Charlotte Dyremose (KF), 2005-03-18:
Det skal ikke være nogen hemmelighed, og det vil jeg heller ikke lade det være i dag, at vi i Det Konservative Folkeparti i 15 år har kæmpet for noget, der minder om den reform, vi nu står over for.
Det er også sådan, at vi i den konservative folketingsgruppe slet ikke er i tvivl om, at lige præcis det sociale område er et af de områder, som allerbedst illustrerer, hvorfor det har været så nødvendigt at lave en reform af vores statslige struktur.
Det sociale område er jo netop et område, hvor det er uhyre vigtigt, at vi altid får den bedst tænkelige og rigtige indsats, det er her, der er fokus på de mennesker, der har allermest behov for, at det offentlige kan træde til med en hjælpende indsats.
Vi taler her om de mennesker, der af den ene eller den anden grund i en periode eller hele deres liv ikke kan klare sig selv og derfor er meget mere afhængige end så mange andre af, at det offentlige træder til med en god og sund struktur, hvor borgeren ikke bliver sat mellem to stole.
Vi ved, at det har været sådan – og flere andre ordførere har været inde på det – at man både har skullet håndtere kommunen og amtet i de svære sager.
Jeg har selv personligt også oplevet, hvordan man har følt, at enten gjorde kommunen det godt og amtet ikke eller modsat, og at man derfor har følt, at man blev placeret midt mellem to instanser, og at det blev en økonomisk diskussion om, hvorvidt den ene eller den anden skulle betale, der trak ud og gjorde, at den enkelte borger ikke kunne få det behov opfyldt, som det var så åbenlyst skulle opfyldes.
Nu samler vi ansvaret ét sted: forebyggelse, behandling, efterbehandling og opfølgning.
Der kommer til at blive en bedre sammenhæng for den enkelte borger, og også økonomisk vil det kunne betale sig for kommunerne at gøre det rigtige fra starten.
For de kommuner, og dem er der masser af, der har gjort det godt for deres borgere også under den tidligere struktur, vil det ikke betyde en væsentlig ændring.
Men vi ved jo desværre også, at der har været eksempler både på kommuner og amter, hvor man ikke har haft den nødvendige vilje til at give det bedste tilbud til den enkelte borger.
Så ud over det menneskelige perspektiv kommer det økonomiske altså nu også til at spille ind.
I Det Konservative Folkeparti er vi glade for, at der er blevet lagt op til en glidende decentralisering, at kommunerne får lov til at få mulighed for selv at overtage flere af tilbuddene, at man har muligheden for at vælge, om man vil bruge regionernes tilbud, en anden kommunes tilbud eller selv oprette et tilbud i kommunen.
I nogle sager på det sociale område er det absolut vigtigste fokus jo specialiseringen, og at folk er et sted, hvor der er andre med samme behov, og hvor der er et personale med et enormt højt fagligt og specialiseret uddannelsesniveau.
Nu er ansvaret for hele familien hos kommunen.
Man kommer altså til bedre at kunne tænke familien i en helhed, både tage vare på børnenes og moderens behov og på den måde forhåbentlig være med til at gøre en tidligere indsats, en mere helhedsorienteret indsats og forhåbentlig sørge for, at både mor og børn kommer til at fungere godt sammen i fremtiden.
Kommunen er den, der har nærheden til problemerne, det er den, der kender lokalsamfundet, og det er derfor helt naturligt, at det er i nærområdet, at problemerne skal løses.
Det er også derfor helt naturligt at sikre større og mere kompetente kommuner, der får en højere grad af faglighed og bedre mulighed for at løse problemet lokalt.
De regionale planer for servicetilbud og institutioner vil komme til at føre til en højere grad af synlighed for de eventuelt udækkede behov, der måtte være.
Diskussionen i dag har gået meget på det her med, om der nu også vil være kapacitet til at opfylde de her behov.
Sådan som jeg ser det og sådan, som vi ser det i Det Konservative Folkeparti, er det jo netop sådan, at det nu med de regionale planer, hvor kommunen og regionerne i samarbejde skal se på, hvad det er for behov vi har, vil komme frem i lyset, hvis der rent faktisk mangler kapacitet, mangler pladser på bestemte områder, og man vil være nødt til at forholde sig til det, fordi det bliver langt mere synligt.
Kommunerne får et større ansvar.
Det kommer til at betyde, at man bliver tilskyndet til at tænke på tværs, tænke anderledes og ikke mindst, at man i fremtiden med den nye struktur og de suppleringer, der bliver lavet til kommunerne, undgår, at man skal til at opfinde den dybe tallerken flere gange.
Det kan man se på tre måder.
For det første vil de større kommuner betyde, at der kommer til at ligge langt mere viden og ekspertise og en højere grad af fagligt specialiserede miljøer i den enkelte kommune.
Så er der VISO, som har været omtalt tidligere, hvor man netop kan søge hjælp og viden om de specielle behov.
Det her er altså en massiv forbedring af mulighederne for den enkelte kommune for at hjælpe lige præcis de mennesker, der har allermest behov for hjælpen, fordi det giver mulighed for, at det fagpersonale, der måtte være rundtomkring på forskellige, meget specialiserede institutioner, nu bliver samlet under én paraply, så man også på Lolland ved det, som man ved i Aalborg, så man har mulighed for i Lyngby at bruge den viden, der er opbygget i Næstved.
Det er utrolig vigtigt.
Det er også utrolig vigtigt, at vi fastholder fokus på, at VISO netop kun skal bruges til udredning af de mest specialiserede behov, for det første fordi kommunerne får kapaciteten og muligheden for at lave de andre udredninger, og for det andet for også at sikre, at vi netop fastholder det fokus på, at der skal særlig hjælp til der, hvor borgerens behov er særlig stort.
Så er der en helt anden genial opfindelse i forbindelse med denne her ændring, og den hedder tilbudsportalen.
Ja, det burde jo egentlig være helt åbenlyst, at alle skal have mulighed for at kende alle de tilbud, der er rundtomkring i landet, at ikke bare den enkelte kommune, men også den pårørende eller den borger, det vedrører, har mulighed for at gå ind og se på, hvad der er af muligheder for at få dækket behovet, hvad der er af institutioner i hele landet, og på den baggrund, borger, pårørende og kommune imellem, at tage stilling til, hvad der vil være bedst i et aktuelt tilfælde, og på den måde få en viden om, hvad der er af specielt gode tilbud, som måske kræver, at den pågældende flytter lidt længere væk.
Er det det værd?
Bør jeg blive i mit lokalområde og få støtte fra min omgangskreds, eller bør jeg måske i en periode eller i længere tid rejse et andet sted hen, fordi der dér er den specialviden, som man ikke har kunnet tilbyde i mit område?
Nu får vi kendskab til det, det har man ikke haft før.
Det er også et af de væsentligste områder for den her reform.
Jeg kan afsløre formentlig til alles store overraskelse, at vi i Det Konservative Folkeparti bakker meget op om kommunalreformen.
Jeg kan også afsløre, at det sociale område og de ændringer, der er lavet på netop det her område, er en af de væsentligste årsager til, at vi finder denne her reform så væsentlig og så betydelig, at vi nu med stor fornøjelse kan se, at 15 års hårdt arbejde for at få lavet en strukturreform ser ud til at være ved at falde på plads.
Jeg vil godt her til sidst sige, at det også har glædet mig at høre fru Lotte Bundsgaards tale, for det vil glæde mig utrolig meget, hvis vi kan lave et bredt forlig også på det sociale område.
Sådan som jeg hører fru Lotte Bundsgaard, mener jeg sådan set også, at det er ganske overkommeligt at løse de bekymringer og betænkeligheder, som fru Lotte Bundsgaard har.
Der er jo ikke nogen tvivl om, at man får en højere retssikkerhed for den enkelte, for det første fordi kommunerne får mere kompetence, for det andet fordi man ikke længere som borger skal kastes mellem amt og kommune, og for det tredje fordi de borgere, der har de mest specielle behov, netop får muligheden for en udredning hos VISO, som har det højeste niveau af kompetence her i landet.
Det er jo også sådan, at vi lægger op til, at der skal sættes penge af til udvikling, så den bekymring tror jeg også vi kan klare.
Vi skal holde det faglige niveau, taler fru Lotte Bundsgaard om, og det er jo lige præcis derfor, min begejstring for både VISO og tilbudsportalen er så stor, og jeg er sikker på, at vi også her kan nå til enighed om, at vi netop gennem bl.a. de to tiltag får højnet det faglige niveau og særlig med fokus på dem, der har allermest behov for det.
Jeg mener også, at det er utrolig vigtigt – hvilket der har været talt om – at man får et reelt politisk ansvar placeret, og det gør vi jo netop her, fordi der ikke længere bliver mulighed for, at kommunen beskylder amtet og amtet beskylder kommunen, men at ansvaret for den enkelte borger både før, under og efter nu ganske entydigt og uanset indsats er placeret ét sted, nemlig i kommunen.
Så det reelle politiske ansvar bliver også helt klart placeret med denne her reform.
Og det er lige præcis det, der kommer til at betyde, at vi får sikret borgerens retssikkerhed; at vi får sikret de ordentlige tilbud; at vi får sikret, at nu gør man en indsats.
Så ud over den medmenneskelighed, der trods alt er i langt de fleste kommunalbestyrelser, så vil økonomien disse få steder, hvor det ikke måtte være tilfældet, også tilsige, at det er sund fornuft at tage fat i problemerne så tidligt som muligt.
Det er noget af det, vi har talt om i forbindelse med anbringelsesreformen, som vi jo også har haft drøftet for nylig.
Vi mener, at kommunalreformen er en enormt god forudsætning for det.