runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Mette Frederiksen (S), 2003-05-15:
i landet, der ikke mener, at privatiseringen af TV 2 er af større national betydning
Det er jo den samme minister, som ikke udviser nogen som helst interesse for en kvalitativ diskussion af det tv, vi har i Danmark.
Kulturministeren argumenterer igen og igen og igen kun med, hvilken ejer der skal være for TV 2, og det skal helst være en privat, og så rammerne for stationens virke.
Hvorfor kan vi ikke få en kulturpolitisk debat i det her land om, hvad det er for noget tv, vi gerne vil have, og hvordan vi så sørger for, at det faktisk også er muligt?
Derfor det her hastværk, og derfor den privatisering af TV 2, der nu ligger foran os.
Det er altså på et spinkelt grundlag, når ministeren stiller sig op og skråsikkert i et svar til undertegnede siger, at der ikke vil være nogen forandring af TV 2 efter en privatisering.
Den skråsikkerhed bør hverken oppositionen eller regeringen have i det her spørgsmål.
Der ligger to konsulentrapporter med nogle meget, meget usikre forudsætninger bl.a. omkring et reklamemarked, som ingen aner hvorhen bevæger sig.
Det, vi gentagne gange har sagt i debatten, og som jeg gerne vil understrege igen, er: Vi vil ikke være med til at gamble med TV 2, vi vil ikke være med til at risikere, at grundlaget for TV 2's fortsatte virke fjernes.
Det er det, regeringen gør, og det er det, vi stadig væk synes er beklageligt.
Aage Frandsen (SF), 2003-05-15:
Vi er enige om, at der er ting, man kan sende til folkeafstemning, og der er ting, man ikke kan sende til folkeafstemning i henhold til grundlovens § 42.
Vi er også enige om, at udlændingeloven kan sendes til afstemning.
Jeg siger bare, at man kan have nogle argumenter, hvor man også tænker videre i forhold til den tænkning, der er der, men man kan godt sætte den til folkeafstemning.
Det vil vi vende tilbage til senere.
Der er jo 5 dage efter vedtagelsen ved tredje behandling.
Så sagde kulturministeren, at digitaliseringen ikke ville blive opgivet.
Men der er det jordbaserede, hvor hele den danske befolkning er omfattet, eller man kan overlade det til markedet, for det bliver jo ikke opgivet.
Det er jo en del af virkeligheden, at den kommer under alle omstændigheder, men det drejer sig om, hvordan den kommer, og om staten vil være engageret i sagen.
Kulturministeren henviser til, at vi bare kunne sidde i forligskredsen.
Der vil jeg lige gøre kulturministeren opmærksom på en bestemmelse i grundloven, nemlig at ethvert folketingsmedlem kan komme med ethvert andragende, som det hedder, og ministeren skal altså reagere på det pågældende andragende.
Når vi stiller ministeren et spørgsmål, så duer det ikke, at der er en henvisning til, at der sidder en kreds.
Søren Søndergaard (EL), 2003-05-15:
Det var jo en trussel, der vil noget: Det vil fortsætte som hidtil.
Jeg vil sige til kulturministeren: Hvad er det, der ændres med ét slag med den her privatisering af TV 2?
Det er muligheden for at gøre det bedre; det er dén, der ændres.
Vi har muligheden for at gøre det bedre, så længe TV 2 er en offentlig ejendom.
Vi har muligheden for at lægge nogle rammer ind, vi har mulighed for at bevilge nogle flere penge
Det er den mulighed, vi siger farvel til.
Ja, det gør de, og vi har også været imod, at det var sådan, men det er rigtigt, og det har allerede gjort TV 2 for dårligt.
Men der kommer i dag nogle penge fra licens - de forsvinder.
Men så var der en ting, som kulturministeren glemte at tage ind: Der er jo ikke nogen, der går ind og investerer i TV 2, bare fordi de godt vil lave fjernsyn.
De går jo ind og investerer i TV 2, fordi de vil have et overskud.
Så ud over at penge skal findes til det, der skal erstatte licensen, så skal man altså også skaffe et overskud, og jo mere risikovillig kapital, man ønsker at tiltrække - det har jeg sagt til kulturministeren flere gange - desto større skal afkastet være.
Sådan er det, for ellers kunne folk jo lige så godt sætte deres penge i banken.
Brian Mikkelsen (KF), 2003-05-15:
Hr. Aage Frandsen og hr. Naser Khader kommer ind på hele digitaliseringsprocessen.
Vi har ikke truffet nogen afgørelse i regeringen endnu.
Vi har ikke truffet nogen afgørelse i forligskredsen endnu.
ikke bliver opgivet.
Men vi prøver at finde ud af det i forligskredsen, og hvis man var i forligskredsen, så kunne man jo deltage i den proces, altså man kunne være med til at afgøre det.
Men nu sidder der tre partier og afgør det, og vi har gode diskussioner om det.
Som jeg røbede lige før, ligger jeg heller ikke i det her tilfælde langt fra hr. Jens Rohdes holdning til sagen.
Men vi løser også det spørgsmål til gavn for danskerne og Danmark.
Med hensyn til folkeafstemningstemaet, som hr. Aage Frandsen var inde på, er der ret klare rammer for, hvad man må sende ud til folkeafstemning.
Det har jeg beskæftiget mig
meget med og har skrevet mange artikler om.
Det er som sagt, fordi jeg er meget aktiv i debatten, også i mit parti, om flere folkeafstemninger.
Men det betyder ikke, at man f.eks. ikke kan have et tema, som hedder: Fremmed.
Det siger grundloven intet som
helst om, hvis man har nogle nøjere definitioner af, hvad man vil stemme om i det tilfælde.
Så det er sådan en bortforklaring af, om man vil stemme på det eller ej.
Det er fair nok, at man ikke vil have folkeafstemning om det. Lige netop det tema vil jeg heller ikke have folkeafstemning om.
Men det er jo et personligt valg.
Alle folkeafstemninger er et personligt valg: om det er os som politikere, der skal træffe en afgørelse, eller man lægger det ud til befolkningen.
Hvis alt skal lægges ud, så kunne man bare have trykknapdemokrati og digitalisere demokratiet.
Befolkningen sidder og stemmer, og vi afskaffer Folketinget.
Men det er igen et personligt valg hver gang, altså hvad vi synes skal til folkeafstemning eller ej.
Eksempelvis har jeg været imod, at fremmeddiskussionen skulle til folkeafstemning, og jeg er også imod, at det her tema kommer til folkeafstemning.
Det har jeg også kun hørt ét parti tale for.
Sagt til fru Mette Frederiksen: Selve privatiseringen af TV 2 er ikke nogen stor national begivenhed, for TV 2 fortsætter som hidtil.
Der kommer ikke nogen forandringer i TV 2's programflade, der kommer ikke nogen forandringer i TV 2's profil, andet end at TV 2 får nogle andre ejere.
Og så synes jeg lige, at vi skal stoppe hykleriet lidt, for hvad er det, TV 2 sender?
Jeg tænker på det, hver eneste gang vi diskuterer det, og når jeg ser, hvad folk kigger på.
Om de så kigger på Klassefesten, eller de kigger på genudsendelsen af Cirkusrevyen, som var der i sidste uge, fra for 10 år siden, eller hvad det ellers er for noget.
Det er jo ikke verdens største kulturelle begivenheder, der sendes på TV 2, kan jeg røbe her.
Det vil fortsætte som hidtil.
Det er der et kommercielt grundlag for.
Så bare rolig, også på det her område er vi meget konservative: Det vil fortsætte som hidtil.
Mette Frederiksen (S), 2003-05-15:
Det, der får mig på talerstolen, er selvfølgelig den meget ydmyge tilgang, kulturministeren har til et af kulturministerens egne forslag.
Tænk, vi har en kulturminister, der i den grad frivilligt sætter sit lys under en skæppe ved at sige, at noget af det, der faktisk har allerstørst betydning for danskerne, ikke er af stor national betydning.
TV 2 er i dag en af de primære nyhedsformidlere til danskerne.
Vi bruger i snit knap 3 timer om dagen på at se fjernsyn, heraf en stor del på TV 2. Så selvfølgelig er tv'et, og selvfølgelig er TV 2 af meget stor national betydning.
Jeg skal bare spørge kulturministeren, om der er andre større kulturpolitiske områder, som ministeren ikke selv tillægger en større national betydning.
Naser Khader (RV), 2003-05-15:
Der er lige noget, jeg skal have skåret ud i pap i forbindelse med, at TV 2 har brug for nogle flere frihedsgrader, så de kan tiltrække risikovillig kapital og indgå partnerskab med private virksomheder.
Jeg skal bare lige høre: Hvad er det egentlig, der hindrer dem i det i henhold til nuværende lovgivning? Hvad er der galt med den nuværende lovgivning?
Kan de ikke gøre det under den nuværende lov?
Det er bare for at forstå det.
Jeg har to spørgsmål om digitalisering.
Hvad er der egentlig sket, siden vi indgik medieforliget, der gør, at man nu ændrer holdning til digitalisering?
Nu vil man være mere forsigtig.
Det andet spørgsmål er: Vil kulturministeren være med til at sikre, at danske tv-seere ikke i fremtiden bliver tvunget til at betale abonnement for at modtage tv?
De skal betale abonnement, hvis de skal have kabel eller satellit i modsætning til digitalisering.
Aage Frandsen (SF), 2003-05-15:
Skal vi forstå kulturministerens svar vedrørende fremtidens digitalisering, hvor svaret var, at det ikke ville komme til at ligge så langt fra det, hr. Jens Rohde siger, sådan, at regeringen opgiver det jordbaserede, og det vil sige, at man overlader det til et marked, nemlig satellit og kabel, og dermed bliver det jordbaseredes analoge net, som er ledigt, frit?
Skal det forstås sådan?
Det var det ene spørgsmål.
Det andet er med hensyn til folkeafstemninger: Er kulturministeren ikke klar over, at der også i henhold til grundlovens § 42 er nogle undtagelser, ting, man ikke kan sende til folkeafstemning.
Det er selvfølgelig nogle eksplicitte ting, der er nævnt, som ikke kan komme til folkeafstemning, men der er også nogle ting, hvor man nok må tolke, om de hører med under de bestemmelser. I den forbindelse er indfødsretten en af de ting, der ikke kan.
Det vil sige, at det er noget, der vedrører det enkelte menneske.
Der kunne det jo godt være, at der også var noget med hensyn til nogle love om flygtninge og sådan noget.
Brian Mikkelsen (KF), 2003-05-15:
Fru Mette Frederiksen og hr. Aage Frandsen var inde på den berømte svipser.
Hr. Søren Søndergaard spørger også i samme forbindelse, om alle i forligskredsen er enige om ændringsforslaget.
Normalt røber vi jo ikke forretningshemmeligheder fra forhandlinger mellem de partier, som tog den vigtige beslutning at deltage i medieforliget.
Men jeg kan godt røbe her, at det ikke engang har været til forhandling i medieforligskredsen. For det er soleklart, at det er i modstrid med medieforliget, det er i modstrid med intentionen hos regeringen, så derfor har det ikke engang været drøftet.
Vi har simpelt hen taget det som en given ting, at vi alle sammen var enige om, at det var en svipser.
Det er, hvad der sker i kampens hede med dygtige embedsmænd, som pukler og slider og slæber for kongeriget, og så kan der ske sådan nogle ting.
Det er der ikke noget at gøre ved.
Det var godt, at det skete nu og ikke senere.
Så langt, så godt.
Jeg beklager.
Med hensyn til digitalisering, som hr. Naser Khader er inde på, bliver der spurgt til regeringens holdning.
Det er jo så heldigt, at der er nogle partier, der valgte at tage et ansvar ved at indgå medieaftalen.
De partier skal mødes og træffe afgørelse om det endelige forløb med hensyn til digitalisering, og vi har ikke lagt os fast endnu.
Men jeg kan da godt røbe over for hr. Naser Khader, at jeg ikke ligger langt fra hr. Jens Rohdes holdning til sagen, og det skal vi drøfte i forligskredsen senere. Hr. Søren Søndergaard kom med de friske impulser om, at dette ville betyde yderligere indtog af de skrækkelige kapitalister, som vil overtage sendefladen og alle mulige andre ting.
Se, nu refererede hr. Søren Søndergaard igen fra den her bagside af TV 2's magasin og refererede til den kommercielle share, som det hedder, for de 21-50-årige.
Det er jo den måde, det fungerer på i dag.
TV 2 arbejder under markedskræfterne, med markedskræfterne og i et markedsorienteret system.
Der vil ikke være nogen forandring i fremtiden.
TV 2's indtægter hidrører for 90 pct.s vedkommende fra reklamer.
Nu giver vi så frihed ved, at vi fritstiller TV 2.
Man kan senest se i et indlæg i Politiken i dag, at TV 2's administrerende direktør, hr. Peter Parbo, mener, at det, som TV 2 har brug for, er frihed.
Frihed til at operere ude på markedet, frihed til at indgå alliancer, frihed til nye services og yderligere kapital til finansiering af TV 2's muligheder for at udvikle sig.
Jeg har altid hørt til den type politikere, der støtter folkeafstemninger, og jeg er meget positiv over for folkeafstemninger.
Så det er en meget selektiv tilgang til, hvor man vil have folkeafstemninger eller ej.
Det ultimativt demokratiske må jo være, at borgerne selv vælger.
Men det er jo ikke en stor afgørende national beslutning, men en politisk beslutning, som forhåbentlig vil være med til at sikre TV 2 fremover.
Det er altså årsagen til, at vi ikke synes, det er relevant, at der er folkeafstemning om det her punkt.
Men jeg synes, at det var et godt input til debatten.
Søren Søndergaard (EL), 2003-05-15:
For det første vil jeg sige, at det, der har skabt mulighed for flere tv-udsendelser, jo er, at der er kommet flere stationer.
Det vil sige, at vi har fået fire kanaler, hvilket gør, at folk, der har lyst til at sidde og se Casper Christensen, kan få lov til det, og at folk, der vil se Deadline, kan få lov til det osv.
Der er altså en større variation.
Men det er klart, at den variation jo også gør, at der er en del af de programmer, der ikke vil kunne leve, hvis det, det handler om, er at tiltrække reklamekroner, for der er ikke nok seere til dem.
Hvilke det vil være, ved jeg ikke, men der vil være nogle af dem, der ikke vil, og sådan er det jo.
Der er nogle, der gerne vil se baseball; der er nogle, der gerne vil se volleyball; der er nogle, der gerne vil se vandpolo osv.
Men det kan man ikke komme til, hvis man kun går efter reklamekronerne.
Så tager man det, som flest vil se.
Det kan så være fodboldkampe.
Og det går ud over variationen.
Hr. Rohde kan jo tale herfra og til Viborg og retur igen, men det ændrer jo ikke ved, hvad det her handler om.
Det er jo ikke, fordi seere fra 21 til 50 år har en speciel tv-smag.
Det er jo ikke derfor, det er interessant.
Det er, fordi de er i den primære reklamemålgruppe, og derfor er dén vigtig at gøre op.
Derfor bliver det nøje gjort op hver gang: Hvad interesserer de sig for?
Det sker, så reklamekronerne kan blive placeret dér.
Helt logisk i forlængelse af markedsføringen betyder det, at det er den slags overvejelser, der kommer ind.
At det ikke er bedre på Danmarks Radio, er jo sådan set bare et argument for, at vi skal være os vores ansvar bevidst og udstikke nogle retningslinjer for to selvstændigt ejede konkurrerende public service-kanaler.
Desværre har hr. Jens Rohde opgivet den kamp og begynder nu at sælge ud af arvesølvet.
Jens Rohde (V), 2003-05-15:
Det er da i hvert fald historisk forkert, for jeg er dog så gammel, at jeg kan huske, hvordan vi, dengang der kun var offentligt tv, skulle sidde og glo på pausefisk, og hvad ved jeg.
Meget fjernsyn var der ikke.
Der var i hvert fald ikke meget af det fjernsyn, som jeg syntes var specielt interessant, men det kan selvfølgelig være, fordi jeg har en dårlig smag.
Det kan man også diskutere.
Men det sjove er, at her vender hr. Søren Søndergaard jo fuldstændig på en tallerken og prøver selv at definere, hvad han mener er gode programmer.
Det, der er fakta, er jo, at der rent faktisk med markedet er kommet mere. Så nævner hr. Søren Søndergaard, at når det er reklamekronerne, der bestemmer, hvordan er det så, man laver sin programplanlægning?
Så vil jeg spørge: Hvordan tror hr. Søren Søndergaard, at programplanlægningen foregår på Danmarks Radio, som jo ikke er reklamefinansieret?
Den foregår ud fra fuldstændig samme markedsprincipper som andre steder.
Søren Søndergaard (EL), 2003-05-15:
Bare situationen i landet var så god, at det hele var en svipser, så ville vi være tilfredse.
Det er meget værre.
Vi tror sådan set, at regeringen er fuldt klar over, hvad den laver.
Der er nogle, der får glæde af det her, og det er jo, som det er, og vi er bare uenige.
Men o.k., vi accepterer det, når det nu bliver sagt, selv om vi håber, at ministeren selvfølgelig vil sige, om det er en enig forligskreds, som bakker op om det her ændringsforslag, også en enig forligskreds, som bakker op om indholdet i det, nemlig at der ikke skal være mulighed for kapitalgrupper for at komme ind på den måde, som der ellers ville være mulighed for, hvis det her forslag gik igennem uændret.
For hvis man har et program, der har 100.000 seere, er det selvfølgelig godt, men vi synes sådan set, det er endnu bedre, hvis man har fire programmer, der har 30.000 seere.
For fire programmer, der har 30.000 seere, giver 120.000 seere.
Det er sådan set flere seere. Men det, der er problemet, når man skal placere sine reklamekroner, er, at man altid vil vælge det program, der har 100.000 seere, hvorimod man ikke vil vælge de programmer, der har færre.
Problemet er, at så er de programmer ikke »gode« tv-programmer; det er ikke tv-progammer, der lægges i prime time; det er ikke programmer, der er værd at satse så meget på, fordi de hver for sig giver et mindre seertal.
Det er jo det, der er hele problemet i den her markedsorientering, i hele denne her tro på, at bare markedet kommer til, bare pengene kommer til, så skal det nok gå.
når pengene kommer til, og når markedet kommer til, så bliver der et mindre udbud; det bliver et smallere udbud; der bliver mere af det samme, men samlet set bliver der mindre interessant tv for de danske seere.
Jens Rohde (V), 2003-05-15:
Jeg er sådan set helt sikker på, at hr. Søren Søndergaard og Enhedslisten mener, at hele det her lovforslag er en stor svipser.
Så det er ikke sikkert, at kulturministeren vil kunne give nogen garanti i den sammenhæng, men det er så også i orden.
Jeg kan i hvert fald sige, at for vores vedkommende bakker vi fuldt op om kulturministerens ændringsforslag.
Så synes jeg egentlig, det er lidt interessant, at netop venstrefløjen lige pludselig vil gøre seerne til de sande eksperter, for det skulle da være første gang i historien, at man gør det her i Danmark, eftersom man er meget, meget ude efter, at seertal, og hvad seerne gerne vil se, og hvad de fleste går efter, ikke er det rigtige, og at det ikke er det gode, og at vi altid har haft den opdragende tendens i vores fjernsynspolitik her i landet.
Så det er jo interessant, at venstrefløjen, navnlig den yderste venstrefløj, gør sig til talsmand for, at det lige pludselig er seerne, der er de rigtige eksperter.
Jens Rohde (V), 2003-05-15:
Det siger jeg da tak for, og jeg synes faktisk, at det er en god idé.
Vi har jo haft forskellige høringer om det før, men det er en glimrende idé, hvis vi kan få en god diskussion, for det synes jeg er helt nødvendigt.
Men jeg vil lige understrege over for hr. Naser Khader, at da hans partifælle, fru Elsebeth Gerner Nielsen, var kulturminister, havde vi jo også mange diskussioner om digitalisering, og der var én ting, som Det Radikale Venstre under ingen omstændigheder ville være med til dengang, nemlig at sætte en dato for, hvornår man lukker det analoge signal.
Så jeg må indrømme, at jeg synes, det vil være fornuftigt, uanset om det står i medieforliget eller ej, at vi prøver at diskutere det.
Nu er hr. Naser Khader desværre ikke med i denne medieforligskreds, hvor han kan være med til at træffe beslutninger om, hvordan vi skal udmønte det, men lad det så være.
Lad os bare tage diskussionen alligevel.
Og så skylder jeg måske et svar med hensyn til TV 2.
Det, jeg har påpeget, er, at det, når vi træffer en beslutning, hvad enten vi gør det ene eller det andet, vil være rimeligt over for kommende købere af TV 2 eller TV 2 som sådan, at vi træffer en beslutning, som gælder i den første koncessionsperiode. Hvis vi siger, at nu kører vi for fuld hammer, så gør vi det, og så ved man, hvad man har at forholde sig til.
Naser Khader (RV), 2003-05-15:
Under tidligere debatter har hr. Jens Rohde fremhævet England
og Sverige.
faktisk godt i de to lande.
Med hensyn til Berlin: Det, jeg har fået at vide, er, at det faktisk fungerer meget godt i Berlin, og at det der er succesfuldt.
Det seneste land, hr. Jens Rohde er kommet med som eksempel, er Belgien, men det kan man ikke bruge som eksempel, for i Belgien er der 90 pct. kabeldækning, og så er det svært at få folk til at gå over til digitalt tv. Vi kan godt få en forespørgsel, men vi overvejer i Det Radikale Venstre at afholde en høring om digitalisering den 2. juni, og hermed er hr. Jens Rohde inviteret.
Aage Frandsen (SF), 2003-05-15:
Kulturministeren har selvfølgelig ret i, at det er forligskredsen, der bestemmer.
Men det ændrer ikke ved, at vi har lov til at komme med et andragende for at bruge det udtryk.
Derfor vil jeg godt stille kulturministeren et spørgsmål: Når kulturministeren siger, at man ikke har opgivet digitaliseringen, hvad betyder det så?
Og når hr. Jens Rohde tidligere har været inde på, at man vil opgive det jordbaserede, er det så det, man vil, og har man tænkt på den konsekvens, det vil have, idet der så er en del af den danske befolkning, som ikke vil kunne tage den digitaliserede tv-kanal, medmindre de får en satellit?
Det er det, jeg godt lige vil have ministeren til at uddybe.
Jeg er indforstået med, at ministeren også kan sige: Vi er ikke færdige med overvejelserne.
Så synes jeg bare, at det er det svar, man skal give, i stedet for en lille smule arrogant at henvise til, at vi bare kan være med i forligskredsen.
Jens Rohde (V), 2003-05-15:
Hvis det ikke er en kort bemærkning til kulturministeren, så er jo næsten nødt til at spørge, om kulturministeren kan bekræfte, at jeg...
Naser Khader (RV), 2003-05-15:
Jeg skal gøre det meget kort her til sidst.
Jeg vil bare høre - jeg er lidt forvirret: Hvad er regeringens politik på området i forhold til digitalisering?
Hvad mener
kulturministeren?
Jens Rohde (V), 2003-05-15:
Tak for det.
Jeg er bare lige nødt til at ramme en pæl igennem det, hr. Aage Frandsen siger, at jeg skulle have sagt, at vi helt skal opgive.
Det, jeg har sagt, er: Lad os nu lige klappe hesten og se, hvordan udviklingen løber, hvor den går hen på digitaliseringsområdet, i stedet for at vi kaster os op i førersædet på digitaliseringen i Europa, for det tror jeg kan få nogle meget alvorlige konsekvenser.
Det er det, jeg har sagt.
Jeg har ikke på noget tidspunkt ytret mig om, at man bare skal sløjfe det.
Naser Khader (RV), 2003-05-15:
Lad mig starte med at takke SF for at sætte diskussionen om bevaringen af den danske kulturarv på dagsordenen med forespørgselsdebatten i dag. I april 2001 afholdt Folketingets Kulturudvalg en høring
om bevaring af den danske kulturarv.
På baggrund af høringen konkluderede man, at der var behov for en belysning af bevaringen af kulturarven i de danske kulturinstitutioner.
Udvalget pointerede endvidere, at der skal foretages en nøje prioritering af bevaring og konservering af den danske kulturarv efter kriterierne: Væsentlig betydning for kulturarven og økonomisk realisme.
Endelig mente man, at der var behov for at vurdere potentialet for samarbejdet mellem arkiver, biblioteker og museer.
Kulturministeriets udvalg har nu færdiggjort udredningen af både den fysiske og den elektroniske kulturarv, og som en del af arbejdet har man fremsat en række konkrete anbefalinger.
Disse anbefalinger kan passende danne baggrund for en koordineret indsats på kulturbevaringsområdet.
I den sammenhæng er det værd at bemærke, at udredningen primært fokuserer på de statslige museer, noget, som flere ordførere har nævnt.
En lang række andre museer udfører imidlertid også et vigtigt arbejde i forhold til at bevare den danske nationale kulturarv.
Der er næsten tale om en slags underforstået arbejdsdeling på området.
Her tænker jeg f.eks. på de store tematiske museer og de store regionale museer.
Derfor er det nødvendigt også at inddrage disse institutioner i den samlede strategi, og man bør derfor i første omgang supplere udredningsarbejdet til også at indbefatte disse.
Ellers giver det kun begrænset mening at lave en koordineret indsats, når man kun har inddraget en begrænset del af de institutioner, der i dag varetager den danske nationale kulturarv.
Men alt i alt er vi meget glade for den store enighed, der er blandt partierne om dette meget vigtige emne, og vi glæder os til det videre arbejde.