runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Keld Albrechtsen (EL), 1998-06-11:
Jeg vil godt benytte anledningen til ved behandlingen af det her forslag om bloktilskuddet at fremkomme med en lidt mere principiel betragtning, for der har jo været en debat om spørgsmålet om støtte fra den danske statskasse til Grønland.
Det spørgsmål, man selvfølgelig har diskuteret, er, om et øget bloktilskud fra den danske stat vil skabe en øget afhængighed i forhold til Danmark og dermed modvirke bestræbelserne på at opnå selvstyre og måske endda selvstændighed for Grønland på et tidspunkt. Jeg synes, at det er en uhyre væsentlig debat, som dèr foregår, og i Enhedslisten har vi meget forståelse for det synspunkt, at det faktisk kan virke imod bestræbelserne på at opnå selvstændighed, hvis man forhøjer tilskuddet.
Det er så den ene side af debatten. Den anden side af debatten er så, at Enhedslisten naturligvis, netop fordi vi betragter Grønland som en selvstændig nation, fuldt ud anerkender, at når der er foregået en forhandling mellem den danske regering og den grønlandske regering, og når der dèr er opnået en enighed, som begge parter har tilsluttet sig, og som også Det Grønlandske Landsting har godkendt, vil vi naturligvis støtte, at en sådan aftale også bliver bragt ud i livet.
Derfor vil vi stemme for det forslag, som er til behandling
Hvis man i givet fald f.eks. fra det grønlandske hjemmestyres side stiller forslag om, at der skal ydes bidrag til opretning af forholdene i skolevæsenet, som der har været debat om, og hvis det er Landstingets ønske, at noget sådant kommer ind - der har jo i den anledning været en vis medieomtale om visse forhandlinger i Finansministeriet mellem et folketingsmedlem og finansministeren - så vil vi naturligvis også støtte en sådan aftale.
Vi er altså meget opmærksomme på, at der samtidig foregår en helt anden diskussion i Grønland, som er en intern grønlandsk diskussion, og som hviler på helt andre præmisser end de præmisser, der gælder for behandlingen af lovforslaget her i Folketinget i dag.
Vi stemmer altså for det fremsatte lovforslag af respekt for perspektivet om Grønlands ret til at bestemme sin egen fremtid.
Kim Behnke (FP), 1998-06-11:
Fremskridtspartiets ordfører, fru Kirsten Jacobsen, er optaget et andet sted i huset, så jeg skal kort redegøre for vores holdning til lovforslaget:
Vi har den opfattelse i Fremskridtspartiet, at Grønland skal være en selvstændig enhed.
Grønland skal have mest muligt hjemmestyre.
Grønland skal have lov til at disponere mest muligt over egne ressourcer og over eget folk.
Derfor har vi støttet alle de lovforslag, der er blevet fremsat inden for de seneste år, som går ud på at flytte kompetence fra Danmark til Grønland.
Det har hver gang været vigtigt for os, at man fra grønlandsk side har været enig om den måde, som tingene er foregået på. Så kan man sige, som Enhedslistens ordfører lige gjorde det, at når der så også er blevet enighed mellem Danmark og Grønland om det her forslag, nemlig bloktilskuddene, bør det bare være en ekspeditionssag, men bloktilskuddet adskiller sig jo fra de mange andre ting ved at være en forholdsvis ensidig forretning for Danmark. Det er fra dansk side, at vi via den årlige finanslov skal afsætte midlerne til Grønland, og dér er det vores opfattelse, at det fortsat bør være sådan, at den post på finansloven, der hedder bloktilskud til Grønland, skal være et emne, der kan gøres til genstand for forhandling ved finanslovens behandling og vedtagelse.
Ved at vedtage denne lov bliver det sådan, at tilskud til Grønland vil optræde på finansloven som en såkaldt lovbunden udgift.
Det vil sige, at mulighederne for at stille ændringsforslag og mulighederne for at reducere beløbet ikke længere er til stede.
Det er vores opfattelse, at når det gælder de bloktilskud, vi betaler til Grønland, er forvaltningen af pengene ikke altid betryggende. Mange af tilskuddene går til
opretholdelse af urentable, offentlige virksomheder.
Mange af de virksomheder, der er på Grønland, kunne med fordel privatiseres, og det er lidt flovt, at Grønland, for så vidt angår privatisering, kan sammenlignes med lande som Nordkorea og Cuba.
Man har en offentligt ejet andel af virksomhederne, som slet, slet ikke svarer til et moderne samfund.
Derfor er der behov for, at der sker ændringer, og vi er bange for, når vi nu blot oven i købet med 3-årige aftaler sender bloktilskud til Grønland, så forsvinder det nødvendige pres på de grønlandske politikere, et pres, som er nødvendigt for, at også de kan holde op med at give overdrevent tilskud til forskellige aktiviteter i deres samfund.
Ligesom deres sociale boligbyggeri i alt for høj grad er præget af tilskud, hvor selv personer med meget høje indkomster kan bo i socialt boligbyggeri med betydeligt tilskud, noget, som man f.eks. slet ikke kan gøre i Danmark.
Derfor kan vi ikke støtte forslaget.
Vi mener, at det skal være sådan, at bloktilskud til Grønland fortsat er en del af den årlige finanslovforhandling.
Det er ikke, fordi vi har noget som helst imod, at man flytter større og større grader af selvstyret til Grønland, tværtimod, men de penge, som kommer fra Danmark, fra danske skatteydere, vil vi stadig væk have indflydelse på, og det vil vi i form af den årlige finanslov og ikke ved vedtagelse af det her forslag.
Tove Videbæk (KRF), 1998-06-11:
Kristeligt Folkeparti kan støtte denne aftale, der er indgået mellem den danske stat og Grønlands hjemmestyre.
Pernille Sams (KF), 1998-06-11:
Der vil nu være åbnet mulighed for, at forskellige firmaer kan komme ind på markedet.
På de fleste områder har forbrugerne kunnet vælge imellem forskellige produkter til forskellige pris og kvalitet, og det bliver nu også tilfældet på teleområdet.
Forskellige teleselskaber kan nu tilbyde kunderne en bred vifte af tilbud, og det vil sandsynligvis resultere i både bedre kvalitet og lavere priser.
Vi ser frem til, at LRAIC-systemet bliver implementeret i løbet af senest 2 år, så prisstrukturen bliver mere gennemskuelig.
Det vil betyde, at vi undgår at bryde ind på markedet og diktere bestemte priser.
Alt i alt et godt forslag, som vi absolut kan støtte.
Ole Donner (DF), 1998-06-11:
I Dansk Folkeparti ser vi positivt på, at der ydes tilskud
både til Færøerne og Grønland i form af bloktilskud, men lige præcis omkring det her tilskud til Grønlands hjemmestyre vil vi godt sikre os, at man ligesom får lidt gang i aftalen om, hvordan man skal fordele de ting, der evt. findes i den grønlandske undergrund.
Vi vil derfor stadig væk fastholde, at hvis der findes noget i den grønlandske undergrund, tilfalder det staten Danmark, og så må vi finde ud af, hvordan man skal lave en fordeling.
Så har man lavet en aftale om at fremskrive forskellige ting, og dér mener vi i Dansk Folkeparti, at når der skal spares hos private borgere, så skal der også spares i det offentlige.
Og en sådan evt. besparelse i det offentlige må selvfølgelig også få indflydelse på de tilskud, der ydes til Færøerne og Grønland.
Derfor vil vi i udvalgsarbejdet stille nogle spørgsmål. Vi vil være positive over for lovforslaget, men vi vil forbeholde os vores ret til fortsat også at stille besparelsesforslag på det grønlandske område til finansloven, som vi også tidligere har gjort det.
Kristian Jensen (V), 1998-06-11:
Som det blev nævnt, har vi her en førstebehandling af et ændret lovforslag, og derfor kan man sige, at det, vi planlagde tidligere, faktisk er blevet overhalet af virkeligheden.
Der er tale om et planlagt skridt i liberaliseringsprocessen, og derfor er vi glade for forslaget.
Vi er faktisk også glade for, at vi nåede at blive overhalet af virkeligheden, og at Teleklagenævnets afgørelse kom, inden vi var færdige med den forrige behandling, så vi får mulighed for også at tage de rå kobberledninger med i det lovforslag, vi behandler nu, altså L 117.
Vi er meget tilfredse med, at forslaget giver mulighed for adgang til rå kobberledninger, for det er, som vi ser det, en af nødvendighederne for at få en fri konkurrence på markedet. Det er en nødvendighed, hvis vi skal have en udvikling af de teletjenester, der ligger på bedding rundtomkring, og som er på vej til at blive udformet.
Vi tror også på, at det er nødvendigt, hvis vi skal opretholde vores mål om at få den bedste og den billigste teleservice til gavn for forbrugerne.
På et tidspunkt kunne jeg godt tænke mig, at vi ud over bedst og billigst af det, vi har nu, også begyndte at snakke noget vækst i former for telekommunikation og i de udbud, der
kommer
Jeg tror, det er vigtigt, at vi hjælper udviklingen på vej.
Vi er fra Venstres side lidt kede af, at ministeriet ikke har kunnet gennemføre implementeringsdatoen for det prisprincip, der blandt teknikere kaldes LRAIC, og at det derfor ikke er muligt at få en ny beregningsform for priserne til den tid, der var fastsat.
Vi er tilfredse med, at der i lovforslaget vil blive sat en deadline for, hvornår reguleringen skal gennemføres, og vi vil fra Venstres side holde ministeriet fast på, at redegørelsen kommer, og at deadline for den endelige fastsættelse bliver overholdt.
Ligeledes er vi glade for, at vi gennem Telestyrelsen nu får mulighed for at få et reelt grundlag for at vurdere, hvad det er for priser, vi skal regulere efter, sådan at vi ikke bare tager efter vores forgodtbefindende, men har et sagligt grundlag at træffe beslutningen på.
Til sidst ser vi frem til behandlingen i udvalget, hvor jeg ikke er i tvivl om, at vi vil møde en masse af markedets parter, interesseorganisationer, udbydere m.v., der vil komme
og fortælle os, hvad deres syn er på den lovgivning, vi nu laver
Jeg tror også, at vi vil høre lidt mere om den regulering af tjenesteudbyderaftalen, der nu ligger.
Venstre skal i hvert fald støtte den yderligere liberalisering og dermed anbefale forslaget.
Pia Larsen (V), 1998-06-11:
Venstre kan efter grundig overvejelse støtte
dette lovforslag, som gerne skulle medvirke til at styrke konkurrenceevnen i den finansielle sektor.
Det drejer sig om at give lovmæssig mulighed for at fusionere sparekasser i aktieselskabsform med medlemsbaserede realkreditinstitutter, således at de kan få fælles moderselskab, men med fortsat adskilt drift som henholdsvis sparekasse og realkreditinstitut.
Forslaget drejer sig dels om at ophæve de nuværende stemmeretsbegrænsninger, dels at give mulighed for, at direktører i henholdsvis pengeinstitutter og realkreditinstitutter også kan være direktører i disses moderselskab, forudsat at visse betingelser er opfyldt.
Vi har noteret os i Venstre, at det ikke betyder, at en direktør i et pengeinstitut samtidig kan være direktør i et realkreditinstitut eller omvendt.
Der er kun tale om moderselskabet, hvilket betyder, at der fortsat vil være adskillelse mellem selve driften i de to selskaber.
Vi har også noteret os, at Finanstilsynet ikke mener, at det vil give problemer af tilsynsmæssig karakter, f.eks. problemer med gennemsigtighed, men det vil vi nok gerne se på skrift i forbindelse med udvalgsarbejdet
, selv om jeg umiddelbart er enig i, at disse nye fusionsmuligheder ikke burde give anledning til den slags problemer. Vi har tidligere i Erhvervsudvalget drøftet eventuelle problemer med at føre tilsyn med holdingselskaber i den finansielle sektor.
Egentlig tror jeg ikke, at vi blev helt færdige med den diskussion, så derfor vil jeg anbefale ministeren, at vi i næste folketingssamling tager det op igen for evt. at foretage nogle præciseringer eller opstramninger i de nugældende regler.
Men da Venstre ikke vil stå i vejen for udviklingen i den finansielle sektor, kan vi støtte dette lovforslag.
Ellen Kristensen (V), 1998-06-11:
Regeringen har på baggrund af indholdet i aftalen udarbejdet dette forslag til lov om tilskud til Grønlands hjemmestyre, og Venstre bakker op om dette lovforslag.
Der er i dette tilskud tale om lidt over 2,6 mia. kr. i bloktilskud til Grønland, og Grønlands landsstyre er yderst tilfreds med den indgåede aftale mellem landsstyret og regeringen.
Jeg mener, at det er beklageligt, at man først senere under forhandlingerne tager det med som et dagsordenspunkt, og at man eventuelt på et senere tidspunkt kan drøfte videre, hvorvidt der skal gives et engangstilskud til Grønland.
Men Venstre bakker op om lovforslaget om tilskud til Grønlands hjemmestyre op.
Villy Søvndal (SF), 1998-06-11:
Det er jo en kendt sag for socialpolitikere, at selv uønskede børn kan man komme til at holde meget af, og det er vel næsten den situation, vi står i her. De fora har været i gang i halvandet år, og vi synes som sagt ikke, at det er at udvise stor taknemmelighed at nedlægge dem.
Det er den ene grund.
Vi bøjer os også for, at nogle steder kan der faktisk løses sager lokalt, og når vi så oven i købet giver mulighed for det, som er afgørende, nemlig at mennesker, der ønsker det, kan gå videre til et uvildigt system, der har beføjelser til at omgøre en beslutning, har vi svært ved at se, at det kan gøres meget klogere.
Svend Aage Fauerholdt (DF), 1998-06-11:
Da ordføreren på området, fru Inge Refshauge, ikke er til stede, skal jeg fremføre følgende: Dette lovforslag ligner til forveksling det forslag, fru Kirsten Jacobsen fra Fremskridtspartiet fremsatte for ca. en uge siden.
Det stemte Socialdemokraterne imod, og som ny her i Tinget har jeg fået mistanke om, at hvad man ikke selv har fremsat, er ikke værd at stemme for.
Vi kunne have været fremme ved anden eller tredje behandling i dag.
Det er rent tidsspilde.
Dansk Folkeparti mener, at forslaget eller i hvert fald en del af det er godt, nemlig den del, der giver brugere af hjemmehjælp, uanset om man er 60 eller 67 år, ens adgang til at klage til det sociale nævn.
Ligeledes finder vi det godt, at dette nævn bliver udvidet med et medlem valgt i ældreorganisationerne i amtet, men vi finder det ikke i orden, at de kommunale klageråd under ældrerådene i kommunerne nedlægges.
Dansk Folkeparti mener, at disse klageråd skal have lov til at virke i den periode, de er valgt til.
De har jo reelt kun siddet i ca. halvandet år.
Dansk Folkeparti vil gå positivt ind i udvalgets arbejde, men vil fastholde, at de kommunale klageråd bibeholdes i kommunen.
Yvonne Herløv Andersen (CD), 1998-06-11:
Jeg vil også koncentrere mig om klagerådene.
Det vil jeg gøre, fordi jeg er overrasket.
Man kan sige, at klagerådene jo allerede i 1995 var et emne, som optog en del af Socialudvalgets tid.
Det fremgår af socialministerens indlæg under debatten
om L 37, som det hed, den 31. oktober 1995, at det forslag, som vi ser her i dag med afskaffelsen af klagerådet jo egentlig har været fremme før, og jeg citerer fra ministeren: »Men sådan som jeg oplevede reaktionerne dengang, blev det massivt afvist både af Folketingets partier, af de ældre og af kommunerne; en af begrundelserne var, at det var en instans, der lå for langt væk fra dem, beslutningen og klagen vedrørte.
« Det er sådan set jo det samme, som vi står med i dag, der er jo ikke meget forskel på det.
Jo, der er jo den forskel, at kommunerne dengang så åbenbart var begejstret for det, men så har ændret sig siden, og det er jo Kommunernes Landsforening, der er problemet i dag, kan jeg forstå.
Ved debatten den 2. juni om de to forslag, der handlede om det samme,
drejede spørgsmålet sig om ophævelse af diskriminering af dem, der var over 67 år.
Det var jo sådan, at vi fik et løfte fra ministeren om, at der ville komme noget, som var ligestillet med det, så der var ingen grund til at arbejde videre med det.
Man var afventende i spændt forventning, idet bebudelsen så kom under sagens behandling.
Der ville komme et forslag, der ophævede diskriminationen.
Det, jeg så kan undre mig over, er, at man med den ene hånd giver de over 67-årige en ret og med den anden fjerner den ret, de allerede har.
Der er jo faldet mange gode superlativer om klagerådet.
Så kan man spørge om, hvor bærer al den snak om det lokale islæt, om nærheden, dialogfora og demokratiet hen?
Ved ministeren ikke, at de klageråd, der for ikke så forfærdelig længe siden blev nedsat, jo er blevet demokratisk valgt?
Så kan man spørge sig selv: Er det arbejde, de laver, nu ikke længere værdifuldt?
Ville det ikke være meget fornuftigt at lade klagerådene komme rigtig godt i gang, så vi om et par år kunne have en debat i Socialudvalget om de indhentede erfaringer?
Med det, jeg har sagt her, kan det heller ikke undre, at den del af forslaget, som nedlægger klagerådene, kan CD ikke medvirke til, men vi mener egentlig, at så langt som vi er fremme i debatten nu, kunne ministeren jo hjælpe os ved at stille et ændringsforslag.
Anders Samuelsen (RV), 1998-06-11:
Med dette lovforslag lægges der op til en ligestilling af personer over og under 67 år i forbindelse med klager over hjemmehjælpen.
Anker vedrørende hjemmehjælpen ligestilles med andre områder inden for det sociale område i øvrigt, og det ser vi positivt på.
Der har været røster fremme om, at det ville være smart at holde fast i yderligere en klageadgang, nemlig det lokale klageråd.
Argumentet har bl.a. været, at dette ville give en bedre retssikkerhed.
Men er det så også et rimeligt synspunkt, selv om det umiddelbart kan lyde tillokkende?
Er det sådan, at der pr. definition vil blive tale om større retssikkerhed, jo flere ankemuligheder, der indføres i et system?
Fra Det Radikale Venstres side stiller vi os tvivlende over for det synspunkt.
Alene det faktum, at tiden, der forløber inden en endelig afgørelse foreligger, potentielt kan forlænges betragteligt,
er et modargument.
For at sætte sagen på spidsen, måske vel rigeligt på spidsen, kan man ende med at forlænge sagsbehandlingen så lang tid, at folk kort og godt dør af en kombination af alderdom og bureaukrati, inden en afgørelse foreligger.
Det er på ingen måde en sikring af en bedre retssikkerhed.
Alt andet ville i sig selv afholde mange fra at klage og måske især den gruppe, som mange gerne vil stå som forsvarer for i dag, nemlig den svage del af den gruppe, vi taler om.
Ved at holde fast i en model, der sikrer lige og direkte klageadgang for alle til det sociale nævn uanset alder, får vi fjernet en ikke særlig logisk aldersdiskriminering og samtidig sikret en forholdsvis hurtig afgørelse af sagerne, hvilket der også er lagt vægt på fra brugernes side, jf. de ret klare høringssvar, vi har set fra bl.a. Spastikerforeningen, Scleroseforeningen, Landsforeningen for Polio-, Trafik- og Ulykkesskadede og andre.
Det Radikale Venstre kan på den baggrund støtte lovforslaget.
Jette Gottlieb (EL), 1998-06-11:
Enhedslisten er naturligvis tilfreds med, at der kommer et lovforslag, som har til formål at sikre, at de over 67-årige får fuld klageadgang; det er vi glade for, men vi opfatter det jo samtidig som lidt af et afværgeforslag, al den stund det er fremsat med det formål at sikre, at regeringen ikke behøver at stemme for enten Fremskridtspartiets eller Enhedslistens forslag om det samme.
Som afladsforslag er det selvfølgelig udmærket at det er blevet fremsat, og det er vi glade for.
Vi er dog ikke tilfredse med, at klagerådene nedlægges, og jeg kan derfor meddele, at vi vil stille et lille og meget enkelt ændringsforslag, således at vi kan sikre, at klagerådene forbliver. Jeg tror såmænd knap nok, at vi har brug for lovteknisk assistance, for det er sådan set bare en paragraf i lovforslaget, der skal fjernes.
Ideen i klagerådene er jo lige netop, at der også er kommunalpolitikere blandt medlemmerne, for det betyder jo, at man kan få en direkte dialog, og det kan ikke erstattes - som der står i bemærkningerne - af, at ældrerådene nu har den funktion, tværtimod.
Vi tror, at den dialog er til gavn for alle parter, og derfor ønsker vi som sagt at opretholde klagerådene.
Vi var også mere tilfredse med det første lovudkast, ministeren sendte, end med det færdige forslag, der er kommet her.
I alle sociale klagesager er kommunen eller amtskommunen i praksis første behandlende instans.
Det giver dem mulighed
for selv at rette fejl og urimeligheder.
Den rolle kan klagerådene passende have i sager vedrørende hjemmehjælp.
Der bliver altså ikke tale om et arbejde, som ikke skal udføres under alle omstændigheder.
Vi er overbeviste om, at opretholdelsen af klagerådene kombineret med reel ankeadgang giver brugerne den bedste retssikkerhed, og vi vil derfor allerede nu garantere, at det ændringsforslag kommer, og så tror vi til gengæld, at der bliver stort flertal for det endelige lovforslag.
Kirsten Jacobsen (FP), 1998-06-11:
Det er bemærkelsesværdigt, så stor interesse der er blevet
hos partierne for at sikre, at ældre over 67 år ikke diskrimineres med hensyn til deres muligheder for klage.
Det er også bemærkelsesværdigt, at interessen hos partierne for, at de skal have en uvildig klageadgang, er steget ganske bemærkelsesværdigt.
For jeg husker den store negativitet, der var i Tinget, da Fremskridtspartiet i sin tid første gang fremsatte det her forslag, og hvordan man slog krøller på sig selv for at slippe for at støtte forslaget, og hvordan man argumenterede for, at det var godt, at personer under 67 år skulle have en uvildig klageadgang, men dem over 67 år ikke.
Og jeg har da også lagt mærke til - og det gjorde jeg jo også en bemærkning om sidste gang - at der ligesom er kommet en ny tradition herinde i Tinget, for af hensyn til arbejdsgangen i Folketinget skulle man før i tiden i hvert fald ikke kunne fremsætte forslag med samme indhold i konkurrence med hinanden bare for at få sit navn på, men jeg har jo noteret mig, at da Fremskridtspartiets forslag var fremsat, blev der en uge efter trykt et forslag her i Tinget med nøjagtig samme tekst fra Enhedslisten - og det var vi glade for og tilfredse med - og nu kommer så socialministerens forslag.
Socialministeren har nu været lidt smartere; hun har i det mindste sørget for, at der er lidt substansændring,
idet hun har taget § 1 med.
Men i Fremskridtspartiet har vi en meget løs holdning til ophavsretsloven, og derfor skal vi slet ikke gøre ophævelser over det, men kun sige til ministeren, at vi havde været endnu mere tilfredse, hvis ministeren havde fremsat det forslag, hun sendte til høring, for det var nemlig fuldstændig identisk med Fremskridtspartiets forslag.
Men jeg har jo lyttet mig til, at et flertal her i Folketinget kommer til at fortælle ministeren, hvornår vi når til tallet 90,
hvis ikke ministeren har fundet ud af det allerede, men det tror jeg ministeren har, og så har vi også løst det problem. Men jeg tror, vi alle sammen til syvende og sidst bliver glade for at beholde klagerådene, fordi vi dermed får nogle mennesker med et lokalkendskab, f.eks. lederen af hjemmeplejen, som kan løse de småproblemer, der skal løses, og klare mange af de her ting.
For det er svage mennesker, der sommetider er lidt forvirrede, og det kan dreje sig om rene misforståelser, og dem er der sandelig ingen grund til at forlænge sagsbehandlingstiden ved de sociale nævn i amterne med.
For som jeg sagde før, er man mange steder i landet helt oppe på 1 års sagsbehandlingstid, og hvilken gavn skulle det så gøre; det kan jo være, at de ældre er afgået ved døden, inden klagen er kommet igennem.
Så jeg synes, vi skulle se at få det her igennem Socialudvalget så hurtigt som muligt.
Anders Samuelsen (RV), 1998-06-11:
Lige et kort spørgsmål til fru Kirsten Jacobsen: Når fru Kirsten Jacobsen nu tager udgangspunkt i de her svage grupper, som hun siger, kunne jeg godt tænke mig at høre, om de høringssvar, vi har fået fra bl.a. Scleroseforeningen og PTU, overhovedet ikke har gjort noget indtryk på fru Kirsten Jacobsen.
For de anker netop over det problematiske i, at hvis man holder fast ved den ekstra klageadgang, bliver det for bureaukratisk og tager for lang tid, og det vil højst sandsynligt afholde lige netop nogle af de svageste fra at anke - alene af den grund, at det kan virke uoverskueligt, står der i et af høringssvarene.
Er det ikke noget, der gør indtryk?