Kim Christiansen (DF), 2005-12-09:
Det er jeg da glad for at vi lige fik præciseret, for det mener jeg er ret vigtigt for debatten.
Når vi taler om terror og overvågning, er det vigtigt at få sat fokus på, hvad det reelt er for nogle grupper, der er tale om.
Man taler meget om overvågning af borgere, men problemet er jo netop opstået på grund af, at Danmark med sine pivåbne grænser har lukket nogle mennesker med nogle helt ekstreme holdninger ind i landet, og derfor må hr. Morten Bødskov da være enig med mig i, at hovedformålet med at øge overvågningen i forbindelse med terror må være at fokusere målrettet på de befolkningsgrupper.
Jeg vil gerne lige indledningsvis sige til hr. Morten Bødskov, at vi selvfølgelig har fokus på eksempelvis White Pride i Århus, men de var bare ikke med blandt de persongrupper, som hr. Morten Bødskov definerede.
Regeringen fremlagde den 16. november en handlingsplan om terrorbekæmpelse, og heraf fremgår det, at Justitsministeriet agter at følge anbefalingerne fra den tværministerielle arbejdsgruppe på en lang række områder vedrørende tv-overvågning og scanning af telekommunikation.
Dansk Folkeparti ønsker ikke et overvågningssamfund.
Fru Line Barfod var inde på det, men vi ønsker at sikre borgerne bedst muligt mod bl.a. terrorhandlinger, og skulle det frygtelige så alligevel ske, har erfaringerne fra London vist, at overvågning af offentlige steder har været en stor hjælp og resulteret i en hurtig opklaring og pågribelse af terroristerne.
Der er to sider af overvågningen: den forebyggende del og den del, der vedrører opklaringsarbejdet.
Jeg er enig med fru Line Barfod i, at vi selvfølgelig også skal se på andre muligheder end overvågning, men nu drejer debatten sig jo primært om graden af overvågning, så det vil jeg holde mig til.
Ikke kun i bestræbelserne på at bekæmpe terror, men også i den øvrige kriminalitetsbekæmpelse kan politiet have stor glæde af bl.a. øget tv-overvågning og scanning af telefonsamtaler.
Det er også Dansk Folkepartis ønske, at regeringen snarest muligt iværksætter en undersøgelse af muligheden for automatiserede overvågningsfunktioner, herunder systemer der kan aflæse biometriske data relateret til genkendelse af konkrete personer eller adfærdsmønstre.
Som udgangspunkt må jeg indrømme, at jeg ikke forstår overvågningsfrygten, i hvert fald ikke hvorfor lovlydige borgere har den.
Hvis jeg f.eks. blev slået ned på Hovedbanegården eller et hvilket som helst andet sted, ville jeg som borger føle en meget høj grad af retssikkerhed, hvis gerningsmanden hurtigt kunne pågribes og straffes, og hvis det skete som følge af overvågning, ville jeg ikke have det skidt med det.
Når overvågningen sker på privat område, er det klart, at vi skal være anderledes kritiske.
Her skal der naturligvis være vægtige grunde og begrundet mistanke om kriminelle handlinger til stede, før der skrides til overvågning.
Der vil altid være en diskussion om mere eller mindre overvågning, men for Dansk Folkeparti er det vigtigt, at borgerne hele tiden sikres mest muligt, samtidig med at terror og kriminalitet undgås.
I de tilfælde, hvor skaden er sket, er det vores formål at bekæmpe terrorister og andre kriminelle med alle midler, herunder overvågning i et nødvendigt omfang.
Når der bl.a. her i salen ikke er vilje til at føre mere kontrol med, hvem vi slipper ind i vores land, må vi internt sørge for, at der overalt i landet er den fornødne overvågning af de personer, vi lukker ind.
Derfor imødeser Dansk Folkeparti med spænding tv-overvågningsudvalgets og Strafferetsplejeudvalgets udtalelser vedrørende overvågning, og i forbindelse med behandlingen af antiterrorlovpakken håber jeg, at vi her i Folketinget vil få en konstruktiv debat, som munder ud i en lovgivning, der vil øge sikkerheden for borgerne i Danmark, så terrorister og andre kriminelle elementer ikke skal sætte dagsordenen i fremtiden.