Keld Albrechtsen (EL), 2001-06-01:
Når et flertal i Folketinget om lidt vedtager den danske godkendelse af Nicetraktaten uden at spørge befolkningen, er der tale om et brud med den demokratiske tradition, som blev grundlagt i 1986, da den daværende statsminister, Poul Schlüter, ønskede at bringe EF-pakken til folkeafstemning, også selv om et flertal i Folketinget dengang hævdede, at EF-pakken ikke indebar suverænitetsafgivelse i grundlovens forstand.
Man indførte altså i 1986 den demokratiske sædvane, at når der sker væsentlige ændringer i forholdet mellem Danmark og EU og væsentlige ændringer i de forudsætninger, som befolkningen har godkendt for EU-medlemskabet ved de foregående folkeafstemninger, skal befolkningen selvfølgelig spørges, om den kan acceptere, at det grundlag, som den har stemt om ved de foregående folkeafstemninger, skal ændres på meget væsentlige punkter.
Det, der faktisk sker i dag, er, at man ændrer det grundlag, som de foregående folkeafstemninger har hvilet på, uden at spørge befolkningen, og man smadrer den demokratiske tradition, som vi fik skabt i 1986.
Det stiller jo det meget alvorlige spørgsmål, som vi har forsøgt at få opklaret her i de seneste dage, men heller ikke har fået svar på - hr. Thulesen Dahl var inde på, at der er overordentlig mange spørgsmål, der ikke er besvaret, som åbenbart ikke bekymrer flertallet i Folketinget - om vi også risikerer, at den kommende store unionstraktat, der vil blive lavet i 2004 på en regeringskonference, som man også aftalte i Nice i december, også vil blive gennemført uden om befolkningen.
Det forhold, at vi ikke har kunnet få et tilsagn fra regeringen om, at der skal være folkeafstemning i 2004 om 2004-traktaten, der bliver en regulær forfatningstraktat - det tyder desværre meget på -
synes jeg er meget bekymrende, for det betyder jo i realiteten, at de, der om et øjeblik stemmer ja til Nicetraktatens godkendelse, også har stemt ja til en grundlovsfortolkning, som har tømt suverænitetsbegrebet for indhold, og som giver kommende regeringer mulighed for at vedtage en hvilken som helst overdragelse af magt til EU uden om den danske befolkning. Den danske grundlov er dermed skudt i ruiner.
Det må man desværre sige er det der foregår i dag.
Der er som nævnt også en række andre spørgsmål, som vi ikke har fået svar på.
Vi har i hvert fald fået nogle svar, der desværre kan tolkes sådan, at den Nicetraktat, der her er tale om, har langt mere vidtgående konsekvenser, end jeg tror flertallet her i salen har gjort sig klart.
Vi har spurgt udenrigsministeren: Vil det, at de beføjelser, som nu fratages Folketinget og overføres til Europa-Kommissionen - Danmark mister jo sin plads ved bordet i internationale handelsforhandlinger, og den plads overtages af kommissærerne i Bruxelles - indebære, at EU via WTO, altså verdenshandelsorganisationen, kan vedtage regler, der medfører, at de store vandselskaber kan overtage de danske vandværker?
Vi har ikke fået svar på det spørgsmål.
Ministeren har ikke kunnet besvare det.
Vi ved, at EU nu forbereder en sag mod Danmark på affaldshåndteringsområdet, hvor vi trues fra EU.
Jeg har spurgt udenrigsministeren, om de nye beføjelser i Nicetraktaten betyder, at EU via WTO kan gennemtvinge de regler, der sender den kommunale danske affaldshåndtering ud på verdensmarkedet.
Det vil sige, at vi desværre nok må konkludere, at Nicetraktaten rummer mulighed for, at store offentlige områder udsættes for privatisering via flertalsbeslutninger i EU og via internationale handelsforhandlinger, hvor Danmark ikke længere selv er repræsenteret.
Det er utroligt vidtgående.
Og min største bekymring er, at flertallet i den her sal er hamrende ligeglade med, at det sker.
Så har jeg også på det sidste stillet spørgsmål om forholdet mellem Nicetraktaten og udvidelsen, for
regeringen har jo haft som bærende argument - eller undskyldning - for at vedtage denne her Nicetraktat, at den skulle handle om udvidelsen af EU.
Jeg stillede forslag om, at Nicetraktaten i hvert fald først skal træde i kraft, når vi har sikkerhed for udvidelsen, dvs. en udvidelse på mere end fem lande.
Den nuværende traktat rummer mulighed for en udvidelse på fem lande uden problemer.
Det forslag kunne vi ikke få vedtaget.
Nu er udvidelsen ved at gå i stå og meget tyder på, at med den benhårde linje EU fører over for de østeuropæiske lande, som hr. Thulesen Dahl også var inde på, giver det øget modstand blandt befolkningerne i de østeuropæiske lande.
De bliver mere og mere skeptiske over for ansøgning om optagelse i Unionen.
Og meget tyder på, at det vil være mere favorabelt for et land som Polen f.eks. at få en løsere tilknytning til Unionen - det ville det også for Danmarks vedkommende - som f.eks. betyder, at de selv kan beholde kontrollen med deres store jordarealer og ejendomsretten til jorden og sikre at landområderne i Polen ikke udraderes og sendes ud i fattigdom, som vil være det sandsynlige resultat af optagelsen på de betingelser, som foreligger nu.
Jeg har så spurgt, om den danske regerings holdning til optagelsen.
Man har formentlig ment, at det var mere opportunt at vente med at komme med svarene, indtil vi har haft den her debat.
Men sagen er altså, at hele det spørgsmål, som man bruger som påskud for at vedtage den her traktat, er ved at drukne i problemer, som EU tilsyneladende ikke har viljen til at løse.
Det, man nu siger til den danske befolkning, er, at vi skal acceptere alle de forringelser, som er i Nicetraktaten, af hensyn til en udvidelse, som vi ikke ved om kommer, som vi ikke ved om de østeuropæiske befolkninger overhovedet ønsker.
Jeg kan kun endnu en gang opfordre så mange medlemmer af Folketinget som overhovedet muligt til at overveje her i sidste øjeblik, om de virkelig ved at trykke på den grønne knap vil påtage sig et medansvar
for dette her.