Per Dalgaard (DF), 2003-10-30:
Lovforslag nr. L 23 er et forslag, der giver borgerne større aktindsigt i civile sager og straffesager, såfremt de anmoder herom, og grundlaget for lovforslaget er bl.a. Retsplejerådets betænkning 1427.
Hensigten med L 23 er således en modernisering af retsplejeloven.
Et ønske om større åbenhed i alle sider af det offentliges administrering af samfundslivet afspejles i lovforslaget, og det skulle efter regeringens opfattelse i sig selv give en større tillid til retsvæsenet.
Dog må sagen ikke være ældre end 1 år, og hvorfor nu det?
Hvorfor ikke 1½ eller 2 år
Er 1 år ikke lige lovlig lidt?
Det synes jeg vi skal drøfte under udvalgsarbejdet.
Når det gælder den fjerde statsmagt, massemedierne, er der dog en undtagelsesbestemmelse.
De kan få udleveret sager
Jeg og Dansk Folkeparti finder det i orden, at massemedierne og selvfølgelig forskerne får denne mulighed, men jeg vil kraftigt anmode justitsministeren om også at undtage medlemmer af Retsudvalget for denne restriktion, denne 1-års-regel, således at vi også i gamle sager kan søge inspiration til den lovgivning, vi gennemfører her.
Men det er ikke kun 1-års-reglen, der i dag volder problemer for Retsudvalgets medlemmer.
Den ret, journalister har til at få udleveret sager, har medlemmer af Retsudvalget ikke, heller ikke med den nye lov.
Jeg har tidligere prøvet at få aktindsigt i en straffesag fra Odense.
Det lykkedes aldrig.
Den dommer, der havde med sagen at gøre, mente ikke, at mit ønske om dette var velbegrundet, selv om jeg oplyste, at det var et led i mit lovgivningsarbejde, og at netop den sag, jeg forespurgte om, handlede om grov vold udøvet af en andengenerationsindvandrer mod sin noget yngre danske kæreste; kriminelle handlinger af den slags, som vi netop har stor fokus på her i Folketinget, og som vi derfor godt kunne bruge data og information om i dette lovgivningsarbejde. Trods det mente denne dommer i Odense, at det havde jeg ikke nogen velbegrundet interesse i, og han afviste mit ønske.
Han gennemførte en domshandling og sagde, at mit ønske ikke var velbegrundet.
Jeg vil derfor bede justitsministeren om at forholde sig til, om ikke medlemmer af Retsudvalget har et professionelt behov for at gennemlæse domme og retssager som et led i Retsudvalgets lovgivningsarbejde.
Som noget nyt i forhold til tidligere lovgivning ønsker Retsplejerådet faktisk en total anonymisering af domme og kendelser.
Den er straks lidt sværere, for det vil sige, at en dømt pædofil ikke mere kan identificeres som den syge person, han er, og dermed kan man ikke dér, hvor han skal ansættes, identificere et sådant menneske, hvis der ikke bliver lavet en straffeattest. Vi er udmærket klar over, at det ud fra et samfundsmæssigt ønske om at give en mand en ny chance anstændigvis ikke er en god idé at udbasunere en førstegangskriminels navn, men der er mange ting, der spiller ind her, og der finder vi også, at vi bliver nødt til at grave lidt mere i det under udvalgsarbejdet.
Vi mener også, at det fotoforbud, der er lagt op til, kræver en dybere undersøgelse og efterforskning i Retsudvalget.
Vi er lidt skeptiske over for det fotoforbud, som loven her lægger op til.
Alt i alt kan vi sige, at der er nogle ting, vi finder behov for at undersøge nærmere i Retsudvalgets arbejde.