Kim Behnke (FP), 1999-05-26:
Det er lidt en skam, at Folketingets forretningsorden ikke hjemler mulighed for, at vi kunne have fortsat slagsmålet mellem SF og Enhedslisten om, hvem der er de mest rød-grønne.
Og fremtiden er usikker, specielt når man går fra monopolmarkedet over til konkurrencemarkedet.
Hvor usikker fremtiden er, vil man nok få endnu mere indsigt i, hvis man havde mulighed for at overvære Danske Elværkers Forenings årsmøde i Odense, som også starter i disse timer.
Der er grund til at bemærke, at den utilfredshed og den usikkerhed, der fra elværkernes side bliver givet udtryk for i øjeblikket, jo i meget stor udstrækning skyldes, at der er et uafklaret problem, eller rettere sagt, at der er et uafklaret område, nemlig den såkaldte åbningsbalance.
Vi er meget tilfredse med, at det nu er flyttet over til ministerens bord at skulle medvirke til at få lavet den åbningsbalance på kraftværkerne.
Så har vi et sted at skælde ud, hvis ikke det kommer til at foregå på ordentlig vis.
For elværkerne har jo oplevet igennem de senere år, at de påbud, der er kommet fra Folketinget - og det har været alt lige fra at opstille vindmøller, bygge biomasseanlæg og andet, som de måske dybest set selv har været modstandere af - at de udgifter, der har været i den forbindelse, dem ønsker elværkerne naturligvis ikke at komme til at betale to gange, særlig ikke når de skal ud i en konkurrencesituation, og derfor er det meget vigtigt, at den åbningsbalance bliver lavet på en ærlig måde.
Vi har tilkendegivet i vores betænkningsbidrag, at vi ikke mener, man skal være fedtet, når man laver den åbningsbalance.
Fristelsen til, at staten henter nogle hurtige penge hjem over skattelovgivningen ved, at man laver en alt for stram åbningsbalance, vil være meget kortsigtet.
Man skal lave en åbningsbalance, som er rummelig, som giver plads til, at de danske kraftværker bliver i stand til at konkurrere, og et eller andet sted er vi også nødt til at være så realistiske, at de danske kraftværker skal godskrives en vis omstillingsperiode.
Vi bliver naturligvis bekymret, når vi i dagspressen læser, at man alene i Elsamregi overvejer helt at stoppe med samtlige kraftværker, flytte dem ud af konkurrencemarkedet og så blot lave det, man kalder PSO-strøm.
Vi synes, det ville være dybt ulykkeligt, hvis det bliver resultatet af åbningsbalancen, og derfor en opfordring til ministeren om, at man som sagt ikke er fedtet, når den åbningsbalance bliver lavet.
Det er et eller andet sted også i dansk interesse, at vores kraftværksindustri får lov til at fortsætte og udvikle sig, den kraftværksindustri, som vi jo også i den her anledning har grund til at rose for det, der er sket i de sidste mange år.
Så er der et ændringsforslag omkring de 100 GWh, og det er et ændringsforslag, som vel mest er udkrystalliseret som en nødvendighed set i forhold til EU's eldirektiv.
Når eldirektivet klart beskriver, at forbrugere på over 100 GWh frit kan købe strømmen hvor som helst og når som helst, ja, så vil det antagelig ikke være medholdeligt, hvis vi pålagde de pågældende virksomheder at købe strømmen, hvor vi politisk synes de skal gøre det.
Derfor er det et fornuftigt ændringsforslag. Så er der hele diskussionen om den vedvarende energi, og der er det vores opfattelse, at der er en udvikling på vej, oven i købet måske hurtigere, end vi havde forventet, hvor der i EU-kredsen bliver etableret et fælles grundlag for et marked, et marked, hvor den vedvarende energi bliver handlet, et marked, hvor den vedvarende energi bliver målt, og ikke blot fordi den bliver kaldt grøn automatisk bliver udnævnt til at være noget godt.
For der er vedvarende energityper, som samfundsøkonomisk og ressourcemæssigt er blindgyder, og der er andre vedvarende energityper, som er fremtiden, og der vil et fælleseuropæisk marked være med til at styrke de vedvarende energityper, som der er fremtid i.
Men det, vi i Fremskridtspartiet forventer os allermest af, er, at samarbejdet - det såkaldte baltisk ring-samarbejde - bliver en realitet, og at der bliver fri udveksling af strøm i hele den landekreds, der omslutter den baltiske ring.
Så vil det være sådan, at den ordning, vi kendte fra det gamle nordiske elsamarbejde, vil blive udstrakt til at gælde alle de lande.
Så vil det være sådan, at der vil være en udveksling af CO2, sådan at når man handler strøm, så følger der en pose CO2 med.
Det er den rigtige måde at regulere på, frem for at vi nu starter med at lave en national CO2-kvote.
Men et eller andet sted skal vi jo starte, og den CO2-kvote, der er lagt, er efter vores mening for stram.
Det er vores vurdering, at vi ret hurtigt kan komme i den situation, at den CO2-kvote bliver vi nødt til at ændre på, nemlig når den situation kan opstå, at vores nordiske brødrelande, Sverige og Norge, får brug for så meget strøm, så de danske kraftværker ikke er i stand til at yde den hjælp, som vi jo har historisk belæg for at give dem.
hvor floder og elve ikke leverer den vandkraft, som de lande været vant til
Men det ser vi på, når den situation opstår.
Jeg går ud fra, at kredsen af forligspartier vil være indstillet på at tillade, at de danske kraftværker naturligvis kan være behjælpelige over for vores nordiske lande, når de mangler strøm.
Så er der selve prisen, og hr. Ebbe Kalnæs fra CD har jo fuldstændig ret.
Vi vil antagelig få henvendelse fra mange forbrugere, som brokker sig over, at deres elregning er forhøjet med 45 eller 49 kr., og der må spørgsmålet til de forbrugere være: Jamen vil I hellere have, at jeres arbejdsplads forsvinder?
For mens vi i den private husholdning har mulighed for punkt 1 at spare, punkt 2 at betale den lille merudgift, der vil blive, indtil markedet får priserne ned, ja, så vil det være sådan, at for virksomhederne er det jo et meget alvorligt konkurrenceparameter, og den eneste mulighed, virksomhederne i nogle situationer har for at spare, er at lukke eller reducere produktionen.
Derfor er den asymmetri, der er i aftalen, som går ud på, at virksomhederne får en større glæde af det liberaliserede marked og de lavere elpriser, en rigtig måde at skrue det sammen på.
Hr. Martin Glerup var inde på, at de partier, som er positive over for elreformen, også må være den kreds af partier, som snakker videre til efteråret.
Det vil vi glæde os til at få en invitation til.
Vi har i Fremskridtspartiet fra allerførste færd, og allerførste færd i den her forbindelse, da EU's eldirektiv bliver bearbejdet i Folketinget, tilsluttet os.
Vi har tilsluttet os, at Folketinget vedtager lov nr. 486.
Vi har tilsluttet os, om ikke det forhandlingsoplæg, der lå fra regeringen, så da i hvert fald tilsluttet os og vist viljen til at være med.
Derfor var det også sådan, at da aftalen lå, tilsluttede vi os fra Fremskridtspartiet.
Og det er en ubetinget tilslutning vel at mærke.
Vi botaniserer ikke i forslagene og bladrer blandt dem, vi kan lide, og dem vi ikke kan lide.
Vi tilslutter os de forslag, der ligger, fordi vi mener, at tingene skal ses i en sammenhæng, og fordi vi er interesseret i, at vi i Danmark får den positive udvikling, som hr. Peter Hansen-Nord var inde på.
For det er jo rigtigt set, at der næppe kommer til at gå ret mange år, før folk slet ikke kan forestille sig, at vi har haft andre tilstande i Danmark end dem, vi vil have, når strøm er en fri handelsvare.
Forestiller man sig, at vi i Danmark skulle have monopoliserede virksomheder til at fremstille vores mad eller vores tøj eller vores fodtøj?
Ja, det er der ingen af os der kunne forestille os, og på samme måde vil det være sådan, at vi ikke skal ret mange år frem, før folk har glemt, at der var engang, hvor elforsyningen i Danmark var en monopolvirksomhed, der var politisk styret.
Men de første skridt er nødvendige, hvis vi overhovedet skal fremad.
Og vi vil igen foretage sammenligningen med telesektoren.
De skridt, der blev taget, var meget tøvende og på nogle områder måske for tøvende inden for telesektoren.
En række af dem er nogle klare forbedringer, og forligspartierne skal naturligvis have tak for, at man har formuleret de forbedringer.
Andre er rene tekniske ændringer.
Det ændringsforslag, der går ud på, at kraftværkernes åbningsbalance ikke længere skal fastsættes af Energitilsynet, men af ministeren, betragter vi bestemt ikke som et teknisk ændringsforslag, men derimod som en vilje fra regeringen og fra ministeren til at påtage sig ansvaret for at få de åbningsbalancer sammensat korrekt, sådan at man ikke overlader det til en kreds af embedsmænd at stå for dette meget vigtige arbejde.
Så med disse ord indstiller vi forslagene til vedtagelse, inklusive ændringsforslagene.