runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Claus Hjort Frederiksen (V), 2003-02-26:
Selvfølgelig taler vi med parterne, men når vi beder parterne om at arbejde med de her ting, er det jo ikke sådan, at vi kan diktere vilkårene, som parterne arbejder under.
Det er en underlig plat form for politik, som fru Anne Grete Holmsgaard anvender her, ved ligesom hele tiden bare at antyde, at ministeren skulle være imod ligeløn mellem mænd og kvinder.
Hvad er det for noget vrøvl?
For EU's vedkommende er der metodefrihed, så lad os da finde de bedste metoder, vi kan, som kan sige noget om det, og ikke sådan nogle tilfældige resultater, som man brygger sammen gennem en uigennemtænkt lønstatistik.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2003-02-26:
Når ministeren ikke kan eller måske ikke vil svare på, om en lønstatistik opdelt på køn indgår i det arbejde, som LO og DA sidder med, er det så udtryk for, at ministeren overhovedet ikke har talt med de mennesker, der sidder med det arbejde, eller er det udtryk for, at ministeren ikke har bedt om, at en lønstatistik bliver en del af det arbejde?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2003-02-26:
Nu skal jeg ikke gå ind i alle de technicalities, der har været i forbindelse med den ligelønsstatistik, vi har aftalt tidligere.
Det, der for mig er det afgørende, er, at vi hele tiden arbejder med de her spørgsmål for at få afdækket de mekanismer, der gør, at mænd og kvinder får forskellig løn.
Men jeg vil godt minde om, at den vigtigste årsag til lønforskellene mellem mænd og kvinder stadig er det kønsopdelte arbejdsmarked, og det vil her være særdeles velkomment, hvis parternes arbejde kan bidrage til at skabe større forståelse for mekanismerne bag det kønsopdelte arbejdsmarked, herunder de forskellige valg, som kvinder og mænd træffer.
Jeg svarede hr. Ole Sohn i november 2002, at regeringens indsats på ligelønsområdet er mangesidig, og jeg gjorde rede for de konkrete initiativer, ministeriet er involveret i på ligelønsområdet, og de initiativer, vi så i øvrigt har kendskab til, som foregår i det danske samfund. Må jeg godt understrege omkring det her spørgsmål, at det er et langt, sejt træk, som indeholder alle ubalancer
mellem kønnene på arbejdsmarkedet, og efterhånden som indsigten bliver større og større og systemet tager initiativ til at reducere og indskrænke den forskelsbehandling, der er mellem kønnene, ikke mindst ved brug af mainstreamingsstrategien, vil vi tage alle virkemidler i brug.
Om DA/LO-området vil jeg gerne sige, at jeg vil være afventende.
Nu kommer parterne tilbage om et par måneder og fortæller, hvad deres arbejde er udmøntet i, og så kan vi fortsætte diskussionen derfra.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2003-02-26:
Jeg kan også forstå, at der bliver arbejdet med andre værktøjer.
Det er naturligvis også nødvendigt, men det er jo umuligt at forestille sig, at man kan effektivisere arbejdet for ligeløn, som ministeren selv ønsker og sidste år sagde, at han ønskede, uden at have en statistik. Så mit spørgsmålet er igen: Indgår der i det arbejde, DA og LO laver, som jo er for det private område, at der skal komme en lønstatistik, der er kønsopdelt?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2003-02-26:
Den er nu under opdatering med de nyeste data.
DA og LO deltager i designet af den nye undersøgelse.
Ministeriet er i stadig dialog med parterne om, hvordan virksomheds- og lønmodtagerniveauet kan inddrages, når resultaterne af analysearbejdet foreligger.
I forbindelse med nogle omfattende EU-projekter, som ministeriet har været inddraget i, er der udarbejdet værktøjskasser til virksomheder, som kan inspirere til at arbejde med ligelønsspørgsmål.
Resultaterne fra disse projekter blev præsenteret på en transnational ligelønskonference i november 2002, som ligestillingsministeren og jeg var medarrangør af.
Hvad angår de kønsmæssige lønforskelle mellem den private og den amtskommunale sektor er det ikke noget, DA og LO har taget op i deres analyse, men de amtskommunale parter har i forbindelse med overenskomst- og aftalefornyelsen 2002 aftalt at gennemføre et projekt, der skal belyse løndannelsen, herunder kønsmæssige lønforskelle mellem den private og den amtskommunale sektor.
Beskrivelsen skal bl.a. indeholde en statisk såvel som en dynamisk sammenligning af løn i bred forstand for sammenlignelige grupper mellem de to sektorer.
Der foreligger endnu ikke noget om, hvornår dette arbejde forventes afsluttet.
Det er endvidere aftalt på det kommunale område, at lønstatistikkerne opdeles på køn, så eventuelle lønforskelle mellem kvinder og mænd bliver tydeliggjort.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2003-02-26:
Jeg vil gerne spørge, om den fælles standard for overvågning, som DA og LO sidder og arbejder med, indeholder en statistik, eller om den ikke indeholder en statistik.
Er det en del af det?
Elisabeth Arnold (RV), 2003-02-26:
Det første, der falder mig ind, når jeg ser SF's forslag, er, at hvis svaret er nedlæggelse af Folketingets Europaudvalg, er spørgsmålet forkert stillet.
Jeg synes ikke, at man skal nedlægge Europaudvalget, men jeg synes i øvrigt, at der er utrolig mange vigtige og rigtige betragtninger i SF's forslag, for der er jo masser af problemer i det danske Folketings behandling af EU-sager.
Der er lukketheden i Europaudvalget, som den forrige ordfører også nævnte, som også er et stort problem for mig personligt.
Jeg har ønske om at lukke meget mere op for Europaudvalget, end en del af mine partifæller har.
Det vil jeg gerne sige åbent.
Min personlige holdning er, at man sagtens kunne lukke mere op for Europaudvalget, end man gør.
Der er en meget stor stofmængde, som også er nævnt af SF i bemærkningerne til forslaget, en stofmængde, som ingen almindelige mennesker kan gabe over.
Man er nødt til at søge ekspertbistand eller søge faglig bistand hos nogle af de andre ordførere på områderne.
Fagudvalgene er ikke alt for tilbøjelige til at tage disse emner op, fordi de ikke har så frygtelig meget med dem at gøre, og derfor skubber de dem ud. I Folketingssalen bruger vi for lidt tid på at diskutere EU-politik.
Når vi endelig gør det, sidder der de sædvanlige otte ordførere og ingen andre.
Det er også et problem, at det ikke i samme grad, som det burde være, er en del af Folketingssalens daglige arbejde.
Vi gør, hvad vi kan, for at få høringer om grønbøger, så snart der kommer ting fra Kommissionen om nye emner, men det er svært at samle tilslutning til debatterne om grønbøger, selv om Europaudvalgets medlemmer gør sig de hæderligste anstrengelser. Vi mangler en europæisk offentlighed.
Det er fuldstændig rigtigt.
Jeg tror ikke, at problemet løses ved at nedlægge Folketingets Europaudvalg.
Så er det i høj grad rigtigt, som det er blevet sagt, at EU i meget højere grad er indenrigspolitik, end det er udenrigspolitik, og derfor bør det være en naturlig del af det arbejde, der foregår i Folketingssalen.
Derfor er der utrolig mange rigtige betragtninger i SF's forslag, og derfor vil vi meget gerne diskutere videre, om vi kan reformere på andre måder, end vi allerede er i gang med gennem vores diskussioner i Europaudvalget: Hvordan lukker vi op for debatterne om, hvad der foregår i Europaudvalget?
Hvordan gør vi mandatgivningen mere tydelig og mere synlig, og hvordan tydeliggør vi den proces for befolkningen, hvor et folketingsudvalg giver et mandat til en dansk minister, som derpå med mandatet i ryggen på Danmarks vegne giver tilslutning til et direktiv, som så på et senere tidspunkt bliver gældende ret for alle danskere? Det er en spændende proces, som der er meget usikkerhed, uklarhed og uvidenhed om i den almindelige befolkning, og vi bør gøre meget for at udbrede kendskabet til det.
Jeg tror ikke, at man opnår det ved at lukke Europaudvalget ned, men jeg tror i høj grad, at vi kan diskutere os frem til nogle yderligere reformer af det arbejde om europasager, som vi foretager til daglig her i Folketinget.
Jann Sjursen (KRF), 2003-02-26:
Jeg synes også, det er et vægtigt bidrag til den debat, der er om, hvordan vi i højere grad kan udbrede Folketingets arbejde med EU-spørgsmålene til alle Folketingets medlemmer.
Om det hele skal ende med, at man nedlægger Europaudvalget, sådan som SF foreslår, synes jeg måske er for tidligt at konkludere, ikke så meget fordi vi mener, at Europaudvalget for enhver pris skal bestå, men fordi der alligevel kan være nogle ting at samle op også selv i en model a la SF's her, som kunne betinge, at der stadig skulle være et Europaudvalg.
Vi er positive over for SF's forslag i den forstand, at hvis man, som alle Folketingets partier siger, skal inddrage fagudvalgene i højere grad, at det skal ske mere systematisk både for at opnå større faglig kompetence og udnytte den, men altså også for at inddrage flere folketingsmedlemmer, ja, så tror vi også, det er nødvendigt, at fagudvalgene får mere kompetence.
Jeg tror, at kompetence, altså indflydelse, og interesse for en sag følges ad.
Vi kan lave nok så mange nye procedurer og krumspring i forhold til fagudvalgene, inddrage dem tidligere, og hvad der ellers er foreslået af mange gode ting
her, men hvis ikke fagudvalgene til syvende og sidst har et afgørende ord at skulle have sagt, så tror jeg heller ikke, at fagudvalgene helt afgørende bliver inddraget og tager stilling, som de bør gøre, til de forskellige EU-spørgsmål, som jo altså også i dag kommer til behandling i udvalgene. Derfor er vi altså som sagt positive over for at overveje SF's forslag, men som jeg sagde tidligere, så betinger det jo altså ikke nødvendigvis, at også Europaudvalget skal nedlægges.
Der kan godt være måder at inddrage fagudvalgene også konkret på, hvor fagudvalgene får noget direkte at skulle have sagt både over for ministrene og måske også, hvis man vælger at bibeholde et Europaudvalg, over for et Europaudvalg, sådan som vi også har set det for nogle af fagudvalgenes vedkommende allerede i dag med nogle af de procedurer, som er etableret på nuværende tidspunkt og har været det i en årrække, f.eks. mellem Miljøudvalget og Europaudvalget for at nævne et eksempel.
Med disse ord vil jeg godt sige, at vi ser positive aspekter i det forslag, som SF har fremsat, og som vi gerne vil tage med i de videre overvejelser om, hvordan vi kan reformere vores arbejde i Folketinget med EU-sager.
Vi er ligesom andre partier overbevist om, at der er brug for, at vi kommer videre.
Vel har europaudvalgskonstruktionen vist sig at være unik, og den har næsten også været en eksportartikel fra dansk side, og det synes jeg også vi har grund til at være stolte af, men det betyder altså ikke, at tingene ikke kan gøres anderledes, og det betyder
sådan set heller ikke, at man totalt skal udelukke, at man kunne gøre tingene anderledes med fordel og endda på en sådan måde, at man kunne sige, at Europaudvalget var overflødigt til syvende og sidst.
Det skridt tror jeg ikke vi er nået til endnu, men som
sagt allerede ser vi gerne SF's forslag inddraget i de videre overvejelser.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-02-26:
Hr. Villy Søvndal sagde tidligere under behandlingen af et forslag, som Enhedslisten havde fremsat, at det kunne han ikke modsætte sig.
Jeg ved ikke, om jeg kan gå så vidt i forbindelse med det her forslag, men jeg kan i hvert fald sige, at det, der er intentionen med SF's forslag, nemlig at øge åbenheden og den demokratiske kontrol med EU-sagerne, er vi i Enhedslisten fuldstændig enige i.
Det, man kan diskutere,
er, hvordan vi gør det bedst.
Fra Enhedslistens side har vi lagt vægt på, at vi skal have større åbenhed, helst åbne møder eller møder i Folketingssalen, at vi skal have tidligere mandater, således at Folketinget kommer ind i sagerne på et tidspunkt, hvor der stadig væk kan ændres i teksterne, og at fagudvalgene naturligvis også skal inddrages helt anderledes aktivt, end det hidtil normalt har været tilfældet.
Hvordan får man så opfyldt disse tre grundbetingelser
Her vil jeg sige, at spørgsmålet om, at Europaudvalget eventuelt skulle nedlægges, vil for os bero på, om det samlede resultat af en sådan reform af Folketingets EU-arbejde ville tilføre den demokratiske kontrol et plus.
Men der er jeg så nødt til at sige, at det vil jo unægtelig også kræve, at der bliver en tidlig mandatgivning. Den kan så ligge i Europaudvalget eller i et fagudvalg, men vil selvfølgelig mest effektivt, når vi taler om den tidlige mandatgivning, kunne ske i fagudvalgene.
Så skal der gives et endeligt mandat, når det endelige forslag kommer til afstemning.
Det er den mandatgivning, vi kender i dag, og det er der, hvor det jo så normalt er for sent at gøre noget.
Vi står over for et meget stort problem og et meget betydeligt demokratisk underskud, som der selvfølgelig skal gøres noget gennemgribende for at rette op på.
Det ser vi positivt på fra Enhedslistens side.
Det vil ikke i sig selv være et tilstrækkeligt skridt.
Det vil heller ikke nødvendigvis være det rigtige skridt, medmindre en række andre betingelser samtidig er opfyldt. Jeg håber, at det her forslag kan give anledning til, at vi måske langt om længe kan få et gennembrud for den diskussion, vi igennem så mange år har ført helt tilbage til dengang, Europaudvalget hed Markedsudvalget, om, hvordan vi får åbenhed og bedre demokratisk kontrol med EU-sagerne.
Jeg kan jo ikke lade være med her til sidst at nævne den forfærdelige sag om giftige stoffer i vores drikkevand, som Kommissionen planlægger at vedtage i en komité, og hvor Folketinget får, og det er både i Europaudvalg og fagudvalg, materialet ganske, ganske kort tid, før beslutningen skal træffes.
Det vil sige, at der også skal arbejdes med tidsfrister, således at både fagudvalg og Europaudvalg får den nødvendige tid til at behandle sagerne ordentligt.
Jeg håber da, at det her forslag kan være med til at sætte skub i den diskussion og føre til, at vi kan komme videre med det arbejde om indførelse af åbenhed omkring lovgivning, som burde være noget fuldstændig elementært og selvfølgeligt, men som et flertal i Europaudvalget og her i Folketinget har brugt årevis på at diskutere, men ikke har kunnet snøvle sig sammen til at træffe de nødvendige konkrete beslutninger om.
Charlotte Antonsen (V), 2003-02-26:
Venstre ønsker ikke at nedlægge Europaudvalget.
Tværtimod er Europaudvalget Folketingets værktøj til at holde snor i regeringen i EU-sagerne.
Der er vi så enige med forslagsstillerne i, at det er vigtige sager.
Derfor er det vigtigt, at vi her i Folketinget har en pendant til Udenrigsministeriet, altså et udvalg, der koordinerer EU-politikken. Når det så er sagt, vil jeg også sige, at det er meget, meget vigtigt også for Venstre, at vi i højere grad end i dag inddrager fagudvalgene, og derfor er vi meget glade for det arbejde, vi allerede er gået i gang med i Europaudvalget, med hele tiden at gøre det lettere for fagudvalgene at involvere sig i de europapolitiske sager.
Jeg vil gerne til sidst - da De Konservatives ordfører ikke kan være til stede - oplyse, at hr. Lars Barfoed heller ikke ønsker at nedlægge Europaudvalget.
Per Stig Møller (KF), 2003-02-26:
SF har, som formanden allerede har redegjort for, fremsat forslag om en egentlig nedlæggelse af Europaudvalget og fagudvalgenes overtagelse af Europaudvalgets opgaver, herunder regeringens forelæggelse af forhandlingsoplæg i EU-sager.
Jeg vil starte med at slå fast, at regeringen mener, at tilrettelæggelsen af Folketingets behandling af EU-sager først og fremmest er Folketingets egen sag.
Takket være denne overordnede funktion sikres det, at alle generelle hensyn og ikke kun sektorinteresser integreres i dansk europapolitik.
Europaudvalget har varetaget denne funktion siden 1972 og har i takt med udviklingen af det europæiske samarbejde og sagernes voksende antal involveret fagudvalgene i stadig større grad.
Fagudvalgene inddrages i stigende grad i EU-sagerne, således som det også fremgår af Europaudvalgets egne beretninger.
Det giver mening at inddrage fagudvalgene, og regeringen støtter, at denne proces fortsætter,
men herfra og til at træffe beslutning om en nedlæggelse af det centrale udvalg, der gør det muligt at sikre Folketinget en tværgående tilgang til den danske europapolitik, tvivler regeringen på vil være i Folketingets egen interesse.
Det vil medføre en underminering af det system, som netop har gjort Danmark til en relativt slagkraftig aktør i EU.
Jeg vil minde om, hvad jeg sagde indledningsvis: Tilrettelæggelsen af Folketingets behandling af EU-sager må først og fremmest være Folketingets egen sag, men regeringen tvivler altså på hensigtsmæssigheden af det fremsatte forslag.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-02-26:
Jeg vil gerne medgive fru Elisabeth Arnold, at hvis jeg havde stået her og påstået, at der havde været en folkeafstemning om Nicetraktaten, havde det været en skandale, for så havde jeg været ude at føre befolkningen i den grad bag lyset.
Nej, Nicetraktaten blev vedtaget helt og aldeles uden befolkningens medvirken fra først til sidst, og det var derfor, jeg talte om tragedien i Nice.
Det, der i og for sig var hele pointen i min tale, var, at vi nu kommer til at opleve en gentagelse af tragedien i Nice, dog med en efterfølgende folkeafstemning, hvor vi får lov til at tage stilling til, om vi skal skydes eller vi skal hænges.
Elisabeth Arnold (RV), 2003-02-26:
Jeg ved ikke, om det er, fordi det er meget sent på dagen eller på aftenen, og fordi vi har haft en meget lang debat, men det forekommer mig, at hr. Keld Albrechtsen sagde, at vi havde haft en folkeafstemning om Nicetraktaten.
Det har vi ikke.
Nicetraktaten er blevet vedtaget i Folketinget med stort flertal.
Vi har ikke haft folkeafstemning om Nicetraktaten.
Jann Sjursen (KRF), 2003-02-26:
Kristeligt Folkeparti kan heller ikke støtte Enhedslistens beslutningsforslag.
Jeg er fuldstændig enig i det, som fru Elisabeth Arnold sagde lige før, nemlig at det, konventet måtte beslutte sig for, synes jeg ikke, at jeg kan stå inde for.
Jeg er ikke repræsenteret i konventet.
Jeg synes dermed ikke, at det er rimeligt at bede befolkningen om at tage stilling til det, uanset om der er mindretalsudtalelser knyttet til eller jeg selv skulle have lyst til at komme med en mindretalsudtalelse til det.
Det, som Enhedslisten rent faktisk lægger op til, tror jeg bliver mere forvirrende end godt er.
Bortset fra at jeg heller ikke ønsker at ophøje konventet og dets udkast til en forfatningstraktat til at være det ultimative i denne her sammenhæng.
Der kommer efterfølgende en proces, hvor både parlamenter og regeringer har mulighed for at påvirke, hvad der skal ske under den egentlige regeringskonference.
Og jeg mener, at Enhedslistens forslag meget vel kan være med til at kortslutte hele den proces, fordi regeringen, hvis man så stemte ja til det forfatningstraktatudkast, konventet er nået frem til, var bundet på hænder og fødder og dermed heller ikke havde mulighed for måske at forbedre det udkast, som konventet kommer med.
Så jeg synes faktisk, det er et temmelig umuligt forslag
- for nu at sige det lige ud - som Enhedslisten i dag har fremsat
Og vi kan altså ikke støtte det fra Kristeligt Folkepartis side.
Elisabeth Arnold (RV), 2003-02-26:
Jeg synes ellers, det er meget enkelt.
Folketinget er repræsenteret i konventet med to repræsentanter og to stedfortrædere.
De repræsenterer ikke hele Folketinget og ikke alle Folketingets partier.
Der er ikke stemt om de enkelte paragraffer i konventets traktatudkast, så det er ikke noget udkast, som er udrundet af Folketinget, som er sanktioneret af Folketinget, som er vedtaget i Folketinget eller velsignet af Folketinget.
Jeg kan ikke som medlem af Folketinget stå inde for det traktatudkast, som konventet er kommet med.
Det kan godt være, det er udmærket, det kan være, det er glimrende.
Det ved jeg ikke.
Jeg har ikke set det.
Men jeg kan i hvert fald ikke tage ansvar for det og sige til befolkningen: Jeg står inde for det, som konventet er nået frem til.
Det kan jeg ikke, for jeg har ikke haft noget med det at gøre.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-02-26:
Nu vil jeg for det første sige, at der jo ikke er noget, der hindrer Folketinget i på baggrund af en vejledende folkeafstemning eventuelt at tilslutte sig det, befolkningen har udtalt.
Det vil jo ikke være forbudt for Folketinget.
Så siger fru Elisabeth Arnold, at der efterfølgende ikke vil være nogen mulighed for befolkningen for at håndhæve sin beslutning.
Jamen der vil efterfølgende være en bindende folkeafstemning om traktaten.
Hvis befolkningen er utilfreds med den måde, hvorpå regering og Folketing har forvaltet resultatet af den vejledende folkeafstemning, kan befolkningen jo give det til udtryk ved den efterfølgende, bindende folkeafstemning.
Så det er der da så sandelig.
Og der må jo også formodes at komme et folketingsvalg på et eller andet tidspunkt.
Hvis det er sådan, at de vælgere, der har stemt, føler, at man ikke har taget resultatet af den vejledende folkeafstemning ordentligt til efterretning og forvaltet det dårligt på den efterfølgende regeringskonference, så er der også en mulighed for, at vælgerne kan give udtryk for det ved et folketingsvalg.
Så mulighederne for, at befolkningen efterfølgende kan bedømme, om fru Elisabeth Arnold og andre har forvaltet det folkelige mandat ordentligt, er da så sandelig til overflod til stede.
Men jeg forstår simpelt hen ikke den indvending, Det Radikale Venstre har.
Elisabeth Arnold (RV), 2003-02-26:
Jamen jeg skal da give næring til alle hr. Kristian Thulesen Dahls sædvanlige fordomme om Det Radikale Venstre og sige, at vi kan ikke støtte det her forslag, som Enhedslisten har fremsat.
Jeg synes, at det er en ualmindelig dårlig idé at bruge EU-konventets udkast til en unionstraktat som basis for en folkeafstemning.
Der er jo ikke nogen, befolkningen kan hænge op på det udkast til traktat, som konventet måtte nå frem til.
Folketinget har ikke debatteret det og har ikke sanktioneret det, og hvis regeringen får et klart folkeligt mandat, jamen så er det uden om Folketinget, altså at regeringen får et klart folkeligt mandat, fuldstændig uden Folketingets medvirken.
Det synes jeg er overordentlig udemokratisk.
Jeg mener, at det fornuftige er at tage det, som regeringskonferencen når frem til, på oplæg fra Folketinget, hvor regeringskonferencen siger, at nu har vi altså fremlagt et forslag til traktat, som befolkningen kan stemme om, og hvor der er nogle at holde ansvarlige for teksterne.
Det er der altså ikke med konventet, det er en helt anden type forsamling, som ikke direkte repræsenterer de organer, de er udpeget af.
Det er personer, som er udpeget qua deres personlige kapacitet.
De er godt nok udpeget af parlamenterne, men de er jo ikke på nogen måde holdt ansvarlige for, at de skal fremsætte forslag, som har deres baggrund i et flertal i Folketinget.
Derfor mener jeg ikke, sådan et forslag har nogen som helst gang på Jorden, og jeg mener ikke, det er værd at ofre mange flere ord på.
KL. 20.45
Villy Søvndal (SF), 2003-02-26:
Forslagets indhold er at afholde en vejledende folkeafstemning i efteråret 2003, efter at konventet har afsluttet sit arbejde, men inden regeringskonferencen går i gang, dels for at muliggøre en bred og dybtgående offentlig debat, som der står i bemærkningerne, dels for at sikre den danske befolknings direkte indflydelse på forhandlingerne, mens traktatudkastet stadig kan ændres, dels for at undgå, at befolkningen stilles over for et færdigt traktatudkast, hvor man kun sige ja eller nej, dels for at udstyre Folketinget med et direkte folkeligt mandat, og dels for at få et fingerpeg om, hvilke spørgsmål der er de vigtigste.
Samtidig foreslår Enhedslisten i beslutningsforslaget, at også eventuelle mindretalsudkast kan indgå i temaet for den vejledede folkeafstemning.
I SF har vi en lang tradition for at være tilhængere af folkeafstemninger.
Jeg synes, at det, der er værd at diskutere indholdsmæssigt i forhold til Enhedslistens forslag, er: Hvor sikker er den forudsætning, at selv et velforberedt konventsarbejde bærer os direkte over i en regeringskonference?
Jeg kan ikke huske nogen regeringskonference, hvor der ikke er blevet ændret ganske afgørende til sidst; men det kan man jo ikke vide.
Så hvis konventet er det, der bliver båret direkte over, er det en god idé at tage den vejledende folkeafstemning.
Risikoen er, hvis der sker ganske betydelige ændringer til slut, at folk synes, at de har diskuteret noget, som ikke var det, der så i virkeligheden kom ud af regeringskonferencen.
Men vi har i SF en meget lang tradition for at støtte folkeafstemninger, og vi vil bestemt heller ikke modsætte os det her.