runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ole Sohn (SF), 2005-11-24:
Ja, hvis det var sådan, at man sad i et mødelokale, hvor der lå et færdigt forslag, som man enten skulle stemme ja eller nej til, så har Enhedslisten fuldstændig ret.
Så skal der tages stilling til det konkrete forslag, som man enten skal stemme ja eller nej til.
Det er bare ikke virkeligheden.
Virkeligheden er, at Kommissionen har fremlagt et forslag, som er uspiseligt for et enstemmigt Folketing, det er uspiseligt for et flertal af EU-landene, sådan som det ser ud nu.
Man har voldsomme diskussioner i Parlamentet om udformningen og ændringerne af direktivudkastet.
På baggrund af Parlamentets beslutninger træffer Kommissionen i januar en beslutning om et nyt udkast – må man formode, hvis de ønsker at få noget som helst igennem.
I den proces, der foregår nu og frem, til Kommissionen kommer med sit udspil, vil det da være udtryk for politisk dumhed, hvis man satte sig hen i et hjørne frem for at bruge de muligheder, der ligger, når EU nu er en kampplads.
Uanset om man kan lide det eller ej, er det den skinbarlige virkelighed.
Så må man da bruge den kampplads til at finde sine allianceparter, så man kan presse Kommissionen til at fremsætte et forslag, som er fornuftigt.
Det er jo derfor, at der ikke i dag kan gives et forhandlingsmandat, for der ligger ikke et konkret forslag, der skal tages stilling til, men der er nogle forhandlingspositioner, der skal klares af, som man skal manøvrere ud fra.
Det er derfor, at det er meget vigtigt med en aktiv forhandlingslinje fra dansk side, og den medvirker SF gerne til, så længe det går i retning af at sikre, at det bliver værtslandsreglen, der gælder, når man opererer i Danmark, og at det er den danske model, der fungerer.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-11-24:
Al hr. Ole Sohns snak om det voldsomme skred får mig til at tænke på den gamle sangtekst: »Først valser de til venstre, så halser de til højre ...«, det er nok også en sangtekst, hr. Ole Sohn kender til.
Og det er jo altid faren, at de gør det.
Jeg siger bare: Alle partier i det her Folketing er med til at give et forhandlingsmandat til ministerens positioner.
Forskellen på Enhedslisten og SF er, at Enhedslisten ønsker et meget klart forhandlingsmandat – det, der står i vedtagelsen – mens SF øjensynligt sammen med de andre partier ønsker et mindre klart forhandlingsmandat, nemlig det som siger, at der er problemer med den måde, oprindelseslandsprincippet er udformet på nu, men som ikke generelt tager stilling til, at oprindelseslandsprincippet på alle områder skal væk fra det servicedirektiv, ellers kan man ikke indgå noget som helst kompromis i Ministerrådet, som Danmark kan være med i.
Skal det være et klart forhandlingsmandat, eller skal det være et udsvævende forhandlingsmandat?
Det er jo det, der er forskellen.
Charlotte Antonsen (V), 2005-11-24:
Og jeg kan også godt forstå, at hr. Ole Sohn ikke mener, at det er klogt at svare på de ejendommelige angreb, der kommer fra Enhedslisten og Dansk Folkeparti, fordi man derfra opstiller nogle problemer, der faktisk ikke eksisterer i de papirer, vi har set.
Det, jeg gerne vil spørge hr. Ole Sohn om, er så, om hr. Ole Sohn vil tage konsekvensen af sine egne kloge betragtninger om rettidig omhu?
For er det ikke et problem, at vi har haft en række møder, som det er blevet nævnt flere gange, fem møder hos ministeren efterhånden med fem partier, hvor vi har drøftet den her sag i detaljer, men stadig væk har vi altså ikke nået at konkludere på drøftelserne?
Vi har et forslag på bordet i øjeblikket, som vi ikke er tilfredse med, som det er blevet sagt, det er jeg helt enig med hr. Ole Sohn i.
Det forslag blev drøftet i Europa-Parlamentet i går, så man kan sige, at sagen jo er varm.
Mener hr. Ole Sohn ikke, det var klogt, om vi snart fik afsluttet de drøftelser, så vi kunne udstyre regeringen med et mandat, så ministeren med rygdækning i Folketinget kan gå ned og fortsætte forhandlingerne om alle de gode ting, vi gerne vil?
Ole Sohn (SF), 2005-11-24:
Jeg kan se en meget stor fare, hvis man lader en konservativ-liberalistisk regering forhandle servicedirektivet uden at have et mandat fra et Folketing, hvor et flertal er imod servicedirektivet i dets nuværende form.
Man kan se, hvordan det foregår i andre lande.
Så der er sket et voldsomt skred.
Men nu har jeg så meget tiltro til mine medmennesker, også til ministeren, at jeg tror, ministeren sådan set godt kan se, at der er nogle farer i det, og når ministeren her på talerstolen giver udtryk for, at der er nogle farer, så tror jeg faktisk på, at han også mener det.
Enten kan man have tiltro til ministeren, og har man ikke tiltro til ministeren, så er det godt, at han bliver pakket ind af nogle partier, som har de holdninger, der siger, at når man udfører tjenesteydelser i Danmark, så er det efter danske regler, når man har et arbejdsmarked med en dansk model, der skal værnes om.
Ønsker miniM021S13541431NAKL.FM Page 1375 Tuesday, January 31, 2006 1:41 PM steren det ikke af sig selv, hvad jeg i øvrigt tror han gør, så er det godt, at han bliver pakket ind af en række partier, som mener, at sådan skal det være.
Jeg kan simpelt hen ikke forstå, at Enhedslisten ikke kan se, at der er sket et voldsomt skred, og at den forhandlingsposition, der er, fordi der er en stort set enstemmig holdning i Folketinget til servicedirektivet af den aktive forhandlingslinje, er nødvendig.
Fordi servicedirektivet er en del af indre marked og dermed kan vedtages af et kvalificeret flertal, er man pinedød nødt til at bruge EU som kampplads, at finde sine alliancepartnere i de andre lande, andre partier i de forskellige EU-lande, for at sikre, at man får vedtaget et ordentligt direktiv.
Jeg vil da gerne medgive, at der da ingen tvivl er om, at debatten om servicedirektivet i Frankrig og det efterfølgende nej har haft en stor indflydelse på debatten i hele Europa.
Jeg synes, det har været meget konstruktivt, hvis man ser det på den måde, at den folkelige debat også kan påvirke beslutningsprocesserne.
Det er jo derfor, der er nogle store, meget hårde debatter i Parlamentet.
Men jeg synes da, at Enhedslisten bør anerkende, at der faktisk er sket et skred i det danske Folketing, og at der også er sket et skred i det udgangspunkt, som regeringen havde, i forhold til den position, regeringen har i dag.
Det kan jeg ikke forstå hvorfor man skal nedgøre.
Jeg synes da tværtimod, man skal sige, at det da er fantastisk, at man har et Folketing, som i den grad er i stand til aktivt at være med til at påvirke en proces.
Jeg vil mene, det ville være udtryk for manglende rettidig omhu, hvis ministeren satte sig hen i et hjørne og sagde: Vi er grundlæggende imod det her direktiv, I kan forhandle det, som I vil, vi stemmer imod.
Resultatet kan meget vel være, at vi kommer i mindretal, og så bliver det værst tænkelige vedtaget.
Derfor gælder det om at udvise rettidig omhu og hele tiden at være med i forhandlingerne, hele tiden påvirke, hele tiden lave alliancer med både de partier og de lande, der har de holdninger, som et stort flertal i Folketinget deler.
Så vidt jeg kan se, er der stort set enstemmighed om, hvor linjerne skal ligge.
Rune Lund (EL), 2005-11-24:
Jeg synes da også, man skal føre en aktiv linje, og det er jo netop også derfor, at det forslag til vedtagelse, som jeg har fremsat, indeholder en række konkrete punkter til, hvad den linje skal bestå af.
Det er meget præcise punkter, som går lige til kernen af, hvad problemet med servicedirektivet er.
Det er nogle meget præcise punkter, som er væsentlig mere præcise end det forslag til vedtagelse, som hr. Ole Sohn lige har læst op, M021S13541431NAKL.FM Page 1374 Tuesday, January 31, 2006 1:41 PM bl.a. fordi det forslag til vedtagelse, som Enhedslisten har fremsat, også omhandler velfærdsydelser, uddannelse, sundhed, vand og en række andre ting, som har med velfærdssamfundet at gøre.
Det indgår ikke i det forslag til vedtagelse, som hr. Ole Sohn lige har læst op.
Så mit spørgsmål er stadig væk: Hvad er det præcis for ting i Enhedslistens forslag til vedtagelse, som hr. Ole Sohn ikke kan lide?
Det synes jeg måske ville være rarere at få at vide, i stedet for at SF nu tiltager sig æren for al modstand mod servicedirektivet.
Jeg tror personlig, at nejerne i Frankrig og Holland har haft betydelig større betydning for den modstand, der efterhånden er mod servicedirektivet, end SF’s holdninger, og hvad SF har sagt på et landsmøde for et par år siden.
Ole Sohn (SF), 2005-11-24:
Hvis politik blev tilrettelagt på baggrund af vedtagelser i Folketinget, så så meget anderledes ud, men det, der er det helt afgørende, er, at regeringen bliver holdt fast på en aktiv forhandlingslinje, og derfor har SF fra starten sagt, at vi ikke kan sjakre med servicedirektivets fremtid.
Netop fordi det henhører under det indre marked, gælder det om at sidde på skødet, havde jeg nær sagt, af ministeren og hele tiden sikre, at der bliver ført en aktiv dansk forhandlingslinje.
Det har vi lagt an til, og hvis man ser, hvad der er sket i de sidste 2 år, fra SF rejste debatten og til, hvor langt vi er kommet, så har vi nu en minister, som går op på talerstolen i Folketinget ikke bare denne gang, men også før sommerferien og siger, at dette ikke er et forslag, regeringen kan støtte.
Derfor har vi den opfattelse, at vi simpelt hen er nødt til at bide os fast og forhandle og sikre, at der ikke kommer et servicedirektiv, som undergraver den danske arbejdsmarkedsmodel, men sikrer, at når der udføres tjenesteydelser i Danmark, så sker det efter danske regler og love.
Det er et hårdt arbejde.
Så er det i øvrigt sådan, at vi faktisk ikke kender Kommissionens forslag.
Ja, vi kender det nuværende, og det er der ingen i Folketinget som støtter, men vi kender ikke det forslag, Kommissionen vil komme med, for det kommer først, når Europa-Parlamentet har tabt sin afstemning i januar.
Rune Lund (EL), 2005-11-24:
Mit spørgsmål går egentlig på, hvilke dele af Enhedslistens forslag til vedtagelse, som SF’s ordfører ikke kan være med på.
Det undrer mig lidt, at SF fremsætter et forslag til vedtagelse sammen med regeringen, når Enhedslisten faktisk har fremsat et forslag med en række pinde, der går lige til kernen med hensyn til, hvad problemet med servicedirektivet er.
Hvor er det lige præcis, at SF ikke er enig med Enhedslisten i det forslag til vedtagelse, som Enhedslisten har fremsat?
Leif Mikkelsen (V), 2005-11-24:
Hvad angår spørgsmålet om de politikere, der har stillet op til kommunalvalget nu, og deres oplysthed om økonomien: Kendskabet til, hvilke elementer der indgår i en udligningsordning, som vi kender den i dag, har jo betydet, at det måske til alle tider og i meget lang tid har været vanskeligt præcis at forudsige sin egen kommunes økonomi, fordi den også var afhængig af, hvordan det forrykkede sig andre steder.
Jeg tror, det er et ganske velkendt fænomen, at man aldrig helt kunne vide sig sikker.
Så spørgsmålet er, om der er større uvidenhed i dag end tidligere.
Jeg lægger altså mere vægt på, at der nu bliver etableret en udligningsreform på et ordentlig oplyst grundlag, der tager hensyn til en ny kommunestruktur og ikke til en, vi var ved at forlade.
Dermed kan man sige, at vi lovgiver på et oplyst grundlag i stedet for ud fra gætteri om, hvordan det vil være.
Så jeg mener ikke, der er problemer i, at man vil lade sig vælge på det grundlag, og jeg tror, at der er gode forudsætninger for at få en udligningsreform nu, der tilgodeser, at vi får en let arbejdsgang som kommunalpolitikere.
Til spørgsmålet, om jeg er enig, når hr. Ole Sohn fremdrager et enkelt område som Århussagen, hvor man har taget enkeltelementer ud og spurgt til dem: Det er jo en helhedsvurdering af, at der er nogle ubalancer i hele vort udligningssystem, der gør, at det skal ses i en sammenhæng, og at man ikke på enkeltområder kan sige, at nu skal der lige rettes op.
Jeg vil faktisk sige, at der historisk set jo tit nok er forsøgt rettet op på det via enkeltelementer, så vi skal forholde os til helheden nu.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-11-24:
Hr. Ole Sohn sagde, at det var godt at sidde på skødet af ministeren i denne her sag.
Jeg tror, at hr. Ole Sohn har mange evner, men at få ministeren til grundlæggende at skifte holdning til politik tror jeg ikke, hr. Ole Sohn evner.
Jeg vil godt oversætte lidt, hvad det er, hr. Ole Sohns forhandlingslinje egentlig er, for hvad er det, hr. Ole Sohn siger?
Han siger, at vi skal lade være med at give et fuldstændig klart mandat til ministeren om, hvad det er, vi er imod i det direktiv af hensyn til forhandlingsevnen.
Hvad er forhandlingsevnen?
Det må jo være noget med at gå på kompromis i forbindelse med et eller andet.
F.eks. står der i forslaget til vedtagelse fra bl.a. hr. Ole Sohn, at man er imod den foreslåede anvendelse af oprindelseslandsprincippet.
Hvad er det så for en måde, man kan bruge oprindelseslandsprincippet på?
Det må jo så være til diskussion eller til at indgå et kompromis.
Det er jo det, ministeren gerne vil.
Og kan hr. Ole Sohn ikke se faren i kompromiser om de her helt grundlæggende ting i vores samfund?
Er det ikke det, der er til salg i de forhandlinger, hr. Ole Sohn gerne vil være med i?
Ole Sohn (SF), 2005-11-24:
Jo, og vi nærmer os jo også med om ikke raske skridt så med fremadrettede skridt, og det er et udtryk for, at partierne bag aftalen delvis har afgrænset i hvert fald de kendte problemer, og at vi er ved at finde en formulering, som gør, at ministeren har et grundlag at forhandle ud fra.
Selvfølgelig skal vi have det, fordi det er forudsætningen for, at man kan agere aktivt.
SF møder op både morgen, middag og aften og natten med om nødvendigt.
Det er bare et spørgsmål om at indkalde, så er vi der.
Charlotte Antonsen (V), 2005-11-24:
Jeg er selvfølgelig ked af, at hr. Ole Sohn ikke vil nærme sig med raske skridt.
For det siger jo sig selv, sådan er reglerne jo også i Europaudvalget, at hvis der kommer et nyt forslag fra Kommissionen, og det er der da meget, der tyder på at der gør, så skal ministeren naturligvis tilbage til udvalget og have et nyt mandat.
Men var det ikke klogt, om ministeren fik så meget rygdækning, at han virkelig kunne gå ned og kæmpe for den danske model og for alle de andre danske synspunkter, vi har drøftet her i dag?
Og er vi efterhånden ikke der, hvor vi har behov for nogle lidt raskere skridt, end vi har oplevet det sidste halve år?
Rune Lund (EL), 2005-11-24:
Jamen hvad er det helt præcist, ministeren er uenig i i det forslag til vedtagelse, vi har fremsat?
Hvad er det præcis for en pind, ministeren ikke kan lide?
Er det, at oprindelseslandsprincippet skal erstattes af et værtslandsprincip?
Er det, at dette princip kommer til at gælde for alle tjenesteydelser?
Er det, at vi vil sikre os imod dumping på alle områder, lige fra miljø til arbejdsmarked?
Er det, fordi ethvert land selv skal kunne bestemme, hvad der er en offentlig tjenesteydelse, også selv om der indgår brugerbetaling, så vi sikrer os imod udenlandske koncerner, f.eks. på uddannelsesområdet?
Hvad er det lige præcis, ministeren mener er en forhindring for, at der kan forhandles aktivt i EU?
Men ligegyldigt hvad der sker nu, ved vi, at man er i gang, og når vi taler om adgang til et marked, ville det være sådan, at hvis vi fulgte den vedtagelse, der ligger her, skulle f.eks. Frankrig kunne bestemme alle nationale regler, så danske virksomheder ikke kunne komme ind på det franske marked, og det synes jeg ikke ville være særlig klogt.
Hermed sluttede forhandlingen.
Jeg forstår ikke ministeren, når ministeren siger, at det forslag til vedtagelse, jeg har fremsat på Enhedslistens vegne, forhindrer ministeren i at forhandle.
Det indeholder en række punkter, som klart beskriver en endda meget præcis forhandlingspositiM021S13541431NAKL.FM Page 1379
Er problemet i virkeligheden, at det forslag til vedtagelse, som Enhedslisten har fremsat, faktisk dækker bredere end det forslag til vedtagelse, som Venstre, De Konservative, Socialdemokraterne, De Radikale og SF har fremsat?
Det er sådan, at i Enhedslistens forslag til vedtagelse er velfærdsydelser, miljø og sociale ydelser taget med.
Er det i virkeligheden derfor, ministeren ikke kan lide Enhedslistens forslag til vedtagelse, fordi det sikrer mod, at man går til angreb på miljøet og på velfærden?
Det, det drejer sig om, er at være med på banen og være med til at score målene, men det gør vi ikke, hvis vi følger Enhedslisten, og jeg synes, det ville være at spille hasard med Danmarks fremtid at gå ind for Enhedslistens tekst.
Morten Messerschmidt (DF), 2005-11-24:
Det fortolker jeg sådan, at ministeren er enig med sin ordfører, men hvordan har ministeren det så med, at Venstres ordfører, fru Charlotte Antonsen, som jo også har en vis betydning for ministeren i regeringssammenhæng, sagde meget klart, at på hjemmehjælpsområdet var det fornuftigt med et fuldstændig liberalt og frit servicemarked?
Det er jo netop en del af de sociale ydelser, som økonomi- og erhvervsministeren nu vender sig imod.
Er det sådan, at der er en konflikt, eller hvordan forholder synspunkterne sig til hinanden?
Jeg mener faktisk, at Dansk Folkeparti har været med til at indføre det frie valg.
I dag er det kommunen, der udliciterer en opgave, men efter det regelsæt, der gælder i Danmark i dag, er der faktisk ikke noget i vejen for, at udenlandske firmaer kan give hjemmehjælp i Danmark.
Det kan de gøre i dag, og hvad skulle der så være galt i, at de kan gøre det i fremtiden?
Tak for opsummeringen.
Jeg vil ikke gå mere ind i detaljerne i direktivet, men jeg kunne godt tænke mig at spørge, om erhvervsministeren er enig i det synspunkt, der blev fremført af fru Helle Sjelle, som klart sagde i sin ordførertale, at uddannelsesområdet, sociale ydelser og sundhedsydelser skal undtages fra den frie konkurrence.
Er ministeren enig i det synspunkt?
Men vi er enige i, at der er en række undtagelser, der er nødvendige, og dem ser vi altså på, når vi har det endelige forslag.
Carsten Hansen (S), 2005-11-25:
Og er det ikke korrekt, at man på daværende tidspunkt skønnede, at der ville blive trukket 2,2 mia. kr. fra Landsbyggefonden til ydelsesstøtte, men at det endte med at blive 5,7 mia. kr.?
Eva Kjer Hansen (V), 2005-11-25:
Jeg tror, at end ikke hr. Carsten Hansen ved nærmere eftertanke vil afkræve mig svar i dag på, hvordan og hvorledes beløbet nåede op på 1,5 mia. kr. i 2002.
Jeg sad ikke med ved forhandlingerne og kan derfor af gode grunde ikke gøre rede for det, men det er vel også sådan, at når man har indgået et forlig, står man bag det samlede forlig i respekt for den proces, der har været, i respekt for hinandens ønsker og i respekt for, at det er det samlede resultat, der tæller.
Angående trækket på Landsbyggefonden er det jo rigtigt, at det blev større, end man oprindelig havde regnet med, og det har jeg også oplyst flere gange.
Men det synes jeg egentlig er et positivt udkomme af aftalen, for det er et udtryk for, at byggeaktiviteten har været væsentlig større, end man oprindelig havde skønnet, den ville være.
Det vil sige, at vi har fået mange flere nye boliger, og det kommer jo dem, der mangler en bolig, til gode.
Jeg synes, det er et rigtig positivt problem, og jeg begriber simpelt hen ikke, at Socialdemokraterne vil prøve at gøre det til et negativt problem.
Tænk dog på alle de mennesker, der er glade for, at de har fået en ny almen bolig.
Carsten Hansen (S), 2005-11-25:
Vi glæder os da meget over, at der er gode billige boliger, men er det ikke korrekt, at hvis det nye princip ikke var blevet indført i 2002, kunne man faktisk have trukket 8 mia. kr. mere fra Landsbyggefonden til ghettoindsats, til boligsocialindsats og eventuelt til at sætte huslejen ned, som ministerens eget udvalg med Jørgen Nue Møller i spidsen foreslår?
Er det ikke korrekt, at man kunne have trukket 8 mia. kr. ud af Landsbyggefonden til andre gode formål, hvis vi havde fastholdt det princip, at alle i samfundet bidrager til ydelsesstøtte, også til plejeboliger og ældreboliger?
Eva Kjer Hansen (V), 2005-11-25:
Det, der er korrekt, er vel nok, at Socialdemokratiet slet ikke vil aktivere pengene i Landsbyggefonden.
Socialdemokraterne har meldt fra og vil ikke lade pengene komme lejerne i det almene byggeri til gode, og jeg synes, det er ærgerligt, at Socialdemokraterne har valgt at melde sig helt ud og slet ikke have indflydelse på, hvordan der skal prioriteres i den almene sektor.
Jeg tror egentlig, hr. Carsten Hansen ved nærmere eftertanke må sige: Den boligaftale, som nu ligger på bordet, og som gælder til og med 2006, er rent faktisk bedre end den boligaftale, som hidtil har været gældende.
Aftalen er forbedret på forskellige områder, og det burde hr. Carsten Hansen egentlig anerkende.
Først vil jeg gerne sige, at jeg tror, hr. Rasmus Prehn og jeg har en meget forskellig opfattelse af, hvad »i god tid« er.
Jeg synes ikke, »i god tid« er lige midt i forhandlingsforløbet, hvor man allerede har haft en række møder, hvor det overhovedet ikke har været sat på dagsordenen.
Og jeg synes i øvrigt, det er generende for de partier, der deltager i forhandlingerne, at man lige pludselig skifter kurs midt i det hele, men det er jo Socialdemokraternes egen beslutning.
Jeg er fuldstændig enig i, at det stadig væk er en samfundsmæssig opgave at bygge nyt, og det har det været hele tiden.
Nu er finansieringsopgaven fordelt med 50 pct. til staten og 50 pct. til Landsbyggefonden, og der er ikke tale om nogen nye principper i 2002.
Bestemmelserne om Landsbyggefonden har været kendt hele tiden.
Lissa Mathiasen (S), 2005-11-25:
For det første må jeg vist lige rette en misforståelse.
Der er ikke noget, vi hellere vil end aktivere pengene i Landsbyggefonden, og vores ønske var, at pengene i fonden skulle aktiveres på en sådan måde, at lejerne kunne få glæde af dem i form af lavere huslejer, renoveringsindsats og ghettoindsats.
Det var det, vi syntes, der var behov for, men det kunne vi ikke få igennem, og det var åbenbart også derfor, vi blev smidt ud af forhandlingerne.
Jeg kan ikke sige andet, end at jeg er forundret – ja, jeg er nærmest overrasket.
Jeg var så naiv, at jeg troede, ministeren vidste, hvad forskellen på en ældreegnet almenbolig og en ældrebolig eller en plejehjemsplads er.
Jeg har ikke på noget tidspunkt i dag talt om, at der ikke skal bygges ældreegnede almenboliger.
Stort set alle almene boliger er ældreegnede, og vi synes, det er fint, at de under et ligger i den almene sektor.
Men jeg vil endnu en gang spørge ministeren: Hvad er begrundelsen for, at man fra regeringens og ministerens side mener, det er rigtigt, at alle lejerne i den almene sektor – det er jo ikke kun dem, der optager plejehjemspladserne, eller dem, der bor i ældreboligerne – skal pålægges en særskat?
Ingen af dem, som bor i eget hus eller andelsbolig, skal pålægges en særskat, så hvorfor skal det lige være lejerne?
M022S14321560ALFV.FM Page 1517
Eva Kjer Hansen (V), 2005-11-25:
Jeg kan oplyse til fru Lissa Mathiasen, at jeg udmærket kender forskellen på de to boligformer.
Jeg forstår altså ikke, at fru Lissa Mathiasen vil skelne, så nogle ældre godt må være omfattet af almenboliglovens regler, mens andre ældre, nemlig de, der er lidt mere plejekrævende, ikke må være omfattet af regelsættet.
Jeg begriber det ikke, og det er derfor, jeg prøver at efterlyse en argumentation fra Socialdemokraternes side for, hvorfor der skal gøres den forskel.
Jeg synes, at boligerne skal bygges efter de samme regler, og at der skal være den samme finansiering, og som jeg har sagt tidligere, anerkender jeg ikke, at der skulle gøre sig nogle særlige forhold gældende.
Staten betaler 50 pct., Landsbyggefonden bidrager med 50 pct., og det synes jeg er en fair og rimelig fordeling, for på den måde sikrer vi, at der bliver bygget nye lejeboliger efter det behov, der er til stede.