runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2005-04-29:
Jeg håber, at ministeren er opmærksom på de to tredjedele af kvinderne, som man så kan sige ikke kan dokumentere volden, og at det ikke kun er det, der er problemet i de to tredjedele af sagerne, for sagen er den, at selv om man kan dokumentere volden, så er man på ingen måde sikker på at få opholdstilladelse, hvilket ministeren jo også selv anerkender.
Problemet er, at det er meget, meget svært at levere den tilstrækkelige dokumentation.
F.eks. er det sådan, at hvis en kvinde fortæller politiet, at hun ikke allerede første gang, hun fik tæv, anmeldte det, så bliver det vurderet i Udlændingestyrelsen på den måde, at det ikke er på grund af vold, at kvinden forlader sin mand, hvis der nu f.eks. går et år, inden hun går til politiet og anmelder det.
Nej, så siger man, at kvinden jo har vænnet sig til, at vold er blevet en del af ægteskabet, så der må være andre grunde.
Hvordan forholder ministeren sig til det?
Rikke Hvilshøj (V), 2005-04-29:
Jeg kender ikke nogen konkrete sager af den karakter, men jeg har meget svært ved at forestille mig, at en afgørelse lægger det til grund, at kvinden har vænnet sig til vold, så det må hun selv om.
Det har jeg meget svært ved at forestille mig.
Men jeg vil lige have slået fast, at vi er enige om, at der skal være en vis dokumentation til stede, og at der også allerede i dag er mulighed for, at dokumentationen kan komme mange steder fra, og at det skal vi fastholde.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2005-04-29:
Jeg vil selvfølgelig meget gerne fremsende dokumentationen til integrationsministeren, for det er forhold, der hører til i det 19. århundrede, eller det 18. århundrede for den sags skyld.
Det er faktisk sådan, at hvis en kvinde ikke sørger for at melde det, første gang hun får tæv, ja, så gælder det ikke rigtig.
Så vil jeg gerne have uddybet svaret, som ministeren forsøgte at give til min kollega tidligere.
Mener ministeren ikke, at det er krænkende for retssikkerheden i Danmark, at det rent faktisk er sådan, at kvinder, der går til politiet og anmelder deres mand for vold, er i den situation, at hvis de ikke har permanent opholdstilladelse, så er der to tredjedeles chance for, at anmeldelsen fører til, at de selv bliver udvist?
Mener ministeren ikke, at det giver en vis sikkerhed for, at kvinderne aldrig anmelder deres mand, så problemet i virkeligheden ikke er de ca. 200 kvinder, vi taler om her, men mange, mange flere, nemlig alle dem, der ikke tør anmelde deres mand for vold?
Rikke Hvilshøj (V), 2005-04-29:
Sager, hvor der er vold i ægteskabet, er altid nogle forfærdelige sager, men i forhold til lovgivningen er der nødt til at være nogle grænser, der er nødt til at være en afvejning.
Det lægger forslagsstillerne jo også selv op til.
Vi siger, at i dag er der en praksis, der hedder 2 år, fordi alternativet er, at hvis der slet ikke var nogen kriterier og den risiko slet ikke skulle være der, også i forhold til forslagsstillernes forslag, så skulle den jo være nul.
Det er en afvejning.
Anne-Marie Meldgaard (S), 2005-04-29:
Nu bygger forslagsstillerne netop deres forslag på de rapporter, der er kommet, men også på det gode samarbejde der er med LOKK, som jeg også ved at ministeren og ministeriet har.
Jeg kan godt være enig i nogle af de gode intentioner, ministeren kommer med her, men de sager, vi bliver præsenteret for lige præcis fra LOKK i denne sammenhæng, er jo groteske.
Derfor vil jeg godt spørge ministeren, om hun ikke kan være enig i, at det er formålstjenligt, at vi får en lovgivning, hvor vi er sikre på, at beviser i voldssager ikke forældes, og at offentlige myndigheder forpligtes til at bevare muligt bevismateriale, sådan at vi ikke kommer i den situation, som fru Elsebeth Gerner Nielsen var inde på, at når man kommer et år efter, så har politiet smidt den rapport i skraldespanden.
Rikke Hvilshøj (V), 2005-04-29:
Hvis det er tilfældet, skal det selvfølgelig sikres.
Igen: Jeg tror ikke, vi er så uenige med hensyn til dokumentationen, i hvert fald ikke sådan som jeg læser forslaget.
Men så vil jeg også understrege, at det her jo ikke kun handler om, hvad vi kan gøre, når skaden først er sket.
I regeringen mener vi, at de rammer, der er i udlændingeloven, er fornuftige og tilstrækkelig lempelige i forhold til de øvrige regler, men derudover har vi et stærkt fokus på, hvordan vi overhovedet undgår, at det kommer dertil.
Det er også det, som regeringen bruger en række ressourcer på, og bl.a. støtter vi LOKK.
Anne-Marie Meldgaard (S), 2005-04-29:
Jeg vil gerne kvittere for de meldinger, ministeren kommer med her, og selvfølgelig også for de andre tiltag, regeringen via socialministeren er kommet med i forhold til kvinder og ikke mindst voldsramte kvinder.
Men jeg kunne godt tænke mig, at ministeren herfra måske ville give en tilkendegivelse af, om det var muligt, at vi kunne sætte os sammen og se på, om der er noget i det her, som vi kan gøre bedre for at sikre voldsramte kvinder de rettigheder, de har.
Rikke Hvilshøj (V), 2005-04-29:
Som jeg også har sagt tidligere i dag, har jeg meget svært ved at forestille mig mange situationer, hvor jeg vil afvise, at man sætter sig ned og ser på, hvordan det fungerer; om det fungerer efter hensigten og fungerer rimeligt.
Anne-Mette Winther Christiansen (V), 2005-04-29:
Det er ikke altid den bedste løsning at være i et land uden et netværk, uden et sprog, uden muligheden for at kommunikere med alle omkring sig.
Det var måske bedre trods alt at komme tilbage til sit hjemland, hvor hele netværket stadig eksisterer.
Dermed har jeg ikke sagt, at Venstre accepterer vold.
Det gør vi på ingen måde.
Jeg siger heller ikke, at det ikke er en vanskelig situation, der opstår, når man har været udsat for vold.
Det forstår vi fuldt ud at det er.
Men desværre ser vi jo, at der ikke er mange straffesager, som ligger til grund for kvindernes ønske om at komme ud af et voldeligt forhold, og dermed er deres egen situation ikke så markant dokumenteret, som hvis det modsatte var tilfældet.
Det er ikke et krav, at der er domfældelse som dokumentation, men alt andet lige ville det jo forenkle sagerne betydeligt, hvis det var tilfældet.
Når det er sagt, må vi konstatere, at der allerede er lavet en praksis.
Som integrationsministeren sagde, er der lavet en praksis, hvor disse kvinder kan søge og få hjælp, og der er allerede i dag lavet en handlingsplan, hvor der jo som tidligere nævnt er afsat over 40 mio. kr. over 3 år, som netop går til bekæmpelsen af vold mod kvinder og børn.
Her er der også muligheden for hjælp til voldsudøverne, for dem skal vi jo heller ikke glemme.
Så egentlig er der jo faktisk værktøjer nok at tage fat i, og det er bare om at gå i gang og få sat noget i værk i stedet for hele tiden at bremse op og vente.
Venstre bakker op om regeringens politik på udlændingeområdet og dermed også om alle de mange tiltag, der er lavet for at hjælpe disse voldsramte kvinder.
Naturligvis skal vi følge op og se på behovet for hjælp til disse kvindegrupper, men sådan som ordlyden og formuleringerne er i beslutningsforslag nr. B 54, kan Venstre ikke stemme for.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2005-04-29:
I Venstres ligestillingsprogram kan man læse, at Venstre agter at gøre noget for de voldsramte udenlandske kvinder, herunder bidrage til at forbedre deres retssikkerhed.
Hvad mener Venstre med det?
Normalt er Det Konservative Folkeparti et parti, der støtter retssikkerhed, og i den nuværende regerings tid er der også blevet indført en række nye elementer i dansk retspraksis med henblik på at sikre, at flere mennesker vil træde frem og f.eks. vidne.
Derfor undrer det mig, at Det Konservative Folkeparti ikke kan være med på det her forslag.
For det drejer sig jo om at få flere kvinder til at turde at gå til politiet og anmelde deres mand for vold.
Der kan også være andre kriminelle forhold, som kvinderne bør anmelde deres mand for, men det tør de her kvinder ikke.
Udenlandske kvinder tør generelt ikke anmelde deres mand hverken for vold, for incest, for rockerkriminalitet, intet.
For hvis de gør det, er der to tredjedeles chance for, at de selv bliver udvist, altså selv bliver straffet.
Med andre ord: Kan fru Henriette Kjær se, at det her er et spørgsmål om retssikkerhed og også sikkerhed i det danske samfund som sådan?
Henriette Kjær (KF), 2005-04-29:
Jamen jeg mener ikke, at der er den væsentlige forskel på beslutningsforslaget her og de regler, der er gældende i dag.
Der er ingen tvivl om, at de kvinder her skal beskyttes, de skal være omfattet af retssikkerhed præcis ligesom alle andre, men vi har altså nogle regler om, at man skal have opholdt sig her i landet i 7 år for at få en permanent opholdstilladelse, og det skal ikke forhindre en kvinde i at komme ud af et voldeligt ægteskab, for selvfølgelig skal hun anmelde sin mand, selvfølgelig skal hun ud af det.
Men det er altså også sådan, at der er nogle, der har noget at komme tilbage til, der faktisk har en familie i det land, de kommer fra, og hvis familien så vil udstøde dem eller andet, går vi jo netop ind og vurderer, om den vil gøre det, for så er det jo medvirkende til, at de kan opretholde deres opholdstilladelse.
Så derfor kan jeg altså ikke følge den logik, man har fra radikal side.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2005-04-29:
Er det sådan, at Det Konservative Folkeparti fortolker de nuværende regler på følgende måde
: Kvinder, som har opholdt sig i Danmark i 2 år, får med sikkerhed lov til at blive, hvis de kan dokumentere volden –
– og for kvinder, der ikke har været her i 2 år, laver man et skøn?
Henriette Kjær (KF), 2005-04-29:
Nej, sådan er det ikke.
Jeg sagde det netop meget tydeligt i min ordførertale her, at jeg synes, det er vigtigt, at det ikke bare er antallet af måneder, man har opholdt sig landet, men at det er alle de forskellige faktorer, der er omkring kvinden, der indgår i en samlet vurdering.
Rikke Hvilshøj (V), 2005-04-29:
Igen kan jeg udtrykke min enighed i, at regeringen anser 24-års-reglen som en nødvendig regel for at sikre beskyttelse mod tvangsægteskaber, som vi taler om her.
Morten Bødskov (S), 2005-04-29:
Jeg vil gerne starte med at sige, at i Socialdemokratiet deler vi synspunktet om 24-års-reglen, og at den jo bl.a. er et udmærket værn mod det, vi her diskuterer omkring tvangsægteskaber.
Man kunne jo stille ministeren det spørgsmål, at hvis vi nu lavede en opinionsundersøgelse blandt unge indvandrerkvinder i Danmark, hvor mange af dem tror ministeren så vil svare ja til, at de er fuldstændig klar over, at de kan henvende sig på den lokale politistation og gøre krav på at blive en del af Rigspolitiets vidnebeskyttelsesprogram?
Rikke Hvilshøj (V), 2005-04-29:
Jeg tror, at vi har mange ting i det danske system, som danskere så vel som udlændinge ikke har fuld viden om.
Vi vil meget gerne løbende sikre, at der er den information, der skal til.
Hvis det handler om yderligere information, så lad os tage en snak om det.
Den melding, jeg har fået fra justitsministeren og ministeriet, er, at de mener, at de redskaber, der er i dag, er tilstrækkelige til at imødekomme den problemstilling, som bliver rejst af forslagsstillerne.
Morten Bødskov (S), 2005-04-29:
Nu havde ministeren jo selv indhentet en udtalelse fra justitsministeren og Rigspolitiet, og det lød i hvert fald, da det blev fremført, som om regeringen med temmelig stor overbevisning mente, at det, vi har i dag, er nok.
Årsagen til, at jeg stiller spørgsmålet, er selvfølgelig også for at få det på det rene, at det her handler om prioriteringer.
Altså: Mener man, at det her er et problem?
Det kan være, der er usikkerhed om, hvor stort problemet er, nuvel, men mener man, at det er et problem, må man jo sætte ind over for det, få gjort noget ved det og få de her primært unge kvinder hevet ud af de der forfærdelige ægteskaber.
Mit synspunkt er bare, at jeg er fuldstændig overbevist om, at det er en promille af dem, der er til stede i dag – hvis det er så mange – som ved, at de har retten til at henvende sig på den lokale politistation og blive en del af de her vidnebeskyttelsesprogrammer.
Det her handler om prioritering, at man er klar til at styrke den her indsats under Rigspolitichefens kappe.
Det er det, der ligger i forslaget, og hvis regeringen virkelig vil gøre noget ved problemet, så synes jeg da, at man skulle prøve at åbne op og kigge på det her forslag, i stedet for bare at feje det til side for noget, man allerede i dag har gang i, men som ingen åbenlyst ved eksisterer.
Rikke Hvilshøj (V), 2005-04-29:
Jeg har fået en melding om, at de ressourcer og de redskaber, der er i dag, er tilstrækkelige på det her felt.
Men som jeg også helt generelt har sagt, er regeringen hele tiden opmærksom på de her problemstillinger.
Hvis vi støder ind i, at der opstår nogle yderligere behov, er vi villige til at kigge på det.
Men jeg vil så også understrege, at for mig handler det i hvert fald som minimum om, at vi skal gå på to ben i de her sager, at det ikke kun handler om politisager, som det også blev kommenteret før, at det skal meldes til politiet, men at det i lige så høj grad hvis ikke mere handler om at sikre og beskytte de her piger og sørge for at hjælpe dem på vej på – kan man sige – det sociale plan.
Anne-Marie Meldgaard (S), 2005-04-29:
Jeg kan jo høre på fru Irene Simonsen, at hun gør sig mange tanker også på andre partiers vegne.
Det synes jeg hun skal lade være med og så koncentrere sig om, hvad der er Venstres politik.
For jeg kunne hverken finde hoved eller hale på den ordførertale, vi har fået her fra Venstre.
Det var et sammensurium af både udlændingelov, integration og: Kan du komme til?
Jeg kunne forstå noget af indholdet af den tale, hvis det her var et forslag, der ligesom gik ud på at afskaffe udlændingeloven, når vi taler om 24-års-regel og tilknytning og sådan noget, men det er det ikke.
Det er tiltag, som vi i hvert fald i Socialdemokratiet er fuldstændig enige i.
Det her er et forslag om at styrke indsatsen mod tvangsægteskaber.
Vil fru Irene Simonsen ikke give mig ret i, at hvis bare regeringen var kommet med mange af de her tiltag først, så havde de faktisk været udmærkede?
Derfor vil vi opfordre til, at regeringen gennemgår det her nøje og prøver at sammenfatte det, så vi andre måske kunne støtte det på anden vis.
Irene Simonsen (V), 2005-04-29:
Nu er det jo sådan, at jeg har gjort mig mine tanker, men jeg konkluderede ikke, om de var rigtige.
Det vil jeg gerne understrege.
Vi kan ikke støtte det her forslag.
Det første er, som jeg belyste, at sørge for, at det her bliver skrevet direkte ind i straffeloven.
I øvrigt står det tydeligt i alt det informationsmateriale, som er røget ud fra ministeriet, og som altså kommer ud i hænderne på de folk, som vi gerne skulle have informeret omkring det her, at tvangsægteskaber er strafbare i Danmark.
Anne-Marie Meldgaard (S), 2005-04-29:
Det er jo klar tale.
Venstre ønsker ikke, at det skal stå tydeligt, at det er strafbart.
Venstre ønsker ikke, at der skal være tiltag i forbindelse med familiesammenføring, hvor man også i den store verden kunne være med til at forebygge, altså en reel forebyggelse.
I forbindelse med alle de sociale tiltag, som vi lister op, vil jeg godt spørge fru Irene Simonsen, om hun er helt sikker på, at hun er i overensstemmelse med, hvad hendes socialminister kommer med af forslag, for i min verden er der i hvert fald nogle sammenfald i noget af det, jeg kan se socialministeren vil, og så noget af det vi kommer med.
Irene Simonsen (V), 2005-04-29:
Det var jo i hvert fald en forvanskning af, hvad jeg har sagt her.
Det ændrer jo ikke ved, at det står i straffeloven.
Jeg ville da gerne spørge fru Anne-Marie Meldgaard, hvis jeg havde haft muligheden, det har jeg ikke, jo, det har jeg senere, men ikke nu, at jeg da bestemt ikke tror på, at den målgruppe her har Karnov og andre lovsamlinger stående hjemme og sidder og læser i straffeloven om, hvilken forskel det vil gøre.
Det kan jeg virkelig ikke se.
Der lægges op til, at der skal ske mere, vi er hele tiden i gang på det område her.
I forhold til den store verden synes jeg også, at ministeren fint har belyst, at hvad angår de regelsæt, der er ude på ambassaderne, er de danske ambassader, vi har rundtomkring i verden, jo underlagt det regelsæt, der er derude, lige så vel som de ambassader, der er i Danmark, er underlagt vores regelsæt.
Sådan er det, men det ændrer jo ikke ved, at vi stadig gør en indsats, og de sociale tiltag er der.
Men jeg har desværre ikke taletid til at liste dem alle sammen op.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-04-29:
Jamen så skal jeg gøre det kort.
Jeg vil bare påpege en enkelt fejl i fru Irene Simonsens ordførertale, nemlig at hun mente, at vi med forslaget ville tvinge de unge til at anmelde deres forældre, hvis de havde været udsat for tvangsægteskab.
Efter at de er blevet oplyst osv. osv., står der jo helt klart i forslaget, og jeg citerer fra punkt 4: »Herefter har offeret stadig mulighed for at nægte at anmelde sin familie.«
Irene Simonsen (V), 2005-04-29:
Jamen hvori ligger forskellen fra det, der foregår i dag?
Det kan jeg simpelt hen ikke se.
Vi vil gerne gå ind og lave den sociale indsats og hjælpe og i øvrigt prøve at få familien med.
Og noget af den oplysningskampagne, der er fra unge til unge i øjeblikket, er jo sådan noget, der virker, for så sker det i langsomme processer, så en ung ikke bliver splittet fra sin familie.
Det er jo det, der er så væsentligt, at vi også holder familien sammen, men uden tvangsarrangerede ægteskaber, og lige præcis her virker jo både 24-års-reglen og tilknytningskravet.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-04-29:
Tilbage står så, at det her forslag forbedrer den unges muligheder for rent faktisk at få den fornødne sikkerhed i forbindelse med at anmelde, at vedkommende har været udsat for et tvangsægteskab.
Her forbedres muligheden for at man kan blive beskyttet i tilfælde af, at man anmelder, at man er blevet udsat for et tvangsægteskab.
Og det er et fremskridt i forhold til, hvordan situationen er i dag.
Irene Simonsen (V), 2005-04-29:
Og de oplysninger bliver fortrolige i afslaget.
Så hvor er forskellen?
Jesper Langballe (DF), 2005-04-29:
Jeg vil bare lige følge det op og så spørge i forhold til det beslutningsforslag, der nu er fremsat: Er ministeren ikke enig med mig i, at med hensyn til at undgå tvangsægteskaber er 24-årsreglen en fuldstændig uundværlig og fantastisk god regel?
Der er jo ingen af os, der elsker den regel sådan voldsomt højt, for vi kan jo godt alle sammen se, at man desværre kommer til at genere nogle mennesker med den, som det ikke var meningen skulle rammes af den.
Men der findes simpelt hen ikke noget bedre middel til at undgå tvangsægteskaber og da slet ikke det beslutningsforslag her.
Irene Simonsen (V), 2005-04-29:
Jeg undrer mig over, hvor fru Elsebeth Gerners indføling er med hensyn til, hvordan vi får det her bragt videre til de unge mennesker.
Hvis vi går ud og splitter de her familier og får alt for mange unge mennesker, der skal bo ude på bostederne, på krisecentre og andre steder, fordi de er truet af et arrangeret eller tvangsægteskab, så får vi nogle groteske familiesituationer, som vi desværre allerede har set nogle af.
Her giver vi de unge det frie valg.
Når de kommer til samtalen, får de at vide, at hvis der er det der, så kan de anmelde det, og at det er ulovligt i Danmark.
Det er vigtigt at sige, at det er ulovligt.
Den information får de.
De får også informationen om, at de beslutter, om familien skal anmeldes, eller om det her skal holdes anonymt.
Så jeg kan ikke se andet, end at det her forslag er overflødigt og på ingen måde vil hjælpe de unge mennesker videre.
Rikke Hvilshøj (V), 2005-04-29:
Jeg deler synspunktet om, som jeg også sagde i min tale, at 24-års-reglen i høj grad har været begrundet i at beskytte de unge piger mod tvangsægteskaber.
Godt nok er jeg minister, men jeg tror ikke, at jeg kan bede hr. Søren Krarup om at udlevere papirer til mig, men hr. Hüseyin Arac kan jo opfordre hr. Søren Krarup til at bringe det videre, men det er ikke noget, jeg kan kræve.
Så vil jeg også sige til det om, hvad det er for nogle unge, nemlig at det er dem, der ikke kan dansk og ikke har en uddannelse, at det er en helt anden diskussion, som jeg synes er meget, meget spændende, og som jeg tror vi får i forbindelse med en forespørgselsdebat om et par uger.
Men regeringen har jo netop fat i, at vi skal sikre, at de udlændinge, der kommer til Danmark, at de, der er i Danmark, og at de unge, der er i skolesystemet, lærer det danske sprog og lærer det så godt, specielt de unge, at de kan tage en uddannelse, for jeg er helt enig i, at det er et element til at give de unge en selvstændighed og en mulighed for at sige fra, hvis der skulle være et pres for at få dem til at indgå tvangsægteskaber.
Så det er jeg helt enig i, og det er også elementer, som regeringen arbejder kraftigt med.
Steen Gade (SF), 2005-04-29:
Jeg synes, dette forslag er et forslag, som regeringen skulle lytte noget mere til.
Vi har en situation, som er vel beskrevet, måske ikke så meget fra ministeriets side, men så fra andre sider, hvor voldsramte kvinder kommer i en situation, hvor de, som det også blev sagt af Venstres ordfører eller af Venstres repræsentant her, kommer i en situation, hvor to tredjedele af dem faktisk bliver udvist.
Det er uacceptabelt.
Derfor er man nødt til at skabe en større retssikkerhed for de kvinder i retning af, at de, når de er voldsramte, så får en sikkerhed, for ellers bliver de jo ofte i disse voldsprægede forhold.
Det er hele den tankegang, som jeg ikke synes prægede ministerens svar.
Alle er selvfølgelig optaget af at beskytte voldsramte kvinder, men forståelsen for sammenhængen mellem at beskytte voldsramte kvinder og så opholdstilladelse og risikoen for at blive smidt ud er det, som jeg synes mangler fra regeringens side.
Det betyder jo selvfølgelig så, at mange flere af de kvinder, som vi nu sender ud, kommer til at skulle blive i Danmark i længere tid.
Det er jo konsekvensen af det her.
Men det er vel det, regeringspartierne måske er bange for at sige åbent, at der bliver nogle flere kvinder, der kommer til at blive her, man er bange for, at så stiger tallet af udlændinge her i Danmark.
Hvis det virkelig er den slags tankegange, der gør, at man ikke er villig til at overveje det her seriøst, så synes jeg, det er lidt for sølle.
Jeg håber, at regeringen vil være med til at give en større sikkerhed for, at voldsramte kvinder kan blive her i landet, end tilfældet er nu.