runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ulrik Kragh (V), 2003-02-21:
EU har vedtaget et direktiv om etnisk ligebehandling og et beskæftigelsesdirektiv.
De to direktiver giver bl.a. en række vilkår for, hvordan man skal agere uden forskelsbehandling.
Lovforslaget, vi behandler her, har til hensigt at indføre de for arbejdsmarkedet aktuelle bestemmelser i de to direktiver, altså de bestemmelser, som vi ikke allerede har i dansk lovgivning, i loven om forskelsbehandling på arbejdsmarkedet.
Tro defineres i bemærkningerne til loven som et bredere begreb end almindeligt anerkendte religioner.
Der er altså tale om en udvidelse af området, hvor man ikke må forskelsbehandle.
Der indføjes i loven, hvordan forskelsbehandling defineres.
Definitionen præciseres både for direkte og indirekte forskelsbehandling samt chikane og instruktion om forskelsbehandling.
Specielt kan opmærksomheden henledes på beskrivelsen af indirekte forskelsbehandling, hvor det fastslås, at en arbejdsgiver godt må stille nødvendige og objektivt begrundede saglige krav.
Det kan f.eks. være sprogkrav, såfremt en konkret vurdering af formålet med sprogkravet er sagligt og proportionalt i forhold til opgaven.
Det samme gør sig gældende med f.eks. beklædningskrav, der er begrundet i et almindeligt krav til uniformering.
Såfremt en person føler sig forskelsbehandlet, har vedkommende mulighed for at fremføre sin sag under reglerne om delt bevisbyrde.
Det skal fremføres, at en række arbejdsgiverorganisationer i høringssvarene har fundet dette urimeligt.
Venstre finder det underligt, om man i en sag om etnisk forskelsbehandling skulle have anderledes bevisbyrde end i en sag, hvor en person f.eks. har været udsat for forskelsbehandling, fordi vedkommende er udlænding.
Det er hensigtsmæssigt med samme retsstilling i forskelsbehandlingssager, hvorfor delt bevisbyrde er fastholdt på trods af høringssvarene. For fuld implementering af direktiverne er det også nødvendigt at fastsætte i forskelsbehandlingsloven, at arbejdstagerorganisationers og arbejdsgiverorganisationers særlige medlemsfordele ikke må give anledning til forskelsbehandling, og at forskellige arbejdspladser på forskellige virksomheder ikke må forskelsbehandles, såfremt de arbejder under samme overenskomst.
Endelig fastslås der i ændringen til forskelsbehandlingsloven, at særlige områder - som f.eks. religiøse samfunds ansatte - stadig må behandles særligt, idet kravene dog stadig skal være proportionale i forhold til formålet med den ulige behandling.
Alt i alt er der tale om en række forbedringer af forskelsbehandlingsloven, således at fremtiden giver endnu større vished for, at folk behandles efter deres indsats og engagement og ikke efter deres oprindelse, udseende eller religion.
Det er et sundt princip, og derfor støtter Venstre forslaget.
Lars Barfoed (KF), 2003-02-21:
Det Konservative Folkeparti vender sig naturligvis mod enhver form for urimelig forskelsbehandling, altså forskelsbehandling på grundlag af kriterier, som er fuldstændig irrelevante i forhold til folks arbejde.
Det gælder bl.a. spørgsmålet om tro, som jo er det begreb, vi nu udvider reglerne med.
Derfor kan vi helt tilslutte os forslaget, som vi i øvrigt også er forpligtet til at fremsætte i henhold til EF-direktivet, men vi mener naturligvis også, at EF-direktivet og dermed den danske lovgivning forfølger en målsætning, som ethvert ordentligt samfund må forfølge, nemlig at vi skal bekæmpe enhver form for urimelig forskelsbehandling af mennesker.
Derudover mener vi, at dette lovforslag er fornuftigt og udmærker sig ved, at det tilstræber en enkelhed.
Det giver ikke den store forskel for virksomhederne, men det forenkler reglerne for alle parter.
Det er også med tilfredshed, vi noterer, at der nu er nogle mere klare definitioner, altså en klar definition af forskelsbehandlingsbegrebet og en lovfæstelse af proportionalitetsbegrebet.
Vi har i Det Konservative Folkeparti noteret os, at der er fremsat en række bemærkninger også af mere teknisk art fra de parter, der er blevet hørt, og det vil vi naturligvis vurdere nærmere under udvalgsbehandlingen.
Men altså fuld tilslutning fra Det Konservative Folkeparti til forslaget, og jeg skal hilse fra Kristeligt Folkepartis ordfører, fru Tove Videbæk, som ikke kan være til stede her, og meddele, at Kristeligt Folkeparti også støtter forslaget.
Henrik Vestergaard (V), 2003-02-25:
Jeg er endnu en gang enig med fru Ritt Bjerregaard i, at det ikke er nok, for hvis engagementet ude på den enkelte institution, i den enkelte familie, på den enkelte skole ikke findes, er det jo fuldstændig ligegyldigt, hvad vi stiller til rådighed her.
Var det ikke en idé, at disse engagerede mennesker først enten overbeviste forældrekredsen til de børn, der er der, eller institutionsbestyrelsen eller kommunalbestyrelsen om, at det var en god idé at finansiere det?
Eller tror fru Ritt Bjerregaard, at de danske kommunalbestyrelser, skolebestyrelser, forældre har mindre ansvarlighed med hensyn til det her, end vi har her i Folketinget?
Hvis man ikke engang kan overbevise dem dér, hvordan søren skulle man så via en central pulje få overbevist nogle andre mennesker om, at de skal tildele penge til det?
Ritt Bjerregaard (S), 2003-02-25:
Tænke sig at fru Carina Christensen mener, at børnene har et valg i dag.
Det er da en utrolig påstand.
Børn har jo overhovedet ikke et valg i dag.
De børn, der siger ja og enormt gerne vil have et tilbud på skolen, har ikke sådan et tilbud.
De har ikke engang nogen særlig indflydelse i forhold til at få det.
Det er da utroligt at skulle høre på, at det kan sammenlignes med, at forældre på en arbejdsplads har en sådan mulighed, og så skulle børnene så have noget tilsvarende!
De har jo netop ikke de muligheder.
Og selv hvis de gerne ville have det, så har de ikke mulighed for det.
Så det halter fuldstændigt at sige, at det i virkeligheden ville være det samme.
Så vil jeg sige til hr. Henrik Vestergaard, at noget af det, der er problemet omkring mad på skolerne, er, at danske skoler ikke er indrettet til det.
Og det vil sige, at det er meget svært for en række skoler, selv om de gerne vil, at gå ind i det, da noget af det er bekosteligt.
Det betyder, at man skal have lavet nogle faciliteter, som selvfølgelig lever op til de krav, vi stiller.
Og det kan være svært for en kommune, som i øvrigt i forvejen er udsultet af regeringen, at afse penge til det.
Da vi i Socialdemokratiet anser det for at være vigtigt, at der sker noget på det her område,
har vi foreslået en beskeden pulje, som man kan gå ind og søge, hvis man går i gang og er interesseret i et sådant projekt, sådan at man bl.a. vil kunne få etableret sådan nogle ordninger.
Det er simpelt hen ikke nok med vejledning og rådgivning. Der er nødt til at være nogle penge, der kan hjælpe de pågældende, sådan at de kommer i gang.
Det var selvfølgelig også derfor, der var så utrolig mange ansøgninger, da der blev åbnet for en sådan pulje.
Vi ser meget gerne, at et sådant arbejde kan fortsætte.
Carina Christensen (KF), 2003-02-25:
Det var lige med hensyn til fru Ritt Bjerregaards bemærkning
om forældrene, hvordan de har kantiner på deres arbejde osv. Det er nemlig helt rigtigt, at man har rigtig mange gode kantiner og madordninger på forskellige danske virksomheder,
både store og små virksomheder,
men der er det jo også forældrene selv, der betaler for madordningen, altså man tilmelder sig, og så kan det etableres i virksomheden.
Det er helt frivilligt at tilmelde sig, og der er rigtig mange, der vælger det, fordi de gerne vil have noget frisk og sund mad. Det er jo det samme, man har mulighed for på skolerne.
Det er helt frivilligt.
Man kan tilmelde sig, lave nogle gode, sunde ordninger, og så kan alle eleverne være med.
Så det er den her frivillighed, som jeg synes at man skal udnytte.
Forældrene kan gøre det på deres egne arbejdspladser, så mener jeg også, at de kan snakke med skolebestyrelsen og de andre forældre og blive enige om at lave en lige så god ordning for deres børn henne i skolen.
Ritt Bjerregaard (S), 2003-02-25:
75 mio. kr. er selvfølgelig slet ikke nok til, at man kan etablere en ordning som den, de har i Sverige, hvor skolebørn og andre institutionsbørn har en mulighed for at få et måltid mad midt på dagen.
Og det vil sige, at det ikke er nok med rådgivning.
Det er ikke nok at have en hjemmeside.
Man er nødt til at kunne gå ud og hjælpe direkte på skolerne og i institutionerne for overhovedet at være i stand til at tage denne opgave op.
Når vi har fremsat det her forslag én gang til, er det, fordi det er utilstrækkeligt, hvad der kommer fra regeringens side.
Det er ikke, fordi det er forkert.
Det er heller ikke, fordi det ikke er udmærket, at der sker noget, men det er simpelt hen ikke nok.
Henrik Vestergaard (V), 2003-02-25:
Der er meget, der er forudsigeligt i dette Folketing.
Jeg skal spørge fru Ritt Bjerregaard om forslaget om denne nye lidt større pulje: Er det korrekt, at det er for at hjælpe til med etableringen af en ernæringsrigtig madordning i institutioner; det er ikke at finansiere det, men for at hjælpe med til etableringen?
Alt om koststrategien har det formål at hjælpe til med etableringen af en ernæringsrigtig madordning i institutioner, og det vil sige, at begge ordninger altså har samme sigte.
Vi kan godt være uenige om strategien; vi kan også være uenige om, hvor mange penge vi skal bruge til det, og vi kan også være uenige om, hvor stort forældreansvar der er
, men er vi enige om, at begge ordninger har samme sigte, nemlig at hjælpe til etablering af ernæringsrigtige madordninger i institutioner?
Henrik Vestergaard (V), 2003-02-25:
Enhedslistens ordfører udlagde det, som om de borgerlig-liberale ordførere blot havde sagt, at dette alene var forældrenes ansvar.
I så fald er det nok ikke det mest optimale referat, man kan tage af de taler, vi er kommet med.
Det er netop påpeget i bl.a. »Alt om kost«, der jo netop tager fat på ernæringsspørgsmålet også i institutioner.
Og der kommer en fedmehandlingsplan. Hvad angår bespisning i institutioner, når man jo ikke særlig langt for 75 mio. kr.
Har Enhedslisten tanker om, at det her beløb skal øges hen over årene?
Og tror Enhedslisten på, at vi overhovedet får flyttet noget som helst, hvis ikke vi netop påpeger, at forældrene har det altafgørende og altoverskyggende ansvar for, hvad deres børn putter i munden?
Martin Lidegaard (RV), 2003-02-25:
Jeg vil gerne takke forslagsstillerne for endnu en gang at bringe det her utrolig vigtige emne ned i Folketingssalen.
Vi har diskuteret det før, og det udviklede sig meget hurtigt til sådan en klassisk diskussion om, hvorvidt markedet alene kan sikre os en rigtig ernæring og en rigtig fremtid for børnene på det her område, eller om der også skal en eller anden form for indsats til fra det offentliges side.
Spørgsmålet bliver så: Hvilken form for indsats, og hvordan skal man gøre det?
Og igen er der ikke den store ændring i holdningen herfra.
og de projekter, som nu sker derude, hvilke af dem bliver rigtig succesfulde, hvor er det, vi virkelig kan måle en effekt? Skulle vi måske forsøge at præcisere et beslutningsforslag som det her sådan, så det er på de områder, hvor vi på det gamle grundlag kan se, at det virkelig virker, at vi sætter mest ind?
Der kunne vi måske godt nå under udvalgsbehandlingen at kvalificere det lidt måske med bidrag fra ministeriet, hvis man allerede nu har nogle indikatorer for, hvor det virkelig har virket.
Det synes vi i hvert fald også vil kvalificere forslaget.
Så vi ser frem til en god debat i udvalget og ønsker at bidrage til det her beslutningsforslag ud fra
den grundlæggende tese, at det her kan markedet ikke klare alene.
Mogens Nørgård Pedersen (KRF), 2003-02-25:
Fra Kristeligt Folkepartis side vil vi da også gerne udtrykke vores tak til forslagsstillerne for, at det her bliver bragt på dagsordenen igen, for vi synes, det er overordentlig vigtigt, at der udvikles en sund og god madkultur også for vore børn.
Men vi synes, at den madkultur eller de kostvaner peger i to retninger.
Og det synes vi er væsentligt at vi er opmærksomme på.
På den ene side er der et stigende antal overvægtige børn, og på den anden side er der jo faktisk også et stigende antal undervægtige børn, som vi synes det er væsentligt, at der også bliver fokuseret på.
Derudover mener vi, at det langt hen ad vejen er forældrenes ansvar.
Jeg ved godt, at tidligere ordførere også har givet udtryk for det, og at det for andre ikke er blevet regnet for nok, og det er det tilsyneladende heller ikke.
Men det er forældrenes ansvar, at børnene på den ene side ikke kigger for dybt i chipsposen og på den anden side ikke kammer over i nogle sygelige slankekure.
Og det tror vi faktisk ikke at skolen og institutionen nødvendigvis skal tage ansvaret for, i hvert fald ikke hele ansvaret for.
Så derfor drejer det sig altså også om en holdningsændring hos forældrene. Det gælder også, når man tænker på den motion, som børnene får.
Hvert fjerde barn bliver kørt i skole og dyrker under 2 timers motion om ugen
Derudover mener vi faktisk også, at forældrene kunne og bør tage et ansvar for, hvad der handles med på skolen af slik og sodavand og den slags ting, og der mener vi faktisk, at det er ret billigt at gå ind og øve sin indflydelse.
Det kan godt være, at det hen ad vejen lyder mere og mere negativt, men det var egentlig ikke meningen, at det skulle ende sådan, og derfor er jeg også lidt ked af det sidste, som jeg skal sige med hensyn til det økologiske, for i Kristeligt Folkeparti er vi bestemt ikke imod den økologiske udvikling, nærmest tværtimod.
Vi er heller ikke imod, at der indimellem nødvendigvis må gives nogle tilskud til økologien for at sætte skub i den, men vi overvejer bare, om det, som forslaget her er et udtryk for, netop at der skal tages hensyn til økologiske og gode og sunde fødevarer, er et skjult tilskud til økologien, og det kan vi altså ikke gå ind for.
Vi kan godt gå ind for tilskud, men det skal bare ikke være skjult.
Og det er måske også årsagen til, at det er hævet fra 50 mio. kr. til 75 mio. kr.
Men alt i alt, når vi skal veje fordele og ulemper op mod hinanden, forbeholder vi os selvfølgelig ret til at blive klogere under udvalgsarbejdet.
Vi vil arbejde med - også med et positivt sigte.
Henrik Vestergaard (V), 2003-02-25:
Jeg kan ikke undgå at finde det lidt pudseløjerligt, tror jeg man kan tillade sig at kalde det, at fru Ritt Bjerregaard før fortalte, hvad vi andre burde have sagt i vores ordførertaler.
Men mit spørgsmål må jo gå til hr. Christian H. Hansen.
I B 74, som vi diskuterer, skriver forslagsstillerne, at der skal sikres muligheder for, at ikkedansksprogede får mulighed for at opnå det nødvendige kundskabsniveau.
Jeg vil godt høre, om hr. Christian H. Hansen har den opfattelse, ordføreren kunne vi jo ikke spørge, at det betyder, at man skal sætte flere penge af til nydanskeres uddannelse i dansk, eller betyder det, at vi skal til at udstede bekendtgørelser og cirkulærer på andre sprog end dansk?
Christian H. Hansen (DF), 2003-02-25:
Min bemærkning skal være så kort, som den nu kan blive.
Ordføreren, hr. Henrik Vestergaard, er inde på, at hvis man nu skal indføre det her, kunne grunden til at ændre holdning være, at der faktisk var sket en masse, som gjorde, at nu skulle man netop skifte holdning.
Men kunne det ikke i virkeligheden være det, der er sket?
Told og Skat har i denne uge besøgt 245 butikker, og i 95 pct. af tilfældene har man konstateret overtrædelser af bl.a. afgiftslovgivningen.
Så er det vel ganske logisk, at man siger: Når det regelsæt, der ligger, ingen virkning har haft, ja,
så er vi nødt til at gå lidt videre.
Det er da en logisk tankegang.
Det må Venstre da også kunne indse.
Henrik Vestergaard (V), 2003-02-25:
Over for fru Ritt Bjerregaard skal jeg blot konstatere, at man valgte en anden løsning ved det tidligere forslag.
Til hr. Christian H. Hansen: Vi diskuterer jo B 74, og jeg synes egentlig, det er fair nok, at jeg spørger Dansk Folkeparti om deres holdning til et element i B 74, hvor der står, at der skal sikres mulighed for at ikkedansksprogede får mulighed for at opnå det nødvendige kundskabsniveau. Jeg forstod, at hr. Christian H. Hansen var lykkelig for, at Socialdemokratiet nu mente sådan nogenlunde det samme, og at det i øvrigt kun var noget tidsmæssigt - det var noget med, at det lå trykt i skuffen - der gjorde, at der er fremsat to forslag.
Så vil jeg godt spørge igen: Det at ikkedansksprogede får mulighed for at opnå det nødvendige kundskabsniveau, betyder det flere penge til uddannelse af nydanskere i dansk, eller betyder det, at bekendtgørelser og cirkulærer skal trykkes på andre sprog end dansk?
Inger Støjberg (V), 2003-02-25:
Nu svarer hr. Christian H. Hansen så kækt, at der kun var 3 dages forskel på fremsættelsen af de her to forslag, men for mig at se er det alligevel tankevækkende, at Dansk Folkeparti føler trang til at fremsætte et forslag selv, bare fordi det, som hr. Christian H. Hansen nu selv udtrykte det, allerede lå i skuffen og var parat.
Ritt Bjerregaard (S), 2003-02-25:
Jeg skal bare indlede med at gøre den bemærkning, at man
selvfølgelig skal behandle nye medlemmer af Folketinget godt, men det er ikke forbudt at kigge i forretningsordenen, og deraf vil man kunne se, at det almindeligvis er sådan, at når der kommer et forslag, er det forslagsstilleren, der svarer til sidst. Så kan man gå i krig med forslagsstilleren, og det bliver der også mulighed for her.
jeg i og for sig er meget rimeligt i fortsættelse af de spørgsmål, der er stillet her, om hr. Christian H. Hansen kan bekræfte, at jeg også havde fundet det meget naturligt, at vi var gået sammen om et forslag, al den stund det er Dansk Folkeparti, som har fremsat det her forslag flere gange, men at Dansk Folkeparti sagde, at selv om vi mente noget af det samme, så syntes de, det var mere reelt, at de fremsatte deres eget forslag, hvad vi selvklart har fuld forståelse for.
Historien er altså den, at vi selvfølgelig havde syntes, at det var rimeligt nok med den forhistorie, der har været, og det skal jeg i øvrigt vende tilbage til senere.
Christian H. Hansen (DF), 2003-02-25:
Tak for det, så slipper jeg da for at svare på det spørgsmål, der var til fru Ritt Bjerregaard, når der bliver mulighed for at stille spørgsmålet igen.
Egentlig vil jeg gerne have lov til at sige til fru Inger Støjberg, at sådan som jeg lige kan huske i hovedet, er det et spørgsmål om 3 dages forskel på, at de her to forslag er kommet frem, så det er ikke sådan noget med, at nu har vi set det, og så er vi kommet halende en måneds tid efter.
Nej, nej, sådan går det ikke.
Altså det her er jo en gammel tanke fra 1998, den har jo ligget i skuffen, den var lige til at tage op, så selvfølgelig er det ikke et spørgsmål om det. Til fru Carina Christensen må jeg sige, at det ikke er sådan, at når en ordfører for Dansk Folkeparti går herop og siger noget, så har vi en anden ordfører måske oven i købet i dag et eller andet sted i huset, som mener noget andet.
Nej, sådan er det altså ikke. Vi går ind for det her forslag, det har vi gjort siden 1998, og det har jo egentlig fungeret, næsten ligesom når Folketinget nedsætter et hurtigtarbejdende udvalg.
Allerede i 2003 ser det ud til, at der er et flertal for det, og det er vi da kun glade for.
Så må jeg også sige omkring, hvem der skal betale, at der er vi helt klart af den opfattelse, at det er brugeren, der skal betale for det her, det skal staten ikke betale for.
Jeg ved godt, det var et forsøg på at få mig ind i noget med, at det har vi ikke lige med i en finanslovaftale.
Men den gik ikke, for vi synes, brugeren skal betale det.
Carina Christensen (KF), 2003-02-25:
Jeg hæfter mig ved, at Dansk Folkepartis ordfører sagde, at det her forslag ikke er bureaukratisk.
Så vil jeg da gerne vide, om deres erhvervsordfører også er enig i det.
Så vidt jeg opfatter det, plejer hun at sige, at vi ikke skal have mere papirnusseri og mere bøvl og administration.
Men det kan jeg så forstå at det lægger man heller ikke op til her. Så vil jeg også gerne spørge Dansk Folkepartis ordfører, hvordan man mener ordningen skal finansieres.
Skal der være brugerbetaling, så de mange nye iværksættervirksomheder bliver belastet med endnu flere omkostninger, endda nogle omkostninger, som nogle virksomheder, der har været så heldige at nå at etablere sig, inden den her ordning bliver etableret, altså ikke skal udsættes for, eller mener man, at det skal være staten, der betaler ordningen?
Og hvis det er staten, hvor mener Dansk Folkeparti så, vi skal tage pengene henne?
Hvilke gode initiativer skal vi sortere fra for at få råd til at indføre
Inger Støjberg (V), 2003-02-25:
Nu taler hr. Christian H. Hansen om glæde, og at det er hr. Christian H. Hansens håb, at de her to forslag vil smelte sammen på et senere tidspunkt.
Altså nu er der to forskellige forslag, og det kan da godt undre mig en smule, at Dansk Folkeparti har følt sig nødsaget til at fremsætte et forslag, efter at Socialdemokratiet allerede havde fremsat sit.
Christian H. Hansen (DF), 2003-02-25:
Tidligere i dag var der en ordfører, der oppe fra talerstolen sagde, at man ikke ville hovere, hvis nogle ændrede holdning.
Det vil jeg overhovedet heller ikke gøre i denne sag, men jeg vil udtrykke min glæde over, at en ting, som Dansk Folkeparti har arbejdet for siden 1998, nu ser ud til at kunne samle et flertal i Folketinget.
Det kan jo være, at netop de tal, som jeg var inde på før i en debat med Venstres ordfører, har været med til at flytte nogle holdninger.
Det kan være, at man har set, at reglerne faktisk ikke er blevet bedre, for trods de tiltag, der er foretaget, er omfanget af snydet overhovedet ikke blevet mindsket. Der er jo stadig væk store problemer i sektoren, som det her forslag fra Socialdemokratiet omfatter, og jeg må sige, at de problemer, der er, er så store, at nu er vi nødt til at få gjort noget, som er konkret.
Der er efter vores opfattelse ikke tale om, at forslaget
her er bureaukratisk.
Der er tale om, at man vil give folk en viden i noget om regnskab osv. og simpelt hen en uddannelse i det at drive en fødevareforretning.
Så er der en sanktionsproblematik, som også er værd at tage fat på, således at vi får stoppet det snyd, der foregår.
Det er faktisk også glædeligt at se, at mange organisationer, som har faglig viden om det her, eksempelvis HORESTA, træder ind og siger, at det er en rigtig god idé at få indført det her.
Jeg tror også på, at vi som politikere nogle gange skal spørge os selv: Har de, der arbejder med de ting til daglig, egentlig en større viden om de her ting, end vi har?
Den tiltro har jeg, og derfor er vi glade for, at der er en stor organisationsopbakning rundtomkring.
Jeg er også vidende om, at der er nogle organisationer, der ikke er tilhængere af det, og det skal de så også have lov til.
Jeg ville egentlig afslutte med at sige, at vi i Dansk Folkeparti er meget glade for, at det her forslag kommer frem.
Jeg vil selvfølgelig også udtrykke noget glæde lidt senere på dagen, når mit eget forslag kommer til behandling, og det er mit håb, at de to forslag simpelt hen kan finde sammen og ligesom smelte sammen i én stor glæde, så vi får indført nogle regler på det her område.
Det ser ud, som om der er et flertal for det, og jeg håber da, at regeringspartierne også kan bruge kuglerammen og tælle og se, at det her faktisk ser rigtig positivt ud.
Så en ros til Socialdemokratiet for det her.
Henrik Vestergaard (V), 2003-02-25:
Vi vil i hvert fald først og fremmest give lovgivningen lov til at virke.
Men hvis vi tager fat i det forslag, der ligger i dag, er det jo ikke et spørgsmål om, at sanktioner som følge af snyd med afgiftspligtige varer skal strammes op.
Det, Socialdemokratiet her foreslår som løsning, er, at hvis man indfører et bureaukratisk uddannelsessystem, et nyt myndighedsbevis, som man siden kan tage fra folk, så skulle det stramme op på det.
Og hr. Hugo Sørensen fra Socialdemokratiet har selv for et par år siden svaret på, at en uddannelse jo ikke i sig selv er en garanti for, at alle regler bliver overholdt.
Jeg tror rent faktisk, at nogle af de største svindelnumre, der er lavet inden for regnskabslovgivningen, er lavet af nogle af dem, der mente, at de havde allermest forstand på det.
Jeg skal bare bekræfte, at vi er enige med Dansk Folkeparti i, at vi ikke vil have snyd, heller ikke med afgiftspligtige varer, og det har vi i øvrigt sammen med Dansk Folkeparti og resten af Folketingets partier sat os for at gøre noget ved.
Det er vi i fuld gang med.