Per Stig Møller (KF), 2006-05-24:
Jeg vil godt takke for forespørgslen og begrundelsen, som her er kommet fra hr. Niels Helveg Petersen, og jeg vil gerne redegøre for regeringens planer for iværksættelse af nye tiltag under det arabiske initiativ og for status for det arabiske initiativ.
Det er jo rigtigt, som hr. Niels Helveg Petersen siger, at forespørgslen blev stillet under tegningesagen, som jo blev en meget dramatisk periode i vores relation til den muslimske verden og særlig i Mellemøsten.
Man kunne godt en overgang få fornemmelsen af, at vi sad på første række under ouverturen til forestillingen om civilisationernes sammenstød, hvor antireformer og antivestlige kræfter foldede sig ud i en region, der på grund af årtiers politisk og økonomisk stagnation jo er ved at blive koblet af globaliseringen.
Mens stort set resten af verden de sidste 10 år har været i en rivende politisk og økonomisk udvikling, der har været præget af demokratisering og liberalisering, så har en tilsvarende udvikling i de fleste arabiske lande været meget langsom og i en række lande helt fraværende.
I et sådant klima har vi set islamistiske bevægelser vinde frem, nok ikke mindst fordi de på mange måder fremstår som et alternativ til den såkaldte vestlige globalisering, som mange i disse lande føler sig koblet af.
Tegningesagen har umiddelbart fået mange i den hjemlige debat til at sætte spørgsmålstegn ved det arabiske initiativ.
Man har spurgt: Er der overhovedet noget perspektiv i fra dansk side at være med til at fremme menneskerettigheder og god regeringsførelse i den arabiske verden?
Det er jo, hvad det arabiske initiativ i sin kerne drejer sig om.
Man kan selvfølgelig godt vælge at trække sig, at trække Danmark ind i sig selv, men det ville være forkert.
Udenrigs- og sikkerhedspolitisk har vi en afgørende interesse i, hvordan regionen udvikler sig.
Vi har et Iran, der går efter udvikling af atomvåben, ser det ud til; vi har stigende sammenstød mellem religiøse grupper i flere lande; vi oplever stærke antireformkræfter, som prøver at forhindre reformerne; vi ser enorme ungdomsgenerationer, der ikke kan finde job, ikke kan få uddannelse og heller ikke kan give politisk udtryk for deres frustration, og dermed ser vi desværre også stigende sympati for antivestlige og også antijødiske politiske bevægelser.
Det civilisationernes sammenstød, som mange frygter vil ødelægge en rolig verdensudvikling i fremtiden, finder nu sted inde i de muslimske civilisationer, hvor fundamentalisterne vil skade de mange gode kræfter i den arabiske verden, der ligesom vi ser det som afgørende at få Mellemøsten konstruktivt med i globaliseringsprocessen, og som søger stabilitet, sikkerhed og fremgang, og som også ser det som afgørende at få åbnet landene politisk og økonomisk og dermed bidrage til at svække islamismen og stoppe terrorismen, der ødelægger deres hverdag.
Lad mig minde om, at en gruppe velanskrevne arabiske forskere i Arab Human Development-rapporterne meget præcist har redegjort for de udfordringer, den arabiske verden står over for, under tre overskrifter.
UNDP-rapporterne peger på mangel på frihed, mangel på uddannelse og information og mangel på ligestilling og kvinders deltagelse i samfundslivet.
Det er udfordringer, som er blevet taget positivt op af de progressive kræfter i flere arabiske regeringer og af store dele af civilsamfundet, men som altså møder stor modstand fra kræfter, der ikke vil have disse ting.
Det er disse reformkræfter, som altså ønsker at bevæge sig i samme retning som Arab Human Development Report.
Det er disse reformkræfter, det arabiske initiativ støtter, og derfor bør vi fortsætte og videreudvikle initiativet og dermed være med til at forhindre dette civilisationernes sammenstød, som fundamentalistiske islamister søger.
Det er også konklusionen i den omfattende analyse, Udenrigsministeriet lagde frem for 2 dage siden.
Når der skal redegøres for status for det arabiske initiativ, må det understreges, at det arabiske initiativ var og er tænkt som en langsigtet indsats.
Den gensidige tillid, der ligger til grund for enhver åben og konstruktiv dialog, tager tid at opbygge.
Det arabiske initiativ er med sine godt 2 års levetid stadig i opstartsfasen.
Det er derfor fortsat meget svært at vurdere effekten af de konkrete indsatser, men at det tegner positivt, er der ingen tvivl om.
Det arabiske initiativ består som bekendt af et multilateralt og et bilateralt spor.
Regeringens multilaterale indsats inden for rammerne af det arabiske initiativ har hidtil ligget inden for fire områder: EU, NATO, Forum for the Future samt det canadisk-danske initiativ til fremme af en sikkerheds- og samarbejdsstruktur i Mellemøsten.
I EU-sporet var vi med til at sikre lanceringen af EU’s strategiske partnerskab med Middelhavsområdet og Mellemøsten i 2003, som i dag danner den overordnede ramme omkring EU’s partnerskab for fremskridt og reformer med lande i den arabiske verden og i Iran.
Det strategiske partnerskab skal ses i sammenhæng med samarbejdet inden for Barcelonaprocessen.
EU’s og de ti partnerlandes statsog regeringschefer bekræftede i november 2005 ønsket om at fortsætte og udbygge dette samarbejde.
Endvidere deltager Danmark i Forum for the Future, som er et partnerskab mellem G8-landene og lande fra det bredere Mellemøsten.
Danmark blev i 2005 inviteret til at deltage i dette forum, som dels skal fastholde den storpolitiske interesse for demokratisering og reformer i Mellemøsten, dels skal tilskynde til etablering af en række håndgribelige og regionalt forankrede reforminitiativer.
Desuden har Danmark og Canada i samarbejde med fem arabiske forskningsinstitutioner gennemført en række konferencer om udvikling af en OSCE-lignende regional samarbejds- og sikkerhedsstruktur i Mellemøsten.
Den seneste konference, som netop er blevet afholdt i Amman i Jordan, giver forhåbninger om, at det vil være muligt på længere sigt at etablere den ønskede sikkerheds- og samarbejdsstruktur.
Endelig har Danmark også været en af de mest aktive partnere på vestlig side i OSCE’s middelhavspartnerskab.
I det bilaterale spor opereres der med to programtyper, bilaterale partnerskabsprogrammer og regionale tematiske programmer.
Bilaterale partnerskabsprogrammer er etableret med Yemen, Jordan og Marokko, mens der i Egypten er etableret et dansk-egyptisk dialoginstitut.
Hvert bilateralt program består af en række reformprojekter, der så vidt muligt gennemføres i samarbejde med danske partnere.
Som nævnt er det alt for tidligt at måle effekten af disse projekter.
Det, vi imidlertid kan konstatere, er, at Danmark, bl.a. på grund af de principper, der ligger til grund for initiativet, er med til at fremme vigtige reformer på lang sigt.
Det gælder f.eks., for nu at nævne nogle, etablering af en ombudsmandsinstitution i Jordan, styrkelsen af kvindernes retsstilling i Marokko gennem bidrag til implementering af Marokkos nye familielov samt udvikling af et klagesystem for menneskerettighedsovertrædelser i Yemen.
Herudover er der foreløbig etableret fire regionale programmet på områderne medier, ungdom, menneskerettigheder og kulturel dialog, ligesom der også er et program for kvinder og ligestilling og et regionalt arbejdsmarkedsprogram, som er i pilotfaserne.
Hvert af de regionale programmer administreres af en dansk partner eller et konsortium af partnere fra civilsamfundet, der formidler kontakt til og samarbejde med andre danske aktører og med civilsamfundsaktører i de arabiske lande.
Der er i tilrettelæggelsen af programmet lagt vægt på, at der etableres twinningssamarbejder mellem mellemøstlige og danske partnere om reformspørgsmål.
Der er således ikke tale om traditionelle bistandsprojekter, men om projekter, hvor der etableres samarbejde og udveksling mellem fagfolk og aktive i henholdsvis Mellemøsten og Danmark.
Således er mere end 50 danske ngo’er, interesseorganisationer, ungdomsorganisationer og statslige styrelser og institutioner involveret i de igangværende aktiviteter.
Finansielt er der afsat op til 100 mio. kr. om året til aktiviteterne under det arabiske initiativ.
I pilotfasen 2004-05 blev der anvendt henholdsvis 38 mio. kr. og 58 mio. kr., mens der opereres med et budget på 100 mio. kr. for i år.
Efter at pilotfasen nu er tilendebragt, har vi gennemført den analyse af initiativet, som blev offentliggjort i mandags.
Analysen indeholder en lang række anbefalinger, som i august vil blive fulgt op af de operationelle tiltag for initiativet, og der er tre hovedanbefalinger i analysen: For det første skal vi fastholde initiativets overordnede formål, som er at fremme reformer og demokratisering i den arabiske verden og at styrke dialogen mellem Danmark og Mellemøsten.
Heri ligger en meget kontant og langsigtet både udenrigs-, sikkerheds- og handelspolitisk interessevaretagelse for Danmark.
Tegningsagen har jo tydeliggjort vigtigheden af, at vi får etableret de rette netværk og kontakter i regionen, og at vi også får opbygget den hjemlige ressourcebase.
Disse principper er nøglen til den nødvendige tillidsskabelse, som skal til, for at vi kan opnå konstruktive og også ægte og ligeværdige partnerskaber og langsigtede effekter.
For det tredje skal vi fokusere initiativet geografisk og tematisk for at få maksimalt udbytte af vores indsats.
Geografisk lægger vi op til at begrænse det bilaterale samarbejde til 6 partnere ud af 18 mulige lande i regionen.
Ud over Marokko, Jordan, Yemen og Egypten peges konkret på Algeriet og Libanon som nye potentielle partnerskabslande.
Fokuseringen indebærer, at vi sætter grænsen her, og at vi således ikke går ind med bilateral indsats under det arabiske initiativ i andre lande, herunder f.eks. Iran.
Denne fokusering på tre temaer skal ud over for landeindsatserne også være gældende for de regionale indsatser.
Det betyder, at de tematiske, regionale programmer fremover også vil blive konsolideret, så vi kommer til at arbejde med kun tre programmer.
Derved får vi bedst synergi.
Et helt centralt element i de kommende indsatser for at styrke vidensamfundet vil f.eks. være at fortsætte med at intensivere medieindsatserne.
Vi har en meget solid basis på dette område i form af stærke institutioner med erfaring inden for medieuddannelser og kritisk journalistik, og det er klart, at der er et massivt behov for at styrke indsatsen for at fremme pressefrihed og få gjort pressen til den kritiske faktor, vi kender i vores del af verden.
De danske ngo’er har været utrolig konstruktive under etableringen af initiativet og den første fase af initiativet.
Udgangspunktet var jo, at ikke mange af de danske ngo’er havde erfaringer fra regionen, men man må sige, at de har været i stand til meget hurtigt at tilegne sig kompetencer, og de har formået at løfte udfordringen på glimrende vis.
Udenrigsministeriet vil lægge vægt på, at denne øgede kompetence blandt ngo’erne også anerkendes i den konkrete tilrettelæggelse af initiativet.
Derfor lægger vi op til gradvis at give øgede muligheder for ngo’erne for at ansøge om midler fra puljer, der svarer til initiativets tre temaer.
Desuden vil vi gøre mere ud af at inddrage ngo’erne og den danske ressourcebase, herunder danskere og indvandrere med rødder i regionen, i udviklingen af initiativet og de enkelte landeprogrammer.
Til sidst vil jeg godt fremhæve, at som det fremgår, lægger analysen op til en styrkelse af det arabiske initiativ over de kommende år.
Erfaringerne fra den indledende fase og vores umiddelbare evaluering af betydningen af tegningesagen peger klart i den retning, og det nævnes i analysen, at det konkrete udspil om det fremtidige niveau for det arabiske initiativ vil være en del af regeringens samlede forslag til finansloven for 2007.
Sådan er det jo nu engang.
Men jeg vil godt allerede nu nævne, at det efter tegningesagen står klart, at vi bør styrke vores repræsentationsstruktur i Mellemøsten og Nordafrika.
Det samme er Globaliseringsrådet faktisk nået frem til i sin rapport, der jo peger på, at Danmark bør være direkte til stede i flere lande i Mellemøsten og Nordafrika, end tilfældet er i dag.
Det er de erfaringer, vi har høstet efter de første 2 år, og det er de konstruktioner af indsatsen, som vi mener vil bringe initiativet videre frem og bidrage til reform og udvikling i den arabiske verden og dermed forhåbentlig give sit beskedne bidrag til at undgå denne konflikt over Middelhavet, som de terroristiske fundamentalister søger at skabe.