Jørgen Estrup (RV), 1999-12-16:
Finansloven for år 2000 kan være svær at overskue.
Der er mange enkeltheder, der er mange forlig.
Forligene har skiftende indhold, der er også skiftende partnere i forliget.
Men man skal ikke lade sig snyde.
Det er jo faktisk sådan, at forligene er bagt af den samme dej.
Indholdet har måske ændret sig i en række
tilfælde
, men det er immervæk stadig væk den samme kok, der har stået for det hele.
Det er næsten ligesom nede hos pizzabageren på hjørnet.
Der er en menu at vælge imellem, men det er stadig væk den, der står og laver pizzaerne, der har den afgørende indflydelse.
Og man må jo nok sige, at der har været trængsel om finansministerens pizzabagning.
Der er ikke mange, der er gået sultne bort.
Der har været både noget for dem, der var kødspisende, og noget for dem, der var vegetarer.
Og man kan oven i købet se, at klimaet har været så godt, at man indimellem har fået såvel kødspisere som vegetarer til at dele af retterne, og det må man sige er noget af en bedrift.
Det er klart, at der er nogle, der har været skuffede over udformningen af forhandlingerne.
Der har ikke været pizzaer af familiestørrelse, og der har også for nogle jo været tale om, at man først nåede frem, efter at regningen var betalt, og derfor måtte nøjes med at tage det, der var tilbage, efter at der var spist.
Og endelig så er der dem, der ikke spiser den slags etniske egnsretter, og de har selvfølgelig været lidt sure.
Der har været en lang debat her i dag om, hvorvidt det nu var en højrød, ræverød finanslov, eller den var udpræget borgerlig.
Jeg skal ikke gøre mig til smagsdommer i den afgørelse.
Det er jo i høj grad et spørgsmål om, hvordan man ser.
Der er flere definitioner af det, og jeg tror i stort omfang, at jeg kan tilslutte mig den definition af borgerlighed, som hr. Peter Duetoft kom med, hvor borgerligheden drejede sig om, at man tog individuelle, menneskelige hensyn.
Hvis det er definitionen på borgerlighed, så vil vi i hvert fald i Det Radikale Venstre meget gerne knytte os til den definition, men under alle omstændigheder må man sige, at anstændig borgerlighed er en afgørende skillelinje også i denne Folketingssal.
Og det er vel nok så meget det, vi indimellem diskuterer.
Det er også henvendt til både Venstre og De Konservative.
Resultaterne i denne finanslov synes jeg der er grund at pege på i den forstand, at de er langsigtede og perspektivrige.
Det er ikke en finanslov med et etårigt sigte.
Jeg synes, at der er grund til på det økonomiske område at pege på, at vi har en kombination og har haft det i denne regerings levetid imellem strukturreformer og det, jeg vil kalde rettidig omhu.
Måske et lidt forslidt udtryk, men ikke desto mindre meget præcist.
Arbejdsmarkedsreformen har været en fast ingrediens.
Vi er ved at nærme os et arbejdsmarked, som er ganske unikt i europæisk sammenhæng, som har en fleksibilitet og en sammenhæng, som gør det muligt at føre økonomisk politik på et fornuftigt grundlag i Danmark.
Det er der mange sydligere europæiske lande, som misunder os.
Men vi har også haft - og det synes jeg godt, at regeringen kan tillade sig at rose sig af, for der er ikke andre, der har villet, indtil man så resultaterne - rettidig omhu, og det har vi ikke mindst haft i sammenhæng med pinsepakken.
Jeg mindes endnu de dommedagsprofetier, der blev udøst over regeringspartiernes syndige hoveder om, hvilken ulykke vi nu var ved at nedkalde over det danske samfund økonomisk, og hvordan parcelhuspriserne ville bryde totalt sammen.
Og hvad ser vi i dag?
Fortsat stigning i ejendomspriserne.
Vi har haft den modsatte reaktion.
Hvis der ikke var blevet grebet ind i forsommeren 1998, så havde resultatet for dansk økonomi været katastrofalt.
I dag ser vi derimod på alle de væsentlige indikatorer, at vi er på rette vej, og betalingsbalancen, som nogle med god grund har været foruroliget over, har nu også rettet sig.
Men først og fremmest må man jo sige, at det danske samfund i de sidste 6-7 år har skiftet fra det, man kunne kalde en økonomi præget af ledighed og en livsstil, som svarer til dette, at mange er arbejdsløse, til en økonomi, som nu er præget af beskæftigelse, af muligheder, af perspektiver.
Det er et totalt skift af det danske samfund ud fra en økonomisk synsvinkel.
Vi får gjort en helt væsentlig og afgørende indsats for at forhindre det fænomen, der hedder udstødelse.
Jeg tror, de fleste af os har set eksempler på mennesker, som ikke kom med, da velfærdstoget forlod perronen, men blev stående tilbage - nogle, fordi de ikke fik mulighederne, andre, fordi de havde handicap af forskellig slags, men resultatet var det samme: De var udenfor, de var henvist til passiv forsørgelse, de var dem, der stod bagest i køen.
Det er det, vi har arbejdet på i mange år efterhånden, og man må sige, at med den kombination, der er i denne finanslov, hvor det rummelige arbejdsmarked endnu en gang bliver understreget og forbedret, hvor man sørger for, at der bliver lagt vægt på formel uddannelseskompetence til så vidt muligt alle gennem en voksen- og efteruddannelsesreform, og hvor man lægger vægt på muligheder og ikke på mangler,
har man også gennem den førtidspensionsreform, som nu kommer, og hvor arbejdsevnen og ikke den mistede erhvervsevne bliver det centrale, lagt grunden til at vinde kampen mod udstødelse.
Det arbejdsmarked, der kommer ud af det, kræver
socialt ansvar.
Det kræver socialt ansvar hos den enkelte, det kræver socialt ansvar hos virksomhederne, og det kræver et fællesskab.
Det tror jeg vi er i stand til at bygge op, og hvis vi er det, er det nok det bedste signal, vi kan sende her ved årtusindskiftet, for det er i virkeligheden det, der viser, at det danske samfund kan hænge sammen, at det faktisk kan bygge en politik op, som er solidarisk.
Vi er ikke færdige med den konstruktion, og vi er det specielt ikke i relation til den gruppe af medborgere, som er udlændinge.
Det er en konstruktion, en velfærdsreform, som kræver plads til alle og har brug for alle, og derfor drejer
velfærden sig altså om alle i landet, uanset statsborgerskab, uanset efternavn og etnisk oprindelse
Der er samtidig grund til at sige, at med de små årgange, som er på vej, er der god brug for alle de hænder, som vi kan sætte i arbejde.
Derfor er det budskab noget, som burde være det fremherskende i stedet for den frygt for udlændinge og etniske minoriteter, som andre prøver at sprede.
I finansloven er der i hvert fald på tre væsentlige punkter lagt op til en bedre indslusning på arbejdsmarkedet for disse grupper, både med hensyn til bedre meritgivning og med hensyn til, at man får sikret sig, at de enkelte får bedre rådgivning, og at man i det hele taget får lukket arbejdsmarkedet op.
Det tror jeg vil være en stor og væsentlig hjælp.
Forudsætningen er, at integrationsloven, som vi vedtog for efterhånden mange måneder siden, men som først har fungeret fra den 1. januar, faktisk kommer til at fungere.
Vi har oplevet, at integrationsydelsen havde problemer.
Regeringen har taget konsekvensen af det.
Det hilser vi velkommen fra radikal side.
Der er ingen tvivl om, at en sådan ændring kan stoppe nogle af problemerne dér, hvor der ikke er netværk.
Jeg vil også godt understrege, at det er en tilpasning.
Det er et hele.
Og der er ting, som er lykkedes allerede.
Jeg synes, det er overordentlig positivt, at det i boligplaceringen for så mange tilfældes vedkommende - så vidt jeg forstår, er det 95 pct. - faktisk er lykkedes at placere dem, der havde boligbehov.
Det er klart, at der kan være nogle problemer, vi skal have løst, hvor man for restriktivt bruger kvoterne i stedet for at tage menneskelige hensyn, men det har jeg også forstået at ministeren vil se på.
Endelig synes jeg, der er grund til at sige, at det naturligvis er en lovgivning, som skal tilpasses.
Der er både problemer med undervisning og med arbejdsmarkedet, som vi løbende må se på, men ideen i loven er jeg ikke i tvivl om er helt afgørende for det, vi ønsker i relation til velfærdsreformen.
Det kræver tillid også i den del af den danske befolkning, som hører til i de etniske grupper, i udlændingedelen.
Det kræver ro, og det kræver derfor også, at der er ro om administrationen af den del af lovgivningen.
Derfor vil jeg gerne over for indenrigsministeren og regeringen kvittere for det resultat, der er opnået.
Der er sket væsentlige ændringer, og der er løst problemer såvel for fiskeren fra Thyborøn som for den palæstinenser, der havde brug for lægehjælp på Rigshospitalet, og servicen bliver generelt forbedret.
Jeg tror, at tilfredshed med myndighedernes behandling på det her område også er et afgørende signal om kvaliteten af vores velfærdssamfund.
Derfor har den diskussion, vi har haft, været nødvendig.
Der er grupper, som i lang tid har opholdt sig i det danske samfund uden at få det tilbud, som nu via integrationsloven er blevet givet til udlændinge.
Det har vi nu også gennem et tværministerielt udvalg fået taget fat på.
Det synes jeg er et overordentlig positivt initiativ.
Det er ikke hver dag, man oplever, at otte ministerier sætter sig sammen omkring et bord.
Det kræver en vis ændring af ressorttænkningen, og det synes jeg gør regeringen ære, at man på den måde prioriterer en sådan sag højt.
det drejer sig om forebyggelse af problemer, det drejer sig om løsning af problemer, og det drejer sig om en bedre udnyttelse af ressourcerne.
på tværs, som er nødvendig.
finansloven rummer på en lang række punkter forlig, som er flerårige.
det er et eksempel på de udfordringer,
der er taget op, og jeg skal blot i flæng nævne en række af de emner, som vi også fra radikal side prioriterer højt
Vi har set på politiområdet, at man nu har taget fat på den større synlighed, på effektiviseringen og på rationaliseringen, og at man gør et alvorligt forsøg på at få styr på pengene, samtidig med at man prioriterer en rolle for politiet i international sammenhæng, som er utrolig vigtig, hvis man også vil se de danske erfaringer og den danske ekspertise på dette punkt i en global sammenhæng.
Det tegner til at blive en virkelig nyskabelse.
På kulturområdet har man taget fat på de store byggerier: Det Kongelige Teater og et nyt operahus - ting, som rækker langt ud i fremtiden og er afgørende for dansk kulturliv.
På sundhedsområdet bliver der en kraftig forbedring af kræftbehandlingen.
Man går ind i forebyggelsesindsatsen, og man fortsætter indsatsen for den psykiatriske udbygning.
Det er jernbaneanlæg omkring hovedstaden, og det er det rullende materiel - ting, som længe har ventet på at blive taget op.
Endelig er der en væsentlig indsats på miljøområdet: en styrket økologisk indsats, en fødevarehandlingsplan, en dioxinhandlingsplan, øget forskning på centrale miljøområder - alt sammen noget, der rækker langt ud over denne finanslov. Dermed synes jeg sådan set at der er lagt en linje, som er utrolig vigtig, og jeg vil blot pege på en enkelt ting til slut, hvor jeg synes man kunne tage den arbejdsmetode op, som regeringen nu med så stor succes har taget op i andre sammenhænge, f.eks. på integrationsområdet, og som bygger på helhedstænkning og går ud over ressortområderne, altså hvor man også kunne tage den op i en ny sammenhæng.
Jeg tænker her på smertensbarnet CO2-målsætningen, som nogle siger er vigtig for klimaet.
Men det er jo også vanskeligt, og jeg tror, indgangsvinklen er, at det her drejer sig om dagligdagen for os alle sammen.
Det er faktisk et spørgsmål om livsstil, og derfor er det ikke nok, at det er Trafikministeriet og Miljøministeriet, der arbejder med den sag.
Det drejer sig om langt større problemstillinger.
Det drejer sig om, hvordan vi tilpasser vores arbejdsliv, hvordan vi tilpasser vores fritidsliv, hvordan vi får bopælen til at hænge sammen med dér, hvor vi bruger vores fritid, hvor vi handler, de stationsnære butikker, en række af de ting, som også drejer sig om, hvad det er for en incitamentsstruktur, for nu at bruge et fremmedord, altså hvad de økonomiske betragtninger tilsiger, og hvordan skattesystemet er indrettet.
Dette er perfekt egnet til at bygge en handlingsplan op på et tværministerielt arbejde.
Denne idé er gratis til brug for regeringen.
Jeg håber, at man på den måde vil kunne bygge videre på noget, der har voldt os alle sammen problemer.
Det ville jo være trist, hvis vi var den generation, der ikke lyttede nok til signalerne, men blot ufortrødent fortsatte vores livsstil, mens verden blev forurenet og slidt ned omkring os.
Regeringen bliver ikke arbejdsløs med det første.
Der er taget hul på en tung dagsorden, som vil række langt ind i det næste årti - og det næste århundrede for den sags skyld.
Det vil der være nogle i denne sal der vil ærgre sig over, men det vil være godt for Danmark.