runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Frank Dahlgaard (UP), 2000-02-10:
Det var en tynd kop te, fru Grete Schødts leverede her fra talerstolen, og meget mere tynd end socialministerens, hvis konklusion var lidt overraskende, for socialministeren var jo stort set enig, men ville alligevel hellere køre på sin egen måde. Det afgørende er bare, at der sker noget fornuftigt
Fru Grete Schødts taler om, at de ansatte ikke skal straffes
, men hvis man læser punkt 2 ordentligt, så er det altså noget med at gøre det ansvarspådragende for alle på et plejehjem ikke at gøre anskrig, hvis de ser noget, som klart er omsorgssvigt.
Jeg ved så ikke, hvilken form for straf der skal være, eller om der overhovedet skal være nogen, men det er jo i dag sådan i retsvæsenet, at hvis man f.eks. ude på gaden oplever en forbrydelse eller ser nogen, der bliver overfaldet, og ikke kommer offeret til hjælp, hvis det i øvrigt ikke er til fare for en selv, så kan man blive straffet for det.
Det er den samme tankegang, der ligger bag dette.
Vi skal komme disse mennesker, der er gamle og ikke kan klare sig selv, som er svage, som virkelig er nogle af samfundets svageste, til hjælp. På andre områder ....
Birthe Skaarup (DF), 2000-02-10:
Jeg vil godt spørge fru Grete Schødts, når vi nu snakker dårlig ledelse og omsorgssvigt, og hvordan vi forebygger det: Mener fru Grete Schødts, det er nødvendigt at have uddannet personale på plejehjemmene, altså at det er nødvendigt at have sygeplejersker og sundheds- og socialassistenter?
Eller mener fru Grete Schødts, det er nødvendigt at have et plejepersonale, der tager hånd om de ældre og har hjertet på rette sted? Det er det, det handler om, synes vi i Dansk Folkeparti, og jeg kunne godt tænke mig at høre Socialdemokratiets mening om det.
Grete Schødts (S), 2000-02-10:
Jeg vil godt svare på følgende måde: Det, vi har været vidne til på det seneste, hvor man har vendt bleerne af sparehensyn, tager jeg stærkt afstand fra.
Hvad ligner det at have en indkøbsordning og en kvotetildeling, så der ikke er bleer nok og man er nødt til at vende dem.
Jeg har kun ét svar på det: Fyr den leder, der ikke kan lede og fordele arbejdet ordentligt på sit plejehjem!
Birthe Skaarup (DF), 2000-02-10:
Fru Grete Schødts nævner, at i Odense Kommune er der ikke nogen, der står på venteliste.
Så det står altså ikke lige godt til i hele landet.
Tom Behnke (FRI), 2000-02-10:
Til gengæld vil Frihed 2000 støtte beslutningsforslaget, ikke mindst fordi det jo er et beslutningsforslag, som jeg selv har fremsat indtil flere gange her i Folketinget, og som Dansk Folkeparti nu vælger at fremsætte.
Vi har ikke valgt at genfremsætte vores forslag i denne samling.
Det er ganske enkelt
, fordi Folketingets sammensætning ikke er blevet ændret, og det har jo været forudsigeligt, hvordan debatten ville køre i dag, om end jeg er noget overrasket over, at den har varet så længe, som den har.
Specielt de mange og lange indlæg, der var fra Socialdemokratiets ordfører, tyder jo på, at man vakler lidt og ikke står helt så stejlt længere, som man har gjort, og det er da positivt.
Men jeg tror nu nok, at vi skal hen forbi det næste folketingsvalg, før der for alvor bliver lavet om på det her.
Men den tid, den glæde, og det ser vi frem til.
Vi har i Frihed 2000 den opfattelse, at det, vi udelukkende skal satse på, er, at udlændinge, der kommer her til landet, hurtigst muligt lærer at tale, skrive og forstå dansk.
Vi skal bruge alle de ressourcer, vi kan, på hurtigst muligt at få lært dem det danske sprog.
Hvis det så er sådan, at der er nogle udlændinge, der derudover har lyst til at blive dygtigere til deres eget hjemlands sprog, kultur eller lignende, så synes vi i Frihed
2000, at det er helt fint, og det skal de selvfølgelig have lov til.
Vi kunne aldrig drømme om at forhindre eller forbyde udlændinge at blive dygtigere til deres hjemlands sprog, aldrig. Men vi vil heller aldrig ofre så meget som én eneste skatteyderbetalt krone på den undervisning.
Sådan vil det jo også være for enhver dansker, der drager ud i verden, uanset hvilket land man nedsætter sig i.
Det viser internationale erfaringer, siger man.
Det er jo noget vrøvl!
I hvilke andre lande forefindes det?
Det gør det jo ikke i nogen lande, og derfor kan man selvfølgelig ikke lave en international undersøgelse af det her.
Men man vil kunne lave en international undersøgelse, der viser, at blandt voksne mennesker, der har lært deres modersmål, har de, der er gode til modersmålet, også nemmere ved at tilegne sig et andet sprog, frem for dem, der ikke er så gode til det.
Det har noget med grammatik og sådan noget at gøre, men det er jo en helt anden historie.
Hvis det skulle være sådan, og hvis det var rigtigt, så skulle man jo blive ved med at undervise udlændinge i deres eget modersmål i 10 år i folkeskolen, for det er jo den tid, det tager at lære det danske sprog, og så burde man bruge et tilsvarende antal timer på deres hjemlands sprog i 10 år i folkeskolen.
Det gør man selvfølgelig ikke, og det er der en god grund til at man ikke gør.
I øvrigt er det jo imponerende at se, at i andre lande, hvor man ikke giver undervisning i modersmål, foregår
integrationen af udlændinge langt nemmere og langt hurtigere.
Det er jo egentlig imponerende, og det er noget tankevækkende, og derfor bør man selvfølgelig støtte det her beslutningsforslag, som vi i hvert fald i Frihed 2000 bakker 100 pct. op.
Karen J. Klint (S), 2000-02-10:
Lovforslaget vedrører fire sæt ændringer af serviceloven, nemlig for det første en tydeliggørelse af reglerne for den årlige merudgiftydelse til handicappede børn og for det andet en forbedring af reglerne for godkendelse af og tilsyn med private botilbud til voksne, således at det fremover bliver beliggenhedsamtet, der får kompetencen til godkendelse og forpligtelsen til at føre tilsyn, uanset om amtet selv anvender nogle af pladserne. Dette vil øge myndighedernes muligheder for et kvalificeret samarbejde med bostedet, idet en fjerntbeliggende kommune eller amt i sagens natur har praktiske problemer med at have en meget tæt kontakt med bostedet.
Der er i høringssvarene flere gode tilbagemeldinger om, hvordan godkendelse og tilsyn bør fungere, så her er god rådgivning, når efterfølgende vejledning skal skrives. Forslaget indebærer en udgiftsøgning til tilsyn, men giver så også en større sikkerhed for, at bostedernes kvalitet er i orden, også selv om de naturligvis fortsat skal have en frihed til netop at udvikle deres specielle tilbud, så de fortsat er et relevant alternativ til andre valg af behandlings- og botilbud.
Det tredje sæt ændringer omhandler støtte- og kontaktpersonordningen til sindslidende, som der er skabt nogle gode muligheder for, og som vi endnu arbejder med.
I den lov var der en regel om en revision nu, men vi beder om, at revisionen udsættes til Folketingets år 2002-2003.
Endelig flyttes der noget på bevillingskompetencen inden for visse synshjælpemidler til amtskommunerne, så der bliver mere sammenhæng i den servicering af borgerne og det bliver lettere for borgerne at finde rundt i de forskellige regler. Den socialdemokratiske gruppe kan støtte alle fire ændringer, og da den radikale ordfører ikke kan være til stede i dag, skal jeg også meddele, at den radikale gruppe støtter forslaget.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2000-02-10:
Hvad skal man stille op med denne vankundighed?
Det er muligt, at hr. Keld Albrechtsen ikke er klar over det, men der er altså forskel på at være kristen og at have et kendskab til, hvad kristendom er.
Det var det sidste, jeg gav udtryk for: at det burde være almindeligt for personer, der opholder sig i Danmark, at have kendskab til den bærende religion i Danmark, som kristendommen jo er.
Jeg siger ikke noget som helst om, at alle skal være kristne, for det ville naturligvis stride imod religionsfriheden.
Men det er, som om hr. Keld Albrechtsen ikke rigtig er fuldstændig ajour med, hvad de forskellige begreber inden for denne her terminologi egentlig dækker over.
Poul Nødgaard (DF), 2000-02-10:
Jeg fristes næsten til at spørge hr. Svane, om han har fået det forkerte ben ud af sengen til morgen.
Jeg synes, han virker så aggressiv, og i stedet for at beskæftige sig med, hvad Det Radikale Venstre mener om kirkepolitikken i Danmark, er han mere optaget af at komme med hårde angreb på Dansk Folkeparti, fordi vi har bragt den her debat frem i dag.
Det synes jeg da ikke vi skal have andet end tak for, og det har vi da også fået af forskellige ordførere.
Det er, ligesom om Det Radikale Venstre, specielt hr. Svane, vil tage patent på næstekærligheden. Jeg regner med og håber, vi alle sammen udviser næstekærlighed i vores handling; det gør vi i hvert fald, og det gør jeg personlig også, og det ved jeg også hr. Svane gør, men det er, ligesom om han fremstiller sig selv som en hel gud herinde og så kommer ind på noget med ligeværdighed.
Jamen ligeværdighed har vi jo igennem det, at vi har religionsfrihed.
Hr. Svane bringer ligesom det ind i debatten, at Dansk Folkeparti ikke skulle gå ind for ligeværdighed og dermed religionsfrihed.
Jamen hvad er det for noget sludder at stå og sige?
Hr. Svane taler også om »den svages ret«.
Jamen hvad mener hr. Svane med dét?
Og den frie forkyndelse: Hvis hr. Svane havde gjort sig den ulejlighed - det har han selvfølgelig ikke - at høre efter, da jeg indledte denne forespørgselsdebat, så sagde jeg udtrykkeligt: Debatten i dag drejer sig ikke om forkyndelsesfriheden, den har præsterne.
Så det er, ligesom om det nu også bringes i tvivl, om Dansk Folkeparti nu mener, man har forkyndelsesfrihed i dette land. Jeg synes faktisk, hr. Svane er med til bringe den her debat ned på et utrolig lavt plan, og det burde hr. Svane holde sig for god til.
Henrik Svane (RV), 2000-02-10:
Det kan da godt være, jeg sover i timen, men så vil jeg gerne bede hr. Poul Nødgaard komme op og sige, hvad han rent faktisk mener med det, der står i forespørgslen om påvirkningen fra de andre religioner end kristendommen.
Hvad er det for en påvirkning, Dansk Folkeparti er så bekymret for, siden man beder regeringen om at gøre noget for at imødegå en påvirkning?
Poul Nødgaard (DF), 2000-02-10:
Det skal jeg utrolig gerne gøre.
Det er ikke hr. Svane ubekendt, at vi havde en debat her i Folketinget for nogle uger siden om islamiseringen, og hvordan den indvirker på den danske kultur.
Det var ikke det, jeg regnede med skulle være hovedtemaet i dag, men det er da klart, at når der kommer så mange fremmede ind, som der gør, så siger vi også, at den religion, de har, respekterer vi reelt, men så skal de også respektere vores.
Det er alt, hvad vi lægger i debatten i dag: fuld respekt for den danske kristendom.
Og det er alt, hvad jeg har at sige om det.
Den islamisering, der finder sted, det ved vi jo godt, går meget tit over i - og nu siger jeg det lige ud ad landevejen - en stor fanatisme, og det er den fanatisme, vi vender os imod.
Henrik Svane (RV), 2000-02-10:
Jamen jeg taler ikke kun om en dansk kristendom.
Jeg er tilhænger af den fortolkning af kristendommen, sådan som jeg sagde det før, at det er en forkyndelse af noget så unaturligt som den svages ret og den fremmedes ligeværdighed!
Flemming Kofod-Svendsen (KRF), 2000-02-10:
Grundlovens § 4 lyder: »Den evangelisk-lutherske kirke er den danske folkekirke og understøttes som sådan af staten.«
Den ønsker jeg at bevare.
Dér forstår jeg, at hr. Keld Albrechtsen ønsker den fjernet, men hr. Albrechtsen kan vel ikke mene, at adskillelse mellem stat og kirke skulle ligge i det, grundlovsfædrene tænkte.
Albrechtsen.
Så må der da mangle noget i hr. Keld Albrechtsens historiekundskab, som jeg nok synes der gjorde, når det gjaldt de 95 pct. om kristendom/islam og det med korstogene, som jeg tror vi alle tager afstand fra.
Jeg tror ikke, der er nogen, der vil forsvare den del.
Der er bestemte ting, som den kristne kirke har stået for, der var fejlagtige, og som man med rette selvfølgelig skal tage afstand fra.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2000-02-10:
Hr. Keld Albrechtsen sagde i sit indlæg, at inden for folkekirken var der jo også religiøse bevægelser, som man kunne betegne som fundamentalisme.
Nu kan det begreb jo dække over mange forskellige ting.
Jeg er ikke helt klar over, hvilke religiøse bevægelser inden for folkekirken det var hr. Keld Albrechtsen tænkte på, da han brugte den formulering.
Men mit spørgsmål til hr. Keld Albrechtsen er meget principielt: Mener hr. Keld Albrechtsen, at det er et folketingsanliggende at blande sig i, hvilke synspunkter man har om kristendommen inden for folkekirken, i alt fald så længe man holder sig til det folkekirkelige bekendelsesgrundlag?
Er det overhovedet et folketingsanliggende?
Margrete Auken (SF), 2000-02-10:
Det er godt at vide, at hr. Keld Albrechtsen har hørt efter i skolen, når han havde kristendomsundervisning, for dér fik
han garanteret den historie fortalt om korstogene - eller i historieundervisningen, eller hvor den er henne.
Jeg tror ikke, der er ret mange lærere, der forsømmer at fortælle det.
Altså der har kirken trods alt været forholdsvis god til at sikre, at den bagtalelse af sig selv, der skulle til - og det er fint nok - har fungeret.
Det, det har knebet lidt mere med, det kan man jo høre, når man hører visse medlemmer af Dansk Folkeparti, er at fortælle, hvad kristendommen positivt går ud på, sådan at man ikke ville komme ud i de vildfarelser, at det havde noget at gøre med, hvad for noget mad man spiste, osv.
Det er et meget berømt skriftsted, som jeg kunne have lyst til at brodere, sådan som man gjorde det i gamle dage, og så tror jeg, jeg ville sætte det op i Dansk Folkepartis gruppeværelse.
Men så vil jeg også godt lige sige om en række af de kirkelige retninger, som hr. Keld Albrechtsen nævner, at der har han ikke hørt så meget, for der er mange flere gode historier at fortælle, hvor befrielseskristendommen ikke bare er sådan en lille sær underretning, men en meget vigtig del af den latinamerikanske kirkehistorie i nyere tid.
I Sydafrika vil hr. Keld Albrechtsen kunne se nøjagtig det samme, og indimellem selv i Danmark.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-02-10:
Jeg nævnede kun det med befrielsesteologien, og jeg er også enig i det med eksemplet fra Sydafrika, for det kunne jo være en opfordring til kristne danske kirkefolk om i højere grad at arbejde ud fra den linje og så bekæmpe den fundamentalisme, som altså også sniger sig ind hist og pist i den danske folkekirke.
Jeg må sige til hr. Knud Erik Kirkegaard, at jeg ikke havde tænkt mig, at Folketinget skulle vedtage nogen lovgivning om, hvad man skal mene om disse ting.
Det vil jeg gerne understrege, naturligvis ikke.
Det er faktisk hele mit budskab, at det skal man ikke gøre.
Men jeg nævnede, at Enhedslisten tager aktivt stilling og har en holdning, også til religiøse bevægelsers politiske budskaber.
Vi går i samarbejde med dem i forskellige sager, vi går dybt og energisk imod dem i forskellige sager, og det har Enhedslisten jo også ret til, men naturligvis er det ikke Folketingets anliggende at tage stilling til folks holdninger, og hvad de skal mene, tværtimod.
Så var det et svar til hr. Kofod-Svendsen.
Jeg vil godt gøre opmærksom på, at det, jeg talte om, var de formuleringer, der stod i den oprindelige første grundlov fra 1849; det var ikke dem, der står i grundloven fra 1953, fordi der står det dér med, at man understøtter den danske folkekirke.
Men som jeg erindrer teksterne fra 1849, var det nogle andre formuleringer, der var dengang.
Men jeg har det ikke lige ved hånden, vi må tilbage og slå efter, hvis vi skal have den historiske del af den dér diskussion.
Det harmonerer efter min opfattelse ikke med religionsfriheden.
Derimod synes jeg, det ville være overordentlig fornuftigt, hvis man i skolen underviste i de forskellige kirkers historie, og hvad de forskellige kirkesamfund står for, derunder da selvfølgelig også kristendommen; men jeg kan ikke se, det harmonerer med princippet om religionsfriheden, det, som Det Konservative Folkeparti nu forsøger at stå for.
Margrethe Vestager (RV), 2000-02-10:
Det har været en interessant diskussion at følge som kirkeminister.
Der er nogle få ting, som jeg gerne vil påpege i forhold til både forespørgslens ordlyd og til vores videre arbejde i regeringen med kirkepolitikken.
Der er i hvert fald en udbredt enighed blandt dem, som er kirkeretskyndige, om, at det ikke er i modstrid med den danske grundlov at have den kirke, den økonomiske ordning, vi har for indeværende.
For det andet er de samarbejdsmuligheder, der ligger i de nuværende regelsæt, slet ikke udfordret.
Tværtimod ville jeg byde det meget velkommen, hvis stadig flere menighedsråd, stadig flere inden for de forskellige provstier og stifter ville benytte sig af de samarbejdsmuligheder og dispensationsmuligheder, som ligger inden for lovgivningen, sådan at vi kunne få stadig flere erfaringer med variationen i det lokale kirkelige demokrati og med diskussionen om det. Om man skal bruge termen »anerkendt« eller »godkendt«, har jeg ikke hængt mig så meget i.
Det er jo sådan, at der sidder et rådgivende udvalg, som vurderer, om en trosretning skal have mulighed for at få godkendelse til at foretage juridisk bindende vielser, og det er via det godkendelsesinstitut, at der samtidig sker en anerkendelse.
Det har betydet, at der er mange, mange, mange enten anerkendte efter den gamle lov eller godkendte trossamfund i Danmark, herunder også en række muslimske.
Jeg synes igen, det er meget afgørende, at vi laver nogle rammer, som gør, at det folkekirkelige demokrati fungerer, og at det også fungerer på en mere aktiv måde, end man ser det i dag.
Jeg synes, at det arbejde, som gøres for at få en større tilslutning til menighedsrådsvalgene og også flere steder få en diskussion i forbindelse med menighedsrådsvalgene af den lokale kirkelige struktur, kirkens brug og kirkens liv, er al ære værd.
Poul Nødgaard (DF), 2000-02-10:
Jeg tror, ministeren har misforstået mig lidt.
Før 1970, da vi havde de mindre kommuner, sognene, havde man kirkeskatteprocenten for den enkelte kommune, som så indgik i større kommunale enheder.
Jeg ved, det har jeg naturligvis undersøgt på forhånd forud for den her debat, at de enkelte sognes beboere er registreret i edb-systemerne, så man kunne sagtens fastholde, at man i et sogn, der foretager en kæmpestor disposition, må ud at fortælle kirkeskatteydere i det område, at nu stiger kirkeskatten fra 1 pct. til 1,5 pct., for nu bliver der lavet det og det og det og det.
Det ville jeg synes var et sundt system, for når det nu er selvstændige menighedsråd med beføjelser og kompetencer, så synes jeg og Dansk Folkeparti også, at de bør fastholdes på de dispositioner, de foretager.
Jeg vil bare kaste det frem som en tanke.
Vedrørende menighedsrådenes kompetence er jeg ikke enig med ministeren.
Jeg kan ikke se andet, end at det meget nøje bør vurderes i det forenklingsudvalg, hvor meget mere der kan lægges over på de enkelte menighedsråd.
Så må de have en lille smule
sekretærhjælp
, hvis det er det, der er problemet.
For jeg synes, det er utrolig centralt, at man giver folk lyst til arbejdet.
Hvorfor er det så svært at få dannet menighedsråd.
Hjemme i min kommune er der et sted, hvor to menighedsråd måtte slå sig sammen, fordi de ikke kunne få nogen til at stille op.
Derfor synes jeg, man virkelig skulle overveje at lægge kompetence over på menighedsrådene i forhold til det, de har i dag.
Christian H. Hansen (DF), 2000-02-10:
Noget, der så kan undre, er jo, at en tidligere socialdemokratisk ordfører på det her område egentlig har været fremme med et ønske om, at denne her modersmålsundervisning i folkeskolen skulle afskaffes, og jeg kan forstå af tidligere forhandlinger, at den beslutning så blev blokeret af Det Radikale Venstre. Mange kommuner har også udtalt sig her på det sidste om, at det her var et nødvendigt indgreb, fordi der også er tale om andengenerations-, tredjegenerations-, fjerdegenerationsindvandrere, hvor problemet opstår ude i de enkelte kommuner.
Danmarks Statistik har for nylig lavet en opgørelse, som siger, at 8,2 pct. af eleverne i folkeskolen er tosprogede.
Man har så videreført statistikken og sagt, at i år 2010 vil det være 83.000, svarende til 14 pct. af eleverne i den danske folkeskole.
Så jeg forstår ikke ministerens afvisning
på det her område, men jeg vil så også erkende, at den kommer heller ikke bag på mig.
Margrethe Vestager (RV), 2000-02-10:
Jeg erkender, at det kan være ganske vanskeligt at forstå, hvad det er for en rettighed, børnene gives.
Det vil sige, at enten er begge forældrene fra udlandet, eller også er den ene forælder fra udlandet, og det sprog, forældrene taler, er et andet end dansk, og det sprog, forældrene taler i hjemmet og til barnet, er et andet end dansk.
Det vil sige, at man ikke kan forestille sig, at man i tredje og fjerde generation får modersmålsundervisning, da det jo af indlysende og definitoriske grunde er udelukket.
Som sagt i mit indlæg er der faktisk en lang række gode grunde til at fastholde modersmålsundervisningen, forudsat naturligvis, at den har den kvalitet, som regeringen ønsker, den skal have, og at den understøtter integrationen i folkeskolen og understøtter indlæringen af andre fag, herunder selvfølgelig også dansk.
Vi ser det som et både-og, og ikke som noget, der udelukker.
Desuden synes jeg, det er paradoksalt at høre fremskrivningen af spørgsmålet om tosprogede børn, fordi man jo tilsyneladende går ud fra, at det her problem ikke kan løses.
Tværtimod tror jeg ikke, vi vil se de her typer af problemer senere, for jeg har en meget stærk forventning om, at regeringens initiativer og kommunernes meget store og generelt vellykkede indsats for at lære børnene dansk
langt tidligere, end når de møder i folkeskolen, vil lykkes.
Christian H. Hansen (DF), 2000-02-10:
Jo, men jeg må sige til ministeren, at jeg også synes, man skal tage hensyn til, at der faktisk er en del andengenerationsindvandrerbørn, der for nylig har udtalt, at det kunne være en fordel - det har de udtalt til Berlingske Tidende - at få afskaffet den her modersmålsundervisning i folkeskolen, fordi det på den måde ville gøre det nemmere for dem at blive integreret i samfundet, og det er vel egentlig det, som regeringen er så varm på skal ske.
Margrethe Vestager (RV), 2000-02-10:
Det er fuldstændig rigtigt opfattet af hr. Christian H.
Hansen, at regeringens mål er integration af dem, som har en anden baggrund, i det danske samfund.
Af samme grund er det heller ikke en pligt at deltage i modersmålsundervisningen, men et tilbud for de børn og de forældre, som finder, at det er relevant og rigtigt.
Sådan som vores forventning er,
vil det selvfølgelig være sådan, at jo stærkere en tilknytning, man føler til det danske samfund, jo mere velkommen man føler sig, og jo bedre muligheder man får for at deltage som en fuldt nydende og ydende borger i det danske samfund, jo mere givet er det, at man i stadig større udstrækning vil tilegne sig dansk, og at der derfor ikke vil være den konflikt, som hr. Christian H. Hansen bygger på.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2000-02-10:
Jeg må endnu en gang sige til hr. Keld Albrechtsen: Det, jeg sagde, det sagde jeg, og det, jeg sagde, det mente jeg.
Jeg mener, at alle, der opholder sig i Danmark, bør have et godt og grundigt kendskab til det danske kulturgrundlag.
Det er i øvrigt udmærket, at man også har kendskab til andre religioner.
Jeg tror i øvrigt også, at det er en forpligtelse i henhold til folkeskoleloven, at man får kendskab til andre religioner.
Det er udmærket.
Vi har religionsfrihed i Danmark, men vi har ikke religionslighed.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-02-10:
Jeg synes, det er fornuftigt, at alle danske skolebørn f.eks. får et kendskab til historien, til de forskellige religioners historie og til kirkehistorien og de ting, som kirken og de forskellige religioner har foretaget sig, ikke kun den kristne.
Det kan vi hurtigt blive enige om.
Men til gengæld synes jeg, at religionsfriheden må betyde, at man ikke skal påduttes en bestemt teologi, og det synes jeg ligger lidt i den formulering, hr. Knud Erik Kirkegaard kommer med. Så jeg må bede Det Konservative Folkepartis ordfører være lidt mere omhyggelig og lidt mere præcis, således at man ikke angriber religionsfriheden.