Sandy Brinck (S), 2003-03-18:
Moral kan være godtroende og stærblind naiv.
Maria Magdalene er ikke for ingenting en del af kristendommens tusindårige overlevering.
Hun blev næppe frelst sådan med det første gennem forenklede politiske markeringer eller lovgivningsmæssige snuptag.
Ordene er ikke mine, men et citat fra en logbog, skrevet
over et krydstogt om politikken over for samfundets mest udsatte, et krydstogt, som blev lavet af Landsforeningen af Væresteder
Jeg tror, at kodeordene er lovgivningsmæssige snuptag. Diskussionen for eller imod kriminalisering af prostitutionskunder eller prostitution som sådan har det nemlig med at blive meget unuanceret.
Man er enten for eller imod.
Gruppen af prostituerede er imidlertid ganske kompleks, og narkoluderen, som de fleste har som billedet på prostitution, udgør 7 pct. af prostitutionsmiljøet.
For os som Socialdemokrater er det vigtigste ikke den moralske debat, men derimod de menneskelige konsekvenser, prostitution har helt konkret.
Kvinder, som udsættes for vold og trusler, kvinder, som lever i dyb afhængighed af alfonser, som betaler beskyttelsespenge, og ikke har et frivilligt valg om at stoppe og om at komme ud af prostitution, lever et dobbeltliv og får store sår på sjæl og krop af det fordækte liv.
Ændres dårlige liv til gode liv bedst med politi og retsvæsen, og bekæmpes prostitution bedst med forbud?
Vi har blandt Socialdemokraterne diskuteret dette åbent og ærligt også i offentligheden, men uanset hvor enige vi er i forslagets mål, mener vi ikke, at forbud er midlet. I forslagets bemærkninger beskrives de faktorer, som PRO-Centret angiver som årsager til, at nogle ender i prostitution.
Det er dårlige og destruktive forældre, det er fattigdom, misbrug, offer for seksuelle overgreb, sociale faktorer.
Sociale problemer skal bekæmpes med socialpolitik og ikke kriminalpolitik.
Vi ønsker ikke, at de prostituerede skal jages af politiet og have det øgede pres i deres hverdag.
Og vi har altså meget svært ved at se, at et forbud kan håndhæves på anden måde end ved at finde kunderne hos de prostituerede.
Derfor er det usandsynligt, at et forbud alene vil ramme kunderne.
Det vil også øge presset på de kvinder, vi alle ønsker at hjælpe.
Det er muligt, at et forbud kan være holdningsbearbejdende, men bliver det de prostituerede, som skal betale prisen i form af, at deres situation bliver endnu mere lyssky, endnu mere farlig og endnu sværere at nå med socialpolitiske initiativer?
Vi frygter, at væresteder og opsøgende arbejde bliver vanskeligt at anvende i et kriminelt miljø.
Erfaringerne fra Sverige dokumenterer vel dybest set alene, at almindelige pæne svenskere er blevet fri for at se problemet.
De er væk fra gaden, men er de væk fra prostitution?
Et bredt flertal her i Folketinget sætter årligt penge af til en særlig socialpolitisk indsats over for de prostituerede via satspuljen, og alle kunne ønske sig, at den pose med penge er større.
Men vi er ikke et øjeblik i tvivl om, at det er den vej, vi skal for at hjælpe de kvinder.
Afslutningsvis skal jeg blot nævne, at Socialdemokraterne inden længe fremsætter et forslag om en særlig social indsats over for børn og unge, der prostituerer sig, ligesom vi i efteråret fremsatte en national handlingsplan mod seksuelt misbrug af børn.
Det er hver især forslag, som efter vores mening vil mindske rekrutteringen til prostitutionsmiljøet og på den måde medvirke til at nå det mål, som vi er helt enige med Kristeligt Folkeparti i.
Og så har jeg lovet Det Radikale Venstres ordfører, fru Elisabeth Arnold, at beklage, at hun ikke kunne være til stede i dag, men at det Det Radikale Venstre heller ikke kan støtte en kriminalisering af prostitutionskunder.