Kristian Thulesen Dahl (DF), 2005-12-08:
Fru Line Barfod ved sammen med den række af andre folketingsmedlemmer, der har rejst det her tema i dag, at de taler mod bedre vidende.
Det kan man godt blive ved med at gøre, og det er fair nok.
Det, der er tale om, er, at man i 2006 skal bruge flere penge, end man bruger i 2005.
Det handler om, at vi gør noget andet end det, vi plejer at gøre, at året bare går og det så ender med, at aftalerne ikke er overholdt, og alle så siger, at det da var et problem, for nu skrider hele grundlaget for vores fælles økonomi.
Så siger vi, at det nok er bedre, at man kigger på det, før man kommer i gang med året, der går.
Men stadig væk, selv efter at man har kigget på det og man overholder aftalerne, der er indgået, hvilket jeg egentlig også tror kommunerne selv har en interesse i at gøre, vil det være sådan, at man i 2006 skal bruge flere penge, end man bruger i 2005.
I min lommebog skærer man ikke ned, hvis man bruger flere penge.
Tak til regeringen for et forhandlingsforløb her i efteråret om finansloven for 2006, som på mange måder har været ganske givtigt: fornøjeligt til tider, besværligt til andre tider.
Men det, at det er besværligt, gør ikke så meget, hvis man synes, at det resultat, man ender med at få gennemført, faktisk er ganske fornuftigt.
Det siger jo sig selv, at man, når man forhandler finanslov, hele statens budget, går efter nogle indrømmelser som oppositionsparti, der forhandler med regeringen.
Man går efter nogle indrømmelser på en lang række områder og får gennemført en stor del.
På et tidspunkt føler man, at nu har man fået gennemført så meget, at man samlet set godt kan sige: Ja, nu er vi klar til at indgå en aftale om finansloven og dermed stemme for den samlede finanslov og de ændringsforslag, der følger.
Så langt nåede vi jo også med finansloven for 2006, og det betyder nu, at vi har indgået fem finanslovaftaler i træk, og det synes vi er helt godt.
Vi synes også, at det har givet os anledning til at pege på nogle områder, som har været vigtige at få fremhævet.
Men inden jeg kommer til dem, vil jeg slet ikke lægge skjul på, at en del af vores bestræbelse i de finanslove, vi deltager i, også er at holde dansk økonomi på rette spor.
Noget, de peger på, er, at vi kan få nogle finansieringsproblemer, hvis ikke vi tænker os om.
Vi agter faktisk at gøre, ikke bare hvad vi kan, men hvad vi bør gøre for at tænke os om i tide, vise rettidig omhu, så vi ikke får sådan en effekt, at vi træder så voldsomt på speederen, at vi efterfølgende skal ud og træde markant på bremsen.
Vi har tidligere i dansk økonomi set de skadelige effekter, det kan have at bringe økonomien ud af spor med det resultat, at man skal iværksætte forskellige kartoffelkure, pinsepakker og lignende for at lave en hård opbremsning i dansk økonomi.
Vi vil gerne prøve at holde dansk økonomi på sporet.
Det har vi fremhævet år efter år, og det er jo derfor, at vi også er indstillet på, når vi indgår aftaler med regeringen, at lave dem inden for en økonomisk ramme, som er holdbar, også for fremtiden.
Det er jo der, hvor vi som oppositionsparti adskiller os fra den øvrige opposition, og det er jo også blevet gjort klart her i dag omkring ændringsforslagene, for den øvrige opposition anerkender slet ikke, at der er sådan en ramme, man kunne operere inden for, men mener, at man kan alt, og man kan det endda på samme tid, og så er det ingen sag.
Så kan man jo foreslå alt, hvad man vil mellem himmel og jord, når man ikke er bundet af noget som helst, og det er selvfølgelig den ret, man har, når man vælger ikke at være med i et samlet forlig om en finanslov.
Man har den mulighed, og det er selvfølgelig også det, der er blotlagt her i dag.
Sådan er det.
Så vil jeg vende mig mod nogle af de emner i finansloven for 2006, der også er afspejlet i ændringsforslagene, og hvor vi mener, at der faktisk er sket forbedringer af det finanslovforslag, som vi så først på efteråret.
Det første, jeg vil nævne, er førtidspensionisterne.
Vi har jo i løbet af efteråret haft megen debat om førtidspensionisternes vilkår.
Det var sådan lidt frem og tilbage, i virkeligheden en lidt underlig farce.
Vi kom med et forslag i starten af august, hvor vi sagde, at vi ville sætte forbedringer for førtidspensionisterne på dagsordenen.
Vi fik det afvist af nogle andre partier – jeg skal lade være med at trætte Folketinget med den sædvanlige gennemgang af Socialdemokratiets forskellige markeringer – men vi endte jo med, at der åbenbart var bred enighed om, at der måtte ske noget for førtidspensionister.
Vi har nu fået en aftale i finanslovforliget, der øger indsatsen for de dårligst stillede førtidspensionister.
Vi går fra at have fire niveauer i dag til at have to niveauer i systemet.
Det er en klar forbedring for dem, der havde allermindst.
Vi kunne så forstå, da vi kom ud med forliget, at nogle mente, at det ikke var helt tilstrækkeligt, men vi har svært ved at se i hvert fald i nogles ændringsforslag, at man så peger på, hvilke steder det er utilstrækkeligt.
Vi kan jo også se, at den ramme, vi nu sætter af, brutto knap 1 mia. kr. til forbedringer for førtidspensionisterne, er væsentlig mere end den, som de, der ellers ville gøre noget for førtidspensionister, kunne disponere inden for i 2006.
Det var jo satspuljen, man ville gøre brug af der, en satspulje på 600-700 mio. kr.
Så vi vælger altså i 2006 at gøre mere for førtidspensionisterne, end det andre har foreslået – nu tænker jeg specielt på Socialdemokratiet – og jeg synes faktisk, at der er mange mennesker, der får glæde af det, og det synes jeg også man burde anerkende i Folketinget generelt.
Et andet punkt, jeg synes er vigtigt at fremhæve, er de ældre.
Vi har diskuteret med regeringen, hvordan man kunne udmønte nogle flere penge til ældreplejen, så vi kunne sikre en bedre ældrepleje ude i kommunerne.
Vi har jo tidligere haft en aftale med regeringen om, at man skulle afsætte 500 mio. kr. mere til kommunerne til at gøre en større indsats på ældreområdet.
Vi har ved flere lejligheder kritiseret, at vi synes, at kommunerne har anvendt de penge forkert og ikke i tilstrækkeligt omfang målrettet dem til bedre forhold for de ældre.
Vi synes, det er fornuftigt, at vi på den måde har behandlet det her emne anderledes end tidligere og mere målrettet.
Så vil der selvfølgelig være kommuner, der synes, at de bliver styret for kraftigt, og at de ikke har fuldstændig frihed til at tage de her penge og bruge dem til, hvad de har lyst til.
Den kritik tager vi gerne på os i den forstand, at den kan man komme med, men vi vedkender os ansvaret for, at når vi på den her måde har været med til at finde flere penge til ældreområdet, så skal de også gå til forbedringer for de ældre.
Det tredje punkt, jeg vil nævne her, er terrorbekæmpelse.
Det er jo noget, Folketinget har diskuteret ved mange forskellige lejligheder, men lige præcis spørgsmålet om terrorbekæmpelse sætter sig jo også et aftryk i den aftale, vi har indgået med regeringen.
Vi fremhævede i finanslovforhandlingsforløbet vigtigheden af, at vi fik sat terrorbekæmpelse på dagsordenen.
Vi havde det tidsmæssige problem, at det jo først var meget sent i forløbet, at regeringens embedsmandsrapporter om initiativer til bekæmpelse af terror rent faktisk blev præsenteret, og derfor ønskede vi på en anden vis end ved konkret at fortælle, hvad det egentlig var man skulle gøre for at bekæmpe terror, at få afsat nogle penge, så der var noget at gøre godt med, når vi forhåbentlig med et større flertal kan gøre noget mere for at bekæmpe terror.
Pengene, eller i hvert fald en del af de penge, der skal bruges, er blevet afsat på vores initiativ, og det er vi selvfølgelig tilfredse med.
Nu udestår arbejdet med at få konkretiseret, hvilke områder man så får pindet ud.
Vi har jo igennem flere aftaler med regeringen sat fokus på, at dømte ikke skal være uden for murene, men inden for murene.
Vi har sådan set den ambition, at man, hvis man bliver dømt til at skulle afsone en straf, så gerne skal ind at afsone den straf.
Derfor har vi presset voldsomt på igennem flere aftaler for, at der bliver afsat flere penge til flere fængselspladser.
Vi har også fået flere midlertidige fængselspladser op at stå for at kunne sikre, at dømte er inde at afsone.
Vi har i finanslovaftalen fået konkretiseret, at forventningen er, at ventelisten til afsoning er væk med udgangen af i år.
Vi har for en sikkerheds skyld valgt, også af hensyn til de ansatte i fængselsvæsenet, dels at afsætte nogle penge, dels at forlænge den periode, hvor nogle af de midlertidige fængselspladser står ved magt og fortsætter.
Det gør vi for at være sikre på, at folk altså kommer ind at afsone, når de bliver dømt, og også for at sikre, at det, der hedder belægningsprocenten i fængslerne – hvor mange indsatte der er de enkelte steder – kommer ned af hensyn til fængselspersonalet, som selvfølgelig dagligt er udsat for et meget, meget stærkt pres i deres arbejde.
Men det har været vigtigt for os også at bruge finanslovforhandlingerne til på den måde at sætte fokus på noget, der godt nok er et led i en flerårsaftale, men er så vigtigt for os, at vi ikke, når vi har lavet sådan en flerårsaftale, bare vil læne os tilbage og tænke, at nu kører det nok for sig.
Men vi vil bruge sådan en anledning til at sætte det på dagsordenen og få sat fokus på: Når vi de mål i forhold til de løfter, vi har givet, og de forventninger, vi har i forhold til sådan en aftale?
Og der havde vi det her om Kriminalforsorgen og fængselsvæsenet som et vigtigt område.
Et andet område, vi selvfølgelig også havde fokus på, var mere i relation til en aftale, der faktisk er indgået tidligere i år, men det er dog ikke mindre vigtigt.
Det var på sundhedsområdet i forhold specielt til vores kræftbehandling.
Vi indgik i sommer en aftale med regeringen om forbedringer inden for kræftområdet, fordi vi mener, at vi i Danmark ligger alt for ringe i vores behandling af kræftramte.
Statistikken viser, at der er langt mindre sandsynlighed for, at man bliver helbredt i Danmark end i mange andre lande, og at vores behandlingssystem fungerer for svagt.
Derfor bruger vi også en anledning som finansloven til at sikre, at pengene fra statens side bliver afsat til de forbedringer, som vi har krævet, og at der i finanslovaftalen også indgår, at de penge leveres til amterne til en forbedret kræftbehandling.
De penge leveres til amterne til en bedre kræftbehandling næste år.
Det er vigtigt for os, at vi på den måde hele tiden har fokus på, at vi i de forbedringer, vi diskuterer herinde og tager ansvaret for i forskellige aftaler, også leverer de penge videre til amter og kommuner, som er nødvendige for at kunne løfte den opgave.
Det gør vi bl.a. på kræftområdet, og vi har også i finanslovforhandlingerne været inde at kigge på, at det gør vi.
I forhold til kommunerne er det ikke så meget kræftområdet, der har været i spil på sundhedsområdet, men mere de her sundhedscentre, altså det faktum, at vi jo har lagt en større del af ansvaret for vores sundhedspolitik over på kommunerne i forbindelse med strukturaftalen.
Ifølge kommuneaftalen skal kommunerne til at løfte et ansvar på sundhedsområdet, og det er vigtigt, fordi man så i højere grad kan tænke forebyggelse ind i sundhedspolitikken.
Det er utrolig vigtigt, fordi man i højere kan tænke på, hvordan man kan hjælpe en ældre medborger, der f.eks. kommer hjem fra sygehuset, til at undgå at skulle indlægges på ny, fordi man ikke har taget hånd om den ældre medborger i tide.
Vi har i forbindelse med finanslovaftalen haft det oppe til diskussion igen, fordi vi har ønsket, der bliver afsat flere penge til at oprette sundhedscentre, og der er også med finanslovaftalen afsat flere penge, som bliver kanaliseret ud til kommunerne, for at de kan gøre mere på det her område.
Det synes vi er sundt og rigtigt, og det er noget, som vi faktisk lægger meget vægt på, og noget, vi vil følge meget også i de kommende år.
Så er der i finanslovaftalen, hvilket jo også har afsat sig i ændringsforslagene, også en lang række mindre forbedringer på en lang række områder.
Eksempelvis på folkeskoleområdet, miljøområdet og forskningsområdet ligger der konkrete initiativer, som på hver deres vis er vigtige.
Det vil være, sådan som det også har været i tidligere år, at man løser en vis del af de problemer, vi står over for.
Nu var det så førtidspensionisterne, vi havde valgt at fokusere meget på i år, fordi vi mente, de havde et særligt behov, og at vi skyldte dem en ekstra hensyntagen.
Det har vi gjort, og det ansvar har vi løftet.
De løfter, vi har givet, har vi også har opfyldt via aftaler med regeringen.
Det synes vi er meget flot, og derfor kan vi alt i alt sige, at det er et fornuftigt resultat, som gør, at vi selvfølgelig kan anbefale forslaget til finanslov for 2006.