Eva Kjer Hansen (V), 2004-10-22:
Jeg vil gerne takke for de positive tilkendegivelser fra partierne til det her lovforslag.
Vi mangler dog stadig at få en mere uddybende metodebeskrivelse og en endelig erfaringsopsamling af de eksisterende forsøg med disse grupper, og det er jo så det, vi kan nå at få frem til den nye revisionsperiode.
Jeg vil til fru Karen Klint sige, at det altså ikke skal være et par måneder, der skal skille os ad, så jeg vil positivt overveje, hvorvidt det vil kunne fremskyndes, men jeg forstod på fru Karen Klint, at der vil blive stillet spørgsmål i forbindelse med udvalgsbehandlingen, og så vender vi jo tilbage til det.
Til hr. Villy Søvndal vil jeg sige, at jeg ikke på nuværende tidspunkt vil kunne svare på, hvorvidt man også kan udvide med andre.
Det vil jo blive et spørgsmål om, hvem det er, der kommer på tale, hvordan man afgrænser den eller de pågældende grupper, og det bliver jo i sidste ende også et spørgsmål, der så vil være til forhandling i forbindelse med en revision.
Men jeg forstod også på hr. Villy Søvndal, at der kommer spørgsmål under udvalgsbehandlingen, og der kan vi jo så se nærmere på det.
Endelig skal jeg sige, at jeg også glæder mig til at svare på spørgsmål fra Enhedslistens ordfører.
Tak for debatten, jeg ser frem til udvalgsarbejdet.
Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslaget overgik derefter til anden behandling.
Afstemning
Jeg vil gerne takke for den konstruktive debat og de mange positive bemærkninger til lovforslaget.
Vi er alle enige om, at indsatsen for de udsatte børn og unge skal styrkes.
Den eksisterende indsats er simpelt hen ikke god nok.
Sagsbehandlingen er ikke grundig nok, sagerne bliver ikke undersøgt tilstrækkeligt, børnene og de unge inddrages ikke altid, der mangler ofte dækkende handleplaner med præcise mål for indsatsen, og det halter med det løbende tilsyn og opfølgningen på, om børnene nu får den rigtige hjælp.
Vi mangler dokumentation for indsatsen og resultaterne af den.
Statistisk set klarer de tidligt anbragte børn sig dårligere senere i livet både med hensyn til uddannelse, job, sundhed, familieliv og kriminalitet.
Lovforslaget skal rette op på disse problemer.
Derfor indeholder lovforslaget for det første en række opstramninger af kravene til kommunernes sagsbehandling.
Både reglerne om undersøgelse og handleplaner i børnesagerne strammes op.
En kvalificeret og grundig afdækning af barnets situation er en forudsætning for, at man kan vælge den rigtige hjælp fra starten.
Og det er i øvrigt også vigtigt, at man netop er opmærksom på en tidlig indsats.
Jo før man griber ind over for problemer, desto større chance er der for at hjælpe det pågældende barn.
Dernæst styrkes reglerne om inddragelsen af børnene.
Forskningen viser, at der er store fordele ved disse netværksanbringelser, for det første fordi børnene kan bevare en bedre kontakt til forældrene, og for det andet fordi anbringelserne er mere stabile og sjældnere bryder sammen.
Som nævnt kan vi se, at tidligere anbragte ofte klarer sig dårligere uddannelsesmæssigt og jobmæssigt, og derfor skal der simpelt hen også mere fokus på børnenes skolegang.
Kommunerne skal være opmærksomme på, at en indsats i hjemmet eller i nærmiljøet nogle gange kan være bedre end en anbringelse for de større børn og unge.
Vi ved nemlig, at det kan være meget svært at få en anbringelse til at fungere, når den unge er midt i teenageårene.
Op mod halvdelen af disse anbringelser bryder sammen, og det giver kaotiske forhold for de unge bl.a. i forhold til deres skolegang.
Jeg tror, at det var hr. Villy Søvndal, der var inde på, at man fra SF's side gerne også havde set krav til omfanget af sager, som sagsbehandlerne skal tage sig af.
Jeg synes, det er vigtigt at holde fast i, at spørgsmålet om, hvor mange sager en sagsbehandler kan magte, er et ledelsesmæssigt spørgsmål; det er noget, man må tage stilling til i forvaltningen i forbindelse med fordelingen af arbejdsopgaverne, og jo også fordi det behov, der er i forbindelse med en sagsbehandling, kan variere meget fra sag til sag.
Intentionerne med loven skal blive til virkelighed.
Samtidig øges kontrollen med kommunerne.
Jeg skal i øvrigt understrege i forbindelse med diskussionen om økonomien, at kommunerne og regeringen jo årligt indgår kommuneaftalen, der fastlægger rammerne for økonomien på områderne generelt.
Jeg er overbevist om, at anbringelsesreformen vil betyde et markant kvalitetsløft for indsatsen.
Lovforslaget har jo også fået stor opbakning og anerkendelse i høringsrunden, og jeg synes, det er positivt, at vi i bred enighed kan arbejde videre med dette lovforslag.
Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslaget overgik derefter til anden behandling.
Afstemning