Keld Albrechtsen (EL), 1998-06-23:
Som det tegner sig nu ved afstemningerne om ændringsforslagene, vil vi stå tilbage med en amputeret levnedsmiddelkontrol her i Danmark, en markant svækkelse af fødevarekontrollen, som der er så hårdt brug for i disse salmonellatider.
Derfor har masser af de lokale levnedsmiddelkontroller naturligvis tordnet imod regeringens forslag.
De har forsøgt at skabe lydhørhed for kvaliteten af det arbejde, der gøres rundt omkring i landet.
De har rettet masser af henvendelser, og man må konstatere, at modstanden har været entydig og massiv fra alle, som har forstand på dette her.
Det synes vi i Enhedslisten er dybt beklageligt.
Nu får vi et centralistisk statsligt system, et system uden ankemulighed, et system, hvor det er ministeren, der først laver reglerne, derefter ministeren, der skal ud og kontrollere, at reglerne overholdes, derefter beslutninger, som ikke kan appelleres nogen steder hen.
Det var sådan nogle systemer, man med forkærlighed indrettede i Sovjetunionen, og det er den metode, ministeren nu ønsker at indføre her i Danmark.
Jeg har spurgt den socialdemokratiske ordfører om den svækkelse, som sker af levnedsmiddelkontrollen, når man stækker muligheden for offentliggørelse af måleresultater, som vi f.eks. så det i forbindelse med de københavnske restaurationer.
Nu er der jo ingen tvivl om, at det har været et kardinalpunkt bl.a. for fru Lene Espersen, konservative kræfter, Dansk Folkeparti og erhvervsinteresserne, at levnedsmiddelkontrollens mulighed for forebyggende at sørge for, at f.eks. restaurationer kom mere op på mærkerne med hensyn til at gøre ordentlig rent, skulle stoppes.
Det har været et klart signal, og den politik kan man have.
Den har vi ikke, den har man fra borgerlig side, men at ministeren bøjer sig for det og nu vil forbyde levnedsmiddelkontrollen at foretage disse nødvendige offentliggørelser og så samtidig vil hævde, at han får en bedre kontrol, og at han opnår bedre resultater, er da utroligt.
Jeg vil godt spørge ministeren, hvordan ministeren vil forklare, at en indskrænkning af handlemulighederne over for dem, der ikke gør arbejdet ordentligt ude i restaurationer, butikker, eller hvor det kan være, skulle føre til en styrkelse af kontrollen?
Det er ganske enkelt umuligt at forklare, og vi har da heller ikke indtil nu hørt en forklaring.
Så er der hele spørgsmålet om den organisation, som fungerer i dag ude omkring i levnedsmiddelkontrollerne, og som man nu vil nedbryde og trække tænderne ud på.
Man har jamret og klaget over, at der ikke var ensartethed i afgørelserne, men man har dog ikke kunnet oplyse, selv om hr. Jørn Jespersen flere gange har forsøgt at spørge til det, hvad det var for en uensartethed, hvad det i virkeligheden var for et problem, man angiveligt havde sat sig for at løse, og det er selvfølgelig, fordi der ligger en anden politisk dagsorden inde bag det her, nemlig lobbyisternes arbejde.
Vi har her i Danmark haft en fælleskommunal politisk uafhængig og kvalificeret fødevarekontrol.
Naturligvis kan den blive bedre, men nu bliver den altså alvorligt svækket. Vi ønsker gerne, at de små faglige enheder får bedre muligheder, og vi ønsker så sandelig også, at miljøkontrollen skal forblive sammen med levnedsmiddelkontrollen, således at man kan udnytte det samarbejdsfelt, som på det område har givet gavnlige resultater, og som har ført til, at det har været en brugbar løsning for de små kommuner, som nu lades i stikken af ministeren.
Derfor må vi sammenfattende sige, at dette lovforslag er et ganske alvorligt tilbageskridt for fødevarekontrollen her
i Danmark
Jeg så ministeren for få dage siden i et tv-program, Profilen, og der var jo ikke et øje tørt.
Ministeren sad og forklarede befolkningen, hvordan vi nu alle sammen skulle arbejde for, at fødevarekontrollen kunne blive bedre, og der var faktisk ingen opgave, som var vigtigere for ministeren. Ministeren fremsætter så dette forslag, der går direkte baglæns, og det er da ubegribeligt.
Man forstår jo ikke, hvad der kan være ministerens hensigt.
Jeg har sagt, at jeg godt forstår, hvad der er de borgerlige partiers hensigt, men det er mig ufatteligt, hvad der er ministerens hensigt.
Det var også derfor, jeg forsøgte at udfritte den socialdemokratiske ordfører om, hvad der begrunder et sådant hastværk, som man har i denne sag.
Hvad er det, der gør, at dette her absolut skal knokles igennem her i juni og ikke kan afvente en ordentlig behandling i oktober-november? Jeg fik naturligvis ikke noget svar, for der findes ikke noget svar, der er egnet til at blive sagt offentligt fra en talerstol.
Svaret er, at man har et samarbejde med nogle lobbyister, og det kan man selvfølgelig ikke bruge som begrundelse her fra talerstolen.
Jeg skal sige om det ændringsforslag, som SF, Venstre og vist Kristeligt Folkeparti har været med til at stille, at vi opfatter det, som om de gerne vil redde, hvad reddes kan.
Den bestræbelse har vi naturligvis sympati for.
Nu mislykkes så den bestræbelse, og derfor synes vi ikke rigtigt, der længere er behov for ændringsforslaget, for den nuværende lov er faktisk bedre end ændringsforslaget, men jeg anerkender den bestræbelse og den intention, der ligger bag ændringsforslaget, nemlig i sidste time at redde, hvad reddes kan.
Det kunne altså ikke lykkes, og Enhedslisten vil derfor undlade at stemme til det ændringsforslag.
Det ændringsforslag, som Dansk Folkeparti har stillet, går jo rent baglæns.