runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ole Stavad (S), 2003-05-21:
Jeg vil sådan set godt tage fat i noget af det, som indenrigsministeren sagde i sin besvarelse af det sidste spørgsmål.
Som ministeren sagde, bor der nogle mennesker i Farum Kommune, og det er udgangspunktet for det spørgsmål, som er stillet her: om de mennesker, der bor i Farum Kommune, er fuldstændig værgeløse i en situation, hvor økonomien er kørt helt af sporet.
Vi havde for en uge siden en debat om bevillingen af nye sponsorkontrakter til Farum Boldklub, som er betalt af borgerne i Farum via kommuneskatten.
Er der overhovedet ikke noget at foretage i den sammenhæng i betragtning af, at det er beslutninger, der ligger langt ud over de forudsætninger og budgetter, som ligger til grund for de dispensationer, ministeren har givet?
men jeg synes ikke sammenholdt med den alvor, det her bør tages med, at det svar, ministeren giver, er tilfredsstillende.
Sandy Brinck (S), 2003-05-21:
Det er selvfølgelig lidt irriterende, at vi sådan skal forlænge debatten, men ministeren giver altså nogle svar, som gør, at vi bliver nødt til at tage ordet igen, for det her med, at det foregår i statsadvokaturen, og at regeringen ikke kan gøre noget, passer altså ikke rigtig med, at ministeren jo selv har taget kontakt til amerikanerne.
Det sagde ministeren også selv, og den konservative ordfører, som nu har forladt salen, var jo heller ikke imponeret over, at amerikanerne, som skulle være vores venner og allierede, ikke har fået taget sig sammen til at svare den danske regering.
Jeg bliver altså nødt til at spørge, om justitsministeren ikke føler sig trukket lidt rundt i manegen i det her spørgsmål.
Hvis justitsministeren ikke føler sig rede til at tage den politiske drøftelse, der handler om at prioritere og også at efterkomme den efterlysning, som de danske myndigheder har udsendt, så må det jo op på et højere plan.
Det er blot det, man altså ikke bare skal smyge af sig som værende noget med, at tingene er adskilt.
Ole Stavad (S), 2003-05-21:
Jeg takker for svaret, men jeg synes ikke, jeg fik meget svar
på spørgsmålet om, hvorvidt borgerne er værgeløse.
Ministerens stærke ophidselse for en uge siden over, at vi overhovedet spurgte til sponsorkontrakten,
har fået mig til at overveje, om der simpelt hen er behov for, at ministeren kan gribe ind, hvis den pågældende kommune har fået vidtgående dispensationer og er under administration, men kommunen overskrider alle de forudsætninger, der er stillet op. Jeg er som udgangspunkt helt enig i de forudsætninger, indenrigsministeren startede med.
Jeg har også det udgangspunkt, at lokalpolitikere er lige så kloge som folketingspolitikere og ministre.
Men vi kan jo komme ud for så fuldstændig groteske eksempler, at borgerne begynder at føle sig værgeløse, og derfor vil jeg godt spørge indenrigsministeren, om han mener, at han har instrumenter til at gribe mere konkret ind.
Så længe man opererer inden for forudsætningerne, er det selvfølgelig o.k. Men hvis man går langt ud over forudsætningerne og man ikke er tvunget til at træffe de beslutninger, man træffer, og som kan få tingene til at skride, på grund af anden lovgivning - f.eks. reglerne om sygedagpenge - har ministeren så et instrument til at værge borgerne efter de gældende regler?
Peter Skaarup (DF), 2003-05-21:
Nu er hverken hr. Søren Søndergaard eller Dansk Folkeparti i en situation, hvor vi bare lige kan ringe til alle mulige og få alle mulige oplysninger om en hærchef.
Det er min opfattelse, at vi ikke officielt har fået noget at vide om, hvor hærchefen befinder sig.
Det kan godt være, at der er en masse rygter om, at nu er han dér og nu er han dér og nu er han i øvrigt blevet dræbt.
Det har også været fremme.
Vi ved ikke, om noget af det er korrekt, og derfor bliver vi nødt til at henholde os til det, forskellige myndigheder kan finde ud af.
Her er han foreløbig blevet efterlyst via Interpol.
Man har bedt den amerikanske ambassade om hjælp, og man har rykket for svar på, hvad USA's opfattelse af situationen er.
Hvad mere kan man gøre for at få de officielle oplysninger frem, hvis der kan fås nogen oplysninger frem?
Når tid er, er jeg da overbevist om, at også ud over det spillekort af krigsforbrydere, som vi i medierne ser blive oprullet fra Saddam Husseins regime, vil der også være andre, man forsøger at få fat i, ligesom man gjorde i Eksjugoslavien.
Men på nuværende tidspunkt kan vi jo som et lille land umuligt iværksætte vores egen lille operation hele verden rundt og finde ud af de her ting.
Der må vi forlade os på de internationale organer, og det må hr. Søren Søndergaard også.
Sandy Brinck (S), 2003-05-21:
Jeg vil godt starte med at sige, at jeg nu ikke har tænkt mig, at hverken jeg eller ministeren skulle afholde folk fra at udtale sig til aviserne, men jeg har en klar forventning om, at regeringen vil bruge alle kræfter på at afvise de rygter, der er, fordi de faktisk er temmelig alvorlige.
Det må være i regeringens interesse.
Så står justitsministeren heroppe og bryster sig med lånte politiske fjer af den nye Statsadvokatur for Internationale Straffesager, som jo var noget, der var sat i gang under den tidligere regering.
Fair nok, det kan vi sagtens dele, men jeg synes bare, det skulle siges for sandhedens skyld. Så undrer det mig noget, at ministeren siger, at hele diskussionen om, hvorvidt man var blevet advaret, hvorvidt der havde været et risikobillede, er en aparte diskussion
Nej, justitsminister.
Det, justitsministeren må erkende, er, at selv med de regler, vi har i dag, kunne justitsministeren netop have sagt, at ministeren ifølge den retskendelse, der var om, at man skulle være under politiets kontrol, kunne have øget kontrollen, fordi ministeren er øverste ansvarlige for politiet.
Det var dér, det store svigt var.
Søren Søndergaard (EL), 2003-05-21:
Jeg undrede mig også lidt over, at justitsministeren sagde, at diskussionen om flugtrisikoen var aparte.
Især når justitsministeren selv har skrevet under på en sætning, der lyder, at justitsministeren - altså justitsministeren som en del af tre partier i Folketinget - samtidig konstaterer, at myndighedernes vurdering med hensyn til flugtrisiko m.v. har vist sig at være forkert og navnlig finder det kritisabelt, at der ikke i perioden umiddelbart før krigen mod Irak blev taget skridt til at revurdere situationen.
Det er jo, hvad ministerens eget parti har skrevet under på, så jeg ved altså ikke, om det skal anses for at være aparte eller hvad.
Lige præcis den sætning synes jeg nu er udmærket og meget klar.
Men derudover har jeg kun ét spørgsmål, for ikke at forlænge debatten for meget, til ministeren, og det er spørgsmålet om, hvorvidt regeringen har taget kontakt til koalitionspartnerne og besættelsestropperne i Irak for at få en aftale om, at den efterlysning, der er via Interpol, rent faktisk også bliver omsat i en aktiv eftersøgning af hærchefen også i Irak, og at han, hvis han træffes i forbindelse med en sådan eftersøgning eller tilfældigt, så anholdes.
Har man lavet en aftale med koalitionspartnerne om det?
For det er jo ligesom i sidste ende dér, det viser sig, om man tager nogle reelle skridt, eller man bare udsender proklamationer.
Lene Espersen (KF), 2003-05-21:
En lang debat om ejerskab af Statsadvokaten for Særlige Internationale Straffesager tjener vist ikke noget formål.
Jeg har ikke hørt nogen partier her i Folketinget, som har været modstandere af, at man oprettede det særlige statsadvokatur.
Min pointe var bare, at det i hvert fald er et statsadvokatur, der blev nedsat under den nuværende regering, gik i gang med arbejdet og selvfølgelig også allerede har bedrevet ganske meget i den korte tid, hvor statsadvokat Vestberg har haft mulighed for at virke.
Så meget om den sag, men at Socialdemokratiet er glad for ordningen er da positivt at høre midt i alle de barske bemærkninger.
Omkring diskussionen om, hvorvidt det er aparte med advarsler eller ej, så var min pointe, om end den nok ikke var så tydelig, siden der nu er to, der spørger til det, at det, der var hele årsagen til, at statsadvokaten kom på banen, jo netop var, at hærchefen selv havde givet udtryk for, at han ønskede at forlade Danmark.
Og derfor synes jeg, at den diskussion, der er aparte, er diskussionen om, at myndighederne ligesom ikke har været opmærksomme på situationen.
For det var jo det, der fik Statsadvokaten til at sikre en varetægtsfængsling i surrogat.
Men det kan være, vi taler forbi hinanden.
Det var blot den pointe, jeg synes var væsentlig.
For så vidt angår det videre forløb, er det Statsadvokaten for Særlige Internationale Straffesager, der tager sig af sagen, som har sat efterlysningen i gang, og som efterforsker sagen.
Det er ikke regeringen.
Derfor er det et umuligt spørgsmål at stille på nuværende tidspunkt.
Jeg har redegjort for i min besvarelse én gang, og jeg finder ikke anledning til at gentage, hvilke overvejelser regeringen gør sig om det videre forløb.
Men jeg må fastholde i dag, at det er Statsadvokaten for Særlige Internationale Straffesager, der varetager interesserne, og som varetager den praktiske håndtering af denne her sag.
Søren Søndergaard (EL), 2003-05-21:
Jeg må indrømme, at jeg er lidt forbløffet, hvis ministerens svar skal forstås på den måde, at Statsadvokaturen for Særlige Internationale Straffesager har autoritet til at indlede forhandlinger med USA's regering, med Englands regering og med den danske regering om at indgå en aftale om, at koalitionens styrker i Irak skal have som en opgave at eftersøge en bestemt person og i tilfælde af, at de træffer på ham, så anholde ham. Jeg vil bare bede ministeren om at bekræfte, at det var, hvad hun sagde, nemlig at Statsadvokaturen for Særlige Internationale Straffesager altså har den mulighed nu at rette henvendelse til den danske regering og forhandle med den danske regering om, at danske soldater og danske politifolk skal anholde den irakiske hærchef. Umiddelbart synes jeg, det lyder helt aparte.
Det synes jeg lyder aparte.
Umiddelbart ville jeg opfatte det, som om det oplagt er en sag for regeringen at tage stilling til og for Udenrigsministeriet at tage stilling til.
Men o.k., hvis ministeren mener, at den opgave skal uddelegeres til Statsadvokaturen for Særlige Internationale Straffesager, så o.k.
Lene Espersen (KF), 2003-05-21:
Jeg tror, at debatten er ved at nå et niveau nu, hvor den kører lidt i selvsving.
I hvert fald virker det, som om alt bevidst skal fordrejes i en retning, som på ingen som helst måde har været intentionen.
Jeg har allerede i min første besvarelse til hr. Søren Søndergaard og til mange andre, der har været optaget af, hvorledes regeringen principielt stiller sig til spørgsmålet om krigsforbrydelser, redegjort for de overvejelser, som regeringen vil gøre sig, når man har fundet hærchefen, såfremt man finder hærchefen, og de overvejelser, der er dels om et internationalt krigstribunal, dels om de overvejelser, der er, såfremt der ikke kan ske en retsforfølgning, eller såfremt det viser sig, at man har bevisbyrde nok, men at den retsforfølgning ikke kan ske i hærchefens hjemland eller ved en international krigsforbryderdomstol.
Det har jeg redegjort for meget, meget klart.
Men som jeg svarede hr. Søren Søndergaard og fru Sandy Brinck, er vi jo ikke i den fase for øjeblikket.
Jeg er blevet spurgt, om regeringen vil undersøge alle rygter.
Til det må jeg blot sige, at det jo ikke er et anliggende, som hører under regeringens normale arbejdsområde.
Det er fuldstændig korrekt, at når det gælder henvendelser til andre lande, så er det naturligt, at det er en minister, der foretager den henvendelse.
Derfor er der også afsendt ikke et, men to breve til den amerikanske ambassade for at få en afklaring af de rygtedannelser, der har været, for så vidt angår de amerikanske myndigheders involvering i sagen.
Men for så vidt angår andre rygter om hærchefens nuværende opholdssted osv., vil jeg fastholde, at det er en opgave, som ligger trygt og godt hos statsadvokaten.
Der bliver gjort alt, hvad man kan, for at efterforske den her sag, selvfølgelig ikke kun at efterforske, hvor hærchefen befinder sig for øjeblikket, men også at gå videre i forberedelsen af, hvorvidt der kan rejses tiltale i Danmark.
Og de overvejelser er ikke færdige endnu.
Det var det, jeg stilfærdigt forsøgte at forklare hr. Søren Søndergaard.
Så jeg tror sådan set ikke, at der i princippet er den store uenighed om, hvordan arbejdsfordelingen mellem forskellige myndigheder er, men jeg må fastholde, at der på det principielle plan selvfølgelig er nogle overvejelser, som regeringen på et tidspunkt skal gøre sig.
Den fase, vi er inde i nu, er en fase, hvor det først og fremmest er statsadvokaten og det naturlige arbejde, der ligger under statsadvokaturen, som må varetage det.
Søren Søndergaard (EL), 2003-05-21:
Det eneste, der altså trækker denne her diskussion i langdrag, er jo, at regeringen ikke vil svare på det meget enkle spørgsmål og ikke vil forholde sig til den meget enkle problemstilling, der hedder, hvorfor man ikke eftersøger manden i Irak via de koalitionsstyrker, som Danmark selv er en del af.
Når man ikke vil svare på det spørgsmål, så bliver alle erklæringerne om, at man vil gøre, hvad man kan, for at han bliver retsforfulgt, jo hule.
For hvem eftersøger så manden i det irakiske territorium?
Det er klart, hvem der eftersøger ham i Sverige.
Det er klart, hvem der eftersøger ham i Norge.
Det er klart, hvem der eftersøger ham i England, for der er jo udsendt en efterlysning via Interpol.
Men hvem eftersøger ham i Irak?
Det er jo ikke det irakiske politi, vel?
Hvem eftersøger ham i Irak?
Hvem har ansvaret i Irak?
Ja, det har koalitionsstyrkerne, og derfor er den eneste vej frem selvfølgelig, at man laver en aftale med koalitionsstyrkerne om, at de eftersøger ham, og at de, hvis de fanger ham, så anholder ham.
Jeg må indrømme, at jeg er meget ked af, at konklusionen på denne her debat ikke kan være, at man giver et klart tilsagn om det fra regeringens side.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-05-21:
Jeg vil så godt bede statsministeren svare lidt mere indholdsmæssigt på det helt afgørende spørgsmål, synes jeg, som efterhånden tegner sig mere og mere skarpt, nemlig at vi skal tilbage til middelalderen for at finde en tilsvarende strid mellem stat og kirke som den, der finder sted i øjeblikket.
Hvis kirkeministerens indsats for at skabe en konfrontation med folkekirken fortsætter med den styrke, den har i øjeblikket, er der kun to løsninger på det
: enten at folkekirken helt og fuldt lægges ind under ministerielt overherredømme og bringes ind som en statsinstitution, eller at der sker en adskillelse mellem stat og kirke.
De nuværende tilstande kan da ikke fortsætte, det håber jeg da at statsministeren er opmærksom på.
Vi vil fra Enhedslistens side gerne medvirke til den adskillelse, som kan være en løsning, men statsministeren må da være enig med mig i, at det ikke kan fortsætte på den måde, som kirkeministeren kører det på i øjeblikket, hvor hun graver grøften mellem stat og kirke dybere og dybere for hver dag - senest med hendes angreb på bisperne.
Jeg vil ikke blande mig i, hvordan de skal udpeges, men det minder jo meget om, at kirkeministeren forsøger at give biskopperne mundkurv på.
Sandy Brinck (S), 2003-05-21:
Justitsministeren taler om forskellige faser.
Jeg vil godt sige, at den fase, vi lige nu set med socialdemokratiske øjne er i, er, at manden skal findes.
Før bliver alt andet sådan en lille bitte smule håbløst.
Manden skal findes, og der er jeg helt enig med hr. Søren Søndergaard.
Det hjælper ikke, at man bare sender en efterlysning ud.
Det kan de gøre i de lande, hvor der findes både et politi og retsvæsen, som kan håndtere det.
Men det er jo ikke det, der er situationen
i Irak.
Og det ville jo være rart, om regeringens venner USA ville være behjælpelige med den opgave.
Det burde da ikke være uoverkommeligt, hverken for justitsministeren eller for statsministeren, at bede Bush og hans kumpaner om at være venlige om at hjælpe med det, som regeringen af sig selv understreger er en vigtig opgave for regeringen, nemlig at få retsforfulgt denne mand. Når regeringen ikke gør det, så kan det da ikke undre, at man så begynder at spørge sig selv, hvor vigtigt det egentlig er for regeringen, når alt kommer til alt.
Jeg synes, at ministeren mangler at svare på, hvorfor i alverden man ikke påtager sig det politiske ansvar, men kun står og proklamerer, at det er det, man vil.
Man vil gøre, hvad man kan, mens der stadig væk er muligheder, man overhovedet ikke har udnyttet.
Ole Stavad (S), 2003-05-21:
»Mener statsministeren, at det er i overensstemmelse med en korrekt behandling af Folketinget, at kirkeministeren i spørgetiden den 14. maj 2003 nægtede at svare på spørgsmål om varetagelse af embedsmændenes retssikkerhed, og vil statsministeren også nægte at besvare det rejste spørgsmål?« Skriftlig begrundelse
Jeg går ud fra, at statsministeren er bekendt med, at sidste onsdag var kirkeministeren i spørgetiden og afleverede også sit forberedte svar, men nægtede derefter at svare på nogen former for supplerende spørgsmål. Jeg vil godt spørge, om det er i statsministerens ånd
med den åbenhed, som statsministeren normalt signalerer i forhold til den politiske debat.
Jeg spørger også på baggrund af, at kirkeministeren jo ikke er tilbageholdende med offentlige udtalelser.
Kirkeministeren benyttede her lejligheden til at rette en massiv kritik mod tidligere ministre, Rigsrevisionen, en kontorchef i Kirkeministeriet, embedsmænd i Kirkeministeriet i det hele taget, og biskopperne har også senere fået en tur, samtidig med at kirkeministeren erklærer sig selv uskyldshvid.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-05-21:
Det er jo fuldstændig forkert, når hr. Stavad hævder, at kirkeministeren ikke svarede.
Kirkeministeren fik et spørgsmål i onsdagsspørgetiden, som hun besvarede.
Kirkeministeren oplyste, at der vil blive tale om en advokatundersøgelse, som baseres på det foreliggende skriftlige materiale, og som også vil omfatte, i hvilket omfang ministre har været inddraget i sagen.
Endvidere oplyste kirkeministeren, at advokaten vil blive anmodet om så tidligt som muligt i sin gennemgang af sagen at søge afklaret, om der inden for rammerne af en sådan undersøgelse - det vil sige ved oplysning af sagen på det foreliggende skriftlige grundlag - vil kunne foretages en tilstrækkelig belysning af de forhold, som undersøgelsen omfatter.
I lyset af advokatens vurdering vil det så være muligt at tage spørgsmålet om, hvilken undersøgelsesform der er den rigtige, op til fornyet overvejelse.
Det var det, kirkeministeren svarede, så der blev givet et klart og et meget fyldestgørende svar på hr. Ole Stavads spørgsmål.
Derfor må jeg afvise hr. Ole Stavads påstand om, at der ikke er svaret.
Så havde hr. Ole Stavad og andre, så vidt jeg husker, nogle opfølgende spørgsmål, men der er det min opfattelse, at kirkeministeren har vurderet, at hun ikke havde noget at føje til sin oprindelige besvarelse, og det har jeg selvsagt ingen som helst bemærkninger til.
Ole Stavad (S), 2003-05-21:
Nu er jeg jo spændt på, om jeg får svar fra statsministeren på mit opfølgende spørgsmål, da jeg forstår, at statsministeren mener, at det er helt i statsministerens og regeringens ånd, at kirkeministeren ikke ønsker at stille sig til rådighed for supplerende spørgsmål, som det ellers er fast tradition her i Folketinget.
Jeg har i min begrundelse for det spørgsmål, jeg har stillet til statsministeren,
gentaget det spørgsmål, jeg stillede kirkeministeren, og spurgt, om statsministeren vil svare på det.
Nu vil jeg så godt gentage det, jeg sagde til kirkeministeren:
»Og derfor vil jeg godt spørge kirkeministeren: Hvad har kirkeministeren egentlig imod, at der blev lavet en undersøgelse på det højeste kvalitative grundlag og med den største retssikkerhed både for ministeren og ministerens embedsmænd?«
Hvis jeg må føje til: Som det jo også er hoveddiskussionen her, er det spørgsmålet om, hvorvidt man kun skal have adgang til skriftligt materiale, eller om man skal have adgang til at foretage afhøringer. Jeg synes, at behovet for det sidste - altså foretage afhøringer under vidneansvar - stiger massivt med de gentagne angreb, som kirkeministeren er ude med i forhold til alle mulige i den her sag, samtidig med at ministeren erklærer sig selv fuldstændig uskyldshvid.
Jeg skal ikke være overdommer med hensyn til, om kirkeministeren har ret i, at man ikke med rette kan kritisere hende for noget.
Men det får vi kun oplyst ved, at der kan foretages en undersøgelse, hvor man under vidneansvar kan afhøre de pågældende, der har været involveret i denne sag.
Derfor skal der med fuldstændig sikkerhed gennemføres en undersøgelse på de præmisser, inden den her sag slutter, hvis det er statsministerens opfattelse, at den skal belyses og belyses til bunds
Derfor vil jeg godt bede statsministeren om at svare på det spørgsmål, jeg har stillet.
Jesper Langballe (DF), 2003-05-21:
Jeg vil gerne spørge statsministeren, om ikke statsministeren finder, at det indimellem i denne sag kan være lidt vanskeligt at finde ud af, hvornår man skal tale, og hvornår man skal tie.
Jeg tænker på, at professor Søren Dosenrode i går havde et indlæg i Kristeligt Dagblad, hvor han sagde til biskopperne, at hvis de ville optræde som politikere, måtte
de på valg hvert fjerde år, som politikere er.
Kirkeministeren blev interviewet om dette sådan ganske morsomme udsagn i TV-Avisen, der klippede det til, så det så ud, som om det var hendes eget forslag, og nu har adskillige i dag, bl.a. den konservative kirkeordfører, taget det gravalvorligt som ministerens seriøse forslag.
Jeg vil gerne spørge statsministeren, om statsministeren ikke finder, at det kan være lidt vanskeligt at finde ud af, hvornår man skal tale, og hvornår man skal tie, og føje det tillægsspørgsmål til, om ikke statsministeren finder, at der måske kunne tales lidt mere indbyrdes mellem regeringspartierne.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-05-21:
Jeg vil godt minde statsministeren om, at vi er flere folketingsmedlemmer, som her i salen har stillet konkrete spørgsmål til kirkeministeren, bl.a. om regnskabsmæssige posteringer, og vi har ikke fået noget svar. Kirkeministeren ville bl.a. ikke besvare konkrete spørgsmål, som jeg stillede her i salen.
Jeg vil derfor godt spørge statsministeren, om tiden ikke er ved at være inde til, at statsministeren går mere direkte ind i denne sag, for det er jo helt åbenlyst, at kirkeministeren hele tiden angriber alle mulige andre og især biskopperne, sandsynligvis i et forsøg på at bortlede opmærksomheden fra hendes egne problemer.
Senest har vi set disse forslag vedrørende valg af bisperne.
Er situationen ikke derhenne, hvor kirkeministeren fremtvinger en adskillelse mellem staten og folkekirken?
Det kan jo ikke blive ved med at fortsætte på denne her måde.
Det håber jeg at statsministeren er enig med mig i.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-05-21:
Det er jeg absolut ikke enig med hr. Keld Albrechtsen i.
Derimod kan jeg godt være med enig med hr. Jesper Langballe i, at i sådan nogle sager er det altid en afvejning og samtidig en svær afvejning, hvornår man skal tale, og hvornår man skal tie. Der er i hvert fald ikke noget lovpligtigt påbud om, at ministre skal svare på opfølgende spørgsmål i Folketingssalen.
Det er helt op til den enkelte minister.
Som hr. Ole Stavad ved, svarer jeg altid på opfølgende spørgsmål, men det er jo fuldstændig op til den enkelte minister at vurdere, om der er mere at føje til. Til hr. Stavad vil jeg sige, at der altså blev givet et meget klart svar af kirkeministeren allerede sidste onsdag.
Det gjorde jeg i øvrigt også selv sidste onsdag.
Og af de svar fremgår det, at såfremt advokaten vurderer, at sagen ikke kan belyses tilstrækkeligt uden at indhente udtalelser eller foretage egentlige afhøringer, er der en ny situation, hvor det må overvejes, hvorledes man kommer videre med sagen, herunder om en undersøgelseskommission vil være den mest hensigtsmæssige fremgangsmåde.
Nu ved jeg ikke, om hr. Ole Stavad er opmærksom på det, men det har kirkeministeren faktisk i dag også udsendt en pressemeddelelse om i forbindelse med fastlæggelsen af kommissoriet for en advokatundersøgelse.
Så der er givet et meget, meget klart svar på det spørgsmål, som hr. Ole Stavad stillede sidste onsdag.