runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Flemming Oppfeldt (V), 2004-04-20:
Noget for noget-programmet er et forsøg på at sætte individ og virksomheder over systemet
; de, der gør noget, de, der griber chancen, de, der øver en ekstra indsats, skal ikke straffes med snærende bånd og stive regler.
Det er i mødet mellem det offentlige, stat og kommune, på den ene side og borgere og virksomheder på den anden side, at vi skal udvikle den nye serviceindstilling, hvor der bliver råderum til dem, der skaber nyt og skaber mere til både dem selv og til gavn for fællesskabet.
Noget for noget-princippet bygger desuden på lidt tankegods fra arbejderbevægelsens gyldne dage: Gør din pligt, kræv din ret. SF har i dag fremsat et beslutningsforslag med ni konkrete forslag til noget for noget-programmet.
Venstre kan dog ikke uændret vedtage SF's beslutningsforslag.
Vi mener, at SF har placeret sig i en lidt stereotyp socialistisk tilgang til noget for noget, hvor virksomhederne eksempelvis mistænkeliggøres.
Der er i flere af forslagene ikke frihedsting, men flere regler og begrænsninger for virksomhederne, og her sigter jeg til punkterne 4, 5, 7 og 8, hvor virksomhederne skal betale bøder, sættes i gabestok eller tvangsovertage offentlige opgaver.
Det er forslag, hvor man sætter systemet over virksomhederne, og her kan Venstre ikke være med.
Så er der de tre første forslag, nemlig borgernes omkostninger ved klageadgang, hurtigere sagsbehandling ved familiesammenføringer og en tidligere indsats ved langtidssygdom.
Det er tre forslag, som tilgodeser borgernes rettigheder.
Her sætter man borgerne over systemet, og derfor mener Venstre, at det er tre principielt gode forslag.
Her er billedet jo lidt forskelligt rundtomkring i landet.
Det tager regeringen højde for i et lovforslag, som er på vej, og som på forsøgsbasis giver amterne mulighed for at indføre et sådant noget for noget-system.
Men jeg vil stærkt understrege, at det er Venstres udgangspunkt, at vi i videst muligt omfang skal bruge tilskyndelser og belønning frem for straf og restriktioner, når vi skal højne den offentlige sektors serviceniveau.
Alt i alt: Tak for SF's ideer, SF er på sporet, men det er et sidespor.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2004-04-20:
Formålet med regeringens udspil fra februar i år om noget for noget har flere formål: For det første at synliggøre borgernes og virksomhedernes ansvar over for sig selv og over for samfundet.
Vi skal belønne dem, der kan og vil, og lad mig nævne et eksempel.
Et af regeringens første initiativer var at give ekstra midler til sygehusene.
Amterne får flere penge, men skal til gengæld levere flere behandlinger - noget
for noget
For det andet er formålet at frigøre ressourcer til i højere grad at tage os af de borgere og virksomheder, som ikke lever op til lovens krav.
Den tankegang er f.eks. omdrejningspunktet i den nye arbejdsmiljøreform, som vi lige har drøftet.
For det tredje får vi med noget for noget sat fokus på de gode eksempler, sat lys på foregangsvirksomheder og synliggjort, hvad der skal til for at nå de gode resultater.
Det er meget glædeligt, at SF et stykke ad vejen kan støtte regeringens tanker om noget for noget og er villig til at drøfte ideer, der kan udmønte princippet.
SF stiller i dette beslutningsforslag ni konkrete forslag, som man ønsker at vi skal drøfte nærmere.
Lad mig sige med det samme, at nogle af forslagene har regeringen selv nævnt i sit katalog, nogle er med i emnekredsen, og andre mener vi ikke at vi kan støtte.
Men vi vil under udvalgsarbejdet udforske, hvad SF's intentioner med de enkelte forslag er, og vi vil naturligvis stå til rådighed med svar på spørgsmål under udvalgsarbejdet.
Ja, der er jo ideologiske forskelle mellem Enhedslisten og regeringen, og det må vi jo tage til efterretning.
Men det er altså at nære en sørgelig mistillid til de offentlige arbejdsgivere, når man mener, at de er særlig ondsindede og ikke ønsker et ordentligt arbejdsmiljø.
Jeg kender masser af offentlige arbejdspladser, hvor man interesserer sig for dette spørgsmål, så jeg tror, et besøg ude på arbejdspladserne ville hjælpe lidt på fru Line Barfods opfattelse.
Men hvorfor der skulle være forskel på en offentlig arbejdsplads og en privat arbejdsplads - det kan jeg ikke forstå!
Line Barfod (EL), 2004-04-20:
Selvfølgelig er den bedste måde at få et godt arbejdsmiljø på, at alle arbejdspladser sørger for at have et godt arbejdsmiljø.
Det siger sig selv, og det er der ikke meget nyt i.
Det, der er det afgørende, er, om der er nogle penge til at forbedre arbejdsmiljøet på de offentlige arbejdspladser, som i dag ofte har nogle meget elendige arbejdsvilkår for de ansatte.
De skal løbe alt for hurtigt på grund af alle de liberaliseringer, de borgerlige gennem årene har råbt op om at der skulle ske.
Når man så samtidig med denne arbejdsmiljøreform pålægger yderligere byrder og fjerner de penge fra det offentlige, som skulle gå til arbejdsmiljøet, er resultatet, at enten bliver arbejdsmiljøet dårligere, indtil der en dag kommer påbud og straf osv., eller også skal der skæres ned andre steder inden for det offentlige for at sikre, at der er penge til arbejdsmiljøet. Resultatet er altså, at vi får dårligere forhold inden for det offentlige.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2004-04-20:
Den bedste sikring af de ansattes arbejdsmiljø sker ved, at der kommer nogle ud og ser på den enkelte arbejdsplads, og i øvrigt har alle arbejdsgivere jo et ansvar for, at arbejdsmiljøet er sikkert og sundt.
Forslaget er ikke et spareforslag, men jeg indrømmer, at det er en ny måde at betragte arbejdsmiljøet på.
Vi opererer
ikke med bøder og afgifter og skatter og den slags ting, som man tidligere har ment var så effektive midler i arbejdsmiljøarbejdet.
Næh, nu går vi rent faktisk ud og ser på arbejdspladserne.
Er der noget at komme efter, kommer vi efter det, og er der ikke noget at komme efter, skal vi glæde os over det.
Line Barfod (EL), 2004-04-20:
Jeg kan godt forstå, at ministeren forsøger at tale udenom, for fru Pernille Falcon tager jo fat i lige præcis det, der kommer til at ske. Kommuner og amter har et meget, meget lillebitte råderum, som er fastsat af regeringen, og hvis de overskrider det råderum, bliver de straffet.
Kommuner og amter kan ikke bare hæve udgifterne, som f.eks. en privat virksomhed, kommuner og amter er nødt til at prioritere, og hvis de skal bruge flere penge på arbejdsmiljøområdet på grund af nogle påbud og undersøgelser osv., er de nødt til at skære ned på andre områder, fordi den lillebitte smule, der er sat af til vækst, ikke engang dækker den vækst, der sker som følge af befolkningssammensætningen osv. Det, regeringen lægger op til, er altså enten nedskæringer i det offentlige eller endnu elendigere arbejdsmiljø for de mange offentligt ansatte.
Bent Bøgsted (DF), 2004-04-20:
Nej, det er ikke sådan, det skal forstås, men jeg kan høre, at forståelsen af det her er et spørgsmål om, hvilken holdning man har til det.
Det ligger helt klart.
Med hensyn til det, der ligger i screening, er der jo ingen, der siger, at Arbejdstilsynet ikke måske skal bruge op til 100 timer i en virksomhed, alt efter hvor stor den er.
Jeg skal ikke på forhånd kunne sige, hvor mange timer Arbejdstilsynet skal bruge for at gennemgå en stor virksomhed, hvis det er en på 1.000 ansatte eller en på 300 ansatte.
Arbejdstilsynet ved bedst selv, hvor mange timer
det skal bruge for at gå ind i det. Jeg er sikker på, at Arbejdstilsynet bruger den tid, der er nødvendig for at få lavet en ordentlig screening.
Om det så er 5 timer, 10 timer, 20 timer, 30 timer, 40 timer, alt efter hvilken virksomhedstype det er, kan jeg ikke stå her og sige.
Vi har ikke fastlagt nogen bestemt tid pr. fabrik.
Vi har fastlagt en gennemsnitstid, som Arbejdstilsynet selv har sagt er den de regner med de i gennemsnit kan klare det på.
Så nåede jeg desværre ikke mere.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2004-04-20:
Det har ikke noget med skattestop eller ikke skattestop at gøre, for vi afleverer jo råderummet til kommuner og amter.
Der er vækst i kommunerne og amterne år for år, der bliver i 2004 brugt flere penge i amter og kommuner, end der blev i 2003, og der blev brugt flere i 2003 end i 2002
Den drejer sig om, at vi vil lave et effektivt arbejdsmiljøarbejde, der tager udgangspunkt i den enkelte virksomhed og den enkelte ansattes forhold; det er det, vi tager stilling til.
Vi skal puklen igennem de første 7 år, derefter kommer vi ind i en cyklus, hvor arbejdspladserne bliver set efter hvert tredje år, og noget mere effektivt kan man nok ikke forestille sig.
Nu vil jeg ikke gå ind i en lang ideologisk debat med Enhedslisten om det punkt, men der påhviler altså offentlige arbejdsgivere nøjagtig det samme ansvar for arbejdsmiljøet, som der påhviler private arbejdsgivere.
Så vil jeg sige, at denne reform indebærer jo, at alle offentlige arbejdspladser bliver screenet, alle offentlige arbejdspladser får besøg af Arbejdstilsynet, og alle offentlige arbejdspladser vil blive vurderet, så vi kan se, om de lever op til reglerne eller ikke lever op til reglerne.
Pernille Falcon (EL), 2004-04-20:
Der blev jo hoppet meget let og elegant hen over spørgsmålet om midler til, at det offentlige kan løfte hele arbejdsmiljøopgaven.
Der forsvinder midler, kan vi se af forslaget, og derfor vil jeg gerne spørge ministeren: Er det sådan, at man ved de kommende kommuneforhandlinger vil tage sagen op og sikre, at kommuner og amter rent faktisk får tilstrækkelige midler til, at de kan løfte hele arbejdsmiljøopgaven? Som statslig myndighed, som den, der sidder og fordeler goderne, har man også et ansvar for børnenes arbejdsmiljø, men det forholder man sig slet ikke til.
Man forholder sig kun til, hvor meget luft der er tilbage til de voksne, når børnene har trukket vejret, men man forholder sig ikke til, hvordan man skal forbedre det offentlige arbejdsmiljø.
Kommuner og amter bliver jo presset meget hårdt, de bliver presset til at skære ned, nedslidningen og stressfaktoren er meget stor inden for det offentlige, og hvis der ikke bliver sat øgede midler af, vil resultatet blive, at man skal fyre yderligere folk for at finansiere undersøgelserne.
Mogens Nørgård Pedersen (KD), 2004-04-20:
I ministerens indlæg nævnte ministeren også Kristendemokraterne som et venstrefløjsparti.
Jeg ved ikke, om det var en anerkendelse eller en cadeau, men man kan selvfølgelig komme så langt til højre, at alt andet ligger til venstre; det anerkender jeg.
Når det gælder det aktuelle lovforslag, vil jeg gerne spørge ministeren om børns arbejdsmiljø, for det har optaget os en del, Et barn under 6 år er 2.000 timer i institution eller dagpleje om året, og har regeringen virkelig ikke taget nogen initiativer, som gør en forskel for de børn, der er i mere end fuldtidspasning, ud over at de kommer sidst i køen, når det gælder Arbejdstilsynet eller arbejdsmiljøet?
Sådan som jeg har forstået forslaget, er det ikke ligefrem noget af det, der først bliver taget fat på.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2004-04-20:
Med hensyn til screeningsinstrumentet tror jeg, vi kan redegøre for, hvilke kontrolforsøg der kører i øjeblikket, så det vil stå spørgeren klart, hvordan det instrument skal bruges. Der laves forsøg, og der sker kontrol af forsøgene, og jeg vil tro, det vil ligge meget klart, at vi kan lave et effektivt instrument. Med hensyn til partsaftaler tvinger jeg ikke nogen til at indgå partsaftaler.
Men ønsker man det ikke, er det ikke sådan, at man fralægger sig ansvaret fra Arbejdstilsynets side.
Det skal naturligvis arbejde med de problemer, men jeg tror, det vil give arbejdet ekstra styrke, hvis overenskomstparterne virkelig engagerer sig i at bekæmpe
f.eks. mobning på arbejdspladserne.
Lene Garsdal (SF), 2004-04-20:
Nu synes jeg altså ikke, det er teoretisk snak, at man vil fjerne DUT-midlerne.
Det er da ret håndgribeligt, det er 130 mio. kr. om året, som det offentlige skulle have til at lave arbejdsmiljøforbedringer for.
Men jeg kommer det åbenbart ikke nærmere.
Jeg vil godt vende tilbage til noget af det, jeg sagde i min ordførertale.
Der står partsaftaler, og man forestiller sig bl.a. aftaler på områderne psykisk arbejdsmiljø og ensidigt gentaget arbejde.
Det undrer mig, for når de to områder er to af de fire prioriterede områder, hvordan kan man så overlade den opgave, som Arbejdstilsynet bruger
60 pct. af sin tid på nu, til parterne?
Det andet er, at jeg har lidt svært ved at se, hvad screening er for noget.
Men for mig at se vil der være risiko for, at det bliver en noget lemfældig afgørelse, en sådan tilsynsførende kan træffe, og hvordan sikrer man, at det ikke sker?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2004-04-20:
På samme måde som alle andre virksomheder i det her land.
Det er en opgave, man skal prioritere; det er en opgave, som vil sikre, at man kan fastholde medarbejdere, som sikrer, at arbejdspladsen får et godt ry osv. Med de udsigter, der er for arbejdsstyrken i de kommende år, så vil især offentlige arbejdspladser naturligvis skulle oppe sig for at tiltrække ny arbejdskraft.
Så jeg tror slet ikke, bekymringen behøver at ligge der, men vi kan jo trøste social- og sundhedshjælperne med, at deres arbejdspladser altså nu bliver screenet.
Der bliver nu besøg, sådan at man kan få taget stilling til, om der er ting, der skal rettes i deres arbejdsmiljø.
Jeg synes lidt, vi havner i sådan noget teoretisk snak.
Det, den her reform går ud på, er ikke snak, det er konkrete besøg på den enkelte virksomhed.
Er arbejdsmiljøet i orden?
Er arbejdsmiljøet ikke i orden?
Hvis arbejdsmiljøet ikke er i orden, så kommer vi efter jer, og vi slipper jer ikke, før det er i orden.
Jeg kan ikke blive ved, men jeg glæder mig sådan set over lejligheden til at gentage det mange gange, for det er jo essensen i den reform, vi taler om: Der er ingen, der kan putte sig i dette system.
Der er ingen børnehaver, der er ingen plejehjem, der er ingen offentlige kontorer, som kan putte sig.
Inden for 7 år vil der blive aflagt et besøg på arbejdspladsen, hvor man tager stilling til arbejdsmiljøet, og jeg tror, det er den mest unikke indsats for arbejdsmiljøet i noget land i denne verden.
Lene Garsdal (SF), 2004-04-20:
Nu siger ministeren, at det ikke er en spareøvelse, og det lyder jo godt, men sådan ser det altså ikke ud, når man læser lovforslaget.
Nu har jeg forsøgt at få Venstres og Konservatives ordførere til at sige, hvor hele det offentlige område skal få midler fra til at lave arbejdsmiljøforbedringer, nu, hvor der er skattestop.
Og så kom jeg til at tænke på, at vi jo lavede en rigtig god arbejdsskadereform, og der blev der jo netop peget på de store problemer, der var for social- og sundhedsassistenterne.
Det er jo virkelig dem, som kunne have behov for at lave forebyggende arbejde.
Hvad mener ministeren?
Hvordan mener ministeren, at det offentlige område vil kunne lave forebyggende arbejde, vil kunne få økonomiske midler til det?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2004-04-20:
Jamen sådan tror jeg da, det er i de fleste forhold, at der er nogle, der griber udviklingen, der er nogle, der af engagement går ind og vil ligge i første division i arbejdet.
Sådan er det på arbejdsmiljøområdet, og vi skal da være rigtig glade for, at der er nogle, der lægger sig i selen i det her system, for det er de gode eksempler, der skal drive udviklingen. Og til alt held sporer jeg jo en voksende interesse for at ligge meget højt placeret med hensyn til arbejdsmiljøet.
Der er flere og flere virksomheder, som stiller krav til, at leverandørernes arbejdsmiljø, forebyggelse af skader osv., lever op til et vist niveau.
Så vi er inde i en rigtig god gænge på det her område.
Så uanset hvilke krumspring hr. Bjarne Laustsen og hr. Ole Vagn Christensen foretager, så er det væsentlige forbedringer fra det tidligere system, hvor de virkemidler, man havde, var virkemidler, der gav penge i finansministerens kasse.
Ole Vagn Christensen (S), 2004-04-20:
Skal jeg forstå ministerens svar på den måde, at de, der ikke vil gøre brug af en rådgivningspligt, vil få en rød smiley, og at den vil blive delt ud, ikke i løbet af 7 år, men med det samme?
Jeg går virkelig ud fra, at det må være det, der ligger i den pligt, som man lægger op til her.
Angående BST og det ansvar, der er her, så er det vel lidt forkert at sige, at virksomheder, som ikke føler, at de har haft brug for nogen rådgivning, sådan set skal gøre brug af den rådgivning.
Det er vel rimeligt, at vi, når man ser det fra et branchemæssigt eller fra et landsmæssigt synspunkt, så er enige om, at alt det der, der kommer hver især til gode, sådan set også kommer fællesskabet og dermed både samfundet og lønmodtagere og også alle andre virksomheder til gode.
De har jo levet på, at nogle måske lidt har været foregangsmænd og fundet ud af nogle ting sammen med BST.
Det kan vel ikke udelukkes.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2004-04-20:
Det er jo rigtig skarpt set af hr. Ole Vagn Christensen.
Det er jo lige præcis det, som reformen går ud på, at her skal man bruge rådgivningspligten.
Der vil komme nogle rådgivere, og i den forbindelse vil BST jo på lige fod med andre være en væsentlig aktør her.
Hvis Arbejdstilsynet konstaterer, at der er problemer med at organisere sikkerhedsarbejdet på virksomhederne og man også konstaterer, at der er væsentlige mangler og fejl i arbejdsmiljøet, ja, så kan virksomheder med under 20 ansatte blive idømt 1 års rådgivningspligt og virksomheder over 20 ansatte 2 års rådgivningspligt.
I modsætning til det system, vi har i dag med BST, så skal man bruge rådgivningen.
Man slipper først ud af rådgivningen, når man har løst problemerne.
Det er jo lige præcis kernen og styrken i denne her reform, at missionen skal lykkes, og at vi ikke slipper virksomhederne.
Jeg vil godt erindre om, at den nuværende BST-ordning punkt 1 ikke indeholder nogen forpligtelse for virksomhederne til andet end at betale, og punkt 2 når vi taler forebyggelse, så benytter 85 pct. af danske virksomheder ikke eller er ikke omfattet af BST. Så den meget snak, der er om, at det er kernen i vores forebyggelse herhjemme, har jo ingenting på sig.
Det er en forsvindende lille del, og det er her, forligspartierne siger: Jamen nu går vi ind, vi ser på den enkelte virksomhed.
Er der noget at komme efter, så lover vi, at vi kommer efter det.
Ole Vagn Christensen (S), 2004-04-20:
Det var jo noget af en lektie, vi fik omkring bøder og straf og skat og afgifter og den slags ting der.
Jeg vil godt spørge ministeren sådan helt stilfærdigt: Der blev sagt fra De Konservatives side, at vi har en hel masse brodne kar.
Hvem betaler for dem, hr. minister?
Hvem betaler, når man sådan set laver et dårligt arbejdsmiljø?
Hvem betaler for, at det måske glider lige så langsomt ind
over både det ene og det andet, altså både det psykiske og det fysiske arbejdsmiljø?
Det gør vel ministeren.
Det gør vel samfundet, når sådan noget kan finde sted. Sådan som planen er lagt op her, er det vel rigtigt at forstå, at man altså kan se frem til det i en 7-årig periode.
Så tilbage til det andet omkring forebyggelse og rådgivere.
Vil det sige, at når der er en rådgivningspligt, så vil de virksomheder, som ikke gør brug af denne rådgivningspligt, få en rød smiley, fordi arbejdsmiljøet her ikke er i orden?
Vil det sige, at vi kan forvente, at de bliver delt ud?
For der må vel være noget med det ansvar, der ligger omkring rådgivningspligten.
Man skal vel også gøre brug af den.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2004-04-20:
Lad mig bare konstatere, at der ingen besparelser er i det her forslag.
Denne her arbejdsmiljøreform er ikke en spareøvelse.
Denne her reform er for at sikre, at samtlige landets virksomheder får gennemgået deres arbejdsmiljø.
Er der noget at komme efter, så bliver de idømt rådgivning, og det gælder både private virksomheder og offentlige virksomheder.
Så er der en børnehave, der ikke har orden i arbejdsmiljøet, ja, så bliver der taget hånd om det.
De får oven i købet nu besøg efter det nye system.
Det skal vi selvfølgelig være optaget af i arbejdsmiljøet, for det er jo den vigtigste indsats, vi kan gøre, nemlig at forebygge, at der i det hele taget opstår problemer.
Der vil jeg sige, at denne her reform jo for det første indebærer, at man skal bruge rådgivning.
Der er indbygget incitamenter til at få et arbejdsmiljøcertifikat, der er en smileyordning, som skal synliggøre arbejdsmiljøindsatsen, vi har mulighed for at lave partsaftaler mellem parterne på arbejdsmarkedet, der er mulighed for at få forhåndsgodkendt arbejdsmiljøinvesteringer, og vi kvalitetssikrer arbejdsmiljøuddannelserne.
Så der er en lang række initiativer, vi tager her, som direkte er målrettet forebyggelse af arbejdsmiljøskader.
Bjarne Laustsen (S), 2004-04-20:
Jamen det var da en indrømmelse.
Men med hensyn til ros mente jeg andre ud over fra dem, der har foreslået det her, for jeg hører ingen uden for huset ud over arbejdsgiverne, der roser det, og det er jo også arbejdsgivernes reform, som ministeren har indskibet sig i.
Det er en faktuel kendsgerning.
Det ved vi godt.
Jeg har spurgt helt præcist til det der med besparelsesforslaget.
Hvor stort er det her besparelsesforslag?
Hvor mange penge kommer der i beskæftigelsesministerens kasse eller i finansministerens kasse på grund af det forslag her?
Så vil jeg også gerne kende svaret på spørgsmålet
omkring forebyggelsen.
I § 12 står der jo klart og tydeligt, at virksomheden skal have en rådgivning.
Jeg vil også gerne høre til sidst, om der er en mulighed for, at ministeren kan sige, at man ikke piller ved det objektive ansvar.
Der er nogle ændringer og nogle formuleringer i aftalen og i loven, som bekymrer mig meget.
Siden vi fik arbejdsmiljøloven, har det været entydigt, at det er arbejdsgiveren og kun arbejdsgiveren, der har ansvaret til syvende og sidst.
Der er andre, der kan få bøder og straf osv., ja, men det er arbejdsgiverens ansvar til sidst, hvis der er problemer på virksomheden.
Piller man ved det i den her reform, og hvad vil konsekvenserne være deraf?
Pernille Falcon (EL), 2004-04-20:
Jeg kan forstå ministerens svar sådan, at min konklusion var korrekt: Når man konstaterer, at nedslidningen og stressfaktoren er så stor, at der er grund til påbud og rådgivning, er det op til de offentlige myndigheder selv at finde midlerne, og i og med at der er et skattestop, skal man fyre yderligere folk for at nedbringe stressfaktoren.
Det er fremgået af en del af høringssvarene, at der er en meget stor bekymring for, hvordan en så overfladisk screening, som der bliver tale om med det tidsforbrug, der er skitseret, når der er tale om et gennemsnitligt tidsforbrug på 1½ time, kan opfange de arbejdsmiljøproblemer, de psykiske arbejdsmiljøproblemer, og de indeklimaproblemer, der er.
Det er jo nogle meget komplicerede ting, og det er jo altså ikke noget, man hverken på 1½ time eller på 20 timer for den sags skyld får en ordentlig afdækning af.
For mig ser det ud, som om man snarere har skruet forslaget sammen for at få BST ud af vagten.
Det lyder, som om man nu siger, at fremover ligger hele ansvaret, hele vægten, på sikkerhedsrepræsentanternes skuldre og på medarbejdernes egne skuldre, men samtidig har man frataget dem det gode redskab, som BST var, og det mere fremadrettede arbejdsmiljøarbejde, der var.
Er det sådan, det skal forstås?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2004-04-20:
Når loven opererer med arbejdsmiljø, er der tale om lønnet ansættelse på en virksomhed.
Ole Vagn Christensen (S), 2004-04-20:
Det er det stik modsatte, man opnår i forhold til det, som man har haft.
Man har haft en BST, hvor der var en partsinteresse.
Det vil sige, at der både var folk fra lønmodtagerne, og at der var folk fra arbejdsgiverne, og det har sådan set været det, der var det bærende.
Det er da at være direkte i kontakt med arbejdsmarkedet.
Desuden var der en sikkerhedsorganisation, som kunne trække på disse mennesker, når det drejede sig om netop at få forbedret arbejdsmiljøet og være foran alt det, man ellers taler om at der kan være nødvendigt i opbygningen af et godt arbejdsmiljø.
Derfor må jeg sige til hr. Bent Bøgsted, at resultaterne af den lovgivning jo bliver det modsatte af det, som hr. Bent Bøgsted står her og forklarer os, men man har en drøm om, at man kan vende det til noget andet.
Det, der lå i det gamle system, var et partssystem.