runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Villy Søvndal (SF), 2003-10-10:
Hvis Socialdemokratiet havde sagt nej, havde der ikke været nogen uklar situation, der havde ikke været nogen risikabel situation.
Statsministeren havde bare fået nej til sit forsøg på at tage greb om europapolitikken som en del af dansk indenrigspolitik.
Sådan havde det været.
Det betyder, at regeringen var mødt op til konferencen med de danske synspunkter, kunne lægge vægt - i stedet for den her lidt underlige, indadvendte diskussion - på en udadvendt diskussion om velfærd og velfærdsfinansieringen, om miljø og andre gode venstreorienterede mærkesager.
Det er der, jeg bare ikke forstår, hvorfor Socialdemokratiet gør det problem, regeringen havde skaffet sig selv, hvis man havde sagt nej, til et socialdemokratisk problem.
Søren Søndergaard (EL), 2003-10-10:
Jeg vil sige, at det ikke bare er Venstres ordfører, der får humøret til at stige, det er også den socialdemokratiske ordfører.
Humøret bliver altså bedre og bedre.
Jeg ser frem til den kampagne op til den kommende folkeafstemning, hvor hr. Henrik Dam Kristensen skal ud på arbejdspladserne til de socialdemokratiske kernevælgere og forklare, hvordan Berlusconi har fået indført socialdemokratiske værdier om bekæmpelse af korruption og dommernes uafhængighed i den nye forfatningstraktat, og hvordan hr. Anders Fogh Rasmussen har fået indført bekæmpelse af arbejdsløsheden og den fulde beskæftigelse som en central målsætning i den nye forfatningstraktat.
Jeg tror, det bliver et ømt syn.
Det bliver festligt og fornøjeligt.
Det bliver virkelig dejligt at overvære.
med den opgave, og lad os andre bruge tiden til at sige, at vi afviser dette her forfatningsudkast, fordi det er et led i en opbygning af en union. Det glemmer den socialdemokratiske ordfører overhovedet at nævne.
Det er et led i opbygningen af en europæisk supermagt, og derfor skal det afvises.
Henrik Dam Kristensen (S), 2003-10-10:
Må jeg ikke sige til fru Line Barfod, at det jo netop præcis er det, der kommer til at ske - jeg tror, at jeg har sagt det
tre eller fire gange nu.
Konsekvenserne af de danske forbehold kommer til at stå uantastet, når vi kommer hjem fra regeringskonferencen.
Det, der er sket, det, der er ændringen, er, at vi har givet mulighed for, at man kan undersøge, om Danmark kan få opt in-modellen.
Så skal vi efterfølgende herhjemme beslutte, hvordan vi håndterer afstemningssituationen.
Jeg er i hvert fald ikke i stand til at sige det mere klart og mere præcist.
Til hr. Villy Søvndal vil jeg sige, at det var så et forsøg på en lille spøg, men hr. Villy Søvndal kunne ikke se glimtet i øjet.
Sådan er det jo somme tider.
Og jeg kan heller ikke sige det mere præcist til hr. Villy Søvndal, jeg synes ikke, det var så simpelt, som det blev fremstillet med ja/nej.
Regnemetoden fortæller jo i realiteten, at hvis vi havde sagt nej, så var der ikke flertal for nogen som helst dansk europapolitik i en situation, hvor regeringskonferencen gik i gang.
Så kan man spørge, hvem det er mest ubehageligt for, og mit svar er, at det ville være Danmark.
Jeg mener, vi påtog os et ansvar.
Det kan vi vurdere forskelligt, hr. Villy
Søvndal og jeg, men det var det, vi gjorde, og det var så vores vurdering i situationen.
Til hr. Jesper Langballe vil jeg gerne sige om kompetencen for at forklare det helt klart og tydeligt.
Det, der nu bliver undersøgt, er, om Danmark kan få den såkaldte opt in-model.
Der er vi tre partier, der har påtaget os det ansvar og en eller anden form for fællesskab omkring det.
Og så er der intet mystisk i det her, for hvis det engang ender med at komme til folkeafstemning, og det engang skulle ende med at blive vedtaget, så bliver det sådan, at det er Folketinget herinde, der beslutter, hvad vi skal deltage i på det retlige område og i givet fald også på flygtningeområdet.
Sådan vil det være.
Det er helt åbent lagt frem for befolkningen, at det er det, vi nu går ned og får undersøgt, og det synes jeg ikke, der er noget mystisk eller mærkeligt i overhovedet.
Line Barfod (EL), 2003-10-10:
Jeg synes, det er ret rystende at høre, at hr. Henrik Dam Kristensen og Socialdemokratiet åbenbart har truffet så store beslutninger, uden at man overhovedet har undersøgt, hvordan sagen forholder sig, og hvilke muligheder der var.
Hvis hr. Henrik Dam Kristensen havde sat sig en lille bitte smule ind i, hvad der er kommet af meldinger hele tiden fra de øvrige partier, så ville hr. Henrik Dam Kristensen vide, at Enhedslisten hele tiden har sagt meget klart, at vi mener, at undtagelserne skal stå i den nye forfatning, så vi får en ren afstemning om forfatning eller ej. Så kan man senere, hvis man ønsker det, fra Socialdemokratiets side eller fra andre partiers side, tage en folkeafstemning igen-igen-igen om forbeholdene.
Men der har ikke været nogen tvivl om, at vi mener, at den folkeafstemning, der skal være om forfatningen, kun skal handle om forfatningen og ikke andet.
Ingen i EU har jo nogen sinde sat spørgsmålstegn ved, at Danmark til enhver tid, hvis man ønskede det, kunne ophæve et eller flere af forbeholdene.
Så der er jo ikke nogen ny situation, og Socialdemokratiet har altså den mulighed, hvis man vil det, at så er der et flertal i Folketinget, som man kan bruge, for at vi skal have en folkeafstemning alene om traktaten.
Elisabeth Arnold (RV), 2003-10-10:
Jeg tvivler ikke på hr. Henrik Dam Kristensens gode og ærlige vilje til at nå et godt resultat, både med regeringsforhandlingerne og de efterfølgende afstemninger.
Men det er alligevel vigtigt, at befolkningen får noget klart at forholde sig til, når vi på et senere tidspunkt skal have tingene ud til folkeafstemning.
For 10 minutter siden var hr. Henrik Dam Kristensen meget klar, da han sagde, at vi vil få et klart valg mellem enten at bevare, afskaffe eller ændre det retlige forbehold. 5 minutter senere var trangen til at hylle sig i uldne tørklæder blevet for overvældende, og så var det straks noget mere uklart, hvad det egentlig var, Socialdemokratiet kunne garantere. Hr. Henrik Dam Kristensen sagde: Efter en sådan forhandlingsrunde, hvor man har fået forhandlet forfatningstraktaten igennem, så er vi nogle, der sætter os ned og forhandler.
Jeg vil bare gerne for det første have bekræftet, at Socialdemokratiet er med i den kreds, der sætter sig ned og forhandler.
Og derefter vil jeg gerne have Socialdemokratiet til at bekræfte, at man vil arbejde for, at vi får et klart valg, så befolkningen kan vælge, om den vil bevare, afskaffe eller ændre de danske forbehold.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2003-10-10:
De to sidste spørgere er begge inde på det, som hr. Thor Gunnar Kofoed problematiserer her: Hvordan kan man melde sig ind i noget, der ikke findes?
Jamen altså vi står nu foran en regeringskonference, hvor der skal etableres en forfatning
Og så spørger man minsandten, hvordan vi kan finde på at ville have noget, som ikke findes i dag.
Jamen det er jo Venstre, Socialdemokratiet, Konservative, Radikale osv., der hele tiden vil lave tingene om og hele tiden vil have noget nyt. Hvorfor kan vi ikke bare få lov til at have det, som det er?
Hvorfor skal det laves om?
Hvorfor skal vi overhovedet have forfatningen?
Det er jo dér forandringerne ligger.
Vi har status quo, og så foreslås der ændringer.
De ændringer, der foreslås,
forholder vi os så til, og vi foreslår så, at man i stedet for går i en anden retning.
Det er jo egentlig forholdsvis enkelt. Til hr. Claus Larsen-Jensen, som taler om den norske ordning: Jeg forestiller mig ikke, at det bliver en norsk model, Danmark vil have efter et nej - heller ikke selv om vi er det eneste land, der siger nej til forfatningen.
Vi står jo i en langt, langt bedre situation med hensyn til forhandlinger, end Norge gjorde, da de skulle etablere et samkvem med EU, for vi er jo medlemmer.
Hvis vi siger nej til forfatningen, så står det klokkeklart i Traktaten, at der kun kan etableres en forfatning for de øvrige 24, hvis vi anerkender det, for der skal være enighed om det.
Og jeg går da ud fra, at vi er i et demokratisk samarbejde; det har været fremhævet heroppefra så mange gange.
Er det, man i virkeligheden siger, at så vil de andre lande ikke respektere det traktatgrundlag, der ligger?
Det synes jeg er en underlig diskussion.
Henrik Dam Kristensen (S), 2003-10-10:
Jeg må stadig væk indrømme, at jeg har svært ved at forstå, hvorfor hr. Jesper Langballe har noget imod sund fornuft.
Jeg synes sådan set, det er ganske udmærket at have sund fornuft i tingene.
Det må man undskylde.
Til hr. Søren Søndergaard vil jeg gerne sige angående fælles forsvar, at der er en klar erkendelse, i hvert fald i Socialdemokratiet, af, at der vil være konflikter også i vores nærområde, som EU i fremtiden bliver nødt til at tage sig af og bliver nødt til at være med til at sikre, at vi kan løse.
Vi påtog os så et ansvar og gik ind.
Jeg behøver ikke fortælle hele historien herfra, den kender fru Anne Grete Holmsgaard lige så godt, som jeg gør.
Og der har vi foretaget en politisk vurdering.
Nu har vi sagt: Hvordan kommer vi bedst ud af det morads, som vi nu er bragt i af statsministeren?
Og det mener vi så, vi gør ved, at vi nu får undersøgt mulighederne for at få opt in-modellen.
Når vi kommer hjem med den, så må vi vurdere, om den så også er gangbar.
Er det den, der kan betyde, at vi kan komme af med så meget af de retlige forbehold som overhovedet muligt, ja, så kan det blive den, vi kan blive nødt til at bruge.
For hvis vi ikke gør noget, så ender vi jo med ikke at kunne deltage i bekæmpelse af international kriminalitet, i bekæmpelse af international terrorisme.
Danskere vil ikke kunne få de fordele, der er på civilretsområdet osv.,osv.
Så det var vel i realiteten et forsøg på også at være opmærksom på, hvad der var allerbedst for Danmark, efter vi var bragt i den situation, som vi jo ikke havde ønsket.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-10-10:
Den linje vil jo føre til en føderation af en eller anden art.
Men det er så Socialdemokratiets valg, og det er jo det politiske grundlag, man har.
Så vil jeg godt spørge hr. Henrik Dam Kristensen: Når det nu er sådan, at det er det, Socialdemokratiet arbejder for, hvordan i alverden kan man så acceptere det besynderlige forslag til fremgangsmåde omkring to folkeafstemninger, dette mærkelige kinesiske æske-system, som statsministeren har udtænkt, og som betyder, at vi får et fuldstændig uklart grundlag for at tage stilling ved den første folkeafstemning? Man ved faktisk ikke, hvad man dybest set stemmer for eller imod ved den første folkeafstemning.
Hr. Henrik Dam Kristensen indrømmede jo, at det heller ikke var nogen særlig god løsning.
Han fik det nærmest fremstillet, som om Socialdemokratiet var blevet tvunget til at acceptere det af statsministeren.
Men nu er det jo så heldigt, at hvis Socialdemokratiet gerne vil have en anden og mere ren afstemning, hvor undtagelserne går ind, og vi stemmer rent om traktaten, så kan man få det.
Der er et andet flertal i Folketinget
, hvis Socialdemokratiet vil det. Vil Socialdemokratiet det?
Charlotte Antonsen (V), 2003-10-10:
Østrigsagen endte jo som bekendt med, at man skrev en procedure ind i traktaten, som forhindrede, at man nogen sinde mere i EU kan opleve en tilsvarende sag.
Så det, der står i traktaten i dag, er det, der skal stoppe enhver fremtidig Østrigsag.
Men under ingen omstændigheder er der tale om nogen nye tiltag på dette område i den nye traktat.
Det er noget, der allerede er skrevet ind i den nuværende traktat.
Fru Line Barfod ønsker rent vand.
Det gør vi også i Venstre, men vi ønsker ikke, at Danmark skal melde sig ud af EU, som Enhedslisten ligesom lægger op til.
Til hr. Thulesen Dahl: Det kan godt være, jeg fik formuleret mig for løst, når jeg sagde
, at ingen i øjeblikket...
Der er ikke nogen i Venstres folketingsgruppe, der har tilkendegivet, at de i dag ønsker at stemme nej til den vedtagelse, vi har lagt på bordet.
Der er altså enighed i Venstre.
Vi ændrer ikke politik.
Vi har stadig vores langsigtede mål for øje, men vi lægger op til at tage et mindre skridt på det retspolitiske område.
Til allersidst om forsvarspolitik: Ja, netop Irak viser, at EU naturligvis kun kan handle, når landene er enige.
Det skal EU.
Vi skal handle, hvor landene er enige, så taler vi med langt større styrke, så har vi langt større mulighed for at påvirke.
Men Irak viser jo, at landene er suveræne, at man altså i Europa kan have forskellige synspunkter.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2003-10-10:
Fru Charlotte Antonsen sagde i en replik her for lidt siden: Ingen i Venstre er uenig i den linje, vi fører i øjeblikket. Det kan jeg da godt forstå.
Det er da komplet umuligt at finde ud af, hvad det er for en linje, så der vil heller ikke være nogen, der kan sige, de er uenige i den.
Hvordan skulle de gøre det? I den opremsning, fru Charlotte Antonsen kom med heroppefra lige for et øjeblik siden - det var et svar til hr. Jesper Langballe - om, hvor det var helt naturligt, at vi selvfølgelig måtte samarbejde, hørte jeg, at forsvarspolitikken blev nævnt.
Jeg håber da, at det var en fejl, for vi har da lige haft en stor debat om, at Danmark er draget i krig mod Irak i modsætning til, hvad en lang række EU-lande har anbefalet, hvor vi selvfølgelig har forfægtet vores selvstændige mulighed for at foretage vores egen vurdering her i Folketinget.
Det er da utrolig vigtigt, at vi kan det, og at Danmark er et suverænt, selvstændigt land i sådan et spørgsmål.
Så hører man minsandten fru Charlotte Antonsen sige, at det er et af de områder, hvor det er helt afgørende, vi fægter igennem EU-rammen, for vi kan da ikke stå alene og sådan noget.
Der er altså overhovedet ingen sammenhæng i det, fru Charlotte Antonsen har serveret for Folketinget her i dag.
Når hr. Dam Kristensen siger, Socialdemokratiet ikke har noget som helst ansvar for at fortælle, hvad man forestiller sig vil ske med et nej, så går jeg også ud fra, at hr. Dam Kristensen tager konsekvensen af det og overlader det til eksempelvis Dansk Folkeparti at varetage Danmarks interesser efter et nej.
Det må jo være konsekvensen af det.
Hvis det hverken er regeringen eller Socialdemokratiet, der skal det, så må det jo være nejsiden, der så gør det.
Og det er da egentlig prisværdigt.
Tak for det.
Det er da en nyskabelse i dansk politik.
Det er vi da kun glade for.
Så vil jeg ellers sige, at vi jo skal have lidt ondt af hr. Dam Kristensen, for hr. Dam Kristensen har været udsat for at blive halehængt af regeringens slingrekurs.
Da jeg hørte radioavisen i lørdags, måtte hr. Dam Kristensen ud og forsvare, hvorfor regeringen var blevet sendt af sted til Italien med et mandat, der jo ikke nødvendiggjorde, at man kæmpede for en ligelig repræsentation i Kommissionen. Hr. Dam Kristensen gjorde alt, hvad han kunne for at forsvare den der mærkværdige linje, et flertal havde lagt sig på.
Og imens hr. Dam Kristensen tordnede ud i radioaviserne med det budskab, hører man så, at statsministeren nede i Rom ændrer kursen fuldstændigt og siger: Nu kæmper Danmark også for ligelig repræsentation i Kommissionen. Derfor har jeg egentlig lidt ondt af hr. Dam Kristensen, fordi han har været udsat for det, men det er jo bare en konstatering, vi kan gøre.
Sådan har det altså været.
Line Barfod (EL), 2003-10-10:
Jeg kunne forstå på fru Charlotte Antonsen, at hvis man i Danmark ønsker at sikre sig, at vi fortsat kan have rent drikkevand, så kræver det et brud med EU, for det er ikke muligt at bevare det rene drikkevand i EU.
Så kan vi jo begynde at forberede os på, at vi skal have plads til alle de flasker vand, vi skal til at bære hjem.
Men jeg mangler stadig væk at få forklaringen på, hvorfor det lige er sommerhusforbeholdet, man prioriterer fra Venstre.
Hvad er det, der gør, at det er det område, man prioriterer, og ikke andre områder som f.eks. rent drikkevand?
Hvorfor er det lige sommerhusreglen og udlændingepolitikken, man vil værne om?
Charlotte Antonsen (V), 2003-10-10:
Hr. Aage Frandsen vil gerne høre en gang til, hvad Venstre kæmper for.
Vi kæmper for et åbent, demokratisk, effektivt, europæisk samarbejde med respekt for store og små lande, hvor man gør mere ud af at samarbejde om udenrigspolitik, om forsvarspolitik, om de store overordnede økonomiske linjer.
Så vi har mange ting, vi gerne vil kæmpe for, og vi kæmper, når vi er til stede ved møderne.
Til hr. Jesper Langballe: Danmark bestemmer ikke selv udenrigspolitik, forsvarspolitik, overordnet økonomisk politik, miljø.
Hvis vi skal have indflydelse der, så går det via EU-samarbejdet, og at forsøge at foregøgle befolkningen noget andet er direkte misvisende, og det ved hr. Jesper Langballe udmærket godt.
Vi kan sidde herinde i salen og stemme nok så meget om, at vi ønsker forureningsbekæmpelse, det hjælper ikke noget, hvis vi ikke får nogle andre lande med på ideen.
Hr. Peter Skaarup fremdrager Østrigsagen.
Østrigsagen har intet med den nye traktat at gøre, der er ingen ændringer med hensyn til, om man kan lave sanktioner.
Det er allerede i den eksisterende traktat.
Det er rigtigt, som hr. Peter Skaarup siger, at Venstre ikke var glad for, at der blev disse muligheder for sanktioner.
Det er vi stadig væk ikke så glade for, men det er altså ikke noget nyt i den nye traktat.
Det er den gamle traktat, der videreføres på det her område.
Til sidst til hr. Anders Samuelsen: Jeg bliver altså nødt til at bede hr. Anders Samuelsen om at diskutere det papir, vi drøfter i dag, nemlig det, der er regeringens forhandlingsoplæg, og som jeg også ved at hr. Anders Samuelsens parti har været med til at drøfte.
Der fremgår det direkte, at vi lægger op til, at vi ønsker et fælles samarbejde om flygtningepolitik og ulovlig indvandring.
Så ja, vi ønsker det stadig, kan jeg sige til hr. Samuelsen.
Anders Samuelsen (RV), 2003-10-10:
Da det åbenbart ikke gjorde det store indtryk, at der blev læst op, hvad statsminiseren har sagt tidligere, vil jeg gerne fortsætte med et eksempel fra svaret på spørgsmål S 2159 den 27. februar 2003.
Der siger statsministeren: »Regeringen finder fortsat, at udfordringer af grænseoverskridende karakter kræver et velfungerende internationalt samarbejde. Dette gælder også EU-samarbejdet om asyl og indvandring.«
Det mener regeringen åbenbart ikke længere, for siden da, som hr. Jesper Langballe klart fik markeret, kom der en Gallupundersøgelse på tværs, så nu er det ikke længere regeringens opfattelse, at det kræver et samarbejde på tværs af grænser.
Lige netop her skal Danmark ikke deltage længere.
Hvis man er i tvivl om, hvad det kan betyde, at man udelukkende lægger sit lod i forhold til meningsmålinger, så kan man jo spørge ovre i USA, hvor man op til Anden Verdenskrig havde et markant flertal i befolkningen, helt op til, hvor man besluttede at gå i krig, som sagde, at man ikke skulle deltage i Anden Verdenskrig, man skulle ikke gå ind i den.
Det sagde et flertal af den amerikanske befolkning, men der var nogle visionære politikere, som sagde: Det er nok egentlig nødvendigt, hvis vi skal bevare frihed i den her verden.
Derfor gik de foran og sagde, det gør vi.
Siden hen blev man, må vi jo nok sige, tilgivet af den vestlige verden for det overgreb på Gallupdemokratiet.
Peter Skaarup (DF), 2003-10-10:
Jeg må indrømme efter de indlæg, som fru Charlotte Antonsen har holdt heroppe,
står det meget uklart, hvordan vi skal tro på, at den EU-politik, Venstre siger de vil have, rent faktisk også bliver ført ud i livet på den rigtige måde efter Venstres opfattelse.
Jeg mener klart at kunne konstatere - jeg mener ikke at have fået nogen svar, der tilbageviser det - at det, Venstre sagde i sin tid i sit oplæg fra 1995 med, at man vil være sikker på, at man havde hele og fulde kommissærer, ikke har holdt stik.
Man har i 1995 også sagt, at man vil have et kompetencekatalog, hvor man er sikker på, at man tilbagefører magt til de nationale parlamenter.
Det har ikke holdt stik.
Man førte en enorm kampagne mod daværende statsminister,
hr. Poul Nyrup Rasmussen - det var vi enige i på det tidspunkt, det er vi stadig væk - om, at det, Danmark og EU-landene gjorde over for Østrig, som blev ramt af de såkaldte sanktioner, var uheldigt.
Alligevel går man med til, at i den tekst, vi sidder med nu fra konventet, som man helt og fuldt går ind for, indfører man mulighed for sanktioner.
Det er da fuldstændig uholdbart, at et parti har sådan nogle holdninger ved den ene lejlighed og så rent faktisk overhovedet ikke følger det i det praktiske arbejde.
Jesper Langballe (DF), 2003-10-10:
Det er ikke rigtig til at fatte fru Charlotte Antonsens svar til bl.a. fru Line Barfod.
Hvorfor siger man nu, at udlændingeforbeholdet er så afgørende vigtigt?
Man udelukker fuldstændig, at der senere kunne komme andre vigtige ting, hvor det var afgørende, at Danmark selv kunne bestemme farten her i landet.
Må man ikke sige, at aldrig nogen sinde har ganske almindelige danske borgere haft så stor indflydelse på hele danmarkshistorien, som de 1.000 mennesker havde, der blev ringet op af Gallup og spurgt, hvad de mente om, at man nu indskrænkede retsforbeholdet til et udlændingeforbehold?
Det er da fuldstændig utroligt.
De har virkelig skabt danmarkshistorie.
Henrik Dam Kristensen (S), 2003-10-10:
Først til hr. Keld Albrechtsen.
Jeg synes, hr. Keld Albrechtsen skal lægge meget mærke til, at det, der er sket, som jeg synes har været vigtigt, er, at de tre institutioner, i realiteten alle tre, er blevet styrket, men balancerne er blevet fastholdt, og det har været det helt afgørende.
Så spørger hr. Keld Albrechtsen til folkeafstemninger.
Lad mig gøre det helt klart.
Der er ikke nogen, der på nuværende tidspunkt ved noget om, hverken hvornår eller i givet fald hvor mange ting, vi skal stemme om på én gang.
Det ligger åbent endnu.
Det kan man selvfølgelig først lave en reel vurdering af den dag, regeringskonferencen er færdig.
Jeg synes måske nærmest, det er lidt ynkeligt, at hr. Kristian Thulesen Dahl gentagne gange går på talerstolen og på alle andre måder nærmest tigger og beder jasiden om at formulere, hvad der skal ske, hvis vi går hen og får et nej.
Jeg synes simpelt hen, det er lidt ynkeligt. Jeg synes, hr. Kristian Thulesen Dahl og andre, der anbefaler et nej,
må komme ud af busken og sige præcis, hvad det er, de ønsker, når det bliver et nej.
Partiformanden for Dansk Folkeparti har jo prisværdigt klart sagt det, og jeg går stadig væk ud fra, at det er partiformanden, der tegner linjen, og dermed er det jo sagt, at det er en udmeldelse af det europæiske fællesskab, der ønskes.
Til hr. Peter Skaarup vil jeg bare sige: Der er ikke noget omkring de symboler.
Vi har stadig væk Dannebrog herude, når vi har lyst til det, vi har stadig væk den danske nationalsang, når vi har brug for det.
Der er nogle fælles symboler, og man kan bruge flag, man kan bruge melodi i nogle situationer, og jeg havde nær sagt: Hvad så?
Peter Skaarup (DF), 2003-10-10:
Hr. Henrik Dam Kristensen er inde på, at EU-konventet har fungeret fint, og at det har været godt med den måde, arbejdet er foregået på, men, vil jeg så sige - og det er det, jeg vil spørge hr. Dam Kristensen om
: Det er vel ikke særlig heldigt, at befolkningerne har været så dårligt repræsenteret i EU-konventet, som det er tilfældet.
Er det heldigt, at det kun er tre lande reelt, der har haft repræsentanter for den skeptiske del af befolkningerne, som jo er meget store? I de fleste lande er der mange skeptikere i befolkningen, og de har altså ikke været særlig godt repræsenteret.
Så vil jeg spørge til Socialdemokraternes linje i EU-politikken.
I 1995 udgav Socialdemokraterne et oplæg, der hed »Socialdemokratiet og den europæiske udfordring«, og her skriver Socialdemokraterne: »EU skal ikke konkurrere med nationalstaterne.
EU skal ikke bruge symboler for at skabe en kunstig EU-identitet.«
Så er mit spørgsmål til hr. Henrik Dam Kristensen: Betyder det, at Socialdemokraterne er imod, at man nu i traktaten, forfatningen fra konventet, gør Beethovens melodi til oden »An die Freude« til en melodi for EU, at man ophøjer EU-flaget til nationalflag for staten EU?