runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jann Sjursen (KD), 2004-02-20:
Jeg synes bare ikke, at ministerens argumentation overhovedet hænger sammen.
Nu har der været megen diskussion om bl.a. Træner-/Aktiv Gruppen og den indstillingsmulighed, der kommer der.
Hvorfor skal der så ikke der være en udpegningsret?
Her må da også være et argument om autonomi, eller hvad ministeren i øvrigt kan svinge sig op til.
Vi får jo i virkeligheden en helt anden måde at sammensætte bestyrelsen på end den, der har været lagt op til
fra starten af, nemlig at en række organisationer fik en indstillingsret, og at ministeren så, hvis indstillingerne gik lidt for meget i øst og vest, og hvis man ikke kunne få tingene til at se fornuftige ud fra en heldsorienteret betragtning, ud fra nogle overordnede helhedsmæssige hensyn kunne gribe ind
Det er jo ganske almindeligt, og det er også set fra andre bestyrelser, hvor organisationer har en indstillingsret, men hvor ministeren er den, der endeligt udpeger.
Så jeg mener ikke, at ministerens argumentation overhovedet hænger sammen i forhold til, at der er så forskellige organisationer, der indstiller, at det så lige præcis er dem, der får lov til at udpege.
Brian Mikkelsen (KF), 2004-02-20:
Jeg vil foreslå hr. Jann Sjursen, at han slår op i Folketingets forhandlinger om en times tid og ser, hvad jeg svarede hr. Peder Sass, for argumenterne er krystalklare - også for partier, der hylder foreningsfriheden og har tæt tilknytning til frivillighedens verden. Det handler om autonomi, det handler om uafhængighed.
På langt de fleste andre områder, hvor der er udpegningsret, er det en reel udpegningsret, en forening har, men det er bare for at sløre, at der ikke skal være politisk indflydelse.
Hvis man kalder det indstillingsret, er det, som om man forventer, at det politiske system skal gribe ind over for den indstilling, der kommer.
Hvis man ikke respekterer, at der er uafhængighed og foreningsfrihed i det danske demokratiske samfund, kan man bare sige det helt åbent.
Men her handler det helt reelt om, at DIF skal have kompetence til at udpege fire medlemmer, og hele baggrunden for det er at arbejde for, at DIF involveres mere i Team Danmark, og sikre gensidighed og ligestilling af DIF, og derfor skal de selvfølgelig også have en udpegningsret.
Det er rigtigt, at forslaget er ændret i høringsfasen, for meningen med en høringsfase er jo netop, at man skal blive klogere og helt sikker på, hvordan forslaget kan komme til at hænge bedre sammen.
Men det er netop et af de punkter, vi må diskutere under udvalgsbehandlingen, og hvor vi må prøve at argumentere over for hinanden for at se på, hvad der er bedst for eliteidrætten.
Sådan må det være.
Jann Sjursen (KD), 2004-02-20:
Jeg har med mit begrænsede kendskab til sagen forstået så meget, at der er sket en forandring med lovforslaget, siden det blev sendt i høring som udkast, til det nu fremsættes for Folketinget.
Der er foregået noget stille, diplomatisk arbejde, og det er selvfølgelig også fair nok, men demokrati og folkestyre er jo ikke et spørgsmål om mummespil.
Det er et spørgsmål om, at man f.eks. fortæller, hvad det er for nogle argumenter, som har overbevist ministeren om, at det skulle være en udpegningsret i stedet for en indstillingsret.
Det svar har vi altså ikke fået, og det synes jeg er vigtigt at få fra talerstolen her i dag.
Brian Mikkelsen (KF), 2004-02-20:
Jeg er ked af at måtte sige det, men jeg tror ikke helt, hr. Søren Søndergaard kender til den verden, vi taler om her.
Det må være sådan, at man vælger de mennesker, som man føler repræsenterer Træner-/Aktiv Gruppen bedst.
Vi nævner eksplicit, at det skal være fra gruppen, men det kan sagtens være tidligere aktive, og jeg kan røbe her, at det tror jeg vil være meget sandsynligt.
Uden at der er nogen som helst navne i spil overhovedet, er det meget sandsynligt, at man vælger en tidligere aktiv.
Det kan sagtens være, man vælger en aktiv træner, men det er et spørgsmål, hvem der har tid til at pleje de aktives interesser.
I den virkelige verden er det sådan, at hvis man er eliteidrætsudøver, arbejder man meget intenst med det projekt, samtidig med at man måske også har sin uddannelse eller for nogles vedkommende et lille job ved siden af. For de flestes vedkommende vil det være urealistisk at forestille sig, at de samtidig vil gå ind i en TD-bestyrelse. Det kan jo være, man kan finde et sådant pragteksempel, og der er jo heller ikke noget, der taler imod, at man gør det.
Men vi holder nu altså fast ved de formuleringer, der er nu, for det vil være til gavn for Træner-/Aktiv Gruppen, at der er en vis fleksibilitet, når vi nu skal finde ud af, hvem der skal repræsentere gruppen i bestyrelsen.
Søren Søndergaard (EL), 2004-02-20:
Jamen jeg forstår simpelt hen ikke, hvad kulturministeren siger.
For det første må vi altså konstatere, at de aktive udøvere og trænere ikke er sikret en plads. Det er en kendsgerning, og det må ministeren bekræfte.
For det andet forstår jeg ikke, at ministeren siger, at der ikke eksisterer noget andet forslag.
Ministeren er selv blevet bedt om at kommentere en henvendelse fra Team Danmarks Træner-/Aktiv Gruppen, og der ligger lige præcis et forslag fra gruppen om, at trænerne skal have mulighed for at udpege en træner, og de aktive skal have mulighed for at udpege en aktiv.
Men det er jo klart, at de har en anden indfaldsvinkel til tingene.
De har en mere idrætspolitisk indfaldsvinkel end dem, som rent faktisk står med de konkrete problemer til daglig, og det er derfor, det er vigtigt at få den gruppe med.
Brian Mikkelsen (KF), 2004-02-20:
Nej, trænere og aktive er altså repræsenteret i bemærkningerne til lovforslaget for første gang nogen sinde.
Så vidt jeg kan høre, er det egentlig kun Enhedslisten, som har den holdning, som hr. Søren Søndergaard repræsenterer her.
Det er altså meget svært at finde
en eliteidrætsudøver, som har tid til at sidde i bestyrelsen for Team Danmark, og det er sådan set også derfor, det er indstillingen fra miljøet selv.
Jeg har heller ikke hørt nogen sige noget andet i de samtaler, jeg har haft med de politiske partier.
Der er ingen som helst, der har nævnt det over for mig
, så det er kun en rent praktisk foranstaltning.
Hvis vi kan finde en egnet, som samtidig er aktiv, kan vi da sagtens gøre det.
Men det er et spørgsmål om, hvad der er praktisk, det er også et spørgsmål om at kæmpe for de aktive og trænernes rettigheder, og det gør man altså bedst ved at finde dem, som er mest kvalificerede og for øvrigt samtidig har tid til at kæmpe kampen.
Søren Søndergaard (EL), 2004-02-20:
Ministeren sagde, at den nuværende regering vil sidde 10-12 år mere.
Jeg vidste ikke, det var tilladt at komme med trusler fra Folketingets talerstol, men det tillader formanden åbenbart.
Men der er en anden ting, ministeren sagde, som jeg godt vil anholde.
Ministeren sagde, at for første gang er det sikret, at de aktive udøvere og trænere vil komme med i bestyrelsen, men det er jo ikke rigtigt.
I bemærkningerne til det, jeg har, står der, og jeg citerer: »Af bestyrelsens 8 medlemmer skal mindst 2 være nuværende eller tidligere eliteidrætsudøvere og/eller nuværende eller tidligere eliteidrætstrænere.«
Det vil sige, at der ikke er nogen garanti for, at de aktive udøvere og de aktive trænere rent faktisk bliver repræsenteret i bestyrelsen.
Men lad os ikke diskutere det, lad os ikke grave grøfterne dybere.
Hvis ministeren har den opfattelse, at de aktive udøvere og trænere skal være repræsenteret, så lad os da ændre lovforslaget, så det bliver tilfældet.
Brian Mikkelsen (KF), 2004-02-20:
Man kan jo sikkert finde høringsindlæg for både det ene og det andet synspunkt, men i et demokrati er det jo sådan, at det ikke er dem, der råber højest, der automatisk får ret.
Det er dem, der bedst og mest sagligt argumenterer for deres synspunkter, og i dette tilfælde synes jeg, det flugter fuldstændig med den demokratiopfattelse, der bør være i et Folketing og i partier, der interesserer sig for foreningsfrihed og for at styrke det frivillige foreningsarbejde og uafhængighed af den organisation, der udpeger.
Man må ikke risikere, at en eller anden vilkårlig minister efter forgodtbefindende blander sig i en udpegning.
Jeg kan betro
hr. Peder Sass, at jeg har diskuteret meget, også med hr. Peder Sass' partikolleger, om udpegninger til nogle andre organer, og her støttede Socialdemokratiet, at det ligger fuldstændig fast, at hvis en organisation har udpegningsret, er det netop kun en udpegningsret og ikke nogen indstillingsret, fordi man respekterer organisationens autonomi og uafhængighed.
Lad os tage Lokale- og Anlægsfonden, som vi jo også er enige om at støtte.
Her siger de organisationer, som udpeger til Lokale- og Anlægsfonden, heller ikke, at de har indstillingsret, de har også kun udpegningsret.
Det er et underligt forløb at bevæge sig ud på den glidebane, det vil være at demontere.
Det er et angreb på foreningsfriheden i Danmark, og det er det, jeg vil være bekymret for.
Men alt det andet opfatter jeg egentlig, at vi er enige med Socialdemokratiet om, og den lille flig her må vi så diskutere og tale om under udvalgsbehandlingen.
Peder Sass (S), 2004-02-20:
Jeg har stadig ikke fået noget svar.
Hvad er årsagen til, at ministeren efter det tidspunkt, hvor vi indgik en aftale om, at der skulle være tale om indstilling, har ændret lovforslaget, så der nu er tale om at udpege? Jeg vil argumentere direkte ud fra, at i høringssvarene er der kun én organisation, som har et partsindlæg, nemlig Danmarks Idræts-Forbund, hvorimod to forskellige organisationer i deres høringssvar i realiteten giver udtryk for et ganske rimeligt ønske om, at man fastholder udtrykket »indstille«.
Vi mangler at få en forklaring på det fra ministerens side.
Brian Mikkelsen (KF), 2004-02-20:
Den eneste beslutning, hvor vore veje skiltes, var i spørgsmålet om IPIP, men det annoncerede jeg allerede, før denne regering tiltrådte.
Både K's og V's ordførere meldte allerede før valget ud med, at hvis vi kom i regering - det gjorde vi lykkeligvis til hr. Søren Søndergaards store undren, men jeg kan betro hr. Søren Søndergaard, at vi har tænkt os at blive ved 10-12 år endnu, så man kommer til at leve med mig på denne post i mange år - at vi ville nedlægge IPIP. Det var der mange forskellige årsager til, og dem behøver vi ikke diskutere her.
Det handlede om projektmageri, det handlede om, at der ikke var realiteter i mange af projekterne, og at der ikke var varighed i dem.
Men alle andre områder har der jo sådan set været enighed om.
Når vi taler om portosatser osv., har det jo ikke noget med idræt at gøre.
Peder Sass (S), 2004-02-20:
Der har i Folketinget været en stor tradition for, at netop idrætspolitiske spørgsmål var der bred enighed om.
Det var tilfældet i de foregående regeringsperioder, men der har været en tilbøjelighed til, at det har ændret sig, nu hvor vi har fået en ny regering.
Jeg må nævne nogle konkrete eksempler, hvor man ligesom kan opleve, at også idrætsområdet er blevet en del af den nye regerings kulturkamp.
Man forringede folkeoplysningsloven, man nedlagde IPIP imod et mindretals ønske - altså også en majorisering - man har reduceret portostøtteordningen, og nu er man altså på vej med en eliteidrætslov, som der egentlig også burde være enighed om.
Jeg har brug for at få en meget klar og god forklaring på: Hvorfor har man ændret det, som egentlig var aftalen, så det i stedet for at være at indstille er blevet til at udpege?
De har vi ikke fået noget svar på endnu.
Brian Mikkelsen (KF), 2004-02-20:
Hvis vi tager det sidste først, er det en gigantisk uskik at udpege kammerater, hvis de alene er udpeget, fordi de er partimedlemmer eller medlemmer af nogle bestemte organisationer.
Det problem har man ikke inden for idrætten, men det, vi taler om her, er jo den nuværende formand og den kommende formand for Team Danmark, og der er jo slet ikke besluttet noget om det endnu.
Jeg mener, at den nuværende formand for Team Danmark er fantastisk dygtig og kompetent, og jeg tror ikke, han er udpeget på grund af sin partifarve, men fordi han har en interesse for sport og for eliteidræt, og han har for øvrigt lavet et godt stykke arbejde i den periode, han har været formand. Der er ikke noget kammerateri eller nogen partikasket med i billedet her, og det vil der heller ikke være fra min side, når vi udpeger den nye bestyrelse.
Den vil ene og alene have ét formål, nemlig at være med til at rykke Team Danmark fremad.
Det er for mig at se det eneste formål, den skal have, og det tror jeg roligt jeg kan sige, selv med glorien svævende over hovedet.
Det eneste, jeg tænker på, er, hvordan vi kan forbedre indsatsen for dansk eliteidræt.
Det kan vi med denne konstruktion, og der er slet ikke noget som helst partipolitisk i det - overhovedet ikke.
Ole Sohn (SF), 2004-02-20:
Jeg ved, der er tænkt over det, men jeg ved også godt, hvordan der er tænkt over det.
Det ville være helt naturligt at skrive, at hvis DIF skal udpege fire, skal det være to mænd og to kvinder; det er da såre enkelt.
Man kan også skrive, hvilke kompetencer man ønsker, at de medlemmer, ministeren og DIF skal udpege, skal have.
Det kunne også skrives ind i lovforslaget.
Men jeg forstår bare ikke, hvorfor Træner-/Aktiv Gruppen nærmest er blevet en paria, når vi snakker om eliteidræt, for sådan set troede jeg i min naive fantasi, at det var dem, det drejede sig om.
Det var det ene spørgsmål.
Og hvis ministeren er det, kan vi så få en garanti for, at det ikke bliver et medlem af Venstre eller De Konservative, som bliver formand for Team Danmark?
Brian Mikkelsen (KF), 2004-02-20:
Der er jo grundlæggende demokratiske principper involveret i det.
Man har en folkelig organisation, Danmarks Idræts-Forbund, som så at sige har et folkeligt mandat, i og med at den er valgt på nogle kongresser, årsmøder osv., og den udpeger fire medlemmer.
Danmark
Det har alle uden undtagelse været enige i, så det har så at sige slet ikke været til diskussion. Kulturministeren udpeger også fire medlemmer, men kulturministeren har - for øvrigt sammen med Danmarks Idræts-Forbund - ansvaret for, at der er en alsidig række kompetencer repræsenteret i bestyrelsen.
For første gang nogen sinde er det sikret, at Træner-/Aktiv Gruppen får mindst to repræsentanter i bestyrelsen, men jeg kan undre mig over, at man overhovedet kan argumentere for, at en ikke formaliseret organisation på forhånd skulle have ret til at udpege to medlemmer.
Der er ingen andre steder i dette samfund, det eksisterer, og det virker også relativt udemokratisk.
Det, vi kan sikre ved, at det er kulturministeren og DIF, der udpeger de to repræsentanter, er, at vi får alle kompetencer med.
Vi sikrer f.eks., at der kommer kvinder med, vi sikrer, at der kommer unge med, og vi sikrer også, at geografien og idrætsgrenen kommer til at spille en rolle.
Det ville vi ikke være sikre på, hvis det var andre, der skulle udpege dem, så jeg er meget, meget tryg ved det, jeg selv har foreslået, og det er måske ikke så underligt, for der er tænkt over det.
Ole Sohn (SF), 2004-02-20:
Det er til ministerens bemærkning om antallet af bestyrelsesmedlemmer.
Jeg er helt på det rene med, og jeg tror faktisk, samtlige partier har sagt, at otte var o.k., men jeg har bare ikke helt forstået, hvorfor det er blevet så helligt for ministeren.
Det er nærmest, som om forudsætningen for overhovedet at kunne lave lovforslaget, var, at man sagde ja til otte, og så var alt andet sådan set underordnet.
Det var det eneste, det var det, der var indgangsbilletten til overhovedet at diskutere lovforslaget, og det har vi så accepteret. Men selv om der er otte medlemmer i bestyrelsen, er det vel ikke det samme som at sige, at den skal sammensættes på en bestemt måde.
Det forstår jeg simpelt hen ikke.
Hvorfor skulle der overhovedet være et problem i f.eks. at sige, at DIF udpeger f.eks. tre, ministeren tre og trænere-/aktive to, så har man otte?
Det kan da ikke være et kardinalpunkt.
Eyvind Vesselbo (V), 2004-02-20:
Jeg mener, at det, vi er nået frem til med forslaget til vedtagelse fra Venstre, Dansk Folkeparti og Det Konservative Folkeparti, bygger på et gedigent, godt og grundigt politisk arbejde. Jeg havde selvfølgelig håbet, at hr. Ole Stavad og andre her i Folketinget ville have været med til at nå frem
Det kan jo være, det får flertal, og så kunne hr. Ole Stavad jo være med til at fremme mulighederne for Fosdals videreførelse.
Som sagt er forslaget resultatet af et grundigt politisk arbejde med møder og aftaler mellem de partier, som er med i vedtagelsen, og derfor siger jeg til hr. Ole Stavad: Spring med på vognen, for så kan det være, at den optimisme, som hr. Mogens Nørgård Pedersen talte om, også kunne omfatte Fosdal.
Hans Christian Schmidt (V), 2004-02-20:
Nu er det jo hr. Ole Stavads fuldstændig frie ret at tolke, som hr. Ole Stavad vil.
Jeg siger bare, at jeg garderer mig nu på den måde - det har jeg ikke på noget tidspunkt lagt skjul på - at jeg vil have sådan en principaftale vurderet i forhold til, om det er godt nok til, at vi kan gå i gang med at sætte staten i en udgift til at plante.
Nu har hr. Ole Stavad jo en anden tilgang til det her, for han siger: Det er sådan set ligegyldigt hvad, lad det bare blive, som jeg gerne vil have det.
Det synes jeg er et ærligt synspunkt at have.
Bare hr. Ole Stavad ikke begynder at ændre mine synspunkter, så de passes til nogen steder.
Mit synspunkt er meget klart: En principaftale er en principaftale, hvor det selvfølgelig vil blive vurderet, om den er god nok til, at den kan danne grundlag for, at vi sætter os selv i en udgift ved at begynde at plante træer. Sådan er det.
Eyvind Vesselbo (V), 2004-02-20:
Nej, jeg henviser ikke til miljøministeren.
at når man i stedet for at lave skyggeboksning her i salen og bare argumentere for en sag, som man ved ikke har en chance, laver et politisk stykke arbejde for at nå frem til en løsning, kan man faktisk godt nå det mål, man gerne vil nå.
Det er en anden måde at arbejde på politisk, og det vælger jeg at gøre.
Hans Christian Schmidt (V), 2004-02-20:
Det kan jeg svare meget klart på, sådan som det er min opfattelse.
Det kan så være, at jeg bagefter får at vide, at der findes andet.
Efter min overbevisning er det sådan, at når sådan nogle planter skal købes, skal det udbydes og dermed i EU-udbud.
Jeg tror på, som jeg sagde i min tale, at danske planteproducenter selvfølgelig kan klare den opgave, men vi kan da ikke lave EU-reglerne om - jeg ser, at fru Elsebeth Gerner Nielsen slår lidt ud med hånden - fordi vi nu har en sag her.
Sådan som jeg har fået det oplyst, vil det være i strid med reglerne, hvis vi ikke laver et EU-udbud.
Det vil vi selvfølgelig gøre.
Vi vil gøre som i alle andre sammenhænge, der følger vi selvfølgelig de regler, der er.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2004-02-20:
Jeg hører også til de dumme.
Jeg forstår ikke helt det, der foregår.
Er det sådan, at hvis der den 1. april foreligger en solid juridisk principaftale, altså en, der er godkendt af de jurister, som ministeren har tillid til, vil ministeren sikre, at der indgås en kontrakt mellem den nye Fosdal Planteskole og staten om at aftage et vist antal skovplanter i de kommende år?
Ole Stavad (S), 2004-02-20:
Jeg skal gerne deltage i at holde muligheden åben for, at det er mine evner, det er galt med, og ikke ministerens, det kan da sagtens være.
Jeg har forstået hele det her forløb sådan, at ministeren sådan set ingen juridiske problemer har i den her sag.
Ministeren har et bredt flertal i Folketinget til at sørge for, at det lykkes, også i forhold til en tilplantning.
Der er ingen bindinger i finansloven, der mig bekendt forhindrer det.
Det vil sige, at ministeren har sit politiske fundament i orden
, og hvis ministeren skulle være i tvivl, vil jeg gerne give Socialdemokratiets klare tilsagn om, at vi vil dække ministeren ind i forhold til det.
Det er derfor, jeg undrer mig over, at ministeren gør det her til jura, for hvis der skal blandes jurister ind i det, må det jo være, fordi man skal foretage en vurdering af, om det er tilstrækkeligt juridisk bindende.
Det her er for mig at se en politisk afgørelse, hvor ministeren selvfølgelig skal sikre sig, at han har fundamentet i Folketinget i orden, så han ikke kommer til skade
Men juristerne kan jo kun være der for at vurdere juraen
, og hvis juristerne ikke skal ind for at vurdere, om den er tilstrækkelig juridisk bindende for dem, der skriver under sammen med ministeren, hvad skal juristerne så foretage sig?
Hans Christian Schmidt (V), 2004-02-20:
Med et lille glimt i øjet vil jeg gerne sige til hr. Ole
Stavad, at hvis man bliver forvirret, skal man huske det gamle ord om, at det ikke behøver at være de andres skyld. Jeg er bare nødt til at spørge, hvordan hr. Ole Stavad kan få svunget sig selv op til at begynde at tale om, at nu taler ministeren om juridisk bindende tilsagn!
Jeg skal gerne gentage, hvad jeg har sagt: Den principaftale vil være nøjagtig sådan, at den juridiske rådgivning, som jeg får, er, at det er godt nok til, at vi kan sætte staten i udgifter.
Det ville da være tankevækkende, hvis ministeren skulle sige det modsatte.
Jeg skal senere kunne godtgøre, hvorfor jeg har sat en planteproduktion i gang, vel vidende at vi har sagt, at det skal ud i en privat produktion.
Så spørger man: Hvorfor gjorde ministeren det?
Det tror jeg ikke der er noget overraskende i.
Det ville overraske mig meget.
For der vil da være nogle, der bagefter vil spørge ministeren, på hvilken baggrund ministeren har sat staten i en udgift, desuagtet at det er sådan, at vi har besluttet, at det skal ud i det private.
Det synes jeg da kun er helt normalt, og det er det, miljøministeren gør.
Jeg mener, at hr. Ole Stavad skal forblive i sit gode humør.
Jeg tror nemlig, at det godt kan gå hen at lykkes for dem.
Ole Stavad (S), 2004-02-20:
Jeg ved ikke rigtig, om man ikke har lov til at sige, at man bliver mere forvirret, for jeg har forstået, at en principaftale er sådan lidt rundere end en juridisk bindende aftale.
Det, jeg så nu hører ministeren sige, er, at han i betegnelsen principaftale lægger noget, som er juridisk bindende, og hvis ikke ministeren inden den 1. april har en juridisk bindende aftale på plads med købere, bliver der ikke tilsået, og så starter afvikling her og nu.
Jeg vil godt spørge, om det er rigtigt, og hvis ministeren bekræfter det, vil jeg godt spørge Venstres ordfører, om det er den fortolkning, Venstres ordfører har købt, for så mener jeg faktisk, at vi har en fuldstændig ny situation.
Hans Christian Schmidt (V), 2004-02-20:
Det betyder, at den juridiske vurdering, jeg får af den her principaftale, kan holde til, at vi også kan gå i gang med den udgift, som det er at plante træer.
Jørn Jespersen (SF), 2004-02-20:
Jeg ville godt spørge i forlængelse af det allersidste, miljøministeren siger: Betyder det, at det vil være en betingelse fra miljøministerens side, at eventuelle køberkommuner, eller hvad det nu er for en konstruktion, garanterer at ville betale beløbet for tilplantningen, hvis aftalen ikke bliver til noget?
Er det dét, der ligger i det, miljøministeren siger, at man altså vil afkræve en garanti for, at andre betaler tilplantningen, hvis det viser sig, at enderne ikke kan nå sammen og man ikke får en aftale?
Ole Stavad (S), 2004-02-20:
Hr. Eyvind Vesselbo er jo en ikke fuldstændig ubegavet manipulator.
Hr. Eyvind Vesselbos forslag til vedtagelse giver kun usikkerhed.
Eyvind Vesselbo (V), 2004-02-20:
Det, jeg egentlig spurgte til, var, at når hr. Ole Stavad siger, at hvis denne vedtagelse bliver en realitet på tirsdag, den fra de tre partier Venstre, Dansk Folkeparti og De Konservative, så vil hr. Ole Stavad arbejde ihærdigt på, at indholdet i den bliver realiseret, så er det svært at forstå, hvorfor hr. Ole Stavad så ikke kan stemme for den vedtagelse, for der må jo så ligge noget i den vedtagelse, der betyder, at der faktisk er en mulighed for, at planteskolen kan overleve.
Det kan jeg så ikke forstå at hr. Ole Stavad ikke vil være med til at bakke op om.
Det var bare det, jeg spurgte om.