runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Svend Auken (S), 2001-05-03:
Vi kan selvfølgelig sagtens opfylde Kyotoprotokollens reduktionsmål, også selv om vi ikke, hvad der efter min mening ville være forkert, får anerkendt det korrigerede tal for 1990, som jo er det eneste retvisende tal.
Det er de tal, vi altid har brugt.
Man kan ærgre sig over, at den daværende regering i 1992 ikke fik det her bragt på plads, da man tilsluttede sig klimakonventionen, men jeg tror, at man overalt i Europa og andre steder, hvor man diskuterer det her, kender de helt særlige forhold omkring det nordiske elmarked.
Vi kan under alle omstændigheder ratificere.
Det, der er problemet, er, hvis det er det ukorrigerede tal.
Og jeg må sige, at det ukorrigerede tal jo er absurd lavt som følge af de forhold, som hr. Glerup nævnte.
Så vil det være svært for Danmark at opfylde sin forpligtelse inden for »boblen«
, og det er det, vi gør opmærksom på, nemlig kravet om de 21 pct.s reduktion, for i så fald er det ikke 21 pct., vi skal reducere med, men måske snarere 30 pct.
Det har alle politiske partier her i Folketinget været enige om, inklusive hr. Kolstrups parti.
Da vi havde den sidste vedtagelse, var hr. Kolstrup med.
Og det har været anerkendt, og det er derfor rent drilleri, eller - det skal jeg ikke sige - men det er i hvert fald nationskadelig virksomhed, at man her bringer det op.
Danmark har en virkelig god sag.
Vi har ikke manipuleret, og vi har ikke taget det til indtægt i år, hvor vi havde en lille eksport, og vi har ikke regnet os det til ugunst de år, hvor der var en stor eksport.
Vi har simpelt hen korrigeret for de her tal.
Vi vil under alle omstændigheder ratificere Kyotoprotokollen.
Men forudsætningen for, at vi kan acceptere de 21 pct., som Folketinget altid har lagt vægt på, er, at det er med udgangspunkt i de faktiske forhold, når man ser væk fra de helt specielle omstændigheder, der var i 1990.
Martin Glerup (S), 2001-05-03:
Det er klart, at forudsætningen for, at vi kan ratificere, er, at man tager udgangspunkt i 1990 med en reduktion som følge af den voldsomme elimport, vi havde i det år.
Det er en nødvendighed.
Men alligevel vil vi jo stå med en meget voldsom og en meget god reduktion på 21 pct., som er en væsentlig del også af EU's påtagne forpligtelse.
Med hensyn til hr. Fransgaard vil jeg sige, at da vi var nogle stykker, der deltog i CSD-mødet i New York, mødte vi faktisk den holdning overalt, at det var en forkert beslutning.
Det var stort set holdningen blandt alle de andre, og vi hørte reaktionerne fra amerikanerne i radio og så dem på tv osv.
Vi så et interview med den amerikanske energi- og miljøminister, der var udsat for en voldsom kritik.
Jeg har ikke nøjagtige tal.
Jeg har ikke været rundt og tælle dem
, men der er jo heldigvis progressive kræfter, som arbejder for, at man skal have en anstændig miljø- og energipolitik i USA.
Thorkild B. Fransgaard (UP), 2001-05-03:
Jeg kan bekræfte, at jeg er helt enig med USA's præsident, George W. Bush.
Jeg vil godt spørge hr. Martin Glerup, om han kan oplyse, hvor voldsom den er, og eventuelt i samme oplysning fortælle, hvor voldsom opbakningen bag præsidenten er. For efter mine oplysninger er den voldsomme opbakning meget større.
Det kan jeg sige nu.
Søren Kolstrup (EL), 2001-05-03:
Jeg er enig i den betragtning.
I det forslag, vi her har med at gøre, står der en meget interessant bemærkning, som også kan få problemerne til at hobe sig op, når man nærmer sig målstregen.
Der står, at en forudsætning for Danmarks ratifikation af Kyotoprotokollen er, at den danske position på passende vis tilgodeses.
En forudsætning, en forudsætning.
Mit spørgsmål lyder: Hvis denne forudsætning ikke indfries, fordi man skal have smurt 5 mio. t af på andre, betyder det så, at den danske regering ikke vil ratificere? Eller at den vil trække sin ratifikation tilbage?
Hans Christian Schmidt (V), 2001-05-03:
Vi er jo nødt til at komme lidt hen til de ting, som vi har diskuteret om selve procentreduktionen, og jeg synes, at det er fint.
Vi kan godt diskutere 1992.
Vi kan sådan set også gå længere tilbage i historien.
Det har bare ingenting med det
Vi taler om Kyotoprotokollen, 1997 i Kyoto.
Ved den lejlighed underskriver man, at der er et sæt spilleregler, og dem vil man efterleve.
Derefter sker der det, at ministeren tilkendegiver, at Danmark er indstillet på på sine vegne at lave en reduktion på 21 pct.
Derefter har vi et problem med at forklare den resterende del af EU, at det er de korrigerede tal, man skal beregne de 21 pct. ud fra.
Og nu spørger jeg igen: Er den socialdemokratiske ordfører bekendt med, hvilke EU-lande der har bakket Danmark op i det her synspunkt?
Hvem er det, som giver os anledning til at tro, at nogen vil købe synspunktet om de 21 pct.?
Knud Erik Hansen (SF), 2001-05-03:
Det var også den debat, vi havde sidst, hvor Dansk Folkeparti mente, at man skulle kunne fratage folk dansk statsborgerskab.
Så kan jeg bekræfte hr. Søren Søndergaards antagelse.
Jeg tror, det er rigtigt, at det, man faktisk ønsker, er, at hvis folk har en anden etnisk baggrund, så vil man ikke have dem i det danske samfund.
Det synes jeg er dybt problematisk.
Så synes jeg også, at Dansk Folkeparti går ud fra en anden antagelse.
Det er, at de personer, vi snakker om her, er en belastning for det danske samfund.
Så at sige at det, at vi giver dansk statsborgerskab til en række personer, er en belastning, er igen en af de skrøner og de myter, man forsøger at skabe, som ikke har noget med virkeligheden at gøre.
Langt størstedelen af de her mennesker er folk, der fungerer og også er ressourcer for det danske samfund.
Kim Behnke (UP), 2001-05-03:
Jeg takker fru Lissa Mathiasen for at have præciseret, at det kun var det forslag om sådan en småsagsdomstol, som Socialdemokratiet støttede, fint nok.
Fru Birthe Rønn Hornbech var inde på de helt store sager, nemlig borgeren mod staten.
Jeg vil sige, at jeg faktisk overvejede at indskrive de svenske regler, hvor det er sådan, at man i Sverige, hvis man har en sag mellem staten og borgeren, har ret til at få beskikket advokat, så man ikke får nogen udgifter.
Det har svenskerne praktiseret i mange år, og jeg synes, det er en tiltalende løsning, de har.
Svend Aage Fauerholdt (DF), 2001-05-03:
Ja, nu åbner man sig faktisk selv, både fra Enhedslisten, fra SF og fra Socialdemokratiet.
Det, man spekulerer mest på, er det næste folketingsvalg, og at man kan få så mange nye danske statsborgere som overhovedet muligt, som måske kunne stemme på et af de tre partier.
Så her fandt vi trods alt ud af lidt i aften, nemlig hvad den store grund er til, at de socialistiske partier higer efter at give dansk statsborgerskab til så mange som muligt.
Tak for det.
Keld Albrechtsen (EL), 2001-05-03:
Enhedslisten har ikke været betænkningsberettiget i den her sag, og jeg vil gerne sige, at vi i Enhedslisten finder, at det er et meget utilfredsstillende stykke arbejde, som regeringen og udvalget har præsteret.
Enhedslisten har besluttet at stemme for lovforslaget.
Vi kan ganske enkelt ikke andet.
Men jeg vil gerne bede udenrigsministeren om at forsikre, at de besvarelser, som står i betænkningen, hvor regeringen forsikrer, at det om spørgsmål, der er rejst omkring forholdet til grundloven, vil blive sikret, at der bliver forvaltet fra danske myndigheders sider på en sådan måde, at man sikrer, at der ikke sker myndighedshandlinger på dansk territorium, som krænker reglerne i den danske grundlov, over for mennesker, der opholder sig i Danmark.
Jeg er nødt til at sige: Det spørgsmål er ikke ordentligt belyst fra regeringens side, og de spørgsmål og svar, der er optrykt i betænkningen, er simpelt hen ikke et arbejde af ordentlig kvalitet.
Derfor vil jeg bede ministeren forsikre os om, at det, der står om, at regeringen finder, at man kan håndhæve grundlovens bestemmelser, og at man også vil gøre det, står regeringen inde for.
Som sagt: Vi føler, at det er så væsentligt at få vedtaget en sådan international straffedomstol, at vi vil stemme for lovforslaget, uanset at det altså skæmmes af disse meget alvorlige fortolkningsproblemer i forhold til grundloven.
Thorkild B. Fransgaard (UP), 2001-05-03:
Da jeg ikke er betænkningsberettiget i Trafikudvalget, fremgår det ikke af betænkningen, hvad jeg vil stemme til det her lovforslag, men jeg indstiller det til vedtagelse.
Det er ingen kritik af Dansk Folkeparti, der kom med lovforslaget.
Det er kun glædeligt, at de kom frem med det.
Men jeg vil støtte lovforslaget, fordi det jo forholder sig til virkeligheden, som den er.
Bilerne kører jo 130 km/t. på motorvejen.
Tænk, hvis de, der kører ude på motorvejen, overholdt lovgivningen og kørte 110 km/t., så ville der blive trafikkaos, og der ville ske en masse uheld. Derfor er det forfærdeligt, at vi ikke forholder os til virkeligheden og stemmer for det her lovforslag. Så er der nogen, der har nævnt, at det skader miljøet, at man kører lidt hurtigere.
Det er noget forfærdeligt vrøvl.
Alle motorer på de nyere biler er indstillet til at køre den hastighed.
Nej, det skader miljøet at køre langsomt, som man skulle gøre, hvis man overholdt lovgivningen.
Men Gud ske tak og lov for, at bilisterne selv bestemmer og så betaler en bøde indimellem, ellers ville det blive en katastrofe ude på vejene.
Men husk nu, kære venner, hvis jeg må bruge det udtryk - I borgerlige i højre side af salen, når I nu får regeringsmagten om ganske kort tid, så vedtag det her forslag!
Lissa Mathiasen (S), 2001-05-03:
Jeg er meget enig med hr. Kim Behnke i, at det aldrig skal være for vores skyld, at det her skal laves om, nøjagtig som jeg sagde før.
Jeg har fornemmelsen af, at enten er det det fremskredne tidspunkt på aftenen, eller også må det være noget med højtaleranlægget, for også ved den tidligere sag, der blev behandlet, kneb det jo en gang imellem lidt med at forstå, hvad det var, der rent faktisk blev sagt heroppefra.
Lige nøjagtig det, jeg gav udtryk for, var: Jeg synes, det var ærgerligt, at der ikke var et flertal her i Folketinget, der var parat til at bakke op, dengang man havde det forslag og debatten herom om småsagsdomstolen, som netop var et godt svar på, hvordan man løste problemer, som folk i dag ikke rejser sag om, fordi de ikke tør det; det er tidskrævende, det er økonomisk meget belastende, og det er uoverskueligt for dem selv at køre.
Det ærgrede jeg mig over, for det havde været en god ting.
Så er jeg nødt til at sige: Jeg sagde altså heller ikke, at vi ikke kunne støtte der her, fordi der ikke var et flertal for det.
Jeg argumenterede faktisk med, at vi ikke kunne støtte det her, fordi jeg mener, at det her rent faktisk ikke løser den lille mands problem og ikke skaber den retssikkerhed så optimalt, som vi godt kunne tænke os, og ikke sikrer, at de sager, der ikke bliver rejst i dag, rent faktisk ville blive rejst, netop fordi man her går ind og siger, at den vindende parts advokats udgifter skal dækkes fuldt ud, medmindre der er tale om en ublu situation.
Det vil sige, at den tabende part også kunne risikere at være den fattige, kunne risikere at komme virkelig på den, hvis sådan en sag kørte. Det er ikke den bedste løsning, og derfor glæder jeg mig over, at vi har en justitsminister, der har været så fremsynet, så man rent faktisk har taget hensyn til også at få det med ind i det løbende arbejde, der kører.
Jann Sjursen (KRF), 2001-05-03:
Vi er fra Kristeligt Folkepartis side villige til at se nærmere på den sag, som hr. Kim Behnke m.fl. i dag rejser forslag om, men vi synes i lighed med det, som tidligere ordførere har sagt, at det også kan være en fordel at lade Retsplejeudvalget se nærmere på spørgsmålet om fordelingen af sagsomkostningerne og på den måde også give Folketinget et endnu bedre beslutningsgrundlag end det, som i dag er tilvejebragt ved L 219.
Med disse ord vil jeg blot tilkendegive, at vi vil gå positivt til udvalgsarbejdet for at se nærmere på de forskellige aspekter af lovforslaget, men som det foreligger her i den nuværende form, kan vi ikke sådan umiddelbart slå til og støtte det.
Søren Søndergaard (EL), 2001-05-03:
Enhedslisten mener, det er afgørende, at folk kan få ret uafhængigt af deres økonomiske formåen.
Det foreliggende forslag vil efter vores mening ikke bidrage til dette, snarere tværtimod.
Efter de oplysninger, vi har, er det i dag generelt i praksis sådan, at prisen for at føre en såkaldt lille sag, en sag med en lille sagsgenstand, er mindre end de omkostninger, der reelt er ved at føre sagen, mens sager med stor sagsgenstand er dyrere at føre end det reelt koster at føre sagen.
Da det generelt er sådan, at fattige mennesker fører sager med lille sagsgenstand, mens rige mennesker fører sager med stor sagsgenstand, mener Enhedslisten faktisk ikke, at det her forslag vil have den affekt, der anføres i forslaget.
I stedet mener vi, at det er mulighederne for gratis retshjælp til borgerne, der bør kigges på og som bør øges, sådan at almindelige borgere får bedre mulighed for at få deres ret i systemet.
Det er noget af det, som Enhedslisten vil arbejde videre med i forbindelse med udvalgsforhandlingerne og eventuelt fremsætte forslag om i en kommende folketingssamling.
Peter Skaarup (DF), 2001-05-03:
Jamen det var jo næsten radikalt.
I Dansk Folkeparti synes vi, det er en fin debat, der bliver rejst med det her forslag.
Vi synes faktisk, at der er nogle gode intentioner i det, og vi kan egentlig ikke se de helt store problemer i, at det er den vindende part, som har fordelen.
Jeg tror, der er mange mennesker, der undrer sig over, hvordan man som vinder i en sag bliver pålagt store sagsomkostninger, når man nu har vundet sagen.
Så jeg skal sige på Dansk Folkepartis vegne, at vi går
meget positivt til udvalgsbehandlingen af det her forslag og regner med at kunne støtte det i den sidste ende.
Anne Baastrup (SF), 2001-05-03:
Grundlæggende synes vi i SF, at det ikke er nogen dårlig idé at se på de omkostninger, som private påføres, når de fører retssag, men samtidig er det jo ganske kompliceret.
Og som de foregående ordførere har været inde på, er der jo, hvis man tildeler den vindende part fuld dækning for sagsomkostninger, en, som skal betale, og det er jo ikke sikkert, at den tabende part i og for sig har råd til det.
Så derfor er det jo en meget vanskelig balancegang, som hr. Kim Behnke kommer
ind på i sit forslag
Vi er ikke umiddelbart afvisende.
helt imod.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2001-05-03:
Det må ikke være sådan i et retssamfund, at dårlig økonomi skal blokere for, at man får sin ret, og med den udvikling, der er i tiden, og med flere og flere erstatningssager inden for flere og flere områder, bør man selvfølgelig løbende holde øje med, om reglerne er tidssvarende.
Det er vi meget enige med forslagsstillerne i. Men det er jo sådan, som også fru Lissa Mathiasen var inde på, at hvis man ensidigt vil forbedre den ene parts muligheder for at få tillagt sagsomkostningerne i en civil sag, så er der altså en anden part, der skal betale.
Derfor er det altså noget, der skal overvejes meget nøje.
Det, vi er mere optaget af i Venstre, og som vi egentlig undrer os over at forslagsstillerne ikke har med, er det stigende antal sager, hvor borgerne er oppe mod den store stat.
Der har vi jo i den retssikkerhedsreform, vi har fremsat forslag om flere gange her i Folketinget, gjort os til talsmand for, at her skal forholdene virkelig forbedres, for her har vi den knusende statsovermagt over for den enkelte borger.
Man kunne godt have ønsket sig, at det var taget med.
Jeg håber, justitsministeren har husket at tage det med i sit opdrag til Retsplejeudvalget, for det er jo noget, som Venstre har fremsat forslag om flere gange her i salen.
Man kan altså sige, at vi i Venstre er positive over for intentionerne i forslaget, men vi vil jo godt bibringes en overbevisning om, at det så også er en mere retfærdig måde at gøre det på, og jeg vil nok sige, at vi har det ligesom den forrige ordfører; så skulle vi ikke afvente Retsplejeudvalget?
Jeg deler fru Lissa Mathiasens opfordring til justitsministeren, som jo nu ikke sidder ret længe som justitsminister mere, men vi ser alligevel frem til, at justitsministeren skubber på Retsplejeudvalget, så vi hurtigt kan få nogle ideer til, hvordan vi gør systemet tidssvarende.
Jeg kan nævne, at der var en, der påstod over for mig, at en mand havde været udsat for beskyldninger om sexchikane, og så havde han godt nok fået en erstatning, men det havde jo altså kostet ham næsten lige så meget i sagsomkostninger.
Det er jo nok værd at se på.
Så skal jeg hilse og sige fra Det Konservative
Folkeparti, at de også er positive over for intentionerne og i, at vi løbende vurderer, om vi har en retfærdig ordning på dette område
Lissa Mathiasen (S), 2001-05-03:
For Socialdemokratiet har det altid været meget afgørende, at det enkelte menneske ikke oplevede, at dets retsfølelse bliver krænket. Det betyder faktisk, at vi også har fundet det afgørende, at såvel rig som fattig uanset formåen altid skulle have muligheden for at kunne få prøvet en sag, man følte sig forurettet i, ved domstolene.
Det vil sige, at vi faktisk har været og er optaget af, at retssikkerhed er noget, som bør være allemandseje.
Man kan også sige, at lighed for loven altså er et afgørende princip, som vi i hvert fald sætter meget højt.
Så meget mere har vi faktisk også været optaget af, at en del sager aldrig bliver prøvet.
Årsagen er, at det for mange mennesker har føltes økonomisk uoverskueligt, men også på anden måde uoverskueligt, og hos disse mennesker opstår der en krænkelse af deres retsfølelse.
Derfor har vores ønske været, at man fandt modeller, hvor udgangspunktet var mulighed for både hurtigere, billigere og lettere at få prøvet sådan nogle sager af.
Det har vi jo måttet erkende at der ikke har været opbakning til her i Folketinget, men så meget mere vil jeg da godt sige, at vi er tilfredse med, at justitsministeren har draget omsorg for, at det her spørgsmål indgår i Retsplejerådets igangværende overvejelser vedrørende en reform af den civile retspleje.
Vi er i hvert fald åbne over for at finde nye løsningsmodeller. Ser vi så på det forslag, der er til behandling her i dag, er jeg nødt til at sige, at vi kan ikke støtte det, og det giver vel sig selv i kraft af det arbejde, der er sat i gang.
Men jeg kan ikke lade være med at sige, at sådan som det er formuleret, kan det faktisk betyde, at den tabende part kommer til at betale mere, end tilfældet er i dag.
Det fremkommer ved, at den tabende part altid ville skulle dække den vindende parts advokatudgifter fuldt ud, medmindre der var tale om direkte ublu beløb.
så må man spørge om, hvad intentionerne bag forslaget er, og hvor de egentlig er blevet af; der er i hvert fald noget, der er gået fløjten her.
Vi kan ikke støtte forslaget, så det er vel sådan set også underordnet, om der er nogle intentioner, der ikke helt svarer til de bemærkninger, der er fremsat her.
Jeg skal i øvrigt sige på De Radikales vegne, at de heller ikke kan støtte det fremsatte lovforslag.
Frank Jensen (S), 2001-05-03:
Det fremsatte lovforslag går i hovedsagen ud på at ændre retsplejelovens principper om opgørelse af sagsomkostningerne i civile sager.
Det er et grundprincip i den civile retspleje, at den, der taber en retssag, skal erstatte modpartens sagsomkostninger, medmindre retten konkret beslutter noget andet.
Efter de gældende regler erstattes modpartens udgifter
til advokatsalær med et passende beløb, der fastsættes skønsmæssigt af retten.
Øvrige udgifter erstattes så vidt muligt fuldt ud.
Taksterne er fastsat således, at beløbet stiger i takt med sagens værdi.
Forslagsstillerne ønsker at forlade denne skønsmæssige opgørelse til fordel for et system, hvor domstolene ved fastsættelse af sagsomkostningerne skal lægge parternes opgørelse over de faktiske advokatudgifter til grund.
Jeg vil gerne indledningsvis slå fast, at regeringen er enig med forslagsstillerne i, at sagsomkostninger bør fastsættes, så de står i rimeligt forhold til de faktiske udgifter, som er nødvendige for at føre sagen.
Det udelukker imidlertid ikke, at sagsomkostninger fastsættes skønsmæssigt med udgangspunkt i vejledende takster.
Det er vigtigt, at vi ikke ender i en situation, hvor man risikerer at komme til at hænge på uforholdsmæssige omkostninger, hvis en retssag tabes.
Den tabende part bør derfor ikke pålægges at finansiere modpartens beslutning om at engagere advokathjælp i et omfang eller til en pris, der ikke står i et rimeligt forhold til sagens værdi og omfang.
En skønsmæssig fastsættelse af sagens omkostninger har også den klare fordel, at den tabende part herigennem sikres mod den vilkårlighed, som ellers vil følge af, om modparten i den konkrete sag benytter en billig eller dyr advokat.
Hertil kommer, at vejledende takster gør det lettere for sagens parter på forhånd at vurdere omkostningsrisikoen ved sagen, og at sådanne takster er enkle at anvende og dermed også procesbesparende.
Endelig er det naturligvis vigtigt at understrege, at taksterne kun er vejledende, og derfor både kan og bør fraviges, hvis de faktiske udgifter i den konkrete sag tilsiger det.
Afslutningsvis kan jeg oplyse, at spørgsmålet om sagsomkostninger indgår i Retsplejerådets igangværende overvejelser om en reform af den civile retspleje.
Når resultatet af disse overvejelser foreligger, vil regeringen tage stilling til, om der er behov for lovændringer på området.
Regeringen kan derfor ikke støtte det lovforslag, som er fremsat her i dag.
Søren Kolstrup (EL), 2001-05-03:
Jeg kan altså forstå, at der vil blive anvendt nogle objektive kriterier, og at de vil blive fremlagt i Trafikudvalget.
Kan ministeren samtidig garantere, at man vil få disse objektive kriterier at se, inden denne her lov realiseres, føres ud i livet?
Jacob Buksti (S), 2001-05-03:
Det er sådan, at der er en proces i gang mellem Trafikministeriet, Justitsministeriet og Rigspolitet med hensyn til udmøntning, fastlæggelse og klargøring af de kriterier, som vil blive anvendt i det her spørgsmål, og når den fornødne afklaring er sket, vil der naturligvis blive givet en orientering til Trafikudvalget.
Søren Kolstrup (EL), 2001-05-03:
Den her lov, vi har med at gøre, er blevet forbedret på et klart punkt, nemlig hvad angår spillet omkring offentlighedens adgang til at se rapporterne igennem fra luftfartsmyndighederne.
Det er et klart fremskridt.
Så er der det næste spørgsmål.
Det er spørgsmålet om, hvorvidt luftfartspersonale skal afskediges og ansættes efter nogle objektive kriterier, eller om det blafrer i vinden.
Og på det sidste punkt er Enhedslisten fortsat meget betænkelig ved den her lov, så betænkelig, at vi kan blive nødt til at stemme imod den. Men jeg vil gerne høre fra ministerens side, om det er meningen, man vil anvende nogle objektive kriterier, som man kan få mulighed for at se i Trafikudvalget.
Mogens Lykketoft (S), 2001-05-03:
Jeg kan kun svare ét på hr. Keld Albrechtsens spørgsmål: Regeringen ville selvfølgelig ikke fremme denne sag, hvis vi mente, at der var et grundlovsproblem.
Det mener vi ikke der er, og vi mener også, at der er svaret fyldestgørende på det.