Peter Duetoft (CD), 1998-04-14:
Det er nu rart, når verden bliver så firkantet, så man kan forstå det.
Jeg vil godt starte med at sige tak til ministeren for svaret i dag.
Jeg synes, det var en god tale, den var et godt katalog over en række af de ting, der er foregået i EU-samarbejdet, og den er nyttig på den måde.
Tak til ministeren for den.
Der er mange af de ting, vi diskuterer i hverdagen om EU, som i virkeligheden er afledningsmanøvrer i den forstand, at da man i sin tid fandt ud af, at man ville danne et fællesskab efter Anden Verdenskrig, fandt man også ud af, at der skulle nogle midler til, for at man kunne vinde forståelse for fællesskabet, og nogle af dem var økonomien, det indre marked osv.
En anden af de tanker, man havde, var at fjerne de indre grænser, for når grænserne mellem de gamle nationalstater forsvinder eller i hvert fald bliver tonet voldsomt ned, fører det selvfølgelig til en større forståelse for, at man er et fællesskab, og at man har fælles interesser i Europa.
Derfor hænger den diskussion, vi har i dag, tæt, tæt sammen med, hvilken type Europa man ønsker, og her kan jeg kun konstatere, at mellem Dansk Folkeparti, Enhedslisten og SF på den ene side og CD på den anden side er der en verden til forskel på, hvilket Europa vi ønsker, og en verden til forskel på, hvilken struktur vi ønsker i Europa.
Det må man så konstatere og sige, at det er jo bare ærgerligt; men sådan er det, her er der stort set ingen kompromismuligheder.
Jeg synes, det er lidt forstemmende igen i dag at høre hr. Thulesen Dahl.
Forslaget til vedtagelse vedrører stort set, at grænserne ikke skal fjernes, og hr. Thulesen Dahl stiller sig op og ønsker en folkeafstemning om de ting.
Den fik hr. Thulesen
Dahl midt i 1980'erne, for dengang den danske befolkning sagde ja til det indre marked, sagde den også ja til den frie bevægelighed for personer. Den grundbeslutning er altså allerede truffet.
Hr. Thulesen Dahl ser undrende ud, og det undrer mig lidt, at han gør det, for han har fået det her at vide 10 gange.
Det er en kendsgerning, at folkeafstemningen midt i 1980'erne handlede om det her.
Den var knyttet sammen med tankegangen om, at de ydre grænser skulle gøres så stærke, at man faktisk kunne fjerne de indre grænser.
Selve principbeslutningen har den danske befolkning sagt ja til ved en folkeafstemning, så lad derfor være med at komme rendende med, at det er noget, man vil have folkeafstemning om, som hr. Thulesen Dahl åbenbart vil.
Det er noget, der er vedtaget.
Det er udformet i praksis, og derfor er det, vi skal videre med, selvfølgelig Amsterdamtraktaten, hvor Schengen er inkorporeret. Men det er forkert, når det fremstilles, som om det er Schengen, der starter fjernelsen
af grænserne.
Det er det ikke.
Det er også lidt pudsigt her i dag at høre, at på den ene side har vi Enhedslisten, der taler om Fort Europa, og nu lukker vi os inde, og nu kan ingen komme ind i Europa, og hvad ved jeg - og på den anden side har vi Dansk Folkeparti, der nærmest tror, vi bliver oversvømmet alle steder fra, hvis vi ikke kan have nationale grænser og en mand med kasket nede ved Kruså, og hvad ved jeg.
Begge dele kan altså ikke være rigtige på samme tid, men begge dele er stort set også lige forkerte. Spørgsmålet er så: Hvad er alternativet til det her?
Ja, det er jo på nogle områder konventioner, men ministeren har jo givet et godt eksempel i sin tale på, at de er så langsommelige, at der rent faktisk går flere år, fra man har truffet en beslutning, til den overhovedet er i nærheden af at blive ført ud i livet.
Derfor er der på en række af de områder overhovedet ikke tid til at vente på det.
Jeg synes, det er grove løjer, når hr. Keld Albrechtsen stiller sig herop og taler om sit Fort Europa, og jeg synes, det er grove løjer, når han påberåber sig, at Europa ikke vil hjælpe andre, at vi ikke vil være åbne for flygtninge, osv. Jeg vil gerne slå fast, at Europa sammen med USA er det sted, der har de mest detaljerede og de fleste menneskerettighedskrav i denne verden.
Det startede med den amerikanske uafhængighedserklæring, og alle de senere menneskerettighedsdeklarationer, og hvad ved jeg, bygger på den.
Det er såmænd vores egen kulturkreds, vi her taler om, og så fremstiller man Europa som et område, hvor man gør alt, hvad man kan for ikke at hjælpe andre.
Jeg synes, det er noget griseri.
Hvis nogen tror, man kan fjerne flygtningeproblemerne eller fjerne den organiserede kriminalitet ved at fjerne EU, må man altså tro om igen.
Danmark kan altså ikke holde sig uden for, for vi har de problemer, hvad enten vi kan lide det eller ej.
Jo, der var nok én mulighed for at holde sig uden for, men det er en mulighed, jeg bestemt ikke ønsker.
Der er måske nogle, der engang har ønsket det, der var i hvert fald nogle i denne sal, der ikke råbte så højt op, dengang der var en mur og nogle automatiske maskingeværer, der sørgede for, at folk ikke kom hverken ind eller ud.
Hvis man er villig til at tage de skridt, kan man måske lukke Danmark ude fra virkeligheden, og så kan man måske lukke Danmark ude fra resten af verden.
Men det er altså ikke det samfundssystem, jeg ønsker.
Jeg ønsker, at Danmark skal være en del af verden.
Jeg ønsker også, at Danmark skal være med til at løse de problemer, der er i verden, og en af de måder, vi kan løse dem på, er at være i det samarbejde, som både Amsterdam og Schengen og det indre marked og Europas integration går ud på.
Det er såmænd det, det handler om.
Der er partier her i Folketinget, som synes, det kunne være dejligt, hvis Danmark kunne melde sig ud og hygge sig i smug.
Ak ja, det ville man også tidligere i dette århundrede, og vi så resultatet af det.