Søren Søndergaard (EL), 2003-12-16:
Hvad er baggrunden for, at vi har den her lidt besynderlige diskussion?
Efter min mening er det rimelig klart.
Dansk Folkeparti har altså fået fuldstændig indflydelse på, hvordan indfødsretslovgivningen skal se ud, det har de fået en aftale med regeringen om.
Der er bare et problem ved det, nemlig at modydelsen for at få indflydelse på, hvordan lovgivningen skal se ud, også er, at man accepterer resultatet af det.
Det har selvfølgelig ikke været let for Dansk Folkeparti.
Dansk Folkeparti er et parti mod de sorte og mod, at udlændinge skal komme ind i Danmark
, og derfor er det selvfølgelig ikke rart for Dansk Folkeparti at skulle sidde her og stemme for, at tusinder af indvandrere og flygtninge får dansk statsborgerskab. Hr. Krarup har jo også allerede fra første færd givet udtryk for sin væmmelse her fra Folketingets talerstol over det faktum, at han og hans parti blev tvunget til at stemme for det.
Derfor er det jo helt naturligt, at tålmodigheden slipper op på et eller andet tidspunkt.
Man er i et dilemma.
Vi er så kommet frem til den situation, der er nu, at Dansk Folkeparti åbenbart har fået regeringen med på, at man skal lave nogle nye forhandlinger.
Det var vist i øvrigt aftalt, at der skulle være nogle forhandlinger i det år, vi går ind i.
Men man har åbenbart også fået den med på nogle stramninger.
Og det er jo så fint.
Det er ikke noget, man kan true os andre med.
Vi undrer os ikke over, at Venstre og Konservative vil lave stramninger sammen med Dansk Folkeparti.
Vi har hele tiden sagt, når visse dele af Venstre og Konservative forsøgte at fremstille sig som folk, der ikke led af det samme fremmedhad som Dansk Folkeparti, at det var ikke rigtigt, for det gør de, og det vil de nu vise ved at lave yderligere en aftale med Dansk Folkeparti, som strammer op på reglerne.
Det er jo, som det skal være, så længe de har det flertal, skal det flertal selvfølgelig bruges, naturligvis.
Det er i hvert fald ikke noget, man kan true Enhedslisten med, at man vil bruge det flertal, man har i Folketinget.
Der er et fremmedfjendsk flertal i Folketinget, det fremmedfjendske flertal bliver brugt, sådan er det.
Helt i orden.
Hvad angår Enhedslistens holdning, har den hele vejen igennem været fuldstændig krystalklar.
Vi har sagt: Vi vil støtte, at de, der søger dansk indfødsret, får det i henhold til de regler, det kontorcirkulære, der eksisterer, hvis det kontorcirkulære har en opbakning fra et flertal i Folketinget.
I og med at Dansk Folkeparti har sat spørgsmålstegn ved, om de egentlig bakkede op om det kontorcirkulære, så vil vi altså komme i den absurde situation, at Folketinget skulle tildele indfødsret til folk på basis af et cirkulære, hvor der ikke var nogen, der vidste, om det havde et flertal i Folketinget bag sig.
Det er klart, at der må vi selvfølgelig sige, at det ønsker vi ikke at tage ansvar for. Derfor har vores holdning været, at vi kun kunne stemme for indfødsret, hvis der rent faktisk var et parlamentarisk flertal bag regeringens fortolkning af indfødsretscirkulæret.
Når vi så har konstateret, at det er der nu, så har vi heller ikke noget problem med at stemme for det.
Hvis det var sådan, at der ikke havde været et flertal, så havde vi selvfølgelig undladt at stemme, så havde vi jo ikke kunnet stemme for det.
Så måtte de partier, der mente, at det var den rigtige model, tage ansvar for det.
Det har de så ikke fået mulighed for i denne omgang, men det vil de formentlig få i næste omgang, for sandheden er jo den, at når nu der er lavet en ny aftale, hvad er så egentlig forventningerne til, at den aftale skal holde? Jeg tror, hvis vi ser et år ud i fremtiden, at hr. Søren Krarup og hr. Langballe vil have nøjagtig det samme problem.
Når de har fået en stramning af indfødsretslovgivningen og derefter igen og igen har været med til at stemme for, at tusinder og tusinder af - er det egnsfremmede, man siger, man bruger sådan nogle særlige udtryk i Dansk Folkeparti om folk, der ikke er født omkring Valby Bakke - ikkedanskere skal have dansk statsborgerskab, så vil man igen stå med det samme
problem
, og så vil det hele gentage sig, og det kan vi så se frem til.
Indtil da kan jeg kun opfordre de herrer Langballe og Krarup til selvfølgelig at sørge for, at Folketingets flertal på det her punkt også giver sig udtryk i lovgivning.
Det ville da være sørgeligt, hvis vi havde et Folketing, hvor det ikke var flertallet, der bestemte.