Jan Trøjborg (S), 1999-04-15:
Jeg takker ordførerne for de mange kommentarer.
Man kan sige, at kommentarerne trækker jo lidt i forskellig retning alt efter holdning, men jeg vil hæfte mig ved, at jeg var meget glad for det, fru Tove Videbæk, hr. Egil Møller, hr. Tom Behnke, fru Susanne Clemensen, fru Lise Hækkerup og fru Elisabeth Arnold sagde, nemlig at vi netop her har en interessant mulighed for at være med til at præge udviklingen.
Jeg synes, at hvis vi ser på universitetsområdet i øjeblikket, er der faktisk mange ting, der spirer, der gror.
Der er grøde i utrolig mange eksperimenter med forskellige nye former for organisationskonstruktioner, ledelsesformer, styringsformer.
Imidlertid synes jeg, det er forholdsvis sjældent, at ideen kommer fra institutionerne selv.
Det er ofte sådan, at det sker i et meget tæt samspil med ministeriet.
Her kommer der et behov, der ofte udtrykkes fra Folketingets side, men det kan også være fra omverdenens side, som så udmøntes, udkrystalliseres, i konkrete aftaler og konkrete initiativer.
IT-højskolen er et eksempel, CIT-centret, et COM-center, et Mads Clausen-institut er andre eksempler, og biotekinvesteringer måske et femte eksempel
, og det siger måske noget om, at udviklingskontrakter kan blive et ganske godt instrument.
Det kan være et skridt i den rigtige retning, men også et ganske aktivt instrument, som kan bruges til at være med til at præge udviklingen, således at vi får ikke ro, men vi får mulighed for at udvikle betydelig hurtigere, end vi har gjort hidtil.
Jeg forestiller mig ikke, at udviklingskontrakt nr. 1 er en stor revolution, men jeg forestiller mig, at udviklingskontrakt 2,3,4 og 5 bliver mere og mere forpligtende, netop forpligtende i forhold til bl.a. at eksperimentere mere effektivt med nye ledelsesformer.
Hr. Frank Dalgaard sagde det jo sådan set rigtigt.
Og netop derfor har instrumententet udviklingskontrakter den overordnede overskrift, der hedder kvalitet, højere ambitionsniveau, at definere målene præcist og klart og skitsere, hvilke strategier der skal til for at nå disse mål. Se det er en lidt anden form for styringsmekanisme i en mere forpligtende form, end man hidtil har anvendt på de fleste institutioner, og derfor er der ingen tvivl om, at det instrument efterhånden vil udvikle sig og blive ganske stærkt og brugbart, naturligvis i en dialog mellem ministerium og universitet. Så er jeg godt klar over de synspunkter, som er fremført fra jernindustriens side, altså Dansk Industri, Dansk Metal, og hvad de hedder alle sammen, og som hr. Frank Dalgaard gentog her, om, at der findes én universel ledelsesmodel, der er den eneste rigtige, men som de vist for øvrigt ikke selv benytter i deres egne organisationer.
Der er vist også valgt ledelse, men det er nu en anden sag.
Det er den model, man bare lige fra den ene dag til den anden skal trække ned over den samlede universitetsverden i kongeriget.
Det tror jeg er uproduktivt.
Jeg er godt klar over, at der er steder i verden, hvor det er sket.
Der er et eneste sted i verden, det er sket, er i Holland.
Jeg har haft den fornøjelse med formanden for Danmarks Forskningsråd, Søren
Isaksen,
at studere lidt nærmere, hvorledes det er foregået i Holland
Jeg fik den forklaring af det hollandske ministerium, at der var foregået 21 års debat, at Jo. M. Ritzen havde været minister for det samme område i 9 år, og så kunne det lade sig gøre at introducere en helt ny form for ledelse på universiteterne.
Imidlertid er jeg ikke overtydet om, at én model nødvendigvis i alle tilfælde er det rigtige.
Jeg synes da også, vi har eksempler fra det private erhvervsliv på, at der kan være virksomheder, der ganske vist er ledet af en bestyrelse og har ansat en direktion, der gør det mindre heldigt.
Jeg nævner i flæng Hafnia og Nordisk Fjer, og der er måske andre, der kan bidrage med flere eksempler.
Det, at der er én universel model, der kan være gældende for alle universiteter, en bestemt ledelses- og styringsform, tror jeg ikke så meget på.
Til gengæld tror jeg på, at en række af de eksempler på krisetegn, vi ser visse steder, f.eks. Naturvidenskabeligt Fakultet på Københavns Universitet, er meget gode eksempler, der tyder på, at der mange steder er behov for, at man grundigt tænker igennem, om der ikke var behov for at udvikle ledelsesinstrumenter til et højere eller bedre niveau, en ny form, som bl.a. skitseres som mulighed i udviklingskontrakter.
Jeg tror, at udviklingskontrakterne kan være med til at definere en ny model de steder, hvor der er behov for nye ledelsesformer.
Men det er jo ikke sådan, at alle universiteter, uanset at de er ledet af en demokratisk valgt rektor, kan siges at være dårligt ledet.
Tværtimod har vi jo fremragende, strålende eksempler på universiteter, der gør det bragende godt, og så har vi andre steder, som jeg nævnte før, hvor der er behov for at se sagen efter i sømmene.
Fru Karen Rønde efterlyste en elefant, tror jeg det var, eller sagde med andre ord, at ministeren sprang op som en løve og faldt ned som et lam.
Det er jo i alt fald et meget interessant billedsprog.
Når jeg har studeret de reaktioner, der har været på vores udspil oven på debatten her i Folketinget om den forsknings- og universitetspolitiske redegørelse og udspillet om ændringer i universitetsloven, og når jeg har læst debatten, så har jeg mere en opfattelse af, at mange i universitetsverdenen har betragtet mig som en ulv i fåreklæder snarere end som en løve, der sprang op og faldt ned som et lam. Ulv i fåreklæder synes jeg nu er en forkert betegnelse.
Jeg tror, det er mere rigtigt og ærligt at sige, at vi ønsker en fornyelse.
Vi ønsker en debat, kvalitet, et højere ambitionsniveau på alle universiteter, og vi ønsker en drøftelse på basis af, at vi ønsker at tale op til forventningerne om, at vi kan gøre det bedre, snarere end ned til fordommene om, at vi vil styre alting hen over hovedet på andre.
Nu skal jeg slutte med at sige til hr. Søren Kolstrup, der gerne vil have ro: Javel det kan være rart med ro.
Imidlertid er det jo ikke altid, at udvikling kommer baseret på ro alene.
Der skal også være tid til eftertanke, men ro alene er jo ikke løsningen på de problemer, vi står over for.
Jeg siger da hr. Søren Kolstrup tak for den meget præcise formulering af partiets stilling.
Jeg forstod, at det var et entydigt nej i hvert fald til de forandringer, som regeringen har lagt op til.