runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Carsten Hansen (S), 2003-11-05:
»Vil ministeren oplyse, hvorfor en navngiven journalist fra Jyllands-Posten for nylig blev bortvist fra et pressemøde af ministerens spindoktor, idet mødet ifølge dagspressen var indkaldt af ministeren, hvem der bærer ansvaret for denne bortvisning, og med hvilken begrundelse bortvisningen blev foretaget, og om det er korrekt, at der i Økonomi- og Erhvervsministeriet er en såkaldt sortliste over journalister, der ikke bliver inviteret til pressemøderne?«
Skriftlig begrundelse
I et åbent og demokratisk samfund er det vigtigt, at pressen har mulighed for at komme til alle officielle pressemøder og derved holde befolkningen underrettet om den politiske proces, og det er ganske alvorligt, hvis embedsmænd begynder at sortere i, hvem der har adgang.
Jeg spørger på baggrund af to konkrete sager.
Det drejer sig om håndtering af en sag omkring Boligankenævet og aktindsigt og klage over langsomme notater i forbindelse med Nordsøolien, hvor ministeren eller ministerens pressesekretær har afvist to navngivne journalister.
Det er ganske alvorligt i et åbent og demokratisk samfund.
Vi har jo medieansvarsloven, der skal sikre mediernes uafhængighed af statsmagten, og vi har et helt specielt ansvarssystem.
Derfor er det interessant at vide, om ministeren mener, at det er det, vi skal gå efter, eller om ministeren skal sætte sig over loven.
Baggrunden for denne lov er jo, at ingen udenforstående, heller ikke vicestatsministeren, må øve indflydelse på journalistikken og slet ikke gennem pression mod den enkelte medarbejder. Derfor har jeg valgt at tage denne sag op, og jeg ser frem til at høre ministerens svar.
Bendt Bendtsen (KF), 2003-11-05:
Jeg vil gerne sige til hr. Carsten Hansen, at ministeren ikke sætter sig ud over loven.
Og det, der konkret skete for et par uger siden, var, at en journalist blev afvist ved indgangen til Økonomi- og Erhvervsministeriet, og han kom for at deltage i en planlagt pressebriefing.
Jeg vil gerne slå fast, som jeg har gjort tidligere til pressen i denne sag, og det må hr. Carsten Hansen jo også godt vide, at ligegyldigt hvem der afviser nogen i mit ministerium, så er det mit ansvar, og derfor er det mit ansvar, at der er nogle, der er blevet afvist.
Det beklager jeg, og jeg har sagt, at jeg skal sørge for, at det ikke sker
Mere er der sådan set ikke at sige i den sag: Det er mit ansvar.
Carsten Hansen (S), 2003-11-05:
Der skulle altså gå 24 timer, før ministeren erkendte, at det var ham, der havde ansvaret.
Lad mig citere Peter Arnfeldt, ministerens pressesekretær, der siger: Der er god begrundelse for at afvise disse to journalister, en minister kan ikke altid få det igennem, man vil.
Det andet, der er interessant, som jeg også vil spørge ministeren om, er: Eksisterer der sådan en slags blacklistning af en række journalister i de forskellige ministerier, herunder økonomi- og erhvervsministerens ministerium?
Det kunne være interessant at få at vide.
Bendt Bendtsen (KF), 2003-11-05:
Jeg vil gerne sige til hr. Carsten Hansen, at der ikke eksisterer nogen sortliste.
Der er den problemstilling, at der i mit ministerium kommer over 100 pressehenvendelser om dagen.
Det er der personale til at håndtere.
Det personale har begået en fejl ved at afvise, og det er mit ansvar.
Det har jeg taget fat om og sagt, at det er en fejl, og at jeg beklager den; det har vi taget hånd om, så det ikke sker igen.
Det er sådan set det, der er i den sag.
Carsten Hansen (S), 2003-11-05:
Vi talte i indledningen om medieansvarsloven, hvor det jo er den ansvarshavende redaktør, der er ansvarlig for, hvad der bringes, og hvad der sendes.
Hvis økonomi- og erhvervsministeren er utilfreds med de navngivne journalister, er der så klaget til redaktøren, eller er der klaget til Pressenævnet?
Det er den ene del af det.
Baggrunden for loven er, som vi jo alle ved her, at der ikke må kunne udøves indflydelse på journalistikken og slet ikke gennem pression mod enkeltmedarbejdere.
Er økonomi- og erhvervsministeren og Erhvervsministeriet enige i, at hvis man afviser en bestemt medarbejder, gør man sig altså skyldig i tilsidesættelse af forvaltningsrettens lighedsprincip, nemlig princippet om at alle skal behandles lige af forvaltningen?
Bendt Bendtsen (KF), 2003-11-05:
Jeg vil gerne gentage, hvad jeg har sagt en gang tidligere under besvarelsen af det her spørgsmål: Alle parter skal behandles lige.
Pressen skal behandles lige.
Det er det, der er princippet.
Det er ikke sket, men det har vi taget hånd om.
Det var en fejl, det har jeg beklaget, og det er det, der er at sige til den sag.
Carsten Hansen (S), 2003-11-05:
Det er jo ligesom at tale til en dør, for man får det samme svar
hver eneste gang.
Men jeg vil høre endnu en gang: Er ministeren enig i, at hvis man afviser en bestemt medarbejder, gør man sig skyldig i tilsidesættelse af forvaltningsrettens lighedsprincip, som Jens Peter Christensen og Oluf Jørgensen siger? Er ministeren enig i, at alle skal behandles lige af forvaltningen?
Det er den ene del.
Det andet er, at ministeren var 24 timer om at komme til den erkendelse, at det var hans ansvar.
Ganske kort tid før udtaler Peter Arnfeldt til Politiken, at det er helt i orden og naturligt, at ministeren er sur på nogle journalister og derfor afviser dem.
Så jeg vil spørge: Hvorfor skulle der gå 24 timer, inden ministeren beslutter at påtage sig ansvaret?
Det andet er: Er det korrekt, som det fremgår i Jyllands-Posten den 25. oktober, at der allerede aftenen i forvejen er givet en klage, og at man agter at bortvise de to navngivne journalister?
Bendt Bendtsen (KF), 2003-11-05:
Det kunne jo hjælpe, hvis hr. Carsten Hansen hørte en lille smule efter det, jeg stod og sagde.
Det er også det, der er princippet.
Det er altså ikke noget, ministeren kan gå og sortere og kigge i hver dag.
Det har man folk til at håndtere.
Det er mit ansvar, at de blev bortvist.
Jeg har sagt, at det har jeg taget hånd om, så det ikke sker mere.
Carsten Hansen (S), 2003-11-05:
Det fremgår af Politiken den 26. oktober under overskriften »Bendtsens bøf«, at det her ikke er noget enkeltstående tilfælde.
Vedkommende medarbejder, der har skrevet artiklen, siger, at journalister tværtimod oplever systematiske straffeaktioner, der eksekveres af pressechefer, men sjældent af ministeren selv som i den aktuelle sag.
Jyllands-Posten og Politiken har således tidligere været udsat for straffeaktion fra pressechefen i Økonomi- og Erhvervsministeriet. Har ministeren været ude at beklage andre sager, og kender ministeren til andre sager end den her nævnte sag, hvor ministeren så nu tilkendegiver, at han går ind for lige ret for loven og forvaltningsprincipperne?
Bendt Bendtsen (KF), 2003-11-05:
Jeg vil gerne endnu en gang gentage over for hr. Carsten Hansen, at alle i pressen skal behandles lige i forbindelse med pressebriefinger og pressemøder og lignende.
Det har jeg taget hånd om, men jeg kan jo ikke have fingrene nede i hver enkelt sag, der tilgår mit kontor.
Det, jeg har tilkendegivet i dag klart og rent over for Folketinget, og som jeg også sagde til Ritzaus Bureau efterfølgende, er, at jeg har noteret mig, og det er mit ansvar, at der er to journalister, der blev bortvist, og at det ikke skal ske i fremtiden.
Det var mit ansvar som minister.
Jeg påtager mig, at det ikke sker igen.
Jeg har beklaget fejlen.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Villy Søvndal (SF), 2003-11-05:
»Vil udenrigsministeren bekræfte, at ministeren under en samtale med Colin Powell den 3. juli sidste år blev bekendt med, at USA agtede at fjerne Saddam Hussein uanset hvad, og redegøre for, hvorfor Folketinget i så fald ikke blev gjort bekendt med samtalens indhold?«
Jeg brugte weekenden til at læse en meget interessant bog, og jeg er sikker på, at udenrigsministeren også har læst den.
Bogen hedder »I spidsen for Europa«, og udenrigsministeren optræder oven i købet på forsiden.
Som man læser i bogen side 100 nederst, står der: Han - altså den amerikanske udenrigsminister Colin Powell - har også været meget direkte over for EU-formandskabet ved på dette tidlige tidspunkt at gøre dem klart, hvordan Bushregeringen ser på Saddam Husseins styre i Irak.
Og så understreger han i øvrigt i samtalen, at Bush har meget stærke følelser i denne her sag.
Jeg vil spørge udenrigsministeren: Er disse begivenheder korrekt videregivet i bogen?
Er det også den opfattelse, udenrigsministeren har?
Per Stig Møller (KF), 2003-11-05:
Spørgsmålet lyder altså, hvorfor Folketinget ikke blev gjort bekendt med samtalens indhold.
Der vil jeg oplyse, at det ikke er ny viden, hr. Villy Søvndal har fået i bogen, for på mødet i Det Udenrigspolitiske Nævn den 5. juli 2002 orienterede jeg udførligt om min samtale med Colin Powell den 3. juli og opfyldte dermed regeringens forpligtelse i henhold til grundlovens § 19, stk. 3.
Villy Søvndal (SF), 2003-11-05:
Jeg vil så lige gentage mit sidste spørgsmål
Kan udenrigsministeren bekræfte, at det sagde den amerikanske udenrigsminister på mødet?
Jeg har stået her mange onsdage - det er jeg sikker på udenrigsministeren vil bekræfte - og spurgt, om vi kunne være sikre på, at man ville følge FN-sporet og sikre FN-forankringen i sagen om Irak.
Udenrigsministeren understregede hver gang, uanset om det var her i salen, i Det Udenrigspolitiske Nævn eller under store debatter, at Danmark selvsagt ville følge FN-sporet.
På det tidspunkt, hvor udenrigsministeren har stået og sagt det her i salen, har han vidst, at amerikanerne havde besluttet at fjerne Saddam Hussein med alle midler.
Så må det undre, undskyld mig hr. udenrigsminister, ikke alene Folketinget, tror jeg, men også offentligheden, at udenrigsministeren ikke stod frem og sagde det, som det var: Jamen efter den samtale, jeg havde med Powell, kan det godt være, at vi når noget i FN, men når vi ikke noget i FN, så er den amerikanske administration besluttet på med alle midler, økonomiske, diplomatiske, militære, at fjerne Saddam Hussein.
Det havde været en korrekt videregivelse af udenrigsministeren af den viden, som er videregivet her i bogen.
KL. 13.45 Og derfor er det, synes jeg, et afgørende spørgsmål, om det er en korrekt videregivelse, der finder sted her i bogen.
Per Stig Møller (KF), 2003-11-05:
Og jeg ville opfatte det som en meget klog ting for hr. Villy Søvndals egen skyld, om han i stedet for at stå her og insinuere det ene og det andet og det tredje og det fjerde tog sig sammen og enten erindre møderne eller gå op og læse i optegnelserne fra nævnsmøderne om, hvad der foregik.
Så tror jeg, hr. Søvndal ville blive meget klogere og lade være med at insinuere og også lade være med at stille spørgsmål, for så ville han finde svarene.
Villy Søvndal (SF), 2003-11-05:
Jamen jeg forstår godt, at det er en kilden sag for udenrigsministeren; det forstår jeg sådan set godt - ikke alene for udenrigsministeren, men også for statsministeren, ligesom det er for Blair og Bush.
Det forstår jeg godt, for der har været så mange fordrejelser undervejs i den her sag.
Så den del af det forstår jeg sagtens.
Men det fritager jo ikke udenrigsministeren fra den pligt at besvare spørgsmål i Folketingssalen.
Og jeg vil godt gentage det første spørgsmål: Er det en korrekt videregivelse i bogen her?
Nu ser vi væk fra al tavshedspligt i Det Udenrigspolitiske Nævn osv.
Er det en korrekt videregivelse nederst på side 100, at Powell på mødet den 3. juli sidste år orienterede udenrigsministeren om, at USA havde besluttet sig for med alle midler at fjerne Saddam Hussein?
Her er ikke noget med tavshed eller noget.
Det er et spørgsmål: Er det en korrekt videregivelse i bogen, eller er det ikke?
Per Stig Møller (KF), 2003-11-05:
Jeg synes, at hr. Villy Søvndal skal begynde at tænke sig om, når jeg nævner, at det er foregået i Nævnet.
Jeg har ikke lov til at bringe nævnsoplysninger herned.
Jeg kan derimod sige til hr. Villy Søvndal, at han måske skulle benytte sin ret som medlem af Det Udenrigspolitiske Nævn til at gå op og se, hvad han fik at vide, og så må jeg ikke engang sige, hvad hr. Villy Søvndal derefter foretog sig.
Men det vil nok være meget klogt, hvis hr. Villy Søvndal gik op og læste nævnsreferatet eller nævnsoptegnelserne.
Villy Søvndal (SF), 2003-11-05:
Jeg er flintrende ligeglad med Det Udenrigspolitiske Nævn.
Jeg er optaget af, at udenrigsministerne bekymrer sig om at besvare stillede spørgsmål.
Der er nederst på side 100 i bogen, jeg gentager nu for fjerde gang, gengivet, at udenrigsministeren allerede den 3. juli blev bekendtgjort med, at USA havde besluttet sig.
Det har
ikke noget som helst med Nævnet at gøre, det her.
Jeg beder ikke udenrigsministeren om at gøre det umulige: at svare på ting, han ikke kan svare på; jeg beder ham om at svare på et meget enkelt spørgsmål
: Er videregivelsen i bogen om, at udenrigsministeren blev gjort bekendt med det den 3. juli korrekt, eller er det ikke korrekt?
Det må dog være muligt for udenrigsministeren at besvare så enkelt et spørgsmål.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-11-05:
Jeg vil godt spørge ministeren, om det ikke er korrekt, at hvis Folketinget og offentligheden havde haft kendskab til indholdet i den melding, som den amerikanske udenrigsminister kom med, så kunne det væsentligt have ændret diskussionen og forløbet her i Danmark.
Er ministeren ikke enig i, at hvis offentligheden og Folketinget havde haft kendskab til rækkevidden af den samtale, som ministeren førte med den amerikanske udenrigsminister, så kunne det have ændret hele forløbet her i Danmark også?
Per Stig Møller (KF), 2003-11-05:
Nej, det kunne det overhovedet ikke.
Og hvis så hr. Keld Albrechtsen, som vist også egentlig er medlem af Nævnet, ulejliger sig op og læser nævnsoptegnelserne, så vil han vide, at spørgsmålet er forkert stillet.
Og da jeg har givet, de oplysninger, jeg har givet i Det Udenrigspolitiske Nævn, har jeg ikke ret til, uanset hvor meget hr. Søvndal har hukommelsestab, hernede at referere, hvad jeg har sagt i Nævnet.
Villy Søvndal (SF), 2003-11-05:
Jeg har på intet tidspunkt bedt udenrigsministeren om at referere en linje fra Det Udenrigspolitiske Nævn.
Glem det.
Jeg har ikke bedt udenrigsministeren om det, og derfor forstår jeg ikke, at udenrigsministeren bliver ved med at svare, at han ikke kan referere fra Det Udenrigspolitiske Nævn.
Jeg har ikke bedt udenrigsministeren om det, og jeg gør det ikke.
Jeg beder udenrigsministeren om noget andet, nemlig at svare på, om den gengivelse, der er i bogen nederst side 100, hvor det gengives, at USA, da udenrigsministeren taler med den amerikanske udenrigsminister, klart gør rede for, at USA har besluttet sig for at fjerne Saddam Hussein med alle midler, er en korrekt gengivelse eller ikke.
Det må dog være muligt for udenrigsministeren at svare på det.
Jeg har på intet tidspunkt bedt udenrigsministeren forholde sig til, hvad der sker i Nævnet.
Jeg er helt opmærksom på tavshedsbestemmelserne. Er det ikke muligt at svare på det?
Og hvis det ikke er, må man så konkludere, at når udenrigsministeren ikke vil besvare spørgsmålet, så er det, fordi bogen gengiver et helt korrekt begivenhedsforløb?
Per Stig Møller (KF), 2003-11-05:
Det kan hr. Villy Søvndal ikke konkludere.
Og jeg har heller ikke givet dem til forfatterne.
Jeg ville så hermed komme til at krænke nævnslove, hvis jeg på baggrund af noget, som hr. Villy Søvndal læser i en avis, begyndte at fortælle noget, som jeg har sagt i Det Udenrigspolitiske Nævn.
Den skal man ikke lokke mig ud på.
Og så skal hr. Villy Søvndal i øvrigt heller ikke glemme sit spørgsmål, som han åbenbart også har glemt.
Der må være et eller andet med hukommelsesproblemer i SF.
Deri bliver jeg bedt om at redegøre for, hvorfor Folketinget i så fald ikke bliver gjort bekendt med samtalens indhold.
Nu er hr. Villy Søvndal så klar over, at han har stillet spørgsmålet forkert, for det er altså åbenbart ud fra, hvad jeg siger, at Folketinget blev gjort bekendt med indholdet - hvorefter hr. Villy Søvndal prøver at dreje den anden vej rundt.
Den danser jeg ikke med på.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Klaus Hækkerup (S), 2003-11-05:
»Vil ministeren sikre, at der i kommissoriet for det af forsvarschefen igangsatte projekt vedrørende søværnets skolestruktur tillige foretages vurderinger af muligheden for at bevare søværnets grundskole i Auderødlejren og ikke kun en vurdering af en flytning af grundskolen til Frederikshavn, jf. brev af 23. oktober 2003 fra Frederiksværk Kommune til Folketingets Forsvarsudvalg?«
Svend Aage Jensby (V), 2003-11-05:
Jeg kan besvare spørgsmålet, hr. Klaus Hækkerup har stillet, på følgende vis: Forsvaret må i de kommende år i endnu højere grad end hidtil tilpasse sig den sikkerhedspolitiske udvikling.
Der er på den baggrund iværksat udarbejdelse af en række redegørelser og analyser, som frem mod årsskiftet skal tilvejebringe grundlaget for regeringens oplæg til politiske drøftelser om et nyt forsvarsforlig.
I den sammenhæng undersøges den videre udvikling af forsvaret, herunder værnene, værnsfællesstrukturer, funktionelle områder, muligheder for effektiviseringer, udliciteringer m.v.
Det skal sikres, at der er den nødvendige balance mellem det operative, produktionskapacitet og støttestrukturer.
Jeg vil understrege, at der på nuværende tidspunkt ikke er truffet nogen form for politisk beslutning
En beslutning herom vil blive baseret på rationelle, militære og økonomiske overvejelser og hensyn.
Bendt Bendtsen (KF), 2003-11-05:
Det var pinligt.
Der var en telefon, der ringede her.
Det er jo det, der ikke må ske.
Jeg vil sige til hr. Keld Albrechtsen, at det jo ikke er så tit, at hr. Keld Albrechtsen og jeg er enige.
Men jeg vil gerne sige, at jeg også er tilhænger af, at vi får de her ting belyst, inden der træffes en beslutning.
Jeg er selvfølgelig klar til at besvare alle de spørgsmål, der kommer fra hr. Keld Albrechtsens side.
Til orientering for Folketingssalen kan jeg sige: De kommer i en lind strøm i øjeblikket, og vi skal nok besvare dem alle sammen.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Klaus Hækkerup (S), 2003-11-05:
Forsvarschefen har nedsat en arbejdsgruppe, der skal se på en skolestruktur, hvorefter den skal se på mulighederne for at etablere en skolestruktur, hvorefter Auderødlejren nedlægges.
Mit spørgsmål er: Vil man også se på en skolestruktur, hvor Auderødlejren bevares, sådan at det, hvis det er billigere, kan blive løsningen?
Det, der er faren ved det her, er jo det, som ministeren siger, at det her er et oplæg til politisk drøftelse.
Bør der ikke i sådan et oplæg til politisk drøftelse være en belysning af både den ene mulighed og den anden mulighed?
Og vil ministeren sikre, at muligheden for at bevare Auderødlejren som søværnets grundskole i øvrigt i et samarbejde, kunne man forestille sig, med Holmen også bliver inddraget i de overvejelser og undersøgelser, der nu skal foretages som et grundlag for de politiske drøftelser?
Keld Albrechtsen (EL), 2003-11-05:
Det er nu ikke lige den situation, jeg glæder mig til, altså at ministeren kommer tilbage med et lovforslag,
Jeg kan også bekræfte over for ministeren, at jeg ikke er tilhænger af det bebudede lovforslag.
Men jeg er tilhænger af, at vi får belyst tingene godt.
Det tror og håber jeg da også at ministeren er.
Derfor vil jeg godt spørge, om ministeren så også på det her punkt kunne forsyne os med et notat, som eventuelt også kunne gøre det muligt for os at påvirke ministerens overvejelser, mens han sidder og skriver lovforslag. For jeg synes, at så elementært et spørgsmål, altså om lejerne så får fri rådighed over de penge, ministeren siger stadig væk tilhører lejerne, da må være et væsentligt spørgsmål at få afklaret.
Jeg tror også, det er et spørgsmål, der vil være stor interesse for.
Jeg er i hvert fald på mange møder og i samtaler med beboere i almene afdelinger blevet stillet de spørgsmål, så jeg ved, der er stor interesse for dem.
Selvfølgelig er der stor interesse for at få at vide, hvad der skal ske med alle de penge, vi har opsparet til vedligeholdelse.
Men ligesom med det foregående spørgsmål om salgspriserne og gælden vil jeg bare bede om, at vi også får et notat om det spørgsmål, som vi så kan tage udgangspunkt i i sådan en diskussion.
Ministeren oplyste, at henlæggelserne opsamles over en 10-årig periode.
I min boligafdeling tror jeg, vi laver 20-årige planer, det kan være lidt forskelligt, men det er i hvert fald henlæggelser, der opsamles med henblik på at løse opgaver 10 år og i nogle tilfælde helt op til 20 år frem i tiden, og derfor er det ganske mange penge, millioner af kroner, der opsamles og ligger i afdelingens henlæggelser.
Det er derfor, jeg synes, at det er ulejligheden værd også for ministeren at tænke sig godt om, inden han begynder at skrive noget i sit lovforslag.
Derfor er det også en service for ministeren, at han får mulighed for at komme her og prøve på at forklare, hvad det er, han er i færd med at begive sig ud i.
Det kunne være, at ministeren måske ligefrem undgår at begå nogle fejtagelser ved at skulle have lejlighed til at redegøre lidt for det her.
Angående de penge, som er opsamlet, og som ministeren siger stadig væk skal ligge i den tidligere afdeling: Hvad nu hvis de tilbageværende lejere beslutter, at de vil bruge dem til noget helt andet - de vil slet ikke aflevere dem til ejerforeningen?
Så har ejerforeningen ingen penge til at sætte tagene i stand for, for henlæggelserne ligger ovre i den kasse, ministeren har flyttet pengene over i.
Hvad sker der, hvis lejerforeningen siger: Vi vil ikke betale til den ejerforening, og det er vores henlæggelser, dem skal de ikke komme og tage, for de må selv reparere deres tag, ellers kan de reparere den del af taget, der ligger på deres egen del af huset?
Hvad så?
Det forekommer mig da, at der er en brist i ministerens konstruktion, en helt fundamental brist.
Nu snakker jeg ikke om detaljer.
Men jeg vil godt spørge ministeren, om sådan en konstruktion overhovedet kan tænkes at kunne lade sig gøre ude i virkelighedens verden.
Ole Stavad (S), 2003-11-05:
Jeg synes, det er en del af problemet her, at skatteministeren tilsyneladende ikke helt forstår problemstillingen, for problemet, vil jeg gerne sige til skatteministeren, er ikke dobbeltbeskatningsaftalen imellem Danmark og Tyskland; den er god nok.
Og jeg skal ikke kunne garantere, at der ikke har været andre sager; jeg har bare ikke nogen erindring om nogen sinde at have set tilsvarende.
Det er derfor, jeg siger til skatteministeren, at vi mangler en bestemmelse, der sikrer, at når sådanne tvister opstår mellem to lande, så sidder den enkelte skatteyder ikke midt i sandwichen, for som hr. Jens Peter Vernersen siger, har de pågældende skatteydere ingen sag; det er en sag imellem to lande.
Derfor bør skatteministeren også kunne give et klart tilsagn i dag om, at han sammen med os andre vil finde en løsning med den paragraf, der nu skal ind i en af vores love.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-11-05:
Når jeg har stillet det her spørgsmål, hænger det sammen med, at jeg forleden deltog i en debat i Aalborg, hvor der også var en repræsentant fra Venstres folketingsgruppe til stede, som i øvrigt også er til stede her i salen på nuværende tidspunkt.
På baggrund af den debat står det ikke længere fuldstændig klart, hvad der er regeringens sigte med de påtænkte forslag om at sælge almene boliger.
Hvilke 60.000 boliger er det i virkeligheden, man satser på at få solgt? Vi gik jo og troede, at det drejede sig om de attraktive dele, de, der er ældst og har lavest gæld, men der viser det sig så, at de simpelt hen bliver så dyre, at beboerne ikke vil kunne købe dem.
Tværtimod kan vi risikere, at det bliver dem, hvor gælden måske ligefrem overstiger salgssummen.