Keld Albrechtsen (EL), 2003-04-22:
Det er jo særegent at skulle opleve på det her område, at vi ser, at de partier, som kalder sig liberale og liberalister, ikke, når det kommer til stykket, vil være med til at gennemføre et frit marked med åbne grænser for eksporten fra f.eks. ulandene, mens partier, der bestemt ikke er liberalistiske, som f.eks. Enhedslisten - og for os er der langtfra noget helligt princip om, at frihandel nødvendigvis skulle være det bedste i alle situationer - er positive.
Vi ser altså her, at de kendte kategorier bliver vendt på hovedet, og det er jo ganske interessant.
Men de må altså efter vores opfattelse vige for hensynet til de fattige lande og deres muligheder for at kunne eksportere.
Vi kan ikke tillade os at opretholde en protektionisme, som forhindrer de fattigste lande i at opbygge deres økonomi.
Derfor er det efter min opfattelse skuffende, at regeringen og regeringspartierne ikke har været i stand til i den her debat at kunne konkretisere, hvordan de mener, at sukkerproblemet bør løses.
Hvis det så var sådan, at man havde sagt, at det, som er foreslået af SF, som Enhedslisten også er enig i, syntes man ikke var den rigtige måde, det var skruet sammen på, hvis man havde det sådan, at man ville være lidt mindre liberalistisk og så måske sikre en fortrinsstilling for bestemte ulande, som det blev antydet fra Venstres ordfører, hvis man havde nogle bestemte sociale hensyn, så havde det været rimeligt, at det var blevet nævnt.
Vi havde en sag i Europaudvalget, hvor der var nogle sociale hensyn at tage til nogle italienske landmænd, der var gået fallit.
Det gør absolut indtryk på Enhedslisten, hvis man kan komme med sådanne konkrete argumenter, og så ønsker vi bestemt ikke at være liberalister, for det at være liberalist betyder jo også nogle gange, at man ikke er social. Hvis det var sådan, at det var sådan nogle hensyn, der spillede ind fra regeringens side, så havde det ærlig talt været rimeligt, at det var blevet nævnt, og at man havde kunnet komme her til debatten og sige helt præcist, hvad det var, man ville.
Hvis man ikke er i stand til det på nuværende tidspunkt i de forhandlinger, der skal køre i EU, hvordan forestiller man sig så, at det nogen sinde skal kunne blive udformet på en sådan måde, at det bliver ordentligt?
Jeg må indrømme, at det forstår jeg simpelt hen ikke en pind af.
Altså en ting er, at regeringen er passiv, men at den samtidig siger, at der er en række ting, som den vil have opfyldt, og så intet gør for at få dem opfyldt, det synes jeg simpelt hen ikke er ordentligt arbejde.
Derfor vil jeg meget stærkt opfordre regeringspartierne og ministeren til at overveje, om det er hensigtsmæssigt, at Danmark henfalder til passivitet i en periode, hvor de konkrete forslag bliver udmøntet.
Vi ved jo godt, at det er nu, at de konkrete forslag begynder at tage form i arbejdet i Kommissionen og i Kommissionens drøftelser med de enkelte landes embedsapparater og ministre, og det er lige nøjagtig i den periode, at man så fra regeringens side vælger passiviteten.
Det er simpelt hen ubegribeligt, medmindre det er, fordi der er nogle økonomiske privilegier, noget gammel planøkonomi, som hr. Kofoed kaldte det, som man i realiteten ønsker at bevare.
Det er i hvert fald det indtryk, debatten efterlader, for ellers ville man have gjort sit arbejde og være kommet med de konkrete ting.
Så vil jeg også sige om den melding, der er kommet fra Dansk Folkeparti, at hvis det viser sig, at der er et flertal, som er indstillet på, at der skal ske noget i løbet af sommeren, så vil vi fra Enhedslistens side opfordre til, at vi i udvalget meget nøje hele tiden følger, hvad der kommer fra Kommissionen, og at vi fra udvalgets side f.eks. vil være i stand til at komme med en beretning.
Det kan betyde noget arbejde midt i juli, hvor vi skriver en beretning, og det tager vi så med, hvorefter det vil være muligt at lave et dansk udspil, mens det måske endnu ikke er for sent.
Det håber jeg ikke, for så er der gået
et par måneder, hvor der ingenting er sket.
Men det vil det dog måske stadig væk være muligt at øve indflydelse på processen.
Vi vil i hvert fald fra Enhedslistens side støtte de partier i Folketinget, som er indstillet på, at enhver mulighed for at påvirke processen skal udnyttes, og vi vil ikke under nogen omstændigheder have medansvar for den passivitet, som udvises på regeringsbænkene.