Jens Vibjerg (V), 2002-11-18:
Til fru Line Barfod: Nu er det jo sådan med hensyn til kontanthjælpsydelser, at ægtefolk jo har gensidig forsørgerpligt her i landet, og hvis man skulle gå med på fru Line Barfods model, ja, så bryder vi jo fundamentalt med det system.
Med hensyn til unge: Der kan jeg altså heller ikke forstå, hvis Enhedslisten er af den opfattelse, at vi skal præmiere unge mennesker, der ikke tager en uddannelse og ikke kommer i gang med noget som helst, men vælger en passiv ydelse.
Det, der har været tilfældet, er jo, at der var en økonomisk tilskyndelse til at vælge den passive ydelse frem for at få en uddannelse.
Med den aftale, som et stort flertal her i Folketinget har lavet, er det os meget, meget magtpåliggende, at alle unge mennesker kommer i gang med en uddannelse af den ene
eller den anden karakter.
Det er jo det, der er lagt op til, når man bliver økonomisk sidestillet, hvad enten man er i uddannelse, eller man er på passiv forsørgelse.
Men samtidig sikrer vi, at flest muligt kommer i uddannelse, fordi de får tilbuddet.
Hr. Ole Sohn står ude og snakker, men jeg svarer ham nu alligevel: Er den ny form for aktivering noget for dem, der har behov?
Jeg tror netop, at vi her er ved noget af det centrale i vores nye reform, nemlig at man nu målretter indsatsen mod den enkeltes behov, først og fremmest selvfølgelig mod, at han kan komme ud på en arbejdsplads, komme ud og få et rigtigt arbejde.
Vi har jo set efter den gamle reform, at man har sendt ledige på det ene kursus efter det andet, måske endda et såkaldt opkvalificeringskursus, og hvad har det ført til?
Ledighed, ledighed, ledighed.
Nu tager vi jo mere aktivt fat på at få de ledige ud på en almindelig arbejdsplads, og dér er der så mulighed for at få fyldt på i forhold til det, man har brug for netop til det job, man er kommet ud i, og vi ved jo også fra den nugældende ordning, at det har en langt, langt større effekt.
Derfor er jeg ikke et øjeblik i tvivl om, at her har vi et sporskifte, vi vil kunne se og mærke.
Om jobtræning i det offentlige kan give
varig beskæftigelse?
Ja, for der er jo mange i den offentlige sektor, der har nået en alder, hvor de er på vej ud, og der skal altså nye til.
Men det skulle jo også gerne betyde, at en række af de mennesker, der er i jobtræning i den offentlige sektor, kan bruge det som springbræt til en plads i den private sektor, og jeg er ikke et øjeblik i tvivl om, at det er væsentlig lettere at komme fra beskæftigelse på en offentlig arbejdsplads til en privat arbejdsplads end at komme direkte fra en position som ledig til en arbejdsplads på det private arbejdsmarked. Fru Line Barfod siger, at hun ikke kan forstå, at vi ændrer på ydelsen for de gifte kontanthjælpsmodtagere.
Det er jo, fordi vi har set, at de er havnet i en fælde, hvor det ikke kan betale sig at arbejde.
Nu har fru Line Barfod, eller var det fru Pernille Rosenkrantz-Theil, jo her fra Folketingets talerstol også sagt, at selvfølgelig skal det kunne betale sig at arbejde.
Når vi nu har en gruppe mennesker, der er faldet i det hul, at det ikke kan betale sig, at de rent faktisk sætter penge til ved at gå på arbejde, så hjælper vi dem her med, at det bliver attraktivt at komme ud på arbejdsmarkedet, for når vi samtidig hæver beskæftigelsesfradraget, skal man jo altså kun have nogle få timers arbejde, for at det er status quo, og det vil sige, at der er hurtigt, meget hurtigt, en gevinst ved den nye ordning.
Jeg kan se nu på formanden, at jeg kan ikke nå at svare