runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Connie Hedegaard (KF), 2004-11-24:
Man kan sige, at det, der ligger i affaldsstrategien, er, at stadig flere ting skal indsamles, og at stadig flere ting skal placeres det rigtige sted, men det er jo ikke nødvendigvis producenternes ansvar.
Producenternes ansvar er at skaffe det væk, og for dobbelt så megets vedkommende kan vi håbe på, at det bliver skaffet mere miljømæssigt forsvarligt væk, end det gør i dag.
Det er vel sådan set også formålet med lovforslaget.
Affaldsstrategi og affaldsliberalisering og mange andre ting er noget, som hr. Jørn Jespersen ved at vi kommer til at diskutere i den allernærmeste fremtid.
Skal der være nogle stærkere incitamenter på hele det område?
Det er den debat, vi har i vente inden for de nærmeste måneder.
Afstemning
Keld Albrechtsen (EL), 2004-11-24:
Nej, nej.
Jørn Dohrmann (DF), 2004-11-24:
I Dansk Folkeparti er vi også meget optaget af affaldsmængden, som vi producerer her i Danmark, og i de seneste dage har vi set i aviserne, at der også er andre, der ønsker, at vi skal behandle affaldet på en mere detaljeret måde.
Det kan man altid diskutere.
Her har vi i hvert fald et udmærket forslag, som er fremsat af miljøministeren.
Det fremkommer, som andre også har sagt, på grund af et direktiv, som vi skal leve op til.
Men det er selvfølgelig også for at fremme denne her genanvendelse af affaldet og få andre metoder til at nyttiggøre affaldet.
Er vi så dækket nok ind med det lovforslag, som er fremsat?
Der kan vi i Dansk Folkeparti godt have vores tvivl.
Så jeg vil gerne spørge ministeren: Har man nogen konkrete tiltag, som man vil tage på det her område her? Vi skal selvfølgelig også sikre, at vi har en god indsamling, og der er vi godt på vej med det lovforslag, som er fremsat her.
Vi har været ude at kritisere det lidt, hvis man skulle til at oprette en masse elektronikskrotpladser ude hos alle forhandlere.
Alt i alt synes vi, at det er fornuftige tiltag, vi ser på det område, så vi kan få nogle af de husholdningsmaskiner, mobiltelefoner og den slags ting, som er med til at give elektronikskrot, væk fra markedet og stadig væk beholde vores gode indsamlingssystem på de kommunale indsamlingspladser.
Alt i alt ser vi positivt på forslaget og glæder os til den videre udvalgsbehandling.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2004-11-24:
Fra konservativ side kan vi støtte det her forslag.
Vi finder det interessant, at man flytter ansvaret for affaldshåndteringen fra dem, der producerer affaldet, til dem, der producerer.
Det giver et incitament til at udvikle mere miljøvenlige produkter og sikre, at et apparat ikke behøver at blive udskiftet, bare fordi en mindre komponent går i stykker.
Omkostningerne for husholdningerne er beregnet til 40-50 kr. pr. år, men det skulle jo gerne modsvares af en nedsættelse af de kommunale gebyrer for affaldshåndteringen med et tilsvarende beløb.
For producenters og importørers, der nu får ansvaret for affaldet, vedkommende må de overvælte omkostningerne på forbrugerne ved køb af nye apparater, og det forventes, at omkostningerne vil svare til en prisstigning på ca. 1 pct.
Lovforslaget introducerer et helt nyt princip og nye begreber i dansk lovgivning.
Der stilles krav om producentansvar.
Lovforslaget indfører elektronikskrotdirektivet eller det såkaldte WEEE-direktiv i dansk lovgivning.
Det betyder, at mobiltelefoner, fjernsyn, computere, vaskemaskiner, og hvad der i øvrigt tidligere har været nævnt, nu bliver omfattet af lovforslaget.
Dette affald indeholder mange miljøskadelige stoffer, såsom kviksølv, kadmium, bly, kobber, bromerede flammehæmmere og pvc.
Producenterne skal fremover for egen regning sørge for indsamlingen og håndteringen af dette affald.
Det forudsætter, at producenterne påtager sig et ansvar, som tidligere påhvilede det offentlige.
Affaldshåndteringen privatiseres, og der skabes derved en øget konkurrence.
I Danmark skal kommunerne blive ved med at samle elskrot ind fra husholdningerne og i mindre mængder fra erhverv; producenter og importører skal herefter sørge for afhentning og behandling af affaldet.
Det vil også være muligt for den enkelte producent selv at varetage indsamlingen, men i den situation skal der jo stilles en garanti for, at det sker.
Flere EU-lande har implementeret det, ligesom vi har, nemlig Holland, England og Sverige, med en kombination af offentlige regler og private aftaler.
Noget af det, der skal ske, er oprettelsen af et nonprofitselskab, der skal indsamle affaldet og gennemføre registreringer og informere offentligheden.
Der skelnes mellem husholdningsaffald og erhvervsaffald, endvidere skelnes der mellem nyt affald og historisk affald.
Her er der en sjov detalje i lovforslaget, idet det historiske husholdningsaffald og erhvervsaffald behandles forskelligt.
Baggrunden for det er en ændring i direktivet, som skete under behandlingen i Europa-Parlamentet.
For forbrugerne skal det fortsat være muligt at aflevere elskrot på den kommunale genbrugsplads, som de plejer.
Først derfra er det så, at producenterne overtager ansvaret.
Det betyder en fordel for miljøet, og det kan jo være med til, at producenterne ændrer på produkterne, således at det ikke bare bliver brug og smid væk.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2004-11-24:
Jeg vil godt spørge hr. Jørn Jespersen, hvad han mener med ambitiøst, for jeg synes i det hele taget, at lovforslaget er meget ambitiøst.
Der er tale om, at indsamlingssystemet er enten sådan, som vi kender det i dag, nemlig via den kommunale genbrugsplads, eller at det enkelte firma kan lave en individuel indsamling på en til enbasis.
Det synes jeg da er et meget ambitiøst mål.
Hvad mener SF, når de siger, at det skal være ambitiøst?
Jørn Jespersen (SF), 2004-11-24:
Begge dele ville sådan set være hurtigt at svare på, men jeg går ud fra, at det er om det konkrete forslag.
Derfor vil jeg sige, at når vi her snakker om at være ambitiøse, så går det som hovedoverskrift på at sikre, at indsamlingen bliver effektiv og gennemført i så stort omfang som overhovedet muligt.
Det er selvfølgelig ikke realistisk i den virkelige verden, men jo tættere vi kan komme på det, jo bedre.
Derfor vil vi gerne diskutere, hvilke systemer vi kan stille op for at sikre, at vi kommer op på så høj en genindsamlingsprocent som overhovedet muligt.
Selvfølgelig under forudsætning af, at det også er økonomisk fornuftigt at gøre det.
Men ud fra de økonomiske rammer og muligheder: et så højt ambitionsniveau med hensyn til indsamling og genanvendelse som overhovedet muligt.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2004-11-24:
Der er jo i forslaget incitament til at producere mere miljøvenlige produkter, som jo kommer af, at ansvaret for bortskaffelsen også nu påhviler producenten.
Hvordan vil man sikre en høj procent i forbindelse med indsamling?
Hvordan tænker SF at opnå de her mål?
Jørn Jespersen (SF), 2004-11-24:
Jeg er enig i, at der er et incitament for den enkelte producent til at producere så miljørigtigt som muligt, i og med at man skal bære de økonomiske omkostninger ved at indsamle produktet.
Jeg sagde også i min ordførertale, at det synes vi er den rigtige tankegang, og at den støtter vi varmt.
Hvordan sikrer vi så, at så meget elektronikaffald bliver samlet ind som overhovedet muligt og dermed ikke ender på forbrændingen og som miljøgifte i vores omgivelser?
Det er vi åbne over for at diskutere hvordan man gør bedst muligt.
For os at se
handler det bl.a. om at sikre, at der kommer en mærkning på selve produktet, så forbrugerne er klar over, at her er der et elektronisk produkt, som man ikke skal smide i affaldsspanden, og som man ikke skal lade komme over i forbrændingssystemet
Det handler også om at sikre en genindsamling relativt tæt på forbrugerne, måske i forbindelse med de indsamlingssystemer, der i forvejen er af flasker og aviser osv., måske ved den enkelte husstand, hvis det er muligt.
Vi har ikke den endelige løsning.
Vi tør ikke lægge os fast på det før udvalgsbehandlingen, men vi vil meget gerne drøfte det, og vi synes, at vi under udvalgsbehandlingen skal undersøge, hvordan vi sikrer et så højt indsamlingsniveau som muligt under hensyntagen til de økonomiske muligheder.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2004-11-24:
Lovforslaget om producentansvar for elektronikskrot er et godt forslag, som vidner om, at EU i mange sammenhænge bidrager til et væsentligt løft af medlemslandenes miljømæssige standard.
Det er sund fornuft at tvinge producenter af elektronikudstyr til at tage de årlige tusinder af ton elektronikaffald tilbage med henblik på genbrug og genanvendelse.
Det vil spare samfundet for mange affaldsproblemer, og samtidig kan der blive tale om en væsentlig ressourcebesparelse, hvis elektronikudstyret eller dele heraf genbruges i nye produkter.
Det Radikale Venstre støtter forslaget, og vi glæder os til at se det udmøntet.
Det er jeg selvfølgelig også ked af, men man kan sige, at mens vi så venter på, at oppositionen kommer til at kunne gennemføre en mere ambitiøs miljøpolitik, må man i alt fald glæde sig over, at vi har EU.
Jann Sjursen (KD), 2004-11-24:
Da Kristendemokraternes ordfører på området, hr. Mogens Nørgård Pedersen, ikke kan være til stede, så skal jeg på hans vegne fremføre følgende: Kristendemokraterne har igennem en del år kæmpet for at få indført et egentligt produktansvar, og derfor var vi også begejstrede for vedtagelsen af direktivet, uanset at der kan være langt fra Bruxelles til Brabrand.
Desværre implementeres direktivet først nu i dansk lovgivning og desværre kun på et enkelt område.
For Kristendemokraterne er det utrolig vigtigt, at der tages de fornødne initiativer for at modvirke det forbrug, der stort set ikke bidrager til meget andet end at få affaldsbjergene til at vokse yderligere.
Det er ulykkeligt, at den økonomiske vækst i vores samfund betyder stigende affaldsmængder.
Vi kan ikke bare lade de fremtidige generationer stå med et affaldsbjerg, når vi har alle mulighederne for at undgå det.
Produktansvaret er en af disse muligheder.
Det er på mange måder en fremragende model, hvis den benyttes rigtigt.
Med produktansvaret får man i vores optik skabt en bevægelse væk fra producenternes naturlige ønske om et kvantitativt forbrug, hvor et fjernsyn skal være så billigt som muligt at producere og komponenterne helst ikke være for langtidsholdbare.
Resultatet er billigere fjernsyn til forbrugerne, til gengæld er produktet ikke så holdbart og hamrende dyrt at reparere, og dermed er der skabt en cyklus, hvor resultatet bliver køb og smid væk snarere end køb og reparer.
Med produktansvaret bliver første skridt taget for at komme nærmere en køb og reparermentalitet.
Derfor er produktansvaret netop fremragende ikke bare i forhold til at sikre mere miljøvenlige produkter, men også med henblik på at skabe en mentalitetsændring.
Vi er godt klar over, at visse teknologiske landvindinger umuliggør et længerevarende brug af produkter som fjernsyn, computere og mobiltelefoner, men man får alt andet lige skabt en bevægelse hen imod, at produkter i højere grad skal kunne opgraderes frem for at kasseres.
Kristendemokraterne har tidligere i Folketinget foreslået indført produktansvar og også tilbagetagningspligt for emballageaffald.
Argumenterne for disse forslag har været stort se de samme, som man fremfører i lovforslaget for elektronikskrot.
Derfor håber vi også, at forslaget om, at de enkelte virksomheder og importører skal forpligtes til at tage emballage tilbage, nu får mere medvind her i Folketinget.
Forslaget om at indføre et producentansvar for elektronikskrot er et vigtigt første skridt i den rigtige retning.
Derfor vil Kristendemokraterne gå positivt ind i udvalgsbehandlingen.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-11-24:
Grunden til, at jeg kom med de bemærkninger, var jo netop det forhold, at jeg er meget skeptisk over for den antagelse, at man skal kunne nå op på de indsamlingsmængder, hvis man ikke tager fat om selve kilden til indsamling, som er ude i boligområderne, og som kommunen er den eneste myndighed til at håndtere.
Derfor er vi bekymrede for, at der sker en ansvarsforflygtigelse med det her, fordi der så vil være en fristelse til, at kommuner siger: Nå, men det er jo producenternes ansvar.
Vi er ikke indstillet på at medvirke til at fjerne kommunernes ansvar.
Det er desværre bare ikke rigtigt, hvad flere ordførere og også ministeren ligesom har antydet her i dag, at kommunerne i dag håndterer den opgave.
Det gør de rent faktisk ikke.
Når det gælder det mindre affald som f.eks. batterier og mobiltelefoner, så bliver det typisk overhovedet aldrig indsamlet og sorteret ud, det går direkte til forbrænding, og det bliver der jo ikke lavet noget om på ved det her.
Hvis kommunerne så tilmed ikke længere har ansvaret eller i hvert fald kan forflygtige deres ansvar, er det altså ikke godt.
Connie Hedegaard (KF), 2004-11-24:
Jeg ved ikke, om hr. Keld Albrechtsens indlæg skal forstås som sådan et forsvar for at få større konkurrence ind på det her område og sådan få mere liberalisering af affaldsmarkedet, men det, som det her forslag handler om, er jo, at producenterne får et incitament til at informere noget mere om, hvor det er, man rettelig skal aflevere det.
De får nogle incitamenter til sådan måske for nogles vedkommende at sørge for, at der sker privat indsamling af noget af det.
De får nogle incitamenter til at arbejde for, at produkterne kan få længere levetid.
Der er jo også her involveret en hjemmel til ministeren til, at man i nogle tilfælde kan gå ind og sige, at man ikke må markedsføre ting, hvis de ikke kan genanvendes, hvis de simpelthen er lavet med henblik på bl.a. ved hjælp af nogle bestemte elektroniske chips ikke at kunne genanvendes.
Der er jo nogle hjemler, som i givet fald vil kunne bruges.
Ole Stavad (S), 2004-11-24:
Det er selvfølgelig en beslutning, man træffer i Dansk Folkeparti, men jeg vil bare understrege, at jeg ikke kan forstå, hvorfor man gør forslaget til en diskussion om kronen, for det har intet som helst at gøre med, om vi skal have kroner eller euro.
Det handler om, at virksomheder, som stort set kun arbejder med og handler i dollars eller euro eller en anden relevant valuta, får adgang til at indrette sig ud fra den virkelighed, de befinder sig i, også over for danske myndigheder.
Jeg kan ikke forstå det.
Colette L. Brix (DF), 2004-11-24:
Det vil jo altid være sådan, at når vi ikke er enige, er forklaringen aldrig rigtig.
Sådan er det hver eneste gang: Hvis vi ikke er enige, er vores forklaring ikke rigtig.
Men man må altså snart lære at acceptere, at vi ikke altid er enige.
Nogle gange bliver der stemt ja, andre gange bliver der stemt nej, og med hensyn til L 123 er det altså blevet vedtaget i vores gruppe, at vi stemmer nej.
Det må selv hr. Ole Stavad tage til efterretning.
Charlotte Dyremose (KF), 2004-11-24:
I Det Konservative Folkeparti ser vi det forslag, vi her behandler, som en lettelse af byrder for det private erhvervsliv.
Skatten skal stadig betales i danske kroner, og der er ikke mulighed for på må og få at ændre valuta eller ændre kursvalg.
Derfor mener vi, at forslaget giver en god mulighed for, om end nogle måtte kalde det en lille administrativ lettelse, at danske virksomheder får en administrativ lettelse, når de opererer i en international verden og skal være konkurrencedygtige med virksomheder rundtomkring i verden.
Vi ser det ikke som noget problem, at virksomheder skal operere i andre valutaer.
Nu får danske virksomheder mulighed for at bruge en bestemt valuta til beregningerne hele vejen igennem og først til slut omregne regnskabet til danske kroner.
Ida Jørgensen (RV), 2004-11-24:
Da Det Radikale Venstres ordfører, fru Margrethe Vestager, ikke kan være til stede, skal jeg på hendes vegne fremføre følgende: Målet med forslaget er at genindføre skattestoppets jomfruelige tilstand.
Sidste år forsøgte man med at straffe sig ud af brud på skattestoppet i amter.
I år forsøger man i stedet at lappe huller.
Det tager sig lige utiltalende ud.
Det synes især paradoksalt i tider, hvor strukturaftalen igen og igen og igen forsvares med, at vi skal styrke det borgernære, vi skal decentralisere, vi skal have beslutningerne så tæt ud til borgerne som muligt.
Det er jo netop det, som den kommunale budgetlægning er et udtryk for.
Regeringen må ud og lappe.
Derfor har regeringen og Dansk Folkeparti som led i aftalen om finansloven for 2005 aftalt en modgående statsfinansieret nedsættelse af indkomstskatten, således at den samlede beskatning ikke stiger.
Skattestoppet har måske redefineret sig til et udtryk for et uændret skattetryk.
En udmøntning af de 150 mio. kr. vil ske ved en sænkning af bundskatteprocenten fra 5,5 pct. til 5,48 pct.
Begrundelsen for lovforslaget er, at borgerne skal have de samme penge til rådighed i 2005, som hvis de kommunale skatter ikke var steget.
og ca. 147 mio. kr. årligt fra og med finansåret 2006.
Lovforslaget har ikke været sendt i høring og vil heller ikke blive det i forbindelse med fremsættelsen, da der er tale om en ukompliceret teknisk ændring af bundskatteprocenten, som der ikke ses at være behov for at gøre til genstand for høring hos diverse erhvervsorganisationer m.v.
Man risikerer, at nogle kommer med bemærkninger om forslagets reelle indhold.
Vi ser frem til, at de amter, der blev straffet sidste år, holdes skadesløse.
Vi ser frem til besvarelsen af de spørgsmål, der allerede er stillet.
Det Radikale Venstre er imod forslaget.
Det er noget pjat.
Det udstiller, at man ikke ønsker en kommunal stillingtagen til økonomien selv ikke inden for kommuneaftalerne.
Vi er tilhængere af kommuneaftaler, ingen tvivl om det, men den tilgang til kommuneaftaler, som forslaget her er et udtryk for, deler vi ikke.
Det udstiller, at man ikke ønsker selvstændighed i den kommunale budgetlægning, og der synes derfor at være et vist fravær af gensidighed i respekten mellem stat og kommuner i kommuneaftalerne.
Jann Sjursen (KD), 2004-11-24:
Kristendemokraterne kan ikke støtte regeringens lovforslag om ændring af personskatteloven og en kompensation for kommunale skatteforhøjelser.
Jeg kan ikke på nuværende tidspunkt svinge mig op til de højder, som hr. Ole Stavad nåede i sin gennemgang af lovforslaget, men jeg vil sige, at efter den gennemgang synes jeg jo, det må være lidt svært at være regeringsparti og være Dansk Folkeparti i forhold til at skulle forsvare det, og det vil vi altså fra Kristendemokraternes side heller ikke gøre.
Lad mig blot her sige, at vi for det første mener, at den overskridelse på 150 mio. kr., som kommunerne har lavet i forhold til at overholde kommunalaftalerne, synes vi er inden for en margen, som må være acceptabel, altså selv, hvis man går ind for et skattestop, som regeringen gør det.
For det andet må vi konstatere, at regeringen jo selv med de nys indgåede finanslovaftaler med Dansk Folkeparti har brudt skatteloftet en gang, og derfor virker det, regeringen bevæger sig ud i med L 122, ekstremt nidkært.
Endelig synes vi, at det i lyset af den straffeekspedition, regeringen har gennemført over for Vestsjællands Amt og Frederiksberg Kommune, da de i sin tid ikke kunne overholde skattestoppet, er fuldstændig urimeligt, at man ikke, som også hr. Ole Stavad foreslog det, bruger det påtænkte provenu, som staten taber på de små skattelettelser, der her lægges op til, på at tilbagebetale strafafgiften på skattestigninger i 2003, som man indførte over for Vestsjællands Amt og Frederiksberg Kommune, og som Folketinget kommer til at behandle i næste uge.
Jeg henviser her til beslutningsforslag nr. B 39 fremsat af en række partier, herunder også Kristendemokraterne.
Så vi kan kort og godt ikke støtte det fremsatte beslutningsforslag.
Ole Stavad (S), 2004-11-24:
Nu er skatteministeren jo så heldig, at han har adgang til annalerne og historien, og derfor håber jeg, at skatteministeren en dag, når han har rigtig god tid, vil gå tilbage og se de der snesevis af eksempler og beregninger på alle mulige slags pensionisttyper, dengang vi bruttoficerede og indførte arbejdsmarkedsbidraget og lavede skattereform.
Der lå massive lettelser til de allerallerfleste pensionister, i øvrigt i modsætning til det, som den her regering har gennemført, hvor man godt nok har lavet nogle skattelettelser, men man var meget omhyggelig med, at pensionisterne blev holdt udenfor, og andre småkårsfolk fik heller ingenting.
Jeg vil godt høre, om skatteministeren har lidt humoristisk sans, når det er sådan, at han kommer med et lovforslag, som efterlader en lettelse til pensionisterne på under 1 kr. om måneden, og at man ikke engang får lov til at få udbetalt den ene krone om måneden det første år, men skal udskyde den til år 2.
Har skatteministeren ikke humoristisk sans til at sige: Det var måske alligevel lige for småt?
Jeg spørger sådan set efter: Kender skatteministeren ordet bagatelgrænse?
Morten Homann (SF), 2004-11-24:
Jeg kan i og for sig godt forstå, at regeringen har følt trang til at fremsætte det her lovforslag, for hvis man ser på den samlede forårspakke, hvor der blev lavet skattelettelser for et større milliardbeløb, og den beskæftigelseseffekt, der kom ud af det, er det dyrebare job.
Hvis man ser på de her 150 mio. kr., så svarer det jo til, at det er to-tre mennesker af den samlede jobeffekt, som man risikerer mister deres job på grund af det her.
Så på det tocifrede antal job, der er skabt med forårspakken, kan jeg godt forstå, at man er lidt ømskindet med, at der ikke skal blive nogen tabt i svinget.
Forslaget er i øvrigt også glimrende til at illustrere det groteske i regeringens skattestop, som jo netop har vist sig at være fleksibelt nok, hvis bare det er Dansk Folkeparti, som dikterer fleksibiliteten f.eks. ved afgifterne på alkoholsodavand.
Når det så drejer sig om en ting som det her, er der ingen fleksibilitet at komme efter.
En marginal samlet skattestigning på 150 mio. kr., altså ca. 30 kr. pr. dansker, gør, at der nu skal iværksættes en samlet skattestigning for et større millionbeløb i administrative udgifter, for at alle danskere kan se, at dogmereglerne er overholdt.
Det helt absurde her er jo, at der er en række kommuner, hvor folk kommer til at betale marginalt mere i skat.
Men regeringens svar er at lave en generel sænkning af bundskatten, så vi alle sammen kan glæde os over at få en skattelettelse.
Vi, som ikke bor i en kommune, hvor skatten er steget, kan glæde os over, at vi får en skattelettelse ud af det her, fordi der er andre kommuner, som har hævet skatten.
Samtidig gør det skrå skatteloft jo, at de højest lønnede får en ulige meget større fordel af denne skattesænkning, samtidig med at de rammes mindst af en kommunal skattestigning.
Så endnu en gang, ganske vist i det små, er det et forslag, som omfordeler fra fattig til rig.
Samlet set kan man sige, det er en meget lille detalje, som man har kastet sig over her.
Det illustrerer meget godt det groteske i skattestoppet, og alligevel lykkes det også regeringen at ramme socialt skævt selv med sådan et mindre forslag som det her.
Så SF vil stemme imod forslaget.