Bendt Bendtsen (KF), 2004-02-24:
Jeg vil gerne sige tak til fru Tove Videbæk for en meget flot og en også meget afbalanceret tale.
Der var bemærkningerne om de unge handicappede, vi har haft siddende på vores plejehjem, hvor vi alle her i Folketinget var klar over, der skulle ydes en ekstra indsats.
Jeg er godt klar over, en del af de tiltag, som vi har talt om i dag, er finansieret via satspuljen.
Der bliver talt om, at vi trinvis skal gøre det bedre for de handicappede.
Jeg vil gerne sige til fru Jytte Andersen og også til fru Tove Videbæk, at det er jeg faktisk meget enig i.
Det er også derfor, vi for første gang nu med lovforslag nr. L 106 har sagt, nu skal der ske noget i det eksisterende byggeri.
Vi ved jo godt, at det her tager mange år.
Vi ved, at det vil koste masser af milliarder, inden vi er færdige med det.
Jeg vil gerne sige, at bemærkningerne fra fru Tove Videbæk om, at der faktisk er bygherrer, der har en god vilje, var rare at høre. Jeg tror måske også, der kan være steder, hvor de ikke har det.
Derfor vil jeg gerne sige, at jeg har tilkendegivet, at det, jeg blev præsenteret for, da jeg havde det sidste møde med handicaporganisationerne om, hvordan nybyggede handicaptoiletter faktisk slet ikke virkede efter hensigten, ikke var kønt at se på.
Det er noget af det, jeg har sagt at jeg vil gerne være med til at kigge på.
I starten af fru Jytte Andersens tale var det mangelfuld byggelovgivning, det hele var utilstrækkeligt, det var dumt, og det var for dyrt, hvis vi nu skulle blive i sproget.
Jeg synes, at det da er rart at høre, at man efterhånden erkender, at lovforslag nr. L 106 er det første gode skridt i den rigtige retning.
Der, hvor jeg har været skeptisk i dag, er, når man taler om at gøre 3028 retligt bindende.
Nu skal vi glemme al polemikken om, hvordan man læser forslagene, for nu hører jeg, hvad det er, man mener, nemlig at nu skal det være dele af det, det skal være en prioriteret liste osv.
Men når man læser det, der ordret står i 2. spalte på side 2 og ovre i spalte 3, så kan man altså ikke opfatte det anderledes, men det, jeg hører, er, at det skal forstås på en anden måde, end det er skrevet.
Det er jo sådan, at når man skriver, at det foreliggende forslag indebærer, at DS 3028 indarbejdes i byggelovgivningen, så de væsentligste krav indføjes direkte i bygningsreglementet, og at standarden i øvrigt deles op i en obligatorisk del og den nødvendige del, der angives i detaljer,
jamen så må vi i hvert fald have en forklaring på, om det betyder trapper i etagebyggeri, der svarer til 3028.
Betyder det elevatorer, som man har i 3028?
Betyder det carporte som i 3028?
Osv., osv., osv.
Men nu væk med det.
Vi har regnet en lille smule på, hvad det koster.
Det er ikke, fordi ministeren vil være polemisk, men det er faktisk det embedsværk, som også har siddet bag fru Jytte Andersen i sin tid og prøvet at regne på de beslutningsforslag, der kom
fra den daværende opposition.
Vi har faktisk set på, hvad det kostede med DS 3028, hvis det er de årlige merudgifter under forudsætning af en uændret aktivitet.
Det var det, jeg sagde, der forsigtigt blev anslået til 14 mia. kr., hvoraf nybyggeriet svarer til 3,5 mia. kr., ombygningerne til minimum 10,5 mia. kr.
Det er da rart nok også at høre fra fru Jytte Andersen, at man er klar til at se på det frem for at bruse frem, som jeg egentlig hørte det i starten af debatten, med, at det ikke skal gøres op i penge.
Nej, det er mennesker, vi taler om, men de tiltag, vi beslutter her i salen, skal finansieres.
Nu har hr. Morten Homann fra SF forladt salen, men han talte om store problemer med adgang til det offentlige byggeri og mange års forsømmelser.
Det er jo egentlig utroligt, når man har været støtteparti for en regering i så mange år, at man så ikke har gjort noget ved det.
Det blev så ikke bedre af regeringens politik, blev der sagt.
Det vil altså sige, at SF ikke anerkender L 106, hvor vi nu virkelig begynder at planlægge over en længere årrække, hvordan vi laver mere tilgængelighed i det eksisterende byggeri.
Men den debat med hr. Morten Homann må vi så tage en anden gang.
Så siger hr. Keld Albrechtsen, at han vil gerne have at vide, om der nu er nogen konsekvens, eller om det er syltekrukker det hele.
Jeg har sagt, at regeringen altid er åben for en dialog.
Det er vi altid åbne over for og også ved hver eneste finanslovforhandling over for at forhandle om, hvordan vi nu finansierer alle ønskerne.
Det er jo svært at finansiere alle hr. Keld Albrechtsens ønsker, for hr. Keld Albrechtsen kan næsten bruge statsbudgettet hver måned.
Der er ikke nogen tilgængelighed overhovedet i denne valgperiode.
Nu behøver jeg ikke være lige så polemisk, som hr. Keld Albrechtsen, men han har åbenbart ikke læst L 106, må jeg så konstatere.
Det er så bare ærgerligt.
Hvis jeg nu havde stået og talt ligesom hr. Keld Albrechtsen, så ville jeg sige, at hr. Keld Albrechtsen overhovedet ikke har forstået noget som helst, når han ikke kender indholdet af L 106.
Det er jo ikke rigtigt.
Vi har jo ikke engang taget mange af de penge med fra Landsbyggefonden, hvad der også betyder udgifter for det offentlige.
Jeg kan sige, at når man taler om netportal vedrørende tilgængelighed til uddannelser, er det et lille beløb, men supplerende forsørgelse for handicappede studerende på 85 mio. kr., er ikke fra satspuljen.
Det kan være, det kommer en anden gang.
Tilgængelighed til det eksisterende byggeri, hvor der nok skal betales i vores forslag L 106 omkring 119-120 mio. kr. i DUT, og så er der statslige merudgifter oveni på 8 mio. kr.
Jeg skulle hilse hr. Keld Albrechtsen og sige, at det er heller ikke satspuljen.
De var søreme heller ikke i satspuljen.
Så er der en tilgængelighedsmærkningsordning, der heller ikke var det, der var en it-handlingsplan, »Handicap ingen hindring«, som søreme heller ikke var i satspuljen, og så var der benchmarking af handicappolitikken, som også finansieres af regeringen.
Men det bliver altså i debatten her i salen til, at hele musikken kommer fra satspuljen.
Vi må konstatere, må jeg sige til hr. Keld Albrechtsen, at det ikke er rigtigt.
Regeringen beskyldes af Enhedslisten for snæversyn, ja, jeg ved ikke, om det er hr. Keld Albrechtsen, der er snæversynet, når han ikke engang kan opdage L 106.
Til hr. Martin Lidegaard: Jeg er helt klar over, at det er i en anden størrelsesorden, at udgifterne i det radikale forslag ligger.
Regeringen vil jo altid i forbindelse med forhandlinger til finanslov osv. være med til en dialog.
Så må jeg også indrømme, at det da er flot af hr. Martin Lidegaard heroppefra faktisk at trække i land med hensyn til, at Det Radikale Venstre ikke har lavet de bedste formuleringer for handicappede mennesker og vores medmennesker, og at vi må tilbage, hvor vi egentlig startede denne her debat, nemlig at alle mennesker har en værdi i sig selv.
Det er sådan set det, der er udgangspunktet for
regeringen
Der er jo ingen i denne sal,
heller ikke når salen er fuld, der er uenig i, at vi skal gøre alt det, vi kan for de handicappede
Det skal bare finansieres.
Det, jeg har hørt nu, er altså et andet niveau end det, vi kunne regne os frem til ud fra forslagene, men det betyder jo ikke, at jeg står heroppe og synes, at det med at gøre DS 3028 retligt bindende er den bedste idé.
Nu mangler vi altså at få at vide, hvor store blokke af DS 3028 man ønsker, der skal gøres retligt bindende.
Man må heller ikke glemme, at vi er i en situation, hvor Folketinget faktisk gør, hvad vi kan for at finde rum til at bygge til unge handicappede, til at bygge ældreboliger, til at bygge familieboliger, til at bygge privat udlejningsbyggeri.
Vi har sagt, at vi vil bygge flere boliger, at vi vil bygge flere boliger til de ældre.
Det gør vi så.
De initiativer, der er sat i gang igennem de seneste 2 år, ligegyldigt hvad hr. Keld Albrechtsen kan polemisere over, må vi konstatere er kommet i gang.
Har vi så nået målet?
Det tror jeg aldrig vi gør.
Vi må jo hele tiden arbejde på at forbedre vilkårene for de handicappede, så de kan bo og leve iblandt os, få deres uddannelse, bidrage til det, som de nu har mulighed for at bidrage med under hensyntagen til det handicap, som de er i besiddelse af.
Vi har taget en hård tur omkring DS 3028, vedkender jeg mig i dag, men jeg synes faktisk, det var nødvendigt, for jeg synes ikke, vi bruger pengene på den rigtige måde.
Jeg vil godt sætte spørgsmålstegn ved, om den Rolls Royce-model, der er på en række områder, er den bedste måde, vi kan bruge
vores penge på.
Vi skal have så meget tilgængelighed for vores handicappede, som vi kan få for de penge, der nu engang er til stede.
Derfor kan jeg sige, at jeg da er lidt skuffet over, at hr. Keld Albrechtsen overhovedet ikke har noteret sig, at vi nu over en årrække skal bruge penge faktisk i milliardstørrelsen for at gøre det offentlige byggeri mere tilgængeligt.
Det er jo kun ærgerligt, at vi ikke kan få en kvittering for det.
Der ligger meget i pipelinen på det her område.
Jeg er i en dialog med handicaporganisationerne, og jeg vil gerne sige, at et af de områder, jeg selv er meget, meget fortørnet over, er selv på trods af god vilje vores handicaptoiletter.
Vi har set eksempler også i det offentlige byggeri, hvor det ikke fungerer optimalt, og det er jeg så klar til at tage en dialog om for at få gjort noget ved.
Men for at hr. Martin Lidegaard nu ikke skal konkludere, hvad ministeren mener i denne her sag, så mener jeg ikke, at det er det rigtige at gøre DS 3028 retligt bindende.
Jeg mener simpelt hen ikke, det er det rigtige.
Jeg mener, at når man taler om byggeri i den private sektor, familieboliger og lignende, det er jo faktisk det, man kunne læse i det forslag, der kommer fra fru Jytte Andersen, kan jeg efterhånden forstå, at det skal opfattes på en helt anden måde end det, som egentlig er skrevet i forslaget.
Jeg må så kvittere for, at vi skal opfatte det på en lidt anden måde, men det ændrer altså ikke ved, at vi ikke mener, at vi kan støtte de her to forslag. Så må regeringen også hele tiden henholde sig til, hvor meget økonomi vi egentlig har til at håndtere de her problemer med vores handicappede medmennesker
Vi vil hele tiden prioritere det her område højt.
Vi har fået en handicappolitisk handlingsplan med en masse initiativer, hvor der er sat en masse penge af, og så kan man kalde det det ene eller det andet eller det tredje.
skulle arbejdes med, og det vil der fortsat være, også når denne her regering ikke sidder længere.
Jeg tror aldrig, vi bliver helt færdige på det her område.
Det er hele tiden en position, hvor vi skal sørge for at gøre mest muligt for de penge, som nu engang er til rådighed.
Til allersidst til hr. Martin Lidegaard: Har man spurgt handicaporganisationerne, hvor mange boliger der stadig væk mangler, så er der da ingen tvivl om, at vi stadig væk skal bygge nogle flere boliger.
Jeg tror, vi skal koncentrere kræfterne om fra år til år hele tiden at forsøge at gøre det en lille smule bedre.
Jeg synes faktisk, at Folketingets partier skal have den ros, at vi igennem de senere år har formået i forbindelse med satspuljeforhandlingerne at få mere drive på det her område.
Jeg må sige til hr. Keld Albrechtsen, at det er i solidaritet med vores handicappede, at vi nu henter så mange penge i Landsbyggefonden til at renovere det eksisterende byggeri og til at gøre boligerne mere handicapegnede, og den pulje på de 300 mio. kr., som blev afsat, tror jeg bliver brugt.