Frank Jensen (S), 1998-01-15:
Jeg synes, det har været ærgerligt, at vi ikke har benyttet denne lejlighed til at få en mere indgående debat om, hvad der fremadrettet skal ske for Kriminalforsorgen.
Jeg synes heller ikke, at Kriminalforsorgen fortjener, at Folketinget, den lovgivende og bevilgende forsamling, ikke benytter denne anledning til at få sådan en debat.
Det har nok heller ikke været forespørgernes udgangspunkt.
Ønsket om debatten blev jo rejst på et tidspunkt, hvor der var akut uro i Kriminalforsorgen, i hvert fald i alle Københavns fængsler, men det er jo heldigvis et afsluttet kapitel.
Det er også ærgerligt for Kriminalforsorgen, at Folketinget lader den noget i stikken, når det drejer sig om denne debatform.
Jeg synes, at der var tendenser både hos forespørgerne, Dansk Folkeparti og i hvert fald specielt også hos den konservative ordfører, men måske ikke så meget i hr. Oxdams tale, til at trække de ideologiske skoleridt over scenen frem for at interessere sig for en meget stor offentlig institutions ve og vel og de medarbejdere, der er ansat dér, og tilkendegive nogle løsninger på problemer, som vi kan se de har i deres dagligdag.
Men nuvel.
Det er åbenbart betingelserne, at det er de mere ideologiske ting, der får lov at overskygge det ansvar, som jeg mener Folketinget har for en meget stor offentlig institution med 4.000 ansatte, der har en væsentlig betydning for, at de straffe, der er afsagt af domstolene, kan fuldbyrdes.
Jeg skal så knytte enkelte kommentarer til noget af det, der er sagt.
Hr. Tom Behnke efterlyste allerede i sin første tale muligheden for elektronisk overvågning i hjemmet som alternativ til, sådan forstod jeg det, ubetinget frihedsstraf.
Det er noget, der indgår i vores overvejelser.
Justitsministeriets lovafdeling er i gang med at se på, på hvilke straffeområder elektronisk hjemmeafsoning kunne være et alternativ, hvad det er for typer straffe, denne sanktion kan anvendes til, og Kriminalforsorgen er i gang med at analysere, hvordan det også rent praktisk kan tilrettelægges. Noget af det, vi hørte ved Retsudvalgets besøg i Sverige, var, at det bestemt ikke er uden omkostninger, og det er heller ikke uden problemer rent teknologisk, selv om der heldigvis nu er teknologiske alternativer på markedet, ikke alene et amerikansk, men jeg forstod også et israelsk system, som kan anvendes.
Det er vi i gang med at undersøge, og det vil vi kunne redegøre for over for de partier, der skal indgå i forhandlingerne om de fremadrettede ting inden for Kriminalforsorgen.
Jeg er glad for de ord, der faldt både fra fru Dorte Bennedsen og hr. Bjørn Elmquist om nødvendigheden af at kunne planlægge og fremadrette for Kriminalforsorgen også ud over de almindelige bevillingsterminer, Folketinget har i forhold til finansloven.
Det er godt, hvis vi kan få en flerårig bevilling, men det er jo altafgørende for os, hvad udgangspunktet er, hvad fortegnet er for en flerårig bevilling, om der er vilje til for alvor at gøre noget, der kan bringe Kriminalforsorgens formål fremad, dels det, at straffe skal fuldbyrdes, dels at Kriminalforsorgen gør mere end blot at holde folk indespærret.
Der er flere, der har knyttet bemærkninger til spørgsmålet om nyt byggeri.
Det var bl.a. fru Margrete Auken inde på, ikke mindst på grund af den beskaffenhed, som bygningerne har i dag, der gør det helt nødvendigt at overveje tidspunktet for at bygge nye fængsler.
Det skulle gerne give os mulighed for at foretage den rigtige prioritering, både når det drejer sig om vedligeholdelsesarbejde og tidspunktet for at bygge nyt.
Jeg var enig i den beskrivelse, fru Dorte Bennedsen gav af, at man ikke skulle bygge nyt alene for at belønne negativt stærke fanger, og sådan som jeg forstod det, skal vi ikke lave to nye rockerfængsler, hvor vi giver rockerne mulighed for at afsone sammen under bedre fysiske rammer.
Men jeg mener til gengæld efter mine egne mange besøg i fængslerne her i de seneste år, at vores fængselsbyggeri er i en forfatning, der gør det nødvendigt på et tidspunkt, og jeg mener, det er inden for en overskuelig horisont, at kassere noget af det gamle byggeri og bygge helt nyt, og det hænger jo sammen med, at de lukkede fængsler i de gamle anstalter er fra midten og slutningen af det forrige århundrede.
Så fik vi endnu en gang trukket den gamle kat over scenen af hr. Helge Adam Møller.
Jeg tror, det var femtende eller sekstende gang, jeg fik beskrivelsen af besøget ude i Vridsløselille, hvor hr. Helge Adam Møller i en situation, som jeg mange gange før har redegjort for over for hr. Helge Adam Møller, hvor beskæftigelsessituationen ikke var optimal i Vridsløselille, oplevede fanger, der overskred alle de pligter, fangerne har i fængsler.
Sådan noget sker jo, og det kan også ske, når der er fint besøg i fængslet. Men det kan vel ikke være den gamle sag, som kan tage hele hr. Helge Adam Møllers og Det Konservative Folkepartis opmærksomhed fra, hvordan fængselsvæsenet skal indrettes i fremtiden.
Jeg håber det ikke.
Jeg håber, at vi snart kan lægge den gamle sag bag os.
Der er skrevet nok om den i beskrivelser og i de svar, jeg har givet både skriftligt og mundtligt til hr. Helge Adam Møller.
Så var det, som om det var regeringens skyld, at forholdene i fængslerne i øjeblikket er presset af mange negativt stærke fanger, ja, vi har vel i øjeblikket omkring 130 rockere siddende i fængslerne både til afsoning og som varetægtsarrestanter, men det er jo altså ikke regeringens skyld.
til Folketinget,
må hr. Helge Adam Møller indse, at det ikke er regeringens ansvar og skyld, at der sidder 130.
Det er flot politiarbejde og politiets vedholdende indsats mod rockerkriminaliteten og rockerkrigen, der har ført til så mange anholdelser med varetægtarrestationer og til afsoning blandt rockerne.
Igen synes jeg, at det er nogle kraftige insinuationer.
Jeg tror, enhver ved, at så stor indflydelse har en vedtagelse her i Folketinget ikke på narkomarkedet.
Hvad er det så, vi gør ved narkotikaen i dag, for udefra kunne det nærmest se ud, som om Folketinget, regeringen, Justitsministeriet og Kriminalforsorgen fuldstændig er på herrens mark og ikke gør noget som helst. Jeg kan sige til hr. Helge Adam Møller og andre, og det ved
hr. Helge Adam Møller godt, at vi har narkohunde ansat, havde jeg nær sagt.
Vi gennemfører visitationer af fangerne, og hr. Helge Adam Møller ved godt, at det foregår ved, at de kommer af med alt tøjet, hvis de har været udenfor, eller hvis de har haft besøg og været ude i besøgsafsnittet.
Hvis der kommer besøgende, kan man også visitere dem, og det bliver de i øvrigt i de fleste tilfælde i de lukkede fængsler.
Dem, som man har en begrundet mistanke om skjuler narko på sig, ikke udvortes, men indvortes i endetarm eller i skede, kan man, hvis de indvilger i det, lade undersøge af en læge.
Hvis de ikke indvilger i at blive undersøgt, kan de med det regime, vi i øjeblikket har, sidde op til syv dage i pottevagten, hvor de sidder i en celle og alene har adgang til en potte.
Så kom ikke og sig, at vi ikke anstrenger os af fuld kraft og med meget indgribende virkemidler for at undgå, at der kommer narkotika ind i fængslerne.
Jeg har ikke hørt et eneste forslag fra hr. Helge Adam
Derfor har jeg konkluderet, at vi nu må prøve også at kigge den anden vej og se på, om vi ikke kan komme videre med at reducere behovet for narko i fængslerne, altså få færre narkomaner, og det er bl.a. ved at stille flere behandlingstilbud til rådighed, ved at lave kontraktafdelinger, der er narkotikafri, hvor vi stiller krav om aflevering af urinprøver flere gange om ugen for at sidde i de afsnit.
Dem er der blevet flere af, og der er åbnet to for ganske nylig i Sdr. Omme Statsfængsel og i Maribo Arrest.
Vi anstrenger os af fuld kraft for at komme videre ad den vej.
Jeg vil bare sige til afslutning, at jeg håber, de forhandlinger, vi skal have, når vi er færdige med vores analysearbejde, bliver langt mere konstruktive end dagens debat.