runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Mogens Nørgård Pedersen (KRF), 2003-01-15:
Kristeligt Folkeparti er positiv over for forslagsstillernes intentioner og værdsætter, at vi får lejlighed til at diskutere, hvad der for os at se er et ret vigtigt emne.
Kristeligt Folkeparti ønsker ikke, at der skal være fri konkurrence på betalingskortområdet.
Dankortets udbredelse har gjort det enkelt og billigt for forbrugeren at bruge betalingskort.
Hvorfor skulle man lave om på det, medmindre man ønsker at øge bankernes indtjening, som vistnok er sådan nogenlunde?
Det er selvfølgelig forståeligt, at de store banker gerne vil øge indtjeningen ved at etablere egne betalingskortsystemer, og de bruger det fine dække, at det er for at udvikle endnu bedre betalingskort til gavn for forbrugerne.
Men det er for os at se hverken i forbrugerens eller det øvrige erhvervslivs interesse at lade det udvikle sig i den retning.
Vi mener, at dankortet følger fint med tiden, og argumenterne om, at dankortet begrænser eksempelvis udbredelsen af brugen af betalingskort på internettet, er ikke rigtige.
Dankortet giver netop mulighed for, at det som forbruger er forholdsvis enkelt at handle på nettet uden at skulle være afhængig af, om en given elektronisk tjeneste har en aftale med lige præcis det betalingskortsystem, som en given bank har udviklet.
Danmark er på den måde ganske godt med internationalt set.
Hvis man via en revision af betalingskortloven ophæver § 20 for den fysiske handel, vil det med al sandsynlighed medføre en konkurrenceforvridning i detailhandelen og blandt servicefagene.
I forhold til Enhedslistens forslag er vi dog ikke helt sikre på, at det er den rigtige model, men som sagt er vi positive over for forslagets intentioner, og så må vi se, hvor vi ender henne under udvalgsarbejdet.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2003-01-15:
Da Det Radikale Venstres ordfører ikke kan være til stede i dag, skal jeg fremføre følgende: Enhedslistens forslag om at pålægge Nationalbanken at udbyde betalingskort som dankortet kan Det Radikale Venstre ikke støtte.
Betalingskortet har mange fordele for alle brugere, dvs. kunder, butikker og andre virksomheder og selvfølgelig også for bankerne.
Det er nemt, fordi man ikke behøver at have rede penge på sig; butikker og virksomheder, som modtager betaling, har ikke lige så mange rede penge liggende, som de ellers ville have, og deres omkostninger i forhold til bankerne bliver mindre; de skal ikke betale for optælling af pengene, og de skal ikke betale for den boksfacilitet, som bankerne stiller til rådighed; bankerne sparer udgifter til personale, når bevægelser på en konto sker elektronisk.
Men det er ikke gratis at udbyde betalingskort.
Det koster noget at administrere og vedligeholde det.
Bankerne har på et tidspunkt opgjort deres omkostninger til at være i størrelsesordenen 600 mio. kr. Og det koster noget at udvikle kortene.
Forudsætningen for at udstede kort er desuden, at kortholderen har en konto hos udstederen.
Det Radikale Venstre mener ikke, at det er relevant for Nationalbanken at udvikle og udbyde et betalingskort, der skal kunne konkurrere med andre betalingskort.
Det vil koste Nationalbanken temmelig mange penge, og det vil i sidste ende blive en udgift for staten.
Derfor er Enhedslistens forslag i realiteten et forslag om at nationalisere et betalingskort.
Det støtter vi ikke.
Lene Jensen (S), 2003-01-15:
Jeg vil bare i forlængelse af ministerens første besvarelse også spørge omkring det der med, hvorvidt de forskellige former for videnskaber kræver forskellige metoder.
Jeg går ud fra, at ministeren er enig med mig i, at noget af det vigtigste for en videnskabsmand, uanset om hun eller han kommer fra det ene eller det andet område, sådan set ikke er at bevise sin egen teori.
Det er at gøre, hvad hun eller han kan for at modbevise den.
Og hvis det ikke kan lade sig gøre, jamen så har man fat i den lange ende. Jeg går ud fra, at ministeren deler den vurdering, og hvis ministeren ikke gør, så er det selvfølgelig stærkt interessant set i forhold til, at man så skal forestille sig forskellige kriterier for forskellige videnskaber.
Morten Bødskov (S), 2003-01-15:
Jeg kan berolige justitsministeren med, at jeg hørte det fulde svar, og det var også derfor, jeg spurgte.
Lene Jensen (S), 2003-01-15:
Tak for redegørelsen.
Det er jo altid godt at blive klogere, også på oprindelsestingene.
Men jeg må forstå det således i starten af ministerens svar, at den konkrete årsag til, at man har besluttet at se nærmere på regelgrundlaget for UVVU, som det så folkeligt forkortes, er den sag, som vi har brugt ganske meget tid på at diskutere her i dag.
Det er altså Miljøinstituttet, der er den konkrete anledning. Og det får mig til at bore lidt i det, som egentlig også er indeholdt i spørgsmålet, nemlig om ministeren nogen sinde før har haft grund til at betvivle, hvad der kom fra UVVU's side, og om ministeren nogen sinde før måske ikke fuldt ud har delt deres vurderinger.
Jeg beder ikke ministeren om at kommentere de vurderinger, der ligger, men har ministeren før ikke kunnet dele de vurderinger, som er fremkommet fra UVVU's side?
Søren Krarup (DF), 2003-01-15:
Jeg vil stille et spørgsmål til statsministeren angående Udvalgene vedrørende Videnskabelig Uredelighed.
Det forekommer mig nemlig, at blot en sådan overskrift udtrykker et orwellsk nysprog, som lægger op til misbrug og forfølgelse.
Jeg vil sige, at når et udvalg med den titel så udtaler sig om det, der er i en debatbog, mener statsministeren så ikke ligesom jeg, at dermed er det dokumenteret, at det er en interesse i politisk korrekthed, der her luftes, og at man altså her benytter sit såkaldt videnskabelige stempel til at forfølge en mand, man i realiteten er uenig med?
Pernille Blach Hansen (S), 2003-01-15:
Det er indlysende for alle, at statsministeren er meget aggressiv, fordi han har stor personlig prestige bundet op på instituttet blandt andet på grund af statsministerens egen rolle i dets tilblivelse og i de ekstra penge, der blev bevilget for knap 3 måneder siden.
Det er selvfølgelig menneskeligt at have stor prestige i
og forkærlighed for nogle særlige råd og nævn, og hvad det ellers er, men jeg synes, statsministeren er nødt til at forholde sig til, at der er en uholdbar situation.
Regeringen er vel også nødt til at forholde sig til, at der er en bestyrelse, hvoraf et medlem nu meget bombastisk har meddelt, at han går, og et andet netop i dag har meddelt, at han anbefaler, man finder en anden direktør, fordi det her ikke er holdbart længere.
Dermed ender sagen jo igen på regeringens bord.
Regeringen har oprettet et institut, udpeget en del bestyrelsesmedlemmer, og nu begynder der altså at være problemer også internt i bestyrelsen.
Derfor synes jeg da, at statsministeren er nødt til at forholde sig til den kritik, som nu tidligere bestyrelsesmedlem Poul Harremoës har udtrykt i forhold til instituttet og ikke mindst dets direktør.
Jeg vil sætte stor pris på, hvis statsministeren denne gang kunne finde anledning til at kommentere det, jeg rent faktisk spørger om, i stedet for at bruge tid på at komme ud med sine egne antipatier.
Lise Hækkerup (S), 2003-01-15:
Det var ordet soberhed eller begrebet sober, som fik mig til at tage ordet, for jeg kunne godt tænke mig at høre statsministeren, om soberhed er det samme som videnskabelig korrekthed i statsministerens univers.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-01-15:
Over for både fru Lise Hækkerup og hr. Søren Krarup er jeg jo nødt til at gentage, at sådan som reglerne er, hvor der er ankemulighed - til Videnskabsministeriet i denne her sag - er jeg desværre afskåret fra at give udtryk for min mening om den afgørelse, der er truffet i Udvalgene for Videnskabelig Uredelighed. Det håber jeg man respekterer, at det kan jeg simpelt hen ikke gøre.
Derfor vil jeg ikke begive mig længere ind på den bane.
Men der er ikke nogen, der har udtalt sig om, hvorvidt han har ret eller ikke har ret, eller hans kritikere har ret eller ikke har ret, men det bliver blandet sammen.
Når nu fru Pernille Blach Hansen taler om antipatier, kan man i hvert fald roligt sige, at er der nogen, der i denne Folketingssal i debat efter debat har givet udtryk for antipatier over for Bjørn Lomborg, så er det fru Pernille Blach Hansen, så er det hr. Jørn Jespersen, så er det hr. Keld Albrechtsen.
Det er jo så afslørende, at hr. Jørn Jespersen gerne vil have oprettet råd og nævn og puljer, hvis det er noget, der kan støtte hans formål.
Men han er kritisk, hvis der bliver oprettet en institution, som han er uenig med, og hvis produkter han ikke kan lide.
Det er jo så afslørende for venstrefløjens syn på ytringsfrihed.
Der er kun ytringsfrihed, så længe folk mener det samme, som hr. Jørn Jespersen.
Jørn Jespersen (SF), 2003-01-15:
Jeg synes, det er utrolig groft, at statsministeren i stedet for at svare på de spørgsmål, der bliver stillet, giver sig til at fortælle, hvad vi andre måtte mene.
Det er simpelt hen ikke det, der er meningen med spørgetiden.
Det er et billigt trick.
Det kan statsministeren ikke være bekendt.
Jeg har intet imod en pluralistisk debat - tværtimod.
Jeg synes, det er vigtigt, at der kommer synspunkter for og imod de forskellige miljøpolitikker, der bliver ført, og det har statsministeren intet belæg for at påstå andet om. Tilbage til spørgsmålet: Hvordan kan statsministeren have fuld tillid, når han ikke må udtale sig om denne udtalelse, der her er kommet fra udvalgene?
Det er mig ubegribeligt.
Hvis statsministeren havde sagt: Jeg vil slet ikke kommentere det; jeg vil vente, til anken er afgjort, så kunne jeg forstå det, så var det fair.
Statsministeren kan udtrykke tillid, men nægter på den anden side at forholde sig til den helt konkrete kritik, der
er kommet.
Den bliver statsministeren da nødt til at forholde sig til på et tidspunkt.
Derfor er mit spørgsmål: Når nu anken er kørt igennem, vil statsministeren så forholde sig til den?
Søren Krarup (DF), 2003-01-15:
Der var en berømt dansker, der havde som sit motto i kirkekampen: Jeg vil ét, jeg vil redelighed.
Jeg vil ikke afkræve statsministeren et svar på et spørgsmål, han ikke kan besvare, men jeg vil godt endnu en gang spørge, om han ikke er enig med mig i, at selve begrebet redelighed brugt i denne sammenhæng lægger op til, at det, som vi jo også oplever, en ren politisk heksejagt, får gode muligheder, og om ikke den titel, man har givet de såkaldte Udvalgene vedrørende Videnskabelig Uredelighed, også lægger op til, at man i denne betændte miljødebat lukker op for politisk forfølgelse og hetz imod folk, der er anderledes menende.
Jeg vil altså endnu en gang ud fra begrebet redelighed sige, at vi får det jo bekræftet.
Vi ser jo den elskværdige venstrefløj på ivrig jagt slet og ret efter en mand, de er uenige med, og som de så derfor skal klandre.
Kort sagt: Vil statsministeren ikke give mig ret i, at begrebet uredelighed er tvivlsomt, når man her beskæftiger sig med videnskabelige sager?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-01-15:
Jeg er nok nødt til at gentage over for hr. Søren Krarup, at jeg ikke kan gå ind på noget, der kunne ligne eller tolkes som en vurdering af den afgørelse, der er truffet af Udvalgene vedrørende Videnskabelig Uredelighed, men jeg kunne jo henvise til, at den afgørelse, der er truffet, nu er til en ganske omfattende debat blandt forskere, og jeg følger med spændt opmærksomhed den debat.
Så til hr. Jørn Jespersen, som er fornærmet over de svar, jeg giver.
Jamen altså som man spørger, får man svar.
Og nu spørger hr. Jørn Jespersen så, hvordan jeg kan have fuld tillid til Bjørn Lomborg, når jeg ikke engang vil udtale mig om afgørelsen fra Udvalgene vedrørende Videnskabelig Uredelighed.
Jeg må ikke udtale mig, jeg kan ikke udtale mig, sådan er reglerne altså, vedrørende afgørelsen fra Udvalgene vedrørende Videnskabelig Uredelighed.
Når jeg alligevel må gentage, at jeg har fuld tillid til Bjørn Lomborg og til Institut for Miljøvurdering, så er det, fordi det, Udvalgene vedrørende Videnskabelig Uredelighed har taget stilling til, overhovedet ikke er instituttet eller dets arbejde.
Det er en bog.
Det er så, hvad det er, og det vil jeg som sagt ikke kommentere.
Men instituttets arbejde er ikke, skal ikke underkastes analyse i Udvalgene vedrørende Videnskabelig Uredelighed, og derfor har de to ting intet som helst med hinanden at gøre.
Jeg har fuld tillid til Bjørn Lomborg og instituttet.
Jørn Jespersen (SF), 2003-01-15:
Jamen det er så tyndt, når statsministeren siger, at han ikke kan udtale sig.
Han har jo udtalt sig.
Det er da en kommentar.
Problemet er bare, at statsministeren ikke her vil begrunde den tillid, at statsministeren er ude af stand til at fortælle, hvorfor han har tillid, at statsministeren ikke kan påpege fejl i afgørelsen, men at statsministeren åbenbart bare blindt har tillid til uanset hvad, der kommer frem.
Og det synes jeg er ret sigende for statsministerens opfattelse af eksperter, at det er nogle, man politisk bare har blind tillid til, på trods af at enhver fagkundskab har påpeget, at det er der ingen grund til.
Jeg gentager mit spørgsmål: Er Bjørn Lomborgs bog ifølge statsministeren en debatbog eller en videnskabelig bog?
Pernille Blach Hansen (S), 2003-01-15:
Jeg synes, det er lidt bekymrende, at statsministeren tilsyneladende er af den opfattelse, at en afgørelse om, at man har handlet i klar strid med god videnskabelig skik, ingen konsekvenser skal have.
Og jeg vil gerne spørge, om det er en generel holdning, statsministeren har, eller om det bare passer til den særlige lejlighed, vi diskuterer her.
Derudover vil jeg også gerne spørge, om statsministeren ikke føler anledning til at forholde sig personligt til, at medlemmer af instituttets bestyrelse nu enten går eller henviser til, at dette cirkus kan man ikke længere bidrage til at medvirke i, og at et andet medlem af instituttets bestyrelse mener, at nu må bestyrelsen træffe en anden beslutning end den, man traf for 2 dage siden.
Jeg synes, at statsministeren slipper for billigt om ved det ved bare at pege på en redegørelse.
Altså redegørelsen står jo at læse i Berlingske Tidende i dag, hvor Poul Harremöes redegør for de synspunkter, han har om, hvorfor han ikke længere kan bidrage og ikke længere føler, at han har noget som helst at bidrage med i bestyrelsen.
Det vil jeg meget gerne bede statsministeren om at forholde sig til.
Nu har jeg spurgt sagligt, så håber jeg, at jeg får et sagligt svar.
Men det skulle så være første gang i den her debat i dag.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-01-15:
Jeg kan ikke føje mere til, end hvad jeg allerede har sagt.
Som nævnt har miljøministeren på baggrund af det passerede bedt formanden for bestyrelsen om en redegørelse, og jeg har ikke flere kommentarer til den sag eller den del af sagen, før denne redegørelse foreligger.
Jørn Jespersen (SF), 2003-01-15:
Op til verdenstopmødet i Johannesburg om bæredygtig udvikling er det jo velkendt, at statsministeren holdt et privat møde med direktøren for Institut for Miljøvurdering, og det resulterede så i, at der kom ret enslydende udmeldinger fra den omtalte direktør og fra statsministeren som optakt til verdenstopmødet.
Jeg synes ikke, at det var særlig kloge meldinger, for det var meldinger, der gik ud på, at økonomisk vækst var vigtigere end miljømæssig bæredygtighed, et synspunkt, som for resten af verden er 20-30 år gammelt og dermed dybt forældet og udpræget et udtryk for en manglende forståelse af problemstillingen.
Derfor skal mit spørgsmål være, om statsministeren også fremover på baggrund af det, der er sket, agter at holde den slags private møder og koordinere udmeldingerne med Bjørn Lomborg.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-01-15:
Jeg kan give den oplysning til hr. Jørn Jespersen, at i forberedelsen af Johannesburgtopmødet såvel som i forberedelsen af andre møder, jeg deltager i, holder jeg mange møder med mange forskellige for at få så mange forskellige input som muligt.
Jeg synes, det ikke bare er nyttigt, men faktisk også nødvendigt, at man netop får så mange indtryk som muligt.
I modsætning til hr. Jørn Jespersen er jeg nemlig meget åben over for at modtage også modsatrettede synspunkter, og så kan man foretage sin egen afvejning.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-01-15:
»Er statsministeren enig i Miljøstyrelsens faktuelle kritik af Institut for Miljøvurderings rapport om retursystemet for dåser, og at de hidtidige rapporter i øvrigt har haft for ringe faglig kvalitet ?« Skriftlig begrundelse
Ifølge statsministerens svar på spørgsmål nr. 56-59 og 73 stillet af Folketingets Miljø- og Planlægningsudvalg er der en række faktuelle fejl i IMV-rapporten om retursystemet for dåser.
Nu håber jeg, at vi kan indlede en mere saglig del af debatten, hvor statsministeren går over til at svare på de spørgsmål, der er stillet, i stedet for at rette den ene anklage efter den anden mod venstrefløjen med beskyldninger om, at vi vil forsøge at begrænse nogens ytringsfrihed osv., osv. Nu handler det altså om en konkret rapport, som er afleveret fra Institut for Miljøvurdering, som har vist sig at bygge på ganske store fejl, bl.a. en antagelse om, at aluminiumsdåser skulle kunne brænde og have en økonomisk brændværdi, hvilket er forkert.
Jeg vil godt simpelt hen spørge statsministeren, om han anerkender og er enig i den kritik af instituttets rapport, som Miljøstyrelsen har udarbejdet.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-01-15:
Der må jeg sige, at jeg savner faglige forudsætninger for at kunne sige noget om dåsers evne til at brænde, og jeg har aldrig prøvet på det.
Jeg kan sige til hr. Keld Albrechtsen, at det er bestyrelsen for Institut for Miljøvurdering, der har ansvaret for kvaliteten af instituttets arbejde, og efter det, der er oplyst over for mig, besluttede bestyrelsen på sit møde i
mandags, at de otte rapporter, som instituttet indtil nu har offentliggjort, det vil sige også dem, som hr. Keld Albrechtsen nævner her, skal underkastes en ekstern, uafhængig evaluering, altså vurdering.
Den beslutning tager jeg til efterretning.
Jeg synes også, at det er en god beslutning.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-01-15:
Statsministeren har jo haft lejlighed til at sætte sig ind i det materiale, Miljøstyrelsen har udarbejdet om dåsesagen.
Derfor kunne statsministeren godt have en holdning til, om han mener, at det er et problem, om det bekymrer ham, at en rapport, der skulle angive at være en økonomisk beregning af, om det kan betale sig at brænde eller genbruge osv., viser sig at være behæftet med helt grundlæggende fejl, således at dens konklusioner rent videnskabeligt ikke duer.
Det synes jeg da må bekymre statsministeren.
Jeg har observeret, at der har været en diskussion om, hvorvidt Miljøstyrelsen fremover kan få lov til at foretage sådanne bedømmelser af rapporterne.
Derfor vil jeg godt spørge statsministeren: Kan vi få garanti for, at man ikke fra regeringens side, fra politisk hold, vil forsøge at give Miljøstyrelsen mundkurv på i forhold til at besvare spørgsmål vedrørende indholdet af de rapporter, der kommer fra instituttet?
Pernille Blach Hansen (S), 2003-01-15:
Jeg forstår ikke helt statsministerens svar.
Der er spurgt meget klart fra hr. Keld Albrechtsen, om statsministeren er enig i Miljøstyrelsens faktuelle kritik af rapporten om retursystemet for dåser, og så siger statsministeren, at det har han ikke selv haft tid til at tjekke.
Spørgsmålet er stillet i fredags, så hvis statsministeren følte anledning til selv at brænde nogle dåser af, har der da været adskillige dage til at gøre det i.
Miljøministeren har faktisk svaret Miljøudvalget, at han deler Miljøstyrelsens kritik, og derfor forstår jeg ikke, at statsministeren ikke vil svare på det her faktuelle spørgsmål.
Der er udsendt et ret klart grundlag: en pressemeddelelse fra Miljøstyrelsen, hvor man påpeger faktuelle fejl.
Det er vel en simpel sag for statsministeren at bede om at få den oversendt, og det har statsministeren vel også fået - eller hans embedsmænd i hvert fald - i løbet af forberedelserne fra i fredags, og hvis statsministeren ikke var sikker på det, kunne han jo bare have prøvet hjemme i haven med en lighter og en aluminiumsdåse; mere kompliceret er det vel ikke.
Så hvorfor vil statsministeren ikke indrømme, at der var nogle fejl?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-01-15:
Jeg må gentage, hvad jeg sagde før: Det har regeringen ingen som helst planer om at gøre.
Og når såvel hr. Jørn Jespersen som hr. Keld Albrechtsen beklager, at hver gang der kommer en rapport fra Institut for Miljøvurdering, giver det anledning til debat, kan jeg kun sige, at meningen med instituttet og meningen med instituttets rapporter er, at det skal give debat.
Det er jo det, der er hele meningen med konstruktionen.
Men det er jo helt tydeligt, at det ønsker hr. Keld Albrechtsen og hr. Jørn Jespersen ikke, for de vil helst have, at der skal være en dødens tavshed og stilhed på miljøområdet, hvor ingen må mene noget andet end det, hr. Jørn Jespersen og hr. Keld Albrechtsen har holdt sig til igennem mange år sammen med fru Pernille Blach Hansen. Dermed har jeg ikke sagt, at jeg er enig med Bjørn Lomborg eller instituttet i alt, hvad det gør, eller alt, hvad det siger.
Jeg synes bare, at i et demokrati, i et sandt folkestyre, skal der være en fri og åben debat, hvor der også er plads til, at der er nogle, der kan have en anden mening.
Så er det vores opgave som politikere bagefter at veje det og bedømme det og sige, at det der tror vi ikke på, det der tror vi på, og så træffer vi en afgørelse.
Men det er så ubegribeligt for mig, at venstrefløjen ikke vil acceptere, at der er en alternativ stemme i miljødebatten.
Det må da være demokrati, at der er plads til det.
Derfor er det da ikke et argument imod instituttet, at rapporterne fra instituttet giver debat.
Der er da ikke noget mere ærgerligt, end når man smider penge ud på noget, der ikke giver debat.
Det er jo meningen, at det skal give debat.
Jørn Jespersen (SF), 2003-01-15:
Statsministeren udtrykte sin overraskelse over, at der fra venstrefløjen kom et ønske om at styrke miljøøkonomien.
Det gjorde der faktisk allerede, da instituttet blev etableret.
Under de mange debatter, der var i den sammenhæng, blev der givet udtryk - jeg tror fra alle partier - for, at man ønskede at styrke det pågældende område, en udvikling, der allerede var i gang, men som selvfølgelig yderligere kunne styrkes.
At statsministeren ikke har opdaget det, viser jo bare, at man slet ikke har været interesseret i at høre, hvad oppositionen sagde i den sammenhæng, men bare ville tromle sine egne ideer igennem sammen med Dansk Folkeparti, og det er så det, man har gjort.
Når vi gerne vil ind og være med til at løse situationen, er det jo ikke - lad os bare indrømme det åbent - af hensyn til regeringen.
Det er, fordi vi faktisk mener, at den nuværende situation er alvorlig, både for Danmarks omdømme i udlandet og af hensyn til den seriøse miljøpolitiske debat i Danmark.
Derfor synes jeg, at statsministeren, hvis han virkelig ønskede at styrke miljøøkonomi og få det til at fungere i den politiske beslutningsproces, burde optage forhandlinger med partierne om at gøre det. Så ville det ikke være fornuftigt at tage den drøftelse med henblik på rent faktisk at få styrket miljøøkonomi og få mere miljø for pengene?