Frank Aaen (EL), 2006-01-26:
At Saddam er sat fra styret i Irak, vil vi på ingen måde begræde.
Som bekendt protesterede vi jo mod Saddams overgreb, da den danske regering var tavs, og Vesten holdt med Saddam og sikrede forsyninger af både kemiske og konventionelle våben.
Men omkostningerne for irakerne på grund af den måde, fjernelsen af Saddam er sket på, er jo så grusomt høje, at enhver, også tilhængerne af krigen, må spørge sig selv, om det ikke kunne være sket på en anden og klogere måde, og det vil jeg vende tilbage til.
Når jeg mener, at spørgsmålet er uomgængeligt, skyldes det selvfølgelig antallet af ofre.
100.000 irakere er døde, enten direkte på grund af krigshandlinger eller indirekte som følge af krigen.
De 30.000 er ifølge de seneste oplysninger dræbt på grund af militære aktioner, og selv om der opererer mange terrorbombere og banditter i Irak, er det fortsat USA, der har ansvaret for det største antal civile, der er dræbt i forbindelse med militæraktioner.
Der er foretaget bombninger fra stor højde, der er brugt napalm, der er brugt fosfor, og som FN har beskrevet, er der gjort brug af overdreven fysisk vold, som har resulteret i et meget stort antal civile ofre.
Hvad er det så for et styre, der er kommet til magten?
Milliarder af dollar er forsvundet ud i den blå luft.
Amerikanerne havde ansvaret for pengene, men de er væk, og ingen kan fortælle, hvor de er blevet af, men kun at de ikke længere er irakernes.
Jeg synes, at de ordførertaler, jeg har hørt, og de besvarelser, vi hørte fra ministrene i starten af debatten, ikke har forholdt sig til den virkelighed, mange irakere lever i, og det synes jeg er beklageligt.
Jeg savner også en forholden sig til det forslag til vedtagelse, hr. Villy Søvndal fremsatte på vegne af SF og Enhedslisten, hvor der står, at regeringen skal sikre, at Genèvekonventionens bestemmelser bliver overholdt, at der ikke længere bruges napalm, hvid fosfor og klyngebomber, at der ikke længere udøves tortur og seksuelle krænkelser, hverken af koalitionspartnerne i Irak eller af de nye irakiske myndigheder, og at de irakiske værdier kommer på irakiske hænder til gavn for irakerne selv og ikke for multinationale selskaber eller andre, der fisker i rørte vande – altså helt enkle, elementære krav, som burde kunne samle et bredt flertal i Folketinget, men som jeg ikke har hørt nogen tilslutning til, og som jeg derfor er sikker på at man bare stemmer ned uden et ord om, hvorfor man stemmer dem ned.
Vi ville selvfølgelig under alle omstændigheder have arbejdet for at få Saddam væk, og det har vi faktisk også gjort.
Fra år tilbage har vi fra Venstrefløjens side altid støttet oppositionsgrupperne i Irak, og jeg vil sige, at man kunne have foretrukket den samme udvikling, som vi så i Sydafrika, hvor støtte til oppositionsgrupper og internationale sanktioner til sidst fik apartheidscenen til at bryde sammen og fødte et samfund, der var meget bedre klædt på til at sikre en demokratisk og fredelig udvikling og en forsoning mellem de tidligere modstandere.
Det var ikke nogen nem udvikling i Sydafrika, og det ville heller aldrig nogen sinde være blevet en nem udvikling i Irak, men der døde altså ikke 100.000 undervejs i Sydafrika.