runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lone Dybkjær (RV), 2005-05-27:
Så er det ligesom bragt på plads.
Vi tror også, det er nødvendigt med en drøftelse.
Jeg synes, det ville være dejligt, hvis livet var så enkelt, som den konservative ordfører gjorde det til.
Men det er ikke min oplevelse, at det altid er så enkelt.
Det er derimod min oplevelse, at mennesker godt kan have brug for noget råd og vejledning i forskellige situationer, fordi de er kommet ud i noget, de måske ikke har kunnet overskue, det kan være på det økonomiske område, og det kan være på andre områder.
Men jeg forstår, at der sådan er et rimelig massivt flertal imod det her forslag.
Så vil jeg godt sige, at jeg mener, det er at forenkle problemstillingen, når man blot henviser alt til det private.
Jeg tror faktisk ikke nødvendigvis på, at vi bare kan henvise til banker og pengeinstitutter, og hvad ved jeg, når det drejer sig om det her.
Jeg synes, vi har meget gode erfaringer med, at livet ikke er så enkelt, og så objektive er de der private institutioner heller ikke.
Det er der måske heller ikke noget at sige til at de ikke er.
Jeg er så glad for, at der i hvert fald er en vis forståelse for, at gæld kan være et problem, og at der måske også kan være en forståelse for, at det kunne være meget fornuftigt på en eller anden måde at få en gældssaneringsdiskussion.
Det, som jeg så håber på vi kan i forbindelse med udvalgsarbejdet, er at prøve, om vi kan kortlægge lidt mere, hvordan de her gældssituationer er opstået.
Jeg tror, vi alle sammen har nogle forskellige forestillinger om det.
Hr. Per Ørum mener, at det sådan er forbrugslån og sådan noget.
Det tror jeg er en del af det.
Men jeg tror også, det kan være skilsmisser, og at der er meget andet, der kan bringer folk ud i en uforudsigelig situation, som kan gøre, at resten af livet i virkeligheden kan gå ganske skævt.
Det ved vi jo godt.
Hvis man først er gældsat, og hvis ikke man har mulighed for at bringe gælden ned, vokser den næsten pr. automatik.
Vi prøver jo, om vi kan forebygge noget af det her og give et bedre liv, også fordi gældsatte mennesker jo ofte alligevel på en eller anden måde ender i det økonomiske system.
Men jeg synes, det ville være godt, hvis vi kunne prøve at formulere nogle spørgsmål, så vi kunne få klarlagt det her område noget mere.
Er det helt vanvittige forbrugslån, eller er det i forbindelse med skilsmisser og hussalg, eller hvad er det, der gør, at folk kommer ud i gældssituationerne?
Hvis vi kunne det, er vi i hvert fald nået et stykke vej med det her forslag, selv om der ikke er flertal for det.
Anne Baastrup (SF), 2005-05-27:
Det, jeg synes har været interessant i denne her diskussion, er den lidt manglende fantasi hos minister og regeringspartier og Dansk Folkeparti, der i virkeligheden ikke kan forestille sig, hvad det er for nogle mennesker, der ikke sjældent står i en situation, hvor en god gældsrådgivning ikke havde været ringe.
Jeg ved ikke, om der er nogen, der har prøvet at gå gennem Magasin med alle de tilbud om billige lån.
Jeg har personligt kendskab til mennesker, som har taget det ene billige lån efter det andet, hvor det efterfølgende viser sig, at den årlige rente er 24 pct. på et tidspunkt, hvor man kan låne penge i banken til både 5 og 6 pct.
Der er ikke nogen etiske regler for, hvilke muligheder man har for de her lån.
Så har vi jo også i dagens Danmark en situation, hvor der er en forbrugstrend, der rent faktisk gør, at svage sjæle, som ikke kan overskue, at 2 pct. om måneden rent faktisk er 24 pct. om året, derfor kan stå i en situation, hvor de lander i det, man kan kalde en gældsklemme.
Jeg forstår heller ikke, hvorfor højrefløjen ikke vil være med til så i højere grad at sikre, at folk ikke lander i denne her gældsklemme, og i stedet forhindrer og forebygger det.
Det vil jo i langt højere grad kunne sikre, at der er en masse mennesker, der ikke lander i en hel masse andre dårlige sociale situationer.
Jeg synes ligesom fru Lone Dybkjær, at vi skal bruge det her beslutningsforslag til at få afdækket, hvad det er for såkaldt etiske regler, som De Konservative mener eksisterer på det her område.
Hvordan kan vi sikre, at man ikke, når man er 20 år, får et tilbud om et lån, hvor den, der giver lånet er vel vidende om, at der ikke er en kinamands chance for at få pengene tilbage andet end, at der så skal tages retslige skridt.
Der er så mange muligheder for at få lån, hvor der ingen sikkerhed er,
til meget, meget høje renter, og det fører mennesker ud i en dårlig, dårlig social situation
Derfor tror jeg, at vi skal bruge beslutningsforslagets eksistens til at få belyst det således, at så vel Konservatives som Venstres ordførere får en højere grad af viden om, hvad det her handler om, hvad det er, det kan føre til.
For jeg tror i virkeligheden ikke, at vi er så uenige om, at forebyggelse er bedre end efterfølgende helbredelse.
Vi skal så bare finde en metode, hvor vi kan få regeringspartierne i tale, således at det ikke bare er nej, nej, nej, og så kan vi i øvrigt gældssanere, når folk er kommet på spanden.
Det er den forkerte måde at løse problemet på.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2005-05-27:
Nu er jeg fra Vestjylland, og vi køber jo sjældent en vare uden at vide, hvad den koster.
Jeg kunne da godt tænke mig at høre fru Mette Frederiksen – nu er det jo i modsætning til andre første gang, jeg behandler det her forslag – om jeg kan få en eller anden idé om, hvad sådan et forslag reelt koster, og hvordan det eventuelt skulle finansieres.
Jeg kan forstå, at man i Sverige har omkring 225 heltidsstillinger, og det kunne jeg forestille mig ikke er helt billigt.
Er det fra vores plejehjem, eller er det fra børnehaverne, eller skal vi bare øge den offentlige sektor?
Inger Støjberg (V), 2005-05-27:
Fru Line Barfod siger, at det, når man nu har så mange til at rådgive om gæld i Sverige, faktisk godt kan være, fordi det hjælper, og så nævner fru Line Barfod hjemmesyltning og sådan nogle ting.
Det er sådan set det, jeg mener med, at vi skal forebygge, og med, at vi skal kigge på forbrug.dk.
Jeg vil langt hellere lægge ressourcerne i den fase, der ligger før, altså i forebyggelsen, så vi giver folk et godt grundlag til eventuelt at optage et lån på.
Det er det, jeg nogle gange synes man kan mangle.
Det er der så blevet sat ind over for nu, bl.a. på www.forbrug.dk og andre steder.
Der er blevet sat regler op for kviklånene og sådan nogle ting, og fungerer det ikke, vil jeg meget gerne være med til at kigge på det.
Vi er bare grundlæggende uenige om, hvor indsatsen skal lægges, kan jeg forstå på det.
Jeg vil gerne have, at indsatsen bliver lagt i forebyggelsen, så vi undgår at komme langt ud i gældsætning.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2005-05-27:
Svaret var, som jeg havde regnet med.
Hverken Det Konservative Folkeparti, Dansk Folkeparti eller Det Radikale Venstre har kunnet komme med eksempler.
Det var sådan set det, der var min pointe.
Men så siger ordføreren, at det strider imod dansk tradition, tror jeg, det var, eller lovgivning eller i hvert fald den danske norm at lave positiv særlovgivning.
Der havde den konservative ordfører en lidt anderledes holdning til, om der skulle være særlovgivning for homoseksuelle kontra heteroseksuelle.
Men der er måske forskel på, hvilke situationer de er i.
Det, jeg egentlig vil spørge om nu, er: Hvis det viser sig, at det kan dokumenteres sort på hvidt, at den situation, der nævnes i lovforslaget, er et konkret problem i virkeligheden, har jeg så forstået den konservative ordførers svar til fru Pernille Rosenkrantz-Theil korrekt, således at Det Konservative Folkeparti godt vil være med til at lave praktiske løsninger?
Per Ørum Jørgensen (KF), 2005-05-27:
Det er at være konservativ er også at lave praktiske løsninger, og jeg vil da gerne bekræfte, at hvis der er nogen her i Folketinget, der har gode ideer, kigger vi også på det i Det Konservative Folkeparti.
Det er vi slet ikke afvisende over for.
Jeg synes bare, at der er meget, meget stor tvivl om, om der reelt ikke i den lovgivning, vi har i dag, er taget højde for de ting.
Skal vi ikke have tillid til, at vores myndigheder kan vurdere i den konkrete situation, hvis moren dør i forbindelse med fødslen?
Er myndighederne ikke i stand til at vurdere det?
Det mener jeg faktisk de er.
Kamal Qureshi (SF), 2005-05-27:
Jeg kunne altså ikke holde mig tilbage over for den konservative ordfører, der tidligere holdt nogle brandtaler om, at homoseksuelle ikke skulle have de samme muligheder ved fremmedadoption, som heteroseksuelle par har, og som nu stiller sig op og siger, at vi ikke skal lave særlovgivning, som tilgodeser den ene gruppe, og som ikke tilgodeser alle.
Godt nok er det fredag eftermiddag, men så kort burde hukommelsen hos den konservative ordfører ikke være, at han på mindre end en times tid kan have to så modsatrettede holdninger, som han har.
I forbindelse med det forslag, der blev behandlet tidligere, går han specifikt ind og forskelsbehandler de homoseksuelle og siger, at de ikke skal have de samme rettigheder, som heteroseksuelle har, og nu står han og siger, at vi da ikke kan gå hen og give de homoseksuelle nogle rettigheder, som de heteroseksuelle par ikke har.
Handler det bare om, at man ikke vil give de homoseksuelle nogen rettigheder overhovedet?
Per Ørum Jørgensen (KF), 2005-05-27:
Jeg har tidligere argumenteret for, hvorfor jeg mener, at homoseksuelle ikke skal have adgang til at adoptere børn fra udlandet.
Jeg tror også, jeg gjorde det meget klart, hvad jeg mente i den sag, så det behøver jeg vel ikke at gentage her.
Det her er en hel anden sag, vi snakker om, hvor det er et spørgsmål om, hvorvidt den biologiske moder skal have en fornuftig betænkningstid i forbindelse med adoption.
Det synes vi er helt på sin plads at hun får, og skulle man komme i den ulykkelige situation, at den biologiske moder dør i forbindelse med fødslen, har vi altså også i den gældende lovgivning mulighed for at tage højde for den situation.
Kamal Qureshi (SF), 2005-05-27:
For De Konservative er ethvert forslag, der kommer om de homoseksuelle, jo dårligt timet, for de stemmer dem ned, og jeg vil da næsten lægge hovedet på blokken for, at de også vil stemme mit andet forslag ned, når det kommer.
Men vi åbner gerne op for at se, om vi kunne mødes, for vi er meget praktisk indstillede for netop at sikre de homoseksuelle familier nogle flere muligheder.
Men igen er der altså en eller anden form for hukommelsessvigt.
Tidligere blev det sagt, at man ikke kunne stemme for forslaget om fremmedadoption, fordi det var et hypotetisk forslag, som bare var tænkt.
Her går man ind og siger, at de heteroseksuelle par skal have de samme rettigheder uden at kunne nævne en eneste gruppe, en eneste personkategori, som har behov for det her forslag.
Med hensyn til det ene forslag siger man, at man ikke kan gå ind og støtte det, fordi det bare er et tænkt forslag.
Man kan ikke støtte det, fordi man ikke vil give homoseksuelle nogle rettigheder i lighed med den ene gruppe, der har rettighederne.
Nu går man ind og vender argumentationen om og siger, at homoseksuelle ikke skal have særrettigheder, og at man ikke støtter forslaget, fordi det kunne være, at der var nogle grupper, som man i øvrigt ikke kan komme i tanke om, som det her forslag ikke vil give de samme rettigheder til.
Jeg synes altså, det er at finde de argumenter, der passer til konklusionen.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2005-05-27:
Jeg er tankemæssigt slet ikke derhenne, hvor hr. Kamal Qureshi bevæger sig.
Det her handler for mig om, om ikke det er rimeligt, at en biologisk mor, der får et barn, får en mulighed for at tage en velovervejet beslutning.
Det er fundamentalt det, det handler om.
Jeg tænker ikke i forskellige grupper af samfundet, når jeg ser det her lovforslag, selv om det måske er det, der er baggrunden for det.
For mig er det helt naturligt, at en mor, når hun får et barn, der eventuelt skal bortadopteres, så får mulighed for at træffe et bevidst valg, og at man giver et fornuftigt tidsrum til det.
Det er helt enkelt, og så er det jo sådan, at vi i Det Konservative Folkeparti, når vi skal stemme om de her ting, stemmer efter vores overbevisning, men vi er ret enige i den her sag.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2005-05-27:
I al min ungdommelige naivitet havde jeg ikke forberedt nogen lang ordførertale, da jeg i modsætning til det forrige lovforslag, vi har behandlet her i dag, mente, at dette forslag havde en så åbenlys karakter af at være fornuftigt, at der slet ikke ville blive debat om spørgsmålet.
Ved det forrige forslag, der handlede om adoption af børn fra andre lande og homoseksuelles ret dertil, hørte vi ordførertaler fra Venstre, fra Dansk Folkeparti og fra Det Konservative Folkeparti.
Konklusionen i de tre taler var henholdsvis barnets tarv, barnets tarv og barnets tarv.
Det var det, der var det vigtige.
Nu behandler vi så et lovforslag, hvis hovedformål er at sikre, at i de tilfælde, hvor to kvinder lever i et registreret parforhold, skal have et barn og den biologiske mor dør ved fødslen, får den anden mor mulighed for straks at få forældremyndighed over barnet.
Det lyder sådan set meget fornuftigt.
Men nu er det et problem, at der gælder forskellig lovgivning for homoseksuelle og heteroseksuelle.
Det var sådan set et krav, da vi behandlede det forrige lovforslag, så stringens er der i hvert fald ikke i argumentationen.
Jeg synes, at vi skal holde fast i, hvad det er, vi taler om.
Vi taler altså om den ulykkelige situation, hvor en kvinde dør ved fødslen af barnet eller inden for de første 3 måneder.
Når det er sagt, vil jeg gerne takke især den konservative ordfører, hr. Per Ørum Jørgensen, for sit indlæg.
For som jeg hører det, var der en stor forståelse for, at det faktisk er en svær situation, og at man gerne vil medvirke til praktiske løsninger, hvis vi ellers kan finde frem til det.
Det er jeg så faktisk ret fortrøstningsfuld over for at vi kan gøre i fremtiden, for vi kunne jo høre det positive indslag fra den konservative ordfører, og hvis så ellers Venstres egentlige ordfører, hr. Søren Pind, medvirker ved behandlingen af det gode forslag, som der ligger i ordene fra fru Pernille Rosenkrantz-Theil, må vi gå ud fra, at der kan være bred tilslutning til at få løst problematikken, hvis den bare bliver formuleret på en måde, der passer ordførerne for de to regeringspartier.
Så det skal være min udgangsreplik herfor, men jeg har stadig svært ved at forstå, hvorfor man ikke ønsker at løse den reelle problematik, der faktisk foreligger.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2005-05-27:
For en gangs skyld vil jeg undlade at skælde specielt meget ud, mens vi taler om lovforslag om homoseksuelle, og grunden til det er, at det egentlig oprindelig er mit lovforslag.
Der er en grund til, at jeg ikke selv har genfremsat det, og den er, at jeg synes, at vi har fundet nogle bedre ideer til, hvordan man kan løse de problemer, der foreligger vedrørende stedbarnsadoption, og i øvrigt nogle ideer, som måske tegner til at kunne skabe lidt større opbakning og nok opbakning til, at vi faktisk kan gennemføre det.
Noget af det, jeg synes der har været væsentligst i debatten, og som er grunden til, at jeg oprindelig fremsatte det her lovforslag, er, at der er en usikkerhed forbundet med det at blive mødre.
Den usikkerhed går ud på, at medmoren først efter 3 måneder har en sikker adoption, og jeg tror, at man kan komme den usikkerhed til livs ved, at man går ind og giver mulighed for en midlertidig adoption tidligere og lægger en eller anden form for tilbagekaldelsesret ind i situationen.
I langt de fleste tilfælde ville det kunne løse de problemer, altså den usikkerhed, der er forbundet med, at man ikke kan lave en adoption.
Jeg mener samtidig, at der med en midlertidig adoption ville kunne løses det problem, at vi i dag overtræder børnekonventionen.
Det er sådan, at en far skal kunne melde sig på banen inden for de første 6 måneder, efter at barnet er blevet født, og kræve forældreskab over barnet.
Så man kan sige, at man ved at gå ind og lave en juridisk konstruktion, der hedder en midlertidig adoption, giver medmødrene mulighed for at få de her 14 dages barsel, som alle andre forældre har mulighed for i forbindelse med fødsel.
Man går ind og løser det problem, der handler om den usikkerhed, der kan være forbundet med, at eksempelvis den biologiske mor dør under fødslen, for så vil den anden automatisk få tilkendt forældremyndigheden, medmindre selvfølgelig vedkommende ikke er i stand til at varetage barnets tarv.
Den situation, at en myndighed kan gå ind og tvangsfjerne, kan også opstå for alle andre par, som får et barn, hvor den ene går bort.
Det ved vi alle sammen også godt sker i uhyre få tilfælde.
Så jeg mener sådan set, at vi kan skabe en løsning på de problemer, der er relativt let og relativt smertefri, og på en måde, som vil tilfredsstille de forskellige holdninger, der har været til spædbørnsadoption.
Det er altså årsagen til, at jeg ikke selv har genfremsat mit lovforslag, og til, at jeg vil opfordre til, at vi indstiller behandlingen af forslaget og i stedet sætter os ned omkring et bord og ser, om vi ikke kan arbejde lidt videre på de løsninger, vi talte om, inden der blev udskrevet folketingsvalg.
Kamal Qureshi (SF), 2005-05-27:
Jeg vil selvfølgelig gerne starte med at takke for debatten her fredag eftermiddag, hvor solen skinner udenfor, og hvor jeg tror mange af os er fristet af at lave andet end at sidde herinde og debattere.
Så jeg vil stadig væk gerne takke for, at de af os, der har valgt at være her, er her.
De der ikke er her, kan vi jo så komme efter ved en anden lejlighed.
Jeg vil også gerne takke for Socialdemokraternes, Enhedslistens og De Radikales opbakning til indholdet i forslaget, som for mig at se i korthed går ud på at løse det, at vi i dag allerede har en situation, hvor homoseksuelle par, to kvinder, får børn, og hvor de i modsætning til heteroseksuelle par ikke har de samme rettigheder fra starten af.
Medmoren, som ikke føder barnet, har ikke de rettigheder, som en social far har i tilsvarende heteroseksuelle forhold.
Det kan være rettighederne i forbindelse med børneorlov, det kan være rettighederne i forbindelse med sociale forhold, og det kan være en lang række andre rettigheder.
Det er nogle ønsker, som er blevet fremført af både repræsentanter fra det homoseksuelle miljø og nogle af de homoseksuelle par, som jeg selv har kendskab til.
Derfor er det her forslag sådan set fremsat.
Der er ikke nogen tvivl om, at vi fra SF’s side er optaget af at give de her par de vilkår, der er nødvendige for at kunne varetage barnets tarv bedst muligt, og skulle vi på nogen måde kunne nå frem til en enighed, sådan at der kan skabes et flertal i Folketinget for et forslag med nogle ændringsforslag eller lignende, slutter SF sig meget gerne til et sådant fælles forslag, hvis det er det, vi kan nå frem til.
Vi takker for behandlingen af forslaget og vil gerne melde ud til både Socialdemokraterne, der nævnte det, Enhedslisten og andre, der skulle have et sådant ønske, at vi gerne medvirker til at lave et forslag, som partierne kan bakke op om, og som kan løse det her problem for de homoseksuelle familier, som gerne vil koncentrere sig om at kunne være glade sammen med deres nyfødte børn frem for at bekymre sig om de rettigheder, de ikke har til sammenligning med heteroseksuelle par.
Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslaget overgik derefter til anden behandling.
Afstemning
Line Barfod (EL), 2005-05-27:
Hvis vi nu tager et andet område, hvor folk også kan have brug for hjælp, er det jo sådan, at der ikke er mange, der er i tvivl om, at det er folks eget ansvar, hvor meget alkohol de drikker.
Der bliver lavet fine offentlige kampagner osv. om, at man ikke skal drikke for meget, men hvis folk drikker for meget, tilbyder vi dem alligevel gratis offentlig behandling.
Hvis man skulle følge ministerens logik på det her område, burde vi hverken tilbyde behandling for alkoholmisbrug, narkomisbrug, ludomani eller andet, for der kan man vel også sige, at det er folks eget ansvar, som ministeren gør det her i forhold til, at folk kommer ud i en gæld, som de ikke kan overskue.
Alkoholisme er en sygdom, som vi skal hjælpe folk med at få behandlet og håndteret.
Men det at have stiftet for meget gæld eller have brug for en gældsrådgivning er jo ikke en sygdom, så jeg kan slet ikke følge den sammenligning, fru Line Barfod her foretager.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2005-05-27:
Ministeren fremførte, at der med hensyn til det problem, som man vil løse her, nemlig at man vil skabe en sikkerhed i den situation, hvor to kvinder, der lever i et registreret partnerskab, får et barn og den biologiske mor dør, kunne være lignende situationer.
Som sagt er min fantasi åbenbart ikke god nok her fredag eftermiddag, så jeg vil spørge den konservative ordfører, om han kan komme med lignende eksempler.
Line Barfod (EL), 2005-05-27:
Så kan jeg godt se, at vi er meget langt væk fra hinanden, men lad os prøve at tage en anden indfaldsvinkel.
Der er lige kommet en ny rapport fra Socialforskningsinstituttet om hjemløshed, der viser, at en stærkt medvirkende årsag til, at mange bliver hjemløse, er, at de har stor offentlig gæld.
Af en eller anden grund kommer de nemmere ud af hjemløshed, hvis de kun har privat gæld, men hvis de har meget offentlig gæld, er det meget svært for dem at holde op med at være hjemløse.
Kunne det ikke tale for, at det ville hjælpe ret meget på også de offentlige finanser, ud over hvad det ville betyde for disse mennesker, hvis vi fik en ordentlig gældsrådgivning, hvor folk kunne komme hen og få råd og vejledning, inden de bliver sat på gaden, fordi de ikke har betalt husleje, og i hvert fald som minimum kunne få råd om og hjælp og vejledning til, hvordan får de styr på økonomien igen, så de får mulighed for at få et hjem i stedet for at skulle bo på herberg?
Mette Frederiksen (S), 2005-05-27:
Det sidste, ministeren nævner, synes jeg er rigtig godt, for der er ingen tvivl om, at vi ved at gå målrettet ind på et tidligere tidspunkt kan undgå, at folk f.eks. op mod jul måske tager nogle af de der meget, meget dyre lån til meget, meget høje renter, som er nærmest umulige at betale af.
Fuld opbakning til det.
Når ministeren siger, at vi ikke bare må tage ansvaret fra folk, vil jeg gerne sige til ministeren, at det skal vi da så sandelig ikke, heller ikke når det gælder gældsspørgsmålet, men det, at vi som samfund tager ansvar for, at der er mennesker, der er endt i en håbløs økonomisk situation, der måske oven i købet blokerer for, at de kan komme ind på arbejdsmarkedet, er jo ikke det samme som at tage ansvaret fra folk.
Det er måske snarere som samfund at sige til en person: Du er endt i en ret ulykkelig situation, vi tager ikke ansvaret for det, men vi vil gerne som samfund være med til at rådgive dig, sådan at du selv kan bryde den situation, du er sat i.
Derfor undrer det mig, at ministeren i sit svar henviser til de planer, der er på gældssaneringsområdet, for det må da alt andet lige være bedre, at vi får skabt en ordentlig offentlig gældsrådgivning ...
... sådan at gældssaneringen måske i færre tilfælde overhovedet ville være nødvendig.