runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jesper Langballe (DF), 2005-11-30:
Jo, men guderne skal vide, at der eksisterer nogle skvat blandt præsterne, der hellere vil gøre sig lækre end at sige det, der skal siges, og sådan vil det altid være, man kan ikke ændre menneskenes natur.
Men vi har jo hidtil sat en ære i at have et system, et forhold mellem stat og kirke, der var lavet sådan, at man i hvert fald ikke fra systemets side fristede præsterne til at gøre sig lækre.
Må jeg spørge fru Birthe Rønn Hornbech: Hvad synes fru Birthe Rønn Hornbech helt ærligt om åremålsansatte præster?
Fru Birthe Rønn Hornbech skal ikke føle sig alene i verden, så derfor vil jeg sige, at vi har den største sympati for det, fru Birthe Rønn Hornbech siger om disse meningsløse kombinationsstillinger.
Men jeg vil gerne spørge Venstres ordfører: Jeg ved, at for fru Birthe Rønn Hornbech er forkyndelsesfriheden en livsnerve i folkekirken, den er så at sige det daglige brød, så hvordan tror fru Birthe Rønn Hornbech, at forkyndelsesfriheden har det, når man efter 4 år skal have forlænget sin stilling?
Kunne det ikke være, at præsten i stedet for kompromisløst at forkynde det, der skal forkyndes, på alle mulige måder vil prøve at gøre sig lækker i sognet?
Birthe Rønn Hornbech (V), 2005-11-30:
Forslaget, der fremsættes i dag, drejer sig om folkekirkens økonomi, og det punkt, som interessen samler sig mest om, er vel menighedsrådenes mulighed for selv at finansiere præstestillinger ud over statens forpligtelser.
Jeg understreger, at det er en finansieringsordning og ikke en ansættelsesordning.
Ansættelse af præster i disse stillinger, som vi her skal tale om, sker som altid ved Kirkeministeriets foranstaltning, og proceduren frem til ansættelse er den samme som hidtil.
Hvorfor nu bryde med det gamle princip om, at det er staten, der finansierer præstestillingerne til dels?
Medfører det ikke en skævvridning?
Jo, det gør det måske, men der er jo allerede en skævvridning.
Det er i dag muligt for menighedsrådene at ansætte f.eks. sognemedhjælpere, der opfylder alle kvalifikationer for at være præst.
Ja, der er endog en biskop, der har fundet ud af at dele en præstestilling i fire, og så betaler menighedsrådene tre fjerdedele af den præstestilling, som så bare kaldes sognemedhjælperstillinger.
Det er en fuldt lovlig ordning, og vi synes, det er bedre, at de, der ønsker at være præster, og som menighedsrådene faktisk ønsker som præster, så også kan blive det.
Men jeg skal understrege, at når Venstre overhovedet kan gå med til denne løsning, så er det altså dels i erkendelse af, hvordan det allerede i dag foregår ude i det virkelige liv med fantasifulde sammensætninger af præste- og sognemedhjælperstillinger, dels fordi det er en forudsætning for Venstre, at statens forpligtelse stadig er den samme med hensynet til antallet af delvis statsligt finansierede stillinger, og at biskopperne fortsat har ansvaret for at fordele præstestillingerne mest hensigtsmæssigt.
Jamen meningen er altså ikke, at disse stillinger skal træde i stedet for de delvis statsligt finansierede stillinger.
Det tør vi godt overlade til menighedsrådene.
Det er fortsat staten, der leverer tilskuddet til langt, langt de fleste præstestillinger.
Men at ophæve forbuddet mod, at menighedsrådene selv oveni kan finansiere præstestillingerne, er jo også et led i den stadige decentralisering af de folkevalgte menighedsråd, som Venstre har været foregangsparti for.
Jeg skal dog understrege, at også en decentralisering har sine grænser.
Vi stiler ikke mod en kongressionalistisk kirke.
Vi støtter altså den ordning, der her er foreslået, vi støtter tillige de øvrige elementer i forslaget, og vi er godt tilfredse med, at de udgifter, der er udtryk for lokale opgaver, også i højere grad finansieres lokalt og dermed kommer væk fra den folkekirkelige Fællesfond.
Men vi støtter altså hele forslaget.
Eva Kjer Hansen (V), 2005-11-30:
Jeg er ikke i stand til at drage så håndfaste konklusioner, som fru Majbrit Berlau er,
For jeg er ikke bekendt med, hvad der ligger bag de her tal.
Vi er vidende om, at der har været en stigning især fra 2002 til 2003 i antallet af udsættelser af personer fra deres bolig på grund af manglende betaling, men vi ved ikke noget om, hvad det er for nogle indkomstforhold, der gør sig gældende, hvorvidt det har været en høj eller en lav husleje, der har gjort sig gældende.
Vi ved ganske lidt om det, og derfor er det ikke til på nuværende tidspunkt at sige noget om de årsager, der ligger bag det.
Det synes jeg jo ville være rimeligt at efterlyse for så at kunne se, hvad det er, der gør sig gældende.
Det er rent faktisk det, jeg prøver på at se: Hvad kan jeg finde ud af, hvad kan jeg få af oplysninger via Justitsministeriet, hvad kan jeg få af oplysninger via eksempelvis Københavns Kommune?
Det at få en større viden om, hvad der ligger bag, er jo det, der gør, at vi så eventuelt kan sætte ind i forhold til det problem.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Majbrit Berlau (EL), 2005-11-30:
Jeg synes, at ministeren taler lidt udenom i svaret til hr. Frank Aaen.
Nu er det jo sådan, at hr. Frank Aaen refererer til et lovforslag, regeringen selv har fremsat, og det forsøger ministeren så at komme udenom.
Det beklager jeg, det synes jeg ikke højner debatten.
Er det ikke også for ministeren – det opfattes sådan af Enhedslisten – tegn på en øget polarisering i samfundet, et tegn på, at uligheden er stigende i samfundet?
Jeg opfatter det sådan, at når folk mister deres bolig, så mister de hele basen i deres liv, og det har ministeren også selv redegjort for er en katastrofe.
Jeg synes, ministeren taler udenom i den her debat om, at nu skal vi kigge bag tallene, nu skal vi have en redegørelse fra Københavns Kommune.
Det, jeg synes ministeren skulle forholde sig til, er, at der rent faktisk er lavet undersøgelser på det her område, og vi står over for det konkrete problem, at flere og flere mennesker mister deres bolig.
Det har den her regering ikke gjort noget ved, og det er utrolig beklageligt og en stor katastrofe for de mennesker, og det er en fortsat øget ulighed i samfundet, man på den her måde lægger op til.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2005-11-30:
Jeg forstår godt synspunktet, men den risiko er der sådan set altid, og man ser jo også præster, der hellere vil gøre sig lækre end at forkynde evangeliet rent og purt.
Jeg tror egentlig ikke på, at det med ansættelsen gør den store forskel med de favorable vilkår, som nu er indsat som betingelser, og som fremgår af lovforslagets bemærkninger.
Hvis jeg på nogen måde mente, at forkyndelsesfriheden var i fare, så var jeg ikke med til det forslag.
Jeg vil også sige, at det ikke er en ordning, der nogen sinde skal være saltet i den danske folkekirke.
Det bærende er fortsat, mener jeg personligt og efter grundlovens § 4, at det er staten, der finansierer de fleste af præstestillingerne.
Det er bare lige for at være helt sikker: Er det sådan, at Venstre og Socialdemokratiet er enige om, at der mangler præstestillinger?
Er vi enige om det?
Karen J. Klint (S), 2005-11-30:
Jeg skal ikke gøre mig til dommer over normeringen, for det ville jeg synes var en politisk indblanding.
Men jeg lytter til alle dem, der siger, at man er i underskud nogle steder, og at arbejdsbyrden er for stor.
Så hvis det står til troende, så vil jeg svare ja til, at der nogle stede mangler præstestillinger, og at den normering, som står på finansloven, ikke slår til.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2005-11-30:
Så har jeg et andet spørgsmål.
Jeg synes, det var malplaceret – og jeg vil godt spørge om baggrunden for det – at fru Karen Klint pludselig nærmest påstod, at ministeren regnede med, at loven skulle gennemføres inden for 30 dage.
Ved fru Karen Klint ikke, at det er noget, Folketinget bestemmer?
Hvad skulle det til for?
Jesper Langballe (DF), 2005-11-30:
Nej, det ved den søde grød jeg ikke mener, det kender jeg præsterne for godt til.
Nej, det skal man endelig ikke føle sig sikker på.
Man underskriver et præsteløfte, men det er da ikke ensbetydende med, at man holder det.
Altså, jeg mener faktisk, det er helt utilladeligt, at lovgivere er i besiddelse af en sådan tillid til menneskene.
Viggo Hørup sagde, at et lovgivningssystem er honnet, i samme grad det er gennemsyret af den dybeste mistillid, og det kan jeg godt tilslutte mig, det er egentlig en god, kristelig sætning.
Bente Dahl (RV), 2005-11-30:
Hr. Jesper Langballe ser en fare i, at præster vil komme til at skulle sælge varen, som hr. Jesper Langballe udtrykte det, altså gå på akkord med egne holdninger.
Mener hr. Jesper Langballe ikke, at alle præster vil tilstræbe at holde præsteløftet og altså ikke vil lefle for menighedsråd eller for andre for den sags skyld?
Jesper Langballe (DF), 2005-11-30:
Det har jeg prøvet at begrunde så godt, jeg kunne i min ordførertale.
Jeg siger ikke, at man ikke kan være frimenighedspræst, der kan blive sparket ud når som helst, at det nødvendigvis skulle forhindre en i at forkynde evangeliet.
Evangeliet kan forkyndes under alle omstændigheder, under hvilke som helst vilkår.
Men det her har jo også noget med historisk tradition at gøre.
Vi har tradition for, at det er den måde, vi gør alt, hvad vi kan fra statens side for at beskytte forkyndelsesfriheden på, at staten sådan set skal være frihedens værner i kirken, og det har den jo rent faktisk været igennem en masse år.
Karen J. Klint (S), 2005-11-30:
Når der nu efterlyses en kulegravning, så kunne noget af analysen jo også gå på, som vi har sagt, at man ikke kun skal analysere status quo.
Vi har jo også sagt, at det skal bruges som afsæt til at se, om vi gør tingene rigtigt, om nogle ting kunne gøres bedre.
Jeg vil gerne spørge, hvorfor Dansk Folkeparti er så overbeviste om, at ændringer i ansættelsesformer grundlæggende er farligt for forkyndelsesfriheden.
Vi har jo også metodefrihed inden for andre områder, hvor der også er forskellige arbejdsformer og ansættelsesformer, så hvorfor er det, at forkyndelsesfriheden alene er afhængig af den ansættelsesform, vi har i dag?
Jesper Langballe (DF), 2005-11-30:
Jeg har altid betragtet den udredningssnak som sådan et forsøg på at skyde bolden til hjørnespark, for så sker der i hvert fald ikke noget foreløbig.
Jeg synes oprigtig talt, det er lidt spild af tid.
Det, som udredningskravet har drejet sig om, er jo at få analyseret den eksisterende situation: Hvordan er magtfordelingen i dag?
Jamen det ved vi jo alle sammen.
Vi ved jo udmærket, hvordan det fungerer i dag.
Det, jeg efterlyser, er, at man sætter sig ned og finder ud af, hvordan vi på basis af det eksisterende system, f.eks. måske ved at sætte statstilskuddet fra 40 pct. af præstelønnen ned til 30 pct., et eller andet – sådan noget duer jeg ikke til, men der er jo nogle dygtige embedsmænd i ministeriet, der måske sammen med nogle andre kunne finde ud af det – kan få flere præstestillinger uden det her.
I hvert fald synes jeg, at man jo simpelt hen kunne tage det her med åremålsansættelser ud og sige, at præstestillinger altid skal være tidsubegrænsede.
Karen J. Klint (S), 2005-11-30:
Nu har vi da lidt eksempler på, at netop det er et område, som er meget følsomt, og det ved vi jo godt.
Jeg hørte indledningsvis hr. Jesper Langballe tale meget om medlemmernes forankring i sognet.
For hvis vi alle sammen med eller uden partibog uanset tilhørsforhold skal holde os inde i sognet, så er det vel et opgør.
Mit hovedspørgsmål går egentlig på, at når hr. Jesper Langballe går ind og siger, at vi skal have de her ting kulegravet noget mere, har Dansk Folkeparti så ændret holdning til at være lidt mere positiv over for, at der er nogle ting, der skal analyseres lidt mere, og at der også fra vores side skal afsættes tid og midler til de analyser, der efterspørges?
Jesper Langballe (DF), 2005-11-30:
Jo, og jeg understregede kraftigt i min ordførertale, at det behov, ministeren har set, er helt rigtigt set.
Men det er den løsningsmodel, der her bliver fremlagt med disse åremålsansættelser, vi vender os imod.
Man vil sådan set give menighedsrådene den samme mulighed, som de har til at ansætte kirkefunktionærer, til at ansætte præster, men hvor ser fru Birthe Rønn Hornbech en organist eller en kirketjener, der er ansat på åremål?
Ingen steder.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2005-11-30:
Når man tror på syndernes forladelse, så ved man jo godt, at der er en arvesynd, ellers var det jo sådan set ligegyldigt med syndsforladelsen.
Men nu talte hr. Jesper Langballe meget om, at det her ikke skal blive en underholdningsanstalt, og det er jeg meget enig i, det ved hr. Jesper Langballe.
Men er det så ikke mere gavnligt for den danske folkekirke og det danske folk, at menighedsrådet netop bruger deres penge på præstestillinger frem for på sprechstallmeistre i form af spindoktorer og underholdningskonsulenter, og hvad man ellers finder på?
Er det så ikke netop den rigtige vej, at de bruger pengene på flere præstestillinger?
Jesper Langballe (DF), 2005-11-30:
Det er jeg fuldstændig klar over.
Det kan næppe være anderledes, det er en praktisk nødvendighed.
Og derfor sagde jeg også, at overenskomstansættelsen kunne vi godt leve med, selv om vi ikke synes, det er nogen rar vej at gå, men den kunne vi godt leve med.
Det er åremålsansættelsen, vi ikke kan leve med.
Og så vil jeg sige, at Dansk Folkeparti ikke har udtrykt mistillid til menighedsråd.
Jeg har den dybeste tillid til mit eget menighedsråd, men en vis vagtsomhed over for Menighedsrådsforeningen, som ikke uden videre skal identificeres med det lokale menighedsråd, og en vis vagtsomhed over for præster.
Jeg skal sige, at vi er nogle, der tror på arvesynden og derfor ikke tror, at mennesket sådan er godt inderst inde, heller ikke, selv om det er en præst.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2005-11-30:
Tidligere, efter min ordførertale, gav Dansk Folkeparti udtryk for mistillid til menighedsrådene, nu giver man udtryk for mistillid til præsterne: Når man har aflagt præsteløftet, gået igennem et teologisk studium og vil være præst, så vil man nok ikke forkynde alligevel.
Det må jo så stå for Dansk Folkepartis egen regning.
Men med hensyn til spørgsmålet om faren for, at man lefler, at man får A- og B-præster, vil jeg godt spørge hr. Jesper Langballe, om hr. Jesper Langballe ikke er klar over, at der allerede i dag er meget stor forskel på ansættelsesgrundlaget.
Nogle præster er tjenestemænd, nogle er overenskomstansatte, nogle er i øvrigt finansieret af fællesfonden.
Er hr. Jesper Langballe ikke klar over det?
Karen J. Klint (S), 2005-11-30:
Det skulle sådan set til for, at vi kan være sikre på, at man ikke bare bruger minimumstiden, altså de 30 dage, for det kunne vi i teorien nå.
Så jeg har det meget godt med, at Venstre synes, at det var et malplaceret spørgsmål, for det oplever jeg som en garanti for, at vi får den tid, der skal til for at lave lovkvalitet i et lovforslag, som vækker store følelser.
Jesper Langballe (DF), 2005-11-30:
Jamen i det her tilfælde er det meget enkelt.
Staten skal gøre, hvad den kan for at sikre forkyndelsesfriheden, og det gør den ved at sikre, at præsten i sin embedsførelse er uafhængig af menighedsrådet.
Det har jo været en meget væsentlig ting.
Præster og menighedsråd er samarbejdspartnere, men vi har ikke villet have et system her i Danmark – det har været sagt masser af gange – som gør præsten til menighedsrådets ansatte funktionær.
Og det er det, jeg frygter, man får på den måde her, hvor man får overenskomstansatte præster på prøvetid.
Bjarne Laustsen (S), 2005-11-30:
Skriftlig begrundelse
Spørgeren mener, det er en gal udvikling, da det vil forstærke manglen på sygeplejersker.
Jens Peter Vernersen (S), 2005-11-30:
og vil ministeren kommentere de effektiviseringskrav, der fremgår af rapporten?«
Bjarne Laustsen (S), 2005-11-30:
Vi diskuterer jo i Folketinget, om det er muligt at stramme reglerne.
Men i dag er det sådan set bare et spørgsmål om at overholde de regler, vi allerede har, og det er et problem.
Jeg har også tidligere stillet spørgsmål omkring at lave en 100-procents-kontrol, også betalt af dem, der tjener penge på at sende grisene ud af landet.
Så der synes jeg, at der er et behov.
Men de regler, vi har, skal i hvert fald overholdes, og der skal sættes ind over for det, når bare en enkelt kontrolaktion viser de tal, der var her den anden dag.
Så vil jeg godt spørge, hvordan ministeren forholder sig til den beretning, som Fødevareudvalget har afgivet på det her område, for deri er en række stramninger.
Og så vil jeg sige, at ministerens kønne ydre til trods synes jeg, man skal skrue bissen på her i den her sag.
Når det drejer sig om rockere osv., så er man virkelig gået til biddet.
Her er altså nogle, der er ligeglade med alle mulige ting, og det er først og fremmest dyrevelfærden.
Derfor drejer det sig også om, at ministeren forfægter synspunkterne også over for EU i forbindelse med den sag, der er beskrevet i Jyllands-Posten i dag, om, at man ikke ligger under for, at vi skal have et lavere niveau.
Jeg tror, der er en lang række andre lande, der har højere niveau, end vi har, men vi skal som minimum have de strammeste regler, selv på et område, hvor vi har fælles regler i EU.
Er ministeren ikke enig i det?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-11-30:
Jeg kender ikke baggrunden for tidligere premierminister Allawis udtalelser, men de skal måske ses i lyset af, der i øjeblikket er en ret heftig valgkamp i Irak, hvor han er i opposition til den siddende regering.
Jeg siger, det kan være en baggrund for det.
Det er jo sådan, det er i demokratier.
Heldigvis er det jo sådan i demokratier, at der kommer sådan nogle ting frem.
Men de kom ikke frem, da Saddam huserede i Bagdad.
Da var det netop lukket ned i mørke fangekældre.
Det er jo det, der er skævheden i alt det her
, at det, der foregik af grusomheder under Saddam, blev der ikke skrevet ret meget om, og det blev der ikke snakket ret meget om, for der var ingen, der rigtig vidste noget om det, for det var simpelt hen holdt væk fra overfladen.
Men heldigvis er det sådan, at hvis der sker noget forkert, uregelmæssigheder, krænkelser af nogle regler, i åbne, frie demokratier og i retsstater, bliver der taget hånd om det.
Så kommer det frem i lyset, og så bliver de skyldige retsforfulgt.
Og det synes jeg vi skal glæde os over.
Det er bestemt ikke alt, hvad der foregår i Irak, der er godt, men det er et fremskridt, at det irakiske folk er på vej mod et demokrati, hvor befolkningen bestemmer selv.
Frank Aaen (EL), 2005-11-30:
Det sidste passer heller ikke.
Vi har hele tiden sagt, at den bedste og mest effektive måde at stoppe eller bremse uroen på, måden, hvorpå man kan bremse terroristerne, som er på fremmarch i Irak, er at trække besættelsesstyrken ud.
Det har vi sagt hele tiden, og det mener vi stadig væk.
Men nu er det altså sådan, at vi har fået en situation med mord og tortur og fangekældre, som gør, at den amerikansk støttede tidligere ministerpræsident Allawi siger, at det, der foregår i dag, fuldt ud kan sammenlignes med det, der skete under Saddam Hussein.
Når Allawi kommer med den vurdering, får det så ikke statsministeren til at overveje: Er det klogt, det, vi har gjort, og er det klogt, det, vi fortsætter med at gøre, så længe vi fortsætter med at være der sammen med USA?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-11-30:
Jeg har bestemt ikke på noget tidspunkt givet udtryk for, at situationen i Irak er tilfredsstillende, det er den jo ikke.
Jamen det er da en kendsgerning, at jeg næsten aldrig nogen sinde hører venstrefløjen spørge til: Hvad kan vi gøre stærkere og bedre for at bekæmpe terrorisme?
Jeg hører en hel masse kritik af den internationale koalition, som er der for at hjælpe almindelige irakere.
Frank Aaen (EL), 2005-11-30:
Nu er det kun 5 minutter siden, hr. Rune Lund kritiserede statsministeren for ikke at have aflyst den FN-blokade, der var mod Irak, fordi den gik ud over den irakiske befolkning.
Det var ikke vores metode.
Vores metode var: fuldstændigt stop for våben til Saddam Hussein; Vesten leverede våben til Saddam Hussein.
Fuldstændig stop for alt det, der kunne hjælpe ham med at opbygge en kemisk industri, der kunne skabe kemiske våben; Danmark var bl.a. med til at sælge udstyr til Saddam Hussein, han kunne bruge til at opbygge kemiske lagre med.
Og så støtte til alle demokratibevægelser i Irak og støtte til kurdernes kamp for deres selvstændighed; det var det, regeringen ikke ville være med til dengang.
Det var det, vi sagde, det var vores metode.
Man opbygger det fra neden, sådan at det demokrati, der skal vælte en diktator, bliver opbygget, og man ikke tror, man kan indføre demokrati med våben.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-11-30:
Det kan da godt være, at venstrefløjens svar på alt det her var at fortsætte udpiningen af det irakiske folk med FN-sanktioner, som ramte almindelige irakere meget, meget hårdt økonomisk, socialt og sundhedsmæssigt.
Det kan da godt være, det var venstrefløjens svar på det at prøve at pine livet ud ikke bare af Saddam Hussein, men også af den irakiske befolkning; men vi var altså nogle, der syntes, at det havde varet længe nok, og det er jo det, der er kernen i det her.
Jeg går ud fra, at også venstrefløjen er enig i, at Saddam var en skurk og skulle væk, men venstrefløjen har bare ikke angivet et svar på, hvordan det skulle ske, og det er jo det, der er venstrefløjens svaghed i alt det her; der har ikke været anvist alternativ, der har ikke været anvist en model til, hvordan vi kunne udvikle et demokrati i Irak.
Der har været valg, der har været folkeafstemning om en forfatning, og nu skal der være valg igen til december, og selv om det – og det har hr. Frank Aaen da ret i – da ikke lever op til standarder og normer, som vi gerne vil have det, er det dog et skridt på vejen.
Det er første gang, den irakiske befolkning selv træffer beslutning om egen skæbne, det er dog et fremskridt.
Frank Aaen (EL), 2005-11-30:
Når nu statsministeren taler så meget om åbenhed i den her debat og om, hvad der skete, da vi gik i krig sammen med George Bush, så vil jeg da gerne lige følge op med at spørge, om det så betyder, at samtidshistorikere kan få fuld adgang til Statsministeriets arkiver, så vi kan se: Hvad var det egentlig talt, der skete?
Hvad var beslutningsgrundlaget, dengang statsministeren besluttede sig for, at vi skulle følge George Bush?
Når det så kommer til spørgsmålet om, hvordan man fjerner diktatorer, så er Enhedslistens og venstrefløjens holdning jo ikke, at man skal lade dem sidde, men at vi skulle gøre f.eks. som med Sydafrika, hvor vi gennem støtte til ANC, og hvor vi gennem boykot af det sydafrikanske apartheidregime til sidst fik det svækket så meget, at det væltede.
Det var også den metode, vi skulle have brugt i Irak til at vælte Saddam Hussein, men nu valgte statsministeren at gå i krig mod den her brutale diktator – vi er helt enige – men hvad er det så, der er kommet ud af det?
Hvad er det, vi ser i Irak i dag med tortur, med mord, med forsvindinger, med fangekældre?
Mener statsministeren i virkeligheden, at vi har fået gjort op med det gamle styre, eller er vi ved at begynde at få noget, der ligner det gamle styre?
»Når statsministeren har sagt, at et af formålene med dansk krigsdeltagelse var et regimeskifte, der skulle sikre irakerne mod overgreb og krænkelser af menneskerettighederne, mener ministeren så, at dette formål med den danske krigsdeltagelse er opfyldt?«
Villy Søvndal (SF), 2005-11-30:
Jeg er glad for, at statsministeren sætter pris på, at den åbne debat fortsætter.
Statsministeren siger, at der er en modsætning imellem en politisk strid og en undersøgelse.
Nej, det synes jeg ikke.
Vi har et andet sted, hvor der har været diskussion, nemlig om den kolde krig, hvor der som bekendt er lavet en udredning om Danmark under den kolde krig.
Det synes jeg ikke har dæmpet debatten, tværtimod, det synes jeg har gjort debatten mere kvalificeret.
Jeg ved godt, at statsministeren ikke bryder sig om konklusionerne i udredningen, men det er jo, fordi statsministeren har en anden og ikkedokumenterbar virkelighedsopfattelse af dengang.
Jeg tror egentlig, det er det samme, vi står med her: at en undersøgelse om krigens grundlag klart ville vise, at alle de begrundelser, statsministeren anvendte, var forkerte et for et.
Den vil også vise, at de midler, der er anvendt i den her krig, er der ingen dækning for nogen som helst steder.
Man har været langt, langt, langt ude i tortur, i brug af napalm, hvidt fosfor osv., og derfor tror jeg, statsministeren føler ubehag ved det og ikke vil have undersøgelsen.