runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Flemming Oppfeldt (V), 2003-01-21:
Jeg vil godt spørge hr. Jeppe Kofod: I Jyllands-Posten i søndags bliver hr. Jeppe Kofod citeret således: »... man kan diskutere, om det var klogt at så tvivl om Danmarks NATO-samarbejde, som Socialdemokratiet gjorde det under fodnoteperioden i 1980'erne ...«
Der vil jeg spørge Socialdemokratiets ordfører
: Er det her så et opgør med fodnotepolitikken, eller er det ikke et opgør?
Altså et af de punkter, hvor Socialdemokratiet sammen med venstrefløjen gik enegang i 1980'erne, var med Norden som atomvåbenfri zone, og man kan jo spørge i dag, hvor vi kender f.eks. det polske forsvars angrebsplaner med massiv nedbombning af Danmark med atomvåben: Hvad fik vi som modydelse i den diskussion dengang?
Jeppe Kofod (S), 2003-01-21:
Først til hr. Jesper Langballe
: Man kunne jo anlægge det synspunkt, at hvis det var så stort et problem, hvad nogle mennesker mente dengang i starten af 1980'erne, hvorfor udskrev regeringen så ikke et folketingsvalg, når der nu var et flertal i Folketinget mod dens udenrigspolitik på det område her?
Det er det store spørgsmål.
Så kunne man jo have fået prøvet det.
Det synes jeg stadig væk vi savner et svar på.
Til hr. Jens Hald Madsen: Jeg har intet imod hr. Uffe Ellemann-Jensen som person, overhovedet intet.
Det, som jeg sætter spørgsmålstegn ved, er, at hvis man ønsker en saglig, objektiv, redelig undersøgelse, som kan have stor troværdighed, fra den ene side af det politiske spektrum til den anden side af det politiske spektrum, så kan det da være lidt bekymrende, at man både ændrer et kommissorium, hvor man fokuserer meget på en bestemt periode i den kolde krig, og så sætter en, der tidligere var udenrigsminister, nemlig i 1982-1993, altså i den periode, som man også skal undersøge, i spidsen for et Center for Internationale Studier og Menneskerettigheder.
Der er jo flere, der har påpeget, at det kan skabe problemer.
Det ønsker vi ikke.
Vi ønsker rent faktisk at få en god, saglig, objektiv undersøgelse, en hvidbog, som vi kan bruge i debatten.
Det fortjener vi, for at vi kan få en ordentlig redelig debat.
Det er det spørgsmål, jeg stiller.
Det har intet som helst med hr. Uffe-Ellemann Jensens person at gøre.
Det er en total fordrejning af sandheden.
Så siger hr. Jens Hald Madsen, at vi vender det blinde øje til.
Jeg synes, jeg mangler alle eksemplerne.
så jeg vil bare spørge hr. Jens Hald Madsen, hvor eksemplerne er.
Det sidste er så, at man jo kan se, at Venstre har skrevet konklusionerne, før historien er afdækket.
Er det ikke vigtigt at få færdiggjort arbejdet i PET-kommissionen og hele den her
DUPI-undersøgelse, og at de frie forskere, som nu får adgang til arkiverne, får lov til at forske, udrede og skrive, hvad der er sket, før man drager konklusionen?
Tilsyneladende ikke for Venstre.
Venstre har draget konklusionen.
Det har udstillet sig selv som sejrherre i den kolde krig og over andre, der modarbejdede et endeligt opgør med den kolde krig.
Det synes jeg er for ærgerligt.
Jens Hald Madsen (V), 2003-01-21:
Det er da utroligt, som man kan tage munden fuld.
Først er man inde på, at nu skal vi have det borgerlige Danmarks holdninger frem i spidsen, fordi det er Uffe Ellemann-Jensen, en person, som i den grad har kæmpet imod fodnotepolitik og det, som hr. Jeppe Kofod kalder det her glorværdige omkring Socialdemokratiets holdning f.eks. i forhold til Sovjetunionen.
Det er jo mageløst.
Hvis vi kigger tilbage i historien, så kan vi jo se, hvordan Socialdemokratiet gang på gang har ydmyget vores allierede og vendt det blinde øje til dem, der var den reelle fjende, nemlig Østblokken, Sovjetunionen.
Gang på gang.
Det er netop derfor, vi har brug for denne historiske analyse.
Vi har virkelig brug for at få afklaret, hvem der var fjender, og hvem der var vidende medløbere, for deres viden var i orden.
Det, der kan dokumenteres, er rent faktisk
det historiske dobbeltspil, der blev ført af Socialdemokratiet.
Jesper Langballe (DF), 2003-01-21:
Jeg synes nu alligevel, at jeg vil sige til hr. Jeppe Kofod, at billedet af Socialdemokratiets smukke og helstøbte bestræbelser på afrustning og samtidig fasthed i NATO-politikken kan jeg ikke rigtig genkende.
Forholdet var jo det, at under Anker Jørgensen og ikke mindst Kjeld Olesen drev Socialdemokratiet Danmark ud i en neutralisme, som først og fremmest hang sammen med det fuldstændig fatale fejlgreb, at man overtog Sovjetunionens gamle propagandafrase om Norden som atomvåbenfri zone.
Det var virkelig en katastrofe for dansk sikkerhedspolitik.
Så sandheden om Socialdemokratiet i den periode - jeg er ked af at måtte sige det - er, at de førte en neutralistisk, defaitistisk politik, som faktisk var ved at blive katastrofal for landet.
Søren Krarup (DF), 2003-01-21:
Det er egentlig mest en historisk interesse, der driver mig herop.
Jeg vil sige til hr. Jeppe Kofod, hvis tale jeg for så vidt hører med sympati, fordi jeg i den hører et opgør med den, jeg er lige ved at sige forræderiske linje, som Socialdemokratiet førte i 1980'erne, at Christmas Møller jo som så mange andre under besættelsen var blevet forført af Sovjetunionens indsats i Anden Verdenskrig.
Han var samtidig en tragisk skikkelse i London, hvor han følte sig fuldstændig isoleret, og endte derfor med at sige de ting om Sovjetunionen, som slet ikke er dækkende for hans egen holdning, hvis man kender lidt til ham.
Jeg vil komplimentere Socialdemokratiet med, at de er omvendt fra den linje, de havde, og jeg vil sige, at det er fuldstændig rigtigt, at da Christmas Møller var naiv, så var Hans Hedtoft og H.C. Hansen det ikke.
Og jeg vil meget håbe, at Socialdemokratiet viser den samme ansvarlighed i forhold til Danmarks eksistens, som de socialdemokratiske statsministre dengang havde.
Søren Gade (V), 2003-01-21:
Det var dejligt at høre den socialdemokratiske ordfører lægge
en lille smule afstand til det, som er sket i fortiden for Socialdemokraterne
, men det bekymrer mig alligevel en lille smule, at dobbeltbeslutningen fra 1979 ikke er et punkt, som hr. Jeppe Kofod mener skal belyses i de kommende rapporter. Jeg vil gerne spørge hr. Jeppe Kofod, om ikke hr. Jeppe Kofod mener, at det var et problem, at vi havde en udenrigspolitik i 1979, som i løbet af 2 år blev vendt direkte mod NATO, en alliance, som hr. Jeppe Kofod mener at Socialdemokratiet altid har stået vagt om.
Derefter vil jeg gerne spørge hr. Jeppe Kofod, om han ikke mener, at det er et problem, at danske intellektuelle og politikere blev uddannet i henholdsvis Sovjetunionen og i DDR, og om hr. Jeppe Kofod ikke mener, at vi bør undersøge disse intellektuelles og politikeres senere indflydelse på det danske samfund, herunder hvilken påvirkning de ydede her i Folketinget.
Troels Lund Poulsen (V), 2003-01-21:
Så vil jeg sige om det, hr. Søren Søndergaard læser op: Anerkendelse for det, hr. Søren Søndergaard - flot.
Men VS, Enhedslisten og dele af den danske venstrefløj har jo under hele fodnoteperioden været aktive i forhold til at sikre, at Danmark ikke havde det omdømme, som et NATO-land skulle have, og har aktivt modarbejdet de beslutninger, der er blevet taget.
Der er også adskillige citater fra folk - Socialdemokrater, SF'ere, Enhedslistefolk - hvor man også erkender, at man støtter de socialistiske lande.
Den erkendelse har der været; det tror jeg ikke der er nogen der er i tvivl om, og hvis det er nødvendigt, tager vi også en debat om det.
Aage Frandsen (SF), 2003-01-21:
For at vi kan få diskussionen hen på det, som forespørgslen drejer sig om, og for at få hr. Troels Lund Poulsen til at besvare vore spørgsmål, vil jeg på vegne af SF, Socialdemokratiet, Det Radikale Venstre, Enhedslisten og Kristeligt Folkeparti fremsætte følgende: Forslag til vedtagelse »Folketinget konstaterer, at der i dag er betydelige begrænsninger i arkivadgang for forskere.
Det er for at få diskussionen hen i retning af det, som forespørgerne har sagt at de vil diskutere, nemlig undersøgelser af indre konflikter under den kolde krig.
Og så holdes der enetaler af nogle mennesker om, jeg ved ikke hvad.
Til hr. Troels Lund Poulsen: Vil Venstres ordfører ikke godt nu forholde sig til dette tema, nemlig: Hvad er det, konklusionen skal være på debatten i dag?
Jesper Langballe (DF), 2003-01-21:
Jeg synes oprigtig talt, at hr. Holger K. Nielsen er kommet temmeligt langt ned i småtingsafdelingen i det der tema, der går på: »Æh, bæh, I har plejet mere omgang med fjenden, end vi har.«
Og i anledning af den der lidt patetiske tale om at forhandle med forbryderregimer kunne jeg have lyst til at fortælle historien om, da general Montgomery ved nazismens sammenbrud modtog den tyske general von Thomas' overgivelse og inviterede ham til frokost.
Det vakte en del forargelse i det engelske underhus, og Churchill blev afkrævet en forklaring.
Han gik på talerstolen og sagde, at han kunne berolige de forargede med, at der ikke var noget at være forarget over, »for jeg kender Montgomerys frokoster«.
Det er jo nu engang den omgangsform, der er mellem gentlemen, der i krig og fred er folk, der forhandler.
Lars Kramer Mikkelsen (S), 2003-01-21:
Formanden må undskylde, at jeg sad og kom med bemærkninger, men det var, fordi jeg før ikke fangede Dansk Folkepartis ordførers spørgsmål til Venstres ordfører.
Derfor må det selvfølgelig være besværligt for hr. Troels Lund Poulsen at gå op og svare.
Men det kan formanden sikkert tage op i Præsidiet.
Jeg vil sige, at jeg synes, det er interessant, at hvad VU'ere har foretaget sig i denne her periode, ikke er så interessant; det, man har foretaget sig i fortiden, når man er VU'er, har ikke betydning for denne her dagsorden, men alt, hvad vi andre på venstrefløjen har foretaget os, har umådelig betydning, fordi det har været landsskadelig virksomhed.
Hvis vi skal have undersøgt alt, hvis vi skal have vendt alle sten, var det måske passende, at hr. Troels Lund Poulsen også svarede på det spørgsmål.
Troels Lund Poulsen (V), 2003-01-21:
Først til hr. Holger K. Nielsen, der spørger om Venstres holdning til Erik Eriksen og Poul Hartling: Jeg vil sige til hr. Holger K. Nielsen, at Poul Hartling jo var, som det blev sagt, på statsbesøg.
I forhold til spørgsmålet fra hr. Søren Søndergaard, som går på, hvad Venstre mener om Pol Pot, vil jeg læse forespørgslens ordlyd op: »Hvilke oplysninger kan regeringen give vedrørende kommende undersøgelser af de indre danske konflikter under den kolde krig?«
Det her er ikke en debat om Pol Pot, det her er ikke en debat om alt muligt andet, det her er en debat om de indre danske konflikter.
Og når Venstre tillader sig at sætte spørgsmålstegn ved de partier, de organisationer, og hvordan de opførte sig under den kolde krig,
afføder det en masse reaktioner for at aflede debatten og for at skubbe debatten hen på andre ting.
Derved flytter debatten sig ikke.
Fokus kommer til at være: Hvad var det for nogle organisationer, hvad var det for partier, der udførte ting under den kolde krig, og hvorfor gjorde de det?
Venstre og jeg selv har ej skrevet historien på forhånd, men der er jo skrevet en del bøger om den her sag.
Søren Krarup (DF), 2003-01-21:
Jeg vil stille hr. Troels Lund Poulsen endnu et spørgsmål, men først vil jeg lige sige, at venstrefløjens manglende historiske viden jo er temmelig grotesk. Må jeg lige først sige til hr. Aage Frandsen, at jeg ikke har sagt, at SF sendte en delegation, men jeg sagde, at der var en ventrefløjsdelegation til Maos begravelse i 1976, bl.a. med deltagelse af forfatteren Jesper Jensen.
Det er jo noget andet end en SF-delegation. Men jeg kan ikke lade være med at sige, at når Poul Hartling besøgte Kina, var det et statsbesøg, det var jo ikke en privat interesse i at omgås Mao, det turde være elementært.
Der er en forskel.
Skal det være fascination af Khrusjtjov?
Det gælder også Socialdemokratiet, og det er det, jeg vil stille et spørgsmål om til hr. Troels Lund Poulsen.
Hr. Jeppe Kofod kalder det et våbenkapløb.
Det var et våbenkapløb, der var fremkaldt af, at Brezjnev opstillede missiler rettet mod Vesten, og det førte til, at den tyske statsminister, Helmut Schmidt, bad om, at USA støttede et forsvar af Vesteuropa.
Det sagde den daværende socialdemokratiske regering ja til.
Derfor fik vi altså den oprustning imod den sovjetiske oprustning.
Det er først, da Anker Jørgensen går af og bliver opposition, at han svigter.
Søren Søndergaard (EL), 2003-01-21:
Denne diskussion handler om den kolde krig, den handler ikke om Venstre, siger hr. Troels Lund Poulsen.
Men nu er det jo ikke hr. Troels Lund Poulsen, der skal afgøre, hvad denne her diskussion handler om. For os er det vigtigt, at denne diskussion handler om alt vedrørende den kolde krig, og derfor må jeg i forlængelse af hr. Holger K. Nielsens indlæg spørge: Hvad er Venstres holdning til, og hvad har Venstres evaluering været af den kendsgerning, at Venstre f.eks. var med til - hvilket jeg har nævnt flere gange - at støtte Pol Pot-diktaturet i Kampuchéa op gennem 1980'erne?
Hvad er Venstres evaluering af, at Venstre var med til at aflyse en Tibethøring, angivelig af hensyn til kinesiske handelsinteresser?
Hvad er hr. Troels Lund Poulsens evaluering af, at Uffe Ellemann-Jensen tog til Indonesien og ikke kom med ét kritisk ord over for et land, hvor herskeren kom til magten ved at slå en million mennesker ihjel; dette var på et tidspunkt, hvor en tredjedel af Østtimors befolkning blev slået ihjel?
Jo, diskussionen om den kolde krig handler om os alle sammen, og den handler også om Venstre.
Holger K. Nielsen (SF), 2003-01-21:
Kunne vi ikke undgå de der generelle bemærkninger om, at Venstre støtter demokratiske regimer - det gør vi sådan set alle sammen. Det, jeg spurgte om, var, om hr. Troels Lund Poulsen ikke kunne tage og forholde sig til, at Poul Hartling sad og drak te og førte intellektuelle samtaler med højt humør, med stor glæde, med stolthed, med Mao Zedong, der er en af kommunismens største mordere.
Kunne hr. Troels Lund Poulsen ikke på et tidspunkt tage og forholde sig til det?
Kunne han ikke forholde sig til Erik Eriksens fascination af Khrusjtjov?
Den var notorisk hele vejen igennem.
Og kunne hr. Troels Lund Poulsen ikke på et tidspunkt forholde sig til, at forskellige danske borgerlige ministre - Erik Eriksen, Christmas-Møller, Poul Hartling, Poul Schlüter, forskellige borgerlige ministre - har plejet omgang og ofte med stor fornøjelse med disse blodsbrødre, disse bødler, som bliver nævnt her under debatten i dag?
Lad os få den indrømmelse, så kunne vi måske komme videre.
Søren Søndergaard (EL), 2003-01-21:
Nu har hr. Jesper Langballe og hr. Søren Krarup gentagne gange været heroppe uden for den normale procedure og rejse nogle spørgsmål.
Jeg vil godt læse op, hvad vi skrev.
Vi skrev: De seneste udrensninger og den politiske kovending, de efter alt at dømme repræsenterer, er ikke noget overraskende enkelttilfælde.
Det er den seneste udvikling i en årelang magtkamp, hvor små kliker i partitoppen har bekriget hinanden.
De kinesiske arbejdere og bønder har faktisk aldrig haft nogen indflydelse.
Bureaukratiet i partitoppen har ledet Kina siden revolutionen i 1949, og kommunistpartiet længe før.
Det var, hvad en del af venstrefløjen skrev om Kina.
Så lad være med at komme herop og påstå, at venstrefløjen havde et rosenrødt forhold til Kina.
Det er simpelt hen usandt.
Jeppe Kofod (S), 2003-01-21:
Til hr. Troels Lund Poulsen, men også til hr. Søren Gade: Jamen jeg tror, jeg har sagt det flere gange fra talerstolen, at vi går ind for at få afdækket hele den kolde krigs periode, alt, hvad der foregik.
Vi har intet at skjule.
Vi vil gerne have alle ting på bordet.
Hvis Venstre vil medvirke til det, så er det jo lykkeligt. Man kan indimellem blive i tvivl om, hvorvidt Venstre i realiteten vil medvirke til det, eller om man også har draget nogle politiske konklusioner, før undersøgelserne er ført til ende.
Det synes jeg er vigtigt at få svar på af Venstre.
Så vil jeg sige igen: Altså der var vel en regulær grund
til bekymring over det rustningskapløb, som startede i 1980'erne
Man havde, jeg har nævnt det tidligere, gennem 1970'erne en stor optimisme omkring internationalt samarbejde.
Det blev afløst af et nyt rustningskapløb, som mange var bekymrede over, og det mener jeg sådan set blev afspejlet i mange holdninger dengang.
Men jeg har bare ét spørgsmål, som jeg er nødt til at gentage - nu ved jeg godt, at jeg svarer på spørgsmål, men jeg synes det er vigtigt - for hvis Venstre havde så store problemer med det, hvis den borgerlige regering dengang havde
så store problemer med det, hvorfor udskrev man så ikke det valg?
Hvorfor spurgte man ikke befolkningen?
Det havde været det nemmeste at gøre.
Så kunne man se, om man havde opbakning
eller ej til det, man mente
Det får vi ikke noget svar på.
Det eneste, man koncentrerer sig om, er nogle forskellige politiske diskussioner fra for mange, mange år siden.
Faktum er, at man ikke udskrev valg og spurgte befolkningen, og det var jo det, der førte til, at der kom de her såkaldte fodnoter.
Jesper Langballe (DF), 2003-01-21:
Jeg er sikker på, at der er enighed mellem Dansk Folkeparti og regeringen, og jeg tror egentlig, at der måske også er enighed med resten af salen, jeg har ikke hørt udtryk for andet, om, at professor Bent Jensen er manden, der kan lave det arbejde.
Han har bevist det senest gennem sit bevægende og aktuelle værk »Gulag og glemsel«.
Derfor er det så utrolig vigtigt, at statsministeren her har understreget, at ingen, heller ikke IIS, Institut for Internationale Studier, har monopol på forskningen, at der vil blive givet arkivadgang til den, der virkelig vil gøre en indsats. Jeg vil gerne i forlængelse af det på vegne af Venstre, Dansk Folkeparti og Det Konservative Folkeparti fremsætte følgende: Forslag til vedtagelse
»Folketinget udtrykker ønske om, at der skal være størst mulig åbenhed om, hvad der foregik under den kolde krig.
Folketinget noterer med tilfredshed, at regeringen vil sikre størst mulig åbenhed med hensyn til adgangen til statens arkivmateriale om den kolde krig, således at andre forskere behandles på lige fod med forskerne under Institut for Internationale Studier i forbindelse med anmodninger om arkivadgang og aktindsigt.«
Flemming Oppfeldt (V), 2003-01-21:
Altså i virkeligheden diskuterer vi jo ikke, hvorvidt den politik, der var dengang, var rigtig eller forkert, for dommen er jo fældet, den blev fældet i 1989. Det, vi diskuterer, er, om vi kan lære noget af den historie, og det er derfor, jeg lige er nødt til at spørge Socialdemokratiets ordfører, som jo har antydet i Jyllands-Posten i søndags, at man i hvert fald kunne diskutere det: Var fodnotepoltikken som helhed forkert, eller var den rigtig?
Jeg hører den socialdemokratiske ordfører sige, at Socialdemokratiet altid har været tro mod NATO-samarbejdet.
Så henviser jeg bare til, at Socialdemokratiet faktisk støttede og stemte for Norden som atomvåbenfri zone.
Det var imod NATO's strategi, og vi kan se ud af de hemmelige planer, der bliver pakket ud i disse år, hvilke frygtelige konsekvenser vi udsatte os for ved dette ensidige Norden som atomvåbenfri zone.
Søren Gade (V), 2003-01-21:
Jeg medgiver den socialdemokratiske ordfører, hr. Jeppe Kofod, at oprustningen i 1980'erne var bekymrende, men jeg vil gerne spørge igen: Hvorfor var det vores venners våben, vores allieredes våben, som bekymrede Socialdemokraterne mest i 1980'erne?
Jeppe Kofod (S), 2003-01-21:
Først til hr. Flemming Oppfeldt: Hvis man var uenig i den politik, som vi stod for dengang i 1980'erne, hvorfor udskrev man så ikke det folketingsvalg, hvorfor prøvede man det ikke af i befolkningen?
Man havde i hvert fald 23 muligheder for i perioden fra 1982 til 1988 at udskrive det folketingsvalg, hvis man virkelig ville det.
Det synes jeg er en gåde.
Til hr. Kristian Jensen: Jeg tror, at hvis man gransker historien nøjere, vil man kunne finde mange eksempler på, hvilken rolle USA har spillet for Nicaragua, og jeg er sikker på, at det ikke er en meget positiv rolle.
Derfor håber jeg, at der også er lidt nuancer i denne her debat, men det er der selvfølgelig ikke plads til fra Venstres side, for Venstre har kun ét formål, og det er at fremhæve sig selv som dem, der befriede Baltikum og besejrede Sovjetunionen, og det er simpelt hen et forsimplet verdensbillede, der overhovedet ikke holder stik.
Det tror jeg der er et stærkt behov for.
Hr. Jens Hald Madsen er inde på, at vi skulle mene noget med, at Sovjetunionen skulle bevares, og at Baltikum skulle forblive ufrit.
Det er simpelt hen en fordrejning af sandheden af vores politik.
Det har vi aldrig ønsket, tværtimod var det under en socialdemokratisk regering, vi blev medlem af NATO, og vi har altid hele tiden været tro mod vores NATO-samarbejde, og vi har altid kæmpet mod de totalitære og stalinistiske kræfter i det kommunistiske Østeuropa og Sovjetunionen.
Så det synes jeg igen er en fordrejning af historien, som jeg synes er tankevækkende.
Hvis Venstre var lige så optaget af at sikre en ordentlig, saglig, redelig, objektiv undersøgelse af den kolde krig, som det er af at fordreje historien, kunne det være, at vi kunne få et godt resultat, men tilsyneladende taler man sig væk fra det her.
Kristian Jensen (V), 2003-01-21:
Jeg kan sådan set godt forstå, at hver gang hr. Jeppe Kofod bliver spurgt om, hvorfor Socialdemokratiet har forholdt sig sådan eller sådan på et givet område, så siger han: Nej, nu må vi vente, nu må vi vente, til der kommer en undersøgelse, så kan vi se på det, for med den historie, Socialdemokratiet slæber rundt på, vil de helst feje alting ud til senere debat. Jeg spurgte ganske klart, om Socialdemokratiet nu er kommet så langt i sin nye holdning, at de også er klar til at lægge afstand til deres nuværende formands udtalelser om Nicaraguas herligheder, om Cubas sambasocialisme.
Når vi spørger om det, så er det, fordi vi gerne vil have undersøgt, hvor dybt denne her nye linje i Socialdemokratiet egentlig stikker.
Er det andet end bare glans?
Er det andet end sådan et lag glasur, der er blevet fedtet ud over det?
Kan vi ikke få et ærligt svar af hr. Jeppe Kofod?
Tager Socialdemokratiet nu afstand fra de groteske udtalelser, der kom fra den nuværende partiformand, hr. Mogens Lykketoft, om Nicaragua og Cuba?
Flemming Oppfeldt (V), 2003-01-21:
Der blev fremsat et beslutningsforslag her i Folketinget den 13. maj 1986 om ensidigt at erklære Danmark og Norden for atomvåbenfri zone.
Det var et beslutningsforslag, som Socialdemokratiet støttede.
Det opfatter jeg og Venstre sådan, at Socialdemokratiet på daværende tidspunkt gik ud af NATO-solidariteten.
Det, vi er interesseret i at afdække, er de mekanismer, der gjorde, at store danske partier kunne reagere på denne her måde.
Hvad var det for et system, der
var stillet op?
Altså alle dem, der erklærede, at de støttede Sovjetunionen osv., var da til at tage og føle på, men det var den mere sofistikerede solidaritet med Østblokken, som er i fokus i denne her debat.
Jeppe Kofod (S), 2003-01-21:
Først til hr. Holger K. Nielsen
Man kunne også stille spørgsmålet til hr. Søren Gade:
Syntes man bare, det var fornuftigt, at man skulle opruste, og så kunne man så tælle raketter, indtil en eller anden brød sammen, eller det endte i en eller anden stor atomvåbenkrig?
Det var da et skrækscenarie.
Jeg synes, at ved at forsøge at udstille Socialdemokratiet, så argumenterer man indirekte for et sindssygt rustningskapløb, som vi så i 1980'erne.
Det synes jeg er problemet for Venstre.
Jeg har fuld tillid til, at denne her historiske afdækning nok skal få tingene frem på bordet, og så lad os tage diskussionen der, for vi har desværre ikke tid eller mulighed for her på Folketingets talerstol til at gå ned i detaljerne.
Til hr. Troels Lund Poulsen
: Hvis det, hr. Troels Lund Poulsen siger, står til troende, så må jeg altså konstatere, at det, som udenrigsministeren skriver i dag i Jyllands-Posten, er forkert. Han skriver i dag i Jyllands-Posten, at hr. Uffe Ellemann-Jensen er garant for, at man får en ordentlig afslutning i Institut for Internationale Studier på en undersøgelse af den kolde krig.
Det er så forkert, og jeg håber, at regeringen vil gå op og trække den udtalelse tilbage.