Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2006-02-24:
Statsministeren er næsten berømt for at sige, at der ikke er noget at komme efter.
Først tak for redegørelsen fra ministeren.
Der er mange ting i denne sag, og der er ikke meget af det faktuelle, som vi kan være uenige om.
Derfor vil jeg alene holde mig til de punkter, der har været diskussion om, og ikke til hverken terroreller kriminalitetskravene, da vi sådan set fra radikal side kan bakke op om regeringens synspunkter på det område.
Hovedpunkterne i aftalen er at stramme kravene til ansøgernes danskkundskaber, et nyt krav om selvforsørgelse i 4 ud af 5 år i årene op til ansøgningen og endelig den såkaldte indfødsretsprøve eller danskhedstest, om man vil.
I Det Radikale Venstre er vi et reformvenligt parti.
Vi er altid parat til at drøfte, hvordan man kan øge incitamenterne til, at folk kommer i beskæftigelse, men jeg må altså tage afstand fra, at borgerrettigheder skal bruges som et instrument i beskæftigelsespolitikken.
Det er helt grundlæggende, at borgerne i en demokratisk retsstat udstyres med de samme rettigheder.
Helt grotesk bliver det dog først, når regeringen kræver, at nye medborgere i integrationskontrakten – det er selvfølgelig noget lidt andet – skal skrive under på, at de vil tage del i demokratiet, samtidig med at man på indfødsretsområdet opstiller nye forhindringer for at opnå stemmeret.
De to ting hænger ganske enkelt ikke sammen.
Indfødsretsprøven eller danskhedstesten har vi det også svært med.
Selvfølgelig er det godt, at nye statsborgere kender til det samfund, som de er en del af.
Hvis det alene var formålet, kunne man have indført mere undervisning i danske forhold i kombination med undervisning i dansk eller under integrationsforløbet.
Man valgte testen.
Jeg har svært ved at se, hvad den skal bruges til ud over at være en frasorteringsmekanisme, for er det virkelig nødvendigt at kunne årstallene for reformationen, årstallet for Frederik VIII's tiltrædelse, eller hvad vi nu kan komme i tanke om af spørgsmål?
Hvor mange af os, der er født som danske statsborgere, kan huske, om reformationen var i 1488, 1536 eller 1566?
Og vil det i øvrigt gøre os til bedre danskere, hvis vi ved det, end hvis vi ikke ved det?
Det siger ministeren og flertallet ikke er noget problem.
Det er 8. klasses niveau, siges der.
Men en række eksperter siger noget andet, og det er jo stærkt problematisk, hvis det kun er dem med studenterhue, der kan blive danske.
Der er ikke nogen uddannelser, der er finere end andre, eller nogen mennesker, der er finere end andre.
Kravene om, at man skal kunne dansk for at blive dansk statsborger, skal være der.
Men kravene skal have et realistisk niveau.
5 ud af 15 kunne ikke bestå den prøve, som man mener at nytilkomne skal kunne for at kunne dansk.
Det er jo ikke rimeligt, at niveauet er så højt.
Nok om det, for det værste ved aftalen er dog, når vi kommer til torturofrene.
Med denne aftale har Venstre, De Konservative og Dansk Folkeparti udelukket torturofre med posttraumatisk stresssyndrom fra at få dispensation.
Vi taler om folk, der har overlevet de mest rædsomme fangekældre i verdens værste diktaturstater, folk, som brændende ønsker at blive danske, men som nu har fået deres diagnose på en særlig negativ liste.
Torturofre, der alene lider af posttraumatisk stresssyndrom vil ikke kunne få dispensation.
Det vil ikke engang komme på udvalgte spor til en realitetsbehandling.
Baggrunden er, at flertallet var træt af at se mange lægeerklæringer med posttraumatisk stresssyndrom, men hvorfor straffe torturofrene, fordi politikerne er sure på lægerne?
Er torturofrene ikke blevet straffet nok i forvejen?
En løsning havde været en procedure for ansøgere med et posttraumatisk stresssyndrom, som var anderledes, som var ny, og vi var jo i gang med en dialog med Rehabiliterings- og Forskningscentret for Torturofre.
Men den dialog har åbenbart ikke været medtaget i de forhandlinger, som Venstre, De Konservative og Dansk Folkeparti har ført om en ny aftale.
Der mangler to linjer, må jeg sige dem?