Søren Søndergaard (EL), 2003-04-29:
Når man snakker om det amerikanske missilskjold, kan man selvfølgelig sagtens lynhurtigt fordybe sig i tekniske analyser af, hvad der kan lade sig gøre teknisk set, hvor lang tid det tager at udvikle det osv., men vi synes, det er vigtigt, at man starter med at stille sig selv nogle helt fundamentale spørgsmål.
For det første: Er det sådan, at hele kernen i disse planer om et raketskjold i virkeligheden er at sætte USA i stand til at afskrække eller true andre lande til at makke ret over for USA?
Vi snakker ikke bare om de meget perifere og i sikkerhedsmæssig forstand ubetydelige slyngelstater, som USA og statsministeren vier så meget opmærksomhed, men nok så meget om Kina, Rusland, Pakistan, Indien m.fl., for den militære trussel fra de såkaldte slyngelstater er jo minimal.
Som det blev sagt flere gange på Folketingets høring den 23. april, er det reelt kun Rusland og Kina, som har våben, der kan nå amerikansk territorium.
For det andet: Ønsker USA med det her raketskjold at demonstrere over for omverdenen, at man er villig til og har midlerne til at ramme dem, der kommer på tværs af USA?
Der er jo ingen tvivl om, at hvis det her raketskjold udvikles, som det er tænkt, vil det udfordre både Kina og Rusland.
Det er jo ikke for ingenting, at overskrifter som »Missilskjoldet rettet mod Kina« er ret hyppige, og at disse vurderinger også blev fremlagt på høringen, ikke kun af den amerikanske Joseph Cirincione, men også af den kinesiske ekspert.
For det tredje: Er det sådan, at USA's raketskjold vil ændre magtbalancen i forhold til Kina og Rusland og måske også til en række andre stater?
Er det sådan, at når disse stater ser, at USA vil eliminere deres militære kapacitet til at afskrække USA fra militære angreb eller trusler, vil de prøve at hindre USA i at gøre dette?
I så fald er vi jo ved begyndelsen af et nyt våbenkapløb, hvor en række lande, uafhængig at deres nuværende forhold til USA, vil prøve at bevare deres evne til at afskrække USA og andre lande fra et militært angreb.
For det fjerde: Kan etableringen af dette missilskjold, raketskjold, ses isoleret fra den nye Bushdoktrin om pre-emptive strikes?
Det vil sige, hvor USA har givet sig selv ret til at slå til over for en formodet fjende, før denne har udviklet midler til at slå til over for USA.
Det vil sige en situation, hvor USA har tiltaget sig retten til at afgøre, hvad andre lande har i sinde over for USA, og afgøre, om dette land har ret til at udvikle bestemte våbentyper, og i givet fald angribe dette land militært uden om folkeretten og uden om FN.
Man bliver jo nødt til at sige i det Herrens år 2003, at det ikke just er et teoretisk spørgsmål, vi her har med at gøre, men et aldeles konkret, jordnært og aktuelt spørgsmål.
Dermed har vi en situation, hvor et raketskjold kan bruges helt uafhængigt af en sikkerhedspolitisk trussel,
nemlig i en situation, hvor USA vil kunne bruge dette raketskjold koblet sammen med preemptive strikes til at beskytte sine egne interesser, økonomisk såvel som politisk
, f.eks. vil Kina om få årtier formentlig være en økonomisk og politisk stormagt, ikke kun i Asien, men også globalt. En lang række amerikanske konservative politikere og tænketanke arbejder allerede helt åbent ud fra den strategi, at man ønsker et overlegent amerikansk missilforsvar, som vil kunne bruges i den situation til at forsvare USA's globale position over for Kina, og som skal være i stand til at imødegå enhver trussel fra Kina, ikke bare forstået på den måde, at man skal kunne imødegå et angreb, men også forstået på den måde, at man skal kunne slå til mod Kina uden at forvente et modangreb. De her spørgsmål opfatter vi er regeringens og tilhængernes pligt at besvare.
Vi opfatter ikke, at opgaven består for dem, som ønsker at fastholde en situation uden et missilskjold.
Det er ikke dem, der skal besvare de her spørgsmål.
De, der ønsker det missilskjold, må klart lægge frem, om det har de her konsekvenser.
Vi har f.eks. hørt, at man ikke forventer, at det vil udløse et våbenkapløb i Sydøstasien,
men der er ikke kommet ét eneste argument for det, ud over at Kina og Rusland har reageret afdæmpet, men vi kan jo bare tage, hvad Kina selv siger, for at se, at der er en klar risiko på de her områder.
Derfor står vi altså i en situation, hvor de her spørgsmål er ubesvarede.
Meget tyder på, at det kan få en meget negativ konsekvens, og derfor er vores indstilling som udgangspunkt, at man ikke kan tiltræde, at Danmark skal give tilsagn om et sådant missilskjold.