Tom Behnke (FRI), 2000-02-10:
Frihed 2000 kan støtte beslutningsforslaget fra Dansk Folkeparti, ikke mindst i lyset af at det er et forslag, jeg selv har fremsat indtil flere gange i Folketinget.
Vi ser også af og til, at regeringen kopierer nogle af vores forslag, og så er det rigtig godt, for de bliver jo som regel vedtaget, f.eks. maskeringsforbudet og lignende.
Så det er altid rart at se, når noget bliver genbrugt. Argumentationen for forslaget fremgår jo af bemærkningerne, men det, der jo også gør sig gældende, er: Kommunerne har ifølge lovgivningen pligt til at stille en egnet bolig til rådighed for de ældre, når de er visiteret til det.
Men det vil man ikke.
Og hvorfor vil man ikke det?
Hvorfor vil man kun nøjes med, at kommunerne har pligten?
Ja, det er selvfølgelig, fordi man ikke ønsker, at det skal have en reel effekt.
Man ønsker ikke, at det skal være sådan.
Man ønsker, at kommunerne skal have muligheden for ikke at stille en plejehjemsplads eller en plejehjemslignende plads til rådighed for de ældre.
Man ønsker den mulighed, at kommunerne visiterer de ældre, men undlader at stille pladsen til rådighed.
Sådan må det jo fortolkes.
Det vil man ikke.
Det kan jo f.eks. være, fordi der sker det, at i det øjeblik man giver de ældre et retskrav på en plejehjemsbolig eller en plejehjemslignende bolig, når de er visiteret, så vil den enkelte ældre også have mulighed for at gå ud og sige, at vedkommende kræver sin ret, f.eks. i et privat byggeri, et privat plejehjem, en privat plejehjemslignende bolig.
Og det vil man ikke.
Nej, det skal ligge i det offentlige. Jeg tror, det er dér, hunden ligger begravet.
Det er
det, man ikke vil være med til.
Og det er egentlig synd.
Jeg er helt sikker på, at i det øjeblik man sagde, at kommunen har en pligt til efter visitering af den ældre at sørge for, at vedkommende også får den bolig, vedkommende nu er visiteret til, og modsvarende at den ældre havde et retskrav på en sådan bolig, ville der vise sig et meget stort behov for disse boliger.
Og i det private er man jo langt hurtigere til at finde ud af efterspørgsel og udbud, end man er i det offentlige.
I det offentlige skal der nedsættes udvalg og kommissioner og alt muligt, og der går år, årtier, inden man har fået løst problemet.
I det private: Hvis der er fem, der har lyst til at bo på plejehjem, så er der en privat, der bygger et plejehjem til fem.
Det tager ikke længere tid, end det tager
Sådan er det jo.
Altså med andre ord: Forslaget her ville med et trylleslag løse hele problemet.
Jeg ved godt, at økonomisk får kommunerne et problem, javel ja.
Men det er vel ikke interessant, for der står jo i lovgivningen, at kommunen har en pligt til at sætte den bolig til rådighed.
Så økonomisk kan det vel være underordnet, der behøver vi jo ikke at tage
et hensyn til kommunerne.
Næ, det er den rent praktiske gennemførelse af, at vi sikrer, at de ældre, der har et behov for at komme på et plejehjem eller i en plejehjemslignende bolig, rent faktisk også får lov til det.
Jo, nogle gør, men der er sandelig også mange, der ikke gør.
Og derfor bør det her retskrav selvfølgelig også gennemføres, og så bør der også åbnes mulighed for, at man, når man har det krav og man er visiteret, så også kan vælge f.eks. et privat plejehjem eller lignende.
Altså, i anden lovgivning hedder det bedrageri.
Man bilder befolkningen ind, at hvis de igennem hele deres liv betaler skat og afgifter, så skal man nok sørge for dem, når de bliver ældre. Når så man har betalt sin skat og afgifter igennem et helt liv og får behov for at komme på plejehjem eller lignende, så siger man: Nej, det var bare for sjov.
Det var bare noget, vi sagde.
Vi mener det slet ikke.
Den dér bolig, glem det, for budgetterne er stramme, og det er der ikke noget at gøre ved.
Bliv nu bare boende, hvor du bor, og så kan det godt være, du kan få noget hjemmehjælp en gang om ugen, og at du kan komme i bad hver tredje uge og sådan noget, så må det være godt.
Hvis et privat firma havde lavet sådan noget, hvis et forsikringsselskab havde lavet sådan nogle kontrakter og så lavet sådan et kontraktbrud, så var de blevet slæbt i retten, og de var blevet dømt med piber og trommer.
Men i det offentlige er det, som om at nå ja, det går nok alligevel.
Og det er dér, det er så ærgerligt, at man har statsliggjort, offentliggjort alting i det her samfund, for borgerne er stort set retsløse i det her samfund over for det offentlige. Det offentlige kan skalte og valte, som det passer dem.
Man har ingen muligheder.
Med et retskrav fik man den mulighed, så havde man krav på at få den ydelse, man har betalt til hele sit liv, og som
man sandelig har krav på
Det er umenneskeligt, det er uværdigt, den måde, vi behandler mange af vores ældre på, og derfor er forslaget selvfølgelig godt.