runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jens Peter Vernersen (S), 2002-02-26:
Jeg synes godt, jeg vil spørge fru Charlotte Dyremose, om fru Charlotte Dyremose ikke er betænkelig ved, at et sådant forslag faktisk betyder, at prisen på fast ejendom stiger.
Det har været diskuteret her i Folketinget utallige gange.
Det blev såmænd også diskuteret, da statsministeren hed Poul Schlüter.
Nu er det jo nogen tid siden, men statsministeren afviste jo netop dengang at lave disse ændringer, fordi det fik den konsekvens, at så fik man disse prisstigninger, og sådan har diskussionen været hver eneste gang.
Det er virkelig det, der er det grundlæggende problem ved det her forslag.
Charlotte Dyremose (KF), 2002-02-26:
Der er to delelementer i det her forslag.
Det første er en udmøntning af regeringens skattestop også på boligområdet.
Skattestoppet er en vej til bremsning af de evindelige skatter og afgifter, der pålægges danskerne, og vi har i V og K besluttet, at vi nu starter med et skattestop, og at vi så ser frem til også at kunne få skattelettelser.
Med den første del af forslaget fører vi nu dette løfte om skattestop ud i livet.
Det andet element i forslaget om ejendomsværdibeskatning af en fraflyttet bolig eller en ubeboet bolig er ganske enkelt et spørgsmål om at sikre, at mennesker ikke behøver at betale skat af en ejendom, de ikke bor i; altså ejendomsskat af en ejendom, man egentlig ikke bor i, finder vi det kun rimeligt at ophæve.
En dobbeltbeskatning er både urimelig og med til at mindske mobiliteten på boligmarkedet.
Altså man er simpelt hen bange for, om man kan købe en ny bolig, for når man har købt en ny bolig og ikke kan få den gamle solgt, så står man med en dobbelt skattebelastning.
Det finder vi helt urimeligt, og derfor kan vi også støtte forslaget om at ophæve det.
Jens Peter Vernersen (S), 2002-02-26:
Jeg var ikke helt sikker på, om skatteministeren havde lagt mærke til, at jeg jo netop præciserede i mit indlæg, at enkelte af disse forslag, der lå her, kunne vi støtte, men at problemet jo var, at da forslagene - 16 i alt - fremsættes i en helhed, kunne det være komplicerende for en samlet støtte, idet der er noget af det, vi ikke kan lide.
Jeg synes ikke, det skal stå usagt, at vi støtter dele af forslaget. Som sagt er der det her fradrag, som tilfører virksomhederne 400 mio. kr.
Når man har sagt, at vi ændrer på miljøet af hensyn til de ældre og af hensyn til sygehusbehandlingen, så kunne man jo også have sagt, ja, og af hensyn til, at virksomhederne får tilført dette fradrag på disse 400 mio. kr.
Der er en række spørgsmål, som vi vil stille udvalget.
Det tror jeg absolut tjener denne her sag bedst.
Mikkel Dencker (DF), 2002-02-26:
Lovforslag nr. L 100, som her behandles, er implementeringen af skattestoppet, hvad angår ejendomsværdiskatten.
Dermed sættes der langt om længe en stopper for denne skat, som gennem en årrække har været stærkt stigende på grund af ejendomsvurderingernes himmelflugt.
Skattestoppet gennemføres ved, at man lægger et loft over ejendomsvurderingen, som danner grundlaget for beregningen af ejendomsværdiskatten.
Dermed sikres det, at ejendomsværdiskatten ikke kan stige over det nuværende niveau.
Sker der et fald i ejendomsværdien, vil skatten falde tilsvarende, og det er ganske fornuftigt.
I Dansk Folkeparti bakker vi op om regeringens intention om et skattestop i erkendelse af, at skatter og afgifter ikke er en uudtømmelig kilde til finansiering af endeløse offentlige udgifter.
Skattepolitikken skal være indrettet således, at danskerne ikke føler, at de bliver frataget en urimelig del af deres arbejdsudbytte.
Derfor er det nødvendigt, at skatternes stigning i første omgang standses i form at et skattestop. På længere sigt vil det være ønskeligt for Dansk Folkeparti, at det bliver indkomstskatternes tur til i første omgang at blive standset og derefter sænket. På denne baggrund kan Dansk Folkeparti støtte det foreliggende forslag.
Jens Peter Vernersen (S), 2002-02-26:
Nu er det jo normalt den slags spørgsmål, man stiller til ministeren, men jeg synes - jeg kan se, at ministeren ser betænkelig ud - at udredningen på det her område kunne det måske være hensigtsmæssig at vi fik via spørgsmål i udvalget.
Det tror jeg ville være det mest rigtige.
Ole M. Nielsen (KRF), 2002-02-26:
Det er jo, fordi jeg selv overvejede at bruge argumentet for at stemme imod det forslag her om immobile skatter.
Kendsgerningen er jo, at man kan bo i udlandet og eje såvel et helårshus som et sommerhus i Danmark.
Det kan man sagtens.
Altså danskere, der flytter til udlandet og dermed flytter deres beskatning til udlandet, flytter også deres ejendomsværdibeskatning til udlandet.
Det er faktisk det, jeg synes det handler om.
Eller er det, jeg siger, ikke rigtigt?
Det er spørgsmålet.
Peter Christensen (V), 2002-02-26:
Dette lovforslag sikrer, at skattestoppet kommer boligejerne til glæde.
Nu bliver der lagt et loft over ejendomsværdiskatten, og dermed får boligejerne en mulighed for at disponere over deres privatøkonomi uden fremtidige ubehagelige overraskelser.
Det giver tryghed.
I dag er det langt dyrere at bo i egen bolig end i andels- og almene boliger.
Forskellige økonomer har advaret imod denne skævvridning og forskelsbehandling, der har været af lejere og ejere med ejerne som tabere.
Dette forslag om et loft over ejendomsværdiskatten betyder, at grundlaget for ejendomsværdibeskatningen ikke vil kunne stige ud over det beløb, der fremgår af den automatiske forskudsregistrering for 2002, altså 2001-niveau plus 5 pct. Uanset om priserne på ejendomsmarkedet fortsat vil være stigende, vil boligejerne herefter være sikre på, at stigningerne i handelsværdierne ikke vil kunne udløse stigende ejendomsværdiskattebetaling. Desuden sikrer vi nu, at boligejere, som skifter bolig, ikke skal betale dobbelt ejendomsværdi, og at ejendomsværdiskat ikke skal betales for ubeboelige ejendomme. Venstre finder det meget positivt, at der rettes op på den urimelige skævvridning, der hidtil har været af beskatning på boligmarkedet.
Derfor støtter Venstre dette forslag, der giver boligejerne mere sikre og rimelige og trygge forhold.
Ole M. Nielsen (KRF), 2002-02-26:
Nu troede vi, vi var kommet over diskrimineringsforslaget her fra før.
Nu får jeg så at vide, at det her ikke handler om tømrermestre.
Hvorfor handler det ikke om tømrermestre?
Hvad er der nu i vejen med dem?
Jeg mente da, at det her i virkeligheden gjaldt alle erhvervsvirksomheder.
Mit første spørgsmål var: De 5-10 stykker, der blev fjernet fra ventelisten foran den aktuelle medarbejder, hvor skal de behandles?
Det kan da kun blive i udlandet, for
herhjemme formoder jeg da, at vi udnytter lægerne fuldt ud, i hvert fald efter den engangsindsprøjtning på 1½ mia. kr., som sygehusvæsenet skal have.
Hvorfor ikke bare sige: O.k., lad dem, der er villige til at lade ordningen gælde for alle medarbejdere, være med.
Så er jeg nok ikke helt enig med hr. Anders Samuelsen om, at ordningen også godt kunne gælde for studenten, som arbejder et par timer om ugen. Man må kunne lave en begrænsning, det kunne jeg godt gå med til, så var jeg nok til at købe.
Jens Peter Vernersen (S), 2002-02-26:
Jeg synes, der kom en interessant bemærkning: disse forslag vil skaffe flere i arbejde.
Der er 16 forslag, der hver især stort set er begunstigende.
Men af de undersøgelser, der har været lavet omkring de her forslag,
er der jo ikke nogen, der viser, at de skaffer flere i arbejde.
Er Venstres ordfører ikke enig heri?
Og er det ikke mere et spørgsmål om, at der er nogle virksomheder, der er glade, fordi de rent faktisk får nogle fradrag, og hvem ville ikke være glade for det. Men det andet: Hvilket hold er der i det synspunkt med arbejdet?
Sandy Brinck (S), 2002-02-26:
Skatteministeren har fuldstændig ret i, at Socialdemokratiet står hundrede procent fast ved, at vi skal have fri og lige adgang til sundhedsydelser, og skatteministeren kan kalde det ideologi eller værdier, eller hvad skatteministeren vil, men det er fuldstændig korrekt, det er et socialdemokratisk standpunkt, vi ikke viger fra.
Derimod blev jeg lige en lille anelse rundtosset af skatteministerens svar, fordi skatteministeren faktisk i sit svar erkender, at det her forslag er til gavn for nogle og ikke for alle.
Det til trods for, at skatteministeren i sit lovforslag gør en stor dyd ud af at forklare og skrive gang på gang, at dette forslag er til gavn for alle.
Det er den diskussion, vi havde tidligere, om, hvad der sker, hvis den konservative ordfører stod som nr. 20 på en venteliste og 10 foran rykkede frem.
Men hvis vi nu forholder os til det, der står i lovforslaget, for vi bliver jo nødt til at vælge, så påstår regeringen altså, at det er til gavn for alle.
Hvorfor er det, at fagforeninger, pensionskasser ikke skal have lov til at give den mulighed?
Hvis vi nu forholder os til det, der står i lovforslaget, så forekommer det lidt besynderligt, at de her grupper ikke er med.
Aage Frandsen (SF), 2002-02-26:
Jeg ved godt, at når man bruger ordet ideologisk, er det nedsættende.
Det er netop ideologisk, når skatteministeren argumenterer for, at virksomheden selv skal udvælge sine nøglemedarbejdere.
Det er i høj grad ideologisk, når man siger: Virksomheden ved bedst.
Man tager dem ud, som man synes, man nødig vil undvære.
Det er det, der sker, og derfor forstår jeg heller ikke, hvad det var for noget i skatteministerens argumentation med, at man i øjeblikket, når det drejer sig om alkoholbehandling, giver pengene direkte til virksomheden, og at det, sådan som det er i øjeblikket, er en hindring, at man så skal give til alle.
Hvad er det så, man fra skatteministerens side mener sker, hvis nu man siger: Nu kan virksomheden selv vælge nøglemedarbejderen ud?
Man kan sige, at direktøren og nogle ledende medarbejdere kan få behandlingen, men derimod er det klart, at man ikke giver behandlingen til rengøringskonen.
Hun kan bare skiftes ud.
Hvad er det, der i det forslag skulle fremme et eller andet i den forbindelse?
Undtagen at der sker det, at hende dér fru Jensen ikke får behandlingen.
Skatteministeren talte om forskelsbehandling her til sidst, men man laver jo forskelsbehandling mellem direktør von et eller andet eller hr. Pedersen, eller hvad han hedder, og så rengøringskone fru Jensen; det gør man jo i fremtiden.
For virksomheden ved da, hvem det er, der skal tage fru Petersens eller fru Jensens alkoholproblem op, hvis man er rengøringskone.
Det er det offentlige.
Det er det offentlige, der får det problem.
Så det, Venstre gør nu via deres skatteminister, er at fremsætte noget meget ideologisk, og i den forbindelse kunne man jo godt spørge: Hvad er det, der er sket i skatteministerens hoved, siden Venstre sammen med Det Konservative Folkeparti fremsatte et forslag i oktober måned?
Hvad er der sket i ministerens hoved?
Det er ikke Skatteministeriet, tror jeg,
der har rådgivet skatteministeren, for Skatteministeriet har ikke haft den opfattelse før. Hvor er rådgivningen kommet fra?
Vi kan have vores tanker.
Ole M. Nielsen (KRF), 2002-02-26:
Jamen det er vistnok korrekt, og det kan jeg ikke støtte.
Jeg har egentlig ikke hæftet mig ved det, for jeg må indrømme, at da jeg så, hvad det her handlede om, kom jeg lidt let om ved at finde ud af, at det her skulle jeg afvise.
Så er det ikke altid, man får tid til at læse så grundigt på det hele, men jeg tænker, at det, fru Brinck siger, er rigtigt.
Sandy Brinck (S), 2002-02-26:
Nu nævner hr. Ole M. Nielsen forsikringsselskaberne som en mulighed, man kunne udvide med.
Så vil jeg blot spørge, om hr. Ole M. Nielsen kan bekræfte, at en af de ting, som regeringen også helt specifikt har taget ud til forskel fra alkoholafvænningen, er, at fagforeninger og pensionskasser altså med det her lovforslag heller ikke har mulighed for at tilbyde sygdomsbehandling.
Jeg vil godt have, at hr. Ole M. Nielsen bekræfter det, men jeg vil også godt høre Kristeligt Folkepartis stillingtagen til, at man helt specifikt har taget lige nøjagtig disse grupper ud.
Ole M. Nielsen (KRF), 2002-02-26:
Vi har allerede været langt omkring i behandlingen af det lovforslag her.
Det må jo være, fordi det er interessant, eller også bryder det med, hvad vi havde forestillet os at man egentlig kunne komme frem med i forhold til, hvad man tidligere har ment, for det er jo fuldstændig korrekt, som tidligere ordførere har beskrevet det, at det her er stik imod de principper, man angav, da man vedtog behandlingsmuligheden for alkoholafvænning.
Så det kom bag
på os.
Jeg må sige, at personlig har jeg altid været bekymret for de her arbejdsgiverbetalte behandlinger, for bortset fra den uretfærdighed, urimelighed, vi her snakker om inden for den samme medarbejderkreds, er de i hvert fald ufordelagtige for dem, der slet ikke er på arbejdsmarkedet, altså de i forvejen svagest stillede, som ikke har den her mulighed, som arbejdsgiverbetalt behandling giver.
Det, der ligger her, kan vi ikke gå ind for, men jeg har et par overvejelser
; altså stadig væk, hvis det var en generel ordning, så synes jeg, det var den måde, det skulle være på.
En anden ting, som er sådan en slags mellemting, kunne være, at virksomheder kunne vælge, hvis det ikke var generelle ordninger, at betale for behandling af en medarbejder og ikke have ret til fradrag i skatten, altså betale det af egenkapitalen for nu at sige det på den måde. Til gengæld skulle medarbejderen heller ikke beskattes af beløbet.
Det er, synes jeg, en middelløsning i forhold til det, der ligger her.
Men det var bare nogle overvejelser.
Vi regner ikke med at stemme for det forslag her, så skal der laves rigtig meget om på det, og det anser vi vel ikke for sandsynligt.
Men hvis det skulle være generelt, synes vi, at så kunne der godt strikkes lidt mere på betingelserne.
Søren Søndergaard (EL), 2002-02-26:
Da partiets ordfører ikke kan være til stede, skal jeg oplæse følgende: Dette forslag handler, som det jo er fremgået af debatten, om at overlade det til virksomhederne at afgøre, hvem som har ret til at få en hurtig og effektiv behandling i tilfælde af sygdom eller ulykke.
Det ændres derimod ikke, at vi alle sammen er med til at betale for denne behandling.
Når virksomhederne fortsat skal kunne trække udgifterne fra i skat, medens de ansatte, som får glæde af dette privilegium, ikke skal betale skat, bliver en meget stor del af udgifterne stadig betalt af fællesskabet, men alle har ikke længere samme ret til at komme i behandling.
De særligt udvalgte får mulighed for at komme foran i køen, men pensionisterne, de arbejdsløse, de lavtlønnede - alle de, hvis arbejdskraft efter virksomhedsledelsernes opfattelse ikke er så meget værd, eller hvis økonomiske dækning i tilfælde af sygdom er lav - kan få lov at vente, medens de grupper, der i forvejen er priviligerede, selvfølgelig også på dette område skal have flere privilegier.
Særlig begejstrede
er naturligvis forsikringsselskaberne og privathospitalerne.
Konsekvensen heraf vil blive, at også sundhedssektoren klasseopdeles. Der vil blive det offentlige tilbud på økonomiklasse, og så vil der være det såkaldt privatfinansierede, som vi ganske vist alle sammen er med til at betale, på business class.
Enhedslisten ønsker derimod at udvikle et sundhedssystem, som giver alle de samme tilbud, uanset om det er dem selv eller deres arbejdsgiver, der skal betale.
Et sådant sundhedssystem skal finansieres over skatten, og derfor er Enhedslisten også imod at undtage så den ene, så den anden form for indtægt for skattebetaling. Vi vil derfor holde fast i de principper, der indtil nu har været grundlæggende i den danske skattelovgivning: For det første at alle former for indkomst er skattepligtige, og for det andet at det er uden betydning for den skattemæssige behandling, om indtægten fremtræder i form af kontanter eller i form af naturalier.
Dette forslag medvirker til at nedbringe det offentliges skatteindtægter og overlader sygdomsbehandlingen til privat finansiering.
Det vil Enhedslisten under ingen omstændigheder medvirke til.
Jacob Buksti (S), 2002-02-26:
Jeg må sige, at jeg er fuld af beundring over skatteministerens lyse sind her i dag.
Skatteministeren, som står her som naturens muntre søn med et skarpsindigt blik og god hørelse og takker for de mange positive bemærkninger.
Er der ikke andet end de meget få positive bemærkninger, som gør indtryk på skatteministeren?
Jeg vil gerne høre skatteministeren, om ikke skatteministeren har registreret, at der faktisk er et flertal imod forslaget, som det ligger, netop ud fra den betragtning, at det gør forskel?
Gør det ikke indtryk på skatteministeren, at meldingen fra Dansk Folkeparti var, at hvis der fortsat gøres forskel og det ikke omfatter alle, så støtter Dansk Folkeparti det ikke?
Gør det ikke indtryk, at de eneste to partier, som har talt positivt om forslaget her, er de to regeringspartier?
Det må da efterlade et problem for skatteministeren.
ved det.
Anders Samuelsen (RV), 2002-02-26:
Først og fremmest vil jeg sige, at et forslag som det, vi behandler her, kunne man måske forsvare at fremsætte som en del af en opposition med henvisning til, at man ikke har ansvaret for hele sundhedsvæsenet, netop fordi man sidder i opposition og derfor ikke kan løse alle problemstillingerne.
Men så kunne man jo tage fat i et enkelt område, måske endda lige præcis et område, hvor éns egne kernevælgere hører til, eller hvor éns egne interesserer kunne drive én.
Men når man sidder i regering og klart og tydeligt signalerer, at man bakker principperne for det danske sundhedsvæsen op, og man sidder med ansvaret og altså ikke længere er en del af en ansvarsfri opposition, hører et sådant forslag ingen steder hjemme.
Så bør man først og fremmest, ja, faktisk udelukkende koncentrere sig om at sikre, at lighedsprincipperne i det danske sundhedsvæsen kommer til at gælde for alle og ikke kun for enkelte udvalgte.
Det er på alle måder en rigtig dårlig sag, ikke mindst når man sidder i regering, og ikke mindst når man har som udgangspunkt, at man faktisk bakker op om det sundhedsvæsen, vi har i dag, og de tanker, det bygger på.
Lad os forudsætte, at der er mulighed for, at man kan få foretaget denne behandling i Danmark, og at der er et givet antal, lad os sige 100, læger til rådighed.
Hvis de for en større dels vedkommende skal operere, eller hvad de nu skal, i et privat sundhedsvæsen, bliver det altså sådan, at kapaciteten må falde i det offentlige sundhedsvæsen, og dermed bliver ventelisterne eller i hvert fald den tid, man står på venteliste til behandling, længere.
Det er ikke rimeligt, og derfor afviser Det Radikale Venstre dette forslag, på trods af at vi er i opposition.
Charlotte Dyremose (KF), 2002-02-26:
Jeg kan kun gentage, at hvis jeg er nr. 20 på listen, og der forsvinder 10 fra listen, er jeg kun nr. 10, og det vil jeg være glad for.
Med hensyn til om studenten skal være omfattet eller ikke omfattet, har jeg absolut ingen problemer med, at studenten er omfattet, for det vil jeg da kun synes giver virksomheden en god profil.
Men det var blot for at illustrere problematikken med afgrænsningen, så lad os alle sammen endelig opfordre virksomhederne til også at tage studenten med i ordningen.
Jens Peter Vernersen (S), 2002-02-26:
Det, hr. Aage Frandsen sluttede med, var faktisk det, jeg ville være begyndt med.
Det er jo rimeligt at få afklaret, om man kan påtage sig ekstra udgifter, efter at man har lavet et finanslovforlig mellem Venstre, Det Konservative Folkeparti og Dansk Folkeparti.
Hvis det er sådan, at ministeren eller ordføreren ikke kan svare her, er det selvfølgelig et spørgsmål, der må stilles i udvalget.
Sådan må det jo være.
Lad mig så vende mig til noget helt andet.
Hvis jeg ville gå hele vejen rundt med et sådant forslag, kunne jeg da ikke drømme om, at der skulle være mulighed for den selektering, der her er tale om.
Jeg ville gøre det anderledes, jeg ville gøre det på samme måde som med forslaget om alkoholafvænning i sin tid.
Lad mig også sige, at forslaget trækker helt bestemt i den modsatte retning, fordi man forringer ordningen vedrørender alkoholafvænning, hvor den hidtil gældende lov giver alle mulighed for det.
Aage Frandsen (SF), 2002-02-26:
Der er de to valgmuligheder, og jeg synes, at Det Konservative Folkepartis for sin egen skyld skal vælge min tolkning.
Men det er op til fru Charlotte Dyremose. Med hensyn til afgrænsning kan man lave masser af afgrænsninger.
ATP er et glimrende eksempel.
Til allersidst synes jeg, og hr. Jens Peter Vernersen kan nok udbygge det, at det er et interessant spørgsmål om musefældeklausulen.
Det kan godt være, det er lidt unfair over for fru Charlotte Dyremose, men så må vi regne med, at ministeren kan svare bagefter: Kan man overhovedet give mere ud, end der er lagt op til i lovforslaget?
Kan man gøre det?
Aage Frandsen (SF), 2002-02-26:
Det er jo en tilbagevendende diskussion i forbindelse med en række lovforslag, hvor man vil tilgodese bestemte formål, i hvilket omfang man via skattesystemet skal anspore nogle til at gøre noget bestemt.
Derfor er vi som udgangspunkt altid imod, når det siges, at man skal kunne fratrække udgifter, som ikke er nødvendige, for at kunne forhøje sin indtægt. Da vi i sin tid trods alt støttede tanken om, at man i forbindelse med alkoholafvænning kunne gøre det, skete det ud fra, at netop den form for behandling var en behandling, man kunne fremvise resultater af, og som først og fremmest foregik uden for det officielle sundhedssystem. Det kunne siges, at man kun i meget begrænset omfang rørte ved det traditionelle sundhedssystem, og derfor kunne vi lige netop sige ja til det og støttede det i sin tid.
Oprindelig var det et forslag, der kom fra Folketingets højre side, og som vi støttede og også fik regeringens tilslutning til.
Men for os var det dengang helt afgørende, at der var tale om et lighedsprincip, at alle kunne få den pågældende skattebegunstigelse i forbindelse med, at man fik tildelt et pengebeløb til betaling af afvænningen.
Når vi ser på det foreliggende forslag, er det i modstrid med det lighedsprincip, som vi er tilhængere af.
Det er også i modstrid med det grundliggende princip, vi går ind for, nemlig at man ikke skal bruge skattesystemet til at løse
en hel masse problemer
Det er bedre at give pengene via fordøren end at gøre det ad bagdøren.
Forslaget her vil medføre, som det allerede er blevet fremhævet, at man inden for sundhedssystemet får A-mennesker, som virksomhederne synes er berettigede til at få en behandling, B-mennesker, som teoretisk set kunne blive omfattet af ordningen, og C-mennesker, som er uden for arbejdsmarkedet, og som overhovedet aldrig kan komme ind under ordningen.
Det er et ulighedsprincip, som vi klart er imod, og vi vil derfor også afvise forslaget.
Det er i alle henseender til det værre.
Man indskrænker noget, vi ikke ønsker at indskrænke, og man udvider noget, vi ikke ønsker at udvide.
Så er det i øvrigt interessant, som det allerede har været fremdraget i debatten, at forslaget, efter hvad regeringen selv siger, skulle være overflødigt om nogle år - ikke den del, der vedrører alkoholafvænning, men en række af de sygdomsbehandlinger af mere traditionel art, som forslaget omhandler.
Regeringen taler om, at nu vil den give en garanti, og den kaster 1,5 mia. kr. ud.
Men så trækker den en del af beløbet tilbage, og så er det jo slet, slet ikke alle sygdomme, der er behandlingsgaranti for.
Det er nogle bestemte sygdomme, man favoriserer, og en række sygdomme er ikke medtaget.
Vi afviser altså klart forslaget og vil sige, at hvis man endelig skulle bruge provenutabet, kunne man bruge det langt mere fornuftigt og målrettet i en sundhedspolitisk indsats.
Peter Christensen (V), 2002-02-26:
Jeg kan kun give hr. Aage Frandsen ret i, at det ikke er tømrermesteren, der har glæde af det her forslag.
Men det er da produktive virksomheder, uden at vi skal ud i en lang diskussion om, hvornår en virksomhed er produktiv, og alle lettelser til erhvervslivet er med til at forbedre vilkårene og dermed også på sigt skabe flere arbejdspladser.
Men et konkret svar på, hvor mange arbejdspladser det vil give, er ikke noget, jeg kan give.
Derudover vil jeg sige angående provenuet: Ja, de 16 forslag har et samlet provenuresultat på 50 mio. kr., og hvordan de er fordelt blandt de 16 forslag, fremgår ikke af lovforslaget, og jeg er derfor heller ikke vidende om det. Men det er jo selvfølgelig noget, som kan blive afklaret under udvalgsbehandlingen.