Frank Aaen (EL), 2005-04-01:
Jeg vil da sige, at hvis vi f.eks. havde beholdt giroen, havde vi altså haft en lidt bedre mulighed for at få en billig bankforbindelse end i dag, hvor vi skal putte, jeg ved ikke hvor mange, milliarder af gebyrer i de private banker.
Men det er en helt anden diskussion.
Det offentlige er selvfølgelig pr. definition bedre til både at projektere og drive – selve bygningen lader vi i de fleste tilfælde en privat entreprenør om – en skole, et sygehus og et plejehjem end private, der aldrig har prøvet det før.
Hvis ikke man er det, er det, fordi man har en dårlig ledelse.
Det gik ned, for staten var ikke den bedste til at styre det hele.
Det er de samme lande, der nu gror, og hvor det private initiativ gror.
Jeg er nødt til at sige, at det her er en politisk forskel på hr. Frank Aaen og økonomi- og erhvervsministeren.
Uanset hvordan man ser på det, er princippet i offentlig-privat partnerskab, at hvis der skal bruges 100 mio. kr. til en given drift af en bygning, kan man, hvis det er i offentligt regi, få for 100 mio. kr. bygning for det beløb, hvorimod man, hvis det er i privat regi, kun kan få for 90 mio. kr. bygning drevet for det samme beløb, fordi der også skal gå 10 mio. kr. i overskud til den private.
For hvis ikke der var 10 mio. kr. til den private, var der ikke nogen privat, der ville gå ind i det.
Så vi får altså mindre for pengene og ikke mere for pengene, når vi laver det i offentlig-privat samarbejde.
Ministeren vil så selvfølgelig sige, at det er, fordi de private er dygtigere til at drive bygninger og anlæg, end vi er.
Nu er det bare sådan, at den offentlige sektor er den største administrator af bygninger og anlæg i det her land, det er den, der har den absolut største ekspertise i at bygge og drive skoler og plejehjem, og derfor bør og skal den selvfølgelig også være den, der er allerbedst til at gøre det.
Hvis det ikke er tilfældet, er det, fordi der er en dårlig ledelse, og det problem skal løses ved at skabe en bedre ledelse i den offentlige sektor.
Vi bør naturligvis være de bedste til at kunne drive offentlige bygninger.
Det kan jo være, at der er nogle bygherrer, der er bedre til at drive en bygning eller drive et edb-system, end det offentlige er.
Jeg synes, at der har været nogle eksempler på edb-siden, hvor det offentlige måske kunne have gjort det bedre.
Det her er sådan en angst for, at de private scorer kassen, men det kunne jo godt være, at de private er dygtigere til at drive en del af en offentlig virksomhed.
Så lad da de mennesker gøre dét, og lad den offentlige sektor bruge de spidskompetencer, den har på en skole.
For det er da ikke givet, at det offentlige er bedst til bygninger på en skole.
Men givet er det da ikke, selv om staten er en stor administrator på byggesiden, at vi er de bedste til det.
Det er en tankegang, der ligger hos hr. Frank Aaen, men den ligger ikke hos regeringen.
Enhedslisten er også positiv over for forslaget, men vi mener, at det er alt for usikkert, hvad der kommer ud af det.
Vi støtter selvfølgelig en øget produktivitet inden for byggeriet, så længe det ikke går ud over de ansatte, så de skal rende endnu hurtigere, end de gør i dag.
Hvis vi så endelig går ind i indholdet, vil vi sige, at hvis vi skulle være rigtig glade, skulle der være meget mere fokus på støtte til økologisk byggeri: dels fordi det i sig selv indeholder en masse miljøfordele, dels fordi det også er et område, hvor det er helt sikkert at dansk byggeindustri på sigt kan udvikle en viden, der også kan bruges med henblik på eksport ud af landet.
Det er virkelig et af de steder, hvor jeg tror vi kunne gøre dansk byggeri en stor tjeneste, altså ved at sige, at det i særdeleshed er økologisk byggeri, der skal tilgodeses, fordi det altså indeholder nogle perspektiver i stil med dem, vi i sin tid så omkring vindmøller, og dem, vi nu ser omkring brintteknologi, bølgemaskiner og forskellige andre ting.
Man skulle også her være mere målrettet.
Om offentlig-private partnerskaber skal jeg lige sige til dem, der ikke ved, hvad OPP, som det normalt hedder, går ud på – det er ikke altid lige nemt at forstå, og partnerskaber er jo som regel noget positivt – at det altså betyder, at en kommune, som det f.eks. er sket ovre i Jylland, overlader til et privat selskab at bygge og drive en skole, og så lejer kommunen sig ind og betaler hvert eneste år et stort beløb til den private ejer af skolen.
Vi mener ikke, at private skal stå som ejere af hverken skoler, hospitaler eller andre institutioner inden for velfærden.
Det er efter vores opfattelse et helt galt spor, som kun går ud på at sikre, at private bygherrer kan score et overskud, som vi i stedet for lige så godt kunne bruge i det offentlige til at udvide velfærden.
Det er en gal tankegang, som regeringen er drevet af, fordi det hele skal være marked og privat og kun i alleryderste nødsfald ikke skal være privat.
Derfor er vi selvfølgelig imod den del af bemærkningerne, og vi vil også i udvalgsarbejdet sikre os, at der ikke er bare en eneste ekstra tilskyndelse til offentlig-private partnerskaber i det her lovforslag, for hvis der er bare én eneste ekstra tilskyndelse til det, kan vi ikke støtte forslaget.
Det er et forslag, som for det første sikrer, at de statslige bygherrer frivilligt kan bidrage til et innovationsorgan for byggeriet på lige fod med private bygherrer og også private virksomheder.
For det andet indfører vi så en bemyndigelse til at udstede regler for opførelse af statsligt byggeri, f.eks. i et offentlig-privat partnerskab, og også her kan man stille nogle tilsvarende krav, f.eks. til den kunstneriske udsmykning og til kvaliteten.
Nu er det jo et lovforslag, som vi har førstebehandlet en gang før, det er en direkte genfremsættelse af lovforslag nr. L 96, som vi behandlede den 2. december 2004.
Der blev spurgt direkte af Socialdemokraternes ordfører, hvor mange penge det kommer op på, hvilke mål vi når.
Til det er der blot at sige, at det til enhver tid er finansloven, der afgør, hvor mange penge der skal bruges til støtte det ene, det andet og det tredje sted for at optimere det, man ønsker fra regeringens eller oppositionens side.
Jeg vil gerne komme med et par bemærkninger til offentlig-privat partnerskab, som er et produkt, der afprøves for at give skatteborgerne mest for deres penge.
Offentlig-privat partnerskab har jo været anvendt i udlandet, og der er både gode og dårlige eksempler.
Det vil altså sige, at nogle af skatteborgernes penge, som egentlig blev brugt på skolebyggeri, så kunne bruges andre steder i den offentlige sektor.
Så jeg tror ikke, at man skal være så bange for den konkurrence.
Jeg har det altså på den måde, at man i forbindelse med et offentlig-privat partnerskab, som nu f.eks. kan anvendes i forbindelse med byggeri af Rigsarkivet, kan sige, at der måske er nogle private entreprenører, der er gode til at drive en bygning, og så er det offentlige måske bedre til nogle andre kompetencer.
Jeg ved, at det er en helt anden diskussion end det, lovforslaget indeholder.
Jeg vil blot sige, at vi i regeringen er klare på, at vi gerne vil have afprøvet de her offentlig-private partnerskaber både i staten og i kommunerne.
Når man ser på en del af de erfaringer, der er indhøstet i udlandet, kan vi faktisk få nogle skattekroner tilovers på det her område; og det går ud på at bruge skatteborgernes penge bedst muligt.
Det her er jo netop et redskab: Hvis man anvender OPP, skal der være mulighed for at kunne støtte disse elementer, når der nu er de her muligheder for, at statslige bygherrer kan bidrage til dette innovationsprogram.
Vi ønsker selvfølgelig, at det er de private, der skal betale ind, der skal være med til at udvikle det her byggeri, men vi mener faktisk også, at staten skal have mulighed for at gå ind de enkelte steder.
Jeg kan ikke give nogen oplysning om, hvor mange penge eller hvilke mål det hele kommer op på.
Det er den til enhver tid vedtagne finanslov, der afgør det.