Per Stig Møller (KF), 2005-11-08:
Ja, her har vi så beviset for, at Enhedslisten ikke hører efter, hvad der foregår på talerstolen.
Men jeg vil desuagtet først takke for de to forespørgsler.
Det er jo væsentligt, at Folketinget her godt 4 uger før ministermødet i Hongkong får en grundig drøftelse om WTO, især fordi Hongkongmødet har afgørende betydning for Doharunden.
Og her vil jeg så oplyse hr. Frank Aaen om, at Verdensbanken er kommet til resultater, som overhovedet ikke svarer til dem, hr. Frank Aaen kom med, og som viser, at især ulandene vil have glæde af en fri handel.
Et positivt resultat af Doharunden vil ikke blot være vigtigt for danske borgere og virksomheder, men vil række langt videre med sine glo bale effekter for både rige og fattige lande, som jeg netop har antydet.
WTO-forhandlingerne drejer sig om at give verdensøkonomien et skub fremad, om at give udviklingslandene bedre mulighed for at få del i de positive sider af globaliseringen, om at skabe bedre rammebetingelser for samhandel på verdensplan.
Runden er dermed en vigtig mulighed for at modgå de tendenser til neoprotektionisme, som vi desværre har set alt for meget af på det sidste.
Af alle disse grunde må Hongkongmødet ikke slå fejl.
Forhandlingerne truede med at gå i stå; bl.a. hjulpet af en aktiv dansk-svensk indsats lykkedes det dog Kommissionen at samle opbakning i EU til at fremlægge et nyt udspil, som indeholder et vidtgående tilbud om markedsåbning for landbrugsprodukter.
EU har dermed bidraget konstruktivt til forhandlingerne på et tidspunkt, hvor alt så ud til at være låst fast.
Ganske vist har det været så som så med den fulde anerkendelse af EU's nye udspil, men kritikken af udspillet var selvfølgelig at forvente: Mere vil have mere.
G20-landene ønsker også mere, men vi ønsker også mere af G20-landene.
Med tilbud om en gennemsnitlig toldsænkning for landbrugsprodukter på 46 pct. er EU gået langt videre end de tidligere foreslåede 25 pct.
Regeringen vil dog fortsat arbejde for, at der bliver tale om en substantielt forbedret markedsadgang til EU for landbrugsprodukter, også for så vidt angår kategorien følsomme produkter.
Selv om runden fortsat er på sporet, er der naturligvis ingen garanti for, at vi får et positivt resultat i Hongkong.
Der er alt for mange aktører til, at man kan garantere noget som helst, og det bliver uden tvivl et vanskeligt møde, som kan vippe til begge sider.
Men vores tilgang er uændret.
Vi ønsker fortsat et ambitiøst og substantielt resultat, som sikrer udviklingslandenes integration i den globale økonomi.
Men runden drejer sig jo også om, hvad Europa og Danmark skal leve af i fremtiden.
Der skal skabes markedsåbninger og bedre handelsregler på fremtidens markeder, så også danske virksomheder får gavn af en fair og fri verdenshandel, hvor vi så kan udnytte vores komparative fordele og moderne økonomi.
Danmark har jo verdens bedste erhvervsklima ifølge The Economist Intelligence Unit, og det skal selvfølgelig udnyttes.
Derfor må WTO's 148 medlemslande i Hongkong nå til enighed om præcise rammer og tal for de videre forhandlinger om især landbrug, tjenesteydelser og industritold, så den afsluttende fase i Doharunden kan gå i gang.
Hvis vi når dertil i Hongkong, så bør det være muligt at afslutte hele Doharunden i 2006.
Men hvor langt er vi så?
Ja, der forhandles jo stadig væk intensivt, og efter at EU's udenrigsministre havde møde i går om WTO-forhandlingssituationen, havde kommissæren møde senere samme aften med en række nøglelande.
Håbet er, at der om en uges tid vil være enighed om en første skitse til Hongkongmødet.
Men under alle omstændigheder må vi være indstillet på, at der i Hongkong stadig vil være mange knaster, der skal høvles væk på de fem hovedområder, som er: landbrug, industritold, tjenesteydelser, WTO's regler og udvikling.
Landbrugsliberaliseringen er en central målsætning for Doharunden, og vi støtter bestræbelserne i WTO-forhandlingerne på at forbedre markedsadgangen for landbrugsvarer samt at reducere og afvikle handelsforvridende intern støtte og udfase handelsforvridende eksportstøtte.
Jeg vil godt bemærke vedrørende Enhedslistens forespørgsel, at regeringen er meget opmærksom på, at liberaliseringen på landbrugsområdet kan skabe problemer for de fattigste fødevareimporterende udviklingslande, fordi priserne på landbrugsvarer kan stige, når støtteordningerne, der har holdt priserne kunstigt nede, bortfalder.
Hvis det sker, må disse lande have mulighed for støtte i overgangsperioden, indtil Doharunden også for dem bringer de fordele, som er meningen med forhandlingerne, og det vil jeg komme tilbage til.
EU's midtvejsreform for landbrugspolitikken for 2003 giver EU gode muligheder for i WTO at forhandle reduktion af den handelsforvridende interne støtte.
Midtvejsreformen gør støtten uafhængig af, hvad der produceres, og skaber dermed mindre handelsforvridning.
Med det nye udspil fra USA og EU, som lægger op til 60-70 pct.s reduktion af den handelsforvridende interne støtte, er der skabt perspektiv for en substantiel global sænkning af støtteniveauet.
EU lægger også op til en parallel udfasning af alle handelsforvridende eksportstøtteordninger.
Vi arbejder for, at der i Hongkong aftales en klar og hurtigst mulig termin for udfasning af alle eksportstøtteordninger, som så også bør være gennemført, senest 5 år efter at Doharunden træder i kraft.
Det vil dog bl.a. kræve, at man fra amerikansk side er villig til at matche EU's tilbud om udfasning.
Ellers er der jo ikke parallelitet.
Regeringen vil også fortsat arbejde for, at alle udviklede lande skal give markedsadgang for alle produkter for de mindst udviklede lande, svarende til EU's alt undtagen våben-ordning.
EU har som bekendt også foreslået, at de mindst udviklede lande skal have mulighed for at få en fri omgang, a round for free, hvorved de helt vil kunne undgå at påtage sig nye forpligtelser over for ilandene.
Europa importerer mere end 70 pct. af de fattigste landes landbrugseksport, altså mere end USA, Canada, Japan og Australien importerer tilsammen.
Så er der forhandlingerne om industritold, et område hvor EU og Danmark har klare offensive interesser.
Eliminering eller reduktion af toldsatser er væsentligt for danske produkters konkurrencemuligheder på udenlandske markeder.
Der vil her kunne blive tale om reelle velfærdsgevinster for det danske samfund.
Der venter også betydelige gevinster i toldsænkning udviklingslandene imellem til fordel for Syd-Syd-handelen, som jo ikke rigtig er bragt til at fungere.
Især mellemindkomstlandene bør derfor bidrage til runden ved at sænke deres told, alt andet ville være urimeligt og uholdbart.
Der må i Hongkong opnås enighed om de første vigtige skridt til mere konkrete forhandlinger, nemlig en formel for toldreduktion, som kan danne grundlag for markedsåbning på industriområdet.
EU's ønske for denne formel er, at den både sikrer størst reduktion af de højeste toldsatser, og at det bliver de anvendte toldsatser, som beskæres.
Så er der tjenesteydelserne.
Det er jo også et meget vigtigt forhandlingsområde, hvor vi har stærke offensive interesser.
I Danmark tegner tjenesteydelserne sig for to tredjedele af omsætningen og tre fjerdedele af beskæftigelsen.
I EU bidrager handelen med tjenesteydelser mere til økonomien end industrien og landbruget tilsammen, og servicesektorens økonomiske betydning er stigende.
Økonomi- og Erhvervsministeriet har analyseret perspektiverne i en WTO-aftale og vurderer, at danske tjenesteydelseserhverv vil kunne opnå i hvert fald en årlig værditilvækst på ca. 4 mia. kr. og 2.000 nye job.
På globalt plan vil velfærdsstigningen i bedste fald kunne udgøre 115-220 mia. euro.
Det hidtidige forhandlingstempo har været skuffende, og EU har derfor nu sammen med andre større WTO-medlemmer lagt sig i selen for at finde nye måder at forhandle på med mere ambitiøse målsætninger, så tjenesteydelserne får den vægt i runden, som er nødvendig for et samlet resultat.
For regeringen er det vigtigt, at WTO's defensive handelsinstrumenter kun anvendes i få, velafgrænsede situationer, så de ikke undergraver den markedsadgang, som skal blive et reelt resultat af runden.
I Hongkong bør der skabes enighed om, hvordan den sidste fase af forhandlingerne konkret tilrettelægges med henblik på at skabe bedre og mere transparente regler for de defensive instrumenter.
Vi havde før Cancún fire Singaporeemner, og nu har vi efterhånden kun et tilbage, det er handelslettelse.
De andre er droppet efter indstilling fra ulandene.
Handelslettelse drejer sig om at forenkle og harmonisere told- og andre handelsprocedurer, som er omfattet af WTO's regler.
Mens toldsatserne har været faldende, udgør bureaukratiske procedurer fortsat en stor hindring for international handel.
Beregninger har vist, at uhensigtsmæssige og utidssvarende toldprocedurer kan koste op til 15 pct. af en vares værdi.
Det er derfor positivt, at forhandlingerne om handelslettelse indtil videre er gået ganske godt.
For Danmark er det afgørende, at udviklingslandene som resultat af runden opnår yderligere markedsadgang og bistand til fuldt ud at udnytte denne adgang til fremme af deres integration i det multilaterale handelssystem.
Det gælder særlig sektorer, hvor udviklingslandene har eksportpotentiale, ikke mindst inden for landbrug og tekstiler.
EU har også gennem mange andre kanaler støttet udviklingslandene til bedre at varetage deres interesser under handelsforhandlinger, til bedre at udnytte den opnåede markedsadgang og til bedre at overkomme hindringer for øget eksport.
EU inklusive medlemsstater har i perioden 2001-2003 ydet mere end 3,4 mia. amerikanske dollars i handelsrelateret bistand.
Det er mere end halvdelen af denne bistand på verdensplan.
Men vi må jo nu konstatere, at den brede runde, som EU oprindelig havde ønsket, med stor vægt ikke blot på markedsåbning og udviklingslandenes rolle, men også på udbygning af reglerne for international handel ikke længere er på dagsordenen.
Regeringen vil derfor som sagt arbejde hårdt for, at Hongkongmødet lykkes.
For hvad er alternativet til et vellykket Hongkongmøde?
Det er et resultatløst møde.
Herefter vil der blive indgået en masse bilaterale og regionale aftaler, og tvistbilæggelsessystemet vil jo så forvitre.
Vi risikerer at miste et vigtigt multilateralt forum til løsning af tvister og handelsproblemer i verden.
Det er på et uheldigt tidspunkt, netop nu hvor globaliseringen for alvor tager fat, og hvor neoprotektionismen vinder frem.
Netop i denne situation er det afgørende, at vi sikrer fremgang i handelsforhandlinger på ministermødet i Hongkong.
Alle vil blive tabere og især udviklingslandene, på trods af hvad Enhedslisten startede med at sige, hvis Hongkongmødet resulterer i, at der skabes tvivl om, at multilaterale løsninger på vores handelsspørgsmål er vejen frem.
Udviklingsministeren vil redegøre for, hvorledes vi bedst sikrer, at handelspolitikken og bistandspolitikken supplerer hinanden.
Jeg vil tage udgangspunkt i de overordnede linjer i forhandlingsforløbet og forsøge at perspektivere WTO-forhandlingerne ud fra et udviklingssynspunkt.
Doharunden kaldes jo som bekendt en udviklingsrunde.
Udvikling skal ikke behandles særskilt og isoleret fra den samlede forhandlingskontekst, men som en integreret del heraf.
For de fattige lande er der et langt større udviklingspotentiale i en god aftale for især landbrug, end der er i løfterne om mere udviklingsbistand.
På den anden side er udviklingsbistand en effektiv løftestang, der kan hjælpe udviklingslandene med at udnytte globaliseringens positive potentiale.
For regeringen drejer det sig om at sikre et resultat, der er til fordel for alle lande, Danmark eller Djibouti, Sverige eller Singapore.
Én interesse har vi imidlertid alle tilfælles, og det er en velfungerende verdenshandelsorganisation og en regelbaseret, gennemskuelig og ikke mindst afbalanceret liberalisering af den internationale handel.
Kun gennem en balanceret forhandlingsproces kan vi sikre, at udviklingslandene støtter en positiv og snarlig afslutning på forhandlingerne.
Kun gennem et balanceret forhandlingsresultat kan vi sikre, at alle får bedre handelsregler og øget markedsadgang.
Men vi må ikke stikke os selv blår i øjnene.
Et positivt resultat i Hongkong er stadig usikkert, og et forhandlingssammenbrud kan ikke udelukkes.
Der er meget på spil.
Lige nu er det en målsætning i sig selv, at forhandlingerne i WTO ikke afspores i Hongkong med dertil hørende efterfølgende krise for det multilaterale handelssystem, sådan som udenrigsministeren netop beskrev det.
Den største udfordring i Dohaforhandlingerne er i øjeblikket landbrugsområdet.
I udviklingslandene er landbrug den altdominerende sektor.
Det ses tydeligt, når man rejser rundt i Afrika; landbrug repræsenterer gennemsnitligt omkring 40 pct. af bruttonationalproduktet og 35 pct. af eksporten, og landbrug beskæftiger mellem 50 og 70 pct. af befolkningen.
Verdensbankens beregninger har vist, at gevinsterne ved et udviklingsvenligt resultat af Doharunden langt overvejende vil komme fra landbrug, og især udviklingslandene vil høste de største fordele ved liberaliseringer på landbrugsområdet, liberaliseringer, der både skal omfatte reduktion af landbrugsstøtten og øget markedsadgang.
De nye udspil fra USA og EU har gødet grunden for en global sænkning af den handelsforvridende interne støtte og på længere sigt fuld afvikling.
EU har også lagt op til parallel udfasning af alle handelsforvridende eksportstøtteordninger.
Regeringen vil arbejde for, at der i Hongkong opnås enighed om en fast termin for udfasning af alle eksportstøtteordninger, og at udfasningen skal være gennemført senest 5 år efter Doharundens ikrafttræden.
Det vil dog bl.a. kræve amerikansk vilje til at matche det tilbud om udfasning, som EU fremsatte sidste sommer.
Bomuldsproducenter i USA og EU modtager store produktionstilskud, der reelt holder verdensmarkedsprisen nede og gør udviklingslandenes bomuldsproduktion til en underskudsforretning.
Det er et klassisk eksempel på, at markedet ikke kan fungere som regulator, når produktionsstøtte forhindrer udnyttelse af landenes komparative fordele.
Sammen med ligesindede lande støtter vi f.eks. de vestafrikanske bomuldsproducerende lande i deres forsøg på at sætte deres særligt vanskelige situation på WTO-dagsordenen, og vi bruger samtidig den danske udviklingsbistand på mere utraditionel vis til at støtte op om indsatsen; f.eks. hjælper Danmark med at styrke de fattigste landes forhandlingskapacitet ved WTO i Genève.
Vi støtter også en organisation, der yder hjælp i form af baggrundsinformation til forhandlerne, og vi støtter en institution i Genève, der yder retshjælp til udviklingslande, der indgår i tvister i WTO-systemet.
For mig er der ikke nogen tvivl om, at international handel kan blive en vækstmotor, hvis udviklingslandene får mulighed for at udnytte globaliseringens potentiale.
Det kræver øget adgang til markederne i Nord, men også til de mere velstillede lande i Syd, og det kræver forbedringer af de indviklede og restriktive oprindelsesregler, som EU og andre industrialiserede præferencerordninger er præget af.
EU er Afrikas vigtigste handelspartner, og EU's handelspolitik er derfor af helt afgørende betydning for den økonomiske udvikling i Afrika.
Aftalen giver de mindst udviklede lande told- og kvotefri adgang til EU's marked.
USA har også en præferenceordning for Afrika, der med småjusteringer og politisk vilje kan udbygges til at modsvare »Alt undtagen våben«-initiativet.
Håndtasker og lædervarer fra Tanzania kan indføres told- og kvotefrit i EU.
Under den amerikanske præferenceordning har tanzaniske tasker principielt også fri markedsadgang, men her gælder en række undtagelser.
De tanzaniske tasker pålægges toldsatser på mellem 5 og 10 pct., inden de får lov at krydse USA's grænser.
Det er urimeligt.
Fra dansk side vil vi derfor sammen med de øvrige EU-lande presse på for, at USA, men også Japan og andre industrialiserede lande forbedrer de fattige landes markedsadgang, så den kommer til at gælde for alle produkter.
Vi vil kort sagt gerne knæsætte »Alt undtagen våben«princippet i Hongkong.
Jeg vil dog ikke lægge skjul på, at der stadig er god plads til forbedringer i EU's »Alt undtagen våben«.
Regeringen arbejder for, at initiativet udvides til at omfatte alle lande i Afrika syd for Sahara.
Vi ønsker også et opgør med de oprindelsesregler, der fortsat forhindrer udviklingslandene i at udnytte EU-initiativet fuldt ud.
Som jeg sagde indledningsvis, arbejder regeringen på at sikre et runderesultat, der vil være til alle landes fordel.
Lad mig slå fast, at regeringen finder det en anelse præmaturt at tale om tabere og vindere, inden vi har et forhandlingsresultat.
Og jeg vil gerne advare imod overvejelser om at anvende udviklingsbistanden til, om jeg så må sige, at købe fattige landes accept af et forhandlingsresultat, der ikke er til deres fordel.
For mig er der to centrale aspekter i kompensationsdebatten: dels behovet for økonomisk bistand i forbindelse med økonomiske strukturtilpasninger, dels kompensation som følge af forventningen om tvungne toldnedsættelser og dermed offentlige indtægtstab for især de fattigste lande.
Det vil være nødvendigt for nogle udviklingslande at gennemføre økonomiske omstillingsprocesser efter indgåelse af en WTO-aftale.
Det skyldes bl.a. fordelen ved, at udviklingslandenes frie markedsadgang bliver mindre, når toldsatserne ved en generel liberalisering også bliver lavere for andre lande.
Men det vil ikke være hensigtsmæssigt at tilbyde kompensation for denne præferenceerosion, fordi det vil fastholde udviklingslandene i økonomiske strukturer, der ikke er bæredygtige på længere sigt.
Vi skal derfor i stedet hjælpe udviklingslandene med at indrette deres økonomier, så deres fremtidige udvikling bliver baseret på de komparative fordele og ikke på kunstige præferencesystemer.
Jeg har under den seneste forespørgselsdebat i juni måned her i Folketinget tilkendegivet, at vi fra dansk side klart og entydigt støtter op om de fattigste afrikanske landes ønske om at undgå nye WTO-forpligtelser, herunder reduktion af toldsatser, førend deres økonomier er parate til det.
Hvis Doharunden bliver »en gratis omgang«, altså »a round for free«, hvor de fattigste udviklingslande ikke forpligter sig til nye toldnedsættelser, bliver der heller ikke et offentligt indtægtstab at kompensere, det siger jo sig selv.
Opretholdelsen af toldsatserne må ikke blive en sovepude for hjemlige producenter eller en pengemaskine for offentlige myndigheder.
Toldsatserne er udtryk for, at Ghanas regering ønsker at lade nationale producenter udvikle deres hjemmemarked, hvor konkurrencen er hård fra importerede frosne kyllinger, herunder kyllinger produceret med EU-tilskud.
Samtidig har Ghanas regering en god indtægt fra toldsatserne til finansieringen af de offentlige budgetter, som på kort sigt kan være vanskelig at erstatte.
Derfor skal Doharunden være »en gratis omgang«, hvor Ghana ikke bliver nødt til at påtage sig reduktioner af toldsatserne, førend dets økonomi er parat til det.
Hvis det lykkes os at afvikle en stor del af de rige landes landbrugsstøtteordninger, vil verdensmarkedspriserne på fødevarer formentlig stige.
Der er ingen tvivl om, at også landmændene i de fattigste lande vil nyde godt af de høje verdensmarkedspriser, der på sigt kan være med til at sætte skub i udviklingen i landbrugssektoren, men på kort sigt kan de mindst udviklede lande, der er nettofødevareimportører, komme i klemme.
Som det fremgår af strategien for handel, vækst og udvikling, er regeringen villig til at se nærmere på mulighederne for at støtte de mindst udviklede lande, der ellers måtte blive ramt af en WTO-aftale.
Danmark yder i år 50 mio. kr. i multilateral handelsrelateret udviklingsbistand.
Bl.a. støtter vi den integrerede ramme, altså Integrated Framework, et samarbejde mellem seks internatio nale organisationer, bl.a. Verdensbanken, IMF og WTO, 15 bilaterale donorer og en lang række udviklingslande.
Formålet med Integrated Framework er at hjælpe de mindst udviklede lande med at tænke handel ind i deres overordnede økonomiske politikker og nationale fattigdomsstrategier.
Det skal hjælpe landene med at anlægge en langsigtet tilgang og omstille deres økonomiske strukturer, så de bedre kan udnytte liberaliseringernes mange muligheder.
Som led i afslutningen på Dohaforhandlingerne er Danmark indstillet på at medvirke til en betydelig udvidelse af Integrated Framework.
Jeg tænker her på verdensbankinitiativet, hvor op til 200-400 mio. US-dollar i handelsrelateret bistand vil kunne kanaliseres gennem Integrated Framework.
En forudsætning vil naturligvis være, at der kan etableres en forsvarlig institutionel ramme for det udvidede Integrated Framework.
Samtidig må vi ikke glemme, at der findes en række andre multilaterale initiativer, der støtter udviklingslandenes forhandlingskapacitet og integration i verdensøkonomien.
Jeg vil gerne vende tilbage til Verdensbankens beregninger.
Her har jeg hæftet mig ved, at et udviklingsvenligt forhandlingsresultat forventes at kunne reducere antallet af fattige med 8 pct. i 2015.
Det er 140 millioner mennesker, mænd, kvinder og børn, og halvdelen af dem vil bo i Afrika.
Jeg synes, at lige præcis dette tal siger alt om vigtigheden af den opgave, vi står over for.
Dansk bistand er et vigtigt redskab til fremme af et konkurrencedygtigt erhvervsliv i danske programsamarbejdslande.
Jeg har i de relevante strategier på udviklingsområdet identificeret en række områder, hvor Danmark har kapacitet og erfaringer til at hjælpe.
Vi vil arbejde for, at handel og vækst fremover bliver en integreret del af landenes fattigdomsstrategier; vi skal bidrage til, at rammerne for at drive erhverv i udviklingslandene forbedres, så landene får noget at handle med; og vi skal støtte de fattigste udviklingslandes omstillingsprocesser, så afhængigheden af særlige støtteordninger og markedspræferencer kan afvikles.
Forberedelserne af ministermødet i Hongkong er ved at gå ind i sin afgørende fase.
Jeg er derfor i løbende dialog med mine europæiske kolleger om udviklingsperspektiverne af Dohadagsordenen.
På det uformelle udviklingsministermøde i sidste måned drøftede vi bl.a., hvordan vi kan sikre fortsat fokus på afrikanske problemstillinger og ønsker, og vi er i EU enige om at fortsætte presset for liberalisering på landbrugsområdet.
Bl.a. overvejes det at lade Verdensbanken gennemføre et kickoffseminar, der kan sætte skub i bestræbelserne på at etablere det, jeg taler om omkring Integrated Framework, for multilateral handelsrelateret udviklingsbistand.
Udenrigsministeren og jeg overvejer også at invitere til møde i Det Nordiske Afrika Initiativ i kanten af WTO-ministerkonferencen.
Det Nordiske Afrika Initiativ er et dialogforum, der er oprettet på dansk initiativ for at sikre en løbende dialog mellem nordiske og afrikanske ministre på handels- og udviklingsområdet.
Jeg håber, at konferencen kan bidrage til at sikre en fortsat fælles forståelse af de komplekse sammenhænge mellem handel og udvikling.
Fælles forståelse vil være afgørende for fremdriften i Doharunden.
Der er for meget på spil til, at vi må lade Hongkongmødet falde på gulvet.
Handel er den bedste form for hjælp til selvhjælp, vi kan give verdens fattigste lande.
De største tabere ved et manglende resultat i Hongkong vil være de fattigste lande.
Det er hyklerisk at give bistand med den ene hånd og samtidig opretholde handelshindringer og landbrugsstøtte med den anden.
Regeringen vil arbejde for at fremme et positivt udfald af Doharunden, som er til fordel for alle.