Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 1999-01-12:
Datatilsynets ansvar, kan man sige, ligner jo en lille smule det ansvar, Registertilsynet tidligere har haft, og grunden til, at man opretter et datatilsyn i henhold til Justitsministeriets lovgivning på det her område, er selvfølgelig, at der er forskel på, om data er opbevaret elektronisk, eller de er opbevaret på papir.
Så for at sikre, at elektroniske data ikke bare kan bruges til hvad som helst, for at beskytte borgerne, har man oprettet Datatilsynet, og Datatilsynet vil først og fremmest bidrage til at sikre den enkelte borgers retssikkerhed.
Hvor man så kan sige, at tilgængelighedsudvalget til gengæld varetager den interesse, der også er udtrykt meget stærkt her i dag, nemlig at offentligheden skal have adgang til information, der har betydning for vores alle sammens fælles forståelse af, hvordan det her samfund er indrettet, og hvordan det tidligere har været indrettet.
Så Datatilsynet og tilgængelighedsudvalget har vidt forskellige opgaver, vidt forskellige ansvarsområder.
Men jeg må endnu en gang sige, at det med at præcisere dispensationsreglerne og i det hele taget tage stilling til, hvordan forholdet skal være mellem det enkelte menneskes retssikkerhed og tilgængelighed, er noget af det, vi får rig lejlighed til at diskutere, når vi laver en generel revision af lovgivningen.
Jeg mener ikke, at vi i dag er bedre rustet til at lave den revision, den ændring, end vi var i 1997, men til gengæld føler jeg mig ret overbevist om, vi er bedre rustet, i det øjeblik tilgængelighedsudvalget har talt, i det øjeblik tilgængelighedsudvalget har været inde og vurderet, hvordan de enkelte ressortministerier og offentlige myndigheder behandler tilgængelighedskriterierne.
Den rytmiske musik har alt for længe været et slags stedbarn i dansk kulturpolitik, og vurderet ud fra genrens vidtrækkende betydning for det danske samfund bør det efterhånden være åbenlyst, at der er behov for at styrke rammerne for den del af musiklivet.
Gennem de seneste år har vi på uddannelsessiden fået etableret en fantastisk musisk fødekæde.
Udbredelsen af musikskolerne i kommunerne, oprettelsen af musikalske grundkurser i amterne og etableringen og udbygningen af konservatorierne rundt om i landet udgør i dag det fundament, som det nu er på tide, at vi bygger videre på.
Selvfølgelig kan og skal vi diskutere detaljerne i Musikrådets forslag nærmere, herunder hvor mange penge der i sidste ende kan findes til formålet, men rådets grundlæggende tanke om at fremme den rytmiske musik ved at yde tilskud til rammen om musikkens udfoldelse, altså de rytmiske spillesteder, er efter min mening helt rigtig.
På dette punkt er jeg altså helt på linje med forslagsstillerne.
Og jeg er også enig med forslagsstillerne i, at en ny ordning for støtte til spillestederne på et tidspunkt bør søges indarbejdet i den nuværende musiklov.
Det regionale kulturforsøg, der bl.a. omfatter de rytmiske spillesteder, udløber med udgangen af indeværende år, og i den forbindelse kan det komme på tale at revidere musikloven. Den endelige evaluering af de omfattende forsøg finder sted i marts måned i år, og hvis vi skal drage nytte af de erfaringer, vi har gjort os, må vi have tid til at gennemarbejde evalueringsresultaterne ordentligt.
Det er formodentlig også i lyset af den erkendelse, at Statens Musikråd har valgt at forlænge rådets nuværende forsøg med de regionale spillesteder til udgangen af 1999.
At fremsætte et forslag, der skal søge at fremme den rytmiske musik, for Folketinget inden den 1. marts 1999, vil derfor efter min opfattelse være alt for tidligt.
Jeg ser ingen grund til, at vi på den måde skal presses til at haste en vigtig sag igennem.
På den konference, som Statens Musikråd afholdt den 30. november sidste år om de rytmiske spillesteders fremtid, var det mit klare indtryk, at såvel rådet som de mange repræsentanter fra det rytmiske miljø har forståelse for, at en lovgivning, der skal styrke rammerne for den rytmiske musik, skal forberedes ordentligt.
Ved konferencen understregede jeg samtidig, at det er min klare hensigt, at spillestederne allerede i 1999 skal have øgede midler i forbindelse med fordelingen af Kulturministeriets andel af de almene kulturelle tipsmidler for 1999.
Da det så ud til at falde endeligt på plads senere i denne måned, vil jeg derfor stille forslag om, at der afsættes en pulje til de rytmiske spillesteder i år.
Hvor meget der kan blive tale om i støtte, er det endnu for tidligt at sige noget endeligt om. For at undgå misforståelser skal det dog understreges, at der i 1999 ikke kan blive tale om tilnærmelsesvis det beløb, som er nævnt i Musikrådets forslag.
Det er simpelt hen ikke muligt inden for de rammer, som jeg som minister har til rådighed.
Statens Musikråd har oplyst, at Musikrådet allerede fra i år vil kunne administrere en sådan pulje i overensstemmelse med principperne i rådets forslag til spillestedslovgivning.
Der vil altså blive tale om en generel honorarstøtteordning i en eller anden udstrækning samt en støtte til en eller flere udvalgte storbyer og regionale spillesteder.
Jeg skal understrege, at jeg finder det afgørende, at vi på baggrund af de tanker, som er indeholdt i forslaget fra Statens Musikråd, tager fat allerede i år, så vi kan gøre os en række erfaringer med administrationen af en fremtidig ordning, før et egentligt lovforslag udarbejdes.
En ændring af musikloven, der inddrager de første erfaringer fra en midlertidig tilskudsordning for de rytmiske spillesteder,
vil derfor først kunne forberedes hen over sommeren i år med henblik på en forelæggelse for Folketinget i begyndelsen af næste samling.
I finanslovforhandlingerne vil vi således i fællesskab kunne finde ud af, hvor mange penge der skal afsættes til loven.
På den baggrund skal jeg oplyse, at regeringen ikke kan tilslutte sig det fremsatte beslutningsforslag.