runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Villy Søvndal (SF), 2002-04-17:
Det er simpelt hen ufatteligt.
Jeg må sige, at jeg er målløs.
Det er ikke mine påstande.
Det er ikke palæstinensiske påstande.
Det er den israelske hærs påstand, at alene i én af de mange flygtningelejre, den israelske hær har været inde i, nemlig den, der hedder Jenin, er der dræbt ikke hundrede, men hundreder af mennesker.
Vi får nu rapporterne fra organisationer, som jeg tror statsministeren også sædvanligvis anser for at være troværdige organisationer, nemlig Human Rights Watch og Amnesty International.
Det er den type af påstande.
Kan statsministeren ikke forholde sig til det?
Skal det virkelig have lov til at ske i det århundrede, som er udråbt som det århundrede, hvor vi ikke vil finde os i, at man begår overgreb mod mennesker?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-04-17:
Jeg ved godt, at hr. Keld Albrechtsen lyder ret truende, men jeg kan forsikre hr. Keld Albrechtsen om, at jeg ikke er spor bange.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-04-17:
... så var det, hvis han var passiv over for krænkelser af menneskerettighederne.
Undskyld formand.
Jeg må indrømme, at statsministerens svar er helt ubegribeligt.
Jeg tror, jeg hørte statsministeren sige, at han ikke fandt, at der var grund til at gøre noget.
Betyder det, at i en situation, hvor alt desværre tyder på, at der begås omfattende massakrer på en civilbefolkning, klart og entydigt grove krænkelser af menneskerettigheder, er det den danske regerings svar, at man ikke finder, at der er behov for at foretage noget i sagen?
Det kan jeg næsten ikke forestille mig, det ville jo være helt fantastisk, hvis det var den danske regerings synspunkt,
men jeg hørte statsministeren vitterlig sige sådan.
Jeg håber, statsministeren nu vil skynde sig at komme med en anden melding, mens tid er.
Jeg ved ikke, om statsministeren er opmærksom på, at den hollandske statsminister har måttet gå af.
Det burde give stof til eftertanke hos den danske statsminister, for hvis der er noget, der kunne medføre, at der var en god grund for en statsminister til at gå af ...
Villy Søvndal (SF), 2002-04-17:
Det er jeg enig i, og det er jo også derfor, mit spørgsmål er af hypotetisk karakter.
Vi kender ikke det samlede billede, fordi Israel jo har forhindret internationale observatører i at komme ind.
Det kan man så gisne om hvorfor Israel har.
Men de tal, vi ved med sikkerhed, er, at den israelske hær - altså ikke palæstinenserne, men den israelske hær - i sidste uge talte om hundredevis af dræbte, ikke hundrede, men hundreder af dræbte alene i den flygtningelejr, der hedder Jenin.
Dertil kommer de beretninger, vi i dag får fra Nablus - de er refereret på Ritzau - hvor problemet er, at kølekapaciteten i forhold til lig er opbrugt.
Vi får en melding i dag fra Human Rights Watch og Amnesty International, der siger: »Siden oktober sidste år har den israelske hær systematisk overtrådt bestemmelserne i Genèvekonventionen af 1949, som har til formål at beskytte civile i militært besatte områder«.
Der er redegjort for, hvordan man har brugt børn som våbenskjold, når man trængte ind i huse osv.
Der er ikke skygge af tvivl om, at det er et eklatant brud på samtlige regler for civiliseret krigsførelse.
Der kan være tvivl om omfanget, jeg ved heller ikke, om det er 500 eller 1.000 eller 2.000, der er dræbt, men der er ikke skygge af tvivl i de organisationer, vi normalt støtter os til, at der har fundet fundamentale krænkelser af menneskerettigheder sted.
Så er det da helt underligt, at statsministeren ikke er i stand til at svare på så simpelt et spørgsmål, som lyder:
Hvis det kan bekræftes endnu en gang, når vi får åbnet op for flygtningelejrene, er det så den danske regerings holdning, at de ansvarlige skal forfølges, eller skal de, fordi man har det særlige syn på Israel, have lov til at udøve krigsforbrydelser, som ingen anden nation på denne her klode uden påtale fik lov til at udøve?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-04-17:
Jeg vil gerne først og fremmest sige til hr. Villy Søvndal, at regeringen ikke finder, at der på det foreliggende grundlag er behov for at tage særlige initiativer i den sag.
Det er i det hele taget vanskeligt at danne sig et klart overblik over den helt aktuelle situation i de besatte palæstinensiske områder, herunder også, hvor mange der er blevet dræbt under de seneste israelske militære operationer i de palæstinensiske byer på Vestbredden.
Jeg synes, det er meget vigtigt i så alvorlige spørgsmål at afholde sig fra gisninger og spekulationer.
Fra palæstinensisk side er der som bekendt, også før operationerne påbegyndtes den 29. marts i år, blevet talt om meget store tab af menneskeliv, uden at dette har kunnet bevises eller dokumenteres.
Hermed prøver jeg ikke på nogen måde at bagatellisere situationen, men jeg henstiller bare til hr. Villy Søvndal og andre, at man afstår fra løse gisninger.
Villy Søvndal (SF), 2002-04-17:
Det er om den desperate situation i Palæstina i forholdet mellem Israel og de besatte områder, hvor statsministeren jo tidligere har udtrykt forståelse for den israelske regering og den israelske hærs fremfærd.
Der kommer nu en stadigt stigende strøm af meldinger om, hvad der faktisk sker.
Human Rights Watch med flere er kommet med en rapport, der er refereret i dagbladet Information i dag, om massive krænkelser af menneskerettighederne.
På samme måde har Ritzau også i dag beretninger om massive krænkelser.
Vi ved ikke helt sikkert, hvad der er sket i de lukkede områder, for flygtningelejrene har jo været lukket fuldstændig hermetisk af for offentligheden af israelerne, mens operationerne har stået på.
Derfor er det kun sporadiske meldinger om lig i hundredevis, vi hører; vi kender ikke det samlede billede.
Hvis det samlede billede er det, der tegner sig, at der har fundet massakrer sted på en måde, der er i strid med samtlige de konventioner, der gælder, vil regeringen så tage initiativ til at støtte, at de ansvarlige bliver retsforfulgt efter international lov?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-04-17:
Jeg skal kun sige, at når der i 1998 overhovedet kom en betænkning om retningslinjer for ansættelse af særlige rådgivere, så var det, fordi der var et flertal i Folketinget, som mente, at der under den daværende regering var uklare retningslinjer, og derfor sagde et flertal i Folketinget, hvortil også SF hørte, at nu har vi altså behov for at få strammet op, vi har behov for klare retningslinjer.
Fru Mette Frederiksen kan overhovedet ikke løbe fra, at det var, fordi et flertal i Folketinget sagde, at under den tidligere regering var der en kritisabel praksis.
Den blev der så rettet op på med betænkningen i 1998
, og den betænkning følger denne regering til punkt og prikke.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Mette Frederiksen (S), 2002-04-17:
Jeg kan da i hvert fald notere mig, at statsministerens gamle kampfælle, fru Birthe Rønn Hornbech, har udtrykt samme betænkelighed ved anordningen i Statsministeriet, som der er givet udtryk for i dag og ved tidligere lejligheder.
Men jeg skal blot spørge statsministeren, som er så glad og er så tilfreds med de nuværende retningslinjer, om det ikke var lige præcis de retningslinjer, der gjorde sig gældende for den daværende socialdemokratisk ledede regering på samme tidspunkt, som den daværende oppositions leder og politiker yndede at tale om kammerateri og fifleri.
Så hvis kammerateriet og fifleriet var tilladt under de gamle retningslinjer, så er de åbenbart også tilladt i dag.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-04-17:
Jeg kan sige til fru Mette Frederiksen, at reglerne, som vi følger, er fuldstændig gennemsigtige, de er fuldstændig klare.
Det er sådan, at vi følger 1998-betænkningen til punkt og prikke, og det betyder bl.a., at den dag, ministrene forlader ministeriet, forlader de særlige rådgivere også ministeriet.
For så vidt angår dette ene tilfælde, hvor der så er tale om, at en særlig rådgiver har et lønnet bijob ved siden af, er der også fuldstændig klare retningslinjer, for de sikrer jo, at det ikke er staten, der betaler for, at en pressechef udfører gratis arbejde for et parti.
Der foretages en kontant aflønning for et kontant stykke arbejde, og det sikres, at den pågældende fuldt ud og fuldt tilfredsstillende udfører det job, som vedkommende skal i ministeriet.
Så reglerne er fuldstændigt klare. Det er kun i fru Mette Frederiksens hoved, at de er uklare, og det skyldes måske, at fru Mette Frederiksen er, skal vi sige, blevet lidt forvirret af, at før valget var der altså på den socialdemokratiske kongres en række daværende ministres pressemedarbejdere, som optrådte, og det kan måske have gjort, at fru Mette Frederiksen er blevet lidt forvirret om reglerne.
Men der er med denne regering skabt fuldstændig klarhed.
Vi følger 1998-betænkningen, og i det ene tilfælde, hvor der er en, der har et lønnet bijob, er det sikret, at det ikke går ud over det normale arbejde, og der er sikret fuld gennemsigtighed.
Mette Frederiksen (S), 2002-04-17:
Jeg synes, at statsministerens svar i dag bekræfter, at de nuværende retningslinjer på området ikke er tidssvarende, idet man ikke tidligere har haft fantasi til at forestille sig, at en statsminister har haft ønske om, at en embedsmand ansat i Statsministeriet samtidig skulle være på lønningslisten i eget parti.
Nu er befolkningens hensyn sådan set det vigtigste i den her sag.
Vi ønsker faktisk, at der skal være gennemsigtighed, at der skal være adgang til informationer for den almindelige borger.
Jeg erkender, at den diskussion sikkert er blevet uinteressant for statsministeren, idet magten måske allerede er blevet for sød, men jeg vil dog alligevel give statsministeren en mulighed, idet jeg nu vil spørge statsministeren, om statsministeren og regeringen vil være med til at kigge på en justering af gældende regler, således at befolkningen faktisk har vished og sikkerhed for, at skattekronerne bliver brugt på den mest fornuftige vis.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-04-17:
... hos Venstre, men jeg kan oplyse, at der er bestemt også nogle, der ikke har.
Jeg vil bare sige til fru Mette Frederiksen, at jeg mener i høj grad, at der er behov for særlige retningslinjer for særlige rådgivere, og de er indeholdt i 1998-betænkningen, som vi følger til punkt og prikke.
Det, jeg har udtalt mig om, var til et spørgsmål, jeg fik, om der var behov for særlige retningslinjer for pressemedarbejderes måde at udtale sig på, og da sagde jeg: Jeg tror, at det bedste opsyn foregår via mit strenge blik.
Så til hr. Aage Frandsen: Jeg synes, det er fint, hvis hr. Aage Frandsen vil dyrke det her yderligere. Jeg svarer også gerne på skriftlige spørgsmål, for hr. Aage Frandsen og jeg er fra gammel tid enige om, at det er utrolig vigtigt, at der er fuldstændig klare retningslinjer på det her punkt.
Det mente jeg i opposition, det mener jeg også i regering.
Som hr. Aage Frandsen erindrer, er der i betænkningen fra 1998 en klar formulering om, at det kan høre med til ansættelsen af en særlig rådgiver, at vedkommende skal være forbindelsesled fra ministeren til det politiske bagland; men jeg er helt enig med hr. Aage Frandsen i, at det er vigtigt
løbende at få sikret, at der er klare og rene linjer.
Jeg har sikret klare og rene linjer i den her sag, og det vil jeg gerne orientere hr. Aage Frandsen om, også i
skriftlige besvarelser.
Så til hr. Thomas Adelskov: Jeg ved altså ikke, hvordan hr. Thomas Adelskov nu bærer sig ad med at køre galt en gang til.
Som hr. Thomas Adelskov ved, er pressechefen i Statsministeriet altså ansat som særlig rådgiver efter de særlige regler, der gælder for det.
Når jeg refererede til tjenestemandsloven, var det, fordi det er det nærmeste, man kan komme en lovgivning, hvor man kan finde en parallel, der kan fortælle lidt om, hvad offentligt ansatte kan have af bibeskæftigelse.
Det viser jo bare, at der her absolut ikke er tale om kammerateri, men at vi går efter kvalifikationer.
Derfor kan jeg sige til hr. Thomas Adelskov og andre, at blandt de særlige rådgivere er der givet nogle, som har medlemskort...
Thomas Adelskov (S), 2002-04-17:
... kan ligge og køre rundt i biler betalt af Venstre og udføre arbejde af partimæssig karakter, uden at det...
Jeg vil godt spørge statsministeren: Hvad er det for nogle opgaver, som statsministerens pressechef udfører for partiet Venstre?
Jeg tror da, at det er i offentlighedens interesse at kunne skelne mellem de arbejdsopgaver, som offentligt betalte embedsmænd udfører i deres hverv, hvad enten de bliver aflønnet med bil eller med andre naturalieværdier af en privat partiorganisation.
Så vil statsministeren ikke i stedet for bare at gentage det, som ligesom har hængt i offentligheden gennem et stykke tid, forklare Folketinget, hvilke opgaver pressechefen udfører for at få denne i øvrigt pænt dyre bil stillet til rådighed af Venstres partiorganisation?
Synes statsministeren egentlig ikke, at befolkningen mister lidt af tilliden, den ellers skulle have til vores embedsapparat, i og med at man altså både kan udføre private opgaver for et parti, samtidig med at man aflønnes klækkeligt af det offentlige?
Mette Frederiksen (S), 2002-04-17:
Det var, da spørgsmålet drejede sig om folkeskolen.
Man kunne måske ønske sig samme tilgang til spørgsmålet, når det vedrører embedsmænd og embedsmænds bijob.
Grundlovsdag i 2001 var den nuværende statsminister, hr. Anders Fogh Rasmussen, leder af oppositionen, og i en tale netop grundlovsdag blev den daværende statsminister, hr. Poul Nyrup Rasmussen, mistænkt eller beskyldt for at fifle med ansættelser af embedsmænd og for ligesom fagbevægelsen at være indbegrebet af kammerateri, når det handlede om at hjælpe hinanden. Hvordan forstår statsministeren disse ord i dag?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-04-17:
Jeg kan svare fuldstændig klart, at hverken jeg eller andre lader medarbejdere i Statsministeriet udføre arbejde for Venstres partiorganisation.
Medarbejderne i Statsministeriet er offentligt ansatte, som selvsagt ikke sættes til at udføre arbejde for en partiorganisation.
Derimod forholder det sig sådan, som det også er fremgået af pressen, at pressechefen i Statsministeriet, der er ansat som særlig rådgiver, har et bijob ved siden af sit job i Statsministeriet, hvor han for partiet Venstre udfører konkrete opgaver, og for denne opgave gives en honorering
helt efter reglerne.
Sådan er reglerne.
Det er i fuldstændig overensstemmelse
med den praksis, der er overalt i statsadministrationen, at offentligt ansatte kan have bijob ved siden af deres arbejde, forudsat at sådanne job ikke går ud over deres normale arbejde, og det er i allerhøjeste grad tilfældet også i denne situation.
Frank Jensen (S), 2002-04-17:
Jeg vil gerne spørge, hvem der har misinformeret statsministeren, vildledt statsministeren, når det drejer sig om de gamle skoleforligspartiers manglende vilje, som statsministeren udtrykker det, til at indgå en aftale om modersmålsundervisning.
Det er jo ikke tilfældet.
Vi har siddet med undervisningsministeren i 2 måneder.
Vi har gang på gang sagt til undervisningsministeren: Hvorfor forhandler vi ikke modersmålsundervisning?
Vi er klar til at stramme op, lave om på modersmålsundervisningen.
Og i den sidste fase, hvor vi kunne mærke, at det gik mod et forligsbrud fra regeringens side, tilbød jeg på Socialdemokratiets vegne, at regeringen kunne få vedtaget sit lovforslag om ophævelse af den kommunale forpligtelse, blot man ikke tog de godt 60 mio. kr. op af kommunernes kasser, for så kan man jo ikke sige, det er frivilligt for kommunerne, om de vil give sprogstimulering til de små børn, der er tosprogede.
Er statsministeren bekendt med det tilbud fra Socialdemokratiet? Og forandrer det statsministerens ønske om at bruge blokpolitikken sammen med Dansk Folkeparti til at trumfe sit lovforslag igennem, hvor man også tager pengene til modersmålsundervisningen?
Pia Kjærsgaard (DF), 2002-04-17:
Jeg vil blot bede statsministeren om at bekræfte, at forlig, der ikke er åremålssatte, faktisk kun holder, til der ikke længere kan opnås enighed i forligskredsen.
Med hensyn til det aktuelle, altså folkeskoleforliget, vil jeg så blot bede statsministeren bekræfte, om der ikke i valgkampen var lagt helt klart op til, at Venstre, Dansk Folkeparti og De Konservative ville afskaffe kommunernes pligt til at tilbyde modersmålsundervisning.
Jeg vil altså blot bede statsministeren bekræfte, at det ikke kommer som en bombe, at det er noget, der har været undervejs længe.
Hvis der skal indgås et nyt forlig, indbyder man nu, kan jeg forstå på statsministeren, samtlige partier i Folketinget, og de partier, der kan opnå enighed om en ny forligstekst på forskellige områder, indgår så et nyt forlig.
Aage Frandsen (SF), 2002-04-17:
Statsministeren er nødt til at tilkendegive mere tydeligt, om man vil anvende den praksis, som hidtil har været anvendt, nemlig at forlig, der har en varighedsperiode, selvfølgelig gælder i forligsperioden, at forlig, der har en indfasningsperiode, gælder i indfasningsperioden, at forlig, der ikke har en afslutningsperiode, gælder så længe, de ikke er opsagt, og at så længe de ikke er opsagt, betyder det, at regeringen ikke må finde flertal til anden side.
Det er det, som har været hidtidig praksis.
Så er spørgsmålet: Vil regeringen sige, at alle disse forlig, som jeg nævnte, vil regeringen ikke opfatte som mere bindende, end at hvis man ikke kan blive enige, gør regeringen, hvad der passer den?
Det er det, der er pointen i det her.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-04-17:
Det er rigtigt, som hr. Aage Frandsen siger, at det spørgsmål, der er stillet her, egentlig burde være overflødigt.
Jeg skal også derfor svare meget kort på det.
Aage Frandsen (SF), 2002-04-17:
Spørgsmålet burde være overflødigt, men jeg synes ikke, det er det.
Jeg vil godt sige, at når det drejer sig om forlig, som har en indfasningsperiode, er det sådan, at forliget gælder, så længe indfasningen varer; det var det, der var tilfældet med skattereformen.
Jeg vil henvise til min kronik i Jyllands-Posten.
Der er forskel på forligs varighed, og der er opbygget en klar tradition. Derfor vil jeg godt spørge statsministeren: Der er jo andre forlig, der ikke har en udløbsdato.
Det gælder forliget vedrørende satspuljer, det gælder forliget vedrørende 10. klasse, det gælder forliget vedrørende statens uddannelsesstøtte, det gælder også teleforliget, og jeg kunne nævne flere andre.
Alle de forlig er vi i øvrigt part i.
Så er der nogle andre forlig, som vi ikke er part i: storebæltsforliget osv. Vil regeringen så overholde disse forlig, eller vil man henvise til, at det bare er noget, der er utidssvarende?
Jeg vil henvise til, at folkeskoleforliget fra 1975, som varede i 18 år, blev fuldt ud respekteret af den tidligere statsminister Schlüter og den tidligere undervisningsminister Bertel Haarder, selv om det varede i 18 år.
»Vil statsministeren oplyse, om regeringen agter at bryde andre forlig end folkeskoleforliget, hvis det viser sig, at regeringen ikke kan blive enig med alle forligspartier, og hvis regeringen kan finde et flertal uden om forligspartierne, og om regeringen agter at overholde fremtidige forlig, som regeringen eventuelt indgår?«
Skriftlig begrundelse Spørgsmålet burde være overflødigt at stille, idet forlig og aftaler som en selvfølge må forventes at blive overholdt.
Derfor er der sået tvivl om værdien af forlig i fremtiden, og om det giver nogen mening at indgå forlig med regeringen.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-04-17:
Vi står bare i den situation, at nogle gange indgår vi forlig, som varer mange, mange år, og på et eller andet tidspunkt må man sige, at nu har det varet så mange år, at man er nødt til at lave en fornyelse af det.
Man kan jo ikke hænge på aftaler, der er 15 eller 20 år gamle og så sige: Jamen de skal blive ved at bestå fuldstændig uændrede, selv om det omgivende samfund har ændret sig. Det, vi har oplevet de sidste 10 år, hvor folkeskoleforliget har været gældende, er, at internationale undersøgelser viser, at standarden i den danske folkeskole på visse punkter ikke er god nok.
Altså må vi politikere gøre noget for at hæve det faglige niveau.
Lad mig så minde om, at tilbage i 1993 trådte der en ny regering til, der næsten som sin første handling gennemførte en omfattende skattereform - med en enkelt stemmes flertal i øvrigt - uden at forhandle med gamle skattereformpartier.
Jo, fordi der ved det foregående valg i 1990 havde været en skattediskussion, hvor forskellige partier havde sat forskellige punkter på dagsordenen.
Altså følte man sig fri til at lave en ny skattereform, og det gjorde man så.
Det var vi ikke tilfredse med indholdet af, men vi accepterede da, at man selvfølgelig kunne gøre det.
For det må være sådan på Christiansborg, at hvis man har annonceret nogle ændringer op til et valg, skal man bagefter også kunne lave nogle forandringer.
Ellers har man jo ophævet demokratiet.
Vælgerne har jo ingen chance for at få gennemført nogle ændringer, hvis man stædigt holder fast i det gamle uden hensyn til, hvad vælgerne har sagt ved valget.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Aage Frandsen (SF), 2002-04-17:
Det er ikke procedurediskussioner.
Det er et forsøg på at finde ud af, om man kan regne med, at et ord er et ord, og en aftale er en aftale, også med henblik på fremtiden.
Så vil jeg godt sige til statsministeren: Vi ville gerne, det gjaldt alle forligspartier, diskutere modersmålsundervisningens indretning.
Ikke at det er obligatorisk, det er korrekt, men det er da ikke sådan, at regeringen altid skal have ret.
Man må jo forhandle med parterne.
Vi vil gerne diskutere indhold, og
hvem det skal være til.
Det sagde vi at vi godt ville, men regeringen ville aldrig forhandle.
Så vil jeg godt referere til en af de få ting, der er sagt i den tidligere samling om forligsbrud og om det her spørgsmål.
Den 30. januar sidste år stillede jeg spørgsmålet til Venstres ordfører.
Jeg spurgte direkte, om man ville bryde folkeskoleforliget, og Venstres ordfører svarede, at det ville man ikke, men man ville lægge forslagene frem til forhandling i forligskredsen.
Allerede dér gør statsministeren jo noget andet, for han siger, at man vil diskutere med alle partierne.
Traditionen er, at man respekterer forligskredsen som en kreds
i første omgang, og derefter kan man selvfølgelig forhandle med alle parter
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-04-17:
Det er nogle meget interessante udtalelser, hr. Aage Frandsen kommer med, for de kan jo kun fortolkes sådan, at hr. Aage Frandsen ville være interesseret i at forhandle med regeringen om en afskaffelse af kommunernes pligt til at tilbyde modersmålsundervisning.
Men vi har forstået signalet
fra SF meget klart indtil nu, nemlig at SF overhovedet ikke ville snakke om det, og at SF ingen interesse har i at afskaffe kommunernes pligt til at tilbyde modersmålsundervisning.
Derfor måtte vi jo konstatere, at der på det punkt altså ikke kunne blive enighed.
Det ændrer da ikke ved, at regeringen gerne havde set, at der kunne blive en bred enighed om dette såvel som de andre punkter.
Derfor vil jeg da også sige til hr. Frank Jensen, at det har været lagt fuldstændig åbent frem fra første færd.
Regeringen har sagt, at vi som udgangspunkt ønsker, at der kan opnås en enighed i den eksisterende kreds af forligspartier, men vi indbyder selvfølgelig alle Folketingets partier til drøftelse af dette såvel som alle mulige andre emner her i Folketinget.
Denne regering står for at lægge forslagene frem til fri forhandling i Folketinget.
Alle får chancen.
Det er, som om nogle hellere vil snakke procedure end indhold.
Det her handler jo først og fremmest om substansen, nemlig at vi skal have en bedre folkeskole, en folkeskole, hvor der gives flere timer i dansk og matematik, fordi Danmark internationalt halter bagefter, når det gælder danskkunskaber, når det gælder matematikkundskaber.
Vi skal have styrket de naturfaglige discipliner.
Det er det, det handler om.
Det får de altså bedst, ved at de lærer dansk.
Det er derfor, at regeringen har lagt sine forslag frem.
Dem synes jeg man skulle forholde sig til i stedet for al mulig procedurediskussion.