runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-09-06:
Jeg vil gerne spørge hr. Anders Fogh Rasmussen først og fremmest, om han som udgangspunkt er rigtigt citeret i Politiken i dag.
Man kan jo fejlciteres.
Men er det rigtigt forstået, at hr. Anders Fogh Rasmussen med os andre deler den stærke kritik, der er kommet fra en række eksperter, en række professorer, af Økonomiministeriet i særdeleshed og af regeringen generelt angående dens gøren og laden i forbindelse med denne her folkeafstemning. Er hr. Anders Fogh Rasmussen enig i Grønnegård Christensens vurdering, nemlig at regeringen i stigende grad bruger embedsmandsapparatet til at producere propaganda til at markedsføre regeringens politik med?
Og hvis hr. Anders Fogh Rasmussen er korrekt citeret i Politiken i dag og er enig i den kritik, der kommer frem, hvad vil hr. Anders Fogh Rasmussen så gøre ved det?
Hvad er så Venstres opfordring til regeringen?
Er det at trække pjecerne tilbage?
Eller er det sammen med os andre at være med til at udfærdige nogle regler, der sikrer imod regeringens embedsmandsmisbrug?
Det andet, jeg vil spørge om, er, om hr. Anders Fogh Rasmussen stadig er af den opfattelse, at et dansk ja den 28. september skal bruges til også at slagte de andre forbehold?
Det har hr. Anders Fogh Rasmussen tidligere gjort sig til talsmand for, og jeg synes, det er rart her ved tredjebehandlingen at få bekræftet, om det stadig er Venstres opfattelse.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2000-09-06:
Det er velkendt, at det er Venstres politik, at alle de danske forbehold skal væk, og det vil vi selvfølgelig arbejde for.
Og jeg kan sige til hr. Thulesen Dahl, at det vil vi arbejde for, hvad enten det bliver et ja eller et nej den 28. september.
Men der må ingen tvivl herske om, at bliver det et nej, som vi vil være kede af, så vil vi selvfølgelig ikke desto mindre respektere det nej, og der kommer så ikke nogen folkeafstemning om den sag i hvert fald i en rum tid. Men må jeg så om det der, som hr. Keld Albrechtsen kalder pjecesagen, sige et par bemærkninger
Jeg kunne da godt have undværet, at regeringen på den måde kom til at give nejsiden noget, som den kan rejse land og rige rundt med.
Men jeg er enig med de juridiske eksperter, der udtalte sig i går.
Men så vil jeg godt sige, at jeg ærlig talt synes, at det er noget forfærdeligt hykleri at høre hr. Holger K.
Nielsen og hr. Keld Albrechtsen og andre udbrede sig om denne pjecesag, fordi det nu altså tilfældigvis er i en eurodebat, det her kommer op.
Vi har fra Venstres side ved gentagne lejligheder rejst kritik af regeringens publikationspolitik, fordi vi synes, at regeringen ved mange lejligheder har brugt offentlige midler på selvros, når den har fremlagt finanslovforslag, når den har fremlagt publikationer om Danmark som foregangsland, og ved mange andre lejligheder.
Derfor kan jeg også godt sige, at det, der står her, nu ikke er det værste, jeg har set.
Det er det faktisk ikke.
Det er da sødt med Lise Nørgaard på forsiden.
Det er synd for hende, at hun bliver rodet ind i den politiske diskussion, men altså helt ærligt: Det her handler om, at nejsiden er trængt.
Nejsidens argumenter er blevet afklædt, og derfor er det eneste, man så kan falde over, det, som hr. Keld Albrechtsen kalder en pjecesag.
Ærlig talt, jeg synes, det er pinligt.
Lad os nu snakke om indholdet.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-09-06:
Jeg havde netop tænkt mig at spørge lidt til indholdet, for hr. Anders Fogh Rasmussen talte jo om den indflydelse, vi går glip af, fordi vi ikke er med ved to af de mange borde, vi
ellers er med ved nede i EU, og han talte om nogle valutakriser
Lad os så få det ned i øjenhøjde, og jeg spørger hr. Anders Fogh Rasmussen: Giv mig bare et eneste konkret eksempel på, hvor Danmark kunne have brugt sin indflydelse i EU ved at have været med i euroen, som nu har været i gang i 20 måneder!
Hvor har man været uenig i de beslutninger, der er truffet, og hvor ville man have forsøgt at gøre dem anderledes?
Bare ét eneste eksempel vil jeg bede hr. Anders Fogh Rasmussen om.
Og så den anden ting, om valutakriserne, som er så forfærdelige: Kan hr. Anders Fogh Rasmussen give mig et eksempel på, hvordan valutakriser omkring kronen eller andre valutakriser gennem de sidste 15 år har påvirket den almindelige dansker?
Er der nogen danskere, der kan huske den store valutakrise i 1993?
Niksen biksen!
Niksen biksen!
Renten blev hævet i nogle uger, 40 mia. kr. strøg ud af valutabeholdningen, og de skyllede tilbage igen bagefter.
Valutakriserne har overhovedet ikke ramt menigmand.
Klaus Hækkerup (S), 2000-09-06:
Hr. Anders Fogh Rasmussen lovede, at Danmark ville få et lavere renteniveau, hvis vi tilsluttede os euroen.
Sverige, som jo heller ikke er med i euroen, har f.eks. et lavere renteniveau end gennemsnittet i de 11 eurolande, sådan som det fremgår af den besvarelse, der er af spørgsmål nr. 95 til det lovforslag, vi behandler i dag.
Danmark kunne selvfølgelig også have haft et lavere renteniveau end gennemsnittet i eurolandene, hvis vi havde valgt at prioritere vores økonomiske politik lidt anderledes.
Nu har vi heldigvis valgt at prioritere bekæmpelsen af arbejdsløsheden over hensynet til renter og priser - en
prioritering, der i øvrigt ikke er i overensstemmelse med målsætningen fra Den Europæiske Centralbank, men som jeg finder rigtig.
Og jeg vil godt bede hr. Anders Fogh Rasmussen om at bekræfte, at størrelsen af det danske renteniveau afhænger af den økonomiske politik, vi fører i Danmark, og at ingen kan garantere, at vi vil få et lavere renteniveau i EU, hvis vi har tilsluttet os euroen og ikke selv fører en ordentlig og fornuftig økonomisk politik.
Holger K. Nielsen (SF), 2000-09-06:
Hr. Anders Fogh Rasmussen beskylder SF for hykleri, når vi kritiserer »informationsindsatsen« og ikke vil kritisere den i andre sammenhænge.
Jeg mindes ikke at have set nogen henvendelse fra Venstre om en kritik af regeringens selvros i forskellige sammenhænge, men hvis der er grund til det, så vil jeg sige, at vi så sandelig ikke er afvisende over for at tage fat på det problem generelt.
Så hvis Venstre har nogle ideer til det, så lad os snakke om det. Jeg synes under alle omstændigheder, det er helt, helt uholdbart, at regeringen i stigende grad bruger statspenge og bruger regeringsapparatet til propaganda, som mest af alt er partipropaganda.
Det er uholdbart.
Og hvis der kan blive et flertal i Folketinget for at ændre det, så er vi til enhver tid villige til at diskutere det spørgsmål, også med partiet Venstre.
Men en af forskellene her er jo altså, at der er tale om en folkeafstemningskampagne, et meget følsomt emne i befolkningen - det ved alle vi, som er ude til mange diskussioner i øjeblikket - og i den situation er det altså særlig graverende, at regeringen og hele establishment bruger al deres dynamit på de her sager.
Jeg vil godt spørge hr. Anders Fogh Rasmussen endnu en gang: Kan det ikke godt vække lidt bekymring, at man på jasiden på den måde kører frem så voldsomt med så mange ressourcer og så groft, som man faktisk gør hele vejen igennem?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2000-09-06:
Jeg kan høre, at hr. Holger K. Nielsen føler sig presset af den informationsvirksomhed, og det kan jeg godt forstå, for den afslører jo, hvilke argumenter der er de stærkeste, og det må være derfor, hr. Holger K. Nielsen føler sig i defensiven.
Og jeg kan bare sige til hr. Holger K. Nielsen, at vi gentagne gange har rejst spørgsmålet om retningslinjerne for publikationsvirksomhed i Folketingets Finansudvalg, og vi har indtil nu overhovedet ikke mærket opbakning fra hverken SF eller andre, som i dag rejser pjecesager.
Det er derfor, jeg tillader mig at fastholde, at det virkelig er udtryk for hykleri.
Så skal jeg sige til hr. Klaus Hækkerup, at det danske renteniveau ikke alene afhænger af den økonomiske politik i Danmark.
Kronen er bundet til euroen, og det vil sige, at det først og fremmest afhænger af de beslutninger, der bliver truffet i Frankfurt.
Det er derfor, vi skal være med, så vi selv kan være med til at træffe de beslutninger.
Så siger hr. Frank Dahlgaard, at der ikke er eksempler
på, at valutapolitik eller valutakriser rammer menigmand
Ja, man kan i hvert fald henvise til Sverige som et eksempel på, at det i høj grad ramte menigmand, at den svenske valuta blev udsat for pres.
For nu at citere en økonom: Erik Hoffmeyer har udtalt, at hans vurdering er, at hvis Danmark havde været med i euroen, så ville kartoffelkuren og pinsepakken have været unødvendige.
Jeg skal ikke kunne bedømme det; jeg refererer, hvad Hoffmeyer siger, og det var i hvert fald pakker, som i høj grad ramte menigmand.
Jeg fik ikke svaret hr. Frank Aaen i forrige omgang, hvor hr. Frank Aaen spurgte mig, om ikke vi i Venstre kunne føle en vis bitterhed over, at statsministeren sådan vandt på målstregen i sidste valgkamp, bl.a. ved at udstede løfter om, at forbeholdene ville stå fast før, under og efter, og jeg ved ikke hvad - tilsyneladende altid.
Jeg skal ikke blande mig i den diskussion om løftebrud mellem venstrefløjen og statsministeren, men kun sige, at det stænk af bitterhed, der måske nok føltes i Venstre, så ganske blev overskygget af glæden over, at statsministeren fulgte vores råd.
Knud Erik Hansen (SF), 2000-09-06:
Jeg synes ikke, det holder med svaret om indflydelse, for det, jeg fik at vide, var, at der så var nogle lande, der ville snakke sammen i Euro-11 eller Euro-12.
Tyskland og Frankrig snakker jo også sammen.
Vi snakker jo sammen på kryds og tværs i Europa om forskellige ting, men netop de eksempler, som hr. Claus Larsen-Jensen nævnte, var jo eksempler, som rent faktisk er blevet besluttet i Ecofin.
Det er eksempler, hvor England har været uenig, og som derfor, uanset at de andre har snakket sammen, faktisk er blevet bragt op i Ministerrådet.
Det, som Socialdemokratiet undviger, er, at de her ting rent faktisk - som situationen er nu - skal op i Ministerrådet, og at Danmark er med, Storbritannien er med, Sverige er med, hvis de andre lande rotter sig sammen i den beslutning, og at man ikke kan tage den beslutning uden om de lande.
Og vi kan få vores indflydelse dèr, hvis vi vil, og hvis vi vil bruge den.
hvis vi vil have den, kan vi få den.
Er sandheden i virkeligheden ikke, at dér, hvor eurolandene kan få brug for at tage nogle beslutninger, dér,
hvor de har brug for at banke hinanden på plads, på arbejdsmarkedsområdet, på socialområdet, på finanslovområdet, hvor de har brug at true hinanden, kan vi i virkeligheden have en fordel ved at stå udenfor og tage vores egen beslutning på arbejdsmarkedsområdet og socialområdet?
Ole Sohn (SF), 2000-09-06:
Hr. Claus Larsen-Jensen var tidligere i et svar til mig om en vurdering fra Arbejderbevægelsens Erhvervsråd inde på, hvad det ville betyde med en rentestigning, og jeg tror, de fleste er enige i, at en rentestigning ikke er godt for beskæftigelsen.
Det, mit spørgsmål gik på - nu prøver vi igen -
er: Hvordan gik det med dansk beskæftigelse, efter at Danmark, vælgerne, sagde nej til at gå ind i ØMU'en i 1992?
Hvordan er det gået med beskæftigelsen siden da i Danmark? Og når vi nu er enige om, at rentestigninger kan være negative for beskæftigelsen, var mit andet spørgsmål: Kan den socialdemokratiske ordfører fortælle, hvor meget arbejdsløsheden er steget i Euroland som følge af de fire rentestigninger, der er kommet i indeværende år?
Det er jo ikke kun efter et nej, der kan komme rentestigning.
Der er jo allerede kommet fire i kraft af den svage valuta, som euroen
er et udtryk for
Kim Behnke (FRI), 2000-09-06:
Hr. Claus Larsen-Jensen svarer, at den bekymring, som Ivar Nørgaard har haft omkring folkepensionen, er, fordi man i Socialdemokratiet er uenig med Ivar Nørgaard.
Jamen kære hr. Claus Larsen-Jensen, det var dog det dårligste argument at komme med, for den eneste fejl, JuniBevægelsen begik, var, at den skrev folkepension i stedet for at skrive efterløn.
Hvis den havde skrevet efterløn i den annonce, havde den jo været en fuldstændig korrekt gengivelse af den virkelighed, der kom efterfølgende, hvor Socialdemokratiet med statsministeren i spidsen gik ind og forringede den efterløn, man ellers forud for folketingsvalget havde lovet at man ville bibeholde.
Når så hr. Claus Larsen-Jensen er så optaget af disse valutaspekulanter, og hvor fæle og hvor forfærdelige de er - de kæmper for at ødelægge dansk økonomi, og hvad man ellers efterlader af indtryk - vil hr. Claus Larsen-Jensen så fortælle Folketinget og den danske befolkning, hvor Nationalbanken, når Danmarks Nationalbank i år får et overskud på 3 mia kr., som Nationalbanken afleverer direkte til statskassen, og som kan bruges til folkepension og alt mulig andet, så får de penge fra?
Svaret er: fra valutaspekulation, for det foretager Danmarks Nationalbank naturligvis også.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-09-06:
Det er jo fint nok, at hr. Claus Larsen-Jensen lægger op til en gentagelse af den diskussion, vi havde ved andenbehandlingen, og det er jo også på mange måder naturligt, at vi får det en dag som i dag.
Men jeg kunne godt tænke mig at stille et spørgsmål, som ikke har været rejst her i Folketingssalen indtil nu, og det er med hensyn til regeringens kampagne for et ja: Vi har set den ene pjece efter den anden komme frem fra regeringsapparatet og embedsmandsapparatet, f.eks. den med Lise Nørgaard på forsiden og titlen »Hvad er den store forskel?«.
Flere uden for huset, eksperter på området, har forholdt sig til den og har gjort klart, at det er misbrug af embedsmændene fra regeringens side, og jeg har med tilfredshed noteret en åbning i diskussionen hos fru Elisabeth Arnold.
Men jeg har desværre samtidig set en bastant afvisning fra regeringens, Socialdemokratiets og hr. Claus Larsen-Jensens side af at diskutere det misbrug af embedsmændene, der finder sted.
Gør det ikke så stort et indtryk, at hr. Claus Larsen-Jensen ved nærmere eftertanke godt kan se, at man må sadle om her i den afsluttende fase af kampagnen?
Frank Dahlgaard (UP), 2000-09-06:
Når hr. Claus Larsen-Jensen taler om, at valutakursændringer er passé, og at det ikke er noget, som vi skal bruge mere, må det vel være, fordi han ikke er klar over, hvad eurotilhængernes, ja, vi kan sige ypperstepræster - de økonomiske professorer, der er meget varme fortalere for euroen - siger. Hr. Claus Larsen-Jensen var jo selv med til Europaudvalgets store eurohøring fredag den 25. august 2000 ovre i Landstingssalen, hvor professor Peter Birch Sørensen fremhævede argumentet om at bevare muligheden for at ændre kronekursen som et lødigt argument, som et argument, man ikke bare kunne afvise.
Og det fremgår samtidig af Realkreditrådets temaavis om euroen, der kom i sidste måned, at når professor Niels Thygesen - varm eurotilhænger - og professor Claus Vastrup - varm eurotilhænger - bliver spurgt: Hvad er modstandernes bedste argument?
så svarer de begge to: Det er muligheden for at bevare en kronekursjustering.
Hvad er hr. Claus Larsen-Jensens kommentar til det?
Frank Aaen (EL), 2000-09-06:
Den socialdemokratiske ordfører brugte tid på at sige, at nejfløjen kommer med en masse trusler.
Så vil jeg gerne bede hr. Claus Larsen-Jensen om at kommentere en partifælles udtalelser til B.T. Ivar Nørgaard, tidligere markedsminister og førende for at få Danmark ind i EF-projektet, udtaler: »Et ja vil give et pres på at harmonisere vores skatter.
Og hvis vores skatter skal sænkes, kan det også gå ud over folkepensionen.
Ellers skal politikerne tage pengene fra sygehusene eller skolerne i stedet.«
Det er okay at sige, at jeg laver skræmmekampagner, selv om jeg er helt uenig i det, men jeg vil gerne bede den socialdemokratiske ordfører, hr. Claus Larsen-Jensen, om at kommentere sin egen partifælle, som jo klart gør opmærksom på, at der kommer et pres på vores velfærd.
Claus Larsen-Jensen (S), 2000-09-06:
Til hr. Kristian Thulesen Dahl: Det var rart at få endnu en chance for at tale om noget andet end det, vi skal stemme om, ikke?
Sagen er jo, at hvis man ikke er enig med Dansk Folkeparti eller Enhedslisten i deres analyse af og holdninger til de her ting, er enhver form for information og faktuel oplysning af en sådan karakter, at det opleves som politisk propaganda.
Det kan jeg ikke hamle op med, men sådan er det, og det er igen et forsøg på at flytte debatten væk fra det, der er det egentlige i denne sag.
Der kan stables et hav af eksperter op på alle sider i denne diskussion
, men jeg synes ikke, det er voldsomt interessant.
Hr. Frank Dahlgaard refererer til udtalelser i forbindelse med Folketingets Europaudvalgs eurohøring om, at det er et lødigt argument, at man gerne vil kunne ændre kronekursen.
Ja, det er da et lødigt argument, men forudsætningen er jo sådan set, at man også er villig til at tage konsekvensen og gerne vil acceptere flydende valuta og devalueringer.
Hvis det er det, hr. Frank Dahlgaard og nejsiden mener skal være alternativet, er det fair nok, og så er argumentet lødigt nok for mig at se.
Så til hr. Frank Aaen
med hensyn til Ivar Nørgaards udtalelser på området: Jamen jeg mener, ligesom jeg mener i diskussionen med andre, der anbefaler et nej, at Ivar Nørgaard tager grundlæggende fejl i sin analyse af, at et ja fører det pågældende sted hen.
Jeg synes i øvrigt, det er lidt interessant at opleve, at den person, der underskrev i 1972, rent faktisk også skrev under på noget underliggende, der ville føre til en økonomisk-monetær union og en fælles mønt, som var meget mere vidtgående end det, vi har her.
Der var ikke de bestemmelser, der er i Amsterdamtraktaten, og der fandtes ikke en beskæftigelsesstrategi.
I virkeligheden fatter jeg ikke, at når dét nu er kommet med, skulle det være et ekstra stort problem at sige ja til det.
Holger K. Nielsen (SF), 2000-09-06:
Vedrørende den dér berømte pjece kan jeg nu forstå, at Socialdemokratiet ikke længere fæster lid til diverse statsretseksperter og juridiske eksperter.
Det synes jeg selvfølgelig er interessant, og det skal vi da huske ved en anden lejlighed.
Men det er jo ikke kun eksperter; også fru Elisabeth Arnold har udtrykt kritik af det, og selv hr. Anders Fogh Rasmussen siger i dag i Politiken, at det her måske er for langt ude.
Sandheden er jo: Der er dyb splid på jasiden om denne pjece.
Man er dybt bekymret for, om denne propaganda ikke kan få den modsatte effekt, og det forstår jeg godt, for er der noget, folk reagerer på, er det jo dette massive bombardement fra erhvervsliv, fra fagbevægelse, fra dagspresse, fra medier, fra regering, fra ledende politikere - alt det, man kalder det politiske establishment, som tromler derudad som kampvogne under Anden Verdenskrig.
De tromler derudad, men jeg kan godt forstå, at der er splid på ...
Keld Albrechtsen (EL), 2000-09-06:
Jeg synes ærlig talt, det burde gøre et meget stort indtryk på hr. Larsen-Jensen og Socialdemokratiet og regeringen, at der både fra højre side i denne sal - altså også blandt jasigerne - og fra venstre side i salen rejses krav om, at disse propagandapjecer trækkes tilbage.
Vi vil nu bede Ombudsmanden om at se på sagen.
Nu påstår hr. Claus Larsen-Jensen, at det er information og faktuel oplysning, der udbredes.
Men der er også kommet en pjece, der hedder »Danmark og euroen«, og deri påstås det frimodigt fra økonomiministerens embedsmænds side, at der ikke er noget udemokratisk i ØMU-konstruktionen.
Jamen der findes jo ikke noget mere udemokratisk end dette centralbankdirektørregime!
Det er altså en påstand, en rent politisk propagandapåstand, der fremføres fra jasiden, fra økonomiministeren, for skatteydernes penge.
Det er en påstand, som Det Radikale Venstre naturligvis har ret til at fremføre, hvor forkert den end er, men da ikke for skatteydernes og ministeriets penge.
Det går simpelt hen ikke, og jeg vil egentlig godt bede økonomiministeren komme herop og forklare, om det er korrekt og ordentlig, saglig information at skrive sådan noget i en offentlig pjece fra Økonomiministeriet.
Det synes jeg ikke det er, må jeg sige til økonomiministeren.
Marianne Jelved (RV), 2000-09-06:
Tak for spørgsmålet fra hr. Keld Albrechtsen med flere nejsigere!
Jeg ved ikke, om jeg skal betragte det som et stort gennembrud for mig, at jeg kan opleve i store avisoverskrifter at blive kaldt usaglig, men den diskussion og den kritik af den omtalte pjece, som hedder »Hvad er den store forskel?«, der også er fremført her fra talerstolen, lytter jeg til og vurderer, og så tænker jeg: Hvad er det egentlig, der er i vejen med denne pjece?
Den pjece er lavet, fordi det hyppigst stillede spørgsmål pr. telefon, på møder, på hjemmesider osv. er følgende: Hvis det bliver et ja, hvad sker der så?
Hvordan kommer den danske euro til at se ud?
Derfor har jeg, hvilket jeg kan gøre efter møntloven, bedt Nationalbanken om at udarbejde en skitse, og vi har også offentliggjort i andre pjecer, hvordan alle de andre landes euromønter ser ud.
Denne pjece bygger på ét spørgsmål, som fremgår af det første opslag: Hvis danske kroner bliver til danske euro, hvad så?
De hyppigst stillede spørgsmål er: Får vi en ny euro den 29. september eller 1 år efter, eller hvornår?
Og hvad sker der i øvrigt, når vi skal lære at omregne fra kroner til euro?
Men det er - så vidt jeg kan se, og nu har jeg selvfølgelig genlæst den - meget svært at finde én eneste oplysning i dette hæfte, som ikke er et faktuelt korrekt svar på spørgsmålet: Hvis det bliver et ja, hvad sker der så? Derfor vil jeg gerne bede mine modstandere om endnu en gang at vurdere, om det virkelig er sådan, at en minister ikke må svare på den slags spørgsmål i forbindelse med en
folkeafstemning: Hvis det bliver et ja, hvordan kommer mønten så til at se ud?
Hvor mange år kan vi omveksle kroner til euro?
Disse ting kan i øvrigt læses i lovforslaget, som vi behandler i dag, nøjagtigt hentet fra oplysningerne i selve lovforslaget.
Villy Søvndal (SF), 2000-09-06:
Det forekommer mig at være en meget underlig tale, den socialdemokratiske ordfører holdt. Hr. Claus Larsen-Jensen startede med at sige: Nejet er fuldstændig uden visioner af nogen art, for derefter at bruge hele sin ordførertale til at hamre løs på det dér visionsløse nej: Tro dem ikke, de forfører!
- sådan lød budskabet.
Det kunne måske være interessant at få oprullet jasidens visioner lidt, ikke bare fordi hr. Claus Larsen-Jensen skældte så meget ud på nejsiden.
Hvad er visionerne?
Er det det, der i Maastrichttraktaten står beskrevet om faste priser?
Er det sådan noget, der får hjertet til at banke med den store passion?
Er dét den store vision?
Man fjerner et økonomisk styringsredskab fra folkevalgte politikere og giver det til direktionen i Den Europæiske Centralbank.
Er det sådan noget, der får et varmt socialdemokratisk hjerte til at banke?
Og den finanspolitiske del består i, at man formindsker mulighederne for, hvad folkevalgte politikere må beslutte.
Er det så voldsomt visionært?
Var det ikke muligt at få hr. Claus Larsen-Jensen til at uddybe bare en smule, hvori visionerne består?
Pia Kjærsgaard (DF), 2000-09-06:
Det kan jo egentlig undre lidt, at hr. Anders Fogh Rasmussen brugte en sådan, syntes jeg, lidt kort ordførertale til at prøve at gøre sig morsom på andres bekostning, og at hr. Anders Fogh Rasmussen ikke i stedet for i det her ordførerindlæg måske forsøgte at overbevise de mange tvivlere, der er i hans eget parti, eller dem, der direkte er modstandere - det må jo være lidt pinligt for hr. Anders Fogh Rasmussen, og dem er der jo en del af. Så må jeg sige med hensyn til hr. Anders Fogh Rasmussens bemærkning om mig og Jyllands-Postens artikel: Det, det jo drejer sig om, og det er det, spørgsmålet hele tiden har gået på, er: Hvorfor i alverden skal vi have den folkeafstemning den 28. september?
Svaret giver sig selv: Der er en regeringskonference i december i Nice, hvor der skal nogle temmelig gennemgribende traktatændringer til, og derefter vil det være endnu sværere for jasigerne at få euroen igennem.
Men der kan vel næppe siges at være nogen form for folkekrav om at få denne her folkeafstemning.
Det er jo udelukkende regeringen og ja-partierne, der vil trumfe det her igennem, selv om vi fik et løfte om, at der ville gå mange, mange år, inden vi skulle have den folkeafstemning.
Vi mener faktisk det med Danmarks selvstændighed, sådan som hr. Anders Fogh Rasmussen gjorde for en årrække tilbage.
Men det kan naturligvis ikke falde os ind at binde fremtidige generationer, hvis der skulle være et folkekrav om at have en folkeafstemning, men det bliver aldrig med en anbefaling til et ja fra Dansk Folkepartis side.