Søren Kolstrup (EL), 1999-04-29:
Der er blevet foretaget en beskæring, sagde den radikale ordfører, og det er jo så sandt, som det er sagt.
I budgetstyringens hellige navn blev der lagt loft over antallet af elever på produktionsskolerne og daghøjskolerne.
Uddannelserne havde tidligere frit optag, fik altså tilskud
efter de elever, som gik der, og det var der jo faktisk nogle mennesker, der benyttede sig af.
Nu har man så lagt loft over antallet af elever på produktionsskolerne, og så blev der i øvrigt skåret en smule i ydelsen til elever under 18 år.
Når det gjaldt daghøjskolerne, blev der rigtigt gået til sagen.
9.800 årselever blev det nye loft.
Det skal ses i forhold til, at der var over 13.000 elever på daghøjskolerne i 1998.
Så ved jeg godt, det er blevet sagt i dag, at kvoter ikke er den bedste måde at gøre det på, men vi må altså konstatere, at det er det, man rent faktisk har gjort.
AMU-uddannelsen fik også et loft over budgetterne, når nu forligspartierne var så godt i gang.
Alt hvad man gjorde, var båret af en økonomisk logik: der skal ikke bruges for mange penge.
Der var ikke nogle pædagogiske overvejelser, ingen samfundsmæssige overvejelser bag beslutningerne.
Der var ren økonomisk logik bagved.
Jeg synes, det er påfaldende, at Socialdemokratiets ordfører, hr. Carsten Hansen, i december 1998 udtalte, at med den faldende arbejdsløshed ville der selvfølgelig blive en afmatning af behovet, og at det var vigtigt at have de økonomiske briller på.
Det må man jo sige.
Det er rent faktisk det, der har fundet sted.
Men hvad er så virkeligheden?
Vi kan i dag se, hvordan mennesker vil blive afvist fra de uddannelsesformer og -steder, som de havde håbet på, regnet med at kunne komme på.
Produktionsskolerne har allerede afvist de første unge, som gerne ville på uddannelsen, og man kan forudse, at der vil blive endnu flere afvist i løbet af 1999.
På daghøjskolerne har det fra december 1998 været klart, at der formentlig vil blive lukket en række daghøjskoler på grund af loftet over årselever.
Op mod 1/3 af de eksisterende daghøjskoler risikerer at lukke, og man kan jo frygte, at det ikke er de ringeste, der forsvinder.
Her i februar 1999 fik Folketingets Uddannelsesudvalg et brev fra Foreningen af Daghøjskoler, der udtaler: Vi frygter, at der vil ske en voldsom centralisering, hvor mindre daghøjskoler bliver overtaget af større og drevet videre som afdelinger af den store daghøjskole eller helt sammenlagt med denne.
AMU-uddannelserne er også hårdt ramt af finanslovens nedskæringer.
»Vores kvote af AMU-uddannelser er nu brugt«, er budskabet i aprilnummeret af »Sløjfen«, personaleblad for AF.
Hvem er egentlig de mennesker, de unge, der rammes af de nedskæringer, altså de mennesker, som ikke kan komme ind på f.eks. en produktionsskole?
F.eks. har 37 pct. af eleverne på produktionsskolerne i dag afbrudt en erhvervsfaglig eller en gymnasial uddannelse, 15 pct. havde ikke gennemført folkeskolens 9. klasse, en del havde meget dårlige prøver med fra folkeskolen.
Det er denne gruppe af unge, som man skal have fat på, og hvis denne gruppe af unge, der ikke tager en ungdomsuddannelse, skal nedbringes - og det er præcis disse unge, der skal være tilbud til - hvis regeringens egne målsætninger om, at 95 pct. af de unge skal have en ungdomsuddannelse, så er det dér, der skal tages fat.
Men hvilke alternativer er der for disse unge?
Ja, så siger man: Der er jo aktivering og kontanthjælp.
Hvad er alternativet til AMU-uddannelserne?
Hvor skal de arbejdsløse, der gerne vil opkvalificeres, gå hen?
For daghøjskolerne betyder nedskæringen som sagt sandsynligvis, at de mindre skoler lukker, mens de store, der er knyttet til oplysningsforbundene, overlever.
Er det rimeligt?
Det mener Enhedslisten bestemt ikke, og det er på den baggrund, vi meget gerne vil anbefale, at man stemmer for det forslag til vedtagelse, som SF og Enhedslisten har lagt frem i dag.