Margrethe Vestager (RV), 2003-11-11:
Studerendes livsvilkår kan ses fra i hvert fald to vinkler: En sammenligning med studerende i andre lande eller en sammenligning med andre borgere i Danmark.
I forhold til andre lande afsættes der i Danmark, som vi jo har hørt fra samtlige borgerlige ordførere, mange ressourcer til at støtte studerende.
Der er ingen tvivl om, at danske studerende i forhold til den sammenligning kommer ganske pænt ud.
I forhold til andre borgere i Danmark må man sige, at studietiden må ses som en investering i højere indkomst i fremtiden, men også her må man sige, at det faktisk kunne stå værre til.
Dog er der en række andre sammenligninger, som også er relevante for de studerendes økonomiske livsvilkår, og det er sammenligningen inden for gruppen af studerende og andre lavindkomstgrupper, nemlig mellem den måde stipendier, lån og erhvervsarbejde håndteres på, og den måde andre overførselsindkomster håndteres og sammensættes på til et livsgrundlag.
Ved dette års forhandlinger i forbindelse med finansloven lykkedes det at finansiere et handicapkompenserende tillæg til dem, som tidligere har været nødsaget til at søge det økonomiske fundament for deres uddannelse via revalidering.
Det er et meget, meget stort ønske, der er opfyldt for De Radikale i denne her forbindelse, og det er det jo ikke så meget af økonomiske grunde, men fordi det har knebet med opfyldelsen af sektoransvarlighedsprincippet.
Det er efterhånden nogle år siden, at vi fik gjort op med den del af det dobbelte optag, der vedrører hjælpemidler eller handicapkompenserende hjælpemidler til selve studiet, sådan at man ikke skulle op på kommunen for at bede om det.
Men det har stadig væk været sådan, at man skulle op på kommunen for at bede om lov til at få et økonomisk grundlag for ens studier, hvis man ikke kunne leve på SU, fordi man ikke kunne have erhvervsarbejde.
Det vil sige, at man dels skulle have den adgangsgivende eksamen ligesom alle andre, man skulle have det snit, man skulle have den fagkombination, som var nødvendig, dels skulle man have kommunens velsignelse til, at man gik i gang med det givne studium.
Dermed er den anden del af det dobbelte optag ophævet.
Handicappede kan nu ligesom alle andre placere deres gymnasiale uddannelser, få et snit, højt eller lavt, og søge ind på en uddannelse; dermed er der ligestilling.
Det har ikke noget med økonomien at gøre, det har noget at gøre med det at være ligestillet med andre borgere i samfundet.
Centralt er det imidlertid for handicaporganisationerne, at man så at sige kom med sine egne penge, at det ikke var andre studerende, som skulle sørge for, at det kunne lade sig gøre.
Derfor var det jo glædeligt, at vi kunne finansiere det dels med 25 mio. kr. udefra, dels med de 40 mio. kr., der er i besparelser i revalideringssystemet.
Anderledes ser det ud for enlige forsørgere på SU.
Vi var på vej, men det kunne ikke lade sig gøre for regeringen at tilføre SU-systemet 50 mio. kr. eller få enighed om at finde dette på SU-satsen.
Det ville jo faktisk have gjort det muligt at gennemføre et forsørgerstipendium, der havde gjort det realistisk at være enlig forsørger på SU frem for på basis af f.eks. en social invalidering at være henvist til revalidering.
Det synes vi er ærgerligt, for Det Radikale Venstre havde sådan set været klar til begge dele, både til at finde pengene uden for systemet og også til at finde pengene i systemet, fordi vi finder, det er meget afgørende, at man som forsørger også er ligestillet med andre.
Vi havde også gerne set, at forsørgere, som lever sammen med andre, kunne være kommet med ind i overvejelsen, men vi synes dog, at de enlige forsørgere var en begyndelse.
En vej frem kunne måske være, at vi ser på forsørgertillægget på 5.300 kr., som Enhedslisten sammen med SR-regeringen fik gennemført, som man får efter ansøgning som forsørger som SU-modtager.
Kunne vi ikke øge det?
Jeg tror, at alle ordførere har udtalt sig positivt om det, og det, der har været savnet, har i den store sammenhæng været ganske få midler. Derudover vil vi fra radikal side også meget gerne se på den måde, levevilkåret sammensættes på, for vi tror, at der er mulighed for at lave nogle forenklinger, som jo faktisk også er noget værd som SU-modtager, sådan at man i mindre grad skal spekulere på tilbagebetaling eller andre ting.
Vi håber samlet set, at vi kan komme videre med diskussionen af det.
Jeg synes, at SU-forhandlingsforløbet fik en ærgerlig afslutning, fordi vi var så enige om det indholdsmæssige; måske kan vi komme tilbage i det videre.
Samlet set
glæder vi os i hvert fald til at stemme for det forslag til vedtagelse, som er fremsat, som gerne skulle være et konstruktivt bidrag til at komme videre med det, vi har lovet, men som vi har haft svært ved at finansiere.
Vi vil i hvert fald gerne være med til det.