runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Line Barfod (EL), 2003-03-14:
Jeg skal heller ikke starte forfra på hele den politiske debat, vi havde sidste år om dette, men blot sige, at hvis man ønsker at harmonisere strafferetten, så synes jeg, man skulle have startet med det i stedet for at starte med at udlevere folk, som vi gør med denne beslutning.
Men det, jeg godt vil spørge fru Birthe Rønn Hornbech om, er, om Venstre vil være med til, at vi får en meget grundig behandling af det her lovforslag, så vi sikrer, at vi gør, hvad vi overhovedet kan for, at skadevirkningerne af det, man vedtog sidste år, bliver mindst mulige.
At vi virkelig får gennemarbejdet, hvad det egentlig er, vi gør her.
I hvilke situationer er det, vi udleverer, og hvad er det, vi har af muligheder for at begrænse risikoen for, at folk, der er mistænkt, bliver udleveret og så måske kommer til at sidde meget længe i fængsler i udlandet, før de får afklaret, om de egentlig er skyldige eller ej.
Jann Sjursen (KRF), 2003-03-14:
Dette lovforslag har til hensigt at forbedre retssikkerheden
for forsikringstagerne, og jeg vil godt sige, at vi fra Kristeligt Folkepartis side er meget positive over for lovforslaget og de enkelte dele, der er i det.
Der er sådan set ingen grund til, at jeg remser de enkelte elementer op igen, for vi har ikke nogen problemer med dem.
Derfor vil jeg her i ordførertalen koncentrere mig om det spørgsmål, som også har optaget en række ordførere tidligere i debatten, nemlig spørgsmålet om kortere opsigelsesvarsler, og om vi kan opnå det via frivillige aftaler, eller om der skal decideret lovgivning til.
Det er nemlig også det eneste punkt i lovforslaget, hvor vi i Kristeligt Folkeparti gerne vil overveje vores stilling nærmere.
Der er ingen tvivl for os om, at såvel forbrugere som Folketinget, altså lovgivere, har haft utrolig stor tålmodighed med forsikringsbranchen, for så vidt angår det ønske, der længe har været, om at få kortere opsigelsesvarsler.
Derfor er vi også fra Kristeligt Folkepartis side indstillet på allerede nu at skulle lovgive om det spørgsmål og prøve, om vi kunne finde nogle rigtige løsninger der.
Men ministeren har jo i dag i debatten givet tilsagn og nye løfter i forhold til det, der er angivet i lovforslaget, og derfor vil jeg sige, at på det punkt har vi brug for under udvalgsarbejdet nærmere at undersøge rækkevidden af de tilsagn, ministeren er kommet med her i dag, inden vi gør vores endelige stilling op til lige præcis dette spørgsmål.
Sådan som debatten er skredet frem, er det jo nok så meget et spørgsmål om, hvilke tidsfrister vi kan opnå med hensyn til, at vi sikrer forbrugerne enten ved de frivillige aftaler, som branchen med en kærlig hånd selv når frem til - for at bruge hr. Helge Adam Møllers udtryk - eller ved den lovgivning, vi kan blive enige om i forbindelse med udvalgsarbejdet. Vi vil ikke være dogmatiske med hensyn til dette spørgsmål, men som sagt har vi egentlig det udgangspunkt, at tiden nok var kommet til, at vi kunne lovgive om det spørgsmål som følge af de mange vink med vognstænger, der allerede er givet på det her område.
Med disse bemærkninger kan jeg tilsige en positiv udvalgsbehandling fra Kristeligt Folkepartis side.
Som sagt kan vi støtte langt de fleste elementer i lovforslaget og har så blot det enkelte udestående spørgsmål, nemlig hvordan vi får sikret, at vi får kortere opsigelsesvarsler.
Elisabeth Arnold (RV), 2003-03-14:
Det forslag, vi behandler her, er et meget omfattende forslag, et kompliceret forslag, som også den tidligere ordfører var inde på.
Det indeholder en lang række ændringer
i lov om forsikringsaftaler m.v. Det bygger på en betænkning fra 2002, og det tilsigter at skabe en bedre retssikkerhed for både forsikringstageren og for den, der har ret til en eventuel ydelse, altså den sikrede.
Lovforslaget bygger endvidere på en del erfaringer indhøstet gennem en række år med diverse sager om forsikrede, der ikke kunne få dækning på grund af mindre unøjagtigheder eller fejl i anmeldelser eller andre oplysninger.
Samlet set må man sige, at forslaget giver en bedre retssikkerhed for forsikringskunder, og det er vi fra Det Radikale Venstres side meget tilfredse med.
Om det spørgsmål, der har fyldt en del af debatten i dag, nemlig om opsigelsesvarslerne, må vi sige, at vi fra radikal side godt forstår de ønsker, der har været fra forbrugerside om at få en mindre stavnsbinding.
Der har været mange offentlige diskussioner om, hvorvidt man skal være tvunget til at være kunde i et bestemt forsikringsselskab i meget lang tid fremover.
Vi forstår også godt branchens betænkeligheder ved at give fuldstændig los, så man giver anledning til shopping mellem forskellige forsikringsselskaber og derved undergraver den aktuarmæssige beregning, der er af, hvordan forsikringen bliver prissat.
Man er jo naturligvis nødt til at sprede risikoen på en del forskellige grupper, og gruppernes størrelse er meget afgørende.
For at kunne beregne prisen skal man vide, hvor stor gruppen er.
Spørgsmålet er, om vi skal lovgive allerede nu om det med at få kortere opsigelsesvarsler.
Justitsministerens opmærksomhed på sagen er selvfølgelig udmærket, men vi kan godt risikere, at resultatet ikke bliver tilfredsstillende for forbrugerne. Når det er branchen selv, der skal udarbejde reglerne, er det jo, som når man skal sælge elastik i metermål.
Det kræver meget høj moral, og det kræver, at der er stor tillid til branchen.
Vi vil fra radikal side gerne bidrage til en indkredsning af, hvorledes vilkårene bør være på det tidspunkt, hvor justitsministeren skal se på det sammen med branchen.
Altså kortere opsigelsesvarsler og en fleksibilitet
er målet.
Vi vil også gerne bidrage til, at vi kan få en ordning, som branchen kan arbejde med.
Men vi ønsker altså også at give branchen det tillidsfulde håndslag at sige, at vi nu overlader det til branchen at udarbejde forslag til det inden næste forår, og så vil vi se på det med de øjne, med hvilke vi også ser på det i dag: Der skal være fleksibilitet.
Der skal være mulighed for at slippe ud af et forsikringsselskab med kortere varsel, end der er i dag.
Så vil vi på det tidspunkt tage stilling til, om vi skal lovgive, på trods af at branchen har haft et godt stykke tid til at prøve at finde sine ben selv.
Men som forslaget ligger her, er vi i udgangspunktet positivt indstillet over for det.
Per Kaalund (S), 2003-03-14:
Den socialdemokratiske folketingsgruppe kan støtte lovforslaget.
Der var en meget grundig debat på daværende tidspunkt, og vi kan henholde os til den debat.
Vi er selvfølgelig klar over, at der under behandlingen af dette lovforslag kan være brug for nogle spørgsmål, nogle eventuelle afklaringer, og dem medvirker vi gerne til i udvalgsarbejdet. Vi er i øvrigt stadig væk enig i princippet om, at retsforfølgning som princip bør finde sted i det land, hvor lovovertrædelsen er foregået.
Vi kan selvfølgelig også støtte, at man i højere grad anerkender hinandens retsafgørelser og dermed også begrænser mulighederne for afslag på udlevering.
Vi er også klar over, at der ligger forenklinger og effektiviseringer i selve procedurerne, som vi også kan støtte.
Med hensyn til selve rammerne for forbrydelserne, strafferammer osv., så er der jo ikke tale om små bagatelsager.
Der er jo tale om mere alvorlige kriminelle handlinger, når der overhovedet er tale om udlevering.
Endelig og afslutningsvis har vi jo stadig væk den europæiske menneskerettighedskonvention som grundlag.
Det skal foregå ordentligt, også når der er tale om udlevering af kriminelle i disse sammenhænge.
Så vi kan anbefale det.
Lissa Mathiasen (S), 2003-03-14:
Det glæder mig, at Dansk Folkeparti er enig i, at opsigelsesvarslerne skal kortes af.
Så vil jeg godt høre, om man fra Dansk Folkepartis side er enig i, at vi allerede nu kan finde ud af, hvad det egentlig er, der skal til, for at det er tilfredsstillende.
For det er jo ikke nok, at de bare om 1 år kommer med et eller anden produkt, der er tilfældigt.
Vi kan allerede nu under udvalgsarbejdet finde ud af, hvad det er, der skal til.
Hvad stiller Dansk Folkeparti som krav?
Hvad er det, der skal være tilfredsstillende, før man mener, der skal gribes ind?
Per Dalgaard (DF), 2003-03-14:
Brancheorganisationen har udtalt, at den ikke lige kan få øje på, at der blandt borgerne er et krav om kortere opsigelsesvarsel, men der har vores svar til dem været, at det højst sandsynligt er, fordi der ikke er tradition for det, plus at det i dag jo ikke findes.
Men jeg så forleden dag på forsiden af Erhvervsbladet, at f.eks. mindre erhvervsvirksomheder rent faktisk er noget trætte af, at der er lange opsigelsesvarsler.
Så jeg tror, at det produkt, der skal komme frem, skal gælde bredt for forsikringer som sådan.
Det må vi selvfølgelig tage ad notam.
Men for os at se er det forsikringer generelt set, som i almindelighed skal kunne siges op med kortere varsel.
Jeg kan ikke se, at der er de helt store problemer i det.
Man har en forsikring, og så laver man faktisk præcis den samme forsikring blot med et kortere opsigelsesvarsel, og så kan kunden vælge frit: Hvilken vil du have?
Den ene er lidt dyrere end den anden.
Per Dalgaard (DF), 2003-03-14:
De foreslåede ændringer og justeringer er en række fornuftige tiltag, som vil komme forsikringstagerne til gode.
Det kan Dansk Folkeparti selvsagt kun billige.
Ændringerne er bl.a. en forbedret lempelsesregel, som vil give mulighed for i særlige tilfælde at se bort fra, at forsikringstageren ved forsikringens oprettelse har givet urigtige oplysninger, ofte ubevidst.
I dag har denne regel været administreret for strengt, siges det, med mange problemer til følge.
Der lægges også op til, at en forsikring kan genoplives, hvis den er opsagt på grund af manglende betaling.
Ved ansvarsforsikringer, hvor selskaber hæfter umiddelbart over for skadelidte, skal forældelse fremover kunne ske efter samme regler som skadelidtes krav mod skadevolderen.
Forsikringsselskaberne skal også vejlede om acontoudbetalinger, såfremt loven vedtages.
Et begrundet afslag på at tegne en forsikring skal gives efter anmodning.
Og ikke mindst vil en skadelidt kunne rette sit erstatningskrav direkte mod en konkursramts ansvarsforsikringsselskab.
Alle disse tilretninger af den eksisterende lovgivning synes Dansk Folkeparti er yderst fornuftige.
Men den tradition, der er i forsikringsbranchen, for, at en forsikring kun kan opsiges én gang om året, er alt for stiv.
Det betyder, at en kunde, der ønsker at flytte til et andet selskab, først kan flytte, når den gamle opsigelsesperiode udløber - om 1 år f.eks. Dansk Folkeparti ønsker en meget kortere opsigelse.
I henhold til lovforslaget giver justitsministeren branchen en mulighed for selv at udvikle og tilbyde forsikringsprodukter med kortere opsigelsesvarsler.
Hvis der efter justitsministerens vurdering ikke er sket en tilfredsstillende udvikling på markedet inden udgangen af første kvartal 2004, vil der komme et påbud om, at opsigelsesvarslet skal være kortere.
Vi har svært ved at se, hvad det er for nogle problemer, der medfører, at vi ikke allerede nu kunne få det ind i den eksisterende lov, men jeg må sige, at justitsministerens indlæg her med et fast blik og kontante udmeldinger om, at der skal være en kortere opsigelsesperiode, gør, at vi måske nok føler os lidt mere trygge på det område.
Vi er også indstillet på, at det selvfølgelig er kunderne, der på en eller anden måde skal betale for at få en lidt bedre opsigelse end den lange opsigelse i forbindelse med en forsikring.
Dansk Folkeparti vil se positivt på forslaget og vil interesseret lytte til de svar, der kommer i forbindelse med spørgsmål under udvalgsarbejdet.
Helge Adam Møller (KF), 2003-03-14:
Nu ved jeg såmænd ikke, hvor meget fri konkurrence der er, hvis det er os, der i loven skal fastsætte frihedsgraderne.
Det, vi alle sammen er interesserede i, er, at der bliver mulighed for markant kortere opsigelsesvarsler, at det kommer til at gælde det store antal af alle forsikringsselskaber, specielt de store forsikringsselskaber, hvor 90 pct. af os har vores forsikringer, og at det kommer til at gælde på alle basis- eller kerneområder, dér, hvor almindelige mennesker har deres forsikringer.
Når fru Lissa Mathiasen siger, at det har ministeren jo ikke sådan nærmere skitseret, så må jeg da minde om, at det er mindre end 20 minutter siden, justitsministeren stod og fra denne talerstol klart og tydeligt sagde, hvad der efter ministerens mening ligger i det, og det var jo stort set nøjagtig det samme, som fru Lissa Mathiasen mener.
Hvad er det så, man vil have mere?
Regner man ikke med, at det, der bliver sagt fra Folketingets talerstol, gælder?
Jeg må minde om den gamle jyske lov: Et ord er et ord, og en mand er en mand - og det gælder også en justitsminister, selv om hun er kvinde.
Lissa Mathiasen (S), 2003-03-14:
Nu er det jo ikke så længe siden, klokken var 13, det er knap en time siden, og derfor formoder jeg også, at hr. Helge Adam Møller kan erindre sig, at det faktisk først var i kraft af, at vi tog det her spørgsmål op, at justitsministeren gik op og tog ordet og begyndte at give udtryk for, hvad man fra Justitsministeriets side lagde i, hvad der ville være tilfredsstillende.
Inden da havde vi ikke set noget, for inden da havde vi kun det, der står i lovforslaget, og der står: Hvis ikke det er tilfredsstillende ... Så forstår jeg ikke rigtig den vurdering, hr. Helge Adam
Møller lægger, for hr. Helge Adam Møller siger: Jamen det skal jo være ens for alle, og kan det blive det, når det er via lovindgreb
Ja, for mig at se er det forbrugernes frihedsgrader, vi her taler om.
Hvis vi via lovgivning går ind og siger: Hvad er det for nogle retningslinjer, der skal ligge med hensyn til opsigelse, hvad er det, der skal være tilfredsstillende?, så er det jo ens for samtlige forsikringsselskaber.
Men frihedsgraden er forbrugernes, og det er den, vi efterlyser.
Helge Adam Møller (KF), 2003-03-14:
Skulle de så ikke have lov til dét, hvis det store flertal - og det er det, vi ønsker at sikre - har et tilbud om 1 måneds opsigelsesvarsel? Der er jo ikke meget frihed, hvis der er et enkelt selskab, der ønsker at gå ind i en lille specialniche, for man kunne selvfølgelig alt andet lige godt forestille sig, at prisen bliver afhængig af, hvor kort opsigelsesvarslerne bliver: Hvis det er 3 dage, bliver det selvfølgelig dyrere, end hvis det er 3 måneder.
Derfor vil vi da godt have, at der er den mulighed for, at et enkelt forsikringsselskab kan køre med et særligt produkt, så de forbrugere, der af en helt særlig grund måtte ønske det, har mulighed for det.
Hvad er der galt i det?
Det ville man jo bremse, hvis man lavede en lov.
Lissa Mathiasen (S), 2003-03-14:
Nu kan man jo vælge, som jeg kan høre, at hr. Helge Adam Møller gør, at tænke negativt i forhold til, hvordan det her kunne udformes, men jeg har meget svært ved at se, at det kan være negativt, hvis man som udgangspunkt her siger: Vi ønsker, at alle forbrugere skal have den ret, at de skal kunne få den korte opsigelsesfrist.
Det bliver lagt ind, og det bliver lagt ind med de præmisser, at vi ønsker, at det er det brede produkt, at det ikke kun er nogle få produkter, der er kort opsigelse på, men at vi netop får defineret via den her lovgivning, hvad det er, vi ønsker.
Skulle der så være nogle, der ønsker at tilbyde et bedre produkt, ja, så har jeg dog aldrig været udsat for, at nogen vil komme efter dem for det.
Vi skal netop sikre de minimumsrettigheder til forbrugerne i form af en bedre retsbeskyttelse ved at sige: Der skal være det brede udbud af produkter, der skal være den korte opsigelsesfrist.
Det er bare det, vi taler for, og det synes jeg
Helge Adam Møller (KF), 2003-03-14:
Jeg synes, vi skylder forbrugerne, at de har et godt produkt med et kort opsigelsesvarsel for det kæmpestore flertals vedkommende, og hvis der så er nogle enkelte, der vil tilbyde noget andet, så skal de have lov til det.
Men jeg kan forstå, at hvis Socialdemokratiet havde justitsministerposten, ville man altså også indføre en lov, som sagde, at ingen bagermester måtte åbne efter kl. 7 om morgenen, så det selv for den ene bagermester i hele Danmark, der har lyst til at åbne kl. 8, ville blive forbudt ved lov. Det er jo grotesk, fuldstændig grotesk.
Det er socialisme ud over alle grænser: lovgivning, lovgivning, lovgivning. Hvis folk selv kan klare det, er det fint.
Hvis de ikke kan klare det, så lovgiver vi, det står i loven.
Det står i lovforslaget.
Det har justitsministeren sagt.
Det har jeg sagt.
Vi løser det, og vi løser det på den mest effektive måde og helst uden lovgivning.
Lissa Mathiasen (S), 2003-03-14:
Jeg vil sige, at det ville have været noget andet, hvis det tilsagn, der lå, om, at man nu selv vil indføre det, var nærmere specificeret - det er noget af det, vi efterlyser - men ministeren har ikke specificeret det nærmere end til at sige: Hvis ikke det er tilfredsstillende ...
Hvad er tilfredsstillende? Hvor meget skal der til, hvor lidt skal der til?
Derfor er det, vi har et ønske om at sige: Lad os få fastlagt reglerne, og lad os få fastlagt, hvad det er, vi lægger i »tilfredsstillende«, og kan vi det, kan vi såmænd også lige så godt sige: Jamen så lad os fastlægge
retningslinjerne, sådan at alle forbrugere ved, hvad der er deres ret.
Vi synes egentlig, det er ganske udmærket, hvis forbrugerne får en mulighed for at sige deres forsikringer op med kort varsel.
Jeg tror, den form for konkurrence ville være god for forbrugerne, og jeg troede egentlig også, at det var det, en borgerlig regering og et borgerligt parti som De Konservative burde stå for: den frie konkurrence.
Og lad den blive smidig.
Helge Adam Møller (KF), 2003-03-18:
Den Konservative Folketingsgruppe er heller ikke overbevist om den såkaldt svenske model, som hr. Per Dalgaard lige omtalte, og som forslagsstillerne jo også fortæller noget om erfaringerne med i deres forslag.
Lad mig prøve at opsummere et par af de svenske erfaringer:
Man siger også, at det er vanskeligt at fastslå, hvilken virkning forbuddet har haft.
Hvis vi rykker lidt nærmere Danmark end Sverige i al almindelighed og koncentrerer os om politiet ovre i Skåne, så siger de, at der har man ikke noget belæg for at konstatere, at den samlede prostitution er formindsket.
Man siger også fra Skåne Politi, at før blev et antal af aftalerne mellem den prostituerede og kunden indgået på gaden; nu sker det først og fremmest via telefon, eksempelvis mobiltelefon.
Men det gør jo ikke selve prostitutionen mindre alvorlig.
Man siger også, at antallet af overgreb mod prostituerede er steget.
Sammenfattende kan jeg sige, at den konservative folketingsgruppe ikke kan støtte forslaget, og det er der altså flere grunde til. Ud over de svenske erfaringer synes vi først og fremmest, det er vigtigt, at det er bagmændene, man rammer; at det er dem, der skal sættes hårdt ind over for.
Derfor er det rigtigt og fornuftigt og godt, at der nu om kort tid kommer et lovforslag, der betyder, at det bliver muligt for politiet også at foretage telefonaflytning i forbindelse med det, der hedder rufferi.
Vi er bange for, nervøse for og tror, at man kan risikere, at prostitutionen vil rykke fra det mere åbne gadebillede over i det mere skjulte.
Hvis den gør det, som nogle af erfaringerne fra Sverige tyder på, bliver det jo endnu sværere for de sociale myndigheder og for andre, som ønsker at hjælpe, at komme i kontakt med de prostituerede
- specielt de mest svage og mest udsatte - og tilbyde dem hjælp med henblik på at få dem ud af prostitutionen. Endelig er der selvfølgelig også den vigtige grund, at et sådant forbud bliver utrolig svært at håndtere og håndhæve for politiet.
Vil man håndtere det og håndhæve det virkelig effektivt i både Esbjerg, Skive, Holstebro, Nakskov og København og andre steder fra Rønne til Godthåb, vil det jo kræve ufattelig mange politifolks aktive indsats, og jeg synes, der er nok af opgaver til politiet i øjeblikket, og at man ikke skal give dem en opgave, som næsten er uløselig.
Per Dalgaard (DF), 2003-03-18:
Kristeligt Folkepartis forslag vil gøre køb af seksuelle ydelser kriminelle, uanset at personerne, ydelsen købes hos, er over 18 år. Dansk Folkeparti har al mulig sympati for at ramme de personer, der udnytter piger til prostitution, og som mere eller mindre organiseret tjener penge på andres svage stilling i samfundet. Den udnyttelse, vi i de sidste åringer har set af piger fra de gamle østeuropæiske lande, Fjernøsten og andre steder, vil vi gerne være med til at få stoppet.
De personer, der lokker pigerne her til landet under falske forudsætninger og udnytter deres svage situation i samfundet, skal rammes.
Vi tror blot ikke på, at den her anviste model mod de bagmænd, der udnytter pigerne, fungerer.
Kristeligt Folkeparti henviser til Sverige, som har et forbud mod køb af seksuelle ydelser, som en model at følge.
Men jeg har min store tvivl om, at det er så nemt.
Det er bestemt ikke alt, hvad der kommer fra Sverige, der er værd at efterligne. Kristeligt Folkeparti henviser til en svensk professor i socialvidenskab, Sven-Axel Månsson, som siger, at der er sket en markant ændring i den svenske befolknings holdning til prostitution, siden loven blev vedtaget i Sverige.
Det er jeg sikker på er ganske rigtigt, men det ændrer jo ikke ved de prostitueredes antal.
Svensk politi og socialarbejdere skønner, at der i 1995 var 2.500 prostituerede og i 2002 mellem 5.000 og 10.000.
Den svenske rigspolitistyrelse siger i 2001, at der ikke bliver færre prostituerede, og at de prostitueredes situation er blevet forværret efter vedtagelsen af den svenske lov.
Erfaringer viser, at et forbud af denne art ikke får prostitutionen til at forsvinde, men tværtimod forværrer forholdene for de prostituerede.
Den vanskeliggør yderligere opklaring af kvindehandel, siger en svensk anklager, Aino Alhem, til Aftonbladet i 2002.
Aidsbekæmpelsesorganisationen Europap siger i 1997 om loven i Sverige, at de ikke tror på, at en kriminalisering af dette område er en farbar vej at følge, og at det er en fare for den offentlige helbredstilstand generelt set.
Ingen andre lande end Sverige har et sådant forbud.
Tværtimod forsøger man at afkriminalisere rundtomkring i andre lande, sågar så langt væk som i Australien.
Dansk Folkeparti kan derfor ikke støtte dette forslag.