Margrete Auken (SF), 2000-01-14:
Jeg sad også og spekulerede på, hvem der skulle være fornærmet.
Men lad mig så sige til hr. Kaj Ikast, at jeg kan godt kende forskel - ikke med hensyn til, hvad der bliver sagt, men sådan ellers.
Så tak til ministeren!
I hendes besvarelse nu bemærkede jeg jo, at ministeren understregede, at min lidt mismodige iagttagelse var rigtig nok, i og med at ministeren prøvede at sige til dem, som jeg ikke kan kende forskel på, når de snakker, at der ikke skete noget, der kunne forurolige dem; der var intet i den her redegørelse, der kunne genere Venstre og De Konservative.
Det er sådan set det, jeg jo desværre er enig med ministeren i: Der er så at sige intet i den her redegørelse, der kan genere Venstre og De Konservative, og det er jo ærgerligt.
Dengang trafikministeren hed noget andet og fru Sonja Mikkelsen var fru Sonja Mikkelsen,
var hun med til at lave den socialdemokratiske målsætning i første omgang, og så kom den her i oktober 1998.
Jeg vil godt lige læse op her: »For at begrænse luftforurening, støjgener og det store udslip af CO2 er det nødvendigt at nedbringe bilismen i København.
I stedet skal der satses på den kollektive trafik og øget brug af cykler.«
Det er ikke, fordi det er så opsigtsvækkende, men det er en målsætning.
Og så vidt jeg kunne høre nu, er der ikke nogen anden målsætning end den at støtte kommunerne i, hvad de nu tilfældigvis måtte finde på.
Men om de mål, der i øvrigt tidligere har været der, og som også hænger sammen med støjmålene, diesel og alt det, vi kender, har ministeren sagt, at det ikke længere er regeringens ansvar; det lægges nu ud til kommunerne.
Det er et utroligt fald i ambitionsniveau i forhold til, hvad vi har haft tidligere, og i forhold til, hvad Socialdemokraterne har sagt tidligere, og jeg mener også i forhold til, hvad regeringen har sagt tidligere.
dér kan jeg tage fejl.
vi får gentaget virkemiddelskatalogerne, og dem har vi fået mange af.
Kunne vi redde verden med kataloger og vage handlingsplaner, så var vi jo kommet langt.
Det er i den her sammenhæng også nedslående med hensyn til roadpricing - nu kunne jeg så ikke helt høre, om ministeren mente, at det så skulle gøres i samme øjeblik, som det kunne lade sig gøre.
Jeg tror nemlig, det er rykket meget tættere på.
Det er nogle af de meldinger, der er kommet ude fra DTU, at det er rykket meget tættere på.
Men jeg vil da godt spørge ministeren: Hvis der nu er en kommune i landet, der finder på, at den vil gøre det som et forsøg - som et forsøg - kan den så få lov til det? Jeg ved, at fru Vibeke Peschardt også spurgte om det. Jeg ved ikke, om hun spurgte specielt om det som en forsøgsordning; det gik ikke helt op for mig.
Men hvis der er en kommune, der siger: Vi vil gerne lave det som et forsøg, prøve at lave roadpricing, må den så godt det?
For det er jo så dér, vi opdager, at man jo ikke vil støtte kommunerne mere, end at det stadig væk ikke generer bilisterne.
Det er det, som er så bekymrende, synes jeg, i det, vi er henne i nu, at selv den nuværende trafikminister, hvis holdninger jeg ikke tvivler ét sekund om, nu ikke laver noget som helst, der kan genere hr. Heiselberg og hr. Ikast. Det er ærgerligt. Så til det der med hastighedskontrollen, hvor ministeren siger, at det vil man fortsætte med, indtil man så har lavet et forsøg igen, som er evalueret, og det vil man blive ved med: Nu skal vi jo altså have vores færdselssikkerhedsdebat herinde, og når jeg har fremsat forslaget - jeg fremsatte det faktisk allerede et godt stykke før jul - så er det jo, fordi ulykkerne stiger.
Vi kan jo ikke blive ved at vente på det.
Altså, vi kan sige om de andre ting, vi mobber hinanden med, trafikmarmeladen osv., at dem kan vi måske vente med, men ikke med det, at der slås mennesker ihjel i det omfang, der gør nu, fordi det går den gale vej med trafikken.
Altså, jeg er enig med ministeren i, at der er en målsætning dér, men på trafikhandlingsplanen er der til gengæld ikke sat midler af, der er på niveau med den målsætning, der er lavet dér.
Det er ikke nødvendigvis noget, ministeren skal svare på
nu, men jeg synes stadig væk, at det er sørgmodigt, at man heller ikke på det her punkt går til konkrete ting.
Danmark som foregangsland?
Jeg ved ikke rigtig, hvad det er for et foregangsland.
Ja, der er trods alt trængsel på den der plads derhenne hos hr. Heiselberg og hos hr. Ikast, men man er dog altså ikke et foregangsland til den side.
På den side vil jeg ikke beskylde ministeren for at være, for så galt er det ikke gået, men hvor er det så, man er foregangsland henne?
Vi skal afvente.
Vi skal se, hvad man kan finde ud af i et af de andre lande.
Hele den store socialdemokratiske vision om, at nu skulle der på miljøsiden og trafiksiden, CO2, støj, hvad har vi, virkelig gøres noget - og jeg ved, at dengang da Socialdemokratiet var i opposition, da mente man det - er blevet til en stærk og kraftig forsikring over for hr. Ikast og hr. Heiselberg og hr. Melchior: Tag det roligt!
Der sker intet i denne regerings tid.