Ole Sohn (SF), 2006-04-20:
Det var dog en besynderlig konklusion, nemlig først anerkende det indholdsmæssige værdifulde i oppositionens forslag og så sige: Nej, det er bedre, at vi som politikere skaber det bolværk mod politikernes ønsker om at detailregulere.
Det lyder lidt ligesom den måde, som regeringen har iværksat fødekontrollen på, altså det der selvkontrolsystem, hvor folketingsmedlemmerne og regeringen skulle være de bedste til at formulere værdigrundlaget til sikring af det regionale selvstyre og dermed også skabe bolværket mod, at Folketinget skulle detailregulere.
Er det ikke i virkelighedens verden klogere at få nogle udefra til at opstille nogle præmisser for, hvordan man kan skabe nogle klare regler?
Det tror jeg faktisk ville være klogere, og det tror jeg egentlig også ministeren mener.
Jeg ved godt, at det altid er svært for en minister at erkende, at oppositionen er kommet med et bedre og mere velfunderet forslag, men kunne vi ikke her, når vi nu har haft så fredelig en debat, hvor vi ikke har talt os fra hinanden, for en enkelt gangs skyld prøve at enes om at vedtage det bedste frem for det mest politisk opportune?
Det synes jeg da ville være glimrende.
Jeg bliver altså nødt til at anholde det her og sige, at der ikke er andre end os selv, der kan være det bolværk.
Derfor: Uanset hvor kompliceret det kan være, er det her en udfordring til landets folketingspolitikere om at tænke sig om, hver gang de regulerer den kommunale sektor.
Er det nu nødvendigt at gå så langt?
Var det nu nødvendigt for de nuværende oppositionspartier at møde op med alle de krav til kommunalreformen, som gjorde, at vi, selv om vi i vores første udspil lagde op til, at opgaverne blev lagt ud uden procesmæssige bindinger, som processerne skred frem og lovgivningen kørte igennem Folketinget, måtte binde den her opgaveudflytning ind i stadig flere regler?
Var det nu nødvendigt?
Det er jo det spørgsmål, man må stille sig selv.
Det var både opmuntrende og lidt deprimerende at høre ministerens svar.
Starten af besvarelsen gik jo, så tæt en minister kan komme det, på at sige: Det er vel nok præcis det rigtige forslag til vedtagelse, som oppositionen er kommet med, bare det dog var mig selv, der var kommet med det.
Sådan fornemmer jeg det.
Så skulle der findes en eller anden krog, som det lige kunne hænges op på, nemlig at der ikke afslutningsvis står i oppositionsforslaget, at der skal afleveres en rapport til Folketinget.
Jeg kan forstå, at ministeren i slutningen i sit svar til fru Pia Gjellerup forsøger at tale sig væk fra den nærmest begejstring, som jeg fornemmede der var i ministerens besvarelse.
Så spørgsmålet er, når vi nu ikke skal stemme før efter pausen, og jeg kan forstå, at fru Pia Gjellerup vil have ordet i en anden runde, om man så ikke skulle prøve at tage oppositionens forslag og tage afslutningen i regeringspartiernes forslag med i det, så vi kan få den rapport, og så den kommission, der nedsættes, inden for en given frist skal aflevere resultatet til Folketinget.
Så får vi jo den løsning, som vi alle sammen tilsyneladende ønsker.
Jeg tror nu, at hvis hr. Ole Sohn efterlæser, hvad jeg sagde i mit første indlæg, er der allerede i det, jeg sagde til en start, basis for at tørre smilene væk i forhold til, hvad der her blev sagt.
Det, jeg komplimenterede forslaget for, var en anerkendelse af, at der her er en permanent udfordring, at det ikke bare er en fingerknipsudfordring.
Selve forslaget om at nedsætte en ekspertkommission synes jeg oprigtigt ikke er no gen god idé.
Det, vi har brug for, er altså den her værdidebat, og der må jeg sige, at forslaget fra Venstre, Dansk Folkeparti og Det Konservative Folkeparti langt er det andet overlegent, fordi det formulerer nogle værdier.