runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Keld Albrechtsen (EL), 1997-11-13:
Jeg har et par spørgsmål til ministeren:
Det, som jo har været et springende punkt i debatten i dag, er selvfølgelig virkningen af at afskaffe rammebeløbet sammenholdt med virkningen af at sætte det kommunale grundkapitalindskud op fra 7 pct. til 14 pct., for hvad vil effekten af de to forhold være med hensyn til nybyggeriet?
Ministeren erkendte jo, at der vil være problemer i 1998, og derfor spørger jeg altså: Hvad bliver virkningen på starthuslejen?
For jeg er ikke uenig med ministeren i, at virkningen på huslejen på længere sigt kan blive positiv, fordi man på sigt sparer vedligeholdelses- og genopretningsudgifter osv., men starthuslejen vil uden tvivl blive større, og det vil jo være et problem for de beboere, som har små indkomster.
Det andet problem er den kommunale likviditet.
Hvad vil effekten være af, at kommunerne i de første år under denne ordning skal lægge disse mange ekstra penge ud i grundkapitalindskud? Har ministeren f.eks. ved at gå ind i de flerårige investeringsbudgetter i kommunerne undersøgt, om man har taget højde for den fremrykkede udgift, således at vi kan være sikre på, at byggeriet bliver tilstrækkelig stort?
Og har ministeren specielt undersøgt, om det er sikret i de kommuner, der hidtil ikke har bygget almene boliger eller har bygget alt for få?
Det vil jeg i hvert fald gerne bede om en undersøgelse af, for jeg er nemlig bange for, at der her ligger et meget stort problem, og det håber jeg at vi kan få opklaret, måske ikke i dag, men så i hvert fald i udvalget.
Men det glæder mig da, at hr. Jens Hald Madsen alligevel kom til at ryste på hånden, da jeg spurgte ham, om han vil være med til at slå den ordning ihjel, som eksisterer.
Det turde han alligevel ikke sige at han ville være med til, og det er jeg egentlig glad for.
Jeg er glad for, at der åbenbart selv hos Danmarks Liberale Parti er en lille gnist af humanisme tilbage på enkelte områder.
Jens Hald Madsen (V), 1997-11-13:
Det virker jo, som om man ikke vil forstå, hvad jeg tager udgangspunkt i.
Det er, som om man ikke vil vil forstå, at jeg tager udgangspunkt i menneskene frem for murstenene.
Og udgangspunktet er, at hvis man vil løse menneskelige og sociale problemer optimalt, skal man se socialpolitikken som en helhed, og dér kan nogle af de sociale problemer så skyldes boligforholdene.
Men jeg mener ikke, at man skal støtte byggeriet; jeg mener, at man skal støtte menneskene, og det vil sige, at en del af de udgifter, nogle mennesker har, der ikke kan dække de omkostninger, som de har ved at bo et sted, skal gives direkte til dem selv, og så skal de have valgfrihed med hensyn til, hvor de vil bo henne. Jeg kan dog sige til hr. Keld Albrechtsen, at hvis man vil lave sociale forsøg med en form for rådgivning, som kan være til hjælp og støtte, så er det ikke noget, Venstre vil afvise.
Keld Albrechtsen (EL), 1997-11-13:
Jeg kan forstå, at hr. Jens Hald Madsen ikke agter at løfte sløret for, hvad det er, Venstre konkret har tænkt sig at foreslå til løsning af de sociale problemer.
Det kommer vi altså ikke længere med, for det vil hr. Jens Hald Madsen åbenbart ikke ud med, men det skyldes jo nok den tomhed, som ligger bag facaden.
Men jeg vil stille hr. Jens Hald Madsen ét konkret spørgsmål, som han dog må kunne besvare, nemlig: Agter Venstre - hvad enten vi nu kalder det socialpolitik eller ej - at arbejde for, at den eksisterende aktivitet omkring beboerrådgivning afskaffes?
Det er jo dér, sagen står, og jeg synes, vi har krav på at vide, om det er Venstres holdning, at den igangværende indsats - og lad os så bare kalde en spade for en spade og sige, at den er social - bliver stoppet?
Sonja Mikkelsen (S), 1997-11-13:
Hr. Jens Hald Madsen prøver på alle mulige måder at slippe uden om at fortælle os, hvordan Venstre vil løse de boligsociale opgaver, hvis det ikke skal gøres i samklang med de mennesker, der bor i de boligkvarterer, som har problemerne.
Hvordan vil hr. Jens Hald Madsen løse de sociale opgaver, der er knyttet til de grupper af mennesker, som i dag bor i noget af vores almene boligbyggeri, også i lyset af, at det jo også for fremtiden vil være sådan, at den boligsociale opgave vil blive løst i den almene sektor?
En af årsagerne til, at vi overhovedet har den type byggeri, er jo, at vi skal have et sted, hvor vi med sikkerhed ved at vi kan få løst de boligsociale opgaver.
Så hvis vi overhovedet ikke må koble det at bygge huse sammen med det at skabe miljøer, som er attraktive for folk at bo i, hvordan skal vi så overhovedet kunne løse den opgave?
Hvad er Venstres bud?
Jens Hald Madsen (V), 1997-11-13:
Det drejer sig ikke om, at Venstre ikke vil løse problemerne i forskellige beboelseskvarterer; det drejer sig om udgangspunktet for diskussionen, og udgangspunktet er for mig ikke, at der er problemer med bygningerne i f.eks. Gellerupparken, men at de mennesker, som bor der, har nogle problemer af social karakter, og at de problemer af social karakter, som de har, derfor skal løses socialpolitisk.
For meget af det, som en beboerrådgiver laver, har jo en social funktion, og det vil sige, at hvis man kaldte en spade for en spade og i højere grad accepterede at tage udgangspunkt i de enkelte mennesker og ikke i et bestemt beboelseskvarters bygninger, altså i boligpolitikken, tror jeg faktisk, man kunne løse mange flere problemer.
Problemerne skyldes jo, at man i lang tid har undveget den konkrete debat om, hvad man vil stille op over for ghettodannelserne.
Men hvorfor kalder man det ikke det, det er, og får løst problemerne inden for det ressortområde, hvor de skal løses, og ikke via boligpolitikken.
Det er det, jeg mener.
Sonja Mikkelsen (S), 1997-11-13:
Det er fuldstændig uden jordforbindelse.
Det eneste, jeg måske kan forestille mig hr. Jens Hald Madsen i virkeligheden taler om, er de 40 pct., som Landsbyggefonden skal medfinansiere de her beboerrådgivere med.
For dér kan man selvfølgelig godt sætte spørgsmålstegn ved, om det er fair, at de mennesker, der bor i boligforeningerne, og som alene løser den boligsociale opgave på vegne af os alle sammen her i samfundet, specielt skal bidrage til betalingen for beboerrådgiverne.
Man kan selvfølgelig godt diskutere, om det er fair.
I Socialdemokratiet finder vi, at det er fair i den udstrækning, som der her bliver tale om.
Men hvis det er den problemstilling, hr. Jens Hald Madsen går efter, så sig det ligeud!
Jeg stiller mig imidlertid tvivlende over for, om det overhovedet er den slags mere seriøse overvejelser, man har gjort sig hos Venstre.
Keld Albrechtsen (EL), 1997-11-13:
Jeg bliver nødt til at sige, at det, som hr. Jens Hald Madsen nu fremkommer med om, at der skal føres socialpolitik, må jeg betragte som noget snak.
Hvad er det for en socialpolitik, som Venstre har tænkt sig at føre til gavn for beboerne i de boligafdelinger, hvor der virkelig er mange sociale problemer?
Hvad er det helt konkret for en socialpolitik, man har tænkt sig der skal føres for f.eks. at fremme integrationen i de boligområder?
For at øge samarbejdet mellem f.eks. de aktive i afdelingsbestyrelserne og de aktive beboere og dem, der kan inddrage f.eks. flygtninge og indvandrere i arbejdet?
Hvad er det helt præcis for en socialpolitik, som Venstre har forestillet sig?
Eller er det ikke andet end bare tom snak?
Jens Hald Madsen (V), 1997-11-13:
Jeg mener, at det var Brøndbys borgmester, der har udtalt, at han også mener, det har været en succes, fordi nu sørger han for, at beboersammensætningen er således, at de, der kommer fra de varme lande, ikke kommer ind i hans byggeri, mens han tager sig af visitationen.
Og det har ikke en pind med beboerrådgivning at gøre.
Det kan da godt være, at Socialdemokratiet ryster på hovedet og siger, at Venstre ikke forholder sig til virkelighedens verden.
Jeg betragter selvfølgelig også det her som en ideologisk debat, så det beder jeg om at Socialdemokratiet har forståelse for.
Jeg mener også ud fra en ideologisk betragtning, at det er forkert at blande mursten og boligpolitik sammen med mennesker og socialpolitik.
Det er mit udgangspunkt.
Det ligger helt fast og helt klart, og det håber jeg at Socialdemokratiet respekterer.
Virkelighedens verden er noget andet - det er jeg enig i - det blev blandet sammen, og det er det, der er kernen i problemet.
Så sagde boligministeren omkring indekslån, at han ikke kunne forudse, hvad konsekvenserne er, før år ude i fremtiden.
Det er jo det, der er pointen.
Det er derfor, vi bliver nødt til at have nogle opklarende spørgsmål, uanset hvor vanskeligt det bliver for boligministeren og medarbejderne.
Anna-Marie Hansen (S), 1997-11-13:
Det er indlysende for Socialdemokratiet at støtte
dette lovforslag om en ophævelse af fradragsretten for udgifter til bestikkelse af embedsmænd i udlandet, for efter vores mening er der al mulig grund til at følge de internationale organisationers opfordringer om at bekæmpe den skadelige korruption, der forvrider konkurrenceevnen mellem virksomheder. Og vi er enige i OECDs anbefaling fra 1996, der fastslår, at alle lande skal være med, hvis bekæmpelsen af korruption skal være effektiv, og som anbefaler, at landene ændrer deres skatteregler, så virksomheder ikke kan få fradrag for bestikkelse af udenlandske embedsmænd. Det er denne anbefaling, regeringen nu efterkommer med dette lovforslag.
Alligevel tillader vi som så mange andre lande, at virksomheder kan få fradrag for dokumenterede eller sandsynliggjorte udgifter til bestikkelse af udenlandske embedsmænd, vel at mærke i de lande, hvor der er en tradition for den slags.
Det medfører et provenutab for staten, og - hvad der er mere vigtigt - det påfører os en byrde såvel administrativt som moralsk: administrativt, fordi det er indlysende svært at dokumentere eller sandsynliggøre udgifter til bestikkelse, og moralsk, fordi vi bør gøre, hvad vi kan i kampen mod korruption.
Der vil sikkert komme en række indvendinger imod det lovforslag, som vi har til behandling i dag, advarsler om, at konkurrenceevnen vil blive svækket, hvis vi ikke ophæver fradragsretten på samme tidspunkt som de øvrige lande, der forventes at følge OECD's anbefaling, men i Socialdemokratiet vil vi selvfølgelig sikre de bedst mulige konkurrencevilkår, og jeg tror, at den goodwill, som vi får ved at ophæve den nuværende praksis med bestikkelsesfradrag, på sigt vil give en samlet styrkelse af den danske konkurrenceevne.
Og i Socialdemokratiet ønsker vi, at Danmark skal være et foregangsland, også når det gælder korruptionsbekæmpelse, og vi tror på, at OECD-landene i en fælles front mod korruptionen kan gøre meget og bør gøre, hvad der kan gøres for at fremme et internationalt erhvervsklima, der er bæredygtigt økonomisk såvel som moralsk.
Vibeke Kiil (CD), 1997-11-13:
Da Centrum-Demokraternes ordfører ikke kan være til stede i salen i dag, skal jeg her fremføre vores synspunkter. I CD støtter vi fuldt ud, at staten kan spille en aktiv rolle i forhold til opførelsen af nye boliger.
Boligen er en ramme om vores hverdag.
Derfor er det vigtigt, at vi gør, hvad vi kan for at sikre en rimelig kvalitet og pris.
Hensigten med de hidtidige finansieringsregler på dette område har været at sikre, at det støttede byggeri blev af en rimelig pris og kvalitet uden dog at være luksuspræget.
I CD mener vi, at de nye finansieringsregler også lever op til dette formål.
De hidtidige regler satte et loft over statens udgifter til løbende støtte.
Dermed var vi sikre på, at statsbudgettet kunne styres. Ved at fjerne omdrejningspunktet slækker vi for CD at se på tøjlerne.
Det behøver ikke at betyde, at udgifterne løber løbsk.
Det ved vi godt.
Forslaget indebærer jo også, at kommunerne får en økonomisk interesse i at bygge ubegrænset.
Men vi vil gerne på CD's vegne tænde en lille advarselslampe.
Vi risikerer, at statens udgifter til støttet byggeri stiger mere, end boligministeren har forestillet sig.
Vi ved fra aftalerne om de kommunale skatteprocenter, at kommunerne ikke altid opfører sig helt som forventet.
Derfor vil jeg gerne spørge boligministeren, hvad han agter at gøre, hvis det viser sig, at fjernelsen af omdrejningspunktet medfører stigninger i statens udgifter til ydelsesstøtte. Lovforslaget giver også mulighed for at fortsætte ordningen med beboerrådgivere.
Det ser Centrum-Demokraterne med stor tilfredshed på.
Der er boligsociale problemer i flere svært belastede byområder, og det er vigtigt, at der sker en samlet og lokalt koordineret indsats over for disse problemer.
Det kan beboerrådgivningen være med til at forhindre. CD kan støtte de store linjer i ministerens forslag og vil arbejde for lovforslaget i udvalget.
Jens Hald Madsen (V), 1997-11-13:
Det er faktisk ikke så tit, at jeg er enig med den socialdemokratiske ordfører, så når jeg er det, skal man lige huske det.
Den socialdemokratiske ordfører startede med at sige, at det her lovforslag er en rodekasse, og det synes jeg er meget beskrivende.
Dette lovforslag opstiller for mig flere spørgsmål, end det giver svar på.
Det er jo en udmøntning af den aftale, som er blevet indgået mellem KL og regeringen fra 1997 om 1998-økonomien.
Man siger, at man nu vil hæve den kommunale grundkapital fra 7 til 14 pct.
Det, der er interessant for mig at vide, er, hvad konsekvensen bliver af det.
Det synes jeg ikke vi får at vide.
Konsekvenserne er faktisk ikke fortalt særlig godt, for konsekvensen bliver jo også, at staten overtager den løbende ydelsesstøtte.
Hvilken konsekvens vil det egentlig få?
Jeg har i hvert fald, selv om jeg har en økonomisk uddannelse, svært ved at overskue, hvad det på lang sigt betyder.
Men det, som Venstre kan være meget bange for, er jo, at der ikke er sammenhæng mellem dem, der bestiller musikken, og dem, der betaler musikken, forstået på den måde, at det da godt kan være, at man laver en likviditetsbelastning på kort sigt hos kommunen, men på lang sigt har man flyttet udgiften over på staten.
Jeg har svært ved at gennemskue, hvilken effekt det kan have, og om den kan være negativ eller positiv.
Så fjerner man rammebeløbet, og umiddelbart kunne man som Venstremand vel sige om rammebeløb, at det er et centralistisk og planøkonomisk værktøj, men hvad er konsekvensen? Hvis vi prøver at høre på den socialdemokratiske ordfører, er konsekvensen, at det nu bliver dyrere. Er det det, vi gerne vil?
Og kvalitet betyder for boligministeren, at det bliver dyrere.
Kære boligminister, man kan også godt lave kvalitet på den måde, at man produktudvikler, sådan at det kan gøres til den samme pris.
Det behøver ikke nødvendigvis at blive dyrere.
Derfor er det, jeg spørger: Hvis man afskaffer det her rammebeløb,
hvor er statens bremseklods så henne?
Er der nogen bremseklods?
Kan det her betyde, at vi får mere nybyggeri eller ikke får det?
Hvilken konsekvens vil det have i forhold til det ikkestøttede private byggeri?
Jeg kan meget hurtigt sige, at for Venstres vedkommende har vi ikke meget sympati, når det gælder beboerrådgivning.
Det mener vi faktisk mere eller mindre er skjult socialpolitik.
Overordnet må jeg altså sige, at jeg ikke synes, at det her lovforslag er særlig godt gennembehandlet med hensyn til, hvad konsekvenserne er på kort og lang sigt.
Derfor vil Venstre gå ind i udvalgsarbejdet og stille en hel del spørgsmål, inden vi overhovedet kan sige, om vi vil støtte noget i lovforslaget eller ej.
Sonja Mikkelsen (S), 1997-11-13:
Først var hr. Jens Hald Madsen nærmest imod beboerrådgivere, og nu hører jeg, at hr. John Vinther siger, at han ikke tror på dem.
Hvad tror man så på?
Hvad er det, De Konservative vil?
Hvad er det, Venstre vil?
Set i forhold til de områder i vores byer, som er hårdt belastet af sociale problemer, multikulturelle problemer, folk på bistandshjælp, folk, der er arbejdsløse, folk, der er alkoholikere af forskellige årsager, som er blevet sammenklumpet i nogle områder med de mekanismer, der har eksisteret i en årrække, hvordan forestiller Venstre og De Konservative sig, at man kan få de boligkvarterer til at blomstre op og blive nogle positive miljøer, hvis man ikke sætter nogle kræfter ind på det?
Jeg mener, man kan se, at de beboerrådgivere, der har fungeret nu i nogle år, faktisk har givet et løft i de her lokalområder, uden at man gør sig til af, at de har løst samtlige problemer.
Hvad tror man på fra V's og K's side, der kan være med
til at løse nogle af de problemer, vi ser her?
Keld Albrechtsen (EL), 1997-11-13:
Hvad er det egentlig, man forestiller sig, der skal gøres for de byggerier og for løsningen af integrationsspørgsmålet?
Hvad er det, man foreslår fra de to partiers side?
I det boligområde, hvor jeg bor, som er et af de boligområder, hvor der er mange sociale problemer, og hvor der er beboerrådgiver, dér har beboerrådgiveren f.eks. medvirket til at skabe et nyttehaveprojekt, hvor indvandrere og vi andre almindelige danskere er sammen om at dyrke nyttehaver.
Jeg har selv fornøjelsen af at have en sådan nyttehave i det projekt og får på den måde kontakt med flygtninge og indvandrere og får på den måde bygget en bro og er med til at løse nogle problemer.
Men jeg kan forstå, at Venstre og De Konservative åbenbart har nogle bedre forslag, som de hidtil har holdt hemmelige for befolkningen.
John Vinther (KF), 1997-11-13:
Det glæder mig meget, at hr. Keld Albrechtsen ikke var enig i mine betragtninger omkring beboerrådgivning, for så har jeg ikke sagt noget helt forkert i hvert fald.
Der er mange almene boligafdelinger, der har store koncentrationer af indvandrere.
Hvis man ikke er villig til at gå ind og se på, hvordan vi undgår, at der kommer flere til, så hjælper det altså ikke.
Så kan vi ansætte nok så mange beboerrådgivere; det løser ikke problemet.
Det er, for at sige det ligeud, skjult socialpolitik via boligpolitikken, og dér hører det ikke hjemme.
Sonja Mikkelsen (S), 1997-11-13:
Så bliver jeg nødt til at spørge hr. John Vinther, om han slet ikke følger med i, hvad der foregår ude i virkeligheden, og hvad der foregår i disse boligkvarterer.
I den boligforening, som hr. Keld Albrechtsen nævnte,
Brabrand
Boligforening
, Gellerup Planen,
som har så stor koncentration af sociale problemer, som vi vel overhovedet ser i det her land, dér har man netop i et forsøg på at forhindre en yderligere koncentration af den slags problemer fået godkendt et forsøgsprojekt efter de regler, som vi møjsommeligt har vedtaget herinde, og som der ikke har været særlig stor medvirken til fra V's og K's side.
Dér har man fået godkendt et projekt, som indebærer, at man kan se bort fra ventelisterne for at tilgodese unge tilflyttere, som skal studere i området, og man kan tilgodese folk, der flytter dertil for at arbejde.
På den måde har man bremset for en yderligere koncentration af problemer.
Man gør altså noget ved problemerne, men man bliver da nødt til at erkende, at der i mange år frem stadig væk vil være store sociale problemer i de her områder, og dem bliver man nødt til at afhjælpe.
Man bliver nødt til at få disse miljøer til at fungere.
Der var stadig væk ikke noget svar fra De Konservative og heller ikke fra Venstre på, hvad det så er, man vil, hvis man ikke vil være med til ordningen med beboerrådgivere.
I selve det økonomiske regnestykke glemmer hr. Keld
Albrechtsen, at kommunerne nu ikke længere skal bidrage til ydelsesstøtten.
Summa summarum: Hvis man gør det op i nutidsværdi, vil det stort set koste det samme for kommunerne efter 1. januar 1998 at beslutte at bygge almennyttigt, som det gør i dag og har gjort indtil nu.
Det, man skal hæfte sig ved, er, at hidtil har vi ikke pålagt kommunerne et bestemt antal boliger. Hidtil har vi begrænset dem i, hvor meget de tilsammen kunne bygge.
Nu har vi fjernet den begrænsning på, hvor meget de tilsammen kan bygge, og det vil sige, at der ikke længere er noget som helst, kommunerne kan hæfte en eventuel begrundelse op på i forhold til statens regulering, f.eks. at de ikke bygger så meget, fordi det så kommer i karambolage med et omdrejningspunkt eller lign. Der er ikke længere noget, kommunerne kan hænge en begrænsning i byggeomfanget op på.
Der er ikke nogen begrundelse længere for ikke at bygge det, der kan imødekomme det boligbehov, der måtte være, også i de kommuner, hvor man hidtil ikke har ønsket at bygge almennyttigt.
Jens Hald Madsen (V), 1997-11-13:
Jeg må sige, at jeg må tage stor afstand fra det, som hr. Keld Albrechtsen siger.
Det er jo ikke bygningerne, der er nogle problemer med.
Det er altså ikke boligpolitik, vi snakker om.
Det er ikke en beboerrådgiver, vi snakker om.
Det er en socialrådgiver, vi snakker om.
Det er én, der, som det ganske rigtigt er blevet sagt, skal tage sig af de sociale problemer, hvor end de er.
Adskil dog, hvad der er boligpolitik, og som har at gøre med mursten, og så det, der hedder socialpolitik, som har at gøre med mennesker, og så kan vi begynde at løse problemerne.
De to ting hænger ikke sammen, og det, der er problemet, er, at man hele tiden vil indføje ny lovgivning, som er skjult socialpolitik.
Tommy Dinesen (SF), 1997-11-13:
Jeg skal kun knytte nogle få kommentarer til lovforslaget, da SF's ordfører på området desværre ikke kan være til stede i dag.
SF er godt tilfreds med at forlade rammebeløbet som styringsmiddel.
Dels har det været voldsomt svært at se visdommen i de geografiske opdelinger, der har været anvendt, i en situation, hvor bilen er opfundet og håndværkerne derfor kører efter tilbud.
Det er der mange eksempler på, eksempelvis i forbindelse med byøkologiske projekter og energibesparende foranstaltninger, hvor opførelsesudgiften er relativt høj og og driftsudgifterne små.
Vi er ligeledes tilfreds med, at det såkaldte omdrejningspunkt afskaffes.
Det har været urimeligt, at kommuner blev trukket i bloktilskud, hvis der blev bygget mere end det aftalte.
Der lægges op til en finansieringsændring, som er lidt svær at overskue uden de mellemregninger, som i ministerens regneeksempel leder frem til stort set udgiftsneutralitet.
Man går fra 7 til 14 pct. kommunal medfinansiering af anskaffelsessummen, mod at staten overtager den kommunale andel af ydelsesstøtten på 20 pct. Her har vi brug for nogle regneeksempler for at nå frem til, hvad der er den rimelige procent.
Umiddelbart mener vi, at der vil blive tale om en likviditetsbelastning af kommunerne, som i værste tilfælde kan medføre, at kommunerne ikke vil bygge.
Det mener vi der bør findes en løsning på, ellers kan man frygte et fald i ældrebolig- og ungdomsboligbyggeriet.
Andelskvoten foreslås reduceret fra 1.200 i år til 1.000 næste år.
Umiddelbart synes vi ikke, det er klogt, for vores overordnede interesse er at sikre, at der fremover vil være et tilstrækkelig antal boliger.
Vi ved jo fra Lejelovskommissionen, at boligmætningstidspunktet er udskudt til år 2030.
Det er en helt igennem utilfredsstillende situation.
Endelig sikres der en fast finansiering af beboerrådgivningen.
Det er vi glade for, men er en smule usikre på, om beløbet er stort nok.
Men det vil vi vende tilbage til ved de kommende forhandlinger.
Afslutningsvis skal jeg blot sige, at SF vil gå
konstruktivt ind i forhandlingerne.
Jeg mener ikke, der er principielle ting, der skiller os fra regeringen, men vi har en række spørgsmål, som skal afklares ikke mindst ud fra ønsket om at sikre et tilstrækkeligt antal almene boliger.