Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2002-03-20:
Undskyld.
Hvor er det dog nemt at komme op og sige det der.
Du minder mig ualmindelig meget om min kære morfar, som altid siger til mig: Hvad med at stoppe med at ryge først, før du begynder at brokke dig over alle de her miljøting i samfundet?
Uha, jeg bliver træt.
Det er selvfølgelig dybt beklageligt, hvis de folk, der har demonstreret i dag, ikke har ryddet op efter sig.
Selvfølgelig skal man gøre det; det kan der ikke være nogen tvivl om.
Men jeg kan da ikke lade være at undre mig over, om det var det eneste, hr. Helge Adam Møller fik ud af at gå ned og se på demonstrationen i dag, for hvis det virkelig er det eneste, kan jeg godt se, at vi skal op på mange hundred tusind, før der er noget, der trænger ind.
Jeg vil sige, at det er at være en lille bitte smule tykpandet.
De reaktioner, vi har fået i dag på slotspladsen her udenfor, hvor du siger, der var 12.000 mennesker - jeg talte dem ikke - går på, at man brokker sig over, at der bliver taget penge på en lang række felter.
Det har vi kunnet konstatere efter at have lavet beregninger.
I siger jo, at de bliver brugt på sygehusene, og at de bliver brugt på de ældre.
Nej, for de penge har man jo taget fra ulandsbistanden, så de penge, man får på grund af de nedskæringer, man går ind og laver på de her områder, og som folk i dag har brokket sig over nede på Slotspladsen, går direkte til det private erhvervsliv.
Det har I ikke afsløret tidligere, men det synes jeg da ville være rart også at få
hr. Helge Adam Møllers reaktion på.
Finanslovdebatten har afsløret en regering, som kun nødtvunget svarer på spørgsmål om sandheden om konsekvenserne af fyringerne i staten og nedskæringerne på f.eks. uddannelsesområdet.
Svarene har skullet hales ud af den.
I en række debatter har Venstres og De Konservatives ordførere og ikke mindst ministrene været grebet af stumhed i en grad, som ikke tidligere har været set i det danske Folketing. Det er selvfølgelig ikke så mærkeligt, at regeringen har forsøgt at sprede et røgslør over konsekvenserne af sin politik.
I valgkampen forsøgte den nuværende statsminister jo med et vist held at sprede den illusion, at Venstre ville indføre et klasseløst og harmonisk samfund, hvor vi alle fik
en bedre mulighed for selv at vælge, hvordan vi ville leve vores liv
Tilsyneladende ville oppositionens største problem blive, om vi overhovedet kunne finde noget at kritisere, men sådan er det desværre ikke gået, for da Venstre og De Konservative først fik magten, fik piben jo en fuldstændig anden lyd.
Nogle har ganske vist fået mere frihed, for regeringen har jo fremsat en række forslag, som vil gøre det nemmere for velhavende danskere og for erhvervslivet at slippe for at betale skat.
Det er tonnageskat, det er fiskalrepræsentanter, det er en strukturtilpasning, det er loft over ejendomsværdiskatten osv., osv., men det hele dækker over, at regeringen har fremsat forskellige forslag på skatteområdet, som alle vil føre til, at erhvervslivet og de velhavende danskere nemmere kan slippe for at betale skat i Danmark.
Det vil i de kommende år komme til at koste det danske samfund milliarder af kroner.
Allerede i år 2002 kan vi konstatere, at det vil koste det danske samfund 2,2 mia. kr.
Hertil kommer så fyringerne i Told og Skat, som de store revisorfirmaer allerede har taget bestik af ved at skære ned på antallet af skatterådgivere.
Det er jo en prioritering.
Og regeringen taler om politisk prioritering.
Jo tak, det forstår vi.
Det vigtigste er at sikre de rigeste bedre mulighed for at slippe for at betale skat.
Pengene fosser ud af statskassen, nøjagtig som de gjorde det, da den nuværende statsminister var skatteminister, og så må der selvfølgelig skæres ned på noget andet, også på andre menneskers frihed.
De unges muligheder for at vælge den fri ungdomsuddannelse
fjernes.
De mennesker, som ikke har fået særlig mange muligheder for uddannelse på arbejdsmarkedet, skal også fratages muligheden for at øge deres kvalifikationer gennem deltagelse i undervisning på daghøjskoler og i folkeoplysningen.
Alt, hvad der er skævt, alt, hvad der afviger fra den nyliberale drøm om et strømlinet samfund, hvor alle folk er født med slips, skal afvikles.
I det hele taget er det her finanslovforslag stadig et udtryk for massive nedskæringer på uddannelsesområdet.
Nu lover regeringen ganske vist universiteterne flere penge, men det ligger også i kortene, at det kun er de fag og de universiteter, som retter sig ind efter erhvervslivets ønsker og ændrer ledelsen på universiteterne, sådan at studenterne og medarbejderne ingen indflydelse får og erstattes med styring fra erhvervslivets side.
Det er kun dem, der kan få andel i pengene.
Man går altså ind og køber sig til magt på universiteterne eller til en magtstrukturændring på universiteterne.
Ældre arbejdsløses frihed til at få et arbejde på almindelige vilkår gennem et servicejob fjernes.
De henvises til tvangsaktivering efter den berømte Farummodel.
Også her har det krævet en stor indsats at få finansministeren til at erkende, at antallet af statsligt ansatte skæres ned med over 8.000 årsværk de næste 4 år, og
På miljøområdet retter dette her finanslovudspil et angreb på den kerneydelse at kunne færdes i frisk luft og kunne drikke rent vand, den frihed, det giver at kunne være sikker på, at fødevarerne er sunde, og friheden til at vælge at bruge kollektiv trafik.
Finansministeren må indrømme, at der skæres ned på miljøet med over 1,5 mia. kr.
Investeringerne i og støtten til vedvarende energi fjernes, og de råd og nævn, der gennem rådgivning og debat kan være med til at sikre en fortsat udvikling på det her område, skæres ned eller fjernes. Regeringen vil simpelt hen ikke høre mere vrøvl.
Pengene skal tilbage i lommerne hos erhvervsministerens venner i det private erhvervsliv - punktum!
Fødevarekontrollen reduceres drastisk, og når ansvarlige embedsmænd så reagerer på den uansvarlige politik, er det også helt i regeringens ånd at bruge en af sine spindoktorer til at svine kritikerne til.
Også her har regeringen åbenbart været under inspiration fra den tidligere liberalistiske mønsterkommune i Farum. Udbygningen af den kollektive trafik begrænses, mens Danmark fortsat plastres til med cement til overflødige motorveje.
Det glæder naturligvis cementindustrien og entreprenørerne og tilfredsstiller skiftende trafikministres behov for at efterlade varige mindesmærker, men miljømæssigt er det komplet uforsvarligt, og økonomisk er det fuldstændig hovedløst.
Det er da politisk prioritering, der vil noget, men det er da godt nok i den forkerte retning.
Det handler om folks hverdag, hvor flere undersøgelser fra bl.a. Socialforskningsinstituttet viser, at 80 pct. af de danske lønmodtagere prioriterer et godt og sundt arbejdsliv allerallerhøjest.
Friheden til at få et godt og sundt arbejdsliv begrænses af denne her regering.
Regringen stopper BST-udbygningen for bl.a. buschauffører, rengøringsassistenter og ansatte i daginstitutioner.
Regeringen stopper virksomhedernes mulighed for at få dokumenteret et godt arbejdsmiljø gennem et certifikat.
Regeringen stopper kravet om sikkerhedsorganisering på små virksomheder og ville også gerne have forhindret kravet om arbejdspladsvurdering.
Ikke mindst nedskæringer på Arbejdstilsynet og arbejdsmiljøforskningen, bl.a. i Arbejdsmiljøinstituttet, betyder ringere vejledning til de virksomheder, som gerne vil et godt arbejdsmiljø, og selvfølgelig mindre tilsyn med de mindre pæne virksomheder.
Beskæftigelsesministeren har skriftligt bekræftet, at nedskæringerne på Arbejdstilsynet betyder færre og dårligere tilsyn.
Det er måske ikke så underligt, når ministerens egen oplevelse af Arbejdstilsynet er, at de tilsynsførende »kravlede rundt under bordene og tog billeder«.
Beskæftigelsesministeren har måske haft en traumatisk oplevelse med Arbejdstilsynet efter deres besøg i Venstres hovedkvarter den 31. august sidste år.
Ifølge en artikel i Ekstra Bladet fik virksomhedens leder, altså den nuværende beskæftigelsesminister, en begmand i form af et påbud, og arbejdspladsen fik karakter som en niveau 3-virksomhed, hvilket for de uindviede betyder, at den ikke opfylder kravene i arbejdsmiljøloven.
Hvis beskæftigelsesministeren virkelig har fået sig et traume, vil jeg anbefale andre løsninger end at lade det gå ud over Arbejdstilsynets muligheder for tilsyn og vejledning.
I Arbejdsmiljøinstituttet er det en tredjedel af de ansatte, der skal væk i løbet af de næste 3 år, hvilket ifølge regeringens egne oplysninger først og fremmest rammer forskningen i kemisk påvirkning i arbejdsmiljøet.
Jeg vil minde om, at betydningen af uafhængig forskning i skadelige stoffer tidligere har vist sig fuldstændig uundværlig, men regeringen kan selvfølgelig have sine grunde til at overlade forskningen i malervarer til Oliebranchens Fællesråd eller forskning i mineraluld til Rockwool Fonden.
Man ved aldrig.
For de offentligt ansatte, som troede på regeringsgrundlagets bemærkninger om en særlig arbejdsmiljøindsats for dem, må skuffelsen være til at tage og føle på, efter at vi har set forslaget.
Ikke alene er der ikke sket en døjt i positiv retning, tværtimod kan bl.a. de statsansatte, som har været udsat for massive fyringer, konstatere, at hverdagen under den nye regering bliver endnu mere stresset og endnu mere utryg.
Det psykiske arbejdsmiljø bliver endnu værre, samtidig med at netop Arbejdstilsynets indsats over for de psykiske arbejdsmiljøproblemer skæres væk.
Arbejdsmiljøindsatsen beskæres bredt, og når det sker, bliver resultatet selvfølgelig endnu flere arbejdsskader end i dag, og for at det ikke skal være løgn, vil regeringen fastholde et arbejdsskadesystem, hvor en rygskade ikke anerkendes som rygskade, og hvor mennesker, der slides ned i hænder, arme og skuldre og må leve på piller, ikke får én krone i erstatning.
Og her taler vi altså om et område, hvor man årlig i Danmark tæller 50.000 arbejdsulykker, hvoraf 5.000 bliver vurderet som særdeles alvorlige.
Det er det her område, som regeringen nu vil beskære.
Der er ikke noget at sige til, at regeringen vil få brug for ekstra 1,5 mia. kr. til sygehusene.
Det er da klart, for sænker man kravene til arbejdsmiljøet og sænker man indsatsen på arbejdsmiljøområdet, jamen så vil der da blive
flere arbejdsskader, ske flere arbejdsulykker, og flere af dem vil blive alvorlige, og så får man brug for sygehusene.
I ulandene frastjæles menneskene retten til livet.
Også her gør denne her finanslov en forskel i forhold til tidligere.
Den vil føre til, at flere mennesker dør af sult og af sygdomme i de fattige lande.
Det sker for at give de rigeste danskere frihed for at betale skat og for at sikre bedre sygehuse i Danmark.
Det lyder måske lidt drastisk at sige, at man frastjæler mennesker retten til livet, men i realiteten er det jo sådan, at en stor del af de penge, der nu bliver skåret på ulandsrammen, er den fattigdomsorienterede ulandsbistand, og den fattigdomsorienterede ulandsbistand går selvsagt til at mindske fattigdommen i områder, hvor fattigdommen er fatal for liv og helbred.
I sandhed kan vi tale om politisk prioritering, det må man give denne her regering.
Her er det egoismen, perspektivløsheden og vennetjenesterne, der er i centrum.
Det kan ikke benægtes, at nyliberalismen har en underligt lugt af stenalder over sig - sådan er vi nogle, der får det i løbet af debatten i dag.
Dansk Folkeparti har fået sin debut som såkaldt ansvarligt parti i forbindelse med denne finanslov.
I lighed med de andre såkaldt ansvarlige partier er man løbet fra alle løfter, man gav i valgkampen.
Man skal ikke klandre Dansk Folkeparti; sådan er den politiske kultur, de gør jo bare som alle de andre.
De er løbet fra alle løfter, de gav i valgkampen, med undtagelse af et par enkelte, som måske også er væsentlige, det anerkender jeg, men resten er de løbet fra.
Dansk Folkeparti har åbenbart længe haft et inderligt ønske om at blive ansvarligt, så inderligt, at det er lykkedes at sætte ny rekord i løftebrud.
Det står fuldstændig klart efter Dansk Folkepartis stemmeafgivning i går.
Dansk Folkeparti støtter det fortsatte tyveri fra Den Sociale Pensionsfond.
De stemte i går ti gange imod forslag på det sociale område, som de tidligere har lovet at gennemføre - ti gange, herunder om flere penge til pensionisterne.
De vil også stemme for en finanslov, hvor satspuljeforliget stadig betyder, at pensionister, arbejdsløse og uddannelsessøgende bliver snydt for fuld regulering og derfor fortsat får et efterslæb i forhold til andre borgere i Danmark.
Det er jo så lidt skægt at høre Dansk Folkeparti sige: Jamen hvis vi kan samle et flertal, vil vi da gerne være med til at ændre.
Efter denne her finanslov må i hvert fald enhver snak om, at Dansk Folkeparti er et parti, der vil forsvare de svage i Danmark, da høre fuldstændig op.
Finanslovforliget tager penge fra de mennesker, som Dansk Folkeparti hævder de repræsenterer, og giver dem til de allerrigeste i vores land.
De stemmer for en finanslov, der tager penge fra de fattigste pensionister, tager penge fra kontanthjælpsmodtagerne og fjerner penge fra arbejdsmiljøet, samtidig med at den giver 2,2 mia. kr. til erhvervslivet.
Over for den sammenrotning til fordel for de store i klassen har Enhedslisten opstillet sit bud på en politik, hvor udgangspunktet er, at der skal gøres en indsats over for de små i klassen.
Enhedslisten vil tage pengene fra de multinationale firmaer, der i dag ikke betaler skat i Danmark på trods af, at vores lovgivning faktisk påbyder det.
Vi vil tage pengene fra nordsø-energien, fra erhvervslivet ved at fjerne regeringens forslag om skattelettelser, fra de rigeste danskere gennem en sanering af fradragene, fra politikernes høje lønninger og privilegier, fra partistøtten og fra støtten til folkekirkens religiøse aktiviteter.
De ca. 20 mia. kr. skal bruges til at fjerne alle regeringens og Dansk Folkepartis forringelser og nedskæringer og til at give bedre vilkår for arbejdsløse, kontanthjælpsmodtagere, pensionister og studerende, til at forbedre arbejdsmiljøet, til at forbedre vilkårene i social- og sundhedssektoren, til at forbedre børnepasningen og barselorloven, til at bygge flere boliger og afsætte
flere penge til boligsociale og økologiske boligprojekter
, til at styrke omstilling til økologi, vedvarende energi og den kollektive trafik og til at gennemføre en række forbedringer på alle uddannelsesområder og ikke kun dem, der passer ind i de traditionelle systemrammer, de skal bruges til at styrke den internationale solidaritet bl.a. ved at øge ulandsbistanden i stedet for at skære i den, og så skal de bruges til et generelt velfærdsløft.
Det er selvfølgelig ikke nok at opstille en række krav
til forbedringer, specielt ikke i en situation, hvor vi har et flertal bestående af Venstre, De Konservative og Dansk Folkeparti, der bestemt ikke er indstillet på at give de her forbedringer. Det er nødvendigt, at der er bevægelse uden for Folketinget, det er nødvendigt at få skabt et pres udefra.
Heldigvis har demonstrationerne i dag vist, at det pres faktisk kan komme til at eksistere, men kampen er kun lige begyndt.
Elev- og studenterorganisationer, fagbevægelsen, miljøbevægelsen, flygtninge og indvandrere, kunstnere osv.
må fortsætte deres kamp.
Det er vejen frem.
Det er den slags midler, der skal til, for at vi kan presse regeringen på tilbagetog og bane vejen for en socialt solidarisk og miljømæssig bæredygtig politik.
Bevægelsernes krav fra i dag giver Enhedslisten sin fulde opbakning til i modsætning til denne her finanslov, som jeg ikke overraskende skal meddele at Enhedslisten stemmer nej til.