Jens Heimburger (KF), 1999-10-28:
Jeg vil gerne sige tak for, at der bliver rejst den her debat.
Det er jo sådan, at vi fra den her talerstol gerne vil gøre noget for alle, og et af de hovedproblemer, der er i denne debat, er, at der er mange ældre, og at der bliver flere af dem, og de ældre bliver såmænd også ældre, og med det toneleje, der ligger i Dansk Folkepartis »Gamle Danmark«, og også når man går ind og kigger på deres hjemmeside og prøver at få en forklaring på det, så er der et hovedproblem.
Og det er, at Dansk Folkeparti med sin fremturen af, at de ældre som sådan skulle være en stor, udsat gruppe, risikerer at skabe unødig utryghed i det danske samfund, risikerer, at vi ikke får fokuseret på dem, der vitterlig har behov, men i stedet for får det til at dreje sig om, at store og endda velfungerende grupper får tilranet sig nogle flere ting.
Det er ikke det, det her drejer sig om.
Vi kender det også, når vi møder ældreorganisationerne, som er ekstremt velorganiserede, utrolig velorganiserede.
Man tør jo dårlig nok antyde, at der er personer over 70 år i dette land, som er friske og rørige og i det hele taget kan klare sig selv. Man tør dårlig kigge på omprioriteringer inden for det her område uden at få skudt i skoene, at så får alle de ældre det dårligt. Så den accepterer vi ikke.
Det er så ikke ensbetydende med, at vi falder i den anden grøft.
Vi mener, at man selvfølgelig også kan diskutere prioriteringer inden for ældreområdet, men altså eksempler som, at grunden til, at de ældre generelt skulle have det dårligt i det her land, er, at udlændinge eller andre får tildelt noget, er helt urimelige.
Det er bare et af dem, man kan læse som begrundelse i nogle af Dansk Folkepartis forklaringer.
Hvis man mener, at ældreområdet generelt er udsultet, så kan man lige så godt sige, at det skyldes de arbejdsløse eller dem, der får bistandshjælp, eller for den sags skyld dem, der får børnecheck eller noget helt tredje.
Det er man f.eks., hvis man er syg, eller man har behov for pleje. Det konkrete er jo netop spørgsmålet om brugerbetaling for hjemmehjælp f.eks.
Det er jo et område, hvor vi kan sige: Jamen det er jo ikke gud og hvermand, der automatisk får hjemmehjælp.
Det er jo et område, hvor det netop er sådan, at det kun er personer, der har behov, der kan få den her hjælp.
Da er det relevant at sige: Hov, er det ikke ideen med velfærdssamfundet?
Er det ikke ideen, at vi i større eller mindre omfang har lyst til at betale vores skatter eller bidrag til fællesskabet gennem et langt liv, fordi vi har en fornemmelse af, at når vi så er blevet ældre, jamen så er der noget hjælp til os, hvis vi har behov?
Det er den kobling, man skal huske i hele den her diskussion.
Vi synes, man skulle se på andre løsninger, hvis man vil spare på det her område.
Lad mig bare nævne det fænomen, at man jo allerede nu kan bestille sine varer over Internettet.
Det kunne da være, at vi på det område også skulle kigge på en effektivisering, sådan at så lidt som muligt af den tid, der foregår med at hjælpe, med at støtte de ældre, bliver brugt uden for hjemmet.
Vi vil ikke gå den vej, som der er lagt op til med brugerbetaling.
Vi vil foreslå, at man forlader den tanke, og vi synes, der må findes andre eksempler på besparelser f.eks. ved øget udlicitering inden for hjemmehjælpen.
Lad os prøve at se, om vi ikke kan få den effektivitetsgevinst hjem, før vi gennemfører urimelige øgede indirekte eller direkte skatter på de ældre.