Svend Auken (S), 1998-10-27:
Først vil jeg sige tak til det meget brede flertal, der har vist sig her ved modtagelsen af mit lovforslag.
Den positive modtagelse fra et bredt flertal afspejler jo, at dette problem, som skiftende regeringer har gjort betydelige anstrengelser for at få løst, stadig er uløst.
Det afspejler også det store flertal, vi har her i Folketinget for, at når vi har en velbegrundet lov, som skiftende regeringer har tilsluttet sig, og som oven i købet indgår som en væsentlig forudsætning for den folkeafstemning, der i sin tid blev holdt om Danmarks tilslutning til Maastrichttraktaten, skal den lov naturligvis håndhæves. Vi har i den tid, hvor jeg har været minister, arbejdet med en vejledning til kommunerne om, hvordan de kunne løse problemet, men det viste sig, at det ikke virkede, og derfor er vi nødt til at lave noget, der virker.
Og det forslag, der nu ligger på Folketingets bord,
er ikke udarbejdet af mig; det er udarbejdet af et udvalg, hvor Justitsministeriet og kommunerne har deltaget meget aktivt.
Det er det forslag, der nu foreligger.
Og jeg beundrer fru Rønn Hornbech, for ikke bare er hun klog i sig selv, men hun er klogere end alle andre, når det drejer sig om retlige spørgsmål: klogere end Justitsministeriet, klogere end kommunerne, klogere end alle de mennesker, der har arbejdet med det her i mange år!
Og hun taler om, at det er en jagt på mennesker, men der er jo ikke nogen jagt på mennesker, for
man kan jo bare overholde loven, så er der overhovedet ikke nogen problemer.
Man kan bare overholde loven!
Det her er jo ikke et forslag, der vedrører dem, der bor i deres sommerhuse i dag; det vedrører dem, som overtræder loven ved at tilmelde sig folkeregistret.
Og jeg vil vove at påstå, at det er en kendt sag for alle, hvad loven er på det område, hvad man må, og hvad man ikke må, og derfor ved den pågældende borger, der tilmelder sig folkeregistret, at den pågældende er i færd med at begå en lovovertrædelse.
Og dér er jeg overbevist om, at når sanktionen er tilstrækkelig kontant, som den er i det her tilfælde - og sanktionens styrke skal jo, som hr. Gade var inde på, ses i lyset af mange års arbejde på at få håndhævet loven på det her område - når sanktionen er tilstrækkelig stærk, så vil den også virke præventivt i praksis.
Og det vil betyde, at Folketinget derefter kan diskutere problemerne med dem, der i dag overtræder loven, dem, der nu bor ulovligt i deres sommerhus, og hvor vi jo alle er enige om, at der skal findes en løsning, så vi håndhæver loven, men at det skal gøres på en ordentlig og menneskelig måde.
Vi har haft et møde, hvor fru Rønn Hornbech ikke var til stede, men hvor repræsentanter for alle Folketingets partier var ovre hos mig, og ved det møde var der, bortset fra det yderste højre, tilslutning hele vejen rundt til, at nu skulle der gøres noget for retshåndhævelsen, og på det tidspunkt var forslaget kendt.
Men det var, fordi vi havde undervurderet fru Birthe Rønn Hornbech.
Den eneste grund til, at der ikke er totalt bred tilslutning her i Folketinget, er jo fru Birthe Rønn Hornbech.
Jeg vil i øvrigt sige til fru Helga Moos - som trods alt havde en noget mere afdæmpet og fornuftig stemmeføring end den, fru Rønn Hornbech har underholdt os med i dag - at de høringssvar, hun citerede fra, skal ses i forhold til det oprindelige lovforslag, der var udsendt til høring, og ikke i forhold til det forslag, vi behandler her i dag.
Og mange af de bemærkninger, der er i høringssvarene, knytter sig til det oprindelige forslag og har derfor ikke helt den samme relevans, men jeg har alligevel valgt at sende dem med, for jeg synes, Folketinget skulle kende indholdet af samtlige svar.
for sig, og at man i et separat lovforslag tager stilling til overgangsproblemerne, så er regeringen også villig til at drøfte dét. Og jeg vil også gerne sige til fru Henriette Kjær - jeg siger i øvrigt tak til fru Henriette Kjær for et virkelig godt og positivt indlæg - at hvis det er vigtigt for hende og hendes parti, som jeg forstod at det er for Kristeligt Folkeparti og andre partier, at vi slår fast, at spørgsmålet om 30-ugers-reglen, som i øvrigt bliver behandlet ved domstolene i øjeblikket, altså hvis det er vigtigt, at vi slår fast, at dette ikke kan »smugles« ind i en diskussion om det her forslag, vil jeg gerne give tilsagn om det med det samme.
Om vi på et senere tidspunkt kommer til at forholde os til det, ved jeg ikke, men jeg vil gerne give fru Henriette Kjær det løfte, at i forbindelse med det her forslag behandler vi ikke problemerne med 30-ugers-reglen.
Hvis Folketinget siger nej til at gøre noget effektivt for at håndhæve loven - så er vi hos fru Aase D. Madsen - så er vi i en situation, hvor der ikke gælder lov og ret på dette område, for de 200.000, der har købt deres sommerhus i tillid til, at de flyttede ind i et rekreativt område, er retsløse.
De har ikke længere nogen sikkerhed.
Der er ingen, der beskytter deres retssikkerhed, selv om de overholder loven.
Et lille mindretal, som efterhånden vokser sig stort, vil uden nogen form for repressalier kunne ødelægge det fritidsparadis, som de har satset på, da de købte deres sommerhus.
Det eneste anstændige for os at gøre er, som fru Henriette Kjær fuldstændig rigtigt siger, at sige: Så er der frit slag på det her område.
Folketinget kaster håndklædet i ringen; love, vi selv har vedtaget, kan ikke håndhæves, dem vil vi ikke gøre noget for at håndhæve, og så må vi meddele EU og den danske befolkning, at der ikke længere gælder nogen sommerhusregel, for konsekvensen af, at vi ikke kan håndhæve reglerne, er naturligvis, at så kan alle bo i et sommerhusområde, og som fru Henriette Kjær så rigtigt sagde,
så vil det ikke længere være muligt at forhindre EU-borgere i at erhverve disse sommerhuse med det resultat naturligvis, at priserne vil stige ganske dramatisk, og den danske befolknings mulighed, den almindelige families mulighed for at erhverve sig et sommerhus vil blive reduceret.
Det er det,
Derfor beundrer jeg fru Aase D. Madsens synspunkt.
Jeg kan ikke sige, hvor meget jeg beundrer en klar tale i stedet for den dér fugtige halm, der kommer fra partiet Venstre i den her sag.
Jeg håber imidlertid, at vi i det videre arbejde kan fastholde den brede enighed omkring det her forslag, og selv om det skal kræve lidt ekstra armbøjninger og måske en betydelig fysisk indsats for slet ikke at tale om åndelige ressourcer, der kunne have været brugt til noget andet,
så skal det ikke mangle på god vilje fra regeringens side til også at prøve at se, om man trods alt ikke kunne få Danmarks næststørste parti med, når det drejer sig om at håndhæve og få respekteret det, der er lov og ret i Danmark.