runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Line Barfod (EL), 2006-05-17:
Jeg skal bare spørge hr. Tom Behnke om andre dele af menneskehandelen end kvindehandel.
Jeg er enig i, at kvindehandel er forfærdelig modbydelig, men det er de andre dele af menneskehandelen også, og derfor vil jeg bare spørge hr. Tom Behnke om de andre former for menneskehandel: Hvad er De Konservatives forslag, hvad skal der ske?
Vores forslag går ud på også at indsamle noget viden om, hvad der egentlig sker i forhold til menneskehandel, hvordan den udvikler sig, og hvor man kan sætte ind på andre måder end kun mod kvindehandel, fordi det også er vigtigt at tage hånd om bl.a. de børn, der bliver hentet hertil, hvilket vi så med de kinesiske børn, der forsvandt.
Kirsten Brosbøl (S), 2006-05-17:
Jeg ved ikke, hvilke studier eller psykologiske fortolkninger fru Louise Frevert baserer sin tro på, når hun siger, at utrygheden forekommer på den måde, som fru Louise Frevert beskriver her.
Der tror jeg nu nok, jeg vælger at forholde mig til det, der ligger af forskning og af udsagn fra eksperter på det her område, som siger, at 3 måneder ud fra en faglig vurdering, ud fra en saglig vurdering er den periode, der skal til, for at et offer, der har været udsat for så grove krænkelser, har mulighed for at tage stilling til, hvad der videre skal ske i forhold til en mulig efterforskning og i forhold til en rehabilitering i hjemlandet.
Jeg vil gerne opfordre Dansk Folkeparti til at gå mere ind i at finde ud af: Kan vi så ikke få gang i denne undersøgelse fra Nordisk Råd, så vi rent faktisk kan få en vurdering af, hvad det er, der giver den bedste baggrund for at få krammet på nogle af de bagmænd, som jeg går ud fra at vi er helt enige om skal være målet for i hvert fald den politimæssige indsats på det her område?
Louise Frevert (DF), 2006-05-17:
Jeg tror, at utryghed er i flere stadier, og den utryghed, som jeg talte om her i første omgang, er utrygheden med hensyn til at få repressalier for overhovedet at stå frem.
Det er klart, at det er én form for utryghed.
Den næste form for utryghed er, når man er i situationen, og angsten for, når man er trådt frem og har fået denne beskyttelse, om beskyttelsen så egentlig er god nok, og om den er lang nok.
Den bekymring deler jeg da så sandelig med Socialdemokratiets ordfører, men jeg tror ud fra de forudsætninger, som vi har at gå ud fra på nuværende tidspunkt og den sammenlignelighed, vi har på nuværende tidspunkt, at uanset hvad der vil være af anbefalinger eller ikke anbefalinger, så er det et fåtal af kvinder, der bruger bare den periode på 15 dage, som man har på nuværende tidspunkt, fuldt ud.
Og det er ud fra de forudsætninger, jeg taler her.
Den tryghed, som ordføreren fremhævede her, er den tryghed, man vil have ved at sige: Tør jeg nu stå frem, tør jeg, for hvad vil så være næste skridt, der kan ske med mig, hvis jeg bliver opdaget?
Så det er flere niveauer af tryghed, tror jeg, man skal være opmærksom på der er i lige nøjagtig en situation som denne.
Kirsten Brosbøl (S), 2006-05-17:
Jeg studsede bare over, at Dansk Folkepartis ordfører sagde, at det jo handler om utryghed, det her med, at kvinderne ikke vælger at stå frem og vidne – det er jeg fuldstændigt enig i – men så sagde Dansk Folkepartis ordfører også, at det kan vi ikke gøre noget ved.
Men det er jo netop det vi kan ved at give de her kvinder muligheden for en refleksionsperiode, for det er det, vi taler om.
Refleksion betyder, at man får tid til at overveje sin situation, og ikke mindst er de her 3 måneder jo baseret på en saglig, faglig vurdering af, hvor lang tid det tager for et menneske, der har været udsat for så grove krænkelser, så voldsomme overgreb, både fysisk og psykisk, at komme sig, sådan at man er i stand til at træffe beslutninger om, hvordan man vælger at gå videre med sit liv.
Respekterer eller anerkender Dansk Folkeparti den saglige, faglige vurdering, der ligger til grund for anbefalingen af 3 måneder?
Line Barfod (EL), 2006-05-17:
Det er muligt, at jeg bare ikke er dygtig nok, men jeg forstår simpelt hen ikke, hvordan Venstre kan ville være med til en del af et beslutningsforslag, når beslutningsforslaget går ud på at udvide beskyttelsestilbuddet fra 15 dage til 3 måneder.
Det er indholdet af beslutningsforslaget.
Hvad er det så for en del af det, Venstre gerne vil være med til?
Er det, fordi man slutter sig til ministerens 30 dage og siger, at 30 dage er en delmængde af 3 måneder?
Som sagt er 30 dage selvfølgelig bedre end 15 dage, men hvis man går ind og ser på de erfaringer, der er fra andre lande – som ministeren jo så desværre ikke har undersøgt – så er også 30 dage jo for lidt; så skal man op på i hvert fald 3 måneder, hvis man skal nå at få den nødvendige tillid opbygget hos kvinderne, så de f.eks. tør fortælle politiet, hvad der er foregået.
Anne-Mette Winther Christiansen (V), 2006-05-17:
Det beslutningsforslag her omhandler så en udvidelse af beskyttelsestilbuddet for kvinder, som har været ofre for kvindehandel, og i forslaget står der, at man fra forslagsstillernes side ønsker en udvidelse af refleksionsperioden fra 15 dage til 3 måneder.
Ja, reflektionsperioden er bl.a. noget af det, som skal evalueres, og ja, det ville da være interessant at kigge på, om ikke vi med kritiske øjne kunne nå frem til, at en udvidelse kunne være en fordel, og som ministeren lige har sagt, kommer der et forslag i næste samling fra ministeren om, at det skal være en forlængelse fra 15 dage til 30.
Derfor kan Venstre ikke samlet set støtte hele beslutningsforslaget, og derfor bliver vi også nødt til at stemme imod, men der er dele af det, vi gerne vil se på.
Rikke Hvilshøj (V), 2006-05-17:
I Europarådets regi, hvor der er, så vidt jeg husker, 46 medlemslande, er man blevet enig om en konvention, der siger 30 dage.
Nu er det jo ikke sådan, at vi på det her område alene er afhængige af tiltag i Nordisk Råd.
Vi har jo selv lavet en hel handlingsplan på det her område, som jeg tror man vil komme videre omkring under behandlingen af det næste beslutningsforslag.
Det er et område, som selvfølgelig optager denne regering, at vi får taget hånd om det her, at vi får bekæmpet den her kvindehandel, for den er selvfølgelig helt urimelig.
Line Barfod (EL), 2006-05-17:
Altså, først må jeg sige, at jeg er noget chokeret over at høre – sådan som jeg forstår ministeren – at ministeren slet ikke er klar over, at Nordisk Råd har vedtaget, at der skal gennemføres en undersøgelse.
Så er der jo et eller andet, der er helt galt, når der ligger en vedtagelse, som samtlige partier fra samtlige nordiske lande har været med til at vedtage, om, at der skulle laves en undersøgelse af, hvad opholdstiden betyder, netop med henblik på, at man kunne se på: Hvad skal opholdstiden så være, for at det giver et godt resultat i forhold til at bekæmpe menneskehandel?
Jeg synes ikke, det er så betryggende, at ministeren ikke kender til den beslutning.
Så er der i hvert fald et eller andet helt galt i kommunikationen.
Rikke Hvilshøj (V), 2006-05-17:
I forhold til Nordisk Råd har jeg ikke, havde jeg nær sagt, noget svar heroppe fra talerstolen.
Det vil jeg gerne tjekke op på.
Men i forhold til politiet: Jeg vil nødig stå her og tage ansvaret for politiet, for det er ikke mit ansvar, hvordan de prioriterer opgaverne, men jeg vil gerne gøre opmærksom på en ting, vi er blevet opmærksomme på, og det er, at i forhold til de 15 dage, der gælder i dag – og det vil selvfølgelig føre til en parallel i forhold til de 30 dage – har en kvinde, der har fået en dom for f.eks. dokumentfalsk eller andet, i dag ikke den samme mulighed for den her udvidede restitutionsperiode.
Det vil jeg se til bliver ændret, så der ikke er forskel på, om offeret, kvinden, ikke har fået en dom og kan få forlænget sit ophold og ikke skal udrejse straks, eller hun har fået en dom, men stadig væk er offer for kvindehandel, men ikke har de samme muligheder.
Line Barfod (EL), 2006-05-17:
Først kan jeg ikke lade være med at bemærke, at det jo er meget fint at sige, at man bare kan bede om at få forlænget fristen, og at der næsten ikke er nogen sager, hvor det sker.
Men politiet har jo ikke særlig mange retningslinjer for, hvad det er, de skal gøre.
Vi har ikke kunnet få kopi af nogen retningslinjer, hvor politiet får at vide, hvornår det er, de skal bede om udvidelse af de 15 dage.
Og der er jo ikke mange ressourcer afsat til at tage sig af de her sager.
Så vidt vi har kunnet få at vide, er det 1 i København, der arbejder med det, samtidig med at man altså kan have 70 til at rende rundt ude på Christiania og tjekke løse hunde og den slags.
Så det er ikke så mærkeligt, hvis der ikke kommer flere anmodninger om forlængelse.
Men det, jeg egentlig vil spørge om, er: Tilbage i efteråret vedtog Nordisk Råd jo, at der skulle laves en undersøgelse af, hvor meget opholdstiden påvirker muligheden for at opklare menneskehandel og få dømt nogle bagmænd, og efteråret er jo altså efterhånden lang tid siden, så det har man da haft god tid til.
Hvorfor har man ikke iværksat en sådan undersøgelse fra bl.a. den danske ministers side?
Rikke Hvilshøj (V), 2006-05-17:
Der er jo mange andre myndigheder, som skal spille med, og de initiativer, som i øvrigt samlet set skal tages på området, kommer jo i højere grad til at blive drøftet under det næste beslutningsforslag.
Det er klart, at tingene skal spille fornuftigt sammen, og det har vi alle sammen et ansvar for.
Karen J. Klint (S), 2006-05-17:
Der er ingen af os, der ved, om grunden til, at det kun er et begrænset antal sager, der har været rejst indtil nu, netop er, at der har været så kort tid til at tage stilling, til at blive opdaget, til at blive hentet ind og til at forholde sig til sit liv.
Så mener man måske, det er håbløst at turde bede om noget, for man ved jo ikke engang, hvad det er, man skal bede om.
Jeg kan personligt håbe på, at den dobbelte tid gør det, men både de kvinder, politiet og Reden kan jo kun bruge tiden til noget, hvis procedurerne går hurtigt nok i de 30 dage.
Ellers vil der jo være behov for noget mere tid.
Men når man som resten af Europa går ind for 30 dage, er det så, fordi vi har lige så hurtige sagsprocedurer, som de har i resten af Europa?
Hvis vores procedurer ikke er hurtige nok, nytter det jo ikke noget, uanset om det er 30 dage eller 100 dage.
Rikke Hvilshøj (V), 2006-05-17:
Der hersker ikke nogen tvivl om, at man kan nå mere i den dobbelte tid, de 30 dage, end i de 15 dage.
Der er jo instanser som Reden, der heldigvis er meget aktive i arbejdet på at hjælpe de kvinder.
Når politiet har sager kørende, foretager de en vurdering, og på baggrund af de vurderinger kan de komme med en anmodning.
Det er altså en individuel vurdering, der ligger til grund for længden, og at indføre en generel 3-månedersperiode synes jeg vil være for meget, især i betragtning af at der faktisk i meget få sager har været anmodning om at få forlænget ud over de 15 dage, som er det normale i dag.
Anne-Mette Winther Christiansen (V), 2006-05-17:
Da vi i Norden kan se, at der har været et stort samarbejde allerede nu, og da vi ved, at Danmark har været det førende land på det her område siden 2002, hvor satspuljepartierne netop gik ind og lavede en aftale om en handlingsplan, så er det på sin plads at sige, at vi bakker op om det, ministeren foreslår, at de 15 bliver til 30, og at vi derefter også samarbejder om at få lavet en ny satspuljeaftale, når vi har en evaluering, så vi kan komme videre med det seriøse arbejde.
Karen J. Klint (S), 2006-05-17:
Jeg vil også gerne være med til at anerkende, at det er dobbelt så lang tid som den nuværende, regeringen lægger op til, men spørgsmålet er jo netop: Hvad er nok tid, og hvad kan tiden bruges til?
Det er fint med en individuel vurdering, hvis der er tid nok til, at man kan få iværksat nogle ting.
Hvis x antal dage er tid nok til, at den pågældende kvinde kan få tænketid nok, refleksionstid nok til at overveje, om hun tør stå mere frem, og har fået tid nok til at få oplysninger nok om, hvilke muligheder der er, og hvor lang tid sagsbehandlingen tager, er det godt nok, men hvad er det, ministeren mener, man bedre kan nå på 30 dage, end man har kunnet på 15 dage?
Det handler jo om at kunne nå ind til kvinderne og give dem tryghed, så de tør stå frem.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2006-05-17:
Jeg er godt klar over, at der er mulighed for at forlænge på baggrund af en konkret vurdering – nu bliver den jo ikke brugt særlig meget, det har også noget at gøre med, hvad der bliver afsat af ressourcer – men jeg kan forstå, at man har valgt de 30 dage for at leve op til Europarådets konvention.
Jeg vil godt vide: Er der også i ministeriet foretaget en undersøgelse af, hvilke lande der har haft mest succes med at få kvinderne rehabiliteret og med at få fat i de oplysninger, der skal til, for at man rent faktisk også kan få fat i bagmændene, så man får konstruktive resultater ud af det?
Rikke Hvilshøj (V), 2006-05-17:
Jeg er da glad for, at det bliver anerkendt, at det, regeringen har tænkt sig at lave, er en forbedring i forhold til det eksisterende.
Når vi lægger os på de 30 dage, er det, fordi det er det, som ligger i den nye konvention fra Europarådet.
Det er det, der er udgangspunktet for regeringen.
Vi siger, at der er en konvention fra Europarådet, og den vil vi selvfølgelig følge.
Så er jeg nødt til at sige til det, som nu er blevet taget op flere gange, nemlig at perioden skal bruges til at afsløre bagmænd: Jamen hvis det er det, det handler om, er der mulighed for at forlænge ud over de 30 dage for at få opklaret sagerne, og heller ikke i dag er den udvidelse, som jeg foreslår her, jo på nogen måde udelukket.
Hvis det konkret handler om opklaring af sager, er der mulighed for at forlænge, men det sker ud fra en konkret vurdering, og det betyder ikke nødvendigvis, at alle har behov for 3 måneder, som forslagsstillerne foreslår.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2006-05-17:
Det er klart, at 30 dage er bedre end 15 dage, det synes vi naturligvis også, og det er et skridt i den rigtige retning.
Men jeg vil egentlig godt vide: På baggrund af hvilken vurdering er det blevet 30 dage?
Er det sket på baggrund af en vurdering af, hvor man har den bedste praksis med de bedste resultater i andre lande, eller er det sket på baggrund af en anden vurdering?
Hvad er det, der ligger bag valget af 30 dage?
Er det f.eks. en undersøgelse af, hvilke lande der har mest succes med at restituere de kvinder, der har været udsat for kvindehandel og er blevet bragt i prostitution, men har hjulpet politiet med at fange bagmændene, eller hvad er det, der ligger til grund for valget af 30 dage og ikke, som vi foreslår, 3 måneder?
Rikke Hvilshøj (V), 2006-05-17:
Det er jeg helt enig i, det er en politimæssig opgave, og politiet og Reden vil også have mulighed for at bede om at få opholdet forlænget i konkrete sager, når det er nødvendigt.
Men jeg vil bare pointere, som jeg også gjorde i min indledende tale, at i dag er det faktisk meget få sager, hvor man har bedt om en forlængelse ud over de 15 dage.
Man kan jo altid diskutere tidsgrænser, men i regeringen synes vi, det er fornuftigt, at vi følger det, der nu ligger i Europarådets konvention, så det har vi tænkt os at følge.
Lone Dybkjær (RV), 2006-05-17:
Det har jeg forstået at ministeren mener, men jeg kan bare ikke forstå ministeren, når hun siger, at der så er tale om et andet ophold.
Hvad er det, der ligger i det?
Hvad er det, ministeren antyder med det?
Det er dybt, dybt traumatiserede mennesker, vi taler om her, og de vil overhovedet hverken være helt eller halvt helbredt eller noget som helst efter 30 dage.
Jeg anerkender, at det er bedre end det, vi har i dag – det skal ministeren ikke have utak for – og jeg skal lade være at kommentere det, vi i øvrigt har.
Men jeg tror altså bare stadig, det er afgørende, at vi virkelig satser på det, så vi får afsløret bagmændene og ikke bliver ved med at se det, vi ser i øjeblikket, nemlig en voksende kvindehandel.
Rikke Hvilshøj (V), 2006-05-17:
Det, jeg siger, er, at hvis vi gør det til en fast regel med de 3 måneder, begynder det at være en anden form for ophold.
Men stadig: Hvis der i den konkrete sag er et konkret behov for den enkelte kvinde til at være i Danmark ud over de 30 dage, er der mulighed for at søge om det.
Jeg mener, det er den rigtige balance at lægge i de sager, hvor udgangspunktet egentlig er, at hun ikke har et opholdsgrundlag i Danmark.
I alle andre sager siger vi, at når man ikke har et opholdsgrundlag, skal man sådan set udrejse straks.
Men her har vi at gøre med nogle kvinder, som er i en forfærdelig situation, så derfor siger vi ikke, at de skal rejse straks.
Regeringen vil gerne forlænge perioden til 30 dage, altså en hel måned, og samtidig sikre, at i konkrete sager kan man forlænge ud over de 30 dage.
Det mener vi er den rette balance.
Lone Dybkjær (RV), 2006-05-17:
Ministeren sagde, at hvis man taler om 3 måneder – jeg citerer nogenlunde korrekt, tror jeg – er det noget andet, man begynder at tale om.
Hvad er det for noget andet, man begynder at tale om, fordi man gerne vil give 3 måneder til at få et menneske bragt nogenlunde på fode, til at kunne begynde at tænke sig om, til at kunne finde ud af, hvad vedkommende egentlig kan være behjælpelig med i forbindelse med opklaringsarbejdet, og til, at det menneske kan få sig etableret i sit oprindelige land?
Hvad er det for noget andet, ministeren mener?
Rikke Hvilshøj (V), 2006-05-17:
Vores udgangspunkt er at tilslutte os Europarådets konvention, som anbefaler de 30 dage.
Det har vi tænkt os at følge, og som sagt: Hvis der i forbindelse med opklaring af en konkret sag er behov for, at offeret skal blive længere i Danmark, er der altså mulighed for det.
Kirsten Brosbøl (S), 2006-05-17:
Men problemet er jo netop, at vi her taler om en refleksionsperiode.
Reflekterede ofre, som er kommet over de traumer og de fysiske og psykiske men, som det giver at være offer for menneskehandel, er langt bedre vidner, og derfor er det jo netop, at eksperterne – også dem, der arbejder med det her i Danmark – vurderer, at 3 måneder er den minimale periode, der skal til for at klarlægge de rent sundhedsmæssige men, som kvinderne har pådraget sig ved at være udsat for misbrug.
Derfor vil jeg bare appellere til ministeren om lige at overveje det endnu en gang og se på de anbefalinger, der rent faktisk ligger fra de mennesker, som har indgående kendskab til området.
Rikke Hvilshøj (V), 2006-05-17:
Jeg er helt bekendt med, at der er en ekspertgruppe, som er kommet med en række anbefalinger, og at gruppen er nedsat i EU-regi.
Men i EU-regi er man jo heller ikke gået videre.
Anbefalingen er faktisk, at man følger Europarådets konvention med de 30 dage.
Det bliver der en særlig mulighed for, præcis som der i dag er mulighed for at forlænge ud over de 15 dage, men realiteten er faktisk, at selv med muligheden for at forlænge ud over de 15 dage er det faktisk kun i ret få tilfælde, hvor man har fundet det nødvendigt.
Ved at sikre, at der i konkrete tilfælde, hvor det vurderes at være særlig nødvendigt, f.eks. som fru Kirsten Brosbøl nævner i forbindelse med opklaring af en sag osv., vil være mulighed for at forlænge ud over de 30 dage, synes jeg garantien er tilstrækkelig.
Jeg er ikke bekendt med konkrete undersøgelser af den karakter, men vil igen bare sige, at det jo er meget individuelle personsager, og derfor synes jeg sådan set også, det er rimeligt, at vi har et system, hvor man siger, at i den konkrete sag laver man en konkret vurdering af behovet for længden af opholdet.
Rimelig automatisk kan man få de 30 dage, men når det gælder om at afsløre bagmændene, er der efter en konkret vurdering mulighed for det, som spørgeren siger der er behov for.
Line Barfod (EL), 2006-05-17:
Nu lyttede jeg, synes jeg, meget grundigt, og jeg kunne simpelt hen ikke høre, hvad det var for en del af forslaget, Venstre kunne være med på.
Så jeg vil gerne høre ordføreren forklare mig fra sit ordførerindlæg: Hvad er det for en del af beslutningsforslaget, Venstre kan være med på?
Det andet er så, at jeg simpelt hen ikke kan forstå det her med Danmark som foregangsland i forhold til at bekæmpe menneskehandel.
Altså, hvis man bl.a. ser på de kritiske bemærkninger, der kom fra OSCE’s rapportør, Helga Konrad, da hun var her sidste sommer, syntes hun ikke ligefrem, at Danmark var foregangsland.
Når man ser på, at mange andre lande i mange år har arbejdet med det her og bl.a. har en meget længere opholdstid, end vi har i Danmark, så forstår jeg ikke helt det her med foregangsland.
Så det vil jeg meget gerne lige have uddybet.
Anne-Mette Winther Christiansen (V), 2006-05-17:
Jeg kan godt forklare en gang til, at Venstre har sagt, at vi ikke kan stemme for beslutningsforslaget, og den del, som vi siger vi godt vil kigge på, var netop intentionen om en ændring af tidsperioden.
Til det andet fastholder jeg det, jeg sagde før: Så længe vi ved, at vi siden 2002 har været sammen om inden for satspuljemidlerne at få lavet en aftale og en handlingsplan for dette område, og at vi nu også laver en evaluering af det, da vil jeg virkelig påstå og fastholde, at vi er et foregangsland.
Louise Frevert (DF), 2006-05-17:
Alfa og omega: Det er jo ikke vores personlige indsats som sådan, men når jeg siger, at man skal holde ører og øjne åbne, er det jo simpelt hen en metafor.
Det er jo politiets indsats som sådan, som skal forstærkes, det er politiets ressourcer, der skal bruges til at lave det opsøgende arbejde og simpelt hen få fat i bagmændene.
Det er deres opgave, det er politiets opgave.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2006-05-17:
Det var fru Louise Freverts bemærkning om, at vi alle sammen har et ansvar for at holde ører og øjne åbne.
Det synes jeg nu nok at der er mange af os der gør, men det hjælper jo ikke meget på det her.
Om jeg holder mine øjne eller ører nok så åbne, så bidrager jeg jo ikke til nogen som helst efterforskning på det her område.
Så hvad er det, der skal til efter fru Louise Freverts mening, for at man overhovedet kan få en mulighed for at få fat i nogle flere af bagmændene?
Louise Frevert (DF), 2006-05-17:
Det, som lige netop er hele kernen i det her, er, at jeg tror, at hvis man på nuværende tidspunkt forlænger de her dage til 30 dage, så vil der også være en større mulighed for, at kvinderne vil føle sig trygge.
Og det netværk, der er blevet etableret allerede på nuværende tidspunkt vil være med til at fremme, at der ikke er nogen frygt for at stå frem.
Jeg tror, som jeg også sagde, at det, at der ikke er så mange, der står frem på nuværende tidspunkt, skyldes en utryghed med hensyn til at få repressalier fra bagmændene; det er en utryghed i selve miljøet, det er jo et voldeligt miljø.
Det er klart, at det jo ikke er noget, som vi i virkeligheden kan gå ud og gøre noget konkret ved, men det kan vi via politiets indsats og via det opsøgende arbejde, som bliver foretaget på nuværende tidspunkt, og som jeg absolut ikke mener er nok, men jeg håber på, at evalueringen vil vise, at hvis man gør det lidt bredere og måske på andre måder – vi skal jo lære hele tiden – vil vi kunne få taget meget mere hul på arbejdet end på nuværende tidspunkt.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2006-05-17:
Så vidt jeg forstod, sagde fru Louise Frevert, at vi alle sammen har en forpligtelse til eller et ansvar for at holde øjne og ører åbne, og det opfatter jeg som at holde øje med, hvad der sker rundtomkring i miljøet.
Jeg ved ikke, om det er rigtigt opfattet, men jeg vil gerne have fru Frevert til at uddybe, hvad hun mener der kan komme ud af det, hvis man ikke samtidig sørger for at styrke politiets mulighed for overhovedet at efterforske og have en jordisk chance for at få fat på bagmændene?
Louise Frevert (DF), 2006-05-17:
Jeg har også i andre tilfælde klargjort, at det vil vi meget gerne være med til at diskutere, også fordi vi mener, at ressourcerne til det her område skal være bedre, end de er på nuværende tidspunkt, men det vil være fuldstændig halsløs gerning at begynde at poste penge i noget, når man ikke kender resultaterne af det, som har været indtil videre.
Derfor vil vi tage sagen op til diskussion igen, når vi ved, hvad resultatet af efterårets evaluering er.
Så ja til fru Line Barfods spørgsmål: Vi vil meget gerne se på, om det vil være muligt at skabe flere ressourcer til området.