runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jacob Buksti (S), 1998-12-17:
Jeg har sådan set altid betragtet hr. Frank Aaen som rimelig hæderlig, men når jeg hører fremstillingen heroppefra, må jeg jo sige, at så er det tæt på historieforfalskning.
I hvert fald tror jeg, at hr. Frank Aaen får svært ved at få forståelse for, at Enhedslisten under forhandlingerne var meget fleksibel og viste forhandlingsvilje.
Det tror jeg er noget, som kun kan vinde forståelse i Enhedlistens egen folketingsgruppe.
Det kan godt være, det er mig, som lider af hukommelsessvigt, men jeg kan da i hvert fald huske, at jeg var til et møde, et offentligt møde, med hr. Frank Aaen i noget så eksotisk som Socialistisk Arbejderpartis afdeling på Nørrebro den 15. oktober 1998.
Det vil sige 1 uge, før boligstøtteforslaget fremsættes, og 14 dage, før der er forhandlinger om finansloven.
Da var det mit klare indtryk - men det kan selvfølgelig være, at jeg lider af sådan en Alzheimer light og ikke helt har forstået det - at jeg hørte hr. Frank Aaen sige, at Enhedslisten havde besluttet, at man ikke ville lave flere aftaler med den nuværende regering; at Enhedslisten var så meget imod arbejdsmarkedsreformen, så man ikke ville lave aftaler.
Det var senere også det, vi fik bekræftet under forløbet, vil jeg sige til hr. Frank Aaen, så derfor er det en kendsgerning, at Enhedslisten meddelte, at man meldte sig ud af forhandlingerne, og det gjorde, at der ikke var noget alternativ til det, der nu er sket.
Jens Peter Vernersen (S), 1998-12-17:
Til hr. Frank Aaen: Vi var mange, der var forundrede over, at Enhedslisten trak sig ud af forhandlingerne, men da det kom frem, at Enhedslisten gjorde det, fordi man ønskede at markere klare synspunkter, at markere klare Enhedslistestandpunkter, var det jo mere forståeligt, at man ikke ønskede at fortsætte forhandlingerne.
Man kunne jo ikke gøre begge ting.
Nu bliver der sagt heroppefra, at man kunne have stemt for finansloven.
Det kan man jo sagtens komme og sige på nuværende tidspunkt.
Det er jo ikke noget, der har ligget til Enhedslisten at stemme for finansloven indtil nu, i de år Enhedslisten har været her i Folketinget, tværtimod.
Det blev sagt fra hr. Frank Aaens side, at vi fører Venstres og De Konservatives politik.
Jeg er sikker på, at hr. Frank Aaen har læst Venstres og De Konservatives finanslovforslag, og at hr. Frank Aaen ved, hvor langt der er fra disse forslag og til det, man er landet på.
Der er milevid forskel, det ved hr. Frank Aaen.
Jan Petersen (S), 1998-12-17:
Det giver minder om ens ungdom at høre hr. Frank Aaens indlæg.
Det er ét stort forræderi, vi har gennemført, fordi vi laver forlig en gang imellem med borgerlige partier.
Både når man sammenligner med andre lande, der har fulgt den samme model, som vi har i de skandinaviske lande, men i særdeleshed dér, hvor man har anvendt strategier, som hr. Frank Aaen i hvert fald historisk har knyttet sig til.
Det er et fordelingspolitisk rædselsland, vi lever i.
Der er enorme forskelle i sammenligning med, hvad der ellers er opnået i lande, hvor demokratiet har været mindre udviklet!
Men lad mig spørge hr. Frank Aaen om én ting: Er det ikke sådan, at en sund økonomi er forudsætning for, at den ønskeseddel, hr. Frank Aaen har, overhovedet kan komme til debat?
Er det ikke det, der er forudsætningen?
Og er hr. Frank Aaens forslag ikke ødelæggende for en del af det, i og med at de for så vidt går ganske urimeligt til opgaven om at skaffe danske arbejdspladser?
Frank Aaen (EL), 1998-12-17:
Hr. Buksti spørger, om vi var fleksible.
Nej, ikke i holdningen til, at vi ikke vil være med til forringelser.
Det har vi altid sagt.
Men fleksibiliteten var udstrakt til at sige, at man sagtens kan undgå at lave et forlig med V og K
, man kan sagtens sejle igennem finanslovsituationen uden at lave den her store aftale, vi nu har set.
Dér er vi utrolig fleksible.
Og hvad sagde jeg til hint berømte møde, vi har talt om
før her i Folketingssalen?
Jeg sagde: Vi indgår ikke en finanslovaftale, samtidig med at der i finansloven gennemføres en arbejdsmarkedsreform.
Det er jo akkurat det samme, som vi sagde for 2 år siden. Vi har helt klare principper.
Vi går ikke ind for forringelser, samtidig med at man prøver at lave nogle småforbedringer for andre.
Men så kunne man da bare have droppet arbejdsmarkedsreformen.
Hvorfor er det så vigtigt for Socialdemokratiet at få afkortet dagpengeperioden og få gjort de ældre over 50 år mere usikre i deres arbejdsløshed, og at de unge endnu en gang skal sættes ned i dagpenge?
Det kunne man bare have taget ud.
Jeg har oven i købet hvisket til hr. Buksti, at hvis I er rigtig kyniske - og det er I jo en gang imellem - skulle I bare tage det ud af finanslovforhandlingen og så gennemføre det til januar, så var vi også kommet igennem finansloven uden problemer.
Selvfølgelig kunne I have gjort det, men I ville jo en aftale med V og K, og det er derfor, det er så håbløst urimeligt, at man prøver at gøre det til Enhedslistens skyld.
Til hr. Jan Petersen: Nu fangede jeg ikke lige det sidste.
Jeg vil bare sige, at hvis det her minder om ungdommen, ja, hvis hr. Jan Petersen var mere venstreorienteret end det, man kan se i den her finanslov, så synes jeg, det er fint at blive mindet lidt om ungdommen.
Jeg skal slutte af med at sige til hr. Jens Peter
Vernersen: Det er rigtig nok, at V og K har en anden politik end det, man lige ser her, men i valgkampen sagde statsministeren: Hvis V og K kommer til, bliver huslejen dyrere, der kommer angreb på efterlønnen, nedskæringer af den offentlige service osv. osv. osv. som betaling for, at erhvervslivet får nogle skattelettelser, og det er jo lige præcis det, man har gennemført.
Jacob Buksti (S), 1998-12-17:
Jeg tror stadig væk, at Enhedslisten har det problem, at der ikke er ret mange andre i kongeriget end Enhedslisten selv, som har forstået, at man var så forhandlingsvillig.
Jeg har en fornemmelse af, at langt de fleste i kongeriget har den opfattelse, at det stod højt og tydeligt i alle landets aviser, at Enhedslisten havde meldt sig ud af forhandlingerne.
Så kan det godt være, at hr. Frank Aaen og andre har været så kloge på, at vi bare skulle have gjort sådan og sådan, men det, som man måske i sin selvransagelse skulle gøre, når man sidder deroppe i sit mørkekammer og overvejer situationen, var at overveje, om det nu egentlig var en særlig klog forhandlingsstrategi.
Den efterlod i hvert fald os andre med det indtryk, at man ikke ville være med.
Man gik til forhandlingerne med ultimative krav, og med sådan nogle ender det altså med, at man bliver sat uden for døren, og derved er man altså skyldig, uanset om man kan lide det eller ej.
Jan Petersen (S), 1998-12-17:
Det er klart, at hr. Frank Aaen fortjener, at jeg er mere præcis i mit spørgsmål, så det vil jeg prøve at være.
Hvad er det, der forhindrer hr. Frank Aaen i at forstå, at når man nedsætter selskabsskatten og bruger penge på det, så er formålet at kunne konkurrere om de virksomheder, der interesserer sig for, hvor de skal ligge?
Og hvad er det, der interesserer dem?
Ja, det er: Skal vi ligge i et land, der er sådan eller sådan?
Vi konkurrerer om udenlandske arbejdspladser med andre lande med lavere selskabsskatter.
Hvad forhindrer hr. Frank Aaen i at være med i et projekt, hvor det drejer sig om at få virksomheder til at placere sig i Danmark, også selv om det så også koster på selskabsskatten?
Så vil jeg tage fat i en påstand, som hr. Frank Aaen har ført frem: at vi skulle have svigtet med hensyn til dyre huslejer.
Det var det, der blev talt om.
Omkring boligstøtten er mit spørgsmål til hr. Frank Aaen: Har hr. Frank Aaen ikke opdaget nogle vindere?
Har hr. Frank Aaen ikke opdaget nogle, der ikke får ændringer?
Har hr. Frank Aaen kun øje for dem, hvis husleje bliver større, fordi boligstøtten formindskes?
Har hr. Frank Aaen ikke øje for, at der også er forbedringer i den sag?
Jens Peter Vernersen (S), 1998-12-17:
Til hr. Frank Aaen: Er det ikke kendt, at Danmark formentlig er det land, hvor der for den bredeste del af befolkningen er opnået den absolut største omfordeling af indkomster, hvilket har gjort, at vores land er et af de allerbedste lande at leve i?
Er det ikke gået op for hr. Frank Aaen?
Og må jeg så ikke sige om det forslag, man stiller om selskabsbeskatningen: Enhedslisten var jo ikke imod, at man sænkede selskabsskatten til 26 pct., da vi havde pinseforhandlingerne.
Hr. Frank Aaen ved jo lige så godt som jeg, hvilket parti der spændte ben for, at vi kom videre med denne skattelettelse på daværende tidspunkt.
Derfor er der uendelig langt fra de forslag, hr. Frank Aaen kommer med nu, og så til det, han var enig i i juni måned.
Der er en kæmpeforskel, må jeg sige til hr. Frank
Frank Aaen (EL), 1998-12-17:
Til hr. Buksti: Ja, vi vil melde os ud af forhandlingerne om at spare på medicintilskuddet.
Vi meldte os ud af forhandlingerne om at forringe dagpengesystemet, og vi meldte os ud af forhandlingerne om at forringe boligstøtten, det, som vi i dag entydigt kalder et forligsbrud.
Okay, så kan man sige, at det ikke havde været et forligsbrud, hvis vi selv var gået med, men det ville vi altså ikke.
Vi gik imod de åbenlyse forringelser, der blev lagt på bordet foran os, men sagde samtidig til regeringen: Kom med noget andet, så skal vi gerne forhandle.
Det er jo ikke at vandre ud, det er bare at stille nogle betingelser for, hvad vi vil være med til.
En nedsættelse af selskabsskatten: Ja, det er fuldstændig rigtigt, at det forhandlede vi om i pinsepakken, og jeg beklager sådan set meget, at vi ikke kunne opnå flertal for det, som vi foreslog, nemlig en nedsættelse af selskabsskatten, der var fuldt finansieret.
Det var vores krav, og det tror jeg vi kunne være blevet enige om.
Det er vi meget kede af, men det er jo ikke noget godt forsvar for det, der sker
nu, nemlig at Danmark erklæres som et internationalt skattely af de store revisionsfirmaer.
Danmark er nu på vej til at blive som en Bahamaø på selskabsskattens område.
Jeg vil gøre opmærksom på, at finansministeren, før aftalen blev indgået med V og K, skarpt afviste ufinansierede erhvervsskattelser i det omfang, vi ser nu, fordi det var skadeligt for økonomien.
Der var ikke på noget tidspunkt noget argument som det, vi hører her, om, at det skulle være særlig godt for beskæftigelsen at gøre det i den stil, som det sker i nu.
Så skal jeg bare sige, at det er rigtigt, at det ikke bare var boligstøtten, der var diskussion om i den afsluttende fase af valgkampen; det var også et forslag fra Lejelovskommissionen om at ændre beregningen af huslejerne, hvilket indbefattede voldsomme huslejestigninger.
Den del er man ikke kommet med endnu.
Der står jo i regeringsgrundlaget - jeg savner ord, og jeg har heller ikke flere.
Jan Petersen (S), 1998-12-17:
Jeg skal nøjes med at kommentere én ting i hr. Kim Behnkes indlæg, og det var den store og omfattende forargelse over efterlønnen.
Jeg vil godt tillade mig at citere fra Folketingets forhandlinger torsdag den 31. oktober 1996, hvor Fremskridtspartiets ordfører, hr. Tom Behnke, siger følgende, og det er om efterlønnen: »Nu har ordningen kørt længe og længe nok, og udviklingen på arbejdsmarkedet kræver, at vi gør et eller andet, helst stopper ordningen igen, men vel at mærke: stopper tilgangen til ordningen.
Hvis Folketinget ikke tør andet, så sæt i det mindste en dato for, hvornår man vil stoppe tilgangen til ordningen«.
Hr. Tom Behnke fortsætter derefter, og desuden giver indlægget helt klart udtryk for, at de, der er på efterløn, ikke skal omfattes, hvorimod når det drejer sig om dem, der ikke er på efterløn i øjeblikket, kan man lige så godt stoppe med det samme.
Så får vi ændringsforslagene til finansloven og ser, at Fremskridtspartiet synes, det er synd, ikke at vi stopper ordningen, men at vi finder en løsning på, hvordan den kan fortsætte.
Det er hykleriet.
Man siger ét før valget og gør noget andet efter valget.
Kim Behnke (FP), 1998-12-17:
Jeg er taknemmelig for, at hr. Jan Petersen har fundet det citat frem, for det bekræfter fuldstændig det, som jeg lige har sagt, og som ligger i Fremskridtspartiets ændringsforslag. For det første: Folketinget melder en dato ud.
Det har hr. Jan Petersen lige citeret.
Det er en dato, der efter Fremskridtspartiets mening skal ligge 10 år eller 15 år ude i fremtiden.
Folketinget meddeler, at fra den dag begynder man at aftrappe, og det betyder selvfølgelig, at tilgangen til efterlønnen vil stoppe.
For det andet: De mennesker, de trækdyr, som har slæbt i 30, 35, 40 år for at blive berettiget til at få efterløn, skal ikke have efterlønnen forringet, og derfor har Fremskridtspartiet, så ansvarlige, som vi er, med et ændringsforslag afsat penge til, at de kan bibeholde den efterløn, som de har en forventning om at få. Vi vil ikke gå ud og tage noget fra folk, som de har en forventning om at få.
Det er præcis det, som Fremskridtspartiet mente i 1996, og det mener vi også i 1998.
Jan Petersen (S), 1998-12-17:
Nu er det jo sådan, at hr. Tom Behnke siger mere i den samme
debat.
Hr. Tom Behnke siger også: »Der er naturligvis ikke nogen, der kunne finde på at stoppe efterlønsordningen på en sådan måde, at de, der allerede er i gang med efterlønsordningen, skulle stoppe.«
Fremskridtspartiet snakker forkert nu.
Kim Behnke (FP), 1998-12-17:
Det kan jo nemt blive en lidt kunstig diskussion om, hvad Fremskridtspartiet har tænkt og troet, og hvad hr. Jan Petersen vælger af korte citater.
Fremskridtspartiets politik var dengang og er i dag den samme: De personer, som aldersmæssigt er på vej til at skulle have efterløn, skal selvfølgelig have den, men omvendt skal Folketinget melde en dato ud, der ligger 10, 12 eller 15 år ude i fremtiden, og meddele, at fra den dag begynder vi at aftrappe efterlønnen.
Så har alle en mulighed for at indrette deres privatøkonomi og deres tilværelse efter det.
Det vil være en ærlig måde at gøre det på frem for det, som man har gjort nu, hvor man går ud og ødelægger efterlønnen for mennesker, der står umiddelbart for at skulle have den.
Dér er Fremskridtspartiet, og det var vi i 1996, og det er vi i 1998.
Jes Lunde (SF), 1998-12-17:
Jeg vil godt om det med regneeksemplerne sige til finansministeren, at når regeringen ikke selv vil fremlægge nogen regneeksempler, så er vi andre jo nødt til det. Det er klart, at vi har lavet nogle eksempler på nogle af de mennesker, som vi så kunne komme mest i klemme på det her. Det er logisk nok, at regeringen foretrækker at lave eksempler på dem, der kommer bedst ud af det.
Måske kunne vi efter juleferien sætte os sammen og lave nogle fælles regnestykker med nogle gennemsnitsbetragtninger, nogle familietypeeksempler.
Det deltager vi meget gerne i.
Lad mig så bare sige til allersidst, at bemærkningen om, at Knud Jespersens ånd var til stede her i dag, betragter jeg ikke som nogen kritisk bemærkning.
Jeg synes selv, han var en mester i det oratoriske.
Jeg husker selv engang som dreng, da jeg så en valgudsendelse, hvor Knud Jespersen rigtig var i ilden hos Mette Fugl.
Han blev kørt rundt i manegen og spurgt om, hvad det var DKP mente om atomkraft.
Det var lidt svært, for de var imod det herhjemme, men for det i Sovjet, og hvorfor nu det?
Han blev kørt rundt, og det var ikke så nemt.
Til sidst spurgte hun så som et lyn fra en klar himmel: Hvad er DKP's kulturpolitik?
Og den gode mand sagde: Det ved jeg ikke, men jeg er sikker på, at det er den bedste.
Frank Aaen (EL), 1998-12-17:
Jeg skal ikke kommentere finansministerens tale andet end sådan set sige tak for den præcisering af, hvorfor det ikke lykkedes at lave forhandlinger med Enhedslisten.
Regeringen ved udmærket, at hvis man insisterer på, at der skal laves forringelser for de arbejdsløse, så kan Enhedslisten ikke bidrage.
Det var jo også det, vi diskuterede for to år siden, og det diskuterede vi også for et år siden.
For to år siden lykkedes det at få lavet en finanslov helt uden forringelser på grund af det her princip.
Derfor vil jeg også godt sige om de kommende forhandlinger, som regeringen måske kunne tænke sig at invitere os til, at det er det samme princip, der gælder.
Vi gennemfører ikke forringelser for nogle for at lave forbedringer for andre.
Vi vil ikke være med til den form for købmandspolitik.
Flemming Kofod-Svendsen (KRF), 1998-12-17:
Hvis hr. Thulesen Dahl kigger i finansloven, vil hr. Thulesen Dahl bemærke, at pengene til efterlønsordningen er steget med over 1 mia. kr. år for år, og beløbet vil stige de følgende år, så vi om få år er oppe på over 20 mia. kr. Vil skattetrykket så ikke stige, vil jeg spørge hr. Thulesen Dahl, eller hvem vil hr. Thulesen Dahl få til at støtte sine forslag om at begrænse ulandsbistanden og det, hr. Thulesen kalder de 30 mia. kr. til flygtningeindsats?
Hvordan vil hr. Thulesen Dahl skaffe et flertal for sine forslag, så han undgår en skattestigning, hvis man vil fastholde den oprindelige efterlønsordning?
Aage Frandsen (SF), 1998-12-17:
Fru Gitte Seeberg var bekymret for betalingsbalancen.
Det tror jeg vi er en del der er.
Men er det ikke på grund af et forholdsvis for stort privatforbrug, vi har problemer med betalingsbalancen? Og det vil sige, at hvis vi ikke havde gennemført pinsepakken eller noget, der minder om pinsepakken, havde det været værre.
Sådan siger
mit økonomiske regnestykke mig.
Så vil jeg stille følgende spørgsmål: De Konservative havde nogle meget flotte ideer om uddannelsesprioriteringer:
3 mia. kr., tror jeg det var.
Hvad blev der egentlig af dem under finanslovforhandlingerne?
Skete der ikke det under finanslovforhandlingerne, at de nedskæringer, som regeringen foreslog, alle sammen blev vedtaget, og at De Konservatives ideer om ganske meget til universiteterne, blev der ingenting af?
Og til sidst: Hvornår er De Konservative frigjort fra løftet om, at efterlønnen skal sikres?
Hvornår mener De Konservative, at de har ret til i forhold til det forlig, de har indgået med regeringen, at sige: Nu kan vi godt støtte et forslag om at ændre i efterlønnen?
Jeg har set forskellige meldinger: både at det allerede er efter et enkelt års forløb, og at det er efter lidt længere tid, og at det først er efter 15 år, og så videre.
Så hvornår er det præcis, man kan regne med at De Konservative vil gøre det, de gerne vil, nemlig at smadre hele efterlønnen?
Jan Petersen (S), 1998-12-17:
Jeg takker, hr. formand.
Hr. Thulesen Dahl har endnu ikke svaret på det med de særlige børnetilskud til pensionister.
Nu sidder hr. Thulesen Dahls partileder ved siden af ham.
Så kunne det være, at vi kunne få fru Pia Kjærsgaard til at bekræfte, hvad den politiske leder af Dansk Folkeparti har stillet befolkningen i udsigt, for det er jo så moderne at anvende aviscitater til at råbe løftebrud.
Så derfor vil jeg gerne have fru Pia Kjærsgaard til at vedstå, at hun har erklæret i Jyllands-Posten, at der skal være lavere dagpengesatser end dem, vi kender i dag, og at der for nogle, der er på kontanthjælp, også skal ske nedsættelser.
Og så spørger jeg fru Pia Kjærsgaard: Hvornår bliver det løfte indfriet, i det mindste i form af et forslag?
Hvornår har fru Pia Kjærsgaard tænkt sig at vise befolkningen, at hun står ved, hvad hun har sagt i Jyllands-Posten i 1997?
Jens Peter Vernersen (S), 1998-12-17:
Ja, nu går det altså helt galt for hr. Thulesen Dahl, når hr. Thulesen Dahl kommer med beregningseksempler på, hvordan der nu skal ske en aftrapning af denne børnefamilieydelse.
Hr. Thulesen Dahl taler om to børn.
Det har langt de fleste danske familier.
Men dem, der nu måtte sidde derude og have tre børn - og det er der jo altså også nogle der har - de skal så have aftrappet børnefamilieydelsen til det tredje barn.
Det er Dansk Folkepartis tilbud.
Den vil indvirke således, at i familier, hvor den ene part tjener 16.000 kr. og den anden part tjener 8.000 kr. om måneden, vil der ske en aftrapning af børnefamilieydelsen. Ved 200.000 kr. om året til den ene part og 100.000 kr. til den anden part skal der ske en aftrapning, hvis regnestykket skal hænge sammen. Vi har fået det beregnet.
Det går jeg også ud fra at Dansk Folkeparti har, men hvad man er kommet frem til, fremgår ikke af forslaget.
Men vi har fået det beregnet i ministeriet, at sådan hænger det rent faktisk sammen.
Familier, der tjener 200.000 kr. om året, 16.000 kr. om måneden, skal have nedslag i børnefamilieydelsen.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 1998-12-17:
Jeg forærede ellers hr. Thulesen Dahl en chance på en sølvbakke for at gentage de kloge ord fra morgen-tv, dagen efter at forliget var indgået.
Altså vi opfattede det egentlig på den måde, at hr. Thulesen Dahl lige på stedet var parat til at springe på forliget, hvis han ellers kunne få lov til det.
Er sandheden ikke den, at først da Dansk Folkeparti opdagede, at der var bøvl med nogle elementer i forliget, begyndte man at råbe op om, hvor forfærdeligt det var?
Jeg tror, der er meget stor modstrid mellem den linje, som hr. Thulesen Dahl i dag har i sin tale, og så det, han rent faktisk sagde, da han skulle give sit umiddelbare indtryk af det forlig, der var indgået.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-12-17:
Hr. Flemming Kofod-Svendsen kommer lige præcis ind på det, der jo er sagens kerne.
Det er jo, at vi fra Dansk Folkepartis side har foreslået, at vi finder penge til de udgifter, vi ønsker, og dem finder vi ved besparelser andre steder, ved prioriteringer, og jeg har talrige gange nævnt nogle forskellige konti, som vi mener man kan finde penge på: ulandsbistand, vi har været inde på kulturområdet, vi har diskuteret flygtningeudgifter. Det er klart, at hvis et flertal ikke vil støtte et forslag, vi fremsætter, så kan vi ikke få flertal for det.
Men det, jeg forsøger at sige, er, at Dansk Folkepartis forslag hænger sammen, og det er jo det, som er helt afgørende, nemlig at partierne kan stå inde for det, de foreslår.
Vi kan stå inde for det for vores part.
Så vil jeg sige til hr. Jan Petersen, at han ved jo godt, at fru Pia Kjærsgaard efter forretningsordenen slet ikke kan gå herop og svare, og derfor virker det selvfølgelig lidt billigt at forsøge at fremprovokere en situation, når man ved, at der ikke kan gives svar heroppe fra talerstolen, men kun ved stolene hernede.
Det, jeg vil sige, er, at vi gennemfører vores forslag, når vi får mulighed for det, men det afgørende er, om vi får 90 mandater, om vi har mulighed for at finde 90 mandater for det, og forskellen på de løfter, vi har udstukket, og de løfter, som Socialdemokratiet har udstukket omkring efterlønnen, er altså, må jeg gentage, at Socialdemokratiet og regeringen har haft en chance for at få sine løfter igennem.
Der har faktisk været et flertal på 90 mandater, der klart har udtrykt sin opbakning til regeringen, hvis den stod fast på sine egne løfter om efterlønnen.
Det er jo det, der er det helt centrale.
Det, vi har arbejdet med, er selvfølgelig en situation, hvor man giver børnecheck til de to første børn og ikke efterfølgende.
Og det er rigtigt, at der er nogle, der har tre børn.
Peter Vernersen
Vi har faktisk foretaget en beregning - ja, fordi vi har stillet konkrete forslag her i Folketingssalen om det.
Endnu en gang et konkret eksempel, hvor der er fuldstændig harmoni mellem det, vi går ud og lover, det, vi siger her i dag, og det, vi har stillet af konkrete forslag her i Folketingssalen.
Endelig til hr. Knud Erik Kirkegaard: Jeg kan jo ikke vide, hvordan hr. Kirkegaard opfatter mig, når jeg er på tv, heller ikke når jeg er på morgen-tv, om jeg er træt eller ej.
Men det, jeg kan sige, er, at jeg gjorde det klart på morgen-tv den dag, efter at nattens forlig var indgået, at de nedskæringer og omlægninger på medicinområdet og på boligstøtteområdet, der var tale om, var vi ikke glade for, syntes vi ikke om, og derfor, efter at vi har læst forligsteksten igennem - det kunne vi jo ikke gøre dér om morgenen - har vi altså konkluderet, at det forlig, der foreligger, er et udtryk for dårlig politik, og derfor stemmer vi imod den samlede finanslov.