Knud Erik Hansen (SF), 2001-05-18:
Vi anvender så mange forskellige ord, når vi snakker byudvikling og byerne, og i de sidste 5-6 år er bypolitikken blevet et af de mere anvendte ord. Det har selvfølgelig også en årsag.
For før vi brugte ordet bypolitik, var bypolitik noget, man sådan lavede i afgrænsede kasser.
Man havde en kommuneplanlægning, som man nok skulle sammenfatte en udvikling i, men man havde ikke virkemidler i kommuneplanlægningen.
Det var overladt til sektorerne at lave planer til gennemførelse og udbygning af almene boliger, byfornyelse gennem trafikinvesteringer og institutionsbyggeri.
Det nye ved bypolitik er, at her skal kommunerne og også vi forsøge at sige, hvordan vi ser byens udvikling samlet.
Ikke kun som arealreservation, men som en samlet udvikling, hvor sektorerne også er med, også med henblik på, at der sker
nogle handlinger og nogle ændringer.
Borgerdeltagelsen har også ændret sig.
Den startede for mange år siden med, at borgerne skulle høres, inden man traf beslutning.
Borgerne var sådan uden for det kommunale beslutningsapparat.
Det var filosofien dengang.
Og det er også ved at ændre sig nu.
De er en del af processen.
fine eksempler på det.
Det tror vi er godt.
Vi tror, at IT kan hjælpe også lokalområderne til at bidrage positivt til et menneskeligt netværk dér. Så samlet synes vi, at det er godt.
Vi synes egentlig, at redegørelsen har meget godt fat på disse tendenser.
Vi tror også, det er vigtigt, at man ser byens ledelse som det, at der er et samspil af forskellige aktører, der spiller sammen, og også at vi sammenfatter planlægningen og gør det til en aktiv planlægning.
I byens udvikling har det offentlige en stærk rolle, og det offentlige skal også have instrumenter, således at det ikke kun bliver som i en kommuneplanlægning, hvor man kan lave arealreservationer og have gode meninger, men således at man også kan køre tingene igennem.
Derfor synes vi også, det er godt, at der kommer forslag til, at man nu bedre skal organisere omdannelser og renoveringer af ældre industriområder.
Det har været en mangel.
Vi har kunnet gøre det i boligområderne gennem byfornyelse, men det har været svært at gøre det systematisk og godt i de ældre industriområder.
Der er klart brug for nogle instrumenter, således at det offentlige kan gå ind og aktivt påvirke udviklingen gennem organisering og også gennem økonomi.
Men det er selvfølgelig vigtigt, når man diskuterer det, at man ikke laver nogle underlige demokratiske organer.
Borgerne skal være med, parterne skal spille sammen.
Men det er vigtigt, man har øje for, at der også er demokrati i det, og også at man heller ikke underminerer kommunalbestyrelsernes kompetence dér, hvor det er relevant, at de stadig væk har kompetencen.
På en eller anden måde er det lidt mærkværdigt med denne bypolitikredegørelse, når vi skal diskutere, for den er faktisk generel.
Den beskriver nogle tendenser og nogle udviklingsretninger, som vi har meget forståelse for og egentlig også synes er meget rigtige.
Men på en eller anden måde forholder den sig ikke særlig meget til den konkrete virkelighed.
Hvor er det, de store problemer er?
Jeg vil godt sige, at for os er et af kerneproblemerne, og det er jo den diskussion, vi har haft, det store pres på boligmarkedet og mangelen på boliger.
Der er markant brug for, at der bliver bygget
flere boliger i byområderne.
For os at se er det den almene sektor, der i høj grad skal løse den opgave
, og det er også økonomisk det mest fornuftige at lade den almene sektor løse denne opgave.
Vi tror ikke, at det, der er kommet i by- og boligministerens udspil med ca. 2.000 boliger om året, er tilstrækkeligt.
Vi skal længere op, hvis vi skal løse behovet, og det har jo vidtstrakt betydning, at vi får bygget flere boliger, både så vi får dækket behovet, men det har også stor betydning for de mange, der skal ud og købe ejerboliger, for de må købe til en meget høj pris, fordi der er mangel på boliger.
Så det at få bygget flere boliger til de mange grupper er for os helt afgørende.
Man snakker om blandede ejerformer, som baserer sig på, at man skal have ressourcestærke ind.
Jeg synes, man viger lidt uden om det kontante, reelle problem, som svage beboere har, for de har faktisk ikke ret mange boligvalg.
Vi kunne løse mange problemer, hvis vi gav de svage nogle flere boligvalg, således at de ikke nødvendigvis skulle bo i 10-20 pct. af den almene boligsektor.
Vi tror heller ikke generelt på, at dét med blandede ejerformer er en generel løsning.
Det er klart, at det er en løsning, når vi har så forskellig adgang til vores boligformer, som vi har, og når den almene sektor ikke er almen, specielt ikke når vi bygger nyt, for den er for dyr.
Den almene bolig bliver i alt for høj grad en social bolig, og det kommer vi ikke uden om.
Det er ikke nok bare at lave spændende boligformer.
Det vil kunne gøre, at den på sigt kan konkurrere med ejerboligen, således at det også boligøkonomisk er fornuftigt for mange flere mennesker at bo i en almen bolig.
Så ved jeg godt, at en bypolitisk redegørelse ikke kun er en redegørelse.
Jeg tror, det ville være godt, hvis vi kommer bag om ordene, således at sådan en redegørelse, som vi har her og nu, ikke kun er en redegørelse, der har alle de rigtige ord som f.eks. helhedsorienteret partnerskab og sammenhængende løsninger og den hele by.
Det er brug for, at vi tager fat på de kontante ting, som jeg nævnte her med boligerne, for at markere nogle løsninger.
Tilsvarende også med trafikken.
Det siges, at det er vigtigt, at vi får placeret funktioner tæt ved trafikale knudepunkter, og at man skal fremme den kollektive trafik.
Jamen det er rigtigt, men er det nok?
Har vi ikke snakket om det så mange gange og alligevel set, at trafikken blomstrer?
Hver gang vi bygger nye veje, så blomstrer trafikken.
Hver gang vi bygger nye centre, så blomstrer den private trafik til skade for livet i byen.
Har vi ikke brug for for alvor at gå ind og sige: Vi har brug for nogle stærke instrumenter, der kan regulere forholdet mellem den kollektive trafik og den private trafik?
For os at se har det noget med økonomi at gøre.
Den private trafik er blevet forholdsvis meget billigere i forhold til den kollektive trafik over de sidste 20 år.
Der er også mange plusord.
For har byen egentlig ikke også nogle kvaliteter, fordi den har åbne rum og grønne områder?
Er Ørestaden netop ikke en fortætning af København, som ødelægger nogle meget væsentlige kvaliteter ved København, og som har meget alvorlige trafikale konsekvenser?
Er fortætning altid lykken?
Det er ikke altid det, der skaber det mest bæredygtige.
Vi skal også have øje for, når vi snakker fortætning, at byen har brug for rum og for grønne områder.
Det er i hvert fald vigtigt for os.
Jeg vil også sige lidt om demokrati i den store by, København.
Når vi snakker demokrati, så er det også en del af det kommunale styre, og det kommunale styre har utrolig meget del i byudviklingen, og de rammer, vi giver det kommunale styre, betyder jo også meget for, hvorledes borgerne kan være med.
Jeg synes, det har været beskæmmende at se, hvorledes Københavns Kommune har håndteret forsøgene med bydelstyre.
De lykkedes.
Der foregik mange spændende ting i bydelstyret i København, men man oplevede en modvilje centralt fra, som betød, at man rent faktisk snigløb bydelstyret dels ved en løbende udsultning af de fire forsøgsbydele, dels ved en efterfølgende afstemning, som i bund og grund ikke var demokratisk.
Demokrati kræver samtale, og det var der ikke forbundet med denne her afstemning.
Vi synes, det er ærgerligt, for vi synes faktisk, at det var en vigtig del også i det at skabe et demokratisk fællesskab omkring byudviklingen i København.
Så samlet vil jeg sige, at vi i SF synes, at det er meget vigtigt, at vi satser, og vi oplever, at brændpunkterne i høj grad er boligerne og trafikken.
Vi skal have støjen ned.
Den skal være bæredygtig.
Vi skal ikke bare satse på fortætning.
Vi skal også have øje for, at byen har andre kvaliteter.
Nu har jeg sagt noget negativt, men jeg vil godt sige
noget positivt, for det synes jeg manglede.
Jeg synes, at der er positive tendenser også i nogle af de analyser.
Jeg synes, de peger frem på nogle ting og på nogle væsentlige problemstillinger, som vi godt vil være med til at diskutere videre.
Der skal skabes indikatorer for den boligsociale udvikling, så man i højere grad kan forudse, hvor det kan gå galt.
Det tror vi også er vigtigt.
Vi skal have lavet en national støjhandlingsplan, og vi skal have erfaringer med nye former for samarbejde mellem kommune og borgere. Jeg synes, det er vigtige tendenser, som man skal udvikle, og vi håber, at den næste byredegørelse så også på det punkt kan være meget mere kontant, så vi ikke kun får de generelle, men også nogle meget mere kontante udmeldinger på, hvor det er, vi skal sætte ind, og hvor det er, de kontakte brændpunkter er.
næste gang.