Per Clausen (EL), 2006-02-21:
Det er rart at høre sådan en sen tirsdag eftermiddag, at der er fuldstændig enighed i Folketinget om energipolitikken, at der er fuldstændig enighed om, hvilke ambitioner man har, og at der også er enighed om, at man er vældig ambitiøs.
Enhedslisten deltager ikke i denne forbrødring på det her område.
Der er enkelte bemærkninger i høringssvarene fra nogle, der synes, at forbrugernes indflydelse er på vej ud, men det kan jo ikke overraske, for det er en logisk konsekvens af den her liberaliseringsøvelse.
Liberaliseringen har selvfølgelig også den konsekvens, at lovgivningen i hvert fald ikke bliver enklere.
Jeg har fornøjelsen af at være ordfører på to områder, som er blevet udsat for stor liberalisering i de senere år.
Det ene er mobiltelefonområdet, det andet er det her område, og det er nok de to områder, hvor lovgivningen antager størst grad af detailkarakter og er særdeles indviklet, fordi man desperat forsøger at holde styr på markedet.
Så det grundlæggende problem i det her lovforslag er altså, at det er et led i en politik, som efter vores opfattelse er forkert.
Det skal selvfølgelig ikke forhindre Enhedslisten i at forholde sig konkret til de enkelte elementer i lovforslaget – og der er da også positive elementer.
Men jeg har måske alligevel lidt svært ved at forstå den store begejstring for ambitionsniveauet i den energispareindsats, når realiteten er, at det handler om, at når man ser bort fra transporten, vil man sikre, at vores energiforbrug ikke stiger.
Dertil kommer så transporten, hvor det stiger.
Set i forhold til de diskussioner, vi somme tider har, når vi snakker om de miljømæssige udfordringer i Danmark både i et nationalt og et globalt perspektiv, har jeg meget svært ved at se det som et meget ambitiøst forslag.
Vi diskuterer hele tiden, om ikke man allerede nu kunne stille nogle ambitioner op, som var meget skarpere, når det gælder en række af de elementer, der indgår f.eks. i byggeriet, og dermed opnå langt bedre resultater.
Jeg har et eller andet sted på fornemmelsen, at på trods af at alle forligspartier er enige om, at det her er vældig ambitiøst, er der sikkert et par af partierne, der godt kunne tænke sig, at man både gjorde noget ved transporten og måske også gjorde noget mere ved andre elementer i den her energispareplan.
Men det indgår vel i det at være med i forlig, at man roser forligets indhold, selv om det så også fører til, at man måske oversælger det.
Men lad det være sagt helt klart: Energisparedelen er selvfølgelig bedre end ingenting, også fordi den indeholder en fornuftig afskaffelse af tilslutningspligt til fjernvarme for lavenergihuse, hvilket jo er en god ting.
Der er enkelte elementer i det, som vi konkret ikke er tilhængere af, eller hvor vi synes, at det er blevet rigtig dårligt.
Hr. Torben Hansen nævnte et af dem, nemlig kommunernes mulighed for at igangsætte nye aktiviteter inden for forsyningssektoren, hvor vi mildt sagt synes, at det ser ud, som om det skal være meget, meget besværligt.
Der står nogle steder, at det skal være let, men det er ikke altid, at det med at gøre ting lette lykkes i lovgivningen.
Vi er heller ikke begejstrede for, at man med biomasseudbygningen som det konkrete eksempel i det her forslag har en yderligere satsning på afbrænding af halm.
Vi mener stadig væk, at det er en forkert anvendelse af halm at brænde det af i stedet for at bruge det til jordens genopbygning.
I modsætning til det store flertal her i Folketinget opfatter vi ikke halm som affald, der skal brændes af, men som noget, som skal indgå i jordens genopbygning.
Alt i alt er vores holdning til det her lovforslag, at det ikke er det, der kan kaste hverken Enhedslisten eller ret mange andre ud i den store ophidselse.
Vi ser naturligvis frem til at få en diskussion af det, som med udgangspunkt i det, der indtil nu er kommet fra ministeren, og de udtalelser, der er kommet fra andre, uden tvivl af et stort flertal i Folketinget vil blive karakteriseret som visionært og perspektivrigt.
Men jeg har nu stadig væk min tvivl om, hvorvidt vi kommer så langt med det.
Det er også et forsøg på med et meget omfattende lovforslag at få fastsat nogle regler, som vi kan administrere.
Det er bestemt også rigtigt, hvad der er sagt af flere af ordførerne, at det er meget kompliceret materiale, der er udsendt med lovforslaget, og at det i allerhøjeste grad egner sig til udvalgsarbejde.
Og jeg skal garantere for, at vi fra ministeriets side vil gøre alt overhovedet for at give de bedste svar overhovedet.
Fru Charlotte Dyremose talte om det brede samarbejde, som hun sætter pris på.
Jeg kan sige, at det gør jeg også, og det samme sagde hr. Torben Hansen.
Jeg havde sådan set forberedt en ganske lang tale til det her, men da det gik så hurtigt, har jeg koncentreret mig om at skrive mange af de spørgsmål, der blev stillet til mig, ned, om end langt de fleste af dem skal besvares skriftligt.
Vi har noteret os dem, så vi kan indlede den del af udvalgsarbejdet allerede nu.
Hr. Torben Hansen var glad for traditioner, og det har flere sagt om de brede energiaftaler, vi har lavet; jeg kan sige, at det er jeg også.
Hr. Per Clausen var sådan set den eneste, der var uenig i det, men jeg var lige ved at kunne høre, at han faktisk støttede lovforslaget.
I hvert fald var han, sagde han, rimelig positiv, og det kunne ikke hidse ham op.
Det er vel det tætteste, man kommer en støtte fra hr. Per Clausens side, og det glæder jeg mig så over.
Så sagde hr. Torben Hansen noget, som undrede mig lidt.
Han sagde, at energispareaftalen var en mindre aftale.
Det synes jeg faktisk ikke den var.
Jeg kan huske, hvordan vi sad og boksede med den i meget lang tid, og jeg synes i den forbindelse, at vi nåede en meget flot aftale.
1,75 pct. pr. år er dog en meget væsentlig besparelse.
Jeg kan huske, at hr. Torben Hansen under forhandlingerne brugte udtrykket, at vi knækker kurven, og sagde, at det var et meget vigtigt mål for Socialdemokratiet, og at det sådan set er det, vi har nået.
Det er rigtigt.
Så talte hr. Torben Hansen om disse landvindmølleparker og om at få demopladser til dem, og jeg har længe været enig i, at dem skal vi finde.
Jeg ved, at det er en del af planloven, som er miljøministerens opgave, men jeg tilkendegav på Ingeniørforeningens opstart på Energiår 2006, som de kaldte det, at vi i løbet af 2006 ville finde disse pladser.
Det synes jeg er rimeligt at branchen kan forvente.
Fru Tina Petersen kan jeg ikke se i salen.
Hun var bekymret over nogle af høringssvarene, men det var måske nogle af de samme bekymringer, som fru Anne Grete Holmsgaard havde, nemlig at der ikke helt var enighed om energispareplanen blandt de organisationer, som var omfattet af den.
Jeg har derfor i dag givet mine medarbejdere besked på at indkalde formanden for Dansk Fjernvarme, Uffe Bro, så vi kan få set på problemerne og fundet en løsning.
For selvfølgelig skal Dansk Fjernvarme være omfattet af den aftale, som alle de andre i branchen er.
Så stillede hr. Martin Lidegaard dette interessante spørgsmål om disse net, nemlig hvor mange af dem der var overtaget, og hvor mange af dem der ikke var, altså omfanget af alt dette her.
Det spørgsmål er for teknisk til, at jeg kan svare på det her, men også det spørgsmål er registreret, og det vil blive besvaret.
Da jeg kan forstå, at de svar, vi har givet hidtil på § 20-spørgsmål, ikke har været uddybende nok, skal jeg give tilsagn om, at de bliver mere uddybende.
Hr. Martin Lidegaard spurgte også til dette om demopladser, og det har jeg så svaret på.
Så var fru Anne Grete Holmsgaard inde på den, synes jeg, interessante tanke om forbrugersiden, altså om det er nok at informere om, hvordan gennemsnittet ligger i forhold til en selv.
Og det kan godt være, at hvis vi kun følger den tankegang, så går det ikke nedad.
Det kan godt være, at der skulle være en ekstra spalte i det svar, forbrugerne får.
I hvert fald ved fru Anne Grete Holmsgaard, at det ligger mig meget på sinde at kommunikere ordentligt, uanset om vi taler om trafik eller energi, og jeg synes, at vi skal se på det i udvalgsarbejdet.
Jeg tænker meget ofte på den energicamp, som jeg selv besøgte i november.
Der viste de beregninger, der blev lavet, og som vil blive fulgt op, at man kan komme endog meget langt ned, og derfor synes jeg, at det er en overvejelse værd, om det kan lade sig gøre rent teknisk.
Jeg kan ikke svare på det, men jeg synes, at det er en interessant iagttagelse, som vi skal følge op på.
Endelig sagde hr. Per Clausen, at ambitionsniveauet, 1,75 pct. i besparelse om året, ikke var nok.
Jeg må sige, at det undrer mig altså lidt, for jeg synes faktisk, det var ganske flot, at vi nåede sådan et bredt forlig, og vi var fuldstændig enige om, at det var den vej, vi skulle.
Jeg mindes da, at de var meget stolte i Europa-Kommissionen, da de selv kom med et forslag, der hed en besparelse på 1 pct. Uden at skulle referere fra møderne i Kommissionen kan jeg sige, at der var temmelig mange, der bed mærke i, at jeg sagde, at vi i Danmark lige havde vedtaget en plan i fællesskab, næsten alle partier, på 1,75 pct.
Der var mange, der undrede sig over, at det kunne lade sig gøre, men så tror jeg, at det bliver Danmark, der sætter trenden fremover, og det er jeg bestemt glad for.
Dermed vil jeg undgå den lange svartale, for
det rigtige svar er, at vi skal se på det her under udvalgsarbejdet.
Det er et meget kompliceret forslag, som har utrolig mange forgreninger, og derfor egner det sig bestemt til udvalgsarbejdet.
Og uanset om det er spørgsmål fra udvalget, eller det er samråd,
er jeg naturligvis til rådighed.