Per Clausen (EL), 2005-11-17:
Det er naturligvis beroligende at høre, at regeringen ikke arbejder for, at danskere skal betale for uddannelse i Danmark, især når man tænker på, at ministeren kommer fra et liberalistisk parti.
Men det, der er mindre beroligende, er, at det også fremgik meget klart af den besvarelse, ministeren kom med – og som jeg naturligvis skal takke for, fordi den på nogle områder var grundig og god – at vi kan konstatere, at regeringen nok heller ikke har tænkt sig at gøre ret meget for at forhindre det.
Hvad angår forhandlingerne i WTO, henviser ministeren til, at det tager EU sig af, og så sker der nok ikke nogen skade.
Men hvad nu hvis der sker skader?
Er det vigtigt for regeringen at sikre, at uddannelse ikke bliver omfattet af WTO’s principper om, at også tjenesteydelser skal kunne handles på et frit marked?
Er det så vigtigt for regeringen, at regeringen arbejder aktivt i EU for at sikre, at EU ikke indgår en aftale om, at det skal ske?
Vi ved jo, at i hvert fald USA og også andre lande er meget interesserede i en total liberalisering af det område.
Jeg er glad for, at ministeren sagde, at alle danskere skulle have mulighed for at få en gratis uddannelse, men ministeren sagde ikke, at han vil udelukke, at særlig gode uddannelser kan komme til at koste penge.
Til nogle af de eliteuddannelser, som ministeren er så begejstret for, og som nogle af de store universiteter i verden måske kan tilbyde, kan man få det beskedne tilskud, som de danske universiteter får for hver studerende, med sig, og så kan man selv betale oveni.
Det, regeringen og det danske samfund tilbyder, er altså ganske rigtigt en gratis uddannelse, men det er ikke den bedste uddannelse, for den får man mulighed for at betale for.
Der er også andre ting i udviklingen, der peger i samme retning.
Hvis vi ser på, hvad der er sket i de lande, hvor man har indført betaling, også de europæiske lande, hvor man har gjort det, ligger det jo lidt i forlængelse af et scenario, som vi også har set i Danmark, nemlig at tilskuddet pr. studerende falder.
Universiteterne stiller krav om flere penge, men på et eller andet tidspunkt opgiver de at stille krav til regeringen om flere penge, sådan som vi så i England.
I Island startede man med et uhyre beskedent beløb, et såkaldt administrationsgebyr, som nu er oppe på 4.000 danske kroner, så det, at man bliver ved med at give færre penge pr. studerende til universiteterne, er altså også medvirkende til at skabe et behov for at indføre betalingsuddannelser.
Jamen hvor længe tror man, man kan opretholde en position, hvor danske universiteter skal sælge uddannelser i udlandet, mens udenlandske universiteter ikke skal sælge uddannelser i Danmark?
Alt i alt tror jeg, vi nu står i en situation, hvor der er behov for at give et meget klart signal, og selv om regeringen nok ikke vil være med til det, kan man jo håbe på, at et flertal i Folketinget vil det.
I hvert fald vil Enhedslisten sammen med SF fremsætte et forslag til vedtagelse i forbindelse med behandlingen af denne forespørgsel, og det lyder således: M017S11601207ALFV.FM Page 1165 Monday, January 23, 2006 10:30 AM
Forslag til vedtagelse
»Folketinget opfordrer regeringen til at arbejde for, at der er fri og lige adgang til uddannelse i Danmark.
Det betyder, – at der ikke indføres nye former for betaling for uddannelse, og at eksisterende betalingsordninger reduceres, – at uddannelse holdes uden for WTO og EUaftaler, sådan at det sikres, at Danmark ikke tvinges til at give taxameterstøtte eller anden offentlig støtte til private universiteter og uddannelsesinstitutioner, – at udveksling af studerende mellem danske og udenlandske uddannelsesinstitutioner baseres på aftaler og ikke på individuel betaling, – at det alene er de relevante ministerier, der har bemyndigelse til i særligt afgrænsede tilfælde at opkræve individuel betaling fra udenlandske studerende, og – at bevillingerne til de danske universiteter har en størrelse, som kan sikre forskning og undervisning af høj kvalitet.«
Nu kan jeg ikke huske hvorfor – det kan også være, fordi det var i de der 14 dage, hvor det var Socialdemokratiets strategi at arbejde regeringen ud af regeringskontorerne med forhandlinger, at man kom til at stemme for det her.
Men lad det nu ligge.
Hvordan tror fru Lene Jensen, man kan have det synspunkt og samtidig i WTO og andre steder komme igennem med, at der ikke skal være mulighed for, at udenlandske universiteter også skal kunne få andel i offentlige midler i konkurrencens hellige navn?