runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Knud Erik Kirkegaard (KF), 1998-11-17:
Det var jo pragtfuldt med hr. Poul Erik Dyrlunds indlæg.
Det er jo egentlig mig, der skal argumentere for, at der skal være andre tværfaglige alternativer til Kristelig A-kasse, men det kan jeg helt springe over nu, for det gjorde hr. Poul Erik Dyrlund så ganske udmærket.
Der er klart et behov for et alternativ, også til den kristelige arbejdsløshedskasse, og vi skal have noget mere konkurrence på det her område.
Så siger hr. Ole Vagn Christensen, at parterne ønsker at fastholde det nuværende system med fagligt afgrænsede a-kasser.
Det tror jeg i allerhøjeste grad er en sandhed med kraftige modifikationer.
Nu er det jo sådan, at man i regeringen arbejder med oprettelsen af tværfaglige a-kasser
for nogle ganske bestemte mennesker på arbejdsmarkedet, nemlig de svagere udrustede, og i den forbindelse har jeg da i al fald noteret et synspunkt fra Dansk Arbejdsgiverforening, der gik på, at man med meget stor interesse fulgte det spændende initiativ, som her var taget af en række partier omkring oprettelse af tværfaglige a-kasser.
Så til hr. Ole Sohn, som siger, at når der er lidt ulyst til at skifte a-kasse, så kan det jo være, at det i virkeligheden skyldes, at det er det faglige område, som man ikke ønsker at skifte.
Det er naturligvis meget vanskeligt at dokumentere både det synspunkt og det modsatte synspunkt.
Det er mit klare indtryk, at a-kasseproblematikken her spiller en negativ rolle for den faglige mobilitet.
Så siger hr. Ole Sohn, at der skulle være en sammenhæng mellem administrationsudgifternes størrelse og så ledigheden i den pågældende a-kasse.
Ja, det er muligt, der er en sådan sammenhæng.
Den er nu ikke, som jeg kan se, særlig entydig, og hvis man læser beretningen fra statsrevisorerne, så er hovedkonklusionen jo, at man ikke kan finde logiske sammenhænge, som forklarer den meget store forskel, der er på administrationsbeløbets størrelse i de forskellige a-kasser.
Og så det sidste spørgsmål, som hr. Ole Sohn stillede,
nemlig hvor mange gange jeg som arbejdsminister foreslog oprettelse af tværfaglige a-kasser
Jeg stillede ikke noget konkret forslag om det, men det var en problemstilling, som vi var meget stærkt optaget af, bl.a. i forbindelse med diskussionen omkring Zeuthenudvalget, og der ville, hvis regeringen havde fået lov til at fortsætte, hvad den jo desværre ikke fik, være kommet et forslag om tværfaglige a-kasser.
Poul Erik Dyrlund (S), 1998-11-17:
Jeg ved godt, at det er svært at forstå det her, men jeg skal stærkt understrege, at jeg absolut ikke stod og argumenterede for, at vi skulle oprette flere tværfaglige a-kasser, men at vi skulle prøve at kigge lidt på den der tværfaglige a-kasse, som vi jo har holdt op imod de aktiviteter, der foregår i andre kasser, og der er absolut ikke noget at skrive hjem om her, og der er intet, der tyder på, at det ændrer noget, at man får en eller anden konkurrence omkring det her.
I øvrigt vil jeg spørge hr. Knud Erik Kirkegaard om, hvordan det er i den praktiske hverdag.
Man retter henvendelse for at få medarbejdere, der er spørgsmålet omkring papirgangene imellem a-kasser, dokumentationsmateriale, lønsedler, og hvad ved jeg.
Er det virkelig sådan, at De Konservative nu står her og kræver, at en virksomhed, en virksomheds ledelse og en virksomheds personalekontor skal rette henvendelse til tre, fire, fem, seks, syv, otte forskellige arbejdsløshedskasser for at få klaret et problem vedrørende deres medarbejdere?
Er det det, hr. Knud Erik Kirkegaard vil?
Det bliver nemlig konsekvensen af det her.
Ole Vagn Christensen (S), 1998-11-17:
Jeg er helt af den opfattelse, at hvis det havde været sådan, at den faglige mobilitet var blevet hæmmet af det a-kassesystem, som vi har, så havde der rejst sig et ramaskrig, og så havde der været en stor protestbevægelse, som havde sagt, at nu skal der gøres noget ved det.
Men når jeg studerer, hvad såvel arbejdsgivernes som arbejdstagernes organisationer siger, så er det, at de faktisk er meget godt tilfredse med den servicering, som de er i stand til at få af det nuværende a-kassesystem.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 1998-11-17:
Hr. Poul Erik Dyrlund er jo formand for Folketingets Arbejdsmarkedsudvalg og ynder at optræde som en person, der har meget, meget stor indsigt i de her spørgsmål, men her tror jeg alligevel kæden sprang af.
Hr. Poul Erik Dyrlund kan da ikke være ubekendt med, at i mange, mange danske virksomheder er man nødt til at have kontakt med adskillige a-kasser, simpelt hen fordi medarbejderne på den pågældende virksomhed, også selv om der er tale om fagligt afgrænsede a-kasser, er fordelt på forskellige a-kasser. Og så til hr. Ole Vagn Christensen: Den diskussion om, hvorvidt den fagligt afgrænsede a-kasse skulle hæmme den faglige mobilitet, bliver vi nok ikke færdige med i dag.
Jeg vil fastholde, at den faglige afgrænsning giver en indsnævring af den faglige mobilitet, og det bygger i allerhøjeste grad også på en række henvendelser, som jeg fik i den periode, hvor jeg havde mere at gøre med arbejdsmarkedspolitik, end jeg har i dag.
Vi er i Det Konservative Folkeparti af den faste overbevisning, at det er en hæmsko for den faglige mobilitet.
Nej, nej, så hurtigt rider hr. Ole Vagn Christensen ikke, men gode argumenter har alligevel sådan om nogle år måske en chance for at gøre indtryk på folketingsmedlemmet valgt i Thy.
Poul Erik Dyrlund (S), 1998-11-17:
Jamen jeg kan berolige både hr. Knud Erik Kirkegaard og Folketinget med, at jeg ved udmærket, hvad der foregår ude omkring i de enkelte erhvervsvirksomheder.
Jeg ved også udmærket, at situationen ofte er den, at det drejer sig om både to og tre og måske endda sågar fire forskellige arbejdsløshedskasser, men det bliver jo ikke bedre af, at hr. Knud Erik Kirkegaard nu lukker op for, at man yderligere kan etablere en hel stribe af a-kasser.
Det bliver det absolut ikke bedre af, og det bliver det administrative bøvl ikke mindre af, skulle jeg hilse og sige.
Det ligger i hvert fald helt fast.
Skulle den blive bedre, fordi man spreder smedene ud på en 4-5 forskellige arbejdsløshedskasser?
Det får den konsekvens, at når en virksomhed skal ud og søge en smed, så skal den først have fat i arbejdsformidlingen.
Det er i hvert fald én mulighed.
Men i øvrigt er det også sådan, at virksomheden kan begynde at afsøge markedet i de forskellige arbejdsløshedskasser for, hvor den nu kan finde en smed.
Traditionen er jo nu sådan - ligesom alt andet inden for smedefaget - at arbejdsgiveren meget ofte retter henvendelse til Dansk Metals a-kasse for at få arbejdskraften, og man leverer den prompte uden hensyntagen til faglig mobilitet.
Den er altid til stede.
Ole Vagn Christensen (S), 1998-11-17:
Det var hr. Knud Erik Kirkegaard, der indledte det her show med at tale om, at det jo var nogle gamle ting, man trak frem, og at man ikke fulgte med udviklingen.
Nu må jeg så sige, at vi er ved at nå derhen, at der sandelig er sket meget også på arbejdsmarkedspolitikken, siden hr. Knud Erik Kirkegaard sad i arbejdsministerstolen, og at der også er gjort nogle tiltag netop for at styrke kvalifikationerne hos de ledige.
Så derfor: Lad os spille den bold tilbage.
Det sidste argument, der var tilbage af de tre argumenter, som hr. Knud Erik Kirkegaard fremførte, er hermed også modbevist, nemlig at der skulle være tale om, at den faglige mobilitet blev hæmmet af det a-kassesystem, vi har.
Men det er da klart, at det hænger sammen med den arbejdsmarkedspolitik, som der i øvrigt er for at få folk i gang.
Og dér mener jeg, at vi her er på det rette spor og i den situation, at her er der sket nogle ændringer også til det bedre, siden hr. Knud Erik Kirkegaard sad i arbejdsministerstolen.
Den synes jeg også hr. Knud Erik Kirkegaard skal have igen.
Ole Sohn (SF), 1998-11-17:
SF finder det særdeles væsentligt, at a-kasserne er fagligt funderede frem for at være tværfaglige, for i og med at man har en faglig funderet arbejdsløshedskasse, ja, så spiller
det jo netop ind, at det er de uddannelsesmæssige og arbejdsmæssige forhold, der er afgrænsningen, og dermed giver man også a-kasserne en væsentlig bedre mulighed for at kunne rådgive sine medlemmer, vejlede sine medlemmer og ikke mindst formidle arbejde til sine medlemmer.
Det giver også muligheden for, at de virksomheder, som hører til inden for det fagområde, ved siden af arbejdsformidlingen kan kontakte a-kassen, som har et indgående kendskab til sine medlemmer, og dermed også få den arbejdskraft, som de søger.
Så derfor er der alle mulige fordele ved at have en fagligt funderet a-kasse.
Jeg vil godt på baggrund af de erfaringer, jeg selv har fra mit tidligere liv, hvor jeg har været formand for en a-kasse gennem 10 år, samtidig med at jeg var formand for en faglig organisation, sige, at netop den sammenkobling gør jo, at man får et utrolig stort kendskab til de virksomheder, som hører til inden for fagområdet, og dermed en god mulighed for at kunne rådgive medlemmerne.
Det tror jeg faktisk er en væsentlig fordel.
Hvis man laver en tværfaglig a-kasse, ja, så vil man komme i en situation, hvor virksomhederne skal kontakte flere forskellige a-kasser og dermed vil få et større besvær med at finde frem til de rette personer.
Så alt i alt synes jeg bestemt ikke, at man kan sige, at der er synderlige fordele
ved en tværfaglig a-kasse.
Jeg vil også godt lige her afslutningsvis understrege, at selv om SF jo ikke er en stor ynder af den arbejdsmarkedsreform, som er under forberedelse, er et af de positive elementer jo netop, at der gives mulighed for, at a-kasserne kan gå ind og give en del af grundregistreringen og vejledningsopgaverne i forhold til de arbejdsløse.
Og her spiller det jo netop ind, at det er en afgørende betydning, at de har et fagligt funderet kendskab til medlemmerne og medlemmernes muligheder for beskæftigelse. Så med de begrundelser afviser SF forslaget.
Mogens Andreasen (DF), 1998-11-17:
Der står fem partier bag dette beslutningsforslag.
Som medforslagsstiller bakker Dansk Folkeparti naturligvis op omkring forslaget, som skal sikre en optimal mobilitet på arbejdsmarkedet og sikre Danmarks styrke i international økonomi og konkurrenceevne.
Og der er i høj grad i dette beslutningsforslag tale om, at aktiveringen kan få et yderligere skub fremad, som kan medvirke til at fremme beskæftigelsen og sikre, at virksomhederne får nøjagtig den arbejdskraft, de har brug for. Det må være indlysende klart, at ledige a-kassemedlemmer i et fleksibelt a-kassesystem får en bedre service, og samtidig kan det gøres billigere.
I et fleksibelt a-kassesystem vil det ikke være nødvendigt med gentagne handlingsplaner som i arbejdsformidlingen.
I stedet vil det medføre en hurtigere udslusning til reelle job.
Dansk Folkeparti anbefaler forslaget til vedtagelse.
Poul Erik Dyrlund (S), 1998-11-17:
Jeg skal såmænd ud fra det udsagn, vi lige har hørt, nemlig at det må være indlysende klart, at a-kassemedlemmer får en væsentlig bedre service i en tværfaglig a-kasse, stille hr. Mogens Andreasen et ganske kort spørgsmål: Hvori består det
indlysende?
Mogens Andreasen (DF), 1998-11-17:
Her mener vi, at der er nytænkning i det her, og at man kan komme nærmere på virkelig hurtigere at få spredt arbejdskraften, end vi har kunnet hidtil.
Ole Vagn Christensen (S), 1998-11-17:
For at blive på sporet kunne jeg godt tænke mig at vide
: Hvori består den nytænkning?
Hvad er det for en nytænkning, som hr. Mogens Andreasen kan se foran sig?
Jeg har lidt svært ved at se, at vi kunne have fået den beskæftigelsesfremgang og vi kunne have fået den hurtigere omstilling, som vi har fået i erhvervslivet, efter at have haft en meget, meget stor ledighed, hvis der ikke havde været det der nøjagtige kendskab, og hvis man ikke havde været i stand til på en hurtig og resolut måde at få drejet a-kasser og virksomheder; altså få disse ting til at passe sammen med det, der er sket i den øvrige del af samfundet, som også har sat gang i hjulene.
Jeg tror, at hvis vi skulle have været igennem nogle bureaukratiske systemer, så ville vi have oplevet, at det ikke var gået så stærkt, så var det ikke gået så hurtigt, og så havde vi ikke fået den omstilling, som vi har fået i dag.
Men jeg glæder mig til at høre, hvori der er en nytænkning.
Hvad er det, man kan se for sig, som vil være anderledes?
Poul Erik Dyrlund (S), 1998-11-17:
Ja, vi fik jo ikke noget svar på, hvori det indlysende består.
Vi fik en eller anden snak om monopoler, men det var langt og fjernt fra det om bedre service.
Vi har jo et eksempel på en tværfaglig kasse.
Er der noget som helst, der indikerer, at den tværfaglige a-kasse giver sine medlemmer en bedre service end de øvrige a-kasser, der findes i dag? Jeg skal give svaret: Der er intet, der er intet, der indikerer, at den tværfaglige a-kasse, vi kender i dag, giver sine medlemmer en bedre service.
Tværtimod er der meget, der tyder på det modsatte, bl.a. fordi mange af de øvrige a-kasser har et meget, meget tæt netværk ude omkring i det ganske land.
Der er intet, der tyder på det dér.
Mogens Andreasen (DF), 1998-11-17:
Når jeg taler om nytænkning, er det, fordi jeg mener, at hvis der bliver den mulighed for at danne disse tværfaglige a-kasser, så vil der på de områder være en større entusiasme i de nye a-kasser til at gøre en større indsats end den, der er blevet foretaget indtil nu.
Og til hr. Ole Vagn Christensen vil jeg da godt sige: Jamen det ligger da helt klart, at vi en gang imellem skal have noget nytænkning. Vi har de mange mastodonter rundt omkring i hele systemet, og dér må man sige, at flere og små enheder vil være mere opmærksomme end de store og tunge.
Ole Vagn Christensen (S), 1998-11-17:
Det sidste forstod jeg faktisk ikke, og det kan være min fejl.
Hvis jeg tænker 4-5 år tilbage og tænker på, hvor stor arbejdsløsheden var, og hvor hurtigt man var i stand til at få folk ind igen og få givet dem en beskæftigelse, da konjunkturerne vendte, så tror jeg ikke, at vi ville have haft den situation, hvis vi havde haft nogle tværfaglige a-kasser. Derfor tror jeg, det er rigtigt, når hr. Poul Erik Dyrlund siger, at Kristelig A-kasse har en større ledighed end de a-kasser, som vi her snakker om, nemlig de fagspecifikke, og hvorfor har de det?
Efter min mening er det, fordi de fagspecifikke var i stand til ret hurtigt at servicere erhvervslivet, så erhvervslivet fik den arbejdskraft, som det havde behov for.
Og derfor er jeg nødt til igen at spørge efter den her nytænkning.
Hvad er det for en nytænkning, man snakker om?
Er det det, at det skal være et bureaukrati?
Poul Erik Dyrlund (S), 1998-11-17:
Det er jo en vidtløftig tankegang.
Jeg er ikke et sekund i tvivl om, at såvel de mange kasser, som vi taler om, som den tværfaglige a-kasse, Kristelig A-kasse, alle sammen lægger et meget stort engagement i deres daglige arbejde.
Det skal der ikke herske nogen som helst tvivl om.
Og så vil jeg gentage over for hr. Andreasen: Der er intet, der peger på, at den entusiasme, der bliver lagt for dagen - den er stor i alle a-kasser, jeg kan ikke tillade mig at sige andet, for det er den, og de har leveret beviset her de sidste 3-4-5 år - ikke har givet sig udslag i, at der er en lavere ledighed i den tværfaglige kasse, tværtimod er der en højere arbejdsløshed blandt denne kasses medlemmer.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 1998-11-17:
Ja, for de socialdemokratiske medlemmer har jo i hvert fald ingen nye argumenter, kan jeg høre.
Til hr. Poul Erik Dyrlund: Hvorfor skulle der egentlig nødvendigvis blive tale om, at virksomhederne skal samarbejde med flere a-kasser, fordi de bliver tværfaglige?
Man kunne da sagtens forestille sig en situation, hvor der blev færre.
Man kunne måske oven i købet forestille sig nogle virksomheder, som havde deres egen a-kasse, og så er der jo i hvert fald kun én, som man behøver at henvende sig til.
Man kan forestille sig ganske meget.
Til det dér med den faglige afgrænsning, som man benægter der skulle være et problem med, vil jeg godt gøre opmærksom på, at den statslige arbejdsformidling jo ikke er fagligt afgrænset, og det tror jeg da der er en ganske naturlig forklaring på.
For nogle år siden besluttede man at oprette et sådan arbejdsformidlingssystem, som ikke var fagligt afgrænset i modsætning til a-kasserne, som tidligere havde siddet på hovedparten af formidlingen af arbejdskraft.
Og så vil hr. Ole Vagn Christensen ikke anerkende, at det synspunkt, som forslagsstillerne står med, er det synspunkt, som har fremtiden for sig.
Jeg vil godt bede hr. Ole Vagn Christensen overveje og analysere lidt, for gad vide hvilken a-kasse der har haft den største fremgang inden for de seneste år?
Mon ikke det skulle vise sig at være en tværfaglig a-kasse?
Jeg tror det, nemlig den kristelige.
Villy Søvndal (SF), 1998-11-17:
Jeg vil godt spørge hr. Anders Samuelsen, for det stod mig ikke helt klart: Mener hr. Anders Samuelsen, at et levegrundlag, der alene består af den nøgne folkepension plus det pensionstillæg, som man får, hvis man kun har den nøgne folkepension, er et rimeligt levegrundlag? Der er jo grupper, der ikke har en kinamands chance for at komme i nærheden af hverken arbejdsmarkedspensioner eller private opsparinger af nogen art, fordi de lever et liv i fattigdom, og som derfor får et liv som ældre, hvor de kun får folkepensionen og pensionstillægget.
Anser De Radikale dét for rimeligt?
Jeg spørger også, fordi jeg har hørt blandt andet radikale ministre udtale, at med de bedre økonomiske tider skulle de mennesker, som opsvinget er kørt ved siden af, nu også have gavn af opsvinget.
Hvad mener man med dét, hvis man ikke engang på et punkt som det her er i stand til at løfte en gruppe, der helt oplagt er en gruppe, der taber i fremtidens pensionssystem?
Knud Erik Kirkegaard (KF), 1998-11-17:
At sikre et godt arbejdsmiljø er et mål, som vi deler med regeringen.
Derimod er vi ikke altid enig i de midler, som mest hensigtsmæssigt kan tages i anvendelse for at nå målet.
At sikre et godt arbejdsmiljø medfører omkostninger for virksomhederne både i form af regelbelastning og i form af en økonomisk belastning.
Derfor er vi altid nødt til at prioritere, og det er selvfølgelig fornuftigt at sikre sig, at der er en sammenhæng mellem belastningen og så den arbejdsmiljømæssige effekt af belastningen.
Denne sammenhæng er der efter vores opfattelse
ikke imellem den belastning, som dels den skriftlige arbejdspladsvurdering og dels de nye krav til opbygning af en sikkerhedsorganisation påfører de små virksomheder. Vi får en alt for beskeden effekt af den betydelige belastning, som regeringen med disse initiativer har påført virksomhederne, og derfor foreslår vi dem altså afskaffet.
Tilsvarende ønsker vi en liberalisering af BST.
De meget ufleksible regler om BST medfører en betydelig dødvægt, så vi får alt for lidt arbejdsmiljø for pengene.
Liberalisering foreslås gennemført over en årrække, så de velfungerende BST'ere får tidsmæssig mulighed for at tilpasse sig, så den nyttige viden om arbejdsmiljø, der ubestrideligt ligger i BST'erne, kan bevares og fortsat være til rådighed for de virksomheder, der efterspørger dem, og det vil der givetvis være et stort antal virksomheder der gør.
Mogens Nørgård Pedersen (KRF), 1998-11-17:
Kristeligt Folkeparti finder, det er vigtigt, at der er frihed til at melde sig ind i en fagforening eller arbejdsgiverforening, uden at det bliver mødt med negative sanktioner.
Men det er lige så vigtigt, at der er frihed for den enkelte lønmodtager og arbejdsgiver til ikke at melde sig ind i en fagforening eller arbejdsgiverforening.
På nuværende tidspunkt er der frihed til at melde sig ind i en fagforening; men der er ikke reel frihed til at undlade at være medlem af en fagforening.
Folketinget har med diverse krumspring søgt at omgå problemet ved at fastsætte i foreningsfrihedsloven, at en arbejdsgiver ikke må afskedige
en lønmodtager, fordi denne er medlem eller ikke er medlem af en bestemt forening - dog med den væsentlige undtagelse, at dette ikke gælder, hvis lønmodtageren ved ansættelsen var bekendt med, at arbejdsgiveren stillede medlemskab af en bestemt forening som betingelse for beskæftigelse i virksomheden. Lønmodtageren har i teorien frihed til at sige nej til et job, hvis han eller hun ikke vil være medlem af en bestemt fagforening.
Selv om der inden for det offentlige arbejdsmarked er forbud mod forskelsbehandling som følge af medlemskab af en bestemt fagforening, er der eksempler på, at personer, der ikke har været medlem af den rette fagforening, er blevet diskrimineret ved tildeling af lokallønpuljer.
Også dette er Kristeligt Folkeparti imod. Der kan også findes eksempler på manglende organisationsfrihed for arbejdsgivere.
Der har været flere eksempler på, at fagforeninger har igangsat konflikter over for uorganiserede arbejdsgivere, hvilket i praksis har afskåret arbejdsgiveren fra at drive sin virksomhed.
Også denne form for diskriminering på arbejdsmarkedet vender Kristeligt Folkeparti sig imod.
Det, som arbejdsmarkedets parter har aftalt i overenskomster,
tillægges større betydning end den enkelte persons rettigheder, og det understreger betydningen af at begrænse de toneangivende fagforeningers og arbejdsgiverforeningers magt på området. Da Kristeligt Folkeparti er medforslagsstiller, går vi naturligvis ind for forslaget.
Ole Vagn Christensen (S), 1998-11-17:
Hr. Kristian Jensen var jo meget inde på de ting, som jeg også fremførte i min ordførertale, men han brugte lidt andre ord.
Han lagde lidt andet ind i EU's sociale charter, og han lagde lidt andet ind i menneskerettighedskonventionen.
Jeg har også den her dom, som er afsagt af Landsretten, men jeg har ikke helt den samme vurdering som hr. Kristian Jensen af den bestemmelse, hvor der står, at det overlades til lovgivningsmagten at tage stilling.
Jeg læser det afsnit, der står før.
I det afsnit står der: »Foreningsfrihedsloven, hvis undtagelsesbestemmelser i § 2, stk. 2 og 3, er ganske præcist formulerede« - og det er dem, vi har været igennem indtil flere gange - »var som ovenfor anført på tidspunktet for sin vedtagelse i overensstemmelse med den herskende forståelse af konventionens art. 11.
« Der er altså ikke tale om, at dette forhold ikke har været vurderet, siger jeg til hr. Kristian Jensen.
Poul Erik Dyrlund (S), 1998-11-17:
Nu er vi altså nogle andre, vil jeg sige til hr. Kristian Jensen, der har erfaringer med det her, og ofte - næsten altid, i 99 pct. af tilfældene - holder det udsagn ikke nogen som helst steder.
Det er som regel det, der er årsagen til, at man prøver at overenskomstsikre de her forhold.
Og hvorfor gør man det?
Naturligvis i respekt for andre arbejdsgivere, i respekt for, at der ikke skal opstå konkurrenceforvridning mellem organiserede maskinstationer, dem, der har deres overenskomst og løn- og arbejdsforhold i orden, og så alle dem, som bare kører på frihjul.
Derfor går man ind og kigger på de her forhold.
Jeg kunne godt tænke mig at se hr. Kristian Jensens udsagn stå for en nærmere prøve af, om nu løn- og arbejdsforhold er i overensstemmelse med, hvad der er gængs på arbejdsmarkedet, således at man sikrer, at der ikke opstår konkurrenceforhold.
Men gang på gang viser sager, at det ikke er tilfældet.
Kristian Jensen (V), 1998-11-17:
Til hr. Poul Erik Dyrlund: Erfaring kan være godt, men viden er nu engang bedre.
Disse maskinstationer er bl.a. repræsenteret i min hjemby, hvorfor jeg er klar over, at det her ikke er noget spørgsmål om, at man er utilfreds med løn, arbejdsvilkår eller andet.
Det er kun et spørgsmål om, at SiD ikke vil acceptere medlemskab af Kristelig Arbejdsgiverforening.
Til hr. Vagn Ole Christensen - Ole Vagn Christensen, hvis det skal være helt rigtigt: Jeg nævnte ikke noget om, at denne retstilstand ikke var gældende, da den blev indført. Jeg sagde, fordi jura er dynamisk og udvikler sig i takt med samfundet, at den nyeste fortolkning fra Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol sagde, at vi er i konflikt med menneskerettighedskonventionens art. 11.
Det er den nye fortolkning, vi forholder os til.
Det er ikke et spørgsmål om, at det her blev prøvet, da det blev indført.
Det tror jeg sagtens på det er.
Den forholder vi os til, og den beder vi Socialdemokratiet forholde sig til.
Ove Hygum (S), 1998-11-17:
Det spørgsmål er der svaret på til Folketingets Arbejdsmarkedsudvalg.