Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-04-18:
Jeg vil gerne sige tak for en god debat, som slutter med en meget vigtig vedtagelse, som et bredt flertal kan stå bagved,
en vedtagelse, som slår de fire punkter fast, som jeg synes, der lige præcis er behov for at få slået fast i situationen: For det første, at vi stræber efter at øge Europas internationale indflydelse. For det andet, at det gør vi ved at styrke EU's fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik.
For det tredje, at vi skal forfølge en politik, hvor vi udbygger forbindelserne mellem EU og USA.
Det er en meget vigtig vedtagelse, som er grundlaget for den udenrigspolitiske linje i forholdet til USA.
Jeg vil gerne sige hr. Jeppe Kofod tak for, at Socialdemokratiet er med i den vedtagelse.
Jeg vil godt sætte en tyk streg under den tak, for hvis det ikke var, fordi jeg havde set, at hr. Jeppe Kofod optræder som medforslagsstiller, kunne jeg jo, når jeg hørte hr. Jeppe Kofods indlæg, få det indtryk, at han nærmest var imod.
Men jeg er glad for, at Socialdemokratiet er med. Jeg er også enig med hr. Jeppe Kofod i understregningen af behovet for at gøre et forsøg på at få USA med på bindende internationale aftaler, f.eks. i forbindelse med Johannesburgtopmødet.
Jeg er fuldstændig enig.
Så kom hr. Jeppe Kofod også til at sige, at regeringen har lagt sig på en fodnotepolitik i EU.
Nu kan jeg selvfølgelig ikke vide ganske, hvad hr. Jeppe Kofod tænker på, men jeg kunne i hvert fald af debatten forstå, at hr. Jeppe Kofod bl.a. tænker på regeringens mellemøstenpolitik og gentagne gange vendte tilbage til udtalelser, som jeg er kommet med på et pressemøde. For at der ikke skal herske nogen som helst tvivl, vil jeg gerne gentage, men også gentage fuldstændig nøjagtigt, hvad jeg sagde på det pågældende pressemøde, for det var meget præcist.
Jeg fastholder det, jeg mener det stadig væk, og det er det, der skal siges i situationen.
Jeg sagde følgende: »Det er for mig at se forståeligt og forklarligt, at det israelske samfund føler behov for at forsvare sig imod selvmordsbomber.«
Jeg vil da gerne høre, hvem her i salen der mener, at det er uforståeligt og uforklarligt, at et samfund vil beskytte sig imod selvmordsbomber.
Det vil jeg gerne høre hvem der vil udtale sig imod.
Det er forståeligt, og det er forklarligt, at ethvert samfund vil beskytte sig imod selvmordsbomber, og det var det, jeg sagde på pressemødet.
Så føjede jeg til på pressemødet: »Men vi er også nødt til at gøre det klart, at det er ingen vej frem, at det eskalerer, som det gør her. Det er derfor, vi er nødt til at sige til begge parter, at de må vise tilbageholdenhed.
Arafat må gøre noget mere for at stoppe selvmordsbomberne.
Israel må indse, at det på sigt ikke vil sikre freden i og omkring Israel at holde det palæstinensiske folk i et sådant kvælertag.«
Dette er ordret, hvad jeg sagde på pressemødet.
Det, jeg har sagt her, ligger fuldstændig inden for rammerne af de udtalelser, der er kommet fra det spanske formandskab, og de vedtagelser, der tidligere er besluttet i EU.
Så regeringens mellemøstenpolitik ligger inden for rammerne af den linje, der er lagt i EU.
Derfor kan jeg afvise hr. Jeppe Kofods påstand om, at regeringen fører fodnotepolitik.
Nu skal hr. Jeppe Kofod måske også være lidt forsigtig med at bruge ordet fodnoter.
Nu ligger det jo ganske vist før, hr. Jeppe Kofod blev medlem af dette Folketing.
Det tilhører en generation, der ligger før hr. Jeppe Kofod, hvor Socialdemokratiet i 1980'erne bidrog til en fodnotepolitik, hvor Danmark stod uden for fællesskabet i NATO og EU i vigtige sikkerhedspolitiske spørgsmål.
Jeg kan da godt forstå, at hr. Jeppe Kofod ikke kan lide fodnoter, for sporene skræmmer, og det er da glædeligt at konstatere, at der nu er en ny generation i Socialdemokratiet, for hvem fodnoter er noget afskrækkende.
Det er jeg glad for at konstatere.
Jeg tror, at hr. Jeppe Kofod skal være forsigtig, for sporene skræmmer.
Så er det jo, må jeg sige, en kilde til fryd hos mig at høre hr. Keld Albrechtsen.
Der er jo en vis forudsigelighed, og det kan glæde mig hver gang, jeg hører hr. Keld Albrechtsen, for hr. Keld Albrechtsen befæster mig hver eneste gang i opfattelsen af, at jeg er på rette spor, og at regeringen er på rette spor.
Nu fik hr. Keld Albrechtsen så sig selv til at sige, at jeg havde holdt en oprustningstale på George Washington University.
Jeg vil sådan set henvise hr. Keld Albrechtsen til selv at læse talen, for referatet, han gav af den, var i hvert fald ukorrekt.
Men jeg kan sige, at det, jeg bl.a. talte om, var, at vi europæere skal være bedre til selv at løse og forebygge regionale konflikter, og det er lige præcis, hvad der er regeringens linje.
Vi bør i Europa være bedre til selv at klare fredsskabelser og sikring af fred.
Det, jeg mest vil opholde mig ved, er jo hr. Keld Albrechtsens gentagne påstande om, at regeringen har saboteret en fælles EU-politik, bl.a. mellemøstenpolitikken.
Som jeg før var inde på, er det ikke korrekt, men det er da betagende at stå her under en folketingsdebat i 2002 og høre hr. Keld Albrechtsen sige det, den hr. Keld Albrechtsen, som i mange år har tordnet mod dansk følgagtighed over for Bruxelles, dansk følgagtighed over for EU.
Nu er jeg i øvrigt enig i, at det er fornuftigt at have en fælles linje i mellemøstenpolitikken, men det er jo ganske nyt og derfor desto mere betagende, at hr. Keld Albrechtsen er på samme linje nu efter i så mange år at have tordnet mod denne følgagtighed.
Man ser for sig hr. Keld Albrechtsen i spidsen for en fælles EU-udenrigs-
og sikkerhedspolitik
og kunne jo fristes til at tro, at der er håb for en endnu bredere opbakning til en fælles EU-udenrigs- og sikkerhedspolitik, hvis ikke det var, fordi man vidste, at hr. Keld Albrechtsen for nylig blev stemt ned på Enhedslistens landsmøde.
Så jeg ved ikke, om det var hr. Keld Albrechtsens personlige standpunkter eller det er udtryk for Enhedslistens synspunkter.
Som alle ved, der kender deres historie, så var Voice of America jo en radiostation, der var frihedens stemme mod de gamle kommunistiske diktaturer.
Jeg er da ikke så ked af den sammenligning.
Jeg vil sige, at hvis man skal bevæge sig på det plan, som hr. Holger K. Nielsen her bevæger sig på, så lyder hr. Holger K. Nielsens og hr. Villy Søvndals toner meget mere som den gamle, skrattende Radio Tirana, som i et par generationer spyede antiamerikansk propaganda ud under den kolde krig.
Og hr. Holger K. Nielsen er i sin udenrigspolitiske tænkning ikke kommet meget længere end dengang.
Lad mig slutte med at sige, at jeg ser en række områder for udbygning af forholdet mellem EU og USA.
Vi skal være fælles om at styrke samarbejdet om terrorbekæmpelse.
Vi skal styrke samarbejdet om global sikkerhed ved at træffe beslutning om en ny NATO-udvidelse ved at forbedre forholdet til Rusland.
Det kan vi gøre sammen med USA.
Vi kan samarbejde om mere frihandel i verden, og endelig skal vi samarbejde om en bæredygtig, global udvikling og arbejde på at få en global aftale om det på Johannsburgtopmødet til september. Det kan vi, og det bør vi samarbejde med amerikanerne om.
Så lad mig afslutte med et svar.
Hr. Holger K. Nielsen stillede i sin forespørgsel spørgsmålet: Hvordan vil regeringen håndtere konflikter på en række områder mellem Europa og USA?
Svaret er givet i det forslag til vedtagelse, der bliver vedtaget om et øjeblik.
Svaret er nemlig: Gennem forhandling og dialog.
Det er glædeligt, at et bredt flertal står bag dét.
Det er et klart svar på en uklar forespørgsel.