Yvonne Herløv Andersen (CD), 1999-05-12:
Vi fik ikke noget svar på, hvad et hysterisk plan er; det havde ellers været interessant.
Jeg vil sige, at for Centrum-Demokraterne er forespørgselsdebatten en naturlig opfølgning på betænkningen og et middel til at fastholde opmærksomheden på det meget vigtige arbejde, der foregår på ligestillingsområdet.
Vi er af den grund også meget tilfredse med de forhandlinger, som har været ført om det forslag til vedtagelse, som nu er fremsat.
Forslaget er trods sin korte form, det skal det jo være herinde, meget omfattende - og kompakt, vil jeg sige - og peger fremad mod en ny samarbejdsmodel for fjernelse af de barrierer, der stadig findes for fuld ligestilling af mænd og kvinder.
Vi mangler stadig at få integreret ligestilling i de offentlige arbejdspladsers forvaltninger.
Spørgsmålet om ligestilling skal jo tænkes ind på alle niveauer og i alle beslutninger i tilrettelæggelsen af det daglige arbejde.
Der er jo stadig væk ikke lige løn for lige arbejde, og så kom jeg til at tænke på nu her med det statistiske materiale, der er i årsberetningen fra Ligestillingsrådet, at det er jo sådan set historisk.
Det er, som om det følger kvinderne som en forbandelse.
Mor var herreskrædder og fik mindre end sine mandlige kollegaer.
Jeg har været telefonmontrice og fik mindre end mine mandlige kollegaer.
Min datter får mindre end sine mandlige kollegaer.
Så tænker jeg på, om det bare er noget, der følger kvinderne som en forbandelse.
Så har det i debatten været sagt på en måde, som om det, der foregår herinde, er afskåret fra det udenfor.
Det har været nævnt af to ordførere, som om de klarer det udenfor.
Nej, det gør de ikke.
De har så travlt med dagen og det at være, at der skal flyttes noget på det også fra Folketingets side.
Der skal vises en vilje til at gøre det anderledes.
Derfor er det så væsentligt.
I dag er det jo sådan, at det er kvinderne, der tager orlov, og det er kvinderne, der har barns første sygedag, fordi kvinden stadig er den, hvis løn i et parforhold bedst kan undværes, og ikke mindst hos småbørnsfamilierne er det en hæmsko for lige muligheder for karriere.
Den tidligere kulturminister Jytte Hilden er en af de kvinder, som mest kontant har markeret sig, når det gælder om at få kvinder ind i beslutningsprocesserne, for når hun fik forelagt forslag til ledere i høje stillinger, var det for hende en forudsætning, at der blandt forslagene var lige så mange kvinder som mænd.
Så konsekvent kan det være vanskeligt at gennemføre det i alle situationer, men så må der på den enkelte arbejdsplads etableres regler, der sikrer det.
Det skal gøres i samarbejdsudvalgene, det skal gøres på ledelsesplan, og det skal gøres på en måde, så arbejdspladsens netværk kommer til at omfatte begge køn.
Det gør det langtfra i dag.
Endelig er der i forslaget til vedtagelse spørgsmålet om at etablere et klagenævn til at træffe afgørelser i sager om kønsdiskrimination.
Det er vel nok det mest nyskabende.
Det er tanken at etablere det foreløbig i en forsøgsperiode på 2 år for senere at kunne evaluere resultaterne af klagenævnets arbejde.
Nyskabelsen skal jo ses i lyset af, at de kan træffe endelige administrative beslutninger, og det vil vi fra CD's side følge med interesse.
Vi kan anbefale at stemme for vedtagelsen.