Lars-Emil Johansen (SIU), 2002-05-30:
For en god ordens skyld vil jeg gerne starte med at sige, at det, jeg kommer til at sige, vil jeg også mene.
Da denne samling startede, skete der en stille revolution her i Tinget og i riget som helhed.
Jeg taler ikke om den borgerlige magtovertagelse i rigets sydligste områder, for det ville være en mild overdrivelse at kalde det en stille revolution.
Jeg taler naturligvis om det nye nordatlantiske samarbejde, som startede umiddelbart efter folketingsvalget sidste år.
Vi vil målrette den nordatlantiske indsats i Folketinget mod de særlige områder i det danske politiske verdensbillede, der har med os at gøre.
Desværre kan vi ikke påstå, at dette nye tiltag ligefrem har opnået en massiv interesse i den danske presse hidtil.
Man kunne ellers godt forestille sig, at en organisering i Folketinget med selvstændighed for langt den største geografiske del af det danske rige som mål kunne vække i det mindste en smule interesse, for man skal være nærmest blind og døv for ikke at se og erfare, hvilken opbakning dette ønske har, især blandt de unge i Grønland og på Færøerne.
er derfor, at selvstændighed for Færøerne og Grønland kun er et spørgsmål om tid.
Men det er også et spørgsmål om værdighed, både for Danmark og for os.
En værdig tilgang til dette projekt og en forståelse for den rigtige timing kan bringe riget smukt gennem denne proces.
En rigtig håndtering af udviklingen af Grønland og Færøerne til selvstændige stater vil igen placere Danmark i front på det progressive verdensbillede.
Vi herinde har magten til at trække denne proces ud og gøre den problematisk, men vi har også magten til at indrette kompasset efter den sande nordpol og sikre værdigheden.
For os fra Nordatlanten ser det somme tider ud, som om man hverken herinde eller uden for disse mure egentlig tænker særlig dybt over rigsfællesskabets indhold eller over, hvordan Danmark ville se ud, hvis Færøerne og Grønland helt forlod riget, eller om der kan skabes nye konstruktive løsninger, så vi alle forbliver sammen af lyst og ikke af nød.
Det virker, som om Grønland og Færøerne er noget, man reagerer på, men ikke beskæftiger sig med til hverdag.
Den nordatlantiske gruppe ønsker at skabe en åben, værdig og kærlig debat om vores fælles fremtid, en diskussion om, hvordan dette fællesskab mellem tre helt forskellige folk i tre helt adskilte lande på fredelig og venskabelig basis kan ændres til det bedre for os alle sammen.
Det kræver åbenhed og ligeværdighed os alle imellem.
Vi kan ikke skabe en demokratisk debat og fælles planlægning for fremtiden, hvis dele af den politik, Danmark fører blandt vore folk og i vore lande, skal foregå i det skjulte, både for os og for den danske offentlighed.
Det gælder specielt den såkaldte sikkerhedspolitik, Danmark fører i vore lande.
Det er meget muligt, at den hidtidige beslutningsform i disse sager skaber sikkerhed i Danmark samt velvillighed hos USA og NATO over for Danmarks reducerede bidrag til verdensfreden, men hos os skaber denne danske sikkerhedspolitik direkte usikkerhed.
Det gør den rent fysisk ved at gøre os til primære bombemål og psykisk, fordi vi ikke må vide, hvad der foregår og aftales og ikke må deltage i beslutningsprocessen.
Den situation må og skal bringes til ophør og ændres til det bedre!
Denne situation må og skal bringes til ophør og ændres til det bedre.
Dette er ikke et spørgsmål om folkets størrelse eller om dets grad af selvstændighed, det er et spørgsmål om international etnisk anstændighed.
Vi er ikke danskere, vort modersmål er ikke dansk, vor kultur er ikke dansk.
Vi er selvstændige folkeslag for Vorherre.
Det ville være rart, om det også kunne blive anerkendt her på Jorden.
Det ville også være rart, hvis vi kunne få en reel blotlægning af det samlede økonomiske flow mellem vore lande, så vi fremover på en anstændig vis kunne drøfte, hvordan vi kan skrue en holdbar økonomisk fremtid sammen.
Det, vi ønsker, er en såkaldt win-win-situation, eller rettere en win-win-win-situation, en situation, hvor alle tre partnere tjener på det nye fælles og frivillige samarbejdsprojekt.
Men hvem kan lægge en strategi for et projekt eller et firma, hvor det halve af indtægterne holdes skjult, og hvor oplysningerne om pengestrømmen bliver standset midt i forløbet?
Selv ikke det mindste anpartsselskab i Danmark ville kunne opnå erhvervsstøtte eller iværksætterhjælp på sådanne præmisser.
Kunne det ikke være fascinerende sammen at udarbejde en ny økonomisk dagsorden baseret på en fælles befrielse fra det stærkt vanedannende bloktilskudssystem?
Lad os dog komme til bunds i dette og skabe holdbare langtidsløsninger uden at blive mødt med tidstrusler med indbyggede politiske missileffekter.
Vi skal være lykkelige i denne del af verden i disse tider.
Alt for mange andre steder på kloden udløser ønsker som vore undertrykkelse, vold og modvold.
Jeg tror ikke, vi fra den nordatlantiske gruppe tydeligt nok kan understrege, at det her ikke er på grund af nogen animositet over for det danske folk, at det, vi søger, ikke er konfrontation, men samarbejde, men vel at mærke et samarbejde med en klar målsætning om anerkendelse, selvstændighed og et frit fællesskab.
Det, vi ønsker, er at ændre et forældet økonomisk, organisatorisk og juridisk system, fordi det ydmyger os, fordi det er ude af trit med virkeligheden, og fordi det krampagtigt fastholder danskerne i en unødvendig herrefolkssituation.
De, der tror, at en række mindre justeringer af det system kan sikre riget en fælles fremtid, tager fejl, for justeringerne kan kun blive rastepladser på vejen mod det egentlige og uafvendelige mål.
Det er den nordatlantiske gruppes klare formål at arbejde for, at et flertal i dette Ting ikke alene vil forstå dette, men også fremover vil erkende det og handle derefter.
Med disse bemærkninger ønsker jeg at takke for det folketingsår, der nu afbrydes af sommeren, og takke for den positive modtagelse, vores nordatlantiske gruppe har fået her i Tinget og i partierne.
Vi er i gang med at holde møder med de andre partigrupper her i Tinget, og vi ser frem til at fortsætte denne præsentationsrunde af vores samarbejdslinje over for partigrupperne efter sommerferien.
Rigtig god sommer alle sammen, og de af jer, der vil benytte sommeren til at aflægge Færøerne og Grønland et besøg, byder vi på forhånd hjertelig velkommen og udtrykker et ønske om, at man vil benytte disse besøg til at medvirke i en konstruktiv og ligeværdig dialog med repræsentanter for vor ungdom, erhvervsliv og det politiske establishment, gerne i nævnte rækkefølge.
Det, vi ønsker ændret i forhold til baseaftalerne, er, at Grønland bliver en part, for aftalen fra 1951 omhandler Grønland, men Grønland kender kun selve hovedaftalen, Grønland kender ikke detaljerne i tillægsaftaler, der måtte være indgået siden. Men det, vi ønsker, er, at Grønland bliver en part, fordi det jo vitterlig er en aftale om Grønland.
Aftalen er indgået på et tidspunkt før grundloven, da Grønland var koloni, før hjemmestyret, og før Grønland overhovedet havde en parlamentarisk forsamling.