Aage Frandsen (SF), 2002-04-12:
Lovforslaget vedrører de oplysninger, som skoler, der er reguleret i henhold til lov, og som er inden for dansk lovgivning, skal offentliggøre.
Men jeg vil godt, lige inden jeg går til selve lovforslaget, opholde mig ved det, som jo må være det centrale.
Det er, at vi får udviklet vores skolesystem; at vi får så god en folkeskole som overhovedet muligt; at ungerne, inden de starter i folkeskolen, er så velfungerende som overhovedet muligt; at de ikke i folkeskolen risikerer at miste den kreativitet og den begejstring og den nysgerrighed, som de fra naturens side heldigvis har; at vi sikrer, at uddannelsessystemet, også hvad angår videregående uddannelse, er så godt som overhovedet muligt.
Det forudsætter så også, at vi evaluerer, og hvis man så skydes i skoene, at når man ikke lægger vægt på eksamenskarakterer, så er det, fordi man ikke vil evaluere.
For evalueringer er helt afgørende, og det er evalueringer, man selv kan foretage på skolerne, og det er vigtigt, at man gør det, men det er så også evalueringer, som samfundet skal bidrage med.
Og der er det så lidt underligt, at vi i øjeblikket er i en situation, hvor der skæres ned i det, som Undervisningsministeriet bidrager med i forhold til uddannelsessystemet, det, man kan bidrage til evalueringen med i form af fagkonsulenter m.v.
Det, som jeg synes er det helt centrale, er, hvordan vi sikrer forskellige typer af evalueringer, for den dér tanke, at hvis nu vi offentliggør nogle bestemte ting, så vil konkurrencen skabe bedre kvalitet, tror vi ikke på.
Det kan godt være, det en gang imellem kan virke i den retning, men det helt afgørende er, at man gør alt muligt for at styrke indholdet og udviklingen i uddannelsessystemet, og det kræver så også, at man netop laver evaluering hele tiden, og det er vi helt, helt med på. I den forbindelse er det også vigtigt at understrege, at eksamen med et talresultat er noget af det ringeste, men i nogle situationer det eneste, man har.
Det er noget af det ringeste til at sige noget om, hvad det er, man kan.
Det kan det måske nok sige noget om, men det siger i hvert fald ikke noget om, hvad man skal gøre for at komme videre.
Derfor er den bedste evaluering selvfølgelig, at man også har nogle ord med i forhold til den enkelte elev.
Vi vil godt understrege, at vi er meget tilhængere af, at man laver evalueringer og vurderinger hele tiden, men ikke det dér med at lave det i form af firkantede tal, som er lette at lave, men som i virkeligheden ikke siger alverden og somme tider vildleder.
Så med hensyn til lovforslaget.
Der står i formålsbestemmelsen, at det skal være oplysninger, der skal være tilgængelige, og så står der: »... så borgerne enkelt og hurtigt kan vurdere kvaliteten af undervisningen på de enkelte skoler og institutioner.«
Der er det så spørgsmålet, om de ting, der anføres, er det, der bidrager til det.
Derfor er der en række af de ting, der står her, som vi synes er glimrende.
Det er en række af de ting, som vi ved, at en masse uddannelsesinstitutioner allerede lægger ud og synes er relevante.
Der er to ting, hvor vi har forbehold på linje med det, som også den socialdemokratiske ordfører var inde på.
Den ene er spørgsmålet om karakterer, og det er simpelt hen, fordi man fokuserer særligt på det.
Evalueringsinstituttet kan lave nogle, men vi kan frygte, at der i hvert fald ikke rigtig bliver lavet nogen af fagkonsulenter.
Så er der interne evalueringer tilbage, og hvis der så laves en intern evaluering med henblik på at gøre noget bedre, og det måske er den første, og man så gør det bedre, er resultatet jo et helt andet efter 2 år.
Så er det vel nok lidt urimeligt, at man offentliggør den første, for den siger ikke så meget, fordi en evaluering er altid på vej til noget andet.
Men altså at skolerne selv skal være meget åbne over for at offentliggøre en række ting, er selvfølgelig helt oplagt.
Så kommer jeg til, at de frie skoler også er omfattet af det her, og en uhyggelig tendens, som vi oplever i øjeblikket, er den der statsliggørelse af de frie skoler.
De frie skoler bruger i øjeblikket offentliggørelse af ikke bare deres værdigrundlag, men også en række andre ting.
De frie skoler er netop i et konkurrencemarked, og derfor er de meget åbne over for at skulle fortælle ting og sager, men de synes ikke, at karakterer er vigtige.
Efterskolerne
er i høj grad og de frie skoler måske nok i lidt mindre grad i den der konkurrenceverden, men de er der.
Der er det altså mærkeligt, at når de i dag præsenterer deres ting, er der aldrig nogen, der spørger efter - jo, på en efterskole måske: Hvad er jeres karaktergennemsnit?
Der er ingen, der spørger efter det, men nu skal de fortælle det.
Så tænker forældre og elever vel i fremtiden: Jamen det er nok vigtigt, det må skolen jo vide er vigtigt.
Må man tage det forbehold i forhold til noget af det, man offentliggør, for når man præsenterer sig selv, vil man jo gerne fortælle det, man synes er vigtigt, og ikke det, som andre måske siger skal offentliggøres.
Der er jo en bestemt type af efterskoler, hvis kvalitet helt særligt er, at de tager sig af dem, som er det, der hedder sent udviklede.
Det drejer sig jo ikke om, at de skal have en hel masse høje karakterer, for det er slet ikke det, der er formålet.
Der kan man så frygte, at nu tør de slet ikke lade dem gå til eksamen, fordi der er nogle, der tror, at de karakterer, de nu får, siger en hel masse om skolen, og det gør de jo ikke.
Hvis man kan bevæge et ungt menneske i den situation fra et lavt niveau til et lidt højere niveau, er det jo en gevinst uden lige og langt flottere, end hvis man har en i boglig forstand begavet elev, som går fra det næsthøjeste til det højeste.
Derfor er en række af de ting, som man vil indføre her, unødvendige og unødige. Der er en del ting, der er godt i det, det er ikke nyt, og der er noget, der er nyt, og det er ikke godt.