Svend Auken (S), 2001-03-29:
Planlovens detailhandelsformål og -bestemmelser blev vedtaget i 1997 med et meget snævert flertal i Folketinget.
Jeg har glædet mig over siden da, at partier uden for det daværende flertal har tilsluttet sig detailhandelsloven, deriblandt Kristeligt Folkeparti og Det Konservative Folkeparti, sådan at hovedmodstanderne vel er Venstre og Dansk Folkeparti.
Jeg synes, man skal udtrykke glæde over det.
Formålet var jo at fremme et varieret udbud af butikker i de mindre og mellemstore byer, de enkelte bydele, sikre
god tilgængelighed for alle trafikarter og fremme en samfundsmæssigt bæredygtig detailhandelsstruktur, som giver mindre afhængighed af bil til indkøb.
Nu har vi været igennem forhandlinger over hele landet, og jeg er glad for at kunne sige til Folketinget, at projektet er lykkedes.
Der har været meget tummel inden, men efterfølgende har der været tilfredshed med projektet.
Det vil sige, at vi har haft held til det, der var formålet, nemlig at bevare vores bystruktur i Danmark, styrke bymidterne i Danmark og forhindre en fremvækst af mange store gigantbutikker ud over landet.
Det er jeg utrolig glad for.
Så sent som i sidste uge lykkedes det mig at forhandle
en meget kompliceret situation på Fyn på plads, og det synes jeg var glædeligt.
Og efterfølgende har alle udtrykt meget stor tilfredshed med det.
Og den sag, vi skal snakke om her i dag, er jo et led i den proces, et led i, at vi har forhandlet os på plads med alle de store enheder i hovedstadsområdet, altså Københavns Kommune, Frederiksberg Kommune, Københavns Amt, Frederiksborg Amt og Roskilde Amt.
Siden 1989 har de fem centre udført deres regionplanlægning på et fælles grundlag, dvs. en fælles hovedstruktur i regionen og fælles vurderinger af udviklingen.
Regionplan 89 gav mulighed for at anvende Vestermarks byzonearealer til internationale, nationale og regionale funktioner, og i lov om Ørestaden fra 1992 blev den kommende Ørestad afgrænset, og et Ørestadsselskab fik til opgave at udarbejde en helhedsplan, der skulle lægges til grund for kommune- og regionplanen.
I 1992, altså under Schlüter-regeringen, vedtog Folketinget, et bredt flertal, at der skulle laves en ny by ude i Ørestaden.
Jeg ved godt, at der var partier, der
dengang var imod det, også partier, jeg normalt har megen sympati for, var imod det her.
Men det er altså ikke et eksternt center, det er en ny by, som Folketinget dengang besluttede skulle være der.
Fra og med Københavns Kommunes kommuneplan i 1993, der også er en regionplan, er der fastlagt et regionalt center i Ørestaden, altså en ny by.
Omfanget af detailhandel skulle fastlægges i regionplanlægningen efter ændringen af planloven af 1997.
Butikscentret i Ørestaden blev i juni 2000 fastlagt som en integreret del af den samlede hovedstadsløsning for de tre hovedstadsområder og de to centralkommuner, altså de fem, jeg nævnte før,
baseret på en forhandlingsløsning.
Inden den endelige beslutning blev truffet, var jeg i Folketinget og drøfte det - jeg tror i øvrigt, det var på hr. Ole M. Nielsens foranledning; jeg kan ikke helt huske det.
Vi drøftede det i Folketinget, og man kunne sige de knubbede ord, der var.
Men det var altså en samlet forhandlingsløsning med alle amter - i øvrigt med et center, der var betydelig mindre end det, der oprindelig blev foreslået; vel kun godt halvdelen af det center, der oprindelig var foreslået.
Bæredygtighed, som hr. Ole M. Nielsen med rette efterlyser - for det er jo det, vi er fælles om at ønske - består i, at centret indgår som et af ni regionale centre uden for Københavns city, og at detailhandelsstrukturen afbalancerer de regionale centre og fremmer de mange mindre og mellemstore bycentre.
Forhandlingerne resulterede i en reduktion af Ørestadscentret til et butikscenter på 40.000 m2, oprindelig havde man bedt om 110.000 m2, samt en mulighed for udflytning
af et af hovedstadens tre stormagasiner på 17.000 m2 med en udvidelsesmulighed, der svarede til den, man i øvrigt havde givet i Århus i forbindelse med stormagasinet Salling
Og sammenlagt blev det altså et center, der kun var godt halvdelen af det, der oprindelig var nævnt, og et center, der eksempelvis er meget, meget mindre end Lyngby Storcenter, bare for at nævne det til illustration. Det er kommunerne inden for rammerne af de her regionplaner, der bestemmer, hvor de vil have byvæksten, hvis det er inden for det, vi afgrænser som bymidten, herunder
den nye bymidte i Ørestaden
Københavns Kommune argumenterede for, at de ønskede at give en nulramme for væksten inde i city af bevaringsmæssige grunde.
De maksimale butiksstørrelser for de 40.000 m2 i Ørestads city er for dagligvarebutikker på højst 3.000 m2 som i loven, og som det i øvrigt er gennemført over hele landet, og for udvalgsvarebutikker på højst 1.000 m2 bortset fra 10 udvalgsvarebutikker på op til 2.000 m2, tilsvarende det, som man har fået i Århus med henvisning til, at det jo er et hovedstadsområde, altså med en særlig planlægningsmæssig begrundelse.
I forhandlingsforløbet forlangte jeg, at der i tilslutning til den foreliggende VVM-redegørelse blev udført egentlige trafikberegninger for det foreslåede center og for det foreslåede butiksindhold.
Beregningen viste et lavere trafiktal end hidtil antaget, og det må antages, at det forhandlingsresultat, vi opnåede, som var lavere end det, vi lavede VVM-vurderingen på, reducerer dette forventede trafiktal yderligere.
Sammenfattende adskiller løsningen i hovedstadsregionen sig ikke fra regionplaner i det øvrige land.
Det har for mig været magtpåliggende, at vi har administreret lige, uanset hvor i landet det er, selvfølgelig med hensyn til, at det er en storby, det drejer sig om osv. Men der må være lighed for loven i de her spørgsmål. Der er det specielle, at Ørestad Citycenter bliver et nyt regionalt center i en by.
Der udlægges ikke eksterne nye butikscentre i hovedstadsområdet, ligesom vi heller ikke har villet udlægge nye eksterne centre noget andet sted i Danmark.
Jeg forstår godt, at de partier, som er voldsomt imod tanken om at lave en ny by i Ørestaden, også opponerer mod det her projekt.
Det kan jeg meget vel forstå.
Men har man én gang antaget, at der skal ligge en ny by, og det er en hovedstad, og en ny metro, er det jo klart, at så er der også nogle konsekvenser herefter i detailhandelslovgivningen.
Jeg er blevet kritiseret for at acceptere et butikscenter.
Det blev jeg, før beslutningen blev truffet, da jeg var i Folketinget og redegjorde for vores forhandlinger.
Man siger, at der er flere punkter, hvor man er gået ud over det rimelige efter loven.
Alle ved, at jeg aldrig har været fortaler for et kæmpecenter i Ørestaden, og derfor har jeg lagt afgørende vægt på, at det blev reduceret, og at vi fik undersøgt de trafikmæssige konsekvenser, inden vi som led i denne helhedsløsning for hovedstaden sagde ja til centret.
For det første: Centret skal ses i sammenhæng med hele detailhandelsstrukturen i hovedstadsområdet, både i forhold til den samlede mulighed for tilvækst i regionen og i forhold til de maksimale trafikstørrelser.
: Den særlige planlægningsmæssige begrundelse skal være i orden.
Altså her at det drejer sig om et nyt bycenter, som den tidligere regering med et bredt flertal i Folketinget bag sig besluttede skulle være der.
Og endelig for det tredje: Trafik og parkering skulle vurderes ordentligt i VVM-redegørelsen.
Der er jo det gode derude ved det, at der bliver en meget fin betjening med kollektiv trafik i forhold til det her center, noget, jeg naturligvis har lagt overordentlig stor vægt på.
Et af vores formål har været, at folk skal have lov til at handle, selv om de ikke også har bil - en meget stor del af vores husstande herhjemme har ikke bil - og det har man netop mulighed for her.
Jeg er ret sikker på, at det butikscenter, når der nu kan bygges i Ørestaden, vil vise sig at have færre konsekvenser og mindre fjernvirkning end det, alle reklamerne lægger op til.
Jeg vil bare sige én ting til hr. Ole M.
Nielsen, hvis synspunkter jeg normalt har meget stor sympati for, at man skal altså ikke lade sig snyde af den overdrevne markedsføring af tankerne.
Man skal se på realiteterne.
Det er et center i et nyt hovedstadsområde, meget, meget mindre end f.eks. Lyngby Storcenter. Har Lyngby Storcenter tømt Vendsyssel for detailhandel?
Det tror jeg ikke man med nogen rimelighed kan hævde.
Det er også vigtigt at holde fast i, at tanken jo er, at det skal blive et forholdsvis tæt bebygget område derude, og at det derfor er naturligt, at der også er et butikscenter.
Man kan gøre, som jeg også har gjort det, sætte spørgsmålstegn ved, hvor fornuftigt det er at starte med et butikscenter og ikke have nogle af de andre funktioner.
Men det er det kommunale selvstyre at bestemme rækkefølgen for tingene inden for de rammer, hvis man i øvrigt overholder loven.
Der er truffet mange lokale beslutninger, som jeg ikke er enig i, men det er det kommunale selvstyre, det er også retten til at gøre noget, som efter andres opfattelse er forkert; retten til at gøre det, inden for de rammer, som loven én gang udstikker.
Det er det, jeg kan sige.
Jeg er enig med hr. Ole M. Nielsen i alle ønskerne omkring bæredygtighed osv., og jeg har efter bedste evne - måske er bedste evne ikke god nok efter forespørgernes mening - men jeg har efter bedste evne bestræbt mig på at leve op til det, der var lovens krav.
Og vi har jo heldigvis haft lejlighed til at diskutere det her spørgsmål i Folketinget, inden den endelige beslutning blev truffet. Forhandling