runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Frank Dahlgaard (KF), 1999-05-26:
Med den elreform, som med disse fem lovforslag sættes på skinner, har Det Konservative Folkeparti fået realiseret noget af det for os mest fundamentale på erhvervsområdet, nemlig det fri marked, som kører ind på elområdet.
Med frit forbrugsvalg, med fri prisdannelse og med en åbning af markedet, hvor man kører nedad, sådan at inden udgangen i hvert fald af år 2002 er der frit forbrugsvalg for alle, alle erhvervsvirksomheder, alle familier, alle forbrugere helt ned til den enkelte person.
Det er noget, der går langt videre
end EF's direktiv på dette område, og det er Det Konservative Folkeparti utrolig tilfreds med.
Det fundamentale i denne her reform er en liberalisering, en fri markedsøkonomi, og det er noget, som jeg tror at man i løbet af få år vil tage som en selvfølge, og man vil undre sig over, at man overhovedet kunne leve i tidligere tider, det vil sige det, vi har oplevet indtil nu med planøkonomi og styring af det hele, ligesom man i løbet af kort tid undrede sig over, at man kunne leve i Danmark, uden at der var en fast forbindelse over Storebælt.
Vi er fra konservativ side tilfredse med, at vi har fået en afklaring omkring vindmøllerne, at vi har fået den afhjælpning for de helt store og stærkt energiforbrugende virksomheder, som vi føler var nødvendig - det er store arbejdspladser, det er virksomheder i en helt speciel situation - og vi har fået en ordning omkring det miljømæssige med nogle kvoter, som selvfølgelig ikke er konservativ livret, men som er ordnet på en fleksibel måde, så de er til at leve med.
De kan trods alt overskrides mod en strafafgift, og der er tale om, at man kan overflytte i hvert fald dele af ikkeforbrugte kvoter til de næste år.
Vi mener fra konservativ side med de forskellige papirer, vi har fået på området dels fra Justitsministeriets Lovafdeling, dels fra Kammeradvokaten, at dette her trods anfægtelser fra elsiden holder sig inden for grundlovens rammer, og derfor vil vi stemme for det.
Det er klart, det er et ansvar, som ingen medlemmer af Folketinget kan ryste af sig.
Vi mener, tingene er i orden.
Med hensyn til den såkaldte NESA-lov har Det Konservative Folkeparti fortsat den opfattelse, at den er urimelig og uretfærdig, og så snart det er politisk muligt, vil vi søge den fjernet.
Men lad de positive toner være de langt dominerende fra konservativ side omkring denne sag, for det er et rigtig godt forlig, vi har indgået, som vil sætte markedsåbningen på skinner.
Martin Glerup (S), 1999-05-26:
Jeg synes, at de her lovforslag indeholder en god balance.
Dels er der åbningen af markedet, som hr. Peter Hansen-Nord så gerne vil, dels er der en miljørigtig elproduktion, som vi er mange, der gerne vil, og på den måde har vi fået et bredt fundament for dansk energipolitik, sådan at vi kan fortsætte Danmarks enestående succes på energiområdet.
Danmark vil fortsat med de her love være et foregangsland på energiområdet, og siden vi diskuterede det ved første behandling, er der kommet en forbedring af lovgivningen, idet åbningsbalancen for let forsyningspligt og handelsselskaber skal forbedres, vindmølleproblematikken er løst, og de allerstørste virksomheder får en rabat på deres public service-forpligtelse.
Anni Svanholt (SF), 1999-05-26:
For det første vil jeg da gerne sige til hr. Søren Kolstrup, at det er dejligt at høre i dag, at hr. Søren Kolstrup anerkender de grønne målsætninger og synes, det er vigtigt at have de grønne målsætninger og at gennemføre målsætningerne.
Det er klart, at det har hele tiden været det, SF har arbejdet for og fortsat vil arbejde meget ihærdigt og konkret for.
Så med hensyn til det med den prioriterede strøm: Jeg mener, at hr. Søren Kolstrup misforstår, hvad det handler om, for i den lovgivning, som er gældende, indtil ny lovgivning bliver vedtaget, nemlig den lov nr. 486, som vi tit og ofte taler om, er kraftvarme og vedvarende energi som et samlet begreb prioriteret strøm og skal modtages af elværkerne. Med de mål her, når vi får en fordobling af den vedvarende energi, vil det sige, at den prioriterede strøm bliver en stigende andel, og dermed vil der altså ske en fortrængning af al anden strøm.
Vi har kun lagt den fast frem til 2003, men det er da klart, at det skal man videre med.
Det er den mekanisme, hr. Søren Kolstrup må forstå: at det er den grønne strøm, der fortrænger den sorte strøm.
Ole Sohn (SF), 1999-05-26:
Igen i anledning af den tilstundende sommer vælger jeg at koncentrere mig om det positive, at hr. Kim Andersen også glæder sig over, at regeringen vil tage initiativ til at finde en løsning på sagen, for jeg må nok sige, at jeg er lidt bange for, at hr. Kim Andersen ikke har set endsige læst beslutningsforslaget.
Der står nemlig intet i beslutningsforslaget om, at det skal være en lukket lejr, og der står intet i beslutningsforslaget om, at museumsvirksomheden eller efterskolen skal fjernes fra området, overhovedet ikke.
Det eneste, der er i kollision med mindeparkens intention, er et privat lejemål til en vognmandsforening.
Og fangelejren udgør cirka en fjerdedel af Frøslevlejrens areal, og jeg kan ikke forestille mig, at det er noget problem - det er i hvert fald ikke noget fysisk problem og heller ikke noget økonomisk problem - at flytte to barakker uden for fangelejrområdet og etablere det på tre fjerdedele af den øvrige del af Frøslevlejren.
Så hr. Kim Andersen har fuldstændig misforstået forslaget, og det er jeg da forfærdelig ked af, men jeg håber, at de her ting kan være med til at rette lidt op på hr. Kim Andersens viden, så vi kan få en konstruktiv debat.
Kim Andersen (V), 1999-05-26:
Til hr. Ole Sohn: Af bemærkningerne til beslutningsforslaget fremgår, at man forestiller sig, at et område med de nævnte barakker indhegnes.
Anderledes kan det da ikke opfattes, og det vil naturligvis være en tilbageførsel til, hvordan det så ud engang, men for os at se en unødvendig hindring for historieformidlingen, for det pædagogiske i at fortælle historien og få budskabet ud.
Til hr. Søren Søndergaard: Jamen jeg har jo redegjort for, hvad der er vores intentioner med Frøslevlejren, og hvorfor vi ikke kan støtte beslutningsforslaget.
Og jeg spørger mig selv, hvad det egentlig er, forslagsstillerne vil med dette forslag, som man ikke allerede har mulighed for i Frøslevlejren i dag via samarbejde med de instanser, der har interesser i lejren, og de frivillige organisationer, der er knyttet til den.
Hvad er det, man vil, som man ikke i dag har eller har mulighed for?
Det synes jeg i virkeligheden er et nok så relevant spørgsmål.
Frank Aaen (EL), 1999-05-26:
Så vidt jeg har forstået, er Det Konservative Folkeparti baseret på en liberalistisk tankegang, og det vil sige, at virksomhederne skal kunne konkurrere, og hvis der er et overskud, beholder ejerne det, og hvis der er et underskud, skal de af med penge, og det skal først og fremmest være uden statstilskud. Er det ikke korrekt forstået, at den konservative holdning er, at virksomheder skal kunne konkurrere uden statstilskud?
Og hvis dét er rigtigt, må jeg så få at vide, hvorfor Det Konservative Folkeparti lige pludselig i denne her sag synes, det er meget vigtigt at give virksomheder statstilskud.
Pernille Sams (KF), 1999-05-26:
Vi har fremsat dette forslag, fordi vi er sikre på, at Folketingets flertal har truffet en ikke bare uheldig, men en ligefrem skadelig beslutning ved at beskære de danske eksportmedarbejderes rejsediæter.
Det er uigennemtænkt, det er kortsigtet, og det er et helt igennem forkert sted, Folketingets flertal har valgt at være fedtede og smålige.
Når danske virksomheders eksportmedarbejdere med den nuværende lovgivning stilles ringere end deres udenlandske konkurrenter, skal der ikke megen logisk sans til at fatte, at det går ud over dansk eksport, at det går ud over lysten til at arbejde for de danske virksomheder på eksportmarkederne.
Danske arbejdspladser, dansk økonomi og danske virksomheder er helt afhængige af, at der er mange mennesker, der vil påtage sig job uden for landets grænser.
Ikke kun afsætningsmæssigt, men også uddannelsesmæssigt er det i øvrigt af afgørende betydning, at medarbejderne har lyst og mulighed for at komme ud.
Selvfølgelig kan danske internationale virksomheder så vælge at udøve en vis form for selvtægt eller selvretfærdighed, kan man kalde det, ved f.eks. at ansætte deres medarbejdere i udenlandske afdelinger, inden de sender dem ud.
Men det er da mildest talt noget af en håbløs lovgivning, der lægger op til den slags omgåelse, og som jo under alle omstændigheder vil være et problem for de danske virksomheder, som ikke har udenlandske filialer eller afdelinger.
Efter ordførertalerne vil jeg forsøge at afslutte og afrunde dagens debat, men allerede nu kan jeg da sige, at det er utroligt, at skatteministeren med sin evindelige, ukuelige, smålige nidkærhed og millimeterretfærdighed også skal lade det gå ud over det her område.
Og det et problem for danske eksportvirksomheder, at man ikke fra regeringens side vil være med til at gøre det attraktivt at arbejde på eksportmarkederne, når vi i Danmark har så stort behov for eksport, som vi har.
Kristian Jensen (V), 1999-05-26:
Efter eksportchaufførernes blokade af grænseovergangene i november 1996 blev det besluttet at gennemgå reglerne for skattefri rejsegodtgørelse.
Det mundede ud i et lovforslag, som Folketinget vedtog i juni 1997, og principperne i det lovforslag, der stadig væk er gældende ret, er, at alle uanset ansættelsesstilling skal modtage det samme i skattefri rejsegodtgørelse.
Enkelte grupper blev dårligere stillet med den ordning, og for disse blev der indført en midlertidig aftrapning, som udløber i april år 2001.
Det kan selvfølgelig altid diskuteres, som Venstres ordfører også fremførte i forbindelse med førstebehandlingen, om satsen på de i 1997-priser 256 kr. er tilstrækkelig.
Men nu er der ensartede regler på området, hvilket alt andet lige gør det lettere for erhvervslivet at administrere.
Venstre er stærkt optaget af, at vi sikrer vores eksporterhverv så gode og tidssvarende vilkår som muligt, uden at vi ønsker at indgå i det skatteyderfinansierede kapløb med andre lande.
Vi ønsker ikke, at vore skattesatser er ude af trit med vores nabolandes, og at vores vilkår er strammere end de lande, som vores virksomheder konkurrerer med.
Som udgangspunkt mener Venstre, at regelsættet fortsat er godt, men Venstre er glade for, at De Konservative har rejst spørgsmålet nu, for det giver en mulighed for, at vi hen over sommeren kan få klarlagt, i hvilket omfang reglerne eventuelt bør ændres.
Jens Peter Vernersen (S), 1999-05-26:
Jeg vil godt sige, det jo ikke er et spørgsmål om, hvad jeg siger om disse regler.
Det, jeg henviser til, er, at der på metalområdet er aftalt, at den mest rigtige måde er at rejse
Jeg refererer ganske præcist, hvad der er aftalt i den overenskomst.
Kim Behnke (FP), 1999-05-26:
Den eneste krog, hr. Jens Peter Vernersen har at hænge sin hat på, er, at det er vedtaget i bred enighed.
Jeg skulle hilse og sige, at da Folketinget i sin tid indførte reglerne om tvungen påmontering af stænklapper, var der også et bredt flertal, der vedtog det.
Alligevel var man nødt til efterfølgende at erkende, at det ikke fungerede i det praktiske liv.
Og det er jo det, der er tilfældet med de her regler.
De fungerer ikke i det praktiske liv.
Så siger hr. Jens Peter Vernersen: Jamen de kan jo bare rejse efter regning.
Ja, det er i orden, hvis man indlogerer sig på et dyrt, sekstjernet hotel og får en regning med hjem, som arbejdsgiveren så kan putte i regnskabet.
Hvis man indlogerer sig i en campingvogn sammen med 4 af éns kammerater og kommer hjem og skal have refunderet de udgifter, der er, så kan de ikke lade sig gøre.
Skattepolitisk, økonomisk, samfundsøkonomisk er den holdning, Socialdemokratiet har til det her, hul i hovedet.
Lad mig så sige til spørgsmålet om, hvorvidt forslaget kan nå at komme til færdigbehandling, at det er lidt usædvanligt, at en socialdemokrat skal bruge det argument netop i dag, hvor Folketinget er blevet sat til at hastebehandle et beslutningsforslag fra regeringen.
Der er ingen grund til at bebrejde Det Konservative Folkeparti, at forslaget er stillet på det her tidspunkt.
Vi kan sagtens nå at vedtage det, hvis viljen er til stede.
Jens Peter Vernersen (S), 1999-05-26:
Som jeg gav udtryk for, så var der jo faktisk meget, meget bred enighed om, hvordan disse regler skulle fastsættes, og derfor kom man også frem til disse standardsatser, som så i øvrigt blev ens satser.
Vi husker vel nok, at udgangspunktet for, at den her diskussion overhovedet kom op, jo var, at Statens Ligningsråd besluttede, at alle disse særaftaler, en række forskellige områder havde, blev opsagt.
Derefter havde man jo så eksportchaufførkonflikten, og i fortsættelse deraf opnåede man en aftale her i Folketinget om, hvad der nu var rigtigt, nemlig at man skulle dækkes ind med disse standardsatser, og det er det, der lykkedes.
Jeg må sige, at når jeg henviser til den overenskomst på metalområdet, så er det jo da ikke ukendt, at der også på det område findes en række rejsemontører, der netop rejser, og der anbefaler man, at man rejser efter regning, men gør man det ikke, så har man altså den mulighed, som jeg præcis henviser til.
Jeg forstår på fru Pernille Sams, at en række partier var ved at fortryde deres holdning til det her spørgsmål, som faktisk sikrede, at man også nu kunne få disse 276 kr. her fremover.
Jeg har da også læst det, som står i avisen.
Jeg går da ud fra, at fru Pernille Sams har kontaktet disse partier og har fået deres tilsagn om at støtte forslaget, når man nu fremsætter det her, men det vil vi høre senere i debatten, når synspunkterne kommer fra partierne her i Folketingssalen.
Pernille Sams (KF), 1999-05-26:
Det siger meget om hr. Frank Aaens holdning til tingene, at han taler om statstilskud, og det samme kommer til udtryk i skatteministerens og Socialdemokratiets holdning til denne her sag.
Der er ikke tale om statstilskud.
Der er tale om en ligestilling med de lande, som Danmark konkurrerer med, og som har væsentlig større satser på det her område.
Og der er tale om, at man ikke skal tvinge medarbejdere til at samle stabler af bilag, uanset hvad det er for småudgifter, de har, selv drikkepenge, og dem kan man jo i virkeligheden ikke engang få bilag for.
Men små kaffeboner og alt muligt andet forventer regeringen og et folketingsflertal at man skal gå rundt og samle i store stabler og gå hjem og bogføre, og det skal man altså ikke i udlandet, og dér kan man få væsentlig større satser, og det er det, vores erhvervsliv er oppe at konkurrere imod. Det er sådan, vi ser på sagen.
Vi taler ikke om statstilskud eller ikke statstilskud, vi taler om, at danske medarbejdere i danske virksomheder skal have det lige så godt, som hvis de var ansat i en udenlandsk virksomhed.
Hr. Jens Peter Vernersen brugte mange kræfter på at få det til at se rigtigt ud, at Socialdemokratiet blankt afviser overhovedet at gå ind på tanken, der ligger bag det her forslag, og sluttede så af med at sige, at det var utroværdigt, fordi vi har fremsat beslutningsforslaget så sent i folketingsåret, som tilfældet er.
Så vil jeg gerne sige til hr. Jens Peter Vernersen, at vi har fremsat det, da vi indså, at en del af de partier, der var med til at bære de nye dårlige regler igennem, var ved at fortryde. De begyndte nu at indse, at det, man havde gjort, var galt, og det konstaterede vi da med stor glæde.
Det skal hr. Jens Peter Vernersen slet ikke være i tvivl om.
Men jeg vil da gerne spørge, om hr. Jens Peter Vernersen slet ikke ser nogen som helst vaklen i Socialdemokratiets holdninger, fordi når et land er så afhængig af eksport som Danmark er, og man så forringer de danske eksportmedarbejderes muligheder, så behøver det jo ikke være ren visdom at kunne se det.
Jeg sporede slet ingen vaklen i Socialdemokratiets holdning til sagen, og det vil jeg da gerne høre om der slet ikke er.
Jens Peter Vernersen (S), 1999-05-26:
Ja, det her er selvfølgelig et spørgsmål om måske at genoptage den diskussion, man havde i 1997, hvor hr. Kim Behnke jo havde præcis de samme synspunkter.
Jeg hørte, at hr. Kim Behnke sagde, han havde to spørgsmål.
Jeg vil godt sige, at det mest retfærdige system naturligvis ville være, at man fik en regning, når man havde
disse udgifter, men for at undgå det, så er det altså, at vi har lavet disse standardsatser, som i dag ligger på næsten 280 kr.
Man kunne så også sige, at det jo faktisk er det princip, at der kompenseres krone for krone, der er aftalt
mellem Dansk Industri, CO og CO-Industri i deres overenskomst, nemlig lige præcis, at der skal kompenseres krone for krone, og det er, som jeg har sagt, den mest retfærdige måde at gøre det på.
Der er ikke nogen nye synspunkter i det her spørgsmål.
Alle synspunkter blev vendt for to år siden.
Jeg har været debatten igennem og også læst de synspunkter, som hr. Kim Behnke står for.
Der er ikke noget som helst nyt, der tilkommer på nuværende tidspunkt.
Kim Behnke (FP), 1999-05-26:
Men hvad med de tusinder af danske håndværkere og andre, som f.eks. er nødsaget til at bo i en skurvogn eller en campingvogn?
Det udløser ikke nogen kvittering, når natten er overstået.
Hvad skal de mennesker gøre?
De har ikke nogen kvittering at tage med hjem til deres arbejdsgiver, de har bare haft udgiften.
Det er mit første spørgsmål: Hvad skal den type medarbejdere gøre?
Jens Peter Vernersen (S), 1999-05-26:
Det beslutningsforslag, vi behandler i dag, er jo fremsat af Det Konservative Folkeparti.
Det er jo ikke første gang, at det spørgsmål har været drøftet her i Folketingssalen.
Senest var i forbindelse med behandlingen af lovforslag nr. L 257 i maj måned 1997.
Da havde Folketinget en meget indgående drøftelse af hele problematikken omkring rejsegodtgørelse.
Det blev klarlagt, at det i skattemæssig henseende drejer sig om at sikre de medarbejdere, der rejser i forbindelse med deres arbejde, en skattefri godtgørelse, som kan sikre de merudgifter, der er i forbindelse med rejsen.
Som bekendt blev godtgørelsen fastsat til 256 kr. pr. dag, og det beløb er nu reguleret til 271 kr. som standardsats.
Lovforslaget sikrede, at satserne trådte i kraft den 1. april 1999 og med en aftrapning frem til januar 2001.
Der var således givet mulighed for via overenskomsterne at foretage de fornødne justeringer af de kollektive aftaler på arbejdsmarkedet.
For Socialdemokratiet er det vigtigt at slå fast, at der skal være dækning for de merudgifter, lønmodtageren har i forbindelse med rejse for arbejdsgiveren.
Men det er også vigtigt at slå fast, at rejsegodtgørelse ikke skal have en størrelse, så der kan være tale om en delvis lønandel.
Løn er til beskatning, og rejsegodtgørelse er skattefri efter standardsatserne eller efter regning, som så arbejdsgiveren refunderer.
Det har et bredt flertal i Folketinget tilsluttet sig med vedtagelsen af lovforslag nr.
L 257 i 1997
Jeg forstår, at Det Konservative Folkeparti igen ønsker spørgsmålet fra 1997 drøftet.
Med forslaget ville der være tale om at udbetale rejsegodtgørelse som skattefri subsidier til lønnen for visse grupper, især hvis man hæver rejsegodtgørelsen tilstrækkeligt.
At det så betyder, at andre lønmodtagere derved kommer til at betale mere i skat, bekymrer åbenbart ikke Det Konservative Folkeparti.
En vedtagelse af forslaget ville være at medvirke til en sådan subsidiering, der måske også kan være et tilskud til arbejdsgiveren, der kan konvertere en del af lønudbetalingen til skattefri rejsegodtgørelse.
Det støtter Socialdemokratiet ikke.
At forslaget fremsættes på det her tidspunkt af året siger jo alt om, at der er tale om et paradeforslag, som Det Konservative Folkeparti ved ikke kan vedtages i denne samling.
Som sagt: Socialdemokratiet kan ikke støtte forslaget.
Kim Behnke (FP), 1999-05-26:
Skatteministeren har fuldstændig ret i, at det vil være usagligt at tillægge mig det motiv, at jeg og Fremskridtspartiet støtter plat og svindel.
Og skatteministeren vil kunne huske, at hele kampagnen, hele set-upet, hele lovgivningen bag kampen mod selskabstømmerne støttede Fremskridtspartiet fuldt og helhjertet, fordi efter vores mening så er selskaber osv., der udelukkende etableres med det formål at lave skattetænkning, ikke fornuftig og god erhvervsvirksomhed, som vi på nogen måde skal understøtte i Danmark. Problemet er bare, at der findes ganske mange situationer i det private erhvervsliv, ude i det virkelige liv, hvor virksomheder i en kortere eller længere periode kan blive bragt i den situation, at de har et driftsmæssigt og et skattemæssigt underskud.
Hvis den virksomhed så opgiver at fortsætte sin tilværelse, ja, så kan den altså vælge at gå konkurs.
Gør den det, vil kreditorerne have en afskrivningsmulighed.
Gør de det, at de sælger den, ja, så er der altså en køber, der overtager virksomheden.
Fremskridtspartiets bud på det har jo flere gange været formuleret her i Folketingssalen, nemlig at man giver alle typer virksomheder mulighed for at have en konjunkturmæssig udligning internt i virksomhedens regnskab.
Så ville man have mulighed for fra skatteår til skatteår at se, om det er gode eller dårlige år.
Men den mulighed har der jo ikke været flertal for at få etableret i Folketinget.
Hvis der var, ville man slippe for, at der er nogle, der laver spekulation og plat og svindel, og man ville samtidig sørge for, at de reelle ordentlige virksomheder havde mulighed for at komme over dårlige perioder.
Nej, tilsyneladende er Socialdemokratiet ikke blevet klogere i den tid, der så er gået, og hvor man har kunnet indhente nogle erfaringer.
Når hr. Jens Peter Vernersen bliver ved med at henvise til Dansk Industri, så er man altså nødt til at holde sig for øje, at der ikke er mange industriarbejdere, der udstationeres på en byggearbejdsplads og skal bo i en campingvogn eller en skurvogn.
Det er typisk folk inden for håndværksfagene, f.eks. dem, der er omfattet af det såkaldte BAT-kartel.
Men der er altså ikke noget budskab til dem om, hvor de skal få refunderet deres udgifter til at bo i sådan en campingvogn.
Så spørgsmål nr. 2, som jeg jo har stillet i udsigt.
Hr. Jens Peter Vernersen bruger samme argumentation som skatteministeren, at de jo bare i deres overenskomster kan aftale, at de får udbetalt de her penge.
Men er det ikke rigtigt, at i det øjeblik, pengene er aftalt i en overenskomst, går pengene til beskatning, og det vil sige, at der skal virksomhederne, som kigger på de penge, altså regne med, at 60 pct. af dem går til beskatning.
De afleveres altså i hr. Ole Stavads eller i hr. skatteministerens eller i Told
og Skats kasse
, hvorimod det kun er de ca. 40-50 pct., der kommer til konkret udbetaling, hvorfor lønmodtageren, for at få de penge, der reelt dækker omkostningerne, skal have mere end det dobbelte udbetalt af sin arbejdsgiver.
Er det ikke det budskab, Socialdemokratiet har, at sådan kan man bare gøre det?
Hvordan hænger det så sammen med konkurrencesituationen?
Frank Aaen (EL), 1999-05-26:
Jamen det er da en frygtelig snakken udenom, for når man giver folk en mulighed for at trække noget fra på selvangivelsen, udløser det jo et skattefradrag og dermed en mindre skat, og hvordan kan man så stå her og påstå, at det ikke er et tilskud?
Når man siger: Hvis du rejser i 3 dage, får du et skattefradrag på 300 kr., og hvis du rejser i 8 dage, får du et på 800 kr., er det da et tilskud, så hvorfor al den snakken udenom?
Hvorfor ikke sige det, som det er: at det, som Det Konservative Folkeparti slås for, er, at f.eks. vognmandserhvervet i Danmark skal have et statstilskud?
Kim Behnke (FP), 1999-05-26:
Er fru Pernille Sams enig med mig i, at diskussionen om statstilskud opstår, når danske virksomheder lukker og medarbejderne bliver sat på dagpenge eller bistandshjælp, for så er der tale om statstilskud og statsudgifter, men at en udgift, der refunderes via et bilag, er en driftsudgift, der er fuldt fradragsberettiget ifølge ligningslovens § 6?
Frank Aaen (EL), 1999-05-26:
Skal skatteyderne betale den regning, eller skal arbejdsgiverne betale den regning?
Det er det afgørende spørgsmål, for hvis det er arbejdsgiverne, der skal betale det, så er det i orden, men hvis det er skatteyderne, der skal betale det, så er det et statstilskud, og det bør Det Konservative Folkeparti erkende.