Birthe Rønn Hornbech (V), 1999-04-13:
Når man vedtager love, gælder det selvfølgelig om at være grundig i forarbejdet, at være forudseende og prøve at få undersøgt og diskuteret, hvordan loven vil virke i det virkelige liv, og så naturligvis få linet de politiske skillelinjer op og få den politiske diskussion og se, hvor man eventuelt kan enes.
Jeg synes, vi havde en grundig diskussion om denne sag i Retsudvalget, og Venstre endte med at undlade at stemme, men vi synes, vi gjorde, hvad vi kunne for undervejs at få afklaret, hvad den sag drejede sig om ved at stille en lang række spørgsmål og tage den politiske diskussion. Man kan naturligvis altid diskutere, hvilken model man skal vælge, men regeringen tilkendegav klart, at formålet med dens model var at tilskynde kommunerne til at integrere udlændingene ved at give dem en interesse i, at deres borgere blev integreret, samtidig med at modellen var konstrueret sådan, at udlændingene blev tilskyndet til hurtigt at lade sig integrere.
Det er et godt formål.
I Venstre har vi jo i årevis været meget optaget af, at integrationen skulle overgå til kommunerne.
Som sagt kunne modellen have været lavet på mange forskellige måder, men den dér med, at man mere eller mindre bevidst tilsidesætter FN's konvention og mere eller mindre bevidst diskriminerer, er ikke en fair måde at diskutere på.
Vi har et så finmasket net i den danske sociallovgivning, at det er fuldkommen umuligt at sammenligne grupper.
Vi er jo alle medlemmer af en eller anden gruppe inden for den sociale lovgivning. Så jeg synes ikke, det er en rimelig måde, fru Pernille Frahm argumenterer på i dag, når hun stiller nogle spørgsmål, som forudsætter, at vi alle sammen mener, at der er sket en overtrædelse af konventionen.
Nej, det har det danske Folketing afgjort, da der ikke var et flertal imod dette lovforslag.
Men det er, som om fru Pernille Frahm ikke vil affinde sig med den demokratiske proces, nemlig at efter at vi havde diskuteret denne lov meget grundigt og den havde været meget omtalt i pressen og der havde været mange deputationer og mange spørgsmål, endte det altså med, at loven gik igennem Folketinget.
Det vil fru Pernille Frahm ikke acceptere, og derfor ønsker fru Pernille Frahm, at diskussionen starter forfra igen, men dertil må vi fra Venstres side svare: Jamen vi har taget vores standpunkt.
Vi lytter selvfølgelig løbende til, hvad der sker, men vi synes ikke, der er kommet nye argumenter eller nye kendsgerninger frem, siden vi vedtog loven.
At loven er i strid med konventionen, sådan som fru Pernille Frahm er inde på, har vi altså i Folketinget afgjort
at vi ikke mener, men det må jo til syvende og sidst være et spørgsmål for Højesteret.
Men det er da klart, at når vi lovgiver på et helt nyt og så vitalt område, som betyder så meget for så mange mennesker, vil vi da særlig nøje følge, hvordan den lovgivning virker.
Men jeg vil da godt til sidst spørge fru Pernille Frahm: Er det millimeterretfærdighed, man ønsker sig? Er det det, at man f.eks. i lighedens hellige navn siger, at enhver borger, der kommer til Danmark, får en langt ringere ydelse, for den sags skyld kroner nul, og at der så indføres et optjeningsprincip for alle?
Så er der lighed for alle, og så kan man frit gøre ordningen langt ringere, frem for den ordning, der er i dag, og som vi finder er rimelig, inklusive sprogundervisning og mulighed for ekstra ydelser, der er behovsbestemte.
Hvad er det egentlig, fru Pernille Frahm ønsker?
Er det millimeterretfærdighed, og bare der er lighed, kan man lave nogle løsninger, der er ringere?
For fru Pernille Frahm må jo indrømme, at hvis vi bare gøre det ens for alle, der kommer til Danmark, kan vi sådan set fastsætte så lav en ydelse, at det bliver langt ringere.