Elisabeth Arnold (RV), 2004-03-30:
2003 var et rigtig dårligt år for EU.
I begyndelsen af året var der splittelse på EU-plan om deltagelsen i Irakkrigen; nogle vigtige betingelser for gennemførelsen af ØMU-traktaten blev brudt af to af de vigtigste store medlemslande i den fælles mønt; der var fiasko i WTO i Mexico, hvor man ikke nåede til et resultat i vigtige forhandlinger om verdenshandelen; og endelig sluttede EU-året i december 2003 med sammenbrud i forhandlingerne om en ny traktat.
Der var ikke meget grund til optimisme ved årsskiftet.
Den generelle stemning i mange EU-lande er også klemt.
Arbejdsløsheden stiger, terrorangsten har gjort os mere lukkede over for omverdenen, og demografien er en udfordring for os alle sammen, for vores økonomi og for vores velfærd.
for at komme tilbage på sporet, hvad angår traktatforhandlingerne.
Konventets udkast er stadig væk grundpillen i forhandlingerne.
Vi synes, det var et flot og også et meget læseligt og meget klart udkast, der kom frem, og derfor er vi stadig væk overbevist om, at der er al mulig grund til at arbejde for, at dette udkast bliver til den traktat, vi skal stemme om på et senere tidspunkt.
Det, der udestår, er jo, som det er sagt flere gange før, fordelingen af stemmevægte ved forhandlinger med flertalsafgørelser og sammensætningen af Kommissionen.
Vi er tilhængere af princippet om det dobbelte flertal, og vi er helt sikre på, at man kan finde ud af nogle procentvise nøgler til denne her dobbelte stemmevægt, som gør, at man kan finde en løsning, alle kan være tilfredse med.
Sammensætningen af Kommissionen er også et udestående problem.
Fra Det Radikale Venstres side så vi selvfølgelig gerne, at der fast var en kommissær fra hvert land med fuld stemmeret hele tiden, men vi er ikke fremmede over for også at acceptere en løsning, der siger, at der skal være en kommissær fra hvert land, hvis blot der er en ligelig rotation, hvis Kommissionen bliver så stor, at det bliver uhåndterligt at arbejde med mange kommissærer.
Det har vi også allerede nævnt i det forhandlingsgrundlag, som lå i september 2003, og vi har også allerede accepteret den udsigt, der var til det ved Nicetraktatens behandling her for flere år siden.
Vi er sikre på, det vil være et ønske, som deles af mange andre af de mindre EU-lande.
Så kommer udvidelsen jo, det er så heldigvis lykkedes at få den gennemført, og vi står her til den 1. maj ved udvidelsen med ti nye medlemslande, og det er mere end 10 års arbejde fra alles side, som herved krones med succes, og det er, synes vi, en fantastisk god ting.
Et af de første problemer, der vil rejse sig for EU efter udvidelsen, bliver budgettet, som skal forhandles for årrækken 2007-2013.
Det bliver hårde forhandlinger.
Det drejer sig på den anden side kun om penge, kan man sige - i gåseøjne.
Og når det drejer sig om penge, kan man måske altid forhandle sig frem til en løsning, fordi der er lande, som må være utilfredse med selve løsningen, som måske kan få noget kompensation på en anden del af ordningerne, og derved kan vi sikkert få resultaterne hjem. Men jeg vil godt sige her, at noget af det, der er problemet ved EU's budgetter, jo er, at der er flere og flere lande, der taler om og også forlanger at få rabatordninger, fordi de føler, at de i virkeligheden bliver snydt i forhold til andre medlemslande. Vi synes, det er en uting at have rabatordninger.
Det gør økonomien uendelig uigennemskuelig, og det gør byrdefordelingen mere uretfærdig.
Vi vil derfor opfordre den danske regering til at arbejde for, at rabatordningerne afskaffes, sådan at vi får simple og let gennemskuelige ordninger, som alle borgere i EU kan forstå, og solidariteten bliver til at gennemskue.
Vi er meget modstander af den dobbelttale.
Vi synes, man skal tale rent ud og sige, hvis man ønsker forbeholdene afskaffet.
Hvis man ønsker en fælles flygtningepolitik, så skal man også have afskaffet forbeholdene.
Vi kan derfor ikke stemme for det forslag til vedtagelse, som regeringen og Socialdemokratiet har fremsat.
Vi ønsker, at Danmark skal være fuldgyldigt medlem, og det ønsker vi også skal fremgå af den vedtagelse, Folketinget vedtager.
Der henvises i det forslag til vedtagelse, som S, V og K har fremlagt, direkte til en folketingsvedtagelse fra 2003, som Det Radikale Venstre har stemt imod, og vi kan derfor ikke stemme for forslaget.
Vi fremsætter hermed vores eget forslag til vedtagelse, og jeg skal tillade mig at læse det højt.
Der kommer til at stå:
Forslag til vedtagelse
»Folketinget opfordrer regeringen til at arbejde for en afslutning af forhandlingerne i EU's regeringskonference snarest muligt og hilser i den forbindelse konklusionerne fra Det Europæiske Råd den 25.-26. marts 2004 velkommen.
Bl.a. hilser Folketinget de forstærkede muligheder for solidarisk at bekæmpe terrorisme, fremme menneskerettigheder og styrke EU's globale rolle velkommen.