Gitte Seeberg (KF), 2001-05-04:
Da mit partis ordfører, hr. John Vinther, er forhindret i at være til stede under denne førstebehandling, skal jeg fremføre følgende: Det Konservative Folkeparti vedkender sig, at Danmark som et rigt og civiliseret land har en moralsk, humanistisk pligt til at hjælpe mennesker, der på grund af forfølgelse må flygte fra deres hjemland. Vores menneskesyn byder os også, at alle de indvandrere, der fuldt lovligt opholder sig her i landet, skal mødes med respekt og med anstændighed, men vi anerkender også, at der er grænser for, hvor stor en del af byrden Danmark kan påtage sig.
Vi kan og skal ikke løse alverdens fattigdomsproblemer via den danske udlændingelovgivning.
Derfor skal vi tilrettelægge vores udlændingelov, således at vi hjælper de virkelige flygtninge.
Det gør vi ved at flytte hjælpen til nærområderne.
Det gør os i øvrigt også i stand til at hjælpe langt flere for de samme midler.
Vi skal tilrettelægge de facto-begrebet, således at vi ikke her i landet giver asyl til mennesker, der ville blive afvist i stort set alle andre lande, vi sædvanligvis sammenligner os med.
Vi kan og skal ikke acceptere, at flygtninge gøres til indvandrere.
Vi ønsker at beskytte flygtningebegrebet.
Når de omstændigheder, der nødvendiggjorde flugten, ikke længere er til stede i hjemlandet, så må det logiske og rimelige være, at man rejser hjem for at være med til at genopbygge sit eget land og samtidig giver plads til, at vi kan hjælpe andre, der er på flugt.
Det skal de efter vores opfattelse tidligst kunne få efter 7 år.
Det er heller ikke rimeligt, at vi gang på gang oplever flygtninge, der er i stand til at rejse hjem på ferie.
Så er man ikke i synderlig stor risiko for forfølgelse.
Derfor skal hjemrejse automatisk føre til en genoptagelse af asylsagen.
Vi kan og skal ikke acceptere en ukontrolleret tilstrømning.
De småstramninger, der er gennemført af familiesammenføringsreglerne, har kun i yderst begrænset omfang begrænset indvandringen.
Det er uacceptabelt, at anden- og tredjegenerationsindvandrere, der er født og har levet hele deres liv her i landet, fortsat henter deres ægtefæller i hjemlandet.
Det sætter integrationsprocessen i bakgear.
Vi kan ikke acceptere, at kriminelle forklædt som asylansøgere, misbruger vor hjælpsomhed og gæstfrihed.
De forhold, jeg her har nævnt, skal der gøres noget ved.
Det er grundlæggende for den brede befolknings opbakning og forståelse for udgangspunktet, at vi skal hjælpe mennesker i nød, og at vi skal behandle vores nye medborgere med respekt og anstændighed.
Men befolkningen kan se, at et flertal her i Tinget ikke har ønsket at gøre noget ved problemerne.
Regeringen har på intet tidspunkt evnet at være på forkant med situationen.
I stedet er regeringen forfaldet til at symptombehandle.
Når mediernes bevågenhed i tilpas lang tid har hvilet på et problem, alle har kunnet se, er regeringen trådt ind på scenen med at lappelovsforslag.
Regeringen har i sine 10 år intet gjort for at begrænse tilstrømningen.
I stedet har regeringen spillet sorteper videre med kommunerne som forhåndsudpegede tabere.
Det er kommunerne, der står med problemerne med at skaffe bolig, institutionspladser og arbejde.
Det er simpelt hen for sølle.
Og det er svært ikke at have forståelse for, at flere og flere kommuner nu siger stop.
Smertegrænsen er nået.
B 161 er et længe tiltrængt kasseeftersyn af udlændingelovgivningen.
Det indeholder 15 konkrete punkter, der vil sætte os i stand til at være på forkant med situationen.
Det Konservative Folkeparti anbefaler varmt forslaget.