runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Tove Fergo (V), 2001-12-12:
Til fru Margrete Auken: Jeg kan bare overhovedet ikke forstå, at fru Margrete Auken ikke kan høre efter, hvad der bliver sagt.
Jeg ved ikke, om fru Margrete Auken lagde mærke til, at jeg sagde, at kirkeministeren træffer afgørelse på baggrund af rådgivning af teologisk art og på baggrund af en betænkning og så selvfølgelig også en høring af kirkefolket, dem, det her drejer sig om.
Hvordan kan man som folkesocialist være imod det?
Det forstår jeg overhovedet ikke.
Søren Krarup (DF), 2001-12-12:
Jeg vil spørge kirkeministeren, om hun ikke er enig med mig i, at når i sin tid Christen Berg i 1880 definerede Folketinget som et principielt hedensk hus, så var det en ubetænksomhed, som han selv få år senere fortrød, fordi han indrømmede, at han var blevet ført bag lyset af Edvard Brandes og Georg Brandes i det spørgsmål.
Så det var en misforståelse, og det er temmelig urimeligt, at fru Margrete Auken henholder sig til det, især i en sag, hvor realiteten jo er den, at et så gennemgribende folkeligt spørgsmål som den danske salmebog er blevet behandlet på den måde, at man over for et ministerielt diktat af kirkeminister Rechendorff møder dette kirkeministerielle diktat med en skepsis og en omtanke, der siger: Lad os drøfte det grundigere, og lad os se, om der virkelig er basis for det.
Margrete Auken (SF), 2001-12-12:
Ja, jeg kan jo glæde mig over, at vi har fået flere præster ind, og jeg vil lige anbefale mine kolleger herinde, at de læser sagerne inden.
Så ville de f.eks. også have kunnet finde frem til, at jeg i sin tid også kritiserede, at Torben Rechendorff tog dette initiativ, selvfølgelig gjorde jeg det, fordi det ikke var demokratisk forankret, men det var jo vanskeligt at gøre det.
Jeg vil så sige til både hr. Jesper Langballe og til kirkeministeren, at det demokrati, vi har herinde med f.eks. Folketingets Kirkeudvalg, er med Christen Bergs udtryk principielt en hedensk forsamling; det var Christen Berg, der sagde det.
I Folketingets Kirkeudvalg kan sidde både jøder, muslimer, katolikker og udmeldte, og det gør der også indimellem, og hvis man siger, at det er dem, der skal bestemme over vores salmebog - for den eneste demokratiske kontrol, ministeren i givet fald vil påberåbe sig, er Folketinget - så er det altså, jeg gør opmærksom på, at i henhold til grundloven, og grundlovsfædrene var altså ikke helt så blåøjede, som de bliver gjort til, var meningen altså, at folkekirken også skulle have sit eget demokrati og ikke være underlagt, og undskyld mig, helt vilkårlige ministerbeslutninger, eller hvad man nu kalder dem, udtalelser, og jeg har ikke hørt endnu, at ministeren har dementeret, at det er den rene vilkårlighed.
Tove Fergo (V), 2001-12-12:
Jeg vil først svare hr. Jesper Langballe: Ja, jeg tror, at det er udtryk for, at fru Margrete Auken har en opfattelse af, at vi skal have en egentlig kirkeforfatning, og jeg kan sige til det, at det er Venstres politik, at vi skal have en folkekirke, som vi har i dag, og det er udmærket.
Til fru Margrete Auken, der begynder at tale om vilkårlighed: Kære fru Margrete Auken, vi har et demokrati i dette land.
Vi har lige alle sammen været opstillet til valg, borgerne har talt, og de har altså peget på, at vi skulle have en borgerlig-liberal regering.
Der er aldeles ikke nogen vilkårlighed i det, må jeg sige til fru Margrete
Auken, det vil jeg på det skarpeste afvise, og det undrer mig, at en gammel, garvet politiker som fru Margrete Auken overhovedet kan begynde at sætte spørgsmåltegn ved vores demokrati i Danmark.
Jesper Langballe (DF), 2001-12-12:
Jeg vil gerne spørge ministeren, om ministeren er enig med mig i, at det spørgsmål, der her er rejst af fru Margrete Auken, i grunden peger tilbage på det principielle spørgsmål, om vi skal have en kirkeforfatning hertillands.
Det er jo en velkendt sag, at fru Margrete Auken tilhører en lille sekt, som i modsætning til os andre går ind for en kirkeforfatning med stadig henvisning til den såkaldte løfteparagraf i grundloven, som grundlovsfædrene jo selv, bl.a. en ikke helt uvæsentlig mand som Grundtvig, omtolkede dengang, sådan at det betød, som vi alle sammen har indstillet os på, at folkekirken styres af Folketinget og ministeren.
Jeg vil gerne føje til, at jeg synes, det er noget utroligt hykleri, at det er helt i orden, at daværende kirkeminister Torben Rechendorff fuldstændig selvbestaltet, uden noget ønske fra kirkelig side, uden noget folkeligt behov, nedsætter en salmebogskommission, og når der så pludselig kommer en minister, der ser anderledes på det, er det enevælde eller diktatur.
Margrete Auken (SF), 2001-12-12:
Altså hvor har jeg min viden fra?
Den har jeg, fordi jeg faktisk har beskæftiget mig med kirkeret i meget lang tid, og ud fra den baggrund jeg har, og jeg kan bl.a. henvise til en række redegørelser og ministerens egne ord, er det fuldstændig rigtigt, at der ingen demokratisk kontrol er med ministerens beslutninger. Så siger ministeren, og jeg synes i og for sig, at det er ganske frækt, at hun vil gerne tage initiativ til en folkelig debat.
Jeg kan lige sige, at den debat har altså kørt over flere år.
Jeg synes stadig væk ikke, at processen er tilfredsstillende, og jeg synes, at ministeren er en gave til os, der gerne vil have demokrati i kirken, for hun får demonstreret, med hvilken fuldstændig formørkethed man kan gå ind i det, og så har man magten.
Hvis ministeren ønsker at stoppe salmebogen, har hun fuldstændig ret til at stoppe salmebogen - fuldstændig ret til det.
Jeg godt er klar over, at fordi vi jo har et kirkesystem, som samtidig er kolossalt lobby-åbent, er der ingen tvivl om, at nu går hele lobby-apparatet i gang, og Venstre har jo - det kan jeg så sige, der er en række Venstrefolk til stede her - en stor tradition for, at når det kommer til kirken, ikke andre steder, at mene, at demokratiet udvikler en magtstruktur, har man sagt.
Det er, fordi man jo normalt har haft en lobby-åbenhed til ministeren, som man måske ikke lige havde i tilfældet Torben Rechendorff, det er ganske rigtigt.
Det var undtagelsesvis ikke Venstre, der bestemte, da Torben Rechendorff satte den proces i gang.
Jeg vil godt spørge ministeren igen, om hun finder det tilfredsstillende.
Alle andre trossamfund i Danmark har lov til selv at bestemme, hvad for en salmebog de skal have, hvad for en liturgi de vil bruge, alle disse ting, som ikke generer andre, altså deres indre liv har de da ret til selv at bestemme.
Folkekirken er underlagt et vilkårligt, lad os så kalde det et vilkårligt, om man så kalder det enevælde, tyranni eller diktatur, er jo så en smagssag, men vilkårlige beslutninger herindefra, og jeg synes, ministerens udtalelser indtil nu har afsløret, at det er den rene vilkårlighed, der afgør det.
Jeg kan heller ikke komme med andre forslag til ministeren end måske at bevæge sig med en anelse mere ynde i sager, der er så betændte som den her, og så måske undersøge: Ville det ikke være tilfredsstillende, om vi kunne konstatere, at vi havde det store flertal på vores side?
Det er der kun én metode til, den hedder frie, hemmelige valg.
Tove Fergo (V), 2001-12-12:
Jeg ved ikke, hvad fru Margrete Auken i virkeligheden begrunder alle sine kloge ord med, og jeg troede også, at Socialistisk Folkeparti eller en repræsentant for Socialistisk Folkeparti var interesseret i at få så bred en debat om noget så væsentligt, en af de kronjuveler vi har i den danske folkekirke.
Det er såmænd blot det, jeg som minister har taget initiativ til eller i hvert fald givet udtryk for var vigtigt at åbne for en debat.
Tilsyneladende er der en utrolig trang til at få lov til at diskutere, tale om og argumentere for og imod en ny salmebog.
Af de 100 breve, jeg på den korte tid, jeg har været minister, har fået, drejer de 95 sig om, hvor dejligt det er at få lov til at tale for og imod en ny salmebog.
Så det undrer mig, at en repræsentant for Socialistisk Folkeparti vil undertrykke en folkelig debat på den måde, som fru Margrete Auken her giver udtryk for.
Margrete Auken (SF), 2001-12-12:
Nu spurgte jeg jo sådan set ikke, hvad ministeren ville med salmebogen.
Jeg vil sige, ministeren kom jo lidt hurtigt ud, det var
jo med en balletdansers præcision, at ministeren fik sat tæerne ned på det ømmeste punkt ved at komme og spille pave her og sige, at jeg synes nu sådan og sådan, og med en klar afsløring af, at ministeren ikke havde sat sig ind i tingene, bl.a. fordi nogle af de, ikke specielt gode, men dog altså folkelige salmer, som ministeren efterlyste, jo var kommet med igen.
De af os, der havde fulgt sagen, var fuldstændig klar over det og havde fulgt forløbet i det. Men det foruroligende i sagen er såmænd ikke, at det foregår med den uforberedthed, for det er jo sådan set en gave til os andre, der gerne vil have demokrati i kirken og ikke er så bange for demokrati, som Venstre normalt plejer at være i kirkesammenhænge.
Det var jo en vidunderlig illustrering af, at det, vi jo har i den danske folkekirke, er, ja, man kan kalde det oplyst enevælde, man kan altså også sige, det udvikler sig til ganske uoplyst enevælde eller forholdsvis formørket diktatur
Men der er ingen garanter for, at det bliver anderledes.
Hvis ministeren f.eks. fremturer med at sige, at nu skal der først gå meget lang tid, nu skal hun sidde og læse 1.700 høringssvar, og jeg går så ud fra, at det er 1.700 høringssvar, så vil det jo altså tage 100 år og en madpakke, medens menighederne rundtomkring sidder og venter på, at den salmebog skal komme.
Ministeren sidder og læser 1.700 høringssvar, og så kommer hun måske med en eller anden uforgribelig mening om, at hun synes nu et eller andet andet.
Så er det, jeg godt vil spørge ministeren: Er det ud fra ministerens egen baggrund en demokratisk tilfredsstillende proces, at det foregår på den måde?
At ministeren har fuldstændig ret til at gøre sådan, kunne jeg ikke drømme om at bestride, for sådan er vores kirkeordning.
Den danske folkekirke er det eneste trossamfund i Danmark, der ikke har religionsfrihed, hvor ministeren altså kan komme og sige, jeg synes nu noget andet, og så synes man altså det, og så bliver det det.
Jeg vil godt spørge ministeren, om hun selv synes med sin baggrund i Venstre osv., at det er en demokratisk tilfredsstillende proces.
Tove Fergo (V), 2001-12-12:
Jeg vil gerne understrege, at der er en lang tradition for, at den retlige regulering af kirkens indre anliggender i form af autorisation af bibeloversættelser, ritualer, salmebøger m.v. sker ved kongelig resolution efter indstilling fra kirkeministeren.
Kirkeministerens indstillinger om disse spørgsmål har hidtil og vil også i fremtiden blive udøvet på grundlag af indstilling eller rådgivning fra bl.a. teologisk sagkundskab, f.eks. i form af betænkninger fra udvalg, indstillinger fra biskopperne og efter en folkelig høring.
Det, jeg har sagt i forbindelse med min tiltræden som kirkeminister, er, at jeg vil sætte mig ind i alle de mange høringssvar, der er kommet vedrørende den nye salmebog.
Det er vel også, efter hvad fru Margrete Auken mener, et godt princip, at man som ansvarlig for et område enten som folketingsmedlem eller som minister sætter sig grundigt ind i det, borgerne har reageret på, altså læser høringssvarene igennem.
Margrete Auken (SF), 2001-12-12:
»Vil ministeren oplyse, om hun i højere grad end Torben Rechendorff og Salmebogskommissionen har »den store majoritet
Skriftlig begrundelse
I den nævnte artikel anfører ministeren videre, at det er hende, der har kompetencen til at afgøre sagen, uanset hvad andre inden for folkekirken måtte synes.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2001-12-12:
Det er ikke rimeligt, at nogen står på venteliste til noget som helst, der relaterer sig til det danske sundhedsvæsen, hverken syge mennesker, der står på venteliste til at komme i behandling for at blive raske, eller døende mennesker, der står på venteliste til at komme i kærlige hænder i den sidste fase af livet.
Imidlertid er det altså et vilkår for den regering, der netop er trådt til, at vi starter der, hvor andre slap, og vi står over for en ganske betydelig udfordring med at puste nyt liv i den danske sundhedssektor.
Jeg er også meget optaget af, at vi får udbygget hospiceområdet, at vi i det hele taget får udbygget det palliative område, men jeg kan ikke stå her i dag i Folketingets spørgetid 14 dage efter regeringsdannelsen og give en garanti for, at vi i indeværende folketingssamling vil være i stand til at skabe økonomi til eller lovgivningsmæssigt rum for, at der er ét hospice pr. amt.
Jeg vil gerne efterleve den grundsætning, som også er regeringens, nemlig at man skal holde, hvad man lover, og af samme grund skal man ikke love mere, end man kan holde.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Tove Videbæk (KRF), 2001-12-12:
Der er grupper, som har arbejdet med de her ting i flere år, og de venter bare på grønt lys, så de kan komme i gang med at lave hospice.
Men problemet er, at dags dato er det stadig væk sådan, at døende står på ventelister.
Mener ministeren, at det er tilfredsstillende, at det stadig væk er sådan, at døende står på venteliste de sidste måske 2-3 uger af deres liv?
Vi ved, at folk gennemsnitlig er på et hospice mellem 17 og 25 dage.
Hvor mange af de dage mener ministeren, det er rimeligt, at de står på venteliste?
Eller synes ministeren, det er rimeligt, at folk står på venteliste til hospice?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2001-12-12:
Spørgsmålet går meget præcist på, om jeg i indeværende samling vil fremsætte et lovforslag, som sikrer, at der kommer et hospice i hvert amt.
Det vil jeg ikke give nogen garanti for at jeg vil gøre.
Derfor følger jeg også meget tæt og vil også tage op i de kvartalsdrøftelser, vi skal have med Amtsrådsforeningen, hvordan de ressourcer, der er afsat, udmøntes.
Jeg er også meget optaget af at skabe mulighed for, at viften af hospicetilbud udbygges.
Der er allerede en række initiativer i gang, således er f.eks. Fyns Amt, har jeg forstået, i gang med at oprette et hospice.
Men jeg kan ikke stå her i dag og give et tilsagn om, at der i indeværende samling tages et lovgivningsinitiativ, så det ved lov sikres, at der kommer ét hospice i hvert amt.
Tove Videbæk (KRF), 2001-12-12:
Som ministeren sikkert ved, konkluderede rapporten fra Amtsrådsforeningen, Kommunernes Landsforening og Sundhedsministeriet netop, at der over en 3-årig periode burde oprettes 250 hospicepladser.
Den palliative pleje er altså nødvendig.
Hvis folk vælger at tilbringe den sidste tid derhjemme, skal de kunne få den palliative pleje osv., som de har brug for, men de her elementer, som ministeren nævnte, står jo netop også i Sundhedsstyrelsens vejledning fra 1996, og dem er jeg alle sammen enig i.
Men er ministeren ikke også enig i, at vi er nødt til at have de 250 hospicepladser, og at de er nødt til at være ligeligt fordelt over hele landet?
Derfor er de nødt til også at være fordelt således, at der er mindst ét hospice i hvert amt.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2001-12-12:
Jeg og regeringen er meget optaget af at skabe et godt sammenhængende tilbud på det palliative område, og vel at mærke tilbud, der dækker hele landet.
Til gengæld er jeg meget åben over for, om det tilbud nu nødvendigvis i samfulde alle danske amter skal hedde hospice, eller om det kan være hospiceafsnit.
Det mest afgørende er, at døende i hele landet kommer til at opleve en sammenhængende og kvalificeret pleje og behandling i trygge rammer, og vel at mærke når behovet er der.
Amtsrådsforeningen udgav i foråret en rapport »Hjælp til at leve til man dør«, som anbefalede en bred tværfaglig og tværsektuel indsats.
Det blev anbefalet, at den palliative indsats blev organiseret i en specialiseret palliativ enhed i alle amter og H:S med ambulatoriefunktion i palliative team, palliative senge og en hospicefunktion.
Fremtidig etablering af nye selvejende hospicer kan ske i samarbejde med et eller flere amter under en overordnet amtslig ledelse.
Amterne, H:S og deres kommuner anbefales endvidere at indgå samarbejdskontrakter om den fælles indsats.
Den omfatter den praktiserende læge, den kommunale hjemmepleje, plejehjem, hospice, sygehus, palliative specialiserede funktioner og sociale myndigheder.
Det anbefales også, at der sker et kompetenceløft gennem uddannelse, efteruddannelse af plejepersonale og læger.
Samtidig peges der på behovet for opsamling af viden, evaluering, forskning og uddannelse inden for det palliative område.
Det er anbefalinger, som regeringen kan tilslutte sig. Det har min meget høje prioritet at følge de anbefalinger op og også følge det op, der blev aftalt i sommer mellem den daværende regering og Amtsrådsforeningen, nemlig de 150 mio. kr., der blev afsat, som nu skal udmøntes.
Tove Videbæk (KRF), 2001-12-12:
Det spørgsmål stiller jeg på baggrund af et spørgsmål, som jeg faktisk stillede under åbningsdebatten den 6. december til hr. Jens Rohde, som jeg imidlertid ikke syntes gav et korrekt svar eller et fyldestgørende svar på spørgsmålet.
så døende ikke fremover skal stå på venteliste, som de gør i øjeblikket.
»Vil regeringen i denne folketingssamling fremsætte forslag til en hospicelov, som sikrer, at der kommer et hospice i hvert amt, så døende ikke fremover skal stå på venteliste?«
Lars Løkke Rasmussen (V), 2001-12-12:
Der er næsten ikke grænser for, hvad jeg vil gøre for at fremme den proces, som spørgeren sigter til.
Ideerne er i hvert fald righoldige nok til, at jeg ikke vil være i stand til at kunne referere dem inden for grænsen på 2 minutter.
Jeg er nemlig meget enig med fru Tove Videbæk i, at der er et ganske væsentligt potentiale for forbedringer, og jeg er meget optaget af, at det potentiale udnyttes yderligere de steder, hvor man allerede har godt fat, og i det hele taget de steder, hvor man har meget tilbage.
Det, der er min opgave i den forbindelse, er at sikre de bedst mulige rammer for, at det sker.
Det er jo en forudsætning for, at vi kan skabe et stærkt offentligt sygehusvæsen uden de lange ventelister, som vi ser i dag.
Det er det, der er tanken med den saltvandsindsprøjtning på 1½ mia. kr., som den nye regering lægger op til.
Det er også derfor, at vi vil sikre det frie valg, fordi det frie valg i sig selv vil skabe det udviklingspres på de eksisterende offentlige sygehuse, som spørgeren også efterspørger. Jeg vil også gerne fremhæve, at jeg meget snart, formentlig allerede i næste uge, nedsætter et rådgivende udvalg, som netop skal have den opgave løbende at komme med indspark til, hvordan vi kan skabe reformer af sundhedsvæsenets struktur, finansiering, styring og privat-offentligt samarbejde.
På kort sigt skal udvalget inden for 100 dage pege på konkrete barrierer for effektiv arbejdstilrettelæggelse.
Det kan dreje sig om barrierer i f.eks. overenskomster, aftaler og uddannelser, men det kan også dreje sig om mere kulturelle barrierer.
Så det er bl.a. spørgsmålet om at få det gode eksempel til at vandre, for som fru Tove Videbæk rigtigt nok er inde på, er der mange steder, hvor man har sat en høj standard for medarbejderinddragelse for at tænke i nye arbejdsgange, og det er jo de gode eksempler, vi skal have til at vandre.
Der har jeg stor forhåbning om, at jeg vil få god hjælp fra de to udvalg, der nu nedsættes.
Jeg vil lige afslutningsvis om arbejdsmiljøet, som også var indbefattet i spørgsmålet, nævne, at det også er en mærkesag for regeringen, ikke mindst på sundhedsområdet, hvor også rekrutteringssituationen byder, at det fysiske og psykiske arbejdsmiljø skal være i orden.
Vi kan bruge nok så mange penge på apparaturer, bygninger og sengestuer, men det er først og fremmest det dygtige personale i de offentlige sygehuse, der gør hele forskellen.
Derfor er jeg ligesom spørgeren levende interesseret i, hvordan vi skaber de bedst tænkelige rammevilkår.
Jeg glæder mig i øvrigt også til at kunne optage drøftelser med partierne i Folketinget om at få de gode eksempler og de gode ideer til at vandre.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Tove Videbæk (KRF), 2001-12-12:
Det er så det næste spørgsmål, jeg vil tage fat på.
I forbindelse med aflysningen på Rigshospitalet kom det frem, at man på Skejby i Århus har planlagt og udviklet sig frem til en løsning på problemer med mangel på personale, især sygeplejersker, og på flere andre sygehuse rundt om i landet har man faktisk taget initiativer til dialog, udvikling og strukturændringer, og her er det lykkedes mange steder.
Mit spørgsmål er da, hvad ministeren vil gøre for at sætte gang i den udvikling med bedre planlægning, bedre udnyttelse, mere effektiv brug af medarbejderes kompetence, opblødning af stive faggrænser, bedre udnyttelse af udstyr osv. på sygehusene generelt, sådan som man ser det allerede sker en del steder.
Men der er åbenbart nogle steder, der er lidt tunge i det.
Hvad vil ministeren gøre for at få gang i dem også?
»Hvad vil ministeren gøre for at sætte gang i udviklingen med bedre planlægning, bedre arbejdsmiljø, mere effektiv brug af medarbejderes kompetencer og arbejdstid, opblødning af stive faggrænser, bedre udnyttelse af udstyr og operationsstuer osv. på de danske sygehuse generelt, således som man allerede ser det igangsat på enkelte hospitaler?«
Lars Løkke Rasmussen (V), 2001-12-12:
Nej, jeg mener bestemt ikke, det er tilfredsstillende, og som jeg sagde i mit første svar, er jeg meget forarget over hændelsesforløbet. Jeg tror imidlertid ikke umiddelbart, at løsningen ligger i at overføre alle disse transplantationsopgaver fra Rigshospitalet til Skejby, selv om jeg anerkender, at det unægtelig virker, som om den performance, der er på Skejby, er bedre.
Men da problemstillingen generelt er, at der mangler velkvalificeret personale, løser det i sig selv jo ikke problemet at flytte opgaverne til Århus og så efterlade det personale, som der jo trods alt er, om end ikke i et helt nødvendigt omfang, i København.
Medmindre man tvangsforflytter personalet med til Århus, har man jo ikke løst problemet.
Det er derfor, jeg i stedet har bedt de to sygehuse om at se på, om der kan etableres et tættere samarbejde.
I min optik burde der jo ikke være noget til hinder for, at hvis man i en konkret situation på Rigshospitalet manglede personale, kunne man trække på personale fra Skejby eller omvendt.
Det var jo ikke sådan, at der ikke var en eneste sygeplejerske, man kunne få fat i, men der manglede personale for at kunne sammensætte det hold, der skulle til.
Man kunne vel sige det på den måde, at det kunne være en vision at få det til at fungere i virkeligheden som et transplantationscenter på to adresser.
Det er det initiativ, jeg allerede har taget, og som jeg forventer meget snart at få en tilbagemelding på.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Tove Videbæk (KRF), 2001-12-12:
Det viser sig jo, at der har været 11 aflysninger af transplantationer på 2 år på Rigshospitalet, og den omtalte aflysning og de øvrige 10 aflysninger på de 2 år kan nemt have og har sikkert allerede kostet menneskeliv. Den pågældende lungepatient skal nu leve videre i håbet
om, at der dukker nye lunger op, som passer til ham, og han skal så stå på venteliste, indtil han eventuelt bliver for svag til at stå på venteliste.
Mener ministeren, at det er tilfredsstillende, at sagen er sådan, eller har ministeren overvejet selv at tage et initiativ?
Mette Frederiksen (S), 2001-12-12:
Nu taler hr. Lars Barfoed om kompenserende besparelser og vil så i hvert fald ikke i dag uddybe det.
Man har jo ved andre lejligheder løftet sløret lidt for, hvad det kunne betyde.
Derfor kunne jeg tænke mig at spørge hr. Lars Barfoed og Det Konservative Folkeparti, hvordan man egentlig forklarer fordelingsprofilen med at finansiere velfærdsforbedringer for den gruppe, der i forvejen er på arbejdsmarkedet og har ret gode betingelser, ved at tage direkte fra en i forvejen forholdsvis svag gruppe, nemlig vores ledige?
Jeg skal bare forstå den type fordelingspolitik og -profil, men det har jeg af gode grunde måske lidt svært ved.
Med hensyn til pasningsgarantien bliver jeg nødt til at spørge hr. Lars Barfoed, og jeg kunne ligeledes spørge hr. Ole M. Nielsen, hvorfor man ikke vil være politikere.
Hvorfor tale om pasningsgarantier og vigtigheden af, at man kan få passet sine børn, uden at ville være med til at træffe de nødvendige beslutninger?