runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Flemming Oppfeldt (V), 1998-01-23:
Venstre kan heller ikke støtte dette forslag, og begrundelserne er de samme som ved debatten om den kommunale aktivering, men hertil kommer så yderligere en lille dimension.
Vi har jo nogle rundt om i landet, som tilrettelægger indsatsen over for de ledige på statens vegne, nemlig de regionale arbejdsmarkedsråd, og det her forslag er et indgreb
i de regionale arbejdsmarkedsråds kompetence og deres prioriteringer, fordi deres aktivering vil blive mere ufleksibel ved indførelsen af det her.
Så siger man fra Folketingets side, regeringens side, at der kun er én vej.
Men det kan godt være, at der er nogle regionale arbejdsmarkedsråd og arbejdsformidlinger, som har den politik, at de vil prøve at få de ledige hurtigere i gang frem for at vente i 12 måneder for at fastansætte folk.
Så det er et indgreb over for de regionale arbejdsmarkedsråd, som Venstre i øvrigt er meget kritisk over for, men hvis man skal have det her system til at fungere, så skal de også have en vis frihedsgrad. Vi er imod forslaget.
Bendt Bendtsen (KF), 1998-01-23:
Skal man kort karakterisere de ændringer, der er i det her lovforslag, må man sige: Et håbløst lovforslag, som skal følge op på et tidligere håbløst lovforslag.
Regeringen indgik i november 1996 en forståelsesaftale
med SF og Enhedslisten om en præmieringsordning for ansættelse af personer i det offentlige.
I det socialistiske Danmark tror man stadig væk, at problemerne løses ved at ansætte folk i det offentlige.
Det er jo en helt klar politik, at Enhedslisten og SF ønsker flere offentligt ansatte, men at Socialdemokratiet følger bagefter er uforståeligt. Jeg ved ikke, om der er en underliggende aftale med Enhedslisten og SF, men det kan vi spørge arbejdsministeren om, når man nu hæver beløbet til det dobbelte fra de 25.000 til de 50.000 kr.
Det er ude af proportioner, og det er vel også en udstilling af, at denne præmieringsordning er en fiasko.
Nu fortsætter man altså i det blinde spor for at finde vejen i arbejdsmarkedspolitikken.
Skal man bruge et enkelt ord for denne adfærd, kan det siges kort: Det er håbløst.
Fra konservativ side kan vi ikke støtte et forslag, som animerer til flere offentlige udgifter, som man ikke får noget for.
Da vi behandlede L 101 i 1996, brugte vi et begreb, som vi kender fra billardverdenen, nemlig ægte rødt.
Det er det spor, regeringen åbenbart fortsætter ud af, og så må vi jo spørge ministeren, hvad den tidligere lovgivning egentlig har betydet i forhold til at få flere af dem ansat.
Er det overhovedet noget, der overhovedet virker?
Aage Frandsen (SF), 1998-01-23:
Dette forslag er jo et parallelt forslag til det, vi behandlede før, og på samme måde som jeg på SF's vegne anbefalede det foregående forslag, kan jeg også anbefale dette forslag.
Det er selvfølgelig også med de samme reservationer over for, hvilken betydning forslaget har.
Her vil jeg så sige til den konservative ordfører, at skal der være tale om noget, der hedder ægte rødt, så kræver det altså ganske meget mere. Det her forslag betyder jo ikke ansættelser af flere mennesker, men det har vi heller aldrig været så naive at tro.
Det tilskynder i højere grad kommunerne til at ansætte nogle af de mennesker, som er i jobtræning og aktivering.
Det er jo så sådan, at mennesker i dag kommer ind i en ordning, som måske kan forekomme en lille smule håbløs, hvis det bare ender med, at man ryger ud.
Her er så en tilskyndelse til, at kommunerne tænker på, om det ikke var fornuftigt at ansætte de pågældende.
Og så kan man sige, at det er en aktiveringsordning, som bl.a. Det Konservative Folkeparti har et medansvar for, som man med det her forslag prøver at gøre en lille bitte smule mindre meningsløs for de pågældende.
Men jeg vil godt understrege, at vi betragter det som et ganske lille forslag.
Det har ikke noget med ægte rødt at gøre.
Det er ikke engang lyserødt.
Det er simpelt hen et spørgsmål om en lille smule teknik.
Vibeke Peschardt (RV), 1998-01-23:
Vi kan også støtte dette forslag, ligesom vi kunne støtte det forrige, og det er jo en del af finanslovaftalen.
Jeg havde ellers bestemt, at jeg ikke ville sige noget til hr. Bendt Bendtsen, for det er jo fredag, men hr. Bendt Bendtsen kom med en bemærkning om ansættelser i det offentlige.
Han mener nemlig, at det her forslag vil fremme det voldsomt.
Nu ved jeg jo, at hr. Bendt Bendtsen har været medlem af Odense Byråd, og derfor kender hr. Bendt Bendtsen vel også aldeles udmærket forholdene i hjemmehjælpen og andre steder, hvor man faktisk mangler personale - det gør man over hele landet - og hvor presset fra borgernes side er enormt stort.
Annette Just (FP), 1998-01-23:
Argumenterne har været talrige både fra Venstre og De Konservative, og dem kan jeg fuldt ud tilslutte mig.
Dette er et parallelforslag til det, vi havde lige før.
Vi har stadig fuld forståelse for de ledige, men dette er en forkert vej at gå.
I øvrigt bare tanken om, at man skulle tvinge kommunerne til at ansætte nogle, som de har haft i jobtræning og bagefter fundet ikkeegnede til et job, fordi de kan få en lille lokkemad på 50.000 kr. oveni, og så kan det være, kommunen kan bruge dem til et eller andet - de kan jo bare blive sendt ud til de gamle og passe dem lidt - synes jeg egentlig talt er udtryk for menneskeforagt.
Hvis folk ikke egner sig til det, skal de ikke tvinges til det, bare fordi man fra statens side siger: I kan få 50.000 kr. oveni.
Men hele princippet er vi som sådan også imod.
Vibeke Kiil (CD), 1998-01-23:
Jeg kan henvise til CD's bemærkninger til det forrige lovforslag nr. L 148.
Jette Gottlieb (EL), 1998-01-23:
Også Enhedslisten støtter forslaget.
Vi synes, det er fint at få et samlet overblik over de muligheder, der faktisk er for at få ligestillet folk med et handicap med alle andre på arbejdsmarkedet, i uddannelsestilbud, i uddannelsesorlov, efteruddannelse og alle de ting.
Vi synes netop, det er vigtigt, at folk, som har vanskeligere ved at komme til, får nogle hjælpemidler, og jeg synes, det ser ud til, at der her er mulighed for, at man kan få en smidig ordning, sådan at det ikke er ansøgningstider og den slags ting, der kan stå i vejen for en ansættelse.
Det er også fint med handlingsplaner, der sikrer handicappedes adgang til AMU-centre, og det er også fint med en koncentreret indsats om øgede tekniske hjælpemidler, kompenserende undervisningsmidler, særligt udstyr og den slags ting.
Så alt i alt er det et udmærket forslag, der sikrer en ligestilling på arbejdsmarkedet.
Flemming Oppfeldt (V), 1998-01-23:
Bare en enkelt tydeliggørelse fra fru Jette Gottliebs side, så skulle det hele vistnok være på plads i dag: Vil det være udelukket, at Enhedslisten i løbet af året vil stemme for en overdækning af bortfaldet af G-dagene?
Vil fru Jette Gottlieb udelukke den mulighed, at Enhedslisten vil være med til at stemme for en overfinansiering af bortfaldet?
Poul Nødgaard (DF), 1998-01-23:
Der er jo tale om et samlet lovkompleks, så de erhvervsmæssige forhold for de handicappede nu samles i én lov, og det synes jeg er vældig godt, for det giver den overskuelighed, vi måske har savnet.
Vi kan også i Dansk Folkeparti tilslutte os det her lovforslag.
Hvis jeg endelig skulle hælde måske bare en anelse malurt i bægeret - nu kender jeg det også fra det praktiske liv - var det, at når man giver en fortrinsstilling til en handicappet, giver det altså nogle problemer i relation til andre borgere; dér tænker jeg specielt på tildeling af taxabevillinger og lignende.
Det er lidt uforståeligt for en person, der igennem et helt liv har haft en drøm om at få egen taxaforretning i en by, at når en bevilling bliver ledig og en handicappet søger den, skal den handicappede så have den.
Det står også klart i loven, at hvis man vil tilsidesætte en handicappet, skal man altså forhandle med arbejdsformidlingen om det.
Så man kan faktisk ikke besætte en ledig taxabevilling, før man har sagt til arbejdsformidlingen, at af de og de grunde kan den handicappede ikke bruges i det job. Men det skal ikke forstås som noget som helst felttog mod nogen.
Jeg vil bare sige, at det ikke er uden problemer
at lave den dér bestemmelse om fortrinsstilling, selv om den egentlig har vores sympati.
Jeg vil sige vedrørende isbryderordningen, at den kan vi også godt tilslutte os i Dansk Folkeparti.
Jeg synes, det er et godt signal.
Bendt Bendtsen (KF), 1998-01-23:
Jeg vil spørge fru Annette Just, om hun kan bekræfte, at tallet, hvis man fjerner fradraget for de faglige kontingenter, betyder ca. 300 mio. kr. på arbejdsgiversiden.
Annette Just (FP), 1998-01-23:
Det var ganske enkelt en fortalelse, hvis jeg ikke fik sagt, at det gælder både fagforeningsbidrag og virksomhedskontingent.
Jeg må indrømme, at jeg havde fået sat dem sammen.
Selvfølgelig skal man fjerne begge slags fradrag på én gang, men jeg vil godt lige gøre opmærksom på, at jeg sagde: Dette giver et langt større beløb.
Derfor er der andre afgifter, som vi selvfølgelig skal have fjernet samtidig, for det kan ikke være meningen, at det er statskassen, der skal tjene på det her, nej, vi skal tværtimod have simplificeret det ved at fjerne fradragene.
Så kommer der selvfølgelig flere penge i kassen, men så skal det også være, fordi man samtidig fjerner andre af de omkostninger, som man har lagt på erhvervslivet.
Vibeke Kiil (CD), 1998-01-23:
CD støtter forslaget om ophævelse af de såkaldte G-dage.
Ordningen har vist sig at være en ren ekstraskat på erhvervslivet uden at have den ønskede effekt med færre fyringer og flere i arbejde, måske nærmest tværtimod.
En afskaffelse skal ske på en ansvarlig måde.
Vi vil dog ikke acceptere SF's forslag, som blot er en lappeløsning.
Arbejdspladser skal skabes i det private.
Det har selv finansministeren erkendt, og denne ordning har vist sig som en dårlig forretning både for erhvervslivet og for de arbejdsløse.
Problemet opstår, når en arbejdsgiver vil ansætte en mand til to dages arbejde, men kommer til at betale for mere end to dages arbejde, fordi arbejdsgiveren skal betale den ansatte for de to første ledighedsdage.
Dertil kommer det urimelige administrative bøvl, som G-dagene har medført for erhvervslivet og for a-kasserne.
De eneste, der har tjent godt på ordningen, er staten, der har sparet omkring 500 mio. kr. i dagpengeudgifter.
Derfor vil CD ophæve ordningen, men CD finder det uansvarligt og utilstedeligt at ophæve G-dagene uden at have fundet de 500 mio. kr. til statskassen et andet sted.
CD vil
derfor stille et ændringsforslag, så G-dage-ordningen ophæves pr. 1. januar 1999 i stedet for pr. 1. juli 1998.
Så kan vi i ro og mag finde de 500 mio. kr. på næste års finanslov og på en ordentlig måde komme af med en urimelig ordning.
Det er ansvarsløst at lave et hul i de offentlige finanser på en halv milliard kroner. Var det blot indgået i finanslovforhandlingerne for 1998, hvor der så kunne findes penge til balancen et andet sted, kunne man have afskaffet ordningen allerede i år, men man går ikke blot ud og bruger penge uden at have dækning et andet sted.
Jeg håber inderligt på ansvarlighed blandt de andre partier i denne sal.
Målet er at afskaffe G-dagene, men på en økonomisk forsvarlig måde.
Poul Nødgaard (DF), 1998-01-23:
Jeg ved næsten ikke, hvad jeg skal sige, for jeg kunne stille mig selv det spørgsmål, om jeg drømmer, eller jeg er vågen, eller hvad jeg er, for da jeg læste de to forslag her, var de jo ret identiske på ét punkt, og det er at afskaffe G-dagene, mens SF straks farer ud i at ville tage de 500 mio. kr. hjem fra erhvervslivet, som man faktisk har taget fra dem i sin tid, da man pålagde dem afgiften.
Det er så en ærlig sag at fremføre det i forslaget.
Enhedslistens forslag er mere rent i det, hvis jeg må bruge det udtryk.
Tilsyneladende kommer Enhedslisten mest med deres forslag, fordi der er nogle, der ikke altid får udbetalt de penge, de skal have efter G-dage-systemet.
Det er selvfølgelig kedeligt, hvis det er tilfældet. Men så må jeg nok sige, at jeg er lidt forbavset over, at et parti, der kalder sig selv i hvert fald forholdsvis seriøst, sådan midt under behandlingen af et forslag pludselig som en sidebemærkning i en ordførertale siger: Men i øvrigt kom vi så med et forslag om et arbejdsgiverbidrag.
Det var sådan noget i den retning, der blev sagt, og så er vi sådan set præcis lige vidt, for så har Venstre og De Konservative, som i deres ordførerindlæg borede lidt i det, noget ret i deres opfattelse af, at Enhedslisten altså ikke er ude på at lave en afskaffelse på anden måde, end at man vil bringe det provenutab hjem, som det giver, og som arbejdsministeren har omtalt, ved at lave en forhøjelse af en eller anden afgift for arbejdsgiverne, og det er jo ikke nogen god melodi.
Man kunne måske også gå ind på, at der har været andre forslag fremme til at finde det beløb, som det giver.
Der var tale om at reducere i fradraget for a-kasse-kontingent, og hvad ved jeg, og andre ting kunne sikkert også komme på tale.
Jeg har egentlig fået besked på fra gruppen, at jeg skulle anbefale dette forslag fra Enhedslisten, men jeg må nok sige, at efter den bombe, som man lader springe midt under debatten, nemlig at man nu skal hive de 500 mio. kr. hjem via et arbejdsgiverbidrag, vil jeg lige forbeholde mig min og dermed også partiets stilling.
Vi vil i hvert fald følge denne sag under udvalgsarbejdet, og hvis Enhedslisten står fast ved sit forslag om at pålægge arbejdsgiverne den udgift, som de nu kunne blive fritaget for og dermed få en bedre konkurrenceevne, vil jeg nok sige, at så tror jeg nok, det bliver et nej til det foreliggende forslag.
Aage Frandsen (SF), 1998-01-23:
Jeg kan jo konstatere, at der ikke er fuld opslutning til vores forslag.
Den mest positive bemærkning kom fra arbejdsministeren og regeringspartierne.
Det, som vi er interesseret i med vores forslag, er for det første at sikre, at arbejdsgiverne stadig væk betaler de første ledighedsdage, fordi det har en adfærdsregulerende virkning på, at man ikke bare fyrer, hvor der ville være mulighed for at planlægge sig ud af problemerne.
Det andet, som vi sikrer med forslaget, er, at det er arbejdsgiverne, der kommer til at betale.
Det er også dem, der har arbejdskraften hos sig.
Det tredje, som vi sikrer, er, at vi ikke skaber et hul i statskassen.
Vi synes rent faktisk ikke, det er særlig smart at begynde at give et stort beløb ud uden at vide, hvor pengene skal hentes henne.
Men det kan vi altså konstatere, at vi ikke har tilslutning til.
Så sagde arbejdsministeren, at arbejdsministeren ikke er tilhænger af et stort og bureaukratisk system, og at arbejdsministeren ikke er interesseret i at indføre nye, indviklede regler.
Og vi er nærmest ligeglade med metoderne; det drejer sig blot om at finde en model, der sikrer, at de arbejdsløse får deres penge, og at det har en adfærdsregulerende virkning
, og dér er det, jeg gerne vil love én gang mere, at hvis der gennemføres et forslag af denne karakter, hvor der skabes et hul i statskassen, bidrager vi gerne til at finde pengene hos arbejdsgiverne
For sådan som det er i dag og i endnu højere grad med vores forslag rammer man altså de arbejdsgivere, der parkerer de arbejdsløse, mens alternativet og det, der er det ubehagelige, er, at hvis man indfører en generel afgift, generer man alle typer arbejdsgivere.
Og vi er sådan set ikke interesserede i at være uretfærdige over for de arbejdsgivere, der har en fornuftig adfærd, og det er derfor, vi har fremsat vores forslag.
Men det kan være nødvendigt at vedtage noget andet, for vi vil ikke skabe et hul i statskassen på ½ mia. kr.
Flemming Oppfeldt (V), 1998-01-23:
Ja, det var egentlig til noget, der blev sagt for et stykke tid siden, men vi kan jo sammenfatte det således, at da arbejdsministeren har tilkendegivet, at pengene skal hentes hos arbejdsgiverne, og både SF og Enhedslisten har sagt det samme, vil det altså komme til at ligge meget tungt med at vedtage det forslag, som Enhedslisten har fremsat, når der er et flertal for bagefter at straffe arbejdsgiverne.
Det var måske det, formanden gav mig en anledning til at komme med en konklusion på debatten om, og så takker jeg.
Jytte Andersen (S), 1998-01-23:
Jeg vil blot for mit vedkommende
som en afsluttende bemærkning til denne debat sige, at jeg er glad for den klarhed, der er kommet til udtryk her i debatten fra de to forslagsstilleres side, altså SF og Enhedslisten, med hensyn til, at det her ikke må bidrage til, at vi skal spare nogle andre steder, men at man vil bevare balancen mellem arbejdsgivere og arbejdstagere i forhold til finansieringen af dagpengene, og at man altså er med på, at hvis det her forslag bliver vedtaget, er der altså tale om en generel forhøjelse af arbejdsmarkedsbidraget. Det synes jeg er en fin klargøring af debatten her, og det må i hvert fald bidrage til, at de to partier, som i øvrigt sad i regeringen, da de her ting blev indført, og dengang syntes, det var en god idé, at arbejdsgiverne bidrog til en adfærdsregulering, jo må gøre sig deres overvejelser om, hvorvidt de vil stemme for lovforslagene eller de ikke vil stemme for dem.
Aage Frandsen (SF), 1998-01-23:
Da mit partis ordfører, hr. Villy Søvndal, ikke kan være til stede, skal jeg sige på SF's vegne, at vi kan støtte forslaget.
Forslaget er jo en forlængelse og en udbygning af det forslag, som var med i finanslovaftalen for 1997, der blev indgået mellem SF og Enhedslisten på den ene side og regeringen på den anden side.
Allerede dengang betragtede vi forslaget som en lille forbedring ud fra den betragtning, at det dermed blev lidt mere rimeligt at være i disse ordninger.
Men vi har ikke haft nogen særlig tiltro til, at ordningen ville flytte ret meget, og under alle omstændigheder er det klart, at der er grænser for, hvor meget disse tilskudsordninger betyder.
Men det ændrer ikke ved, at vi støtter denne udbygning, for der kan også være tale om, at hvis beløbene og dermed incitamentet bliver større, bliver ordningen også lidt bedre og bliver udnyttet bedre.
Derfor støtter vi forslaget.
Jan Petersen (S), 1998-01-23:
Fru Annette Just giver mig anledning til blot lige at tage fat i et enkelt af de elementer, der er indgået i debatten, og som blev gentaget her, nemlig at man kunne finansiere det her ved at fjerne fradraget for faglige kontingenter.
Sådan hørte jeg netop V og K sige det, og hvis det er tilfældet, at fru Annette Just mener, at
virksomhedernes kontingent til arbejdsgiverorganisationer ikke skal være fradragsberettiget længere, kunne det være interessant at høre hendes vurdering af, hvorvidt det øger eller sænker virksomhedernes omkostningsniveau. Hvis man forestiller sig, at man letter med 500 mio. kr. og finansierer med det andet, skal man jo regne med, at en fjernelse af fradraget for virksomhedskontingent ville indebære en udgiftsforøgelse. Er den over eller under en milliard kroner?
Det kunne være interessant at få belyst.
Om ikke andet kunne vi da få det belyst ved at spørge om det.
Jeg tror ikke, man er på den helt sikre side.
Jeg tror, det giver et pænt overskud og en øget virksomhedsbelastning, men jeg kan ikke dokumentere det.
Vibeke Kiil (CD), 1998-01-23:
En øget indsats for handicappede og deres mulighed for at få arbejde har absolut en høj prioritet for CD.
Vores udgangspunkt er, at disse mennesker kan noget.
De ressourcer har vi brug for.
Lad os dog bruge dem.
Er det to eller tre timer om dagen, så lad os dog bruge dem.
Lad os dog give menneskeværd tilbage.
Derfor kan vi både tilslutte os de nye elementer i forslaget og den forenkling, der opnås ved at samle de ordninger, der er for handicappede, som vil have et arbejde, i én lov.
CD finder det vigtigt at skabe rammer for, at handicappede kan komme i uddannelse og beskæftigelse, og ikke mindst forslaget om personlig assistance til handicappede under efter- og videreuddannelse falder i god tråd med CD's ønsker.
Hvis isbryderordningen kan give handicappede en chance for at komme ind på arbejdsmarkedet, så er CD mere end villig til at prøve det.
Lad os give de handicappede den chance.
Annette Just (FP), 1998-01-23:
Det bør vel egentlig talt
ikke komme bag på nogen, at Fremskridtspartiet går ind for afskaffelse af G-dagene.
Vi var faktisk også modstander af indførelse af G-dagene i 1989, men det var ikke nok.
Nu kan jeg forstå, at Venstre og De Konservative har fortrudt, at de i sin tid lod sig presse til at indføre G-dagene, og det synes jeg er al ære værd.
Jeg synes også, det er relevant, at regeringen spørger, hvor vi skal finde de penge, men det er der såmænd allerede givet et svar på her, og det kan jeg fuldt ud tilslutte mig, nemlig at hvis man fjerner fradraget for fagforeningsbidrag, er der rigeligt.
Så kan vi også lave yderligere lempelser, sådan at vi kan få erhvervslivet til at blive så sundt, at det kan eksportere mere og gavne ikke blot beskæftigelsen, men også den danske økonomi.
Jeg behøver egentlig talt ikke at sige meget mere om det, andet end at det ville være fornuftigt, i særdeleshed efter den debat, vi har haft i dag, at få et tilsagn fra alle, der støtter en fjernelse af G-dagene, om, at man ikke overvejer at lægge nye afgifter på erhvervslivet, der i forvejen er så overbebyrdet med afgifter, med administrationsomkostninger og med alle mulige mærkelige ting, som de skal gøre for staten uden at få nogen form for kompensation for det.
Nej, lad os prøve på at samle det og lave det så rent og klart, som vi også gjorde i det forslag om handicappede, som vi havde til behandling før, således at alle kan forstå det, og således at erhvervslivet ved, hvad de har at rette sig efter, i stedet for alle disse nye tiltag, og her tænker jeg selvfølgelig både på miljøafgifter og på arbejdsmarkedsafgifter, og hvad man ellers kan finde på af den slags fjollede ting.
Til SF's forslag vil jeg sige, at det er yderligere administration for erhvervslivet, det er yderligere afgifter, og det er øgede omkostninger, så det kan Fremskridtspartiet ikke under nogen omstændigheder stemme for.
Det går i den forkerte retning, mens Enhedslisten er inde på noget af det rigtige, og jeg håber på, at vi kan få en seriøs behandling af dette forslag, således at det også kan blive til gavn for erhvervslivet og arbejdspladserne.
Det er nemlig arbejdspladser, vi taler om her.
Det er dem, vi skal gavne, og det gør vi ved at sikre os, at der også er mulighed for at ansætte folk i mindre job, ikke mindre i timeantal, men mindre i dage, således at man også kan sige: Du kan være ansat i nogle få dage, eller: Vi kan hurtigt komme af med dig, hvis produktionen falder, således at vi har mulighed for og økonomisk formåen til at ansætte flere.
Det er reelt det, som det hele drejer sig om.
Jette Gottlieb (EL), 1998-01-23:
Jeg vil starte med at sige, at jeg synes, der var en meget glædelig sætning i ministerens indlæg, og det var, at ministeren erkendte, at der var et problem.
Jeg kunne godt lide at vide, hvorfra ministeren så klart ved, at der ingen tvivl er om, at systemet har virket.
Jeg mener, der er mange argumenter for, at det i hvert fald ikke altid virker efter hensigten.
Der er jo også en pikant detalje, der består i, at den største arbejdsgiver, der ikke betaler de her penge, jo er det offentlige, så når jeg ser på statistikken, ser den ikke sådan ud.
Det er nok rigtigt, at 25 pct. af arbejdsgiverne ikke betaler pengene, men samtidig er det jo sådan, at det er 42 pct. af de ansatte, der ikke får pengene.
Så det er et meget større tal, når jeg ser det fra de arbejdsløses side, end når jeg ser det fra arbejdsgivernes side.