Svend Auken (S), 2003-05-22:
Jeg må sige, at efter at vi netop har været gennem dette forløb, er man glad for, at man har medlemmer som hr. Ole Vagn Christensen som kolleger her i Folketinget.
Med hensyn til lovforslag nr. L 162 har jeg to spørgsmål
til ministeren, som jeg håber han kan svare imødekommende på, og en politisk kommentar.
Der står meget betydelige samfundsinteresser på spil i denne sag, og jeg synes, det er godt, at det flertal, som i forvejen står bag energireformaftalerne, plus Dansk Folkeparti til sidst blev enige om en løsning.
De to spørgsmål til ministeren er for det første: Ved sikring af forsyningskapaciteten, ved sikring af den fornødne kapacitet, så forsyningerne kan opretholdes, ikke mindst i det østlige Danmark - men det bliver jo også aktuelt i det vestlige Danmark efter nogle år - lægger ministeren i de bidrag, vi har modtaget, og som også er en del af aftalen, meget stor vægt på, at dette problems løsning skal ske på en økonomisk effektiv måde.
Det synspunkt kan man jo kun dele, og derfor er det også med i aftalen.
Men det er mig magtpåliggende, at ministeren understreger her i dag, at den måde, vi udbygger vores kapacitet på, også skal yde et virkningsfuldt bidrag til opfyldelse af de fælles miljømålsætninger, vi har, og de internationale forpligtelser, vi har på området.
Det andet, som det er vigtigt for mig at få understreget, er, at de oppositionspartier, som deltager i energireformaftalerne, har gjort en meget betydelig indsats for at bevare den meget brede enighed om dansk energipolitik.
Vi har forstået det sådan, at heller ikke efter at vi nu har fået denne aftale på plads, er det regeringens hensigt at opsige de eksisterende aftaler og sige: Nu har vi fået det her på plads, så kan vi bare løbe fra alt det andet.
Det er ret vigtigt for mig. Jeg er ikke er sekund i tvivl om, at ministeren vil svare imødekommende på også dette spørgsmål, men det er vigtigt, at det sker her i salen.
Der er altså disse to spørgsmål.
Med hensyn til selve sagen kan det egentlig undre, at den ikke har pådraget sig større offentlig opmærksomhed.
Det er en af de største sager, Folketinget overhovedet har haft med at gøre.
Over årene - i al den tid vi har haft elektricitet i Danmark - har forbrugerne, der har været tvunget til at aftage strøm fra et bestemt sted, bidraget til at skabe meget betydelige kapitaler i såvel produktionskapacititet som i både overordnede og almindelige distributionsnet.
Man kan sige, at rent juridisk tilhører disse mange milliarder kroner, disse store værdier, der er skabt, formelt henholdsvis de forbrugerejede selskaber - og det er jo godt nok i denne her sammenhæng - og kommunerne.
I forbindelse med den meget anstrengte økonomiske situation, kommunerne befinder sig i, har mange kommuner imidlertid været fristet til at realisere disse gevinster og har derved skaffet sig et meget betydeligt beløb til udvidelse af det kommunale forbrug.
På baggrund heraf, og fordi det drejer sig om milliardbeløb for et fåtal af danske kommuner, lavede
den tidligere regering med tilslutning fra et flertal i Folketinget en lovgivning, der betød, at bortset fra de penge, kommunerne selv havde skudt ind, skulle alt modregnes i salgsprovenuet.
Formålet var naturligvis at forebygge, at der skete salg.
Efter regeringsskiftet skete der så det, at man ved en række juridiske fiksfakserier - jeg er ikke bange for at bruge udtrykket - pludselig skabte tvivl om, hvor meget der overhovedet ville blive modregnet af de betydelige værdier, der var skabt af forbrugerne ude i systemet.
For at fjerne denne tvivl besluttede fire partier, nemlig Kristeligt Folkeparti, Det Radikale Venstre, Socialistisk Folkeparti og Socialdemokratiet, sammen at fremsætte et forslag om, at op til 95 pct. af værdierne kunne modregnes.
De nuværende regeringspartier har hele tiden været imod, at man beskyttede forbrugernes værdier, og tilhængere af, at kommunerne frit fik lov at sælge, og derfor har det været en meget omtvistet lovgivning. Så sent som sidste sommer indgik regeringen en aftale med kommunerne om, at de frit kunne sælge og beholde alle pengene, blot de brugte pengene til at nedbringe gælden med.
flertal i Folketinget for det punkt, og der var ikke tilslutning til det forslag, som de fire partier, jeg nævnte før, fremsatte i Folketinget
Det tror jeg der er masser af kommuner der vil benytte sig af for at beskytte deres forbrugere, og derfor er der forlods - lad os bare være forsigtige - en femtedel af værdierne, der ikke vil blive omsat i handel og derfor altså heller ikke vil blive udløst i forbrug på bekostning af forbrugerne.
Dertil kommer, at ifølge aftalen er vi enige om, at alle de overordnede net skal skilles ud i et særligt transmissionsselskab.
Endelig er der lagt meget skrappe krav ind i indtægtsrammestyringen, som beskytter forbrugerne - både varmekunderne og elkunderne - i tilfælde af, at man sælger nettene, og det betyder igen en betydelig begrænsning af den kommercielle værdi.
Bare den omstændighed, at man ikke længere får forrentet den bundne kapital, at man ikke kan misbruge salgssituationen til at sætte priserne i vejret, at vi i fællesskab - og her vil jeg gerne sige, at ministeren har været imødekommende undervejs, for det lå jo ikke i det oprindelige forslag - har sikret, at vi ikke skaber det, jeg tror ministeren undervejs i forhandlingerne kaldte en malkemaskine, hvor det er forbrugerne, der lægger yver til, og at der modregnes for 40 pct. af værdierne, mens de resterende værdier skal bruges til nedbringelse af gælden eller indefryses i op til 10 år,
begrænser den kommercielle værdi.
Vi har prøvet at lave et regnestykke.
Hvis man går ud fra, hvad jeg ikke tror er helt forkert, at det oprindelig drejede sig om 80 mia. kr., der kunne være kommet ud i forbrug, er vi på nuværende tidspunkt nede på omkring 10 mia. kr.
Man skal være klar over, at vi her har forhindret et af de - jeg har selv brugt det lidt friskfyragtige udtryk - største togrøverier i danmarkshistorien. Det, vi ikke har kunnet forhindre, fordi kommunerne selv har ønsket at sælge anlæggene, er en kommercialisering af denne del af vores elforsyning.
Men takket være det udmærkede samarbejde, vi har haft undervejs i forløbet af denne sag, er langt størsteparten af værdierne altså sikret, og jeg synes, det er vigtigt at få sagt til Folketinget her ved anden behandling, at hvis mit regnestykke i øvrigt er rigtigt, har vi altså forhindret udlodning af noget, der minder om 70 mia. kr.