runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jesper Langballe (DF), 2005-04-29:
Ja, men jeg må stadig sige, at jeg altså ikke ser noget behov for, at det bliver indskrevet i straffeloven.
Men jeg synes da ikke, det er noget helt vildt i varmen som meget af det andet, der står i beslutningsforslaget.
Så vil jeg lige pege på, at der står i bemærkningerne til beslutningsforslaget, at ved at få det indskrevet i straffeloven kan man forebygge, behandle og straffe tvangsægteskaber.
Ja, det er klart, at når det står i straffeloven, kan man gøre det.
Men der er jo det fine ved 24-års-reglen, at den faktisk bevirker, at behandling og strafforfølgelse nærmest ikke er nødvendig.
24-års-reglen forebygger tvangsægteskaber så effektivt, at alt det med at komme farende ud med politi og splitte familien ad og risikere, at faderen slår sin datter ihjel bagefter, ikke er nødvendigt.
24-års-reglen slår nemlig ned generelt og siger: Nul og niks, de unge mennesker skal være 24 år, før de kan blive gift.
Det er simpelt hen genialt, og det virker, hvorimod dette her overhovedet ikke vil have nogen som helst virkning.
Det vil bare koste en masse penge.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-04-29:
Hr. Jesper Langballe startede jo sit indlæg med nogle lidt nedgørende bemærkninger om Ungdomsparlamentet.
Men efter at have hørt hr. Jesper Langballes ordførerindlæg, kan jeg kun sige, at de indlæg, der var under Ungdomsparlamentet, i hvert fald var på et noget højere niveau.
Hvad er det, hr. Jesper Langballe siger?
Han siger, at denne brede vifte af tiltag ikke er nødvendig, for vi har jo 24-års-reglen.
Men hvad er det, der er essensen i 24-års-reglen?
Hvis det nu er sådan, at 24-års-reglen er som sendt fra himlen og kan løse alle problemer, skulle det jo være sådan, at der ikke blev indgået tvangsægteskaber i dagens Danmark, og jeg spørger hr. Jesper Langballe: Tror hr. Jesper Langballe virkelig, at der ikke indgås tvangsægteskaber her i landet – ja eller nej?
Jesper Langballe (DF), 2005-04-29:
Så må jeg lige sige til hr. Jørgen Arbo-Bæhr, at der er altså noget, hr. Jørgen Arbo-Bæhr har misforstået.
Det er ikke forbudt at gifte sig, når man er under 24 år – så vidt er det ikke kommet her til lands – men man kan bare ikke få ægtefællesammenføring, og derfor slipper de unge mennesker for at få importeret en fætter eller kusine fra Den Anatolske Højslette, som de overhovedet ikke er interesserede i at blive gift med.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-04-29:
Når hr. Jesper Langballe er færdig med at lufte alle sine fordomme om muslimske ægteskabsforhold, hvor alt bliver generaliseret, som om det er det almindelige – selv om tvangsægteskaber vel ikke er det almindelige, hverken i Danmark eller i mange andre lande – kan vi måske begynde at diskutere et konkret forslag, som skal forhindre, at der rent faktisk indgås tvangsægteskaber.
Jeg mener, at hr. Jesper Langballe ikke har gjort andet i denne debat end at sige: Jamen vi har en 24-års-regel, så er der ikke brug for andet.
Men det er så langt fra virkeligheden, som det overhovedet kan være, og jeg spørger bare, hvad det helt konkret er i de tiltag, der er i forslaget, som hr. Jesper Langballe har noget imod.
Jesper Langballe (DF), 2005-04-29:
Nu forstår jeg altså ikke rigtig noget mere.
Hr. Jørgen Arbo-Bæhr spurgte mig, om jeg tror, der er mange eller få tvangsægteskaber i Danmark, og jeg sagde til hr. Jørgen Arbo-Bæhr, at jeg tror, det vrimler med dem, og så brugte jeg som kilde en erklæret muslim, nemlig hr. Naser Khader, som har skrevet en fornem bog, hvor han skildrer et konkret tilfælde, nemlig sit eget, og derefter siger, at sådan er praksis – ikke bare i bestemte muslimske enklaver, men i stort set alle muslimske familier kloden over.
Så siger hr. Jørgen Arbo-Bæhr, at jeg er fordomsfuld, men det er da en måde at debattere på, som ikke rigtig giver nogen mening, for så kommer vi jo slet ikke videre.
Jeg kan forstå, at vi begge to har læst hans bog, hvor han skriver, at han har været udsat for et arrangeret ægteskab, men at det ikke blev til no get, fordi han – som han meget morsomt skildrer – drak sig mod til at sige nej til de to familier.
Han ville ikke, og den stakkels pige fik i øvrigt en dybt, dybt ulykkelig skæbne.
Jeg kender udmærket bogen, og han siger ikke direkte, at alle muslimske familier praktiserer tvangsægteskaber.
Jeg går ud fra, at f.eks. hr. Naser Khader ikke selv gør det, men han siger, at det er en generel praksis hos muslimer overalt i verden.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2005-04-29:
Tro hører hjemme i kirken, viden derimod hører hjemme i bl.a. Folketinget.
I hvert fald er det ikke særlig klogt at basere vigtig lovgivning på tro i stedet for på viden, og det er det, der sker i en række tilfælde i øjeblikket.
Heller ikke jeg ved, hvordan 24-års-reglen virker, for der er ikke lavet forskning i det, der bliver ikke lavet forskning i det.
Det er baggrunden for det her forslag, som hr. Jesper Langballe stemmer imod.
Hvorfor dog ikke få det undersøgt?
Jeg har talt med og hørt om unge, som bor i Malmø og lever i et ægteskab, som er indgået mod deres vilje.
De svenske myndigheder har registreret et tvangsægteskab.
Med andre ord er der en vis sandsynlighed for, at jeg har ret i det, jeg siger, men lad os dog få det undersøgt, vil jeg sige til hr. Jesper Langballe.
Må jeg i øvrigt ikke benytte lejligheden til at takke hr. Jesper Langballe for at have sat sig så grundigt ind i forslaget, som tilfældet er.
Hr. Jesper Langballe er oven i købet gået så grundigt til værks, at han som den eneste har fundet ud af, at der er bemærkninger til et punkt, der ikke er fremsat, nemlig punkt 14.
På den baggrund skal jeg bede om at få beslutningsforslaget omtrykt, fordi der er bemærkninger til et punkt, der ikke eksisterer.
Afstemning
Jesper Kiel (EL), 2005-04-29:
Jeg vil spørge ministeren: Er problemet ikke, at når først vi har indgået de her aftaler, så er der jo ikke den pressionsmulighed?
Jeg vil igen nævne eksemplet Israel.
Vi har jo talt for, at man skulle opsige samarbejdsaftaler fra EU's side med Israel, fordi de krænker palæstinensernes demokratiske rettigheder.
Så jeg synes, erfaringen viser, at selv der, hvor der er så alvorlige krænkelser af menneskerettigheder og demokratiske rettigheder, som Israel står for, sker der jo ikke noget, når man har de her samarbejdsaftaler.
Derfor opfatter jeg det som en blåstempling.
Når først man har truffet aftalen, accepterer man, at det er demokrati, sådan som det pågældende land praktiserer det.
Jens Kirk (V), 2005-04-29:
Beslutningsforslaget er for det første en del af en fælles EU-beslutning, men også et skridt i retning af mere fred og fordragelighed i verden.
Der foreligger allerede lignende aftaler med andre centralasiatiske og kaukasiske lande.
Aftaler som denne fremmer det internationale samarbejde, udbredelsen af demokrati og bekæmpelsen af terrorisme.
Med denne aftale knyttes Tadsjikistan tættere til EU, og landets positive udvikling understøttes og anerkendes.
Derfor Venstres fulde støtte til forslaget.
Per Stig Møller (KF), 2005-04-29:
Jamen det er jo ikke på dagsordenen.
Det er Tadsjikistan, der er på dagsordenen, men vi kan da diskutere alt her i verden, og det er tiden da også til.
Det er da klart, at der er fremskridt i processen mellem Israel og Palæstina.
Man skal være både blind og døv for ikke at opdage det, og det er bl.a. på grund af den politiske indflydelse og medindflydelse, vi kan have, og som vi bl.a. havde igennem formuleringen af køreplanen for fred, som forudsætter tillidsskabende foranstaltninger.
Jeg synes, at man lige præcis nu skulle stikke piben ind og hellere støtte den proces, der er i gang imellem Israel og Palæstina hen mod at få virkeliggjort en tostatsløsning.
Morten Messerschmidt (DF), 2005-04-29:
Tak for redegørelsen fra ministeren.
I Dansk Folkeparti er vi utrolig glade for at få lejlighed til at behandle det her beslutningsforslag i Folketinget.
Det er jo sådan, at den 27. september skal vi til folkeafstemning, hvor vi skal stemme om en forfatning, der bl.a. gør EU til en juridisk person.
Og der er det jo sådan, at der vil EU med den myndighed som juridisk person få kompetence til at indgå sådan nogle samhandelsaftaler her uden forud derfor at indhente accept fra de enkelte parlamenter.
Jeg kunne godt tænke mig at høre, om ikke udenrigsministeren synes, det er beklageligt, at man giver EU en sådan kompetence, så man kan handle internationalt uden at skulle have mandat fra de enkelte parlamenter.
Per Stig Møller (KF), 2005-04-29:
Jamen handelsaftalerne, forhandlingerne har vi jo lagt i Kommissionen i forbindelse med tredjelande, men det kan ikke ændre nogen af de vilkår, der er inde i vore stater, og de kompetencer, der er inde i staterne, kan ikke ændres af handelsaftaler med tredjelande.
Morten Messerschmidt (DF), 2005-04-29:
Jo, men der er jo en forskel på, om EU har forfatningsretlig myndighed til at agere som juridisk person, eller om det kun er en mellemfolkelig organisation, der ikke kan agere som juridisk person.
Det her er jo et godt eksempel på, at det faktisk er positivt, at EU er en mellemfolkelig enhed, som skal have accept, mandat kan man kalde det, fra de nationale parlamenter, for det er en rent demokratisk sikkerhed, fordi Enhedslistens og SF's og Dansk Folkepartis ordførere kan komme med anmærkninger i forhold til det her.
Det må ministeren da også synes er positivt i en demokratisk optik, og er det så ikke beklageligt, at forfatningen hindrer det, altså gør hele den her procedure mindre demokratisk, såfremt danskerne siger ja den 27. september?
Per Stig Møller (KF), 2005-04-29:
Jeg synes, vi kommer meget, meget, meget langt uden for emnet.
Der er stadig væk tale om i forbindelse med handelsaftaler med den kompetence, der allerede er givet til EU, at den kan de fortsat have, men hvis det kommer til at ændre vilkårene inde i landene, dvs. de aftalesystemer, man har inde i landene – det står der også udtrykkeligt i traktaten, inden for en række hovedområder – så kan man ikke gøre det, hvis et land går imod det.
Så det kan de ikke.
Så der gives ikke mere kompetence, end de har, kun den ydre handelsaftale.
Det her er andet end en handelsaftale.
Per Clausen (EL), 2005-04-29:
Det vil jeg bestræbe mig på, det skulle vel også være muligt.
Der er en enkelt bemærkning, som udenrigsministeren kom med, som jeg godt vil have bekræftet at jeg hørte rigtigt, for jeg mener faktisk, at udenrigsministeren sagde, at når man lavede de her samarbejdsaftaler, så havde man gode erfaringer, og man havde dårlige erfaringer, og man kunne i grunden ingenting vide om, hvorvidt det var de her samarbejdsaftaler, der havde medført de gode ting, men man kunne så heller ikke beskylde samarbejdsaftalerne for, at det var gået værre i nogle lande.
I det ene øjeblik siger udenrigsministeren dét, og i det næste øjeblik siger udenrigsministeren ligesom, at de her samarbejdsaftaler er sådan en slags garanti for, at så går det nok den rigtige vej.
Per Clausen (EL), 2005-04-29:
Det er rigtigt, at forslaget har været drøftet for ikke så lang tid siden, men jeg vil alligevel bemærke, at når vi har genfremsat forslaget, er det jo, fordi vi faktisk synes, at man gør sig en række erfaringer med privatisering af vandforsyning, f.eks. i Filippinerne og andre steder, hvor det har vist sig, at nogle af de store franske firmaer, som jo har været meget stærkt medvirkende til, at EU har lagt så meget vægt på at komme igennem med det her krav om at man skal liberalisere vandforsyningen, ikke løser de her opgaver særlig tilfredsstillende.
Man kan godt stille sig selv spørgsmålet: Hvorfor er det så magtpåliggende for EU at fokusere på åbningen af det her marked, som jo er et marked, som helt klart har et meget vigtigt socialt og sundhedsmæssigt indhold?
Per Stig Møller (KF), 2005-04-29:
Det er jo de her sædvanlige konspirationsteorier, der kommer derovrefra.
Det er ikke af hensyn til den franske vandforsyningssektor, at den danske regering synes, at det er udmærket, at man, hvis man åbner for markedet, åbner for alle.
Det er jo præcis for at undgå, at der kun åbnes for f.eks. vandforsyningsselskaber fra ét land.
Men har man først åbnet for ét land – det er åbenbart gjort dårligt i Filippinerne, men jeg kender ikke den sag – giver det jo mulighed for, at regeringen kan lave en aftale med andre leverandører, fordi der er åbnet, og gør man det først over for Frankrig, betyder det også, at danske firmaer kan byde ind.
Men det er stadig væk landet selv, der afgør, om det vil have fremmed investering ind.
Vi kan være enige om, går jeg ud fra, at der er et meget stort problem med vandforsyningen.
Det er et utrolig stort problem, og det er et stigende antal lande, som får vanskeligere og vanskeligere ved at sørge for en normal, ja, bare en daglig vandforsyning til deres borgere, og der er store områder af verden, ikke mindst i Afrika, hvor man dagligt skal gå meget langt for at hente vand.
Det vil jo være en god idé, at de får effektiviseret og forbedret vandforsyningen.
Om det så skal ske med private eller med offentlige midler, afgør landet selv.
Per Clausen (EL), 2005-04-29:
Ja, det afgør landet selv, men jeg synes nu, at man også skal se de her GATS-forhandlinger og EU's udspil i sammenhæng med, hvad det er for nogle projekter, som f.eks. Verdensbanken er indstillet på at støtte.
Det er jo præcis nogle projekter, som handler om, at de skal vælge markedsbaserede løsninger, og som også lægger op til at understøtte private virksomheder, som går ind i vandforsyningen i et uland.
Det er altså den private, den markedsmæssige løsning, der understøttes her, og ikke en kollektiv offentligt ejet løsning.
Det synes jeg faktisk set i sammenhæng med det her EU-forslag er en meget dårlig ting, og jeg kan i grunden ikke rigtig forstå, hvorfor man ved GATS-forhandlingerne skal pålægge nogle ulande, i tilfælde af at de måtte være indstillet på at lave aftaler, at skulle åbne op over for alle de økonomiske interesser, der kan være.
Jeg kan simpelt hen ikke se anden fornuftig forklaring på det her forslag, end at de, som har lobbyet for det, har fået deres vilje, og det er nu ikke konspirationsteori, at store franske multinationale selskaber udøver lobbyvirksomhed i EU.
Per Stig Møller (KF), 2005-04-29:
Det er jeg helt enig i, det accepterer jeg heller ikke.
Pointen er, at hvis man har åbnet for markedsadgang, dvs. for private, skal det også være med privat konkurrence.
Jeg kan ikke se andet end, at hvis det viser sig, at franske firmaer får for mange penge ud af det og leverer for dårlig forsyning, har landet mulighed for at lave en aftale med andre firmaer, der leverer en bedre forsyning til en lavere pris.
Det er jo præcis hele pointen, at man har mulighed for, hvis man åbner, ikke at være i lommen på ét forsyningsselskab, men kan skifte det ud, at man kan få flere ind.
Det skulle alt andet lige – det er jo altså erfaringen – give lavere pris og bedre forsyning.
Jens Kirk (V), 2005-04-29:
Jeg vil gerne rose udenrigsministeren for hans gode gennemgang af, hvad den her sag drejer sig om, og jeg skal derfor undlade at komme nærmere ind på det, da det er godt gennemgået, og kun sige, hvad Venstre mener, at det her drejer sig om.
Man kan sige, at det er lidt mærkeligt, at Enhedslisten ikke ønsker, at EU skal bidrage til en liberalisering af vandforsyningen under de igangværende GATS-forhandlinger.
Enhedslistens forslag vil jo konkluderet ud fra udenrigsministerens tale betyde, at det bliver meget, meget sværere for de allerfattigste mennesker i verden at skaffe sig rent vand.
Realiteten er nemlig, at investeringer i at sikre rent vand i ulandene er en bekostelig affære.
Derfor øges mulighederne for, at det sker, hvis der bliver investeret penge fra udlandet.
Jeg er bange for, at Enhedslisten her har svunget den ideologiske fane lidt for højt.
I hvert fald kan vi i Venstre ikke støtte forslaget, fordi det betyder, at mange flere fattige ikke kan få rent vand.
Forslaget er derfor direkte i strid med FN's beslutning om en halvering af andelen af mennesker i den fattige verden uden adgang til rent vand inden 2015.
Irene Simonsen (V), 2005-04-29:
Der er slet ingen parallelitet i det her, for det, det handler om, er nogle unge mennesker, der har den latente trussel.
Ægteskabet er ikke indgået, der ligger en aftale om, at det skal indgås, og der skal foregå en familiesammenføring.
Der er ikke sket et overgreb endnu, men der er latent chance for, at der bliver det.
Det er op til den unge selv at anmelde.
Hvis vi forestiller os et eksempel: Der er indgået tvangsægteskab, vedkommende er blevet familiesammenført her til Danmark, den unge mand eller den unge kvinde fortryder, jamen så får de da – og har – muligheden for at anmelde deres forældre.
Per Clausen (EL), 2005-04-29:
Når man hører udenrigsministeren og Venstres ordfører, kan man undre sig over, at det her er et krav, som er rejst af EU ved GATS-forhandlingerne.
Det burde jo være de fattige lande, der havde rejst det her krav, for det indføres udelukkende af hensyn til de fattige lande.
Det synes jeg, hvis jeg skal være helt ærlig, måske er lidt langt ude, særlig når en række af de fattige lande klart har sagt, at de ikke ønsker det her.
Det er altså noget, de vil gå imod i forhandlingerne.
Så kan vi selvfølgelig se, om EU kan presse dem til det.
Jeg tror nu nok også, at hvis de her store koncerner, som det jo handler om, går ind og investerer i vandforsyning i et tredjeverdensland, vil formålet være at tjene penge.
Jeg tror faktisk, at vandforsyningen var bedre tjent med, at vi opfattede det som en offentlig opgave, som vi i den rige del af verden godt kunne give noget støtte til, uden at private firmaer behøvede at tjene penge på det.
Jesper Kiel (EL), 2005-04-29:
Så vil jeg bare spørge ministeren, hvordan han selv synes det går i forbindelse med at presse Israel til at overholde menneskerettighederne for palæstinenserne.
Per Stig Møller (KF), 2005-04-29:
Det er helt forkert.
Det betyder, at nu har man fået et forum, en mulighed, en løftestang, og det betyder, at man kan være med til at fremme udviklingen og altså ikke kan siges ikke at måtte blande sig i indre anliggender, for det har man faktisk nu fået adkomst til.
Og det er da en kæmpe fordel, f.eks. hvis en presse bliver undertrykt, journalister forsvinder, at vi så kan gå ind og påtale det i et samarbejdsråd og bede om nogle forklaringer, hvis der foregår ting, som ikke bør foregå.
Og det kan jo altid standse.
Man kan jo altid opsige en aftale, hvis man siger, at det her er helt håbløst, det misbruges.
Men det er for det første for at bekæmpe fattigdommen, og det plejer jo altså at være – også i forhold til Enhedslistens filosofi – et skridt i retning af at få forbedret vilkårene, at man bekæmper fattigdommen.
Det er altså den økonomiske idé med aftalen, og den går jeg ud fra at Enhedslisten vil sympatisere med.
Med hensyn til Israel – hvis jeg lige må gøre det færdigt –
Jens Peter Vernersen (S), 2005-04-29:
Den korte bemærkning skal gå på, om man ud fra artikel 2 kan drage den konklusion, som Enhedslisten gjorde, at det sådan blåstempler diktaturet i et land.
Det er i hvert fald ikke den konklusion, jeg har draget, men jeg vil godt høre udenrigsministerens syn på det spørgsmål.
Jesper Kiel (EL), 2005-04-29:
Jeg vil blot høre hr. Jens Kirk, om det ikke bekymrer Venstre, at der er sovjetlignende tilstande for demokratiet og menneskerettighederne i Tadsjikistan.
Jens Kirk (V), 2005-04-29:
Til spørgeren kan jeg sige, at det her forslag vil jo være med til at modvirke dette, og derfor støtter vi det fuldt ud.
Jens Peter Vernersen (S), 2005-04-29:
EU er ikke en lukket organisation.
Derfor giver Socialdemokraterne tilslutning til, at Danmark tiltræder en partnerskabs- og samarbejdsaftale med Tadsjikistan, en aftale, der nøje følger de aftaler, vi har med en række lande i området.
Vi synes, det er rigtigt, at man laver den slags samarbejde, sådan at det giver nye muligheder for vækst i området.
Socialdemokraterne håber, at aftalen må bidrage til en positiv udvikling i Tadsjikistan.
Vi synes, at det er rigtigt, at man laver disse aftaler, så man ikke kun får EU som en lukket organisation.
Vi støtter forslaget.
Morten Messerschmidt (DF), 2005-04-29:
Kampen mellem demokrati og diktatur er kampen mellem godt og ondt.
Det var en sejr for det gode, da Sovjets magtimperium faldt sammen og nationalstaterne i Centralasien opstod.
Tadsjikistan er en sejr, fordi landet ligesom resten af området har gennemført en omstilling efter borgerkrigene i 1992-1997 hen til en republik.
Det er en omstilling, som Dansk Folkeparti hylder.
Hvor mange muslimske samfund ikke har magtet at finde de demokratiske ben at stå på, har Tadsjikistan gennemført afgørende reformer på kort tid.
Landet er stadig blandt de fattigste i området og har alvorlige problemer.
På Transparency Internationals seneste indeks for 2004 over korruptionsniveau i de forskellige lande optræder landet således som nr. 133.
Ifølge UNHCR's oplysninger opholdt der sig i 2003 ikke mindre end 58.936 flygtninge fra Tadsjikistan uden for landets grænser – og en børnedødelighed på 11,2 pct. er blot nogle af de kedelige træk, der fortsat kendetegner landet.
Men der er også positive træk.
Analfabetisme findes kun hos 0,6 pct. af befolkningen og er således næsten udryddet, og den økonomiske udvikling er i de seneste år, særlig som en konsekvens af krigen i nabolandet Afghanistan, generelt positiv.
I Dansk Folkeparti er vi derfor positive over for at tiltræde en partnerskabs- og samarbejdsaftale mellem EU og Tadsjikistan.
Det er godt, at man er enig om at bekæmpe masseødelæggelsesvåben som foreskrevet i artikel 4, ligesom det er afgørende vigtigt, at vi sørger for at holde landet på rette spor i forhold til frihed, åbenhed og demokrati, som det er formuleret i artikel 1.
Den sikreste vej mod dette er frihandel, ligesom det er afgørende for alle muslimske lande altid at være på vagt over for den iboende fundamentalisme, som islam i hele sin essens indeholder.
Derfor er vi glade for, at man opretter regler, der minder om dem, som for EU-landene forbyder interne restriktioner, der hindrer handelen.
Det er godt, at toldsystemerne tilnærmes, jævnfør artikel 63, ligesom det er helt på sin plads at samarbejde om ulovlig indvandring, jævnfør artikel 67.
Jeg kan dog ikke lade være med at nævne, at der er visse betænkeligheder, som vi i Dansk Folkeparti er nødt til at bemærke.
F.eks. er vi skeptiske over for den finansielle bistand, som vil finde sted efter artikel 73-76.
Det virker i vore ører ikke særlig betryggende.
Men med de betænkeligheder og med de bemærkninger skal jeg meddele, at Dansk Folkeparti som udgangspunkt kan støtte det af udenrigsministeren fremsatte beslutningsforslag.
Jesper Kiel (EL), 2005-04-29:
Jeg vil også gerne høre hr. Morten Messerschmidt, om det ikke bekymrer ham, at der er sovjetlignende tilstande for demokratiet i Tadsjikistan, hvor man kan se en enerådig præsident, der bliver valgt med sovjetlignende procentsatser, og som får gennemført en folkeafstemning om, at han kan sidde i endnu to perioder a 7 år ved nogle valg, som af Human Rights Watch i hvert fald bliver kritiseret for ikke at have levet op til de standarder, man normalt kunne forvente.
Bekymrer det ikke hr. Morten Messerschmidt?
Morten Messerschmidt (DF), 2005-04-29:
Jo, naturligvis bekymrer det, at man kan konstatere, at der er nogle lande, der ikke er demokratiske.
Det er netop Dansk Folkepartis sigte at arbejde hen imod, at alle lande må blive demokratiske.
Så derfor er det indeholdt allerede i artikel 1.
Det er jeg sikker på at også hr. Jesper Kiel vil finde.