Brian Mikkelsen (KF), 2004-01-23:
Jeg vil først og fremmest takke for de mange konstruktive indlæg, som regeringens sprogpolitiske redegørelse har mødt under debatten her i dag.
Ingen er jo, som det også er fremgået af debatten her i dag, herre over sproget.
Det skal kunne udfolde sig frit, og det skal kunne modtage fremmede impulser, sådan som det allerede er sket gennem sprogets historie i flere hundrede år.
Men vi er alle overbeviste om den indflydelse, som engelsk har haft på dansk i disse år, og det har vist sig at være en accelererende påvirkning.
Der er imidlertid ingen grund til at mene, at dansk er truet som sprog, og regeringen finder det ikke i overensstemmelse med dansk mentalitet at skride til en generel lovgivning om sproget.
Der er ikke tvivl om, at dansk er hovedsproget i Danmark, og jeg vil understrege, at dansk er et af de 100 mest stabile og konsoliderede af verdens ca. 6.000 sprog.
Det betyder ikke, at man skal lade stå til over for den stigende og ret massive påvirkning fra engelsk, som jo startede efter anden verdenskrig.
Vi bør sætte ind på en række relevante enkeltområder, der hver især har central betydning for sprogets udvikling og trivsel.
Det fremgår af redegørelsen, at en lang række initiativer er sat i gang på de forskellige ministerområder.
Jeg tænker bl.a. her på uddannelsesområdet, forskningområdet og kulturområdet.
Redegørelsen er her på linje med det udmærkede sprogpolitiske oplæg »Sprog på spil«, som et udvalg under Kulturministeriet med Jørn Lund i spidsen offentliggjorde i september sidste år. Der er tale om initiativer, der berører det sproglige udviklingsperspektiv fra barnet i førskolealderen og helt frem til undervisningssproget på højere læreanstalter.
Hvad det sidste angår, slår redegørelsen fast, at dansk fortsat sikres som hovedsproget i undervisningen i de videregående uddannelser.
Også sprogets forskning er behandlet i redegørelsen, og vi har fundet det væsentligt, at Ministeriet for Videnskab, Teknologi og Udvikling i samarbejde med Rektorkollegiet vil tage initiativ til at udarbejde en strategi for, hvordan dansk styrkes, uden at relevante fremmedsprog nedprioriteres.
Begrebet parallelsproghed er den løsning, som også Lundudvalget pegede på.
Der er en stor gruppe læsesvage i Danmark.
Det er en persongruppe, som af den ene eller den anden grund ikke har opnået et tilfredsstillende niveau med hensyn til læsning og skrivning i skoleforløbet.
Her vil medierne kunne gøre en indsats gennem formidling af en læsevenlig avis eller netavis specielt rettet mod denne gruppe.
Kunstrådet er også blevet bedt om at gøre støtten til ny dansk dramatik centralt i rådets tilskudsstrategi.
Det samme gælder oversættelse og opsætning af dansk dramatik i udlandet m.m. I den forbindelse vil jeg gerne nævne, at jeg har besluttet at bevilge 1 mio. kr. om året i perioden frem til 2009 til udvidelsen af netportalen »ordnet.dot.dk«, således at der til sin tid vil være opbygget en database med de centrale danske ordbøger såsom »Den Danske Ordbog« og »Ordbog over Det Danske Sprog«.
I det senere forløb vil bl.a. også andre ordbøger som »Gammeldansk Ordbog« og »Holbergordbogen« og meget andet materiale indgå.
Visionen er, at portalen med tiden kommer til at dække hele det danske sprogs historie fra runedansk til nutiden.
Der er kort sagt tale om bredt at formidle de store vidensressourcer om det danske sprog, som Det Danske Sprog- og Litteraturselskab besidder.
Det er et helt nyt projekt, som jeg først i dag offentliggør at vi vil støtte, og hvor vi vil gennemføre en samfinansiering mellem Kulturministeriet og Carlsbergfonden.
Desuden har Kulturministeriet bevilget et beløb på 250.000 kr. til inddragelse af danske litterære klassikere fra det 20. århundrede på nettet i Det Kongelige Bibliotek og
Det Danske sprog- og Litteraturselskabets netportal »adl.dot.dk«
, således at nyere skønlitterære tekster kan føjes til den allerede udlagte klassiske danske litteratur.
Kunstrådet har netop i disse dage bevilget et beløb til udvidelse af bogserien »Danske Litterære Klassikere« med skønlitterære titler fra det 20. århundrede.
Der har i den offentlige debat og også her i dag været diskuteret, om der skulle skabes større enkelhed i retskrivningen. Jeg er ikke uenig i, at antallet af dobbeltformer bør kunne indskrænkes, således som også Dansk Sprognævn har været inde på. I mange tilfælde kan det være et fremskridt at blive enig om, at et ord kun bør kunne skrives korrekt på én måde.
Men jeg vil samtidig gøre opmærksom på, at sproget ikke skal forenkles så meget, at dets righoldighed forsvinder.
I den forbindelse vil jeg understrege, at jeg ikke er tilhænger af, at der skal være større stavemæssig overensstemmelse mellem talesprog og skriftsprog, end der er
Vi kan ikke ændre stavning af dansk skriftsprog i takt med talesprogets udvikling.
Hvis hver generation staver på sin måde, får vi for alvor kommunikationsproblemer, og alle alfabetiserede registre og kataloger må laves om.
En dansk sprogforsker har sagt, at en sådan retskrivningsreform vil koste lige så meget som en Storebæltsbro, og det vil være et brud på den kulturelle kontinuitet.
Fortiden bliver endnu mere fjern.
Tekster fra tidligere tider bliver vanskeligere at læse.
Dansk retskrivning tilegnes bedst, når der undervises ordentligt i stavning, og når børn udvikler gode læsevaner fra barndommen.
Jeg kan tilføje, at Kulturministeriet ikke har kendskab til danske sprogfolk, der anbefaler en sådan radikal tilnærmelse mellem talesprog og skriftsprog.
Jeg vil også godt benytte lejligheden til at nævne, at dialekter er en rigdom for et sprog.
Det er beklageligt, at de langsomt er udsat for at udviskes, men det er en udvikling, som vi ikke selv er herrer over.
Jeg kan kun opfordre til, at interesserede værner om og dyrker deres lokale dialekt, det være sig i sprogforeninger eller andre sammenhænge.
Vi bruger sproget til at deltage i fællesskabet på alle niveauer, og så er det jo også sådan, at modersmålet helt uden konkurrence er det sprog, man er bedst til at udtrykke sig på.
Regeringen har gennem de initiativer, som er fremgået af redegørelsen og debatten, sikret, at det danske sprog styrkes på alle niveauer, og vi vil fortsat følge udviklingen med henblik på at sikre, at dansk også i fremtiden vil være et komplet og samfundsbærende sprog.
Blot for at slå det fast: Det er meningsløst at tale om en egentlig sproglov.
Jeg ved ikke, om spørgeren vil til at idømme bøder, fordi man siger for mange øh'er, eller man vrøvler for meget i Folketingssalen.
Så skulle der udstedes rigtig mange bøder generelt.
Så det kan man altså ikke rigtig forestille sig, for hvad ville være konsekvensen af, at man ikke overholdt en sådan lov? I forvejen har vi et komplet sprog og en offensiv indgang til det fra hele Folketingets side, og det mener jeg så at sige er nødvendigt nok, og det er også klart nok, hvad vores ansvar er, og hvad vi har tænkt os at tage af initiativer i fremtiden.
Så der er ikke brug for en egentlig lov på området.
Med hensyn til Lundudvalgets præsentation, som var fremragende, et godt stykke arbejde,
så er det jo blevet brugt som inspirationskilde for regeringens redegørelse til Folketinget.
Der er hentet utrolig mange gode eksempler og megen inspiration fra Lundudvalget.
Jeg kunne sådan set være enig i langt det meste af det, som Lundudvalget anbefalede. Det var et rigtig godt stykke arbejde, og det vil man kunne genkende i regeringens redegørelse.
Så der er ikke de store uoverensstemmelser.
Selvfølgelig vil der være nogle konkrete steder, hvor man er uenig i håndteringen eller i, hvordan man implementerer det.
Men det, der stod i Lundudvalgets arbejde, er jeg principielt enig i, så godt som det hele.