runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Rune Lund (EL), 2005-03-30:
Nu har vi også et andet beløb, som så ligger omkring de 20 mio. kr.
Så er det, vi har det sådan i Enhedslisten, at vi synes, at 20 mio. kr. kan lyde af meget, men i et stort budget er det jo faktisk ikke særlig meget.
Og det er jo ikke et hvilket som helst papir, vi snakker om her, eller som vi skal vedtage ved folkeafstemningen den 27. september, hvis det bliver et ja.
Det er jo en EU-forfatning, som vil give mere privatisering og udlicitering og dårligere velfærd.
Det er en EU-forfatning, som vil give mere militarisme, og det er en EU-forfatning, som endnu en gang vil svække demokratiet i forhold til det, vi har i dag.
Det er et meget omfangsrigt politisk papir, og derfor burde det blive sendt rundt til alle.
Kan statsministeren ikke se – og her kommer spørgsmålet –
at det er en utrolig lille udgift for statskassen, at man bruger i omegnen af 20 mio. kr., eventuelt mindre, på at sende det ud til alle landets borgere?
Hans Kristian Skibby (DF), 2005-03-30:
Giver ministerens udtalelser til avisen metroXpress tirsdag den 15. marts 2005 om foreningen Internationale Socialisters åbenlyse sympati med irakiske terrorister i Irak anledning til overvejelser om skærpede sikkerhedsforanstaltninger hos de danske soldater i Irak, idet det bemærkes, at man på foreningens hjemmeside bl.a. kan finde et link til en propagandavideo fra den irakiske modstandsgruppe Islamisk Jihad?«
Frank Aaen (EL), 2005-03-30:
»Mener statsministeren, at det nye register ville have forhindret de store ministersager, der har været siden regeringsskiftet?«
Jeg tror ikke, at det er sket før, men jeg vil starte spørgsmålet med at rose statsministeren.
For jeg synes faktisk, at det er rosværdigt med den indsats for mere åbenhed om ministres og andres økonomiske interesser.
Det synes jeg at jeg ville sige, og det støtter vi fuldt ud.
Man kan jo sige, at indsatsen kommer på baggrund af nogle alvorlige sager med ministre, der har haft lidt problemer, og man kan vel sige, at det er helt forståeligt, at statsministeren har måttet gøre noget og vise lidt handlekraft.
Derfor synes vi på baggrund af de sager, der har været, og på baggrund af statsministerens initiativer, at det vil være helt relevant at spørge statsministeren om de sager, der har været, og om nogle af dem i virkeligheden kunne have været forhindret med det register, som nu er indført.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-03-30:
Jeg takker naturligvis for hr. Frank Aaens indledende positive bemærkninger, selv om det altid gør mig en lille smule bekymret at blive rost af hr. Frank Aaen, men lad det nu ligge.
Jeg kan sige til hr. Frank Aaen, at beslutningen om at skabe åbenhed om ministres økonomiske interesser m.v. intet har med konkrete sager at gøre, men skyldes et generelt ønske om, at der skal være størst mulig åbenhed omkring ministres forskellige interesser.
Det er vigtigt for regeringen at skabe størst mulig tillid til ministrenes embedsførelse og at undgå enhver form for mytedannelse, og det gør man bedst, ved at der er fuld åbenhed om tingene, og derfor er beslutningen truffet.
Som jeg sagde før, har beslutningen om at offentliggøre forskellige oplysninger vedrørende ministres økonomiske interesser og i øvrigt også deres ægtefællers økonomiske interesser intet som helst at gøre med konkrete sager.
Det er faktisk noget, som jeg annoncerede allerede sidste efterår her i Folketingssalen i en onsdagsspørgetid.
Og derfor er den beslutning truffet fuldstændig uafhængigt af den diskussion, der har været om forskellige sager siden da.
Derfor kan jeg heller ikke tage stilling til, hvordan etableringen af sådan et register og en offentliggørelse af sådanne oplysninger ville have påvirket udviklingen i de omtalte sager.
Frank Aaen (EL), 2005-03-30:
Skal det svar forstås sådan, at når vi nu har set en lang række sager – der er jo nærmest kommet en om måneden i perioder – så har det ikke på nogen måde givet statsministeren overvejelser om, hvilke initiativer der kunne tages for at stoppe den udvikling?
Som borgere har vi en interesse i, at vi ikke har alle de sager, fordi de jo afslører noget ubehageligt, men samtidig har statsministeren vel selv en interesse i, at vi ikke bare bliver ved med at få en ny sag cirka en gang om måneden f.eks. frem til det kommende valg.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-03-30:
Jeg ved ikke, hvad det er for en strøm, hr. Frank Aaen taler om.
Mig bekendt har der været diskussion om to ting siden valget, og det er vist, hvad der er at sige om den sag.
Jeg er ikke i stand til at føje mere til det, jeg allerede har svaret.
Frank Aaen (EL), 2005-03-30:
Jamen jeg synes da ikke, det er så godt, hvis ikke statsministeren følger med i sine ministres gøren og laden – finansministeren, miljøministeren, kirkeministeren, familieministeren, man kan jo sådan set blive ved.
Det er da bare at følge med i dagspressen.
Jeg synes, det er lidt foruroligende, for jeg må jo forstå svaret sådan, at statsministeren kun kan få øje på to sager, og jeg synes da, det er noget foruroligende, at statsministeren åbenbart ikke har gjort sig nogen overvejelser over, hvordan man kan sikre sig mod, at ministre roder sig ud i sådan noget snavs, som vi jo har set en hel del eksempler på.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-03-30:
Hr. Frank Aaen har stillet mig spørgsmål om etableringen af registeret med offentliggørelse af oplysninger om ministres og ægtefællers økonomiske interesser, og det spørgsmål har jeg svaret på, og jeg er ikke i stand til at tilføje mere.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Frank Aaen (EL), 2005-03-30:
»Har statsministeren en forklaring på, hvorfor der er så mange ministersager?«
Det er selvfølgelig i forlængelse af det foregående, for vi husker jo alle sammen, hvordan statsministeren før og lige efter sin tiltræden gjorde meget ud af at sige, at nu skulle der gøres op med det kammerateri, som man havde set under den tidligere regering, og førte en meget høj moralsk profil.
Så vil jeg spørge, når vi så efter 3 år har set den række sager, som jeg nævnte i mit første spørgsmål, hvor der unægtelig har været en del eksempler på kammerateri,
om det så ikke giver en statsminister anledning til at overveje: Hvordan kan det være sket?
Hvordan kan der være så mange ministre, der ikke har forstået mit budskab om, at nu skulle der være orden i tingene?
Hvordan kan det ske, at jeg er nødt til her efter 3 år at indføre skrappere regler, for at ministrene skal være helt på det rene med, at her skal der være orden i tingene?
Giver det ikke som chef anledning til lidt at overveje, hvordan det er kommet dertil, at der så alligevel har været så mange sager?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-03-30:
Som jeg sagde allerede under besvarelsen af det tidligere spørgsmål, er indførelsen af en registrering af ministres og ægtefællers økonomiske interesser ikke noget, som har sit udspring i konkrete sager.
Det er noget, som jeg annoncerede allerede sidste efterår, og som er baseret på et generelt ønske om at have størst mulig åbenhed omkring det, fordi det er det bedste middel til at undgå enhver form for mytedannelse.
Derfor er reglerne indført.
Frank Aaen (EL), 2005-03-30:
Nu taler vi jo ikke om myter, vi taler om realiteter, om en minister, som syntes, det var meget vigtigt, at ministerens tidligere skole absolut skulle have en fortrinsstilling i forhold til andre med hensyn til at få nogle midler tildelt, eller en højt placeret minister, som ikke kender bopælsreglerne og derfor kom i klammeri med nogle EU-tilskudsregler og bopælspligtregler i almindelighed.
Det er jo ikke myter, vi taler om.
Må jeg ikke lige gøre opmærksom på, at vi altså er gået over til spørgsmål 2, som ikke handler om registre, men som handler om, hvorvidt statsministeren har nogen forklaring på, hvordan der kan komme så mange sager i en regering, der ellers startede med at understrege, at her var det slut med kammerateri, og her skulle der være orden i sagerne.
Hvordan kan det så komme dertil, at der alligevel har været en lang stribe sager, som jo også har ført til, at statsministeren har måttet gøre noget og nu også overvejer, hvordan man laver regler vedrørende borgmestre?
Har statsministeren gjort sig nogen overvejelser over, hvordan man kan komme i den situation, at en statsminister må se, at så mange ministre har været ude i noget skidt?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-03-30:
Pressen vil altid og skal altid interessere sig indgående for ministres varetagelse af deres embede.
Det samme gælder for oppositionen i Folketinget, og derfor vil der altid kunne komme eksempler på, at ministre bliver udsat for kritik af den måde, de disponerer på.
Det kan næsten ikke undgås, sådan har det alle dage været, og sådan vil det også være i fremtiden.
Jeg går ud fra, at pressen vil se kritisk på ministres embedsførelse, oppositionen vil gøre det, men det er jo ikke det samme som, at der så hver gang er holdepunkt for den kritik.
Og hver eneste af de sager, som hr. Frank Aaen refererer til, er jo blevet håndteret.
De har haft forskellig karakter alle sammen, og hver især er de blevet håndteret.
Jeg kan ikke sige andet, end at det er det, der vil ske med mellemrum.
Sådan har det været under tidligere regeringer, og sådan har det også været i de forløbne 3 år, men det er jo ikke det samme som, at det så er sager, der har givet problemer eller har været et problem.
Det kan godt være, at hr. Frank Aaen synes det, men det er jo en politisk betragtning.
Frank Aaen (EL), 2005-03-30:
Jamen vi taler jo ikke om politiske betragtninger.
Vi taler f.eks. om en miljøminister, som fik kritik af statsrevisorerne, fordi miljøministeren tilgodeså sin egen tidligere skole og undlod åbenhed om den sag.
Vi taler om en finansminister, der helt klart overtrådte reglerne om bopælspligt.
Vi taler om ministre, der har været ude i så alvorlige sager, at de har syntes, det var nødvendigt at gå.
Jeg synes, det er meget bekymrende, at statsministeren i den grad bagatelliserer de sager og bare siger, at det er noget, pressen og oppositionen finder på.
Jeg mener, en minister går vel ikke, bare fordi vedkommende får lidt kritik i en avis.
Det er vel ikke sådan, at det muligvis har noget med ideologi at gøre, at en regering, der i den grad baserer sig på, at enhver er sin egen lykkes smed, og det, at nogen kan sikre sig lidt fortjeneste, ikke bare er i orden, det er meget i orden, at det måske er sådan en holdning, der også har bredt sig lidt blandt ministre, at hvis man kan rage lidt til sig, ja, så er det i orden?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-03-30:
Jeg kan i hvert fald fastslå over for hr. Frank Aaen, at det ikke er min holdning til det at varetage et offentligt embede.
Det er jo også den holdning, der er kommet til udtryk ved, at ministres og ægtefællers økonomiske interesser nu fuldstændig offentliggøres.
Men lad mig så i øvrigt sige, at det skuffer mig lidt nu at opleve hr. Frank Aaen tilbage i Folketinget efter i en periode at have været ude.
Normalt er det sådan filosofien, at det hjælper folketingsmedlemmer at komme ud i det såkaldte virkelige liv og blive renset lidt fra alt den her christiansborgske snak, og hvad oplever jeg så?
At hr. Frank Aaen har været ude til renselse i det virkelige liv, og så dukker hr. Frank Aaen op igen her i Folketingssalen, og det eneste, hr. Frank Aaen kan præstere efter disse år udenfor, er at vade rundt i sådan noget rent ud sagt christiansborgfnidder, som jo ikke interesserer mennesker i deres dagligdag.
Jeg synes ærlig talt, at hr. Frank Aaen skulle koncentrere sine kræfter om noget politik, der vedrører menneskers dagligdag.
Frank Aaen (EL), 2005-03-30:
Tak for det gode råd.
Det sker, og det vil ske, og det er sket.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-03-30:
Jeg synes, det taler for sig selv, når hr. Frank Aaen er kommet helt derud.
Det viser, på hvor tynd is hr. Frank Aaen nu befinder sig.
Helt ærligt, jeg må gentage min opfordring til hr. Frank Aaen om nu at beskæftige sig med noget politik, der vedrører menneskers dagligdag.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Morten Messerschmidt (DF), 2005-03-30:
»Kan statsministeren redegøre for baggrunden for de beregninger, som Statsministeriet har foretaget om udgifterne ved husstandsomdeling af EU-forfatningen i forbindelse med folkeafstemningen den 27. september 2005?«
Skriftlig begrundelse
Jørn Grønkjær Jensen, direktør for Koncept- og Projektudvikling i Nordic Books, har over for Ritzaus Bureau redegjort for, at han finder Statsministeriets beregninger af prisen for husstandsomdeling af forfatningen »dybt utroværdig«.
Hans synspunkter er efterfølgende blevet refereret i Jyllands-Posten den 9. marts 2005.
Jørn Grønkjær Jensen mener, at det er forkert, når Statsministeriet tager udgangspunkt i en portoudgift på 82,5 mio. kr., idet beregninger efter Post Danmarks tarif muliggør, at portoen som adresseløs forsendelse maksimalt kan beløbe sig til 17,5 mio. kr., hvilket må betragtes som en væsentlig forskel.
Han finder, at det samlede projekt kan realiseres for 18 mio. kr. inklusive redaktionel bearbejdning, trykning og distribution.
Disse tal bygger han på erfaringer fra lignende opgaver, som nævnte firma har været involveret i.
På denne baggrund finder spørgeren det relevant at få klarlagt, hvorfor Statsministeriets beregninger afviger så markant fra de tal, som et privat firma er i stand til at tilbyde for opgaven.
Da statsministeren netop har anvendt prisen som argument imod husstandsomdelingen, finder spørgeren det endvidere relevant at få klarlagt, hvorvidt statsministeren havde kendskab til, at den pris, som Statsministeriet regnede sig frem til, var langt dyrere end markedsprisen.
Det her spørgsmål er stillet i forlængelse af det beslutningsforslag, som Dansk Folkeparti har fremsat om en husstandsomdeling af EU-forfatningen i forbindelse med folkeafstemningen den 27. september.
Umiddelbart efter at Dansk Folkeparti fremsatte sit forslag, kunne man høre en statsminister jorde det som en dårlig idé på grund af prisen, fordi de omkostninger, der ville være forbundet med at trykke og opsætte og udsende en sådan forfatning, simpelt hen ville være utidssvarende og slet ikke ville stå mål med det, man ville få ud af det.
Det har så efterfølgende vist sig, at det tal, som er kommet fra Statsministeriet – det var i omegnen af 120 mio. kr. – ikke helt harmonerer med, hvad private erhvervsdrivende plejer at bruge.
På den baggrund vil jeg godt høre, hvad statsministeren kan sige om, hvad baggrunden for de tal, som kommer fra Statsministeriet, er.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-03-30:
På grund af Dansk Folkepartis store interesse i en husstandsomdeling lavede vi et hurtigt overslag over de mulige omkostninger med udgangspunkt i Post Danmarks normale takster og Danmarks Statistiks opgørelse over antal husstande i Danmark.
Der var tale om et meget groft skøn for trykning og husstandsomdeling af traktaten.
Hvis det hele skal ud – og det hele skal vel ud, det går jeg ud fra at hr. Morten Messerschmidt er enig med mig i – så vil det under alle omstændigheder koste et anseligt millionbeløb, selv med rabatter, og det synes vi er en meget, meget dårlig anvendelse af pengene.
Morten Messerschmidt (DF), 2005-03-30:
Ja, det er jo klart, at hele forfatningen skal ud.
Det er jo ikke et acquis communautaire, der skal sendes ud.
Så mon ikke det kan gøres for nogenlunde den samme pris, som det f.eks. kostede at udsende Lars Larsens bog, der blev sendt ud her for nogle år siden.
Der er det rent faktisk sådan, at den samme virksomhed, som trykte og opsatte og udsendte Lars Larsens selvbiografi, har meddelt, at det kunne gøres for i omegnen af 20 mio. kr.
Der er dog, og det må statsministeren vel også være enig i, en vis forskel på 150 mio. kr. og 20 mio. kr.
Jeg vil godt høre, om statsministeren virkelig synes, at det er tilfredsstillende, at statsministerens embedsfolk laver sådanne beregninger, hvor man bare ser på listeprisen og ikke forholder sig til, hvordan de her ting fungerer i realiteten.
Det er vel dygtige mennesker, statsministeren har ansat, som ved, hvordan de her ting fungerer.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-03-30:
Jeg kan bekræfte, at det endog er meget dygtige mennesker, som har siddet og vurderet det her.
Det har hr. Morten Messerschmidt fuldstændig ret i.
Befolkningen skal altså berøves mulighed for at læse visse dele af traktaten.
Det vil hr. Morten Messerschmidt ikke have sendt ud.
F.eks. må jeg forstå, at protokoller og erklæringer ikke skal med ud.
Sådan må jeg forstå hr. Morten Messerschmidts indlæg.
Og så savner det jo fuldstændig mening at sende alt det ud.
Jeg har forstået Dansk Folkepartis argument sådan, at man i hver eneste familie skal have traktaten liggende på sofabordet, for at man kan slå op og læse selv, når der er en diskussion på tv eller i radioen eller andre steder.
Hvis man går ind på den præmis, så må man forlange, at det hele skal ud, f.eks. også protokollerne, som indeholder de danske undtagelser osv., ellers er det jo fuldstændig uden mening.
Og hvis alt det skal ud, kan jeg godt sige til hr. Morten Messerschmidt, at så er der tale om en meget tung sag, som koster ganske mange penge både at trykke og sende ud.
Morten Messerschmidt (DF), 2005-03-30:
Nu kan man jo med moderne trykkemidler trykke på begge sider, og med mit kendskab til, hvor mange erklæringer og protokoller der vedrører Danmarks situation, så vil det altså ikke være et kvantum af det omfang, som statsministeren redegør for.
Jeg må sige, at jeg ikke er helt sikker på, at jeg forstår statsministeren korrekt.
Jeg har forstået statsministeren sådan, at det skulle være uproblematisk for borgerne at modtage de ting, som altså vedrører afstemningen den 27. september, ved en henvendelse f.eks. til Kommissionen eller til EU-Oplysningen, og der er der jo ikke tale om, at en sådan bunke skal sendes ud; der er tale om, at der skal sendes det ud, som Dansk Folkeparti ønsker skal husstandsomdeles.
Men nu er det altså kommet frem til, forstår jeg, at vi er enige om, at der er en ganske anselig forskel i prisen, og nu er det jo sådan, at statsministeren argumenterede imod Dansk Folkepartis forslag alene ud fra prisen.
Så finder statsministeren ikke på den baggrund anledning til at revurdere sin opfattelse af, at det måske i virkeligheden ville være meget godt, hvis man fik husstandsomdelt traktaten, ligesom man i øvrigt gjorde i 1953, da vi vedtog en ændring af grundloven, for det er jo en ganske stor ændring af den danske konstitution, som vi her står over for?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-03-30:
Nej, jeg mener stadig væk, at det er spild af ressourcer på alle måder at tvinge hele dette læs ind til alle, også dem, som ikke lyst til at læse det.
Jeg vil sige til hr. Morten Messerschmidt, at hvis det hele skal med ud – og det skal det efter min opfattelse, hvis der skal være mening i det – dvs. traktaten inklusive protokoller og erklæringer, så vil det veje over 1 kg, det vil veje over 1 kg.
Og hvis man tager Post Danmarks almindelige porto for en økonomiforsendelse, det er 43 kr., gange antallet af husstande, 2,5 millioner husstande, så giver det 107 mio. kr. for at sende det ud.
Hertil kommer udgifter til trykning af traktaten, som efter et groft skøn er sat til 20 kr. pr. styk, og det betyder, at vi så i alt kommer op på omkring 150 mio. kr. Allerede på mødet gjorde jeg opmærksom på, at vi selvfølgelig ikke havde taget højde for, at vi muligvis kunne forhandle nogle rabatter på plads, men selv om vi kunne få rabat på det, så er der stadig væk tale om et voldsomt beløb, som efter min mening er fuldstændig ude af proportion med, hvad der er rimeligt, for der er jo mange, som vil søge oplysning på anden måde end ved at bladre dette kilo papir igennem.
Rune Lund (EL), 2005-03-30:
I Enhedslisten er vi meget enige i, at det er vigtigt at bekæmpe terror, og vi mener faktisk, at det er vigtigt at bekæmpe al slags terror, dvs. ikke kun den terror, som bliver udøvet af palæstinensiske grupper, men i høj grad også den terror, som bliver udøvet af Israel, nemlig statsterrorisme, hvor man bulldozer boligkvarterer, hvor man skyder tilfældige civile, og hvor man bomber fra luften, så snesevis af civile dør.
Er det så sådan, at statsministeren også under mødet med israelerne gjorde opmærksom på, at man var meget utilfreds med den statsterrorisme, som staten Israel udøver?
Men det ville da være rart, hvis statsministeren kunne kommentere, om han diskuterede statsterrorisme med f.eks. Sharon.
Frank Aaen (EL), 2005-03-30:
Nu startede jeg med at rose, men så må jeg jo efterlyse et svar her i anden runde.
Jeg spurgte faktisk: Hvis nu de her registre havde været gennemført ved regeringens tiltrædelse, kunne man så regne med, at nogle af de sager, der har været, på nogen måde var blevet forhindret med registeret?
Nej, næppe.
Det er derfor, mit spørgsmål er: Ville registeret, som nu bliver gennemført, på nogen måde have forhindret de ministerskandaler, der har været i den her regerings tid?
Rune Lund (EL), 2005-03-30:
Næ, jeg synes netop, at vi i Enhedslisten har en afbalanceret holdning til de her ting, for vi mener faktisk, at staten Israels eksistens er berettiget, og at vi skal have en tostatsløsning, hvor man får to velfungerende områder.
Men den afbalancerede tilgang betyder netop også, at vi ikke kun kigger på, hvilken terrorisme den ene part laver, vi kigger også på, hvilken terrorisme den anden part laver.
Det er også den terrorisme, som staten Israel laver.
Derfor vil jeg sige, at det da er udtryk for en ikkeafbalanceret tilgang, at statsministeren kun har kritiseret palæstinenserne for den terrorisme, som bliver begået fra den kant, men åbenbart slet ikke med et eneste ord har nævnt den massive statsterrorisme, der udøves hver dag af staten Israel.
Det synes jeg er yderst beklageligt, og jeg vil gerne høre, om det er rigtigt forstået, at statsministeren på ingen måde nævnte den israelske statsterrorisme under besøget i uge 11 i Israel.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-03-30:
Jeg kan slet ikke på nogen som helst måde bekræfte hr. Per Clausens udlægning af mødet eller referat af mødet, slet ikke på nogen som helst måde.
Det har vi overhovedet slet ikke snakket om.
Men at Bill Gates er interesseret i spørgsmålet om softwarepatenter, kan jo ikke overraske nogen.
Microsofts synspunkter er velkendte, så det kan jo ikke overraske nogen.
Men Bill Gates har ikke hverken fysisk eller på nogen som helst anden måde optrådt truende over for mig.
Per Clausen (EL), 2005-03-30:
Når det her bliver lidt besværligt, så er det, fordi statsministeren har fået lidt uld i munden her.
Det er lidt, ligesom det var i de gode gamle dage, som måske ikke var så gode endda.
Det synes statsministeren i hvert fald ikke at de var, er jeg sikker på.
Hvad betyder det så, når statsministeren ikke kan bekræfte?
Betyder det så, at det i virkeligheden skete præcis på den måde, jeg beskriver det, og at statsministeren, bare fordi han er et høfligt menneske og måske også af hensyn til egen bekvemmelighed og sit forhold til Bill Gates og Bill Gates’ bekvemmelighed ikke ønsker at bekræfte det?
Jeg mener faktisk, at den konklusion, man må drage af det her, er, at når statsministeren ikke håndfast afviser ting, så er det nok, fordi de er sket.
Så må vi bare tage til efterretning, at statsministeren lagde meget vægt på at understrege, at Bill Gates ikke havde truet, efter at der havde været en debat om, hvilke beskæftigelsesmæssige konsekvenser det kunne få, hvis man ikke fik det her patent på plads, og at det givetvis har haft indflydelse på den danske regerings politik efterfølgende.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-03-30:
Det er en mageløs drejning af, hvad jeg står og siger i virkeligheden, men det er jo, fordi hr. Per Clausen slet ikke har fat i noget som helst og så på en eller anden måde alligevel skal vride noget ud af det her.
Lad mig så bare her citere, hvad den administrerende direktør for Microsoft i Nordeuropa, Klaus Holse Andersen, udtalte til Ritzau den 15. februar i år, nemlig at det er en klar misforståelse af, hvad der er blevet sagt under mødet.
Man har på intet tidspunkt sagt, at hvis ikke man fik sin vilje, lukkede man Vedbæk.
Det ville slet ikke give mening.
Uanset hvordan patentdirektivet går i EU, så er der ingen konkrete planer om at lukke, flytte eller på anden måde lave om på engagementet i Vedbæk.
Det sagde direktøren.
Hermed sluttede spørgsmålet.