Helge Adam Møller (KF), 1999-11-25:
Jeg var blevet helt bange for, at jeg slet ikke skulle nå at komme til.
Hidtil har jeg og den konservative folketingsgruppe været rimelig trygge ved, at det var den indenrigsminister, som nu kommer ind i salen og sætter sig på sin plads, som var den øverste ansvarlige for administrationen af såvel udlændingeloven som integrationsloven.
Vi var trygge, fordi det ikke var en anden socialdemokrat og da slet ikke hr. Jørgen Estrup fra det andet regeringsparti.
Men jeg må indrømme, at efter den seneste tids debat og efter afskaffelsen af introduktionsydelsen her forleden er jeg og den konservative folketingsgruppe ikke trygge mere. Vi er meget utrygge.
Lad mig spørge indenrigsministeren helt klart: Hvorfor skal nytilkomne udlændinge nu have markant bedre økonomiske forhold end unge på statens uddannelsesstøtte?
Hvorfor skal nytilkomne udlændinge have markant bedre økonomiske forhold end danske folkepensionister?
Hvorfor skal nytilkomne udlændinge have markant bedre økonomiske forhold end danskere
på kontanthjælp
Det var tre klare spørgsmål.
Sig mig, hvad er der blevet af alle de gode og saglige argumenter for introduktionsydelsen, som indenrigsministeren, som Socialdemokratiet og som De Radikale havde sidste sommer, denne sommer og for en uge siden?
Hvor er alle de gode ideer blevet af?
Må jeg nu spørge: Har De Radikale, har Socialdemokratiet og har indenrigsministeren mere rygrad end den samme ministerpølse - undskyld, medister? Lad mig så vende mig til et emne, der er gjort meget lidt ud af, heldigvis ikke af indenrigsministeren og statsministeren, men i debatten, nemlig det, som disse to ministre understregede er det helt fundamentale for den vellykkede integration i det danske samfund, og det er jeg enig i, nemlig at man kan beherske det danske sprog.
Hvorfor fortsætter man i den danske folkeskole med at give time efter time efter time i tyrkisk, iransk, hebraisk eller hvad man nu ellers kan, altså i modersmålet, i stedet for at bruge alle disse timer til at lære eleverne dansk, dansk og atter dansk?
Hvorfor accepterer man, at vi stadig væk kan opleve børn, der er født i Danmark, og som møder i 1. klasse, når de er 6 eller 7 år, uden at de kan ét ord dansk?
Og hvad med ghettodannelser?
Vi ved jo alle sammen, at hvis man som udlænding bor i et kvarter eller en boligblok, hvor 80 pct. af dem, der bor der, alle sammen taler samme sprog som én selv og det ikke er dansk, er det utrolig svært at blive integreret.
Hvorfor vil man så alligevel ikke acceptere, at kommunen med loven i hånd skal have lov til at sige, at der ikke må bo mere end eksempelvis 25 pct. udlændinge i denne boligblok, for ellers kan de ikke blive integreret i det danske samfund?
Smukke ord er altså ikke nok.
Der må også nogle handlinger til, så vi får lært udlændingene det danske sprog.
Så til sidst med hensyn til arbejdsmarkedet: Her synes vi, der er sket meget, men ikke nok, og det var arbejdsministeren også inde på.
Men lad mig fremhæve som det sidste et af de gode initiativer, der er taget for nylig af Dansk Industri og Ingeniørforbundet, hvor man er kommet med et konkret forslag til at oprette et landsdækkende såkaldt kompetencecenter, hvor eksempelvis udenlandske ingeniører - dem har vi hundredvis af i Danmark i øjeblikket, uden at de kan få job, selv om vi har mangel på ingeniører - kan få målt deres kompetence og få skræddersyet et særligt uddannelsesforløb, som gør, at de kan komme ud på det danske arbejdsmarked.
Det skal være muligt at hjælpe kommunerne med at give dem denne uddannelse og samtidig hjælpe Udlændingestyrelsen med at konstatere, hvor i landet der især er ingeniørmangel,
så de disse udenlandske ingeniører, der er kommet eller vil komme til Danmark, placeres i netop de kommuner, hvor der er de største arbejdsmuligheder.
Det er et godt projekt.