Margrethe Vestager (RV), 2002-05-22:
Jeg tror, det er meget karakteristisk for debatten om forespørgslen, som handler om udflytning af statslige arbejdspladser, at den hele tiden glider over i en langt mere generel regionalpolitisk debat.
Det vil også kendetegne mit indlæg, ligesom det har kendetegnet de forrige, ligesom det har kendetegnet en god del af de korte bemærkninger.
Jeg ser meget frem til, at vi vender tilbage til en fokuseret regionalpolitisk debat, når den bliver sat på dagsordenen.
Ministeren sagde i sin redegørelse, at hans mål jo - sådan hørte jeg det i hvert fald - er i overensstemmelse med dem, som vi havde i den tidligere regering: Det synes jeg selvfølgelig er al ære værd.
Jeg synes også, at det er naturligt at se på, om metoderne eller det, vi brugte for at nå hen til de mål, er tidssvarende, men måske mindre set i lyset af et regeringsskifte og mere set i lyset af, at omverdenens vilkår og krav til opgaveløsning for privat og offentlig virksomhed hele tiden ændrer sig.
en anden afgørelse end den, man ville have truffet for bare 2 eller 3 år siden.
Derfor synes jeg, det er meget vigtigt at holde fast i de gode kriterier, som redegørelse nr. R 8 angiver: Spørgsmålet, om man kan rekruttere og fastholde de kvalificerede medarbejdere, der skal løse opgaverne; spørgsmålet om økonomien i en flytning i forhold til huslejebesparelser, men også i forhold til øgede driftsomkostninger, rejseudgifter, fravær af samdrift, tilknyttet service osv.
Det er væsentligt at overveje, om brugerkontakten kan opfyldes, som det er intentionen, og selvfølgelig skal man også se på, om man samlet kan få en opgavevaretagelse, som svarer til det, der er institutionens grund til overhovedet at være sat i verden.
Når ministerens redegørelse godt kan vække bekymring, er det, fordi der lægges så negativt op.
Det er altså besynderligt at høre regeringen bryste sig af, at besparelserne på offentligt ansatte og nedlæggelsen af råd og nævn skulle være et positivt regionalpolitisk træk, fordi det giver en bedre balance mellem hovedstadsområdet og det øvrige land.
Ja, det giver en balance i den forstand, at der bliver færre i hovedstadsområdet, men hvordan i himlens navn det skulle være et positivt regionalpolitisk træk er svært at se, for der skabes ikke flere arbejdspladser i regionerne og i lokalsamfundene.
Der er noget andet, der heller ikke sker.
Hvis man ser på det ønske, der er om økonomisk effektivisering, som jo er meget klart afspejlet i den finanslov, regeringen har fået vedtaget, så må man sige, at erfaringen viser os, at den type økonomisk effektivisering kun har ført til regional centralisering.
Det har tiden bevist.
For eksempel giver både regeringens besparelser på folkeoplysningen og den ekstreme økonomisering i forhold til AMU- og erhvervsskoler regional centralisering.
Det er direkte imod det, som et mindre bysamfund har brug for i forhold til netop at være et attraktivt sted at bo.
Det er da også stærkt tvivlsomt, om domstolene kan fastholde den geografiske fordeling, de har i dag, med de besparelser, som lægges ned over dem, samtidig med at man vil fastholde den høje kvalitet. Og eksempelvis annullerer jo beslutningen om flytning af Rigsarkivet investeringer i både Viborg og Aabenraa.
Det var investeringer, som jeg antager var meget velkomne i de to bysamfund. Det synes derfor helt oplagt og afgørende, at der på alle lovforslag, inklusive den samlede finanslov, laves en regional vurdering af effekten i forhold til det mål, som vi er fælles om, nemlig at alle områder er attraktive for udvikling og bosætning.
Jeg synes, det i debatten er meget vigtigt at holde fast i, at det faktisk er et fælles mål.
Placeringen af statslige arbejdspladser er selvfølgelig vigtig, f.eks. jo også placeringen af Dansk Center for Undervisningsmiljø, som jeg var med til at placere i Randers i forbindelse med lov om undervisningsmiljø
Det tror jeg var helt afgørende.
Der var intet, der talte imod det.
Tværtimod kunne man sige, at en centerplacering midt i det jyske kerneland med gode kontakter til det omgivende miljø
Placeringen hænger netop også sammen med de kriterier, som redegørelsen angiver.
Derfor synes jeg også, det er vigtigt, at regeringen bruger noget af sin egen medicin, hvis man kan sige det på den måde, og erklærer en udfordringsret til amter og kommuner, der siger, at ethvert amt og enhver kommune har ret til at udfordre placeringen af en given statsinstitution.
Det kunne være, at vi ville få den positive effekt, at flere primært statslige arbejdspladser blev udflyttet, men jo også, at der blev givet gode, fyldestgørende begrundelser, gennemarbejdede måske endda, for at det ikke kunne lade sig gøre.
Så kunne debatten faktisk blive konkret og måske også en anelse mindre romantisk.
Som det også er sagt af tidligere ordførere, er det at flytte en allerede etableret institution en overordentlig vanskelig opgave.
Den er dyr, men den er også dyr i menneskelige omkostninger for medarbejdere og i forhold til de netværk, som er etableret.
Sådan en udfordring kunne jo selvfølgelig tage form af en redegørelse for helheden i det beslutningsgrundlag, som skal være til stede; i de kvalificerede medarbejdere, som regionen kan trække på; i den mulighed, regionen har for at stille skoler, boliger m.v. til rådighed; i forhold til de trafikforbindelser, som vil understøtte opgaveløsningen; i forhold til sammenhængen med andre institutioner og erhvervsliv.
Det kunne også gøre, at hovedstadsområdet blev endnu mere klar over den forpligtelse, der ligger i at være hovedstad.
Dermed kunne det jo gøre, at vi fik en diskussion
om, hvad det vil sige også at være nation i en stadig mere globaliseret og internationaliseret verden
For vi skal jo ikke kun sikre udviklingen i lokalområderne, de regionale områder, men også i det samlede nationale område.
Dermed er også sagt, at ligesom det er væsentligt at bygge på regionale styrkeområder, er det også vigtigt at bygge på nationale styrkeområder.
Et nationalt styrkeområde er en dynamisk og levende hovedstad i samspil med landet i øvrigt.
Også i det lys håber jeg, at vi kan tage den regionalpolitiske debat, når vi kommer dertil, for regionalpolitik i dagens verden er ikke kun et spørgsmål om at fordele ting og aktivitet indenlandsk i forhold til en dansk virkelighed, men også i forhold til en europæisk virkelighed, en Østersøvirkelighed, en global virkelighed.
Vi støtter fuldt ud det forslag til vedtagelse, som er fremsat, og vi håber, at der kan komme konkrete ting ud af det.
I det mindste håber vi, at vi kan få konkrete analyser og konkrete begrundelser lagt på bordet for de beslutninger, der tages.
Det er selvfølgelig legitimt og rimeligt, at regeringen træffer beslutninger, men det er helt afgørende for os andre, at vi kan betrygge os ved, at de er truffet på et fyldestgørende beslutningsgrundlag.
Det ville være tjenligt i forhold til beslutningen om at flytte Rigsarkivet, men det ville også være tjenligt i forhold til fremtidige beslutninger.
Og der kunne udfordringsret for amter og kommuner være et særdeles velkomment bidrag til, at regeringen begrunder de beslutninger, som træffes.