runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Flemming Oppfeldt (V), 2003-03-27:
Mit svar til Enhedslisten er selvfølgelig, at der skal være frit valg mellem at placere sine pensioner hos alle, der er i stand til at forvalte sådan noget, banker, forsikringsselskaber, investeringspuljer, og lade dem stå i den nuværende SP-ordning forvaltet af ATP.
Det er den frihedsgrad, vi går efter, og alle skal have den frihed: cykelsmeden, bageren, alle.
Til Socialdemokratiet, som jo på den ene side godt verbalt vil noget med noget valgfrihed, men i virkeligheden ikke vil ryste betonen af sig: Det her drejer sig jo om, at lønmodtagerne har nogle, der, når de forlanger at få flyttet deres penge, gider trykke på en knap og flytte pengene.
Det er vel ikke urimeligt at forlange, at man kan gøre det med sine egne penge.
Hvad kommer det til at koste?
Ja, som det ligger i overslaget i lovforslaget, kommer det til at koste, så vidt jeg kan regne ud, for 3,2 millioner lønmodtagere med en 5-årig afskrivningsperiode, 125 mio. kr. Det kommer til at koste 39 kr. i etableringsomkostninger fordelt over 5 år.
Det er under en tier pr. år i etableringsomkostning.
Det synes jeg ikke er nogen særlig stor omkostning: under 10 kr. for at indføre valgfrihed.
Søren Søndergaard (EL), 2003-03-27:
En del af de forslag, vi ser her, og som Det Konservative Folkeparti støtter, går jo ud på, at en bestemt gruppe af unge efter 9 måneder bliver skåret ned fra kontanthjælpsniveau til SU-niveau, og det, jeg godt vil have den konservative ordfører til at give en forklaring på, er: Hvorfor lige SU-niveau?
Ligger der nogle dybere overvejelser bag, at den gruppe bliver skåret ned fra kontanthjælp til lige præcis SU-niveau?
Hvis der er det, vil jeg godt høre det.
Ole Sohn (SF), 2003-03-27:
Jeg er helt enig med hr. Lars Barfoed fra Det Konservative Folkeparti, når han fremhæver den individuelle indsats - at man tager udgangspunkt i den enkeltes behov og naturligvis også i det regionale arbejdsmarkeds behov.
Det vil sige, at man udskyder den aktive indsats til efter 12 måneder, og så skal der foreligge en eller anden handlingsplan inden 16 måneder, altså inden for 18 måneder.
Er det at tage udgangspunkt i den enkeltes behov i en tid, hvor vi har en stigende arbejdsløshed, og hvor behovene for efter- og videreuddannelse er mere markant end nogen sinde tidligere?
Bjarne Laustsen (S), 2003-03-27:
På baggrund af, at man har indgået dette forlig og den fasthed, man har indgået det med, vil jeg gerne spørge
hr. Lars Barfoed, om man reelt er blevet trukket til truget, eller hvad? Jeg spørger, fordi vi har set en række forslag fra Det Konservative Folkeparti, som går ud på, at fremskrivningen af satserne for arbejdsløse ikke skulle være så stor, som den er nu.
Man har fremsat forslag om ændringer i efterlønnen, og jeg vil godt høre, om hr. Lars Barfoed og De Konservative mener, at arbejdsmarkedet står til rådighed for de seniorer, som bliver presset ud.
Vi har set fagforbund dokumentere, at 80 pct. af deres medlemmer er blevet tvunget ud af arbejdsmarkedet, hvad så bevæggrunden end er.
Vi har en aftale om efterløn, og vi har en aftale om »Flere i arbejde«.
Hvorfor render man så selvstændigt rundt og siger, at der skal ske ændringer i overførselsindkomsterne og begrænsninger i efterlønnen osv., selv om regeringen siger det modsatte og vi har et forlig om det?
Hvis man var reel, synes jeg, man skulle fremlægge de tanker i forligskredsen med henblik på at opnå ændringer, hvis det var det, man ønsker.
Men det har vi altså ikke set i forligskredsen.
Vi har set politiske meldinger, og derfor spørger jeg: Hvordan kan det være?
Jens Vibjerg (V), 2003-03-27:
Først vil jeg da kvittere hr. Ole Sohn for de trods alt mange positive bemærkninger om forslagene og for, at SF erkender, at der er mange gode elementer.
Det siger jo ikke så lidt, når hr. Ole Sohn erkender det.
Så siger hr. Ole Sohn, at nu skal de ledige selv finde et arbejde, nu overlader vi dem til sig selv, men er det ikke rigtigt, at for det første er det at gå ud og søge et arbejde det, der giver de allerstørste chancer for at få et job?
Og er det for det andet ikke rigtigt, at vi derudover har det individuelt tilpassede kontaktforløb, hvor man individuelt, og det vil sige ofte, men som minimum hver tredje måned, kan have kontaktforløb, hvis der er behov for det?
Der er 6 ugers uddannelse efter en handlingsplan.
Der er 6 ugers selvvalgt uddannelse, som endda kan kombineres.
Der er hjælp til jobsøgning.
AF er i det hele taget aktiv i formidlingen af arbejde.
Vi får nye muligheder på internettet, og de private aktører må komme med.
Må hr. Ole Sohn ikke medgive, at der virkelig sker fremskridt også for de nyledige i den reform, der ligger nu?
Lars Barfoed (KF), 2003-03-27:
Først til hr. Ole Sohn, som spørger, hvorfor der først - som hr. Ole Sohn udtrykker det - rigtig skal ske noget i forbindelse med den lediges situation efter 1 år; hvorfor der er en sådan venteperiode:
Nu er det jo på ingen måde udelukket, at der sker noget
inden 1 år, men det er rigtigt, at der først for alvor sættes ind efter 1 års ledighed, og det er ud fra en meget nøgtern vurdering af, hvordan vi med de midler, der nu er til rådighed, bedst kan gøre en indsats, der gør en forskel
Det viser sig jo, at mange, som bliver ledige, i løbet af meget kort tid selv finder sig et nyt arbejde.
Det er jo heller ikke sådan, at der ikke gøres en indsats.
Der er jo en formidling, og vi har etableret muligheder på internettet, så der er bedre muligheder for at skabe kontakt mellem arbejdssøgende og arbejdspladserne, osv., så det er ikke sådan, at der ikke er aktiviteter.
Men der er sket en nøgtern vurdering af, hvordan vi bedst kan gøre en forskel med de midler, der er til rådighed, og det er altså sådan, at man bedst kan gøre en forskel ved at sætte ressourcerne ind, når der er gået op mod 1 år, fordi mange selv finder et arbejde i den første del af ledighedsperioden.
Til hr. Bjarne Laustsen: Ja, det er rigtigt, at Det Konservative Folkeparti bestemt har nogle visioner for, hvordan vi skal udvikle tingene på længere sigt, og hvordan vi kan skabe nogle forandringer af den måde, vi har indrettet os på her i samfundet, så vi får bedre råd til velfærd til de svageste.
I den forbindelse har vi peget på flere problemstillinger, som man nødvendigvis må tage fat i.
Det gælder den automatiske velstandsregulering af overførselsindkomsterne, hvor vi siger, at det kan godt være, der kun skulle ske en regulering i takt med inflationen, så man fastholder købekraften - altså ikke skærer ned, men fastholder købekraften.
Vi har også sagt, at på et tidspunkt er man nødt til at se på, om der på længere sigt er råd til den efterlønsordning, vi har i dag.
Jeg skal svare på de øvrige spørgsmål, når jeg får mere taletid i næste runde.
Anders Samuelsen (RV), 2003-03-27:
Jeg er også en anelse interesseret i at finde ud af, hvor omfangsrigt man opfatter et forlig som det, vi nu har indgået om arbejdsmarkedspolitikken.
Jeg har også hørt, at De Konservative har været ude at rasle med sablen over for efterlønnen.
Det er meget interessant, og det kan vi jo alle sammen gøre os nogle tanker om.
Men samtidig har vi hørt Venstres politiske ordfører, hr. Jens Rohde, afgive et løfte i TV-Avisen, Søndagsmagasinet, om, at også de 42-årige skal kunne føle sig hundrede procent trygge, hvad angår, at de kan gå på efterløn.
Der er et eller andet, der ikke er helt koordineret de to regeringspartier imellem.
Det ene vil gerne nærmest ophæve efterlønnen i morgen, og det andet udsteder en garanti for, at også de 42-årige skal kunne gå på efterløn.
Kan vi få et lille indblik i, hvorvidt der foregår en eller anden form for koordination mellem de to forholdsvis yderliggende synspunkter?
Bjarne Laustsen (S), 2003-03-27:
Hr. Lars Barfoeds svar foruroliger mig meget, fordi netop den fasthed, som jeg efterlyser, rent faktisk ikke er til stede i den besvarelse, som hr. Lars Barfoed giver - netop at vi bliver nødt til at se på: Jamen hvornår bliver man så nødt til det? Bliver man trods alt ikke nødt til, hvis man har et forlig, at respektere de andre parter, der har siddet omkring bordet og været med til at lave den samme aftale, og sige, at nu skal der foregå nogle ændringer, i stedet for hver eneste dag at lægge en ordning for had?
Vi ved jo alle sammen, at det er så vigtigt, at der er ro omkring en ordning, og der ville jo også ske det, at man hamstrer efterløn, hvis man tror, at hvis De Konservative fik magt, som de har agt - men det ville være usandsynligt - kunne de alene bestemme, at efterlønsordningen skulle høre op, fordi arbejdsgiverne presser De Konservative.
Vi kender jo reglerne for at opsige et sådant forlig, og det bekymrer mig meget, at hr. Lars Barfoed ikke kan sige, at man vedstår de forlig, vi har, både om »Flere i arbejde« og satspuljen og alle de andre ting, i stedet for at fremture med at skabe et eller andet grundlag for nogle skattelettelser til nogle rige.
Det er sådan set det, det handler om.
Lars Barfoed (KF), 2003-03-27:
Til hr. Bjarne Laustsen.
Det er jo let nok at stille nogle korte spørgsmål, det er ofte sværere at svare kort på dem, men jeg skal prøve alligevel.
Jeg blev ikke færdig med besvarelsen til hr. Bjarne Laustsen før.
Vi ønsker at bevare velfærdssamfundet, og vi ønsker også at udbygge velfærdssamfundet, men realiteten er, at samfund kommer under et voldsomt pres i de kommende år.
De, som forlanger forandringer i den måde, vi har indrettet os på - og det gør vi Konservative - er dem, som først og fremmest er troværdige, når vi taler om at fastholde velfærdssamfundet.
Men de reaktionære kræfter, først og fremmest Socialdemokratiet, som bliver ved med at sige, at der skal intet laves om, underminerer velfærdssamfundet, og det kommer til at skade de svageste her i samfundet.
Når vi ønsker at se på de ordninger, er det ikke, som hr. Bjarne Laustsen udtrykker det, for at skabe skattelettelser til de rige.
Det er for at sikre, at der fortsat er råd til at gøre noget for de svageste.
Jeg kan garantere for, at vi selvfølgelig respekterer alle de forlig, vi har været med til at indgå.
Men derfor må man vel nok som politiker have mulighed for at rejse en debat om den langsigtede udvikling i samfundet.
Forlig skal opsiges, hvis det er nødvendigt, og så skal man forsøge at skabe flertal for det.
Men hvis vi politikere ikke kan rejse en debat om de langsigtede målsætninger for samfundets udvikling helt uafhængigt af de forlig, der gælder her og nu,
hvor er vi så henne?
Hvem skal så deltage i den debat?
Men jeg forstår, at hr. Bjarne Laustsen hellere ser, at den politiske debat koncentrerer sig om lidt smådrillerier og kortsigtede overvejelser i stedet for om nogle langsigtede visioner for, hvordan vi sikrer indsatsen for de svage i samfundet. Til hr. Anders Samuelsen: Nej, vi har sådan set ikke koordineret noget.
Det Konservative Folkeparti har sine synspunkter om efterlønnen, og dem diskuterer vi i den konservative folketingsgruppe.
Når vi så er klar med nogle meldinger, må vi jo diskutere med andre partier, hvad der kan findes flertal for, og det vil selvfølgelig først og fremmest være med Venstre, som er vores gode partner i regeringen.
Til hr. Søren Søndergaard: Nedsættelsen til SU-niveau for unge er jo for at lægge et pres, så de unge også tager en uddannelse.
SU-satsen svarer jo meget godt til den indkomst, man ville få, hvis man tog en uddannelse.
Ole Sohn (SF), 2003-03-27:
Hr. Lars Barfoed svarede på mit spørgsmål ved at henvise til Venstres politik, og for en liberal er det jo altid ledetråden, at det offentlige ikke skal gøre noget; ved hjælp af markedskræfterne klarer enhver sit.
Men jeg mente at vide, at Det Konservative Folkeparti havde en lidt anden tilgang
til det
, så derfor forstår jeg ikke helt, at man som Konservativ kan sige, at i det første år skal samfundet ikke foretage sig noget nævneværdigt, for økonomien rækker ikke til det.
Men virkeligheden er jo, at vi er på vej ind i en nedgangsperiode med stærkt stigende arbejdsløshed, og hvis samfundet så ikke skal sige: Nu må en række medborgere bruge den tvungne frihed, de har fået i kraft af arbejdsløshed, til at efter/videreuddanne sig, så de bliver bedre kvalificeret til at gå ind på de arbejdspladser, der kommer i fremtiden - hvad skal der så ske?
Jeg forstår simpelt hen ikke, at man bare siger: Nå, ja, hvis markedskræfterne ikke har brug for dem, må de skubbes til side i 12 måneder, før vi foretager os noget.
Det er Venstres politik, men jeg var ikke klar over, at det også var De Konservatives holdning.
Bjarne Laustsen (S), 2003-03-27:
Er det ikke træls for hr. Lars Barfoed, at Venstre så klart og tydeligt har sagt, at der ikke skal ske nogen ændring i efterlønnen, og at Venstre vedstår forliget om efterlønnen?
Det er måske bare et slag i luften, en politisk markering, eller hvad ved jeg.
Det er lige nøjagtig derfor, vi gør det, for det ville ikke være godt for de arbejdsløse eller nogen som helst andre, hvis det var sådan, at arbejdsmarkedspolitikken skulle ændres hvert år i forbindelse med finansloven.
Derfor er der god logik i, at vi laver en flerårsaftale, så parterne ved, hvad de har at rette sig efter.
Så vil jeg gerne have, at hr. Lars Barfoed bekræfter, at i dag er efterlønsordningen faktisk billigere for samfundet end dengang, vi ændrede ordningen i 1998.
Dengang kostede den godt og vel 17 mia. kr., men det, at vi har fået 1,4 millioner lønmodtagere til at indbetale kontingent, gør jo, at netto koster ordningen ca. 16,6 mia. kr. i dag.
Kan hr. Lars Barfoed ikke bekræfte, at efterlønsordningen er blevet billigere, og at vi derfor også har råd til den, fordi de ændringer af efterlønsordningen, vi har foretaget, og den virkning, de skulle have, faktisk har levet op til forventningerne?
Lars Barfoed (KF), 2003-03-27:
Der er såmænd ikke tale om, at der er en gruppe, vi ikke kan lide i Det Konservative Folkeparti, vi kan sådan set lide alle.
Men de unge kan vi altså lide så godt, at vi siger: Det er bedst for de unge mennesker, som er ledige, at de enten kommer i arbejde eller får en uddannelse, og det er for at skabe et incitament til, at de holder fast ved en uddannelse, som de har fået tilbudt, og ikke dropper ud af den, vi siger: Vi må i hvert fald fjerne ethvert økonomisk incitament til at gå en anden vej end at tage den uddannelse, de er blevet tilbudt.
Søren Søndergaard (EL), 2003-03-27:
Jeg forstår ikke helt logikken i den konservative argumentation.
Men det er bare ikke det, man gør, for SU-modtagerne har mulighed for at arbejde ved siden af og dermed få en betydelig højere indtægt.
Man tager en gruppe, der i forvejen har det svært, som i forvejen har været lang tid uden for arbejdsmarkedet, og som i forvejen hænger løst i systemet.
Den gruppe giver man nogle forhold, som er meget dårligere
Hvad er grunden til, at denne gruppe skal forfølges i den grad?
Hvad har denne gruppe dog gjort, siden Det Konservative Folkeparti kan lide den gruppe så lidt?
Ole Sohn (SF), 2003-03-27:
Det sidste om effekten af en sen indsats skal jeg vende lidt tilbage til i min ordførertale, men det, der kaldte mig herop, var hr. Lars Barfoeds regnefacon angående efterlønnen.
Skal det forstås sådan, at Det Konservative Folkeparti mener, at der bliver færre udgifter for samfundet, hvis man strammer reglerne for muligheden for at kunne gå på efterløn?
Det regnestykke går jo kun op under den forudsætning, at alle, der ikke er på efterløn, er i arbejde, men virkeligheden er jo, at langt hovedparten - ja, faktisk 83 pct. - af dem, der går på efterløn, kommer fra arbejdsløshedsdagpenge, altså en anden offentlig ydelse.
Fjerner man efterlønnen, skal de altså have dagpenge i stedet for eller for en stor dels vedkommende førtidspension.
Skal de også hindres i det, eller er det ikke bare et spørgsmål om, hvorvidt samfundet har udgifter på den ene eller den anden konto?
Lars Barfoed (KF), 2003-03-27:
Til hr. Bjarne Laustsen: Jeg kan ikke bekræfte de tal, men det er da meget tænkeligt, at de er korrekte.
Jeg har ikke lavet det regnestykke, som hr. Bjarne Laustsen åbenbart har lavet.
Jeg kan bare sige, at brutto koster efterlønsordningen samfundet 22 mia. kr. om året, og det tal vil være stigende i de kommende år, fordi den demografiske udvikling her i landet betyder, at der bliver flere og flere i den aldersgruppe.
Spørgsmålet er, om der i en tid, hvor vi alle sammen er enige om, at der er behov for at øge arbejdsstyrken, er råd til at betale langt over 20 mia. kr. om året, for at folk, som godt kunne fortsætte på arbejdsmarkedet, kan gå på efterløn i stedet for.
Er det fornuftigt at indrette sig på den måde?
Det spørgsmål bliver vi da nødt til at diskutere, og det er det, vi tillader os at gøre.
Jeg skal ikke kunne sige, hvad der er forligsbundet, og hvad der ikke er forligsbundet, men jeg kan i hvert fald sige, at Det Konservative Folkeparti nok skal stå ved de forlig, vi har indgået.
Skal der ændres noget med et flertal her i Folketinget, skal det selvfølgelig ske med respekt for forlig, og forlig skal opsiges, sådan som de nu engang skal ifølge de spilleregler, der gælder her i Folketinget.
Men det er altså vigtigt, at nogle tør tage en debat om, hvad der på længere sigt skal ske i samfundet. Til hr. Ole Sohn, som jeg ikke fik svaret før: Hr. Ole Sohn har helt ret i, at vi Konservative ikke er liberalister. Vi er konservative, men det ændrer ikke ved, at vi synes, det er vigtigt, at man ser på, hvordan man får mest ud af de kroner, man bruger, også i arbejdsmarkedsindsatsen, og man får altså mest ud af kronerne ved at koncentrere dem efter en vis ledighedsperiode. Jeg skal indrømme, at da vi startede drøftelserne om arbejdsmarkedsreformen, var jeg også mest tilbøjelig til at sige, at den indsats bør sættes ind på et tidligere tidspunkt.
Men efter at jeg har set effekten af indsatsen, er jeg blevet overbevist om, at det er fornuftigt at disponere sådan, som vi har planlagt at gøre det, og det udelukker jo stadig ikke, at man kan gøre en indsats på et tidligere tidspunkt.
Søren Søndergaard (EL), 2003-03-27:
Det undrer mig lidt, at begrundelsen for at gøre noget ved efterlønsordningen og skære ned er bedre velstand til de svageste, når netop en af de allersvageste grupper, vi snakker om, skal skæres ned fra bistandshjælp til SU, men jeg er glad for forklaringen.
Forklaringen var, at SU er et passende niveau, som også giver folk et incitament til at studere.
Men vil hr. Lars Barfoed ikke bekræfte, at hvis man er på SU, har man rent faktisk mulighed for at tjene et beløb ved siden af SU'en?
Hvis det er ligestilling, man ønsker, ligger det så også i Det Konservative Folkepartis tankegang, at disse bistandsmodtagere også skal have mulighed for at tjene et beløb ved siden af det nye bistandshjælpsniveau, der svarer til SU'en, uden at blive trukket?
Ellers er der jo reelt tale
om, at man stiller dem væsentlig dårligere end SU-modtagere.
Lars Barfoed (KF), 2003-03-27:
Jeg fik ikke svaret hr. Søren Søndergaard før.
Tiden tillod det ikke, for det er jo omfattende spørgsmål, kollegerne stiller.
Søndergaard
Til hr. Ole Sohn: Ja, det er jo fuldstændig rigtigt, at forudsætningen for, at udgifterne til efterløn falder bort, uden at der kommer ekstraudgifter andre steder i systemet, er, at alle i stedet kommer i arbejde.
Men vi er jo også alle sammen enige om, at vi kommer til at mangle arbejdskraft i de kommende år, og derfor hænger regnestykket jo krystalklart sammen.
Jeg har ikke sagt endeligt, at vi skal afskaffe efterlønsordningen, eller at vi skal ændre efterlønsordningen.
Men jeg vil godt sige - og det er også en kommentar til noget, hr. Bjarne Laustsen sagde før - at den undersøgelse, som Dansk Metal har lavet af, hvor folk kommer fra - om de kommer fra beskæftigelse eller fra arbejdsløshed, når de går på efterløn - er jo blevet fuldstændig afvist efterfølgende.
Den hænger ikke sammen.
De fleste kommer fra beskæftigelse, men Metals undersøgelse var kun koncentreret om en del af dem, der går på efterløn.
Mogens Nørgård Pedersen (KRF), 2003-03-28:
I Kristeligt Folkeparti er vi også positivt indstillet over for forslaget.
Ord som dialog og ansvar og bedre og enklere måder og troværdighed og neutralitet er jo befordrende for sådant et forslag, og vi er også enige i, at sådan er det stort set også.
Vi er også glade for, at forslaget medfører, at andre relevante parter end ForbrugerForum skal høres.
Det er vigtigt, at man fortsat har en bred vifte af høringsberettigede i forskellige sager. Men vi er lidt betænkelige ved sammensætningen af medlemmerne, når det gælder ForbrugerForum, og det er der så også flere ordførere, der har været inde på.
Vi vil gerne være med til at kigge på under udvalgsarbejdet, om vi kan få en mere hensigtsmæssig sammensætning af medlemskredsen.
Dog er det vigtigt for os, at vi ikke får så stort et forum, at det ikke bliver effektivt, for det er en fare, som man står i, hvis sådanne fora bliver for store.
Bendt Bendtsen (KF), 2003-03-28:
Tak for den positive modtagelse, men det er jo så også et forslag, der har været længe undervejs.
Det er et forslag, hvor vi har hørt mange parter mange gange.
Jeg vil gerne sige, at der fra flere ordføreres side er rejst spørgsmål omkring sammensætningen og antallet.
Og der er vi nøjagtig inde på det, hr. Mogens Nørgård Pedersen er inde på her til sidst: Det skal stadig væk være effektivt, og det skal ikke være for stort.
Det er så udgangspunktet for den snitflade, der ligger i forslaget.
Men jeg vil gerne sige til hr. Niels Sindal, fru Colette Brix og de øvrige, at vi er da klar til at diskutere en ændring af sammensætningen og antallet.
Det er der heller ikke i Danmarks Erhvervsråd, som vi har med at gøre.
Dér er der også et overtal af erhvervsvirksomheder.
Sådan må det nu engang være.
Jeg synes, at det er vigtigt, og det er til fru Pernille Rosenkrantz-Theil, der ikke rigtig kan se, at erhvervslivet har noget at gøre i ForbrugerForum.
Der vil jeg blot sige, at en linje, som Forbrugerrådet har ført i lang tid, er jo netop dialogen.
Vi tror på dialogen i denne sag.
Helt specifikt kan jeg sige til fru Anne Grete Holmsgaard, der slår ned i lovforslaget under bemærkningerne, at man kan læse tingene på mange måder, men jeg vil blot henvise til, at ForbrugerForum er rådgivende, og det bliver det ved med at være.