runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Villy Søvndal (SF), 2003-04-29:
Jeg bliver ved, for jeg synes, at det er en meget principiel debat, vi har, som tegner meget, meget lange sikkerhedspolitiske linjer.
Derfor synes jeg, at det er vigtigt at forstå bevæggrundene for de beslutninger, man tager.
Hr. Jeppe Kofod siger, at det afgørende er, at vi laver et aftalesikkerhedssystem, hvor FN anvendes, og hvor vi laver nedrustningsregimer.
Jeg er fuldstændig enig.
Det spørgsmål blev den amerikanske viceforsvarsminister stillet på høringen, i øvrigt af hr. Ole Wæver, der spurgte, om ikke lande med en vis ret kunne forlange begrænsninger af udviklingen af missilforsvaret.
Dette blev afvist af viceforsvarsministeren.
Begrænsningen ville virke dræbende på udviklingen af missilforsvaret.
Mit spørgsmål er derfor følgende: Vi har en amerikansk administration, der afviser det, der er hr. Jeppe Kofods forudsætning for at kunne stemme ja til missilforsvaret.
Hvordan kan man så nå dertil, at det er klogt at stemme ja, når ens forudsætning bliver underkendt?
Det kan jeg virkelig ikke forstå.
Jesper Langballe (DF), 2003-04-29:
Således foranlediget af hr. Jeppe Kofods undren
bliver jeg nødt til at stille dette spørgsmål, for man skal jo stille et spørgsmål: Har det fuldstændig forbigået hr. Jeppe Kofods opmærksomhed, at det der dogme om, at man ved ulandsbistand altid pacificerer en modstander og gør verden fredeligere, er en legende uden noget som helst hold i virkeligheden?
Det, vi taler om her, er terrorister, og det, vi har oplevet af terrorisme indtil nu, har jo især været terrorisme fra muslimsk side, fra wahhabitisk side og fra Osama bin Laden.
Det er fundamentalistiske kredse, på hvem ulandsbistand simpelt hen er en rød klud, som bestemt ikke gør dem mere fredelige, men som de betragter som en direkte fornærmelse.
Der kan være en bunke gode grunde til at give ulandsbistand, men ikke lige den der.
Søren Søndergaard (EL), 2003-04-29:
Jeg vil overhovedet ikke afvise muligheden af en international retsorden, hvor et internationalt missilsystem, forsvarssystem, kunne være relevant.
Det er altså ikke ligefrem det system, vi har.
Så derfor forstod jeg ikke rigtig hr. Jeppe Kofod.
Men jeg vil godt vende tilbage til mit spørgsmål, som jeg synes må kunne besvares.
Hvis der er lande, der ønsker at gennemtrænge det missilforsvarssystem, som USA opbygger, så kan man vel ikke forestille sig, at de vil bygge en masse missiler for at kunne gå igennem alene.
Det første, de vel vil gøre, er at spørge: Hvordan kan vi sætte det missilforsvarssystem ud af spillet?
Derfor må jeg bede hr. Jeppe Kofod om at forholde sig til det spørgsmål, der hedder, om den mest oplagte måde at gøre det på ikke vil være at sætte Thuleradaren ud af spillet, forsøge på det på en eller anden måde, og dermed bliver Thule med det her ja udpeget som bombemål i en eventuel konflikt.
Jeppe Kofod (S), 2003-04-29:
Først til hr. Jesper Langballe: Jeg tror, at en af de grundlæggende forskelle mellem vores opfattelse af, hvordan man skal svare på nutidens udfordringer og trusler, er, at vi insisterer på både konsekvent at bekæmpe truslerne, som de er i dag, bl.a. ved at styrke ikkespredningsregimet og indgå aftaler internationalt om begrænsning af masseødelæggelsesvåben, vedtage antiterrorlovgivning osv.
, og at vi også lige så konsekvent bekæmper årsagerne til, at truslerne overhovedet opstår, og dér er international bistand og handel og dialog en forudsætning for det.
Det var simpelt hen bare det, jeg prøvede at påpege. Sagt til hr. Villy Søvndal: Jo, det er en principiel debat.
Jeg vil også gerne sige, at i og med at vi, hvis Grønland og den danske regering bliver enige om at sige ja til Thuleradaren, også siger ja fra Socialdemokraternes side, betyder det jo ikke, at vi har sagt ja til det store missilforsvar og tankegangen som sådan. Studiet er i gang i NATO i øjeblikket, og det skal være færdigt omkring 2006.
Der kommer selvfølgelig en stor debat om, hvorvidt det overhovedet er svaret på nutidens trusler, om det er noget, vi overhovedet vil forpligte os til økonomisk og politisk igennem NATO.
Jeg synes, det er vigtigt at sige, at det er to forskellige debatter.
Men det er klart, at amerikanerne vil deployere et nationalt missilforsvar, uanset om vi svarer ja eller nej til opgradering af Thuleradaren.
Jeg er fuldstændig enig i, at den regering, der sidder i øjeblikket, ikke har det store tilovers for mange internationale aftaler, og det er dybt beklageligt, men jeg tror, vi skal prøve at kaste os ind i en debat med amerikanerne om, at bindende internationale aftaler også er et svar på nogle af truslerne.
Jeg erkender, at det ikke ser særlig positivt ud lige i øjeblikket, men det kan jo ændre sig.
Til hr. Søren Søndergaard om Thuleradaren: Jeg fik ikke svaret på spørgsmålet før.
Om den er et mål, er der jo også mange militæreksperter, der strides om.
Vi har hørt nogle fra Forsvarsakademiet i Danmark sige: Nej, Thuleradaren er ikke noget oplagt mål.
Andre siger noget andet.
Man kan vel sige det på den måde, at det er klart, at grønlænderne har et helt grundlæggende krav på at få svar på, om det her udgør en større sikkerhedstrussel for Grønland.
Den danske regering har i sin redegørelse sagt, at det gør det ikke.
Om det er rigtigt eller forkert, er selvfølgelig også et politisk spørgsmål, men det er den analyse, der ligger.
Jeg vil sige i tillæg dertil, at hvis det havde været et mål for stater eller terroristgrupper, havde man nok også fra amerikansk side deployeret en række soldater på basen og måske øget beskyttelsen omkring basen.
Det har man sådan set ikke, og så vidt jeg ved, er det heller ikke noget man har planer om.
Line Barfod (EL), 2003-04-29:
Jeg har to spørgsmål til hr. Jeppe Kofod.
For det første: Kan hr. Jeppe Kofod ikke bekræfte, at hvis Thuleradaren bliver et led i missilskjoldet, så vil der være større risiko for, at den bliver et bombemål, end hvis Thuleradaren ikke er et led i missilskjoldet?
For det andet forstod jeg simpelt hen ikke sammenhængen
i hr. Jeppe Kofods argumentation om, hvorfor det var så vigtigt for Socialdemokraterne, at Danmark sagde ja nu og her.
For hr. Jeppe Kofod talte jo selv om, at det nok er ret usandsynligt med den regering, der er i USA i dag, at de vil acceptere nogen former for internationale aftaler, og at man i europæisk regi er ved grundigere at vurdere missilskjoldtankegangen, og hvad den kan betyde.
Hvorfor så ikke vente til de grundigere vurderinger er gennemført i stedet for at træffe en beslutning nu på et forhastet grundlag?
Ulrik Kragh (V), 2003-04-29:
Vi bevæger os jo omkring et centralt element i forhold til risikoen for Grønland, for det er også noget af det, der optager grønlænderne.
Men hr. Jeppe Kofod kunne eventuelt i besvarelsen af spørgsmålet komme ind på følgende: Radaren i Thule er i en sammenhæng med radaren i Fylingdales og radaren i Clear og i en sammenhæng med en kommandostation i USA, der skal få det hele til at gå op i en højere enhed og koordinere de målinger, man får fra disse radarer
Ville de mennesker, som et missilforsvar skal være beskyttelsen imod, nemlig slyngelstater med enkelte missiler, terrororganisationer med råderetten over enkelte missiler, bruge først et missil på Clear, så et missil på Fylingdales, så et missil på Thule og så et missil på kommunikationsstationen for til sidst endelig at kunne gøre den skade, der er hele målet med de missiler, de kunne finde på at bruge?
Jeppe Kofod (S), 2003-04-29:
Sagt til både fru Line Barfod og hr. Søren Søndergaard: Jeg synes, at hr. Søren Søndergaard svarede lidt på spørgsmålet selv ved at sige, at der i dag ingen trussel er mod Thule.
Det vil der heller ikke være i fremtiden, i hvert fald ikke i den fremtid, man kan forudse, for det er højst usandsynligt, at nogen af de her stater udvikler og erhverver sig masseødelæggelsesvåben og missilteknologi til at fremføre dem, så de bliver langtrækkende missiler.
Det var det, som hr. Søren Søndergaard sagde fra talerstolen for et øjeblik siden, og hvis det er det, der er argumentationen, så må man jo sige, at der ikke findes nogen trussel mod Thule og mod Grønland.
Om der gør det i fremtiden, vil jo afhænge af, om det her missilforsvarsprojekt øger spændingen i verden, eller om det bidrager til nedrustning.
Det er jo logisk.
Derfor kan man ikke udelukke, at amerikanske forsvarsanlæg rundtomkring engang i fremtiden kan blive mål for et eventuelt angreb.
Det kan man aldrig udelukke.
Men sandsynligheden derfor må være usandsynlig lille
, når man også ser på, om det her missilforsvarsprojekt overhovedet er noget, der kommer til at fungere, og noget, der kommer til at have nogen virkning.
For man ved ikke, om truslen opstår, altså om det her missilforsvarsprojekt rent faktisk er et fantasifoster, eller om det er noget, der regulært imødegår en trussel, der ikke er der, men vil komme i fremtiden.
Så jeg vil sige til hr. Søren Søndergaard, at det er højst usandsynligt, at Thule skulle blive et bombemål, som hr. Søren Søndergaard sagde.
Jeg har som bekendt ikke hørt nogen sikkerhedseksperter sige, at det skulle være tilfældet.
Line Barfod (EL), 2003-04-29:
Hr. Jeppe Kofod sagde, at det, der var afgørende, var, om missilskjoldet ville bidrage til, at der blev øget spænding i verden, eller om det ville bidrage til nedrustning og fred.
Hvad mener Socialdemokraterne?
Tror man på, at et missilskjold vil bidrage til nedrustning og fred, eller tror man, at det vil føre til øget oprustning, som er den bekymring, der bl.a. er fra kinesernes side?
Så ville jeg gerne en gang til høre om det her med bombemål.
Hr. Ulrik Kragh sagde også, at forsvarseksperterne siger, at hvis et land kun har nogle få missiler, så vil det ikke bruge et af dem på Thuleradaren.
Men det er jo ikke risikoen for missiler, vi taler om, hvis der skulle være nogle med nogle få missiler.
Der taler vi jo om alle mulige andre måder.
Det kan være bomber, der bliver fragtet ind på forskellig vis.
Hr. Jeppe Kofod svarede ikke på, om ikke risikoen for Thule vil være større, hvis de bliver et led i missilskjoldet, end hvis de ikke bliver et led i missilskjoldet.
Kuupik Kleist (IA), 2003-04-29:
Jeg vil gerne udfordre den logik, der bliver udfoldet her fra denne talerstol, blandt andre af hr. Jeppe Kofod og andre talere.
Hvis der skal være logik i tingene, og man siger, at der ikke er nogen trussel mod Thule som bombemål, så må man vel også ræsonnere, at så er der heller ikke nogen trussel mod USA.
For Thule er en del af USA's apparat til at beskytte sig.
Jeg vil sige, at så er ræsonnementet bag missilskjoldet i virkeligheden også fjernet ved den form for logik, der bliver udfoldet fra den her talerstol.
Jeg er helt enig i hr. Villy Søvndals betragtninger om, at USA jo i disse år er stærkt på vej væk fra alle de internationale aftaler, som man kan komme væk fra.
Men vi har til gengæld lært også i skolen, at hvis man vil løse et problem, må man tage fat ved ondets rod.
Så er spørgsmålet vel i den her sammenhæng: Hvorfor føler amerikanerne sig så truede af resten af verden?
Hvad er det, der er den egentlige årsag til det trusselsbillede, man umiddelbart tager for givet bare ser sådan ud?
Jeppe Kofod (S), 2003-04-29:
Jeg vil gribe fat i hr. Kuupik Kleists spørgsmål med det samme.
Det er fuldstændigt korrekt, at vi jo ikke aner, om der vil opstå en trussel, der gør, at det vil være nødvendigt med et missilforsvar.
Det sagde jeg også i min ordførertale.
Det er jo højst hypotetisk.
Det kommer an på, om alle de andre redskaber til at modvirke spredning og produktion af masseødelæggelsesvåben og missilteknologi mislykkes.
Det ved vi jo strengt taget ikke om de gør.
Vi mener sådan set, at man skal bruge al den kraft, man overhovedet kan, på at sikre, at det lykkes.
Vi har i øjeblikket en forhandling mellem USA og Nordkorea om at imødegå den trussel.
Det er meget positivt, hvis det kan lykkes.
Så jo, hr. Kuupik Kleist og jeg er fuldstændig enige om, at der ikke er nogen trussel i dag, og sandsynligheden for, at den kommer, er meget, meget lille.
Derfor er vi også meget skeptiske over for missilforsvarssystemet, som skulle være et svar på nutidens trusler.
Det sagde jeg også meget klart i min ordførertale.
Men det er selvsagt amerikanerne, der må prioritere, om de vil bruge penge på det her
Det er jo klart.
Men man må opfordre dem til som punkt et også at forpligte sig på og binde sig til internationale aftaler og som punkt to at udvise samme engagement og kreativitet og vilje til at bruge penge på at gå til problemernes årsag i de regioner, hvor problemerne kan opstå.
Det kan f.eks. være at være med til at fremme demokrati og menneskerettigheder i Mellemøsten og dele af Asien.
Så jeg tror ikke, at vi er så uenige, vil jeg sige til hr. Kuupik Kleist.
Vi anser heller ikke svaret på den trussel som det mest oplagte på nuværende tidspunkt.
Det er også et svar til fru Line Barfod.
Uanset hvordan vi diskuterer det her, så er det altså højst usandsynligt, at Thule skulle blive eller være et mål i forhold til det her.
Det må fru Line Barfod jo også erkende i den forstand, at hun heller ikke mener, at der er nogen trussel, der nødvendiggør
et missilforsvar i dag.
Line Barfod (EL), 2003-04-29:
Skal man forstå det, hr. Jens Hald Madsen siger, sådan, at der ikke er nogen lande, man i dag kan udpege som dem, hvor der kunne være en risiko for, at de kunne sende missiler, der kunne nå helt til USA, og at der derfor ikke er nogen konkret trussel, som missilskjoldet skal rettes imod?
Er det sådan, man skal forstå det?
Er det sådan mere en udefinerbar frygt for, at nogen skulle komme først med et langtrækkende missil?
Desværre er der jo altså allerede langtrækkende missiler i verden i dag, så det bliver lidt svært at komme først.
Det har USA blandt andet, og Kina, som vi har været inde på mange gange, og Rusland.
Men at et land skulle kunne udvikle et langtrækkende missil, er jo ikke sådan noget, det kan gøre i hemmelighed i en kælder.
Et langtrækkende missil er sådan noget, man kan opdage i forvejen, især når de afprøver det, så derfor forstår jeg ikke helt, hr. Jens Hald Madsens og Venstres opfattelse af, at man kunne risikere lige pludselig, at nogen i al hemmelighed fik et sådant missil, uden at man kunne nå at gøre noget i forvejen.
Der er mange andre muligheder for at undgå en sådan oprustning, så jeg forstår simpelt hen ikke hr. Jens Hald Madsens væven om, at nogen skulle komme først.
Nej, men risikoen er jo, at der kommer en trussel, hvis vi får startet et nyt oprustningskapløb.
Nu har Hr. Jeppe Kofod flere gange sagt, at der ikke var nogen eksperter, der mente, at der var en trussel mod Thule.
Men på den høring, der blev holdt sidste år i Folketinget, sagde en af de fremmeste eksperter i verden, den britiske ekspert Sir Timothy Garden - og nu citerer jeg fra Informations tillæg om hele missilskjoldet: Thule vil på et tidligt tidspunkt i en konflikt blive angrebet.
Det var altså den ekspertudtalelse, som man indhentede på Folketingets høring sidste år.
Så jeg forstår simpelt hen ikke, hvordan hr. Jeppe Kofod kan fastholde, at der ikke skulle være nogen eksperter, der mener, at der er en trussel for Thule.
Og så forstår jeg stadig ikke, hvad det er, der gør, at Socialdemokraterne mener, det er nødvendigt at sige ja nu.
Hvorfor vil man ikke vente på de diskussioner, man har i Europa, og den vurdering, man skal have i Europa om, hvad man mener, der bedst vil kunne bidrage til verdensfreden, i stedet for at løbe den meget store risiko for oprustning nu?
Søren Søndergaard (EL), 2003-04-29:
Det er jo nok, fordi der ikke er
nogen trussel i dag mod USA fra langtrækkende ballistiske missiler.
Der er jo ikke nogen trussel andet end den, man mener, man kan imødegå på den måde, som man hidtil har imødegået den på, det vil sige med gengældelse, og det kommer der heller ikke i en periode fremover.
Men det er jo nok derfor.
Hvis den trussel skulle komme, ville man selvfølgelig også forsøge at forsvare Thuleradaren mod angreb på den.
Det giver sig selv.
Ellers ville man jo lægge sit system blot.
Jeg har også hørt dem udtale sig om, at lande med få ballistiske missiler jo ikke vil bruge dem på Thule.
Nej, det vil de selvfølgelig ikke.
Og der er fremført andre argumenter, siger hr. Kofod.
Ja, men hvad mener Socialdemokratiet?
Hvad mener hr. Kofod?
Hvis man har et forsvarssystem, der bygger på, at man har en radar på Thule, og det forsvarssystem ikke fungerer, hvis den radar ikke fungerer, så er det vel meget logisk, at en fjende vil overveje: Hvordan får vi den radar sat ud af kraft?
Derfor må hr. Kofod jo forholde sig til den kendsgerning, at man dermed gør Thule til et bombemål, og det må man så afstemme med den grønlandske befolkning.
Misforstå mig ikke, Enhedslisten er faktisk voldsomt optaget af at sikre begrænsning af masseødelæggelsesvåben og missiler.
F.eks. i forhold til hele konflikten i Mellemøsten synes vi, det er helt oplagt, at det internationale samfund skal stille krav om en total afrustning med hensyn til masseødelæggelsesvåben for alle landene i Mellemøsten f.eks.
Ligesådan mener vi, det er helt afgørende, at der både bliver lagt planer for forhandlinger og lavet aftaler omkring begrænsning af udviklingen af forskellige missilsystemer, det være sig kortrækkende, mellemrækkende eller langdistance.
Jeg forstår bare ikke, hvordan Venstres ordfører vil forhindre en spredning af langtrækkende missiler ved hjælp af at opbygge et missilforsvar.
Jeg erkender - selv om jeg ikke synes, det var en god måde, man valgte - at man har forhindret Irak i at få langtrækkende missiler nu, medmindre USA forsyner dem med dem, det erkender jeg.
Men det var jo ikke missilskjoldets skyld.
Hvordan kan missilskjoldet forhindre en spredning af langtrækkende missiler i såkaldte slyngelstater, som altså ikke har dem i dag?
Jens Hald Madsen (V), 2003-04-29:
Jeg synes, vi kører lidt i ring nu.
Jeg synes, jeg har sagt temmelig mange gange, at jeg ikke ser Kina som grunden til, at man har lavet et missilforsvar.
Så er den vel egentlig ikke meget længere - i hvert fald ikke fra min side.
Jeg mener, et missilforsvar er fornuftigt ud fra den betragtning, at det er en forebyggelse mod kommende trusler.
Til hr. Søren Søndergaard: Jeg tror, der er store bekymringer med hensyn til f.eks. Nordkorea, men det, der er min største bekymring, er, at det at bygge et missilforsvar er en kæmpeopgave, som vil tage år, mange år.
Derfor skal man altså bare overveje denne her tanke: Hvad nu, hvis der er et regime, det er ikke til at vide hvor, der kommer først med sine missiler, og vi ikke har det her forsvarssystem?
Hvad så?
Det er vel derfor, man skal have forsvarssystemet, og forsvarssystemet går jo også igen ud på at forebygge, forhindre, at den slags regimer bliver motiveret til at slå ind på den bane.
Ulrik Kragh (V), 2003-04-29:
Det, der får mig på talerstolen tredje gang, er, at det er ved at lykkes venstrefløjen og Socialdemokratiet at tale sig frem til, at der ikke er nogen trussel.
Nordkorea har kapacitet til at kunne sende ballistiske missiler meget langt.
De har atomkapacitet, og de har vist viljen til at ville sælge til højestbydende.
Iran har klare ambitioner på området, og eksperterne siger også, at det er et spørgsmål om tid.
Pakistan har et meget ustabilt styre, som vi i dag er glade for at arbejde sammen med, men vi kan risikere, at det på et tidspunkt kan vende.
Både Iran og Pakistan har stærke fundamentalistiske kræfter, som ville kunne være potentielle samarbejdspartnere med terrorister.
Rusland har et stort arsenal af gammel teknologi, hvor der er organiseret kriminalitet.
Vi skal gøre, hvad vi kan for at samarbejde med Rusland.
Men der er dog alligevel en række scenarier, der vil kunne vise en trussel i fremtiden.
Det er jo fremtidens trussel, vi skal forberede et missilforsvar mod, vil jeg sige til hr. Jeppe Kofod.
Det er jo ikke nutidens.
Helge Sander (V), 2003-04-29:
Som jeg sagde i mit foregående indlæg, er der altså tale om noget, som allerede i 1992 var på dagsordenen og fandt tilslutning blandt et bredt flertal her i Folketinget.
Jeg går da ud fra, selv om det går forud for min tid på den plads, jeg har i dag, at også dengang var Københavns Universitet og Aarhus Universitet indblandet, ligesom jeg går ud fra, at universiteterne er det i de 29 lande, som er involveret i Bolognaprocessen. Jeg synes, det er ganske vigtigt at sige for ikke at gøre det til et problem, at der har været et udbredt ønske om at lave denne 3+2-struktur, ikke mindst blandt de studerende, for det giver jo netop mulighed for, at man kan komme ud i Europa og kan tage dele af uddannelsen andre steder end lige i det land, hvor man studerer.
Det er i hvert fald sådan, jeg har forstået baggrunden for, at det har fået bred dækning, og grunden til, at der har været bred tilslutning til det i de europæiske lande op igennem 1990'erne.
af denne universitetslov.
Søren Søndergaard (EL), 2003-04-29:
Da SF og Enhedslisten indleverede denne anmodning om en forespørgselsdebat i begyndelsen af januar, stod der ingen steder skrevet, at det ville komme på dagsordenen her tirsdag den 29. april.
Men vi kan konstatere, at vi er glade for, at den er kommet på netop i dag tirsdag den 29. april, for denne forespørgsel falder i en fantastisk aktuel situation.
Den falder i en situation, hvor der er en tydelig krise i forhandlingerne mellem den danske regering og Grønland omkring det her missilsystem.
Den falder i en situation, hvor vi har haft en række høringer, der har belyst spørgsmålet fra forskellige sider.
Og den falder i en situation, hvor det bliver mere og mere klart, at der ikke er tale om et fredens projekt, men netop om et projekt, der vendt mod Kina vil føre til øget oprustning ikke mindst i Asien.
Derfor mener vi, det er virkelig godt, at vi netop i dag får den her diskussion, og vi ser meget frem til den debat, som nu følger.
Besvarelse
Villy Søvndal (SF), 2003-04-29:
Hr. Jens Hald Madsen nævnte i sin ordførertale, at der i Venstre har været dybe overvejelser, inden man sagde ja.
Overvejelserne, der forsvarer et ja, kan jo læses i redegørelsen, så det er sådan set ikke dem, jeg er optaget af.
Jeg er optaget af den anden side af overvejelserne: dem, der peger mod et nej, for når man har været inde i dybe overvejelser, så må det jo betyde, at man virkelig har sat overvejelserne op imod hinanden.
Hvad var Venstres overvejelser om nej?
Hvad var det for ting, man overvejede?
Når hr. Jens Hald Madsen siger, at der er større spredning, så var det jo det stik modsatte, vi fik oplyst på høringen, nemlig af den amerikanske forsker Cirincione, der sagde, at af de 15 lande, der i dag har nukleare, biologiske eller kemiske våben eller forskningsprogrammer, står USA og Rusland for 95 pct. Han gjorde endvidere opmærksom på, at i forhold til for 15 år siden er der i dag væsentlig færre våben.
Gør det indtryk på Venstre?
Søren Søndergaard (EL), 2003-04-29:
Venstres ordfører, hr. Jens Hald Madsen, sagde, at der var en stigende global trussel fra missiler og masseødelæggelsesvåben.
Som sådan en gennemsnitlig tværbetragtning plus/minus en træskolængde er det formentlig korrekt.
Problemet er bare, at missiler i hvert fald er tre ting: Det er kortrækkende missiler, det er mellemdistancemissiler, og det er langtrækkende missiler. Hvis vi tager de kortrækkende, er jeg ikke bekendt med, at missilskjoldet fungerer i forhold til det.
Og heller ikke mellemdistanceraketter fungerer i forhold til det.
Så det er altså kun de langtrækkende, vi snakker om, ballistiske missiler.
Hvad angår masseødelæggelsesvåbnene, er det jo ikke i sig selv et argument, at der er flere masseødelæggelsesvåben.
Det, at der f.eks. kan sprænges atomvåben i en container i en havn i USA, kan et missilforsvar jo ikke imødegå.
Derfor beder jeg Venstres ordfører være mere præcis i forhold til, hvad det er for nogle trusler, der har været stigende, og som begrunder et missilforsvar.