.
Bl.a. synes jeg af mange grunde, det ikke vil være hensigtsmæssigt med en fattigdomsgrænse, først og fremmest fordi vi i dag har et meget fintmasket socialt sikkerhedsnet, som jeg synes vi skal holde fast i.
Problemet ved en fattigdomsgrænse er, at man så ikke ser på de konkrete udgifter, man måtte have på grund af den ene eller den anden situation.
Jeg synes også, der ligger en fare i, at en fattigdomsgrænse nemt bliver til et maksimum, hvor man siger, at så har man fået det, der svarer til den grænse, der er lagt, og så er det lige meget med de øvrige problemer.
Jeg vil hellere holde fast i de fintmaskede sikkerhedsnet, som vi har i dag, og som jeg synes bedre kan hjælpe og støtte folk i løsningen af de problemer, de har.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2005-10-12:
Der står så videre, at rådet i sin årsrapport for 2004 har ønsket en politisk diskussion af kriterier for, dels hvad der skal forstås ved nødvendige leveomkostninger med henblik på fastlæggelse af en fattigdomsgrænse, dels en norm for et rimeligt leveniveau.
Så kunne jeg godt tænke mig at vide, om ministeren vil være med til at tage en politisk diskussion af de her kriterier og måske fastsætte en fattigdomsgrænse.
Hvis ikke: Hvorfor har man så nedsat et råd, hvis man ikke følger rådene fra rådet?
Eva Kjer Hansen (V), 2005-10-12:
Jeg har fået det spørgsmål mange gange i dag, og jeg vil svare, som jeg har gjort hidtil: Regeringen synes faktisk, det er vigtigt at se på incitamentsstrukturen, og det er baggrunden for bl.a. loftet over kontanthjælpen.
Vi synes, at det skal kunne betale sig økonomisk at komme i arbejde.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2005-10-12:
Regeringen har selv nedsat Rådet for Socialt Udsatte, og de skriver i deres årsrapport fra 2005: »De seneste års nedskæringer af ydelserne til samfundets økonomisk dårligst stillede har sænket ydelserne til et niveau, som efter rådets vurdering er urimeligt lavt.«
Er ministeren enig i rådets vurdering af, at ydelserne er urimelig lave?
Det er bare at svare ja eller nej.
Eva Kjer Hansen (V), 2005-10-12:
Der kunne man ønske sig, at flere partier i Folketinget havde et ønske om også at tage ansvar og sige, o.k. der er nogle problemer, dem vil vi rent faktisk godt tage ansvar for at vi også får løst.
Det er det, vi gør fra regeringens side.
Det er derfor, vi har indgået aftalen »En chance for alle« og satser massivt på en bedre integration, hvor bl.a. ikke bare uddannelsesområdet er et kerneområde, men også beskæftigelsesmulighederne – i det hele taget en indsats for at sikre en bedre integration.
Så regeringen tager i modsætning til visse partier i Folketinget ansvar for at gøre noget ved de problemer, der er.
Villy Søvndal (SF), 2005-10-12:
Jeg er stadig væk slået af forundring.
Vi har en minister, der taler om hensigter, som hun gerne vil have bliver gennemført, og om forlig.
Vi har en uafhængig undersøgelse, der dokumenterer, at det går baglæns på samtlige områder.
Hvis det er rigtigt, at ministeren er dybt optaget af de her ting, var det så ikke – i stedet for at være optaget af hensigter og være optaget af, hvad man gerne vil – en idé at kigge på den faktiske udvikling og overveje, hvordan det kan være, at det på trods af alle regeringens udmeldte hensigter om, at man gerne vil have, det her gik bedre, på samtlige målbare punkter går baglæns?
Det er det samme problem, vi har haft på de øvrige ulighedspunkter, nemlig at hver gang vi har bedt ministeren kommentere et eller andet konkret, det virkelige, tallene, så har ministeren svaret med hensigter.
Jeg vil gerne spørge ministeren, om det ikke er et problem at være minister i en regering, hvor der opstår et skel af atlantiske dimensioner mellem, hvad ønskerne er, og hvad virkeligheden er.
Vil ministeren anerkende, at hvis den virkelighed, vi beskriver i Catinétundersøgelsen, er rigtig, så går det frygtelig dårligt for regeringens politik på det her område?
Eva Kjer Hansen (V), 2005-10-12:
Ja, det kan godt passe, og hvis man vil diskutere den i detaljer, skulle man måske stille spørgsmål til integrationsministeren.
Men jeg vil gerne understrege, at jeg er meget involveret i indsatsen for, hvordan vi får en bedre integration, og hvordan vi får flere ud på arbejdsmarkedet.
Regeringen har jo netop indgået et forlig, »En ny chance til alle«, for netop at sætte fokus på det behov, der er for at gøre en bedre indsats og få flere involveret og engageret i det danske samfund.
Og her er et vigtigt indsatsområde bl.a. uddannelsestilbuddene og en bedre vejledning samt det, at vi sikrer, at man gennemfører en uddannelse.
Jeg har sat en række initiativer i gang som ligestillingsminister målrettet mod de etniske kvinder for at se, hvordan vi kan få dem ud på arbejdsmarkedet og i det hele taget integreret i det danske samfund, igen fordi det ikke bare har betydning for kvinderne selv, men også har meget betydning for det, man giver videre til børnene, og dermed igen for, at vi får brudt den negative sociale arv.
Så der er en lang række forskellige initiativer, der går ud på at sikre nogle bedre betingelser, nogle bedre vilkår og en bedre integration i det danske samfund, herunder ...
Villy Søvndal (SF), 2005-10-12:
Man kan sådan set godt forstå, at ministeren virker mere og mere irriteret, for nu har vi været igennem ret mange spørgsmål.
Det må være ganske sælsomt også at opleve som minister, at der ikke på noget punkt er overensstemmelse mellem tallene og den virkelighed, socialministeren siger hun gerne vil have.
Jeg er simpelt hen fuld af forundring, hvis det virkelig er rigtigt, at ministeren ikke er bekendt med den Catinétundersøgelse, som hr. Kamal Qureshi henviste til – den, der viser, at beskæftigelsen blandt indvandrere har været faldende fra 50 pct. til 43 pct.; den, der viser, at de føler, at anerkendelsen i det her samfund går tilbage; den, der viser, at deres fornemmelse af tilhørsforholdet til samfundet her går tilbage; den, der undersøger, om man ser danske medier eller udenlandske medier, hvor det viser sig, at på grund af de ting, der sker, lukker man sig mere og mere sammen om sig selv.
Det er egentlig underligt, synes jeg, at ministeren – eller statsministeren, eller hvem der nu har forberedt ministerens svar, det ved man jo aldrig – i sin forberedelse til i dag ikke har været opmærksom på en så central, uafhængig undersøgelse som Catinétundersøgelsen.
Jeg vil godt spørge: Kan det virkelig passe?
Eva Kjer Hansen (V), 2005-10-12:
Jeg har simpelt hen ikke mulighed for at kommentere de tal, som hr. Kamal Qureshi nævner, for jeg er ikke bekendt med dem.
Det er derfor, regeringen nu bl.a. massivt styrker vejledningen for at sikre, at unge får gennemført en uddannelse, fordi det nu engang er det bedste udgangspunkt for at komme i beskæftigelse.
Kamal Qureshi (SF), 2005-10-12:
Vi kan jo konstatere, at regeringens integrationsindsats, som socialministeren refererer til som et alibi for at gøre folk fattigere, ikke fungerer.
Tallene fra en stor undersøgelse, som er lavet for ganske nylig, viser, at andelen af indvandrere i beskæftigelse er faldet fra 2004 til 2005 fra 50 pct. til 43 pct.
Det vil sige, at andelen uden for arbejdsstyrken har været stigende inden for det seneste år.
Så det er ikke rigtigt, at regeringens integrationsindsats har skaffet flere folk i arbejde, tværtimod.
Antallet af personer uden beskæftigelse er steget inden for det sidste års tid.
Det må jo alt andet lige betyde, at når vi har arbejdsløshed i Danmark og vi har mennesker, som lander i Danmark, som på det tidspunkt ikke har et dansk sprogfundament, så må de, uanset hvor mange sproglige undervisningstimer man giver dem, og uanset hvor meget man nu prøver at få dem i gang – det må socialministeren vel også kunne give mig ret i – alt andet lige have ringe evner for at komme ind på det danske arbejdsmarked fra starten af, og det betyder vel bare, at de er fattigere fra starten af.
De tal, ministeren refererer til, er jo simpelt hen faktuelt forkerte tal, for de tal refererer til hele starthjælpsgruppen, det vil sige også til danske studerende, der har været i udlandet, og til ægtefæller til udstationerede danskere, som vender hjem, og som er på starthjælp.
Det er ikke kun personer med udenlandsk baggrund – det vil sige dem, der har de sproglige vanskeligheder, og de flygtninge, der er traumatiserede – man kigger på.
De er bare blevet fattigere, rigtig meget fattigere, for de får endnu færre penge end kontanthjælpen.
Man må sige, at ud fra ministerens logik, så burde de jo virkelig komme ud på arbejdsmarkedet, for de er virkelig blevet fattige.
De faktuelle oplysninger om denne gruppe viser jo det modsatte: De kommer ikke i arbejde.
Det er det, kommunerne siger.
De siger: Vi kan ikke få folk i arbejde, som ikke engang har danskkundskaberne på plads, når de lige er landet i det danske samfund.
Eva Kjer Hansen (V), 2005-10-12:
Ja, det er de faktisk.
Når vi ser på en undersøgelse foretaget af Integrationsministeriet og Beskæftigelsesministeriet, så er der en højere andel, der er blevet selvforsørgende, i forhold til hvem der har været på starthjælp.
Men jeg vil gerne understrege, at starthjælpen og loftet over kontanthjælpen er led i det, vi fra regeringens side synes er vigtigt, nemlig at det skal kunne betale sig at arbejde.
Derudover ligger det også til grund for starthjælpen, at vi har indført et optjeningsprincip, så man skal have været 7 år i Danmark, før man får ret til de fulde ydelser.
Kamal Qureshi (SF), 2005-10-12:
Det er jo sådan set lidt i forlængelse af hele diskussionen om uligheden og den sociale arv.
Ministeren har i dag gentagne gange sagt, at det er vigtigt, at det kan betale sig at arbejde, så der skal være større forskel mellem dem, der er i arbejde, og dem, som er på overførselsindkomst, for det er med til at motivere folk, der er på overførselsindkomst, til at komme i arbejde, det er med til at skabe den dynamik, der gør, at folk kommer i arbejde.
Det er det, ministeren har gentaget adskillige gange.
Ud fra den logik må man alt andet lige sige, at folk, som er på starthjælp, som ligger et eller andet sted mellem 30 pct. og 40 pct. lavere end kontanthjælpen, må forlade starthjælpen ret hurtigt, for de er – om nogen – de fattige i det her samfund.
Der er virkelig stor forskel på dem, som får omkring 60-70 pct. af kontanthjælpen, og dem, som er i arbejde.
Kan ministeren redegøre for, om de personer, der er på starthjælp – og her tænker jeg ikke på de danskere, som har været i udlandet på længere eller kortere ophold, og som er vendt tilbage, men personer af fremmed herkomst, dvs. flygtninge og lign., som er på starthjælp, altså på nedsat ydelse – i højere grad, end dem, der er på kontanthjælp, er kommet i arbejde?
Ole Sohn (SF), 2005-10-12:
»Vil ministeren redegøre for de dybere socialpolitiske overvejelser i dagene omkring først udtalelserne om, at ulighed skaber dynamik i samfundet, og siden, at ministeren er optaget af at bekæmpe sociale skel?«
»Vil ministeren forholde sig til, at flere undersøgelser peger på, at op imod 80 pct. af de borgere, der har været på kontanthjælp i mere end 2 år, er så dårlige af en eller flere andre grunde end manglende arbejde, at de reelt ikke står til rådighed for arbejdsmarkedet, og angive mindst tre konkrete initiativer fra ministerens side til at bringe denne gruppe ud af åget fra kontanthjælpsloftet?«
Eva Kjer Hansen (V), 2005-10-12:
Jeg er helt uenig med hr. Morten Homann, og jeg forstår slet ikke ræsonnementet.
Jeg synes overhovedet ikke, at der er nogen sammenhæng i det.
Nu fik jeg for lidt siden forbud mod at snakke om lovgrundlaget bag Landsbyggefonden, men det bliver jeg nødt til alligevel for at understrege over for hr. Morten Homann, at det altid har været intentionen med de opsparede midler i Landsbyggefonden, at de også skulle bruges til nybyggeri.
Det kan hr. Morten Homann jo selv sætte sig ind i ved at se på loven bag Landsbyggefonden fra 1967, og i øvrigt er det blevet bekræftet gennem aftaler senere.
Jeg synes også, det er helt oplagt, for det almene byggeri bliver i meget stort omfang støttet fra offentlig side, og det er i høj grad også skatteydernes penge, der bliver sparet op i Landsbyggefonden.
Derfor er det helt oplagt, at vi nu ser på, hvordan midlerne bedst kan anvendes til nybyggeri, til renovering og til social aktivitet og dermed komme både nuværende og kommende lejere til gavn.
Om noget synes jeg, det er en vigtig indsats, at vi både sikrer, at der bliver renoveret, og også at vi sikrer, at mange flere kan få en bolig.
Og man er altså meget udsat, netop når man ikke har en bolig; derfor synes jeg, det er et vigtigt indsatsområde.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Jeg bliver jo nødt til at svare noget af det samme, som jeg har svaret tidligere, i og med at spørgsmålene ligner hinanden meget.
Jeg synes, det er afgørende, at vi har en incitamentsstruktur, hvor det økonomisk kan svare sig at komme i arbejde.
Og jeg må sige, at jeg undrer mig såre over, at SF synes, det skal være omvendt, for anderledes kan jeg jo ikke forstå hr. Morten Homanns spørgsmål.
Det synes vi fra regeringens side er afgørende, og det er derfor, det er den linje, vi har lagt, men jo samtidig med en massiv indsats for at få flere i beskæftigelse.
Og det er jo om noget det, der kan bidrage til, at folk kan forbedre deres situation.
Morten Homann (SF), 2005-10-12:
Jeg synes, der er et lille problem med socialministerens argumentation for, at øget ulighed mellem folk på overførselsindkomster og folk i arbejde er produktivt for samfundet, at det er gavnligt med den øgede ulighed.
Socialforskningsinstituttet konkluderer i sin rapport, »Loft over ydelserne«, at det er helt marginalt, hvad loftet over kontanthjælpen har betydet for beskæftigelsen.
Det kan godt være, der er andre initiativer, der har fået folk i arbejde, men loftet over kontanthjælpen har ikke fået folk i arbejde.
Tilsvarende i den anden ende.
Regeringens beskæftigelsesfradrag, som så øger uligheden den anden vej rundt, har også kun ganske, ganske marginalt fået folk i arbejde.
Prisen pr. hvert eneste job, man har fået, ligger på flere millioner kroner, hvis man skal regne det ud på den måde.
Så de her forsøg på at øge uligheden har ikke fået folk i job.
Når man øger uligheden mellem overførselsindkomst og job og folk ikke kommer i arbejde, vil ministeren så ikke medgive, at det eneste, der kommer ud af det, er, at der er flere folk, som bliver fattige?
Kamal Qureshi (SF), 2005-10-12:
»Vil ministeren i lyset af regeringens nyligt erklærede ambition om at mindske de sociale skel i samfundet, styrke integrationsindsatsen og bekæmpe den negative sociale arv redegøre for, hvilke negative effekter starthjælpen og kontanthjælpsloftet måtte have på målsætningerne set fra et socialpolitisk perspektiv?«