runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ove Fich (S), 1997-10-21:
Tidligere på dagen bad jeg hr. Holger K. Nielsen bekræfte, at der var fremskridt på beskæftigelsesområdet og på miljøområdet.
Jeg fik ingen bekræftelse, men jeg fik da i det mindste en konstatering af, at det var i hvert fald ikke gået tilbage, muligvis var det lidt bedre.
Jeg vil da gerne fortsætte ud ad samme spor og spørge: Hvordan er det på forbrugerområdet?
Hvordan er det på arbejdsmarkedsområdet?
Og hvordan er det på området nærhed?
Efter min opfattelse er det gået meget frem, men jeg vil da gerne høre, om hr. Holger K. Nielsen er enig i disse synspunkter.
Så vil jeg sige, at jeg har været noget forbløffet over, at SF ikke inden de endelige forhandlinger i Amsterdam formulerede præcis, hvad man ønskede der skulle opnås.
Det gjorde man efterfølgende.
Det er efter min mening en relativt unfair måde at arbejde på.
Og hvis jeg nu tager dem et for et, så vil jeg med hensyn til det første, at ansøgerlandene skal respektere menneskerettighederne og demokratiet, sige: Enig!
Det står der også i traktaten.
Hvis jeg tager nummer to, at man skal have en reel undtagelse fra unionsudviklingen vedrørende retlige og indre anliggender: Enig!
Det står der også.
Det er mellemstatsligt.
For det tredje, at man ikke skal være forpligtet af EU-retlige beslutninger, når de er i konflikt med internationale menneskerettigheds- og flygtningekonventioner: Enig!
Det er de også blevet i traktaten.
Og til sidst, at der skal indføres en reel miljøgaranti
i traktaten: Enig!
Keld Albrechtsen (EL), 1997-10-21:
Jeg vil blot sige, at jeg synes, det måske er en lille anelse unfair af hr. Ove Fich at fremføre synspunktet over for SF på den her måde, for hr. Ove Fich ved jo godt, at de synspunkter, som partierne fremlagde, blev fremlagt på en række af møder, som bl.a. foregik hos statsministeren, og hvor partierne meldte over for statsministeren på de enkelte punkter.
Jeg husker, at jeg selv deltog i sådan et par møder med statsministeren og udenrigsministeren, og dér går jeg da ud fra at SF's delegerede har fremlagt de synspunkter.
Men det er jo ikke offentligt tilgængeligt materiale, så det kan vi andre jo ikke se, og det kan man jo ikke efterprøve.
Og derfor er det for billigt af hr. Ove Fich, at han bare slynger ud, at det har SF ikke forlangt, for det har
SF da uden tvivl.
Ove Fich (S), 1997-10-21:
Til hr. Keld Albrechtsen vil jeg blot sige, at det naturligvis ligger mig fjernt at citere fra møder. Jeg har henholdt mig til de pressemeddelelser, som blev udsendt
efterfølgende.
Keld Albrechtsen (EL), 1997-10-21:
Jeg vil gerne sige tak til hr. Kent Kirk, fordi han trods alt går en lille smule ind i diskussionen om Schengenreglerne og den danske undtagelse i den forbindelse.
Men så vil jeg godt spørge hr. Kent Kirk, som nævnede spørgsmålet om den dansk-tyske grænse,
om det ikke bekymrer ham, hvis den norske regerings undersøgelse af grundlovsproblemet i Norge viser, at det er i strid med den norske grundlov at føre Norge ind i Schengen.
For så vil et ja til Amsterdamtraktaten medføre, at der bliver en ydre Schengengrænse mellem Norge og Danmark, og at den nordiske pasunion dermed ikke længere eksisterer.
Bekymrer det ikke hr. Kent Kirk, at man ved at stemme ja til Amsterdamtraktaten dræber den nordiske pasunion?
Niels Helveg Petersen (RV), 1997-10-21:
Hr. Keld Albrechtsens spørgsmål, om der skulle holdes udenrigsministermøde i denne uge, undrer mig oprigtigt, fordi det turde være meget kendt, at der skal holdes et uformelt udenrigsministermøde i Luxembourg - jeg tror, det er lørdag-søndag i denne uge.
Det er derimod ikke korrekt, hvad enten det er meddelt i The Guardian eller ej, at der skal tages stilling.
På uformelle ministermøder tages der ikke stilling.
I konklusionerne fra Amsterdam fremgår det klart, at den endelige beslutning vedrørende tilrettelæggelse af udvidelsesproceduren skal fastlægges på topmødet i Luxembourg i december.
Kent Kirk (KF), 1997-10-21:
Og det er netop det, som den konservative folketingsgruppe tillægger meget, meget stor betydning.
Der er også senere i Traktaten en henvisning til, at hvis medlemslandene ikke efterlever de her principper, så kan man suspendere medlemskabet.
Det synes jeg er meget betydningsfuldt, og det er noget, vi tillægger meget stor betydning.
Til fru Annette Just: Ja, der er ikke så meget at sige.
Jeg kan forstå, fru Annette Just takker mig, og det er så i orden.
Til hr. Kristian Thulesen Dahl: Når jeg ikke nævnte beskæftigelsen, så er det ikke, fordi vi er imod det afsnit, men vi forventer ikke, at det får den store betydning, fordi det stadig væk er sådan, at beskæftigelsespolitikken er et nationalt anliggende.
Det, vi taler om med hensyn til Amsterdamtraktaten, er, at man nu skal fremlægge sin beskæftigelsespolitik for hinanden, så man kan koordinerer den, og så kan Kommissionen komme med nogle henstillinger.
Men det står grundlæggende fast - og det er det, vi har ønsket i Det Konservative Folkeparti - at beskæftigelsespolitikken skal være et nationalt anliggende.
Må jeg så sige omkring fri bevægelighed: Jeg synes
egentlig, det er imponerende, hvis Dansk Folkeparti mener, at man skal kontrollere alle mennesker, som har en legal grund til at rejse, som har lov til at rejse, og som har lov til at komme ind i et andet land, fordi man har et problem omkring narkobekæmpelse og illegal indvandring.
Så må det da være bedre at sige: Jamen lad os løse den her opgave ved at sige, at de, der har ret til at rejse, også kan rejse frit.
Og så må vi på anden vis finde ud af, hvordan vi kan samarbejde om at løse illegal indvandring, kriminalitet osv.
Det er jo det, det hele går ud på.
Det er jo ikke sådan, at der er nogen, der siger: Alle forbryderne skal have lov til at rejse frit.
Det passer jo ikke.
Det går jo netop ud på at bekæmpe det.
Til hr. Keld Albrechtsen: Jeg synes, det med Norge er et meget tænkt eksempel.
Det, vi må konstatere, er, at Norge har tilsluttet sig Schengenaftalen, at den nordiske pasunion består, og at vi får den fri bevægelighed.
Og jeg er helt sikker på, at det også vil komme til at se sådan ud i fremtiden.
Så det at påstå, at ved at stemme nej til Amsterdamtraktaten kan man bevare den nordiske pasunion, er vist at vende det hele 180 grader på hovedet.
Men det er hr. Keld Albrechtsen jo også dygtig til.
Ove Fich (S), 1997-10-21:
Jeg bemærkede, at hr. Holger K. Nielsen sagde nej til union og ja til samarbejde; det tror jeg er korrekt citeret.
Så vil jeg gerne vide, hvorledes hr. Holger K. Nielsen ser på det afsnit, der er kommet med om beskæftigelse.
Går SF ind for det?
Jeg vil også gerne vide, hvorledes hr. Holger K. Nielsen ser på det afsnit, der er kommet med om bæredygtig udvikling og om, at der skal tages miljøhensyn i forbindelse med trafik, landbrugspolitik m.v. Til sidst blot en bemærkning.
Det er klart, at et ja til Amsterdamtraktaten ikke automatisk medfører en udvidelse af EU, men jeg tror, det er lige så klart, at et nej til Amsterdamtraktaten helt sikkert blokerer for én udvidelse.
Jeg synes, at SF skulle se i øjnene, at det er sådan, det forholder sig.
Kent Kirk (KF), 1997-10-21:
Nu går jeg ud fra, at hr. Holger K. Nielsen ikke ønsker, at Amsterdamtraktaten skal gå videre, end den går, heller ikke i spørgsmålet om udvidelsen.
Derfor er jeg nødt til at spørge hr. Holger K. Nielsen, om SF mener, at det virkelig vil være muligt at foretage udvidelsen ved hjælp af den eksisterende Maastrichttraktat, og at man ville kunne få EU til at fungere med en udvidelse med op til 25 lande på grundlag af den eksisterende Maastrichttraktat.
Det har jeg i hvert fald svært ved at se.
Jeg har svært ved at se, at man kunne få institutionerne til at fungere, og jeg har svært ved at se, at man kunne få den udenrigs- og sikkerhedspolitiske afdeling til at fungere, hvis der altid var 25 lande, der skulle blive enige, og der ikke var mulighed for, at et land kunne stå af og de andre trods alt kunne gå videre.
Så af hensyn til klarheden: Er det virkelig rigtigt, at SF og hr. Holger K. Nielsen mener, at man kunne lave udvidelsen på basis af den eksisterende Maastrichttraktat?
Niels Helveg Petersen (RV), 1997-10-21:
Hr. Frank Dahlgaard har jo underholdt os meget om, at det står skralt til med læsefærdighed her i landet, og jeg må sige, at det sidste indlæg her bekræfter det til fulde.
Må jeg læse én gang til, hvad der står i den nye artikel F: »Unionen bygger på principperne om frihed, demokrati« - altså principperne om demokrati - »og respekt for menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder samt retsstatsprincippet, der alle er principper« - altså også demokrati - »som medlemsstaterne har tilfælles.«
Annette Just (FP), 1997-10-21:
Hr. Holger K. Nielsen står og taler så varmt for, at man skal sige nej til Amsterdamtraktaten.
Det kan jeg sådan set godt blive enig med ham i, men så kommer hr. Holger K. Nielsen til resultatet: Når nu nejet er der, skal Danmark være forberedt på at forhandle en eller anden undtagelse.
Jeg vil gerne bede hr. Holger K. Nielsen om på nuværende tidspunkt klart at melde, om SF, når nejet er kommet, vil ødelægge den folkeafstemning én gang til ved at lave et eller andet forkølet nationalkompromis og derved sælge den danske folkeafstemning, ligesom man gjorde det i 1992?
Naturligvis håber jeg ikke, at SF vil gøre det én gang til.
Når der bliver spurgt, om SF kan se en udvidelse i Amsterdamtraktaten med op til 25 lande, vil jeg dernæst spørge hr. Holger K. Nielsen, om han kan se, at man med Amsterdamtraktaten kan udvide med op til 25 lande, for det kan Fremskridtspartiet ikke.
Der står helt klart og tydeligt, at når vi når til de 20, skal vi til at diskutere det hele én gang til.
Ole Stavad (S), 1997-10-21:
Jeg er enig med fru Elisabeth Arnold i, at når vi tager den første del af hr. Holger K. Nielsens tale, som var lidt af en analyse, indeholdt den mange helt rigtige elementer, og det kunne godt lyde, som om konklusionen næsten kun kunne blive en anbefaling. Jeg synes faktisk, hr. Ove Fich i sin ordførertale opstillede den helt centrale problemstilling, som jeg vil bede hr. Holger K. Nielsen svare på: Hvis vi nu havde stået med Amsterdamtraktaten som traktatgrundlaget i dag og regeringen havde forhandlet Maastrichttraktaten hjem, ville hr. Holger K. Nielsen så have anbefalet et ja, eller ville han have tordnet imod de forringelser, der kommer til at ske på beskæftigelsesområdet, på miljøområdet, med hensyn til forbrugerpolitikken, åbenheden osv.?
Det er jo summen af de ændringer, der sker her, og det må hr. Holger K. Nielsen kunne svare på.
Elisabeth Arnold (RV), 1997-10-21:
For den, der hørte godt efter hr. Holger K. Nielsens ordførertale, var det tydeligt, at hvert ord var vejet på en guldvægt eller i hvert fald noget, der ligner.
Jeg synes, at hr. Holger K. Nielsens første afsnit i virkeligheden var et varmt, varmt forsvar for det europæiske samarbejde, også som det ser ud i dag. Hr. Holger K. Nielsen fremhævede netop, at vi skal have en helt anden sikkerhedspolitik i Europa i bred forstand, som bygger på et samarbejde, der er helt anderledes end det, der var før Anden Verdenskrig, og på, at perioden fra 1945 til 1989 nu er overstået, og at vi har noget helt nyt foran os med udvidelsen osv. Det kunne ikke have været sagt smukkere af en hvilken som helst EU-tilhænger i denne sal.
Men så kom hr. Holger K. Nielsen ind på den folkelige tillid og opbakningen og gav en analyse fra 1972 og helt frem til i dag.
Han talte om en forløjet debat og bad os om at respektere nejet fra 1992.
Så er det, jeg gerne vil spørge: Skal vi ikke også respektere jaerne fra 1972, 1986 og 1993? Hvad vil de folk, der lyttede til hr. Holger K. Nielsen i 1992, og som også stemte nej i 1993, sige, når hr. Holger K. Nielsen nu anbefaler et nej?
De vil sige: Så får vi bare en ny afstemning et år efter, så det er da ikke noget.
Den mand er jo utroværdig, vil de sige, han snød os sidste gang.
Ove Fich (S), 1997-10-21:
Undertegnede var så heldig at få et svar.
Er det også således, at vi dér kan sige: Det er i hvert fald ingen forringelse?
Muligvis er det en forbedring ifølge nogle af os, og muligvis er det bare stilstand ifølge hr. Holger K. Nielsen.
Det vil jeg gerne spørge om.
Jeg sagde, at Amsterdamtraktaten er en nødvendig forudsætning for en udvidelse, men den giver ikke automatisk en garanti for, at udvidelsen finder sted, for det kræver en politisk indsats, og det er dér, jeg håber, at SF vil være at finde.
Elisabeth Arnold (RV), 1997-10-21:
Det var netop også hr. Holger K. Nielsens meget voldsomme anvendelse af ordet garanti, og at Amsterdamtraktaten ikke er nogen garanti for en udvidelse.
Vi kan jo ikke give anden garanti, end at vi skaffer de rammer, der er nødvendige for at påbegynde forhandlingerne.
Vi kan ikke garantere, hvordan forhandlingerne går.
Det er der ingen, der kan.
Vi kan kun sige, at vi vil lægge alle vore kræfter i, at forhandlingerne bliver afsluttet med så mange lande som muligt så hurtigt som muligt, så vi hurtigt kan få det samarbejde formaliseret, som vi så gerne vil have.
Men garantier findes ikke i politik.
Kent Kirk (KF), 1997-10-21:
Først det, som jeg tror, vi alle sammen er enige om.
Det er det, som hr. Holger K. Nielsen sagde om, at han tvivlede på, at man kunne lave udvidelsen på basis af Maastrichttraktaten. Det er der vist enighed om.
Dér, hvor uenigheden er, er, om man kan starte udvidelsen på basis af Amsterdamtraktaten.
Jeg forstår, at hr. Holger K. Nielsen ikke mener, at den går langt nok til, at man kan starte på det grundlag.
Her er vi mange, bl.a. Det Konservative Folkeparti, der mener, at ved at få vedtaget Amsterdamtraktaten kan vi komme i gang med udvidelsesforhandlingerne, og det vil også være muligt at begynde at optage nogle medlemslande.
Så er der et lille udestående problem i Amsterdamtraktaten, og det er spørgsmålet om stemmevægtene, men det er altså ikke så stort et problem, at man ikke kan løse det uden at bruge en masse tid på det.
Mange af de ting, der nu er løst med Amsterdamtraktaten - og det håber jeg, hr. Holger K. Nielsen vil være enig med mig i - er trods alt ting, som er en forudsætning for, at man kan få flere medlemslande ind.
Hvis jeg kan få den indrømmelse, synes jeg, vi er kommet langt i dag.
Annette Just (FP), 1997-10-21:
Jeg skal gerne gentage mit spørgsmål, så hr. Holger K. Nielsen får en chance for at besvare det.
Jeg ønsker nemlig en garanti fra SF for, at SF ikke, når vi får nejet hjem den 28. maj, sælger den danske befolkning én gang til, som de gjorde i 1992 ved at indgå et såkaldt nationalt kompromis.
Derfor vil jeg gerne høre fra hr. Holger K. Nielsen: Lægger SF op til, at vi bare skal have nogle få undtagelser, som så kan blive skrevet ind i en eller anden protokol, og som ingen overhovedet tager hensyn til, eller ønsker SF at stå fast på, at når Danmark har stemt nej til Amsterdamtraktaten, er den faldet, og derved er vi tilbage ved Maastrichttraktaten, og så må de gå tilbage og lave et ordentligt stykke arbejde?
Lars Løkke Rasmussen (V), 1997-10-22:
Må jeg starte med det sidste først og sige til hr. Poul Erik Dyrlund, at Folketinget jo i morgen skal førstebehandle finansloven.
Der vil Venstre og Det Konservative Folkeparti redegøre for, hvad der er vores bud; det er også offentliggjort.
Må jeg så sige til hr. Frank Aaen, at jeg kan bekræfte, at krone til krone betyder, at hvis man indbetaler 1.000 kr., får man, når man går på pension som 67-årig, 1.000 kr. plus renters rente tilbage.
Hvis man indbetaler 5.000 kr., får man, når man går på pension, 5.000 kr. plus renters rente tilbage.
Det er krone til krone, og det er det, vi har lagt vægt på, fordi der her er tale om en pensionsordning, og derfor er det ret og rimeligt, at borgeren er sikker på at få det beløb tilbage, som vedkommende selv har indbetalt.
Jeg kan selv en gang imellem fra den stol, jeg sidder på, være meget i tvivl om, hvad der egentlig er filosofien hos Danmarks statsminister.
Jeg tror, det ville være helt forkert, og at jeg ville komme ud i uføre og på gale veje, hvis jeg her fra Folketingets talerstol skulle prøve at udrede, hvad der foregår i statsministerens sind.
Det er en opgave, som jeg bestemt nødigt vil påtage mig.
Poul Erik Dyrlund (S), 1997-10-22:
Nu har både hr. Lars Løkke Rasmussen og hr. Bendt Bendtsen beskæftiget sig med min bemærkning om de 180 grader.
Jeg vil da gerne understrege, at vi i Socialdemokratiet er ganske tilfreds med, at man drejede de dér 180 grader, for det betyder jo, at vi har fået en aftale.
Sandheden var den pågældende dag, at vi gang på gang på gang hørte V og K sige, at de under ingen omstændigheder ville gå med til en ATP-løsning.
Så sent som efter mødet blev afbrudt klokken 20.20 den pågældende torsdag blev det også i tv sagt: »Vi vil under ingen omstændigheder gå med til en ATP-løsning.«
Vi har fået en ATP-løsning, der ganske vist er en anden model end den, regeringen foreslog, og det er vi tilfredse med.
Jeg vil i øvrigt godt stille det samme spørgsmål til hr. Bendt Bendtsen om det her med administrativt bøvl, som V og K har ansvaret for i denne sag: Vil De Konservative være indstillet på at optage forhandlinger med skatteministeren for at få ændret administrationen af frikortordningen, således at man undgår det administrative bøvl, som der nu er lagt op til i ordningen?
Bendt Bendtsen (KF), 1997-10-22:
Lovforslaget omhandler en midlertidig pensionsordning og dækker så det forlig, som V og K indgik med regeringen for knap 2 uger siden.
Det har vi hørt flere gange i dag, og det er også derfor, at vi støtter forslaget.
Regeringen foreslog i forbindelse med statsministerens åbningstale, at der gennem ATP skulle indføres en tvungen opsparing på 1 pct. af indkomsten uanset indkomstens størrelse.
Pengene skulle indgå i den fælles ATP-kasse, og alle skulle have samme beløb udbetalt ved pension.
Hermed var der jo reelt ikke tale om en opsparing, men om en skat.
I bund og grund var forslaget en forhøjelse af bruttoskatten, hvilket økonomiministeren så også har indrømmet. Det var uspiseligt for Det Konservative Folkeparti, og de foreliggende lovforslag er som bekendt et kompromis mellem det, vi også pegede på, nemlig en frivillig privat, personlig opsparing gennem skattebegunstigede opsparingsordninger, og det, som regeringen fremkom med.
Det er altså et kompromis, vi taler om.
Det er endt med en regulær opsparing, der individuelt bogføres på en konto i ATP, hvor de indbetalte beløb forrentes, hvorefter hver enkelt ved pensionsalderen får udbetalt beløbet med renters rente.
Hertil kan vi så i dag sige, at vi fik en sidegevinst med en forhøjelse af børneopsparingen for 1998.
Også en
boligopsparingskonto, hvor renterne er skattefri, blev det til, så i Det Konservative Folkeparti har vi ikke accepteret regeringens forslag om en forhøjelse af bruttoskatten, men vi har indgået en aftale, hvor vi har accepteret dette tvangselement, medens regeringen har accepteret, at der ikke blev tale om en skat, men derimod en reel, individuel opsparingsordning.
Derfor kan jeg så heller ikke genkende de bemærkninger, som hr. Poul Erik Dyrlund har lanceret her fra talerstolen, om en drejning på 180 grader; vi ser det nok på en lidt anden måde.
Alt i alt må vi sige, at der er nået en løsning, som parterne er blevet enige om, og den kan vi tilslutte os.
Frank Aaen (EL), 1997-10-22:
Jeg har forstået Venstre sådan, at krone til krone betyder, at når man indbetaler en krone, skal man også have den krone tilbage plus renter, men realiteten er, og det er jo derfor, vi hastebehandler dette forslag, at vi straks skal have lavet forskudsskemaerne om.
Det er sådan, at når én med en høj indkomst indsætter 5.000 kr. på ATP, gives der straks en skattelettelse.
Det vil sige, at skattevæsenet betaler ca. 3.000 kr., og det betyder, at vedkommende i realitetens verden kun indbetaler 2.000 kr., men til sin tid får 5.000 kr. plus renter og renters rente tilbage.
Er det krone til krone?
Det kan jeg altså ikke forstå, og jeg kan ikke forstå, hvordan Venstre kan mene, at det er forsvarligt, at man i den grad hæver i statskassen for at sætte penge ind på folks ATP-konti.
Gitte Seeberg (KF), 1997-10-22:
Jeg vil gerne spørge Venstres ordfører, om han kan bekræfte, at denne ATP-indbetaling på 1 pct. bliver betragtet som en almindelig pensionsopsparing og derfor kan fratrækkes i den marginale indkomst.
Poul Erik Dyrlund (S), 1997-10-22:
Først skal jeg stille hr. Løkke Rasmussen et helt konkret spørgsmål: Vil Venstre gå ind i nogle forhandlinger med skatteministeren om at få ændret på konstruktionen vedrørende frikortene, således at Venstre kan være medvirkende til at afskaffe noget af det administrative bøvl, der er i denne ordning, og således, at Venstre kan medvirke til at lette arbejdsgivernes byrde, når de skal til at administrere det her ude på de enkelte arbejdspladser?
Vil Venstre gå ind i en konstruktiv diskussion?
Det er dem, der skal være med til at betale regningen, kan jeg forstå på hr. Løkke Rasmussen, men det vil Socialdemokratiet under ingen omstændigheder være med til.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1997-10-22:
Jeg vil gerne spørge hr. Lars Løkke Rasmussen, om ikke det er rigtigt, når man nu iagttager dels forløbet den pågældende torsdag aften og nat, dels de analyser, der er kommet frem efterfølgende, og i særdeleshed den debat, der så har været her i salen mellem Socialdemokratiets ordfører og ordførerne fra SF og Enhedslisten, at man kan konkludere, at det er tydeligt, at statsministeren den pågældende torsdag aften gik efter et folketingsvalg, at det var filosofien at gå efter et folketingsvalg.
Det var statsministerens udgangspunkt den pågældende aften.
Er det ikke rigtigt, hr. Lars Løkke Rasmussen, at meget tyder på, at det var filosofien?
Er det ikke rigtigt - og Venstres opfattelse må vel være den samme som Dansk Folkepartis - at ved et folketingsvalg, hvor udgangspunktet for valget var spørgsmålet om tvangsopsparing, ville de borgerlige partier faktisk ikke have stået så ringe?
Poul Erik Dyrlund (S), 1997-10-22:
Ja der er mange spørgsmål til hr. Lars Løkke Rasmussen, og jeg ved jo godt det her med taletiden, og hvad der er af problemer i det, men jeg vil godt sige, for at hr. Løkke Rasmussen ikke skal være i tvivl om noget som helst: Regeringen og regeringspartierne står ved den aftale, der er indgået.
Det kan der ikke herske nogen som helst tvivl om.
Men sandheden er jo også, at netop frikortsmodellen har været gjort til genstand for diskussion i de forhandlinger, der har været den fredag og efterfølgende, hvor regeringen rent faktisk har tilbudt en betydelig lettere administrativ ordning omkring frikortsmodellen, en ordning, som ville tilgodese arbejdsgiverne, som ville undgå det administrative bøvl, som de nu får.
Så vil jeg i øvrigt også godt beskæftige mig lidt med hr. Løkke Rasmussens diskussion omkring besparelser på det offentlige forbrug.
Hvordan nu med det?
Er det ikke sådan, at man skal ind i nogle meget store og voldsomme offentlige besparelser, hvis man skal hente det samme provenu, som der her er tale om?
Jeg kunne godt tænke mig at få hr. Løkke Rasmussens bud på, hvor store besparelser der skal til for at opnå det samme provenu.
Og på hvilke områder er det så, at hr. Løkke Rasmussen og Venstre vil spare?