Ulla Tørnæs (V), 2003-02-27:
Jeg vil gerne sige mange tak til Folketingets partier for en rigtig god debat om fremtidens gymnasium, og jeg vil også indlede med at takke for de positive holdninger til de overordnede hovedlinjer, som er skitseret i redegørelsen.
Redegørelsen, som jeg har fremlagt, er udarbejdet med klar vægt på mål, pejlemærker og principper for fremtidens gymnasium.
Jeg er overbevist om, at vi opnår de bedste resultater ved at få afklaret en kommende gymnasiereforms overordnede mål og struktur, inden vi tager fat på de midler, som skal bruges, for at vi kan nå målene.
Det er således meget bevidst, at jeg indtil nu ikke har været villig til at diskutere de konkrete midler, f.eks. forslag til, hvordan fagrækken i det almene gymnasium skal se ud.
Den rigtige rækkefølge må være, at vi først skaber klarhed om mål og principper for dernæst at tage fat på de konkrete midler. Som det fremgår af redegørelsen, er det en sammenhængende reform af de gymnasiale uddannelser, regeringen lægger op til.
Selv om det indholdsmæssigt især er det almene gymnasium og hf, der står over for forandringer, er det naturligt at se de fire uddannelser i sammenhæng. Det almene gymnasium, hf, hhx og htx er fire parallelle uddannelser med hver sin karakteristiske profil.
Sådan skal det fortsat være, men samtidig er det regeringens ønske at styrke mulighederne for samarbejde og samspil mellem uddannelserne.
Det er en vigtig præmis for det samlede reformudspil.
Regeringens mål med en reform af det almene gymnasium kan sammenfattes i fire hovedpunkter.
For det første ønsker vi en styrket faglighed.
For det andet ønsker vi bedre reel studiekompetence.
For det tredje en opdatering og udbygning af almen dannelse.
For det fjerde en styrkelse af den naturvidenskabelige dimension i gymnasiet.
I efteråret indgik regeringen en aftale med Socialdemokraterne og Dansk Folkeparti om en styrkelse af elevernes faglige kundskaber og færdigheder i folkeskolen.
Styrkelsen af fagligheden hænger tæt sammen med det andet centrale mål for reformen, nemlig at styrke elevernes reelle studiekompetence.
Forudsætningerne for at gennemføre en videregående uddannelse skal kort sagt være bedre.
Styrkelse af faglighed og studiekompetence skal ske samtidig med, at vi lægger vægt på en opdatering og udbygning af almendannelsen.
Gymnasieeleverne skal med andre ord blive endnu bedre til på den ene side at kunne skelne mellem forskellige former for viden og på den anden side at kunne sætte viden, som stammer fra meget forskellige fagområder, i relation til hinanden på en meningsfuld og relevant måde.
Det fjerde mål er en styrkelse af naturvidenskab.
Vi ønsker dels at øge minimumskravene til de kompetencer, eleverne skal opnå i naturvidenskab, dels give de elever, der vil satse særlig meget på naturvidenskab, endnu bedre mulighed for at gøre dette.
En gymnasiereform er som bekendt en folkesag, hvilket betyder at offentligheden allerede har beskæftiget sig indgående med reformen.
Det er godt, det er glædeligt, og det bunder i en ægte interesse for gymnasiet.
Det er jeg naturligvis glad for. Jeg glæder mig i den forbindelse over de positive reaktioner, som især gymnasiets interessenter er kommet med. Jeg kan med udgangspunkt i debatten i dag konstatere, at også Folketingets partier synes at være enige i målsætningerne. Det er jeg ligeledes meget glad for.
En så bred enighed om målene tegner godt og gør alt andet lige forhåbentlig arbejdet med at sikre en bred opbakning til gymnasiereformen lettere.
Ingen skal være i tvivl om, at jeg for min del ønsker en bred politisk aftale.
Men det er klart, at en gymnasiereform består af meget andet end overordnede mål.
Under overfladen af enighed ligger uenigheden om midler og lurer.
Der er allerede udtrykt bekymring og utilfredshed med en del
af redegørelsens elementer.
Min vurdering er imidlertid, at uenigheden er af et sådant omfang, at den kan løses gennem konstruktive politiske forhandlinger.
Det har jo heller aldrig været min hensigt, at debatten i dag skulle have karakter af en førstebehandling af et lovforslag om fremtidens gymnasium.
Men lad mig kort opsummere, hvilke midler regeringen har bragt i spil:
Som beskrevet i redegørelsen mener jeg, det er nødvendigt med en ændring af strukturen i gymnasiet.
I stedet for opdeling i en sproglig og matematisk linje foreslår jeg en opdeling af gymnasieforløbet i to dele: en første del, grundforløbet, og en anden del, studieretningsforløbet, hvor eleverne er opdelt på forskellige studieretninger.
Grundforløbet skal omfatte undervisning i visse fællesfag og i et tematiseret forløb, som jeg har kaldt
almen studieforberedelse
Jeg forestiller mig, at grundforløbet skal have en varighed på et halvt år, men jeg har naturligvis noteret mig, at andre nævner en varighed på et helt år.
Jeg mener fortsat, at et halvt år er et rigtigt bud på grundforløbets længde, men er naturligvis villig til at diskutere en eventuel forlængelse.
Men jeg vil gerne understrege, at for mig er det helt afgørende, at eleverne påbegynder deres studieretningsfag i 1. g for netop at sikre den styrkelse af fagligheden, som er målet med gymnasiereformen.
Anden del, studieretningsforløbet, får så en varighed på 2½ år, hvilket jeg finder vigtigt for at sikre et højt fagligt niveau.
Dette forløb skal omfatte undervisning i fællesfag, studieretningsfag, frie valgfag og almen studieforberedelse.
Ved afslutningen af grundforløbet vælger hver elev en studieretning, andre har kaldt det en fagpakke, som skal bestå af 2-3 fag.
Desuden skal der vælges enkelte frie valgfag.
Almen studieforberedelse er en af de væsentligste nyskabelser i mine overvejelser om en gymnasiereform.
Og for at undgå misforståelser vil jeg gerne understrege, at der ikke er tale om et nyt fag, men om en timeramme, der stilles til rådighed for fagene.
I grundforløbet forestiller jeg mig, at almen studieforberedelse skal have følgende centrale mål: For det første at give eleverne indsigt i gymnasiets faglighed, metoder og grundlæggende kompetencer inden for de tre faglige hovedområder: det naturvidenskabelige, det humanistisk-samfundsvidenskabelige og det kunstnerisk-kreative, for det andet at introducere til gymnasiets arbejdsformer, og for det tredje at give eleverne et realistisk grundlag for valg af studieretning.
Undervisningen vil dække stofområder fra fag, som eleverne får mulighed for at uddybe senere, og som de kan vælge at specialisere sig i på de efterfølgende studieretninger.
Almen studieforberedelse fortsætter i 2. og 3. g, men i sammenligning med 1. g, som er en forholdsvis beskeden timeramme, skal det benyttes til samspil mellem faget og perspektivering af det faglige stof.
Under en diskussion af gymnasiets struktur er det også naturligt at diskutere fag og timefordeling. Fra flere sider er der allerede udtrykt forskellige ønsker om fag, der skal være obligatoriske for alle, osv. For at sikre, at fag- og timefordelingen bliver gjort så faglig og så saglig som muligt,
har jeg netop udsendt et brev til alle de faglige foreninger i gymnasiet og bedt dem komme med deres bud på, hvordan de forestiller sig fag- og timefordelingen.
Jeg mener, det er helt fornuftigt at konsultere fagfolkene, inden vi lægger os fast på den endelige fordeling.
Den politiske diskussion om fag og timer forestiller jeg mig at vi tager hul på umiddelbart efter denne debat.
Jeg vil således omgående tage initiativ til forhandlinger med Folketingets partier.
Men ud over de strukturelle forandringer har regeringen foreslået, at vi stiller øgede krav til den enkelte elevs indsats og resultater.
Eleverne skal i højere grad tage et medansvar for deres egen uddannelse, og bl.a. derfor har jeg foreslået, at de nuværende bestemmelser om mødepligt skal suppleres med krav til den enkelte elev om at deltage aktivt i undervisningen.
Jeg har også foreslået, at fagene i langt højere grad end i dag samarbejder og støtter hinanden, så eleverne opnår en bedre faglig forståelse, herunder en bedre forståelse af sammenhænge, perspektiver og helheder, hvilket er en vigtig del af almendannelsen.
Klare og præcise mål for det, eleverne skal kunne i de enkelte fag og på tværs af fagene, indgår også som et centralt middel.
Målene for undervisning og læreproces skal være tydelige, forpligtende og direkte anvendelige i undervisningen.
Og så skal målene være evaluerbare, så det er muligt at vurdere graden af målopfyldelse.
I overensstemmelse med ændringer i målene er der brug
for nye evaluerings- og eksamensformer, som i højere grad end de eksisterende tester og dokumenterer, om de krævede kvalifikationer og kompetencer er nået.
Det er en central del af en effektiv studiekompetence, at eleverne bliver trænet i at benytte en bred vifte af forskellige arbejdsformer, bl.a. arbejdsformer, der udvikler selvstændighed og ansvarlighed.
Under debatten i dag har flere været inde på forslaget
om en formålsparagraf for gymnasiet.
Gennem en udbygget og præciseret formålsbeskrivelse for gymnasiet skal det sikres, at alle fag bidrager til en styrket faglighed, en bedre studieforberedelse og en tidssvarende almen dannelse.
Uddannelsen skal udgøre en helhed, som alle skal forpligtes på.
Som en del af helhedsperspektivet er det bl.a. vigtigt, at eleverne opnår forståelse for demokrati samt lyst og evne til at gå aktivt ind i de demokratiske beslutningsprocesser.
Som nævnt lægger regeringen op til en sammenhængende reform af de fire gymnasiale uddannelser.
Det betyder, at vi også for hhx og htx foreslår en struktur bestående af et grundforløb på et halvt år og et studieretningsforløb på 2½ år.
Det vil bidrage til at styrke fagligheden og den reelle studiekompetence i disse uddannelser ud over mulighed for at skifte mellem det almene gymnasium, hhx og htx inden for det første halve år.
Desuden foreslår jeg, at man frit kan vælge visse valgfag på tværs af uddannelserne.
Den 1-årige hhx vil blive nedlagt i konsekvens af, at den ikke giver forøget formel studiekompetence for hf'ere, htx'ere og almene studenters adgangsmuligheder til de videregående uddannelser, og at der findes mere relevante uddannelsesmuligheder, f.eks. inden for KVU, for de elever, der hidtil har gennemført den 1-årige hhx. Behov for faglig supplering vil kunne opbygges i GSK-systemet, og det er hensigten, at erhvervsskolerne skal kunne gennemføre GSK på linje med gymnasierne.
Også for hf er det et væsentligt mål at forbedre kursisternes reelle studiekompetence.
Det skal ske gennem en indholdsmæssig fornyelse og ved indførelse af moderne arbejdstilrettelæggelses- og evalueringsformer samt gennem en faglighed, der i langt højere grad end hidtil bygger på sammenhæng mellem fagene.
Det udmøntes bl.a. i et formaliseret samarbejde mellem fag i faggrupper.
Uddannelsens faglige niveau styrkes ved en forøgelse af det samlede timetal, og der vil ske en styrkelse af grundfagene dansk, engelsk og matematik.
Hf vil være karakteriseret ved en høj grad af fleksibilitet, der sikres gennem færre obligatoriske fag kombineret med en bred vifte af valgfag, først og fremmest på C- og B-niveau.
Den enkelte hf-kursist skal have mulighed for inden for rammerne af den 2-årige uddannelse at tage 2-3 fag på A-niveau.
Det enkelte hf-kursus vil kunne tilbyde særlige spor eller toninger af uddannelsen, hvor kombinationer af valgfag målretter uddannelsen mod bestemte videregående uddannelser, f.eks. inden for pædagog- eller sundhedssektoren.
Optagelse til det 2-årige hf kan ske direkte fra 9. eller 10. klasse eller senere.
Adgangsmuligheden direkte fra 9. klasse henvender sig til modne og målrettede unge, og optagelse vil altid skulle ske efter en konkret vurdering, f.eks. en optagelsessamtale.
Det 2-årige hf's funktion som sweeperuddannelse nedtones, idet den del af hf's hidtidige kursistgrundlag, der har behov for en second chance, forventes reduceret med baggrund i en forbedret vejledning.
Min forventning er, at hf i sit sigte også fremover fortrinsvis retter sig mod korte og mellemlange videregående uddannelser.
Men uddannelsen skal give grundlæggende kompetence til optagelse på enhver videregående uddannelse, afhængigt af den enkelte hf-kursists valg af fag og den pågældende videregående uddannelses specifikke krav til den adgangsgivende eksamen.
En hf-eksamen vil efterfølgende kunne suppleres med specifikke fag og niveauer, der stilles som adgangskrav for videregående uddannelser.
Herudover oprettes et særligt suppleringstilbud med 2-3 A-niveaufag specielt tilrettelagt for hf'ere med henblik på at forbedre deres reelle studiekompetence.
Som nævnt i redegørelsen skal reformen af hf bidrage til en klarere arbejdsdeling mellem det 2-årige hf for unge og enkeltfagsordningen for voksne.
Enkeltfags-hf er karakteriseret ved at tiltrække en meget bredt sammensat kursistgruppe, og det overordnede mål for reformen er at skabe bedre betingelser for, at den gruppe kan kvalificere sig til videregående uddannelser eller styrke
den enkeltes kvalifikationer med henblik på at forbedre sine jobmuligheder.
Hf-enkeltfag skal således i højere grad imødekomme de voksnes behov for at kvalificere sig, set i lyset af målsætningen om livslang læring.
Selv om det endnu er for tidligt at gå i detaljer, er det givet, at fleksibiliteten på enkeltfagsområdet bliver endnu mere udtalt end i det 2-årige hf. Som sagt indledningsvis er hensigten med redegørelsen at bidrage til åbenhed og debat om reformplanerne i håb om en bred tilslutning til reformen.
Men endnu en gang tak for debatten, tak for partiernes brede tilslutning til hovedlinjerne i det reformforslag, som er skitseret i redegørelsen.