Line Barfod (EL), 2004-01-20:
Det har jo været fremme allerede flere gange i debatten, hvor væsentligt det er, at man griber tingene rigtigt an, når et barn kommer ud for en stor sorg.
Der har jo indimellem været beretninger om lærere eller andre, som overhovedet ikke har været i stand til at håndtere en situation, hvor et barn i klassen f.eks. har mistet en forælder.
Men hvordan gør man?
Gør man overhovedet ikke noget, eller hvad skal der ske?
Derfor er det selvfølgelig væsentligt, at vi gør noget for at sikre, at vores skolelærere og pædagoger har diskuteret igennem, hvordan man skal tackle sådan en situation.
Jeg er enig med den radikale ordfører i, at vi skal overveje meget, om lige den måde her med at fastsætte et lovkrav om, at der skal være en plan, er den rigtige måde at gøre det på.
Det må vi diskutere lidt nærmere under
udvalgsarbejdet
Men det, der er det afgørende, hvis der virkelig skal ske en forskel, vil jo være, at vi sikrer nogle flere penge til efteruddannelse, at vi sikrer, at der kommer noget vejledning ud, så der kommer den erfaringsudveksling om, hvad det er, der er en god idé at gøre, at der kommer nogle konkrete historier om, hvordan man har kunnet gribe det an, så man får de muligheder for at diskutere: Hvordan kan vi så håndtere det på vores skole, i vores børnehave?
Hvad er det, vi kan gøre? Det, der er det afgørende, er jo, at vi sikrer, at der så er de nødvendige ressourcer i skoler og i daginstitutioner til at få snakket det igennem og til, at man har tid til at diskutere ordentligt, hvordan man skal gribe sådan en situation an, og også, at man har ressourcerne, hvis situationen så opstår, til at tage sig af det barn.
Problemet er jo, at med den trængte økonomiske situation, mange daginstitutioner og skoler er i i dag, er der ikke de fornødne ressourcer.
Derfor er det selvfølgelig fint nok at sige, at man skal lave sådanne planer ude på skoler og daginstitutioner - det er bedre end ingenting - men det helt afgørende er, at vi sikrer, at der også kommer nogle bedre økonomiske forhold, så der er det overskud, der skal til, for at man også kan tage sig ordentligt af børnene, så man ikke behøver at skulle sætte psykologer og særlige hjælpere på osv., hvis det går galt i familien, men at man kan støtte familien i, hvordan den tackler denne her situation bedst muligt, fordi familien jo typisk vil have et godt tillidsforhold til pædagogen og skolelæreren og derfor kan snakke med nogle, der kender barnet i forvejen, om, hvordan man gør det bedst muligt. Så vi synes, det er godt, at Socialdemokraterne tager debatten op, og at vi diskuterer, hvordan vi så bedst kan håndtere det, men vi tror, det helt afgørende er, at vi sikrer, at der kommer nogle flere ressourcer ud, sådan at man kan tage sig bedre af det ude i skoler og daginstitutioner, og at vi sikrer, at der kommer noget vidensformidling ud, for vi tror faktisk, at man alle steder er optaget af at gøre noget i forhold til det her store problem, det er for de konkrete børn og de konkrete familier.
Så vi er glade for, at det er taget op, og vi synes, vi under udvalgsarbejdet skal prøve at se på, hvad vi kan gøre for at få noget mere vidensudveksling og for at få noget mere efteruddannelse af pædagoger og skolelærere.
Og så må vi se på, hvordan vi får et andet flertal i Folketinget, som vil sætte nogle flere penge af til daginstitutioner og skoler.