runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Frank Aaen (EL), 1997-11-25:
Selvfølgelig kan SF være sikker på, at vi i salen stemmer for alt det, vi går ind for, men det er jo ikke nogen forhåndsgaranti.
Det var jo sådan sidste år, at på nogle punkter var vi uenige, og der stemmer vi selvfølgelig imod i overensstemmelse med vores overbevisning, ligesom vi stemmer for, hvis vi er enige i det.
Men det, jeg synes er det kedelige, er, at vi var enige i de forhandlinger, vi havde med arbejdsministeren, om, at alle stramningerne skulle væk, men nu får vi her et resultat, hvor SF accepterer stramninger for de arbejdsløse.
Det er jo dér, kæden hopper af.
Det er, fordi SF i modsætning til Enhedslisten accepterer nye stramninger for de arbejdsløse.
Og det beklager vi meget, for vi synes, vi kunne have været stærkere, og jeg er sikker på, at vi kunne have presset regeringen til for første gang at give det signal, at der ikke skulle komme nye stramninger for de arbejdsløse i forbindelse med denne her finanslov.
Jes Lunde (SF), 1997-11-25:
Jeg er en lille smule overrasket over Enhedslisten bandbulle.
Jeg er helt med på, at Enhedslisten gerne vil have stramningerne over for de arbejdsløse ud.
Det er et ønske, vi deler.
Det arbejder vi på.
Vi deltager i forhandlinger om det.
Vi synes også, der i de forslag, der er lagt frem i L 23 fra regeringen, er nogle urimeligheder. Vi vil meget gerne arbejde for, at de stramninger, man har lagt op til over for dimittendsatsen, fjernes, og vi vil gerne bløde op på nogle af de andre ting, der er lagt ind her.
Vi vil gerne arbejde for, at det, der kommer, er forbedringer for de arbejdsløse i stedet for forringelser.
Så langt er vi faktisk enige.
Så har jeg forstået, at der har været et forhandlingsforløb mellem regeringen og Enhedslisten fredag eftermiddag, som er endt med, at man er gået fra hinanden, og at Enhedslisten dermed er ude af forhandlingerne.
Det vil jeg gerne beklage.
Jeg havde gerne set, at Enhedslisten havde holdt sig inde i de forhandlinger.
SF er selvfølgelig interesseret i at have Enhedslisten som en samarbejdspartner
i finanslovforhandlingerne, så vi er kede af, at Enhedslisten har valgt at gå ud af dem på et så tidligt stadium.
Men det kan vi jo ikke vurdere.
Vi har forstået, at der er sket et sammenbrud mellem regeringen og Enhedslisten.
Vi kan beklage det, men det er jo ikke noget, SF hverken har ansvar for eller har haft nogen form for mulighed for at påvirke.
Derfor synes jeg ikke, SF kan bære nogen skyld for, at Enhedslisten er ude.
Det er ikke os, der har ønsket, at Enhedslisten er ude.
Det er ikke os, der er uenige med Enhedslisten i substansen, overhovedet ikke.
I de forhandlinger, der har været hos arbejdsministeren,
har vi været fuldstændig enige i Enhedslistens kritik af de stramninger, der er lagt op til på arbejdsmarkedsområdet, og jeg håber meget, at det så lykkes for os som det parti, der er blevet tilbage i forhandlingerne, at få flest mulige af stramninger væk i forhandlingsforløbet.
Det vil vi gå efter.
Tilsvarende vil vi selvfølgelig gå efter at skabe forbedringer for de arbejdsløse, skabe forbedringer på uddannelsesområdet, for økologien, for det rene drikkevand og på ældreområdet.
På alle de områder, som nu er i spil i forhandlingerne, vil vi gøre alt, hvad vi kan for at skaffe forbedringer.
Vi håber, vi kan komme så langt, at vi kan nå til enighed med regeringen om det.
Om det lykkes, ved jeg ikke.
Dér er vi nok klogere om en lille uges tid.
Frank Aaen (EL), 1997-11-25:
Vi vil gerne bruge denne anden behandling til at redegøre for, hvordan status er i hvert fald set ud fra de informationer, vi har, i finanslovforhandlingerne, for jeg synes, at Folketinget bør have klar besked om, i hvilken retning eventuelle forligsbestræbelser i øjeblikket går, efter at regeringen har afsluttet forhandlingerne med Enhedslisten, og det gjorde man, fordi man afviste vores ultimative krav om, at nu skulle der ikke komme flere stramninger for de arbejdsløse. Regeringen insisterede simpelt hen på at komme igennem
med lovforslag om nye stramninger over for de arbejdsløse, hvilket vi synes er fuldstændig uantageligt.
Det, vi afviste, var, at nyuddannede skal vente endnu længere tid, før de kan komme på normale dagpenge.
Det, vi har afvist, er, at man allerede efter et halvt år kan kostes væk fra sit fagområde og ud på et eller andet tilfældigt andet fagområde, og det er, at man skal kunne tvinges til at have op til fire timers daglig transporttid til arbejde, således at f.eks. en københavner skal kunne tvinges til at tage arbejde i Nakskov eller Odense eller Fredericia.
Alle de ting afviste vi, og vi afviste specielt, at der var brug for at give et nyt signal til landets arbejdsløse, der går ud på, at det er deres skyld, det er de arbejdsløses skyld, at de er uden arbejde, at ikke alle er i arbejde.
Det var en af de ting vi sagde var fundamental for os, og som vi gjorde til en betingelse for videre forhandlinger med henblik på, at vi kunne undlade at stemme nej til finansloven. Vi sagde også, at vi ønskede at få fjernet den ændring, der bebudes af børnetilskuddet, som bevirker, at børnefamilier kommer til at miste boligstøtte, og de kommer til at betale en højere takst i daginstitutionen.
Og vi afviste et forslag om at lempe lejeværdien for de rigeste husejere.
Dette er nogle af de ting, hvor vi sagde: Hvis det ikke fjernes, er I sikre på Enhedslistens nej.
Og regeringens svar til det var, at så var der ikke mere at forhandle om.
Når jeg tager ordet i dag, så er det selvfølgelig for at orientere om det, men også for at udtrykke stor forundring her fra talerstolen over, at SF fortsætter forhandlingen med regeringen, selv om de ikke har fået de her ting taget af bordet, det vil sige, at SF accepterer, at der gennemføres nye stramninger over for de arbejdsløse i forbindelse med den her finanslovs vedtagelse.
Vi synes faktisk helt ærligt, at tingene kunne tegne bedre, hvis det var Enhedslisten, man lavede ændringsforslagene med og ikke CD og hr. Jacob Haugaard; men også dér er der altså sket en forringelse. Det beklager jeg så meget desto mere, som jeg er sikker på, at vi, SF og Enhedslisten, ved at stå sammen i finanslovforløbet kunne have presset regeringen til at sikre en forbedring af drikkevandet, sikre flere reelle job til de arbejdsløse, f.eks. ved at ansætte flere hjemmehjælpere til de ældre, sikre nye gennembrud for økologien, og på samme måde, som vi gjorde sidste år, på forskellige områder at sikre små skridt i den rigtige retning.
Desværre har regeringen altså forskertset den mulighed, og desværre har SF accepteret, at det er sket.
Carsten Koch (S), 1997-11-25:
Tak for en overvejende positiv tilslutning til lovforslaget.
Jeg håber, at vi kan få en hurtig udvalgsbehandling.
Som det er blevet antydet, haster sagen en smule.
Jeg skal tilkendegive over for de ordførere og de ordførererstattere, der har anmodet om, at det ikke er et udtryk for en generel tendens til at forkorte behandlingstiden, at det ikke er et udtryk for en generel tendens.
Men vedrørende dette simple og overskuelige og udelukkende lempende forslag kan man vel godt acceptere denne lidt hurtige ekspeditionstid.
Kim Behnke (FP), 1997-11-25:
Som ordinær ordfører vil jeg gerne have lov til at sige, at det er selvfølgelig en fordel for både borgerne og skattesystemet og ikke mindst for virksomhederne, hvis afviklingen af de forskellige ting kan gå så nemt og gnidningsfrit som overhovedet muligt.
Når tingene er indtastet elektronisk i de respektive skattemyndigheders databanker, er der jo ingen grund til at skrive nogle papirer ud, som skatteyderne så kan gå hen og aflevere til deres arbejdsgivere, som så kan taste tallene ind i en ny computer.
Vi kan lige så godt bruge en form for elektronisk overførsel af data.
Men man kan godt være lidt bekymret over den udvikling, der er i gang, fordi borgerens fornemmelse af at leve i et lommepengesamfund bliver mere og mere udtalt.
elektronisk.
Den løn, man får udbetalt, ser man ikke længere på en lønningscheck.
Den afleveres elektronisk i banken, og så ser man, hvad der er tilbage, når banken med PBS og automatisk betalingsservice har trukket til kreditforeninger og til betaling af dette og hint.
Så er der lidt lommepenge tilbage.
Jeg er overbevist om, at hvis vi i vore dage havde haft det gamle skattesystem før kildeskatten, hvor folk rent faktisk kunne se i kroner og øre, hvor meget de egentlig betaler i skat, var der langt flere borgere, der ville være utilfredse med de verdensrekordhøje skatter, vi har i Danmark.
Men disse sådan lidt mere eksotiske betragtninger om, hvor vi arbejder os hen, skal ikke forhindre os i at lempe den administrative byrde for arbejdsgiverne, og kan dette forslag være med til at gøre det nemmere for arbejdsgiverne at holde rede på, når medarbejderne i tide og måske efter nogens mening i utide får lavet deres skattekort om, skal vi selvfølgelig give arbejdsgiverne den håndsrækning.
Til det andet element i forslaget, nemlig spørgsmålet om at få en teknisk tilretning af indberetningen af aktiebeskatningen, vil jeg sige, at det er et helt naturligt element, og vi kan absolut støtte det.
Man kan undre sig over, at behovet ikke har været til stede før.
Det er min fornemmelse, at der må være mange skatteborgere, som har haft problemer med det her, men det kan være, at revisorer eller vågne skattemedarbejdere har sørget for, de ikke er kommet i klemme.
I hvert fald er det en tilretning af skattelovgivningen, som vi fuldt ud kan støtte.
Så det samlede resultat bliver et plus fra
Fremskridtspartiet.
Villy Søvndal (SF), 1997-11-25:
I rækken af fraværende ordinære ordførere skal jeg på SF's vegne fremføre, at lovforslaget forenkler skatteopkrævningen.
Skatteyderne behøver nu ikke længere selv aflevere hovedkortet, fordi virksomheden får oplysningerne elektronisk fra skattevæsenet, og tilsvarende foretages der en teknisk omlægning med selvangivelsen af aktieindkomst.
Vi vil støtte forslaget, og jeg skal på samme måde i forlængelse af rækken af fraværende ordførere på Enhedslistens vegne sige fra hr. Frank Aaen, at ud fra de foreliggende oplysninger virker begge ændringer fornuftige, og at Enhedslisten derfor vil være positiv i behandlingen af forslaget.
Kent Kirk (KF), 1997-11-25:
Da mit parties ordrører, hr. Brian Mikkelsen, ikke kan være til stede - og jeg må sige, at jeg ved ikke, hvor han er henne - skal jeg på hans vegne fremlægge Det Konservative Folkepartis synspunkter:
Vi mener, at den elektroniske udvikling kan føre os langt og være til stor gavn i vores hverdag, og derfor hilser også vi skatteministerens forslag velkommen.
Det er glædeligt, at erhvervslivet nu endelig kan få glæde af de muligheder, som den moderne teknologi giver os.
Vi vil gerne støtte forenkling og overskuelighed for både den enkelte lønmodtager og for virksomhederne.
Begge dele af forslaget om henholdsvis elektronisk skattekort og brug af de nødvendige oplysninger til beregning af aktieindkomst osv. er derfor et skridt i den rigtige retning, også selv om det i det sidste tilfælde betyder en mindre begrænsning af muligheden for fritagelse af at anføre aktieindkomst på selvangivelsen.
Fra konservativ side mener vi, at loven og lovens ånd skal holdes, og derfor kan vi acceptere denne begrænsning.
Vi vil dog gerne minde ministeren om, at selv om forslaget hastebehandles af hensyn til ikrafttrædelsestidspunktet, er det ikke et eksempel, der bør tjene til forbillede.
Folketinget har fra denne samlings start arbejdet for, at der skal gives god tid i lovgivningsprocessen til at behandle hvert enkelt forslag.
Charlotte Antonsen (V), 1997-11-25:
Venstre støtter også lovforslaget.
Jens Peter Vernersen (S), 1997-11-25:
Med dette lovforslag sker der en lettelse af virksomhedernes administrative byrder, idet skattekortet ikke fremover skal opbevares i virksomhederne, og det er et positivt forslag, som Socialdemokratiet støtter.
Den anden del af forslaget støtter Socialdemokratiet også.
Der ændres ikke ved reglerne for beskatning af aktieindkomst, men der er tale om at ændre den fortrykte selvangivelse, så skattevæsenet får de fornødne oplysninger til korrekt beregning af skat af aktieindkomst.
Som sagt støtter vi lovforslaget.
Anne Baastrup (SF), 1997-11-25:
Jeg skal gøre det ganske kort.
Jeg vil endnu en gang henvise til det, jeg sagde under førstebehandlingen af det foregående beslutningsforslag, og minde Folketingets flertal om, hvad det var, vi erfarede efter 1992.
Og så vil jeg i øvrigt gøre opmærksom på, at de reaktioner, jeg har fået fra almindelige mennesker, der læste de husstandsomdelte aviser, er meget positive, så jeg vil endnu en gang henstille til Folketingets flertal om at ændre opfattelse.
Kent Kirk (KF), 1997-11-25:
Til det sidste må jeg sige, at det har jo ikke meget at gøre med beslutningsforslaget, så jeg vil forholde mig til selve forslaget.
Vi mener, at den måde, vi har tilrettelagt oplysningskampagnen på, er god og forsvarlig.
Alle borgere, der er interesseret i at få nogle oplysninger om Amsterdamtraktaten, får mulighed for at få de oplysninger, og vi sikrer også, at de politiske partier og bevægelser får mulighed for at komme ud til befolkningen og oplyse om deres syn på Amsterdamtraktaten.
Da det hele tiden er et spørgsmål om prioritering - altså hvor pengene skal bruges, og hvordan de kan bruges på den bedst mulige måde til at oplyse befolkningen - mener vi, at den beslutning, der er truffet om denne gang ikke at lave en husstandsuddelt avis, er den rigtige beslutning, og derfor må vi afvise forslaget fra Enhedslisten.
Vi tror, at befolkningen vil være veloplyst den 28. maj 1998, når den skal til stemmeurnerne og stemme for eller imod Amsterdamtraktaten.
Charlotte Antonsen (V), 1997-11-25:
Venstre har aldrig medvirket til at skabe lukkethed om EU-processen, og hvad skal vi med en fælles, husstandsuddelt avis, hvis vi ikke engang kan blive enige om en fælles side?
Det var trods alt det, der bandt os sammen i den gamle avis.
Men det, der nu lægges op til, hvis vi bare hver især skal skrive en side, ville jo svare til, at vi sammenhæftede vores partiprogrammer, og det er for mig at se meningsløst.
Vores partiprogrammer udmærker sig ved at være meget forskellige, så hvorfor skal de deles ud sammen?
Så skaber de da kun forvirring.
Anne Baastrup (SF), 1997-11-25:
Jeg forstår stadig væk ikke den reaktion, der er kommet fra bl.a. hr. Kent Kirk.
Mener hr. Kent Kirk virkelig, at Udenrigsministeriets pjecer vedrørende Amsterdamtraktaten er nuancerede, debatterende og diskuterende, og mener hr. Kent Kirk, at Udenrigsministeriets pjecer er på det niveau, som vi almindelige danskere er vant til, når vi læser aviser, og hvad ved jeg?
Og så til hr. Stavad: Det, der er vigtigt, er ikke, at Socialdemokratiet kommer med en rosende pjece, at SF kommer med en kritisk pjece, og at Dansk Folkeparti kommer med en pjece, som jeg slet ikke kan forstå, for det, det handler om, er, at der kommer en enkelt pjece, hvor der diskuteres, og hvor der er nogle, der siger det ene, og nogle, der siger det andet, for sådan er synspunkterne jo, og det er det, danskerne gider forholde sig til; de gider ikke læse noget, hvor de på forhånd siger: De siger jo bare det dér, og det kan jeg ikke tage mig af.
Det er den diskuterende facon, jeg tror er meget vigtig.
Kent Kirk (KF), 1997-11-25:
Heller ikke her var der meget substans i kritikken.
Og jeg er igen gået ud fra, at hvis det var sådan, at man virkelig ønskede det her beslutningsforslag fremmet, var man da nødt til at pege på, hvor i Justitsministeriets gennemgang af Amsterdamtraktaten i forhold til den danske grundlov der er problemer, men det har vi jo ikke hørt noget om.
Og med hensyn til den mere generelle holdning til, om vi skal have nogle eksperter eller andre til at lave hvidbøger, vil jeg sige, at Folketinget jo i øjeblikket behandler Amsterdamtraktaten, og så er det da folketingsmedlemmernes opgave at stille de forskellige spørgsmål i udvalget og under anden- og tredjebehandlingen her i Folketingssalen at sørge for, at vi får en debat med en afdækning af de problemer, der kan være i Amsterdamtraktaten, alt efter hvor vores politiske ståsted er.
Det kan vi da ikke overlade til eksperter.
Vi kan da ikke bare sige, at det er eksperterne, der skal pege på de ting.
Det er jo fru Anne Baastrups og andre folketingsmedlemmers opgave at prøve på at pege på de ting, og så kan vi andre også gå ind i en debat fra den synsvinkel og det politiske ståsted, vi har.
Vi er da folkevalgte, og det må da være de folkevalgtes opgave at gennemføre det, for det er jo også os, der efterfølgende skal stå til ansvar over for vælgerne.
Anne Baastrup (SF), 1997-11-25:
Men, og der er også et men
, udviklingen og fastholdelsen af de demokratiske kræfter i disse lande indebærer en offensiv udnyttelse af aftalerne.
Vi hører alt for mange historier om, at penge afsat til projekter i disse lande forbliver beslutninger på et stykke papir uden at blive ført ud i livet.
Skal disse aftaler blive det gennembrud, som er så nødvendigt, skal EU vise viljen i den daglige udførelse af beslutningerne.
Ellers risikerer vi, at disse lande ikke får den økonomiske fremgang, som er så nødvendig.
Aftalerne baserer sig principielt på ligeværdighed, men sådan er det vel i udenrigspolitik.
Blot skal man gøre sig klart, at selv om begge parter har en klar interesse i aftalerne, er der forskellige udgangspunkter.
Så har jeg et helt specielt problem, og det er den form, hvori undtagelserne i samhandelen mellem de involverede nærlande er udformet.
Hvad er det for en aftale, der betyder, at tekstilvarer undtages?
Er det, fordi det er disse varer, som de samarbejdende lande har en konkurrencefordel af?
Hvis ministeren besvarer spørgsmålet bekræftende, vil ministeren så sørge for, at disse begrænsninger på sigt udelades?
Samarbejdsaftalerne lægger i øvrigt vægt på, at der skal sikres en økonomisk reformproces af landenes genopbygning og
en bæredygtig udvikling
Nu håber jeg, at det ikke blot er ord, men at der rent faktisk også ligger et reelt mål herfor, og at udmøntningen ikke tager for lang tid.
SF lægger endvidere vægt på, at arbejdet for fremme af demokrati og menneskerettigheder er vigtigt, og vi er enige i, at en af vejene hertil er støtte til en udbygning af de demokratiske institutioner, herunder også støtte til NGO'erne.
Jeg skal tilsvarende, for så vidt angår rammeaftalen med Korea, udtrykke støtte til dette beslutningsforslag.
Kent Kirk (KF), 1997-11-25:
Det Konservative Folkeparti kan også tilslutte sig de pågældende aftaler.
Jeg synes også, det er værd at gøre opmærksom på, at aftalerne med Armenien, Aserbajdsjan, Georgien og Usbekistan er partnerskabs- og samarbejdsaftaler og ikke de såkaldte Europaaftaler, der senere kan føre et EU-medlemskab med sig.
At man kan indgå sådanne aftaler, understreger, at EU har en stabiliserende effekt.
Jeg tror også, som andre ordførere har været inde på, at det er værd at være opmærksom på, at netop menneskeretsspørgsmålet er en del af aftalerne, så vi kan fuldt ud tilslutte os aftalerne og vil arbejde positivt for, at de bliver vedtaget her i Folketinget.
Den sidste aftale i beslutningsforslag nr. B 35 er en handelsaftale med Korea, og her lægger vi vægt på, at specielt søfart og skibsbygning er en del af den pågældende aftale, og at man respekterer det fra begge aftaleparternes side.
De OECD-aftaler, der er indgået med hensyn til skibsbygning, skal man også forsøge at få gennemført, og de skal respekteres.
Vi kan tilslutte os et videre arbejde i udvalget med henblik på en vedtagelse af disse beslutningsforslag.
Jens Kirk (V), 1997-11-25:
I Venstre støtter vi fuldt ud de foreslåede aftaler om samarbejde mellem EU-landene på den ene side og de fem foreslåede lande på den anden side.
Især lægger vi vægt på aftalernes fokusering på de demokratiske og liberale principper, respekten for menneskerettighederne, frihandel og markedsøkonomi og bestræbelserne på at liberalisere verdenshandelen gennem WTO.
Fjerne republikker bliver i den fremtidige verden vore naboer.
I Venstre ser vi gerne, at de foreslåede aftaler på et senere tidspunkt eventuelt udbygges med andre vitale områder.
Jens Peter Vernersen (S), 1997-11-25:
Socialdemokratiet tilslutter sig, at der oprettes en partnerskabs- og samarbejdsaftale mellem EF, Armenien, Aserbajdsjan, Georgien og Usbekistan.
Formålet med denne aftale er at styrke såvel det politiske som det økonomiske samarbejde med henblik på at fremme den økonomiske udvikling og stabilitet i området.
Aftalen er et bidrag til at udvikle på områder som handel og investeringer samt styrke de demokratiske institutioner.
Vi finder det positivt, at der sker en udbygning
af de økonomiske forbindelser mellem EF og Republikken Korea, samt at der kan ske en intensivering af samhandelen.
Det er også her positivt, at samarbejdet udbygges inden for industri, videnskab, miljø, energi og kultur.
Det er vigtige områder at fremme samarbejdet på. Som sagt tilslutter Socialdemokratiet sig beslutningsforslagene.
Arne Melchior (CD), 1997-11-25:
Jeg skal blot sige til hr. Dinesen, at jeg ikke har rejst tvivl om skibsfartens præcision.
Den overholdes meget flot.
Men det er tidsfaktoren, jeg nævnte: at det tager for lang tid for afsenderen at lade på lastbil, køre ned til en havn, omlade til skib, sejle til en anden havn, omlade til lastbil og køre frem til modtageren.
Jeg er helt enig med hr. Dinesen i, at skibsfarten har sine miljømæssige fordele, og at den på mange måder er attraktiv og særligt altså for meget tungt gods over lange afstande.
Så skal jeg tillade mig at rette mig selv fra før, hvor jeg talte om at sejle fra Vejle til Herning.
Det var mit gamle jernbaneeksempel, jeg kom til at bruge her, hvor vi nu taler skibsfart.
Det er selvfølgelig ikke ladsiggørligt at sejle fra Vejle til Herning.
Jeg burde have sagt, og jeg mente, fra Vejle til Aalborg, til Frederikshavn, til Hirtshals eller andre steder.
Tak, fordi jeg fik lov at korrigere mig selv.
Tommy Dinesen (SF), 1997-11-25:
Jeg vil gerne sige tak til ordførerne for den velvilje, der har været over for havnene.
Jeg vil godt sige til den sidste ordfører, hr. Kristian Thulesen Dahl, med hensyn til, at man ikke kan blive uenige, at det var det, jeg startede med at sige.
Det, der er problemet for havnebestyrerne i dag, er, at man ikke har fået nogen politiske tilkendegivelser fra Folketinget om, hvor langt man må gå bl.a. med hensyn til ejerforhold og andet.
Hr. Kai Dige Bach var inde på coastertrafikken, og det er hr. Kai Dige Bach jo tit, i hvert fald når vi snakker om salte vande her i Folketingssalen.
Jeg er ikke så pessimistisk som hr. Kai Dige Bach, der mener, at vi snakker for meget, uden at der sker noget.
Jeg nævnte fra starten DIS og bareboat chartering, og det, at fragtraterne inden for coastertrafikken nu for en gangs skyld stiger, tror jeg vil gøre, at man her har en mulighed.
Det kommer ikke af sig selv.
Hvis der skal liv i havnene, skal der selvfølgelig også være penge i det for dem, der køber og ejer coasterne. Et sted, hvor hr. Bent Hindrup Andersen har ret, er med hensyn til tilskuddet.
Det er bemærkelsesværdigt, at lastbiler f.eks. får tilskud for at køre med korn ned til et skib, mens et skib ikke får EU-tilskud for at fragte korn og sukker og andre ting.
Jeg har ikke kunnet finde ud af hvorfor, men det er en slags subsidiering fra EU's side, der ligger i det.
Hr. Arne Melchior var inde på, at det er meget vigtigt, når det drejer sig om dør til dør-princippet eller skibstrafik i det hele taget, at det sker på præcise tidspunkter.
Jeg vil godt erindre hr. Arne Melchior om, at på Trafikudvalgets tur til Spanien, hvor vi var i Algeciras, A.P. Møllers containerhavn, fik vi netop set og læst og påskrevet om, hvor præcis man er inden for coastertrafikken.
Det er sådan, at når en af A.P. Møllers coastere går fra Spanien, kan man allerede annoncere i aviserne i f.eks. Manila, på hvilket tidspunkt det pågældende containerskib er i Manila, i Hongkong, eller hvor det nu er.
Derfor er præcisionen i dag næsten større inden for skibstrafikken i sammenligning med præcisionen, når man sender et tog fra Sverige ned til Syditalien, så her har man altså lært noget. Jeg vil sige tak til ordførerne for en velvillig behandling.