runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2002-01-10:
Jeg kan forstå på det spørgsmål, hr. Keld Albrechtsen stiller, at hr. Keld Albrechtsen beder om et eller tre eksempler på nøjagtig sådan et institut som det her, hvor det handler om 10 mio. kr., men det er jo ikke det, jeg taler om.
Jeg taler om, at den tidligere regering, ligesom man har gjort i massevis af år fra skiftende regeringers side, har nedsat en mængde kommissioner eller udvalg, som skal arbejde med forskellige ting - Skattekommissionen f.eks. - hvor man siger til nogle folk: Kan I ikke i en periode arbejde med nogle ting og komme med nogle gode råd til os om, hvad vi skal gøre?
Det er selvfølgelig ikke nøjagtig det samme som at lave et miljøinstitut, som foreslået her, men det er det samme i den forstand, at her skal der også sidde nogle personer og komme med en rådgivning til politikerne, til andre i samfundet, om, hvordan vi får mest miljø for pengene.
Det er det, der har været omdrejningspunktet.
Så siger jeg bare, og her håber jeg
, at vi efterhånden kan finde hinanden, at når det drejer sig om proceduren, er det her ikke en lukket behandling.
Det er ikke puttet af vejen, så folk ikke kan blande sig.
Det er ikke et emne, som ikke er til offentlig debat, også i aviserne, for det er det jo netop.
Det er da et gode, og det skal vi da være glade for.
Det er i sammenhæng med, at man siger, at der er nogle bestemte eksperter, der skal høres, som hr. Keld Albrechtsen foreslår, og at man siger, at det er afgørende for, om der i øvrigt foregår en offentlig debat og en offentlig behandling af det her spørgsmål, at jeg ikke kan følge hr. Keld Albrechtsen.
Eyvind Vesselbo (V), 2002-01-10:
Jeg fik ikke noget klart svar fra hr. Keld Albrechtsen på det egentlig meget klare spørgsmål, jeg stillede, nemlig om medlemmerne i bestyrelsen i Den Grønne Fond, Den Grønne Jobpulje og Naturrådet er placeret dér efter indstilling.
Samtidig kan jeg sige, at de penge, der er i de fonde, nævn og råd, jo langt, langt overstiger de 10 mio. kr.
, som det her institut vil koste.
Pernille Blach Hansen (S), 2002-01-10:
Jeg skal bare høre, om hr. Keld Albrechtsen kan bekræfte, at forskellen på de råd, som hr. Eyvind Vesselbo lige har nævnt, og så det omtalte institut, er, at dette institut skal forske.
Men dette institut skal forske, og det er bl.a. det, der er forskellen.
Det er etableret med baggrund i naturbeskyttelsesloven efter en grundig høring.
Kan hr. Keld Albrechtsen bekræfte, at det forholder sig sådan?
Keld Albrechtsen (EL), 2002-01-10:
Jeg må konstatere, at hr. Kristian Thulesen Dahl ikke har været i stand til at give eksempler på, at den tidligere regering uden om Folketinget skulle have nedsat institutter af sektorforskningsmæssig art i den her skala.
Der er altså ikke noget fortilfælde, selv om hr. Kristian Thulesen Dahl mente, at det var sket på samlebånd.
Det bringer mig over til et svar til hr. Vesselbo og hr. Thulesen Dahl: Enhedslisten har aldrig næret bekymring over, at der skulle oprettes gode rådgivende institutioner i dette samfund.
Det er faktisk ikke os, der har rejst den debat.
Hr. Vesselbo kan godt sige ting og sager om Den Grønne Fond og alt muligt andet, fordi han åbenbart planlægger en massakre på alt muligt.
Det kan han da godt.
Men det er da ikke et problem, som han skal forsøge at lægge over til mig.
Jeg har da aldrig beklaget mig over, at vi har forskellige råd og nævn, som kan give fornuftige debatudspil, oplæg osv., osv. til samfundet.
Det er da noget, statsministeren og hr. Vesselbo sekunderet af hr. Thulesen Dahl har begivet sig ud i.
Det skal man da ikke forsøge at pådutte mig.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2002-01-10:
Når man går hr. Keld Albrechtsen på klingen i det her spørgsmål
, kan man godt fornemme en vis slinger og usikkerhed.
Det kan jeg godt forstå, for sandheden er jo, at hr. Keld Albrechtsen og andre i deres kritik i forhold til det her miljøinstitut har sagt, at hovedproblemet har været, at man ikke går ud og laver en offentlig høring, får nogle eksperter til at udtale sig om, hvad de mener at det her institut skal gøre, om det er fornuftigt, hvordan det skal strikkes sammen osv., osv.
Så siger jeg, at den tidligere regering har nedsat en lang række fora af forskellig karakter, ikke nødvendigvis et institut, som har det her instituts karakter, men en lang række organer - og det har jeg sagt flere gange - som på forskellig vis skal komme med indstillinger, skal komme med vurderinger og komme med rådgivning.
Selvfølgelig har en regering da kunnet nedsætte en kommission, der f.eks. skulle belyse skatteområdet i internationalt perspektiv, som så kunne lave en rapport og komme tilbage med deres vurderinger.
Her har man ikke haft den samme ængstelse, så jeg vurderer bare, at hr. Keld Albrechtsen har haft to positioner inden for ganske få måneder, når det drejer sig om procedurespørgsmål.
Det noterer jeg mig bare, og jeg noterer, at det nok er udtryk
for, at når det kommer til stykket, synes hr. Keld Albrechtsen måske, at det er meget fornuftigt, at man vurderer, hvor man kan få mest miljø for pengene, hvilket er det, det her institut skal arbejde med.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-01-10:
Hr. Kristian Thulesen Dahl har alle dage haft et polemisk talent.
Den anerkendelse skal han have.
Det korte af det lange er, at der her er tale om en forskningsinstitution.
Det er i hvert fald det, svarene fra begge regeringspartiers ordførere har efterladt i debatten i dag.
Derfor kan hr. Thulesen Dahl altså ikke begynde at rode alle mulige rådgivende kommissioner, som forskellige regeringer kan nedsætte, når de ønsker at få en udredning til brug for udarbejdelse af et lovforslag f.eks., ind i det.
Det hjælper ikke, for det er en helt anden sag.
Det er en helt anden type rådgivende organer, som en regering selvfølgelig kan nedsætte til at hjælpe med at udrede et eller andet, som man påtænker en lovgivning om.
Hr. Thulesen Dahl har ret i, at det aldrig har oprørt Enhedslisten, at forskellige regeringer har nedsat sådan nogle ting.
Jeg tror, at hr. Thulesen Dahl må erkende, at det er ham, der står med et forklaringsproblem i den her sag.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2002-01-10:
Jeg skal bede om, at forslaget til vedtagelse, der blev fremsat af fru Pernille Blach Hansen på en række ordføreres vegne, trækkes.
På den baggrund synes jeg ikke, at der er grund til at fremsætte et forslag til vedtagelse.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2002-01-10:
Der er, så vidt jeg har hørt, ikke nogen, der har sagt, at det er udemokratisk, at en regering kommer med forslag om at oprette noget, samtidig med at den agter at nedlægge noget.
Alle kan da godt forstå, at man en gang imellem må kigge på, om de råd, der nu engang er, er de rigtige råd, eller om det er nogle andre råd, der skal være, om der skal være flere, eller om der skal være færre.
Det, der er sat spørgsmålstegn ved, er fremgangsmåden i det her, hvor regeringen end ikke har præsenteret et kommissorium for, hvad det er, instituttet skal lave.
Så jeg vil gerne spørge miljøministeren, om miljøministeren ikke finder det rimeligt, at man starter i den ende, hvor man laver en afgrænsning af, hvad det er, instituttet skal lave, og hvad det ikke skal lave.
Hvordan pokker skal man i øvrigt nogen sinde ansætte en direktør, hvis man ikke har et kommissorium for, hvor afgrænsningen er?
Hvad skal instituttet lave?
Og hvad skal det ikke lave?
Tilsvarende om arbejdsplanen.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-01-10:
Det, som vi anker over, er jo, hvis det er sådan, at regeringen nu siger, at nu vil den oprette noget nyt på et internationalt højt forskningsniveau, og regeringen så samtidig i morgen kommer og lemlæster f.eks. et andet institut, som er på højt internationalt forskningsniveau, så hænger det ikke sammen.
Nu vil vi se i morgen, hvor stor massakren bliver.
Så mente ministeren, at han havde svaret på spørgsmål, han havde bare ikke svaret det, som jeg gerne ville høre.
Det er selvfølgelig en elegant bemærkning, men den dækker jo over, at der fortsat ikke kom noget svar.
Så kunne ministeren jo have brugt tiden på at besvare de konkrete spørgsmål.
Så skal jeg blot oplyse til ministeren, at når jeg ikke har bedt om et samråd i Finansudvalget, så skyldes det det enkle forhold, at jeg ikke er medlem af Finansudvalget, og det er Enhedslisten som helhed ikke.
Pernille Blach Hansen (S), 2002-01-10:
Jeg har to spørgsmål til miljøministeren, som jeg måske kan få svar på - Venstres ordfører kunne ikke svare på dem.
Det ene er: Når nu ministeren også tidligere sagde, at en bestyrelse i det her institut er garanten for det uafhængige - det sagde ministeren selv - hvorfor venter ministeren så ikke med at udpege direktøren, til bestyrelsen er udpeget?
Det andet, som jeg gerne vil spørge om
- lidt i forlængelse af det, hr. Ole M. Nielsen spurgte om tidligere, i hvert fald er det lidt i familie med det - er: Skal der også laves miljøøkonomiske vurderinger af andre lovforslag på områder, som har miljømæssige aspekter, f.eks. trafikområdet, landbrug, skat, energi?
Og hvis ministeren siger nej, så vil jeg gerne bede om en begrundelse for, hvorfor det ikke er tilfældet.
Jørn Jespersen (SF), 2002-01-10:
Jeg kan forstå, at miljøministeren ikke ønsker at svare på, hvilke andre råd og nævn og institutioner der bliver nedlagt inden for miljøområdet.
Det bliver offentliggjort i morgen.
Det havde jo været lidt rart for sammenhængen i debatten, at den faktuelle oplysning kunne have indgået her, sådan at vi kunne se, om det er en rigtig mistanke, at alle uafhængige eksperter nu fjernes, og så oprettes der én monopoliseret instans, som skal tilgodese Venstres ønsker om, hvad der skal udtales på miljøområdet.
Kunne vi så ikke i det mindste få at vide, ud fra hvilke kriterier miljøministeren har valgt, hvilke råd, nævn og institutioner der skal nedlægges?
Hvilke saglige kriterier har ligget til grund for den udpegning af de råd og nævn, der skal nedlægges?
Og så stillede jeg et konkret spørgsmål: Kommer der en miljøvurdering af regeringens finanslovforslag?
Jeg vil da gerne sige til miljøministeren, at jeg ikke har påstået, det var svært at få ham til møder om miljøpolitik under valgkampen.
Jeg har sagt, at det var umuligt.
Det var fuldstændig umuligt at få miljøministeren til at sige noget om miljø og deltage i møder om det under valgkampen.
fra Venstre til at deltage i et debatmøde om miljø.
Men der var tavshed om, hvad intentionerne var, og så kommer man bagefter og laver voldsomme ændringer.
Det synes jeg ikke er klædeligt.
Konkrete spørgsmål: Når nu miljøøkonomer den ene gang efter den anden har sagt, at det ville være fornuftigt med en kvælstofafgift som en del af Vandmiljøplan III, er det så noget, ministeren er enig i og vil arbejde for?
Når nu miljøøkonomer siger, at investeringer i naturgenopretning og skovrejsning giver overskud, er det så noget, miljøministeren vil arbejde for?
Er det noget, regeringen har sat i gang, hvordan ligger det med det?
Naturrådet, Det Økologiske Råd, hvad er det for kriterier, regeringen har brugt for at finde ud af, hvem der er smagsdommere, og hvilke råd og nævn der skal overleve?
Og så stillede jeg et spørgsmål om den kommende direktør: Er det rigtigt, som Bjørn Lomborg har udtalt offentligt, at det er hans idé, og er der noget om snakken om, at regeringen gerne vil have ham ansat?
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2002-01-10:
Jeg synes, det er udmærket, at ministeren lægger så stor vægt på, at instituttet skal være uafhængigt, men er ministeren ikke enig i, at den reelle sikring af, at man kan være uafhængig, i meget vid udstrækning står og falder med, om det kommissorium, man får, er tilstrækkelig klart? Jeg har meget svært ved at forestille mig, hvordan man som formand overhovedet skal tage stilling til noget uden et kommissorium, og der ligger ikke noget kommissorium på nuværende tidspunkt, der fastslår, hvor afgrænsningen er mellem, hvad instituttet skal beskæftige sig med, og hvad det ikke skal beskæftige sig med.
Så mit spørgsmål er: Er ministeren ikke enig i, at et hovedelement i det at sikre uafhængighed er, at der ligger et kommissorium, så en kommende formand overhovedet ved, hvad det er for et grundlag, uafhængigheden skal sikres på?
Pernille Blach Hansen (S), 2002-01-10:
Jeg synes ikke helt, ministeren svarede på mit ene spørgsmål.
Jeg forstod godt, at det er første gang, man udpeger direktøren efter denne særlige procedure, men jeg forstod ikke hvorfor.
Hvorfor kan man ikke vente, lad os sige halvanden måned, på at få bestyrelsen indstillet, hvorefter man sætter proceduren med at udpege direktøren i gang?
Vi snakker om 1½, måske 2 måneder.
Hvorfor kan man ikke vente de 2 måneder, så man sikrer, at det her bliver gjort på ordentlig, reglementeret vis - også første gang?
Det er spørgsmål, der er nøjagtig parallelle til dem, der er blevet stillet med hensyn til høring.
Hvorfor kan man ikke vente de dér 1-2 måneder, så man sikrer, at det bliver gjort ordentligt?
Det er jo det, vi opponerer imod.
Vi vil gerne diskutere indhold, vi vil meget gerne diskutere miljøpolitik, men hvordan indholdet af miljøpolitikken bliver, afhænger da også meget af, hvilke folk man har siddende, og om de har de relevante, anerkendte, forskningsmæssige kvalifikationer.
Vi er optaget af, at det her foregår på en ordentlig måde, og jeg synes ikke, at vi har fået noget som helst svar
på, hvorfor det ikke kan foregå på en ordentlig måde.
Det eneste, vi selv kan tænke os til, er, at det er, fordi regeringen, dvs. statsministeren, har bestemt, at det skal ske inden for 100 dage, og så må man acceptere, at det bliver sådan lidt sjusket og et venstrehåndsarbejde.
Det synes vi bare er lidt ringe.
Hans Christian Schmidt (V), 2002-01-10:
Fru Anne Grete Holmsgaard spurgte mig, om jeg ikke synes, man skulle have fastlagt et kommissorium, så man kunne fortælle bestyrelsen præcis, hvilke rammer den havde at holde sig inden for og agere inden for, men det er jo præcis det modsatte, der er hele intentionen.
Det er intentionen, at denne bestyrelse skal prøve at vinkle sagerne efter deres helt eget oplæg, og derefter giver de et bud, som så bagefter bliver internationalt vurderet og kommenteret.
Hvis vi skulle komme og sige, at man kan tage sig af det og det og det inden for de og de rammer, sådan er det, hvor er så uafhængigheden af regeringen? Jeg vil understrege igen: For mig er armslængdeprincippet der.
Det må være sådan, at bestyrelsen selv kan komme med et oplæg til, hvordan den synes, den skal gøre det.
Det synes jeg faktisk er spændende, og så må vi leve med, at den vælger at gøre det sådan.
Beslutningen tages så til sidst, og det jo en anden rækkefølge at tage det i, men det synes jeg faktisk er det spændende.
Jeg synes virkelig, det er spændende.
Jeg har ganske vist hørt, at oppositionen måske ikke er så vild med regeringens planer om et Institut for Miljøvurdering, men når jeg læser, hvad der bliver sagt rundtomkring, møder jeg også mange, som synes, at det er en rigtig god idé at oprette instituttet.
Jeg har noteret mig, at der bl.a. var nogle fra Det Økonomiske Råd, nogle miljøøkonomer fra Roskilde Universitetscenter og nogle fra Akademiet for de Tekniske Videnskaber
Der har været forskningsprofessorer, der har skrevet det.
Selv i Politiken og B.T. er det omtalt af lederskribenter, og jeg glæder mig simpelt hen over, at alle de her folk siger, at det er en udmærket idé.
Nu siger jeg så til Folketinget: Jeg glæder mig til, at det bliver en fysisk realitet,
og så synes jeg godt, vi kan snakke procedurer.
Jeg synes, det vigtige er, at vi ved, at det vil ske, og det er så mit svar til fru Pernille Blach Hansen.
Jeg har talt om bestyrelsens kvalifikationer, og de øvrige medarbejdere bliver selvfølgelig ansat på baggrund af, at de har nogle relaterede forskningskvaliteter.
Skulle vi nu ikke lige prøve at se, hvordan miljøinstituttet kommer fra start?
Lad os se, hvilket arbejde der laves, og lad os så dømme dem på deres gerninger og ikke på, at vi hele tiden har nogle forestillinger om, hvordan det kommer til at gå.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-01-10:
Nu er det ikke sikkert, at spørgsmålene bliver besvaret, selv om vi bliver ved med at gentage dem, men jeg synes faktisk, at der blev stillet et meget præcist spørgsmål til ministeren vedrørende udpegningen af direktøren.
Jeg synes ikke, det blev besvaret.
Hvis man hovedkulds udpeger en formand, som så på et tilfældigt grundlag udpeger en direktør, så risikerer vi, at det bliver meget politisk det hele og meget lidt fagligt.
Der er ikke noget kommissorium, der er ikke nogen faglig efterprøvning, og det har trods alt betydning og kan få det mange år frem i tiden, hvem der første gang ansættes som direktør, så jeg synes ikke rigtig, ministeren forholder sig til det spørgsmål, må jeg sige.
Men hermed et sidste forsøg i hvert fald fra min side på at komme lidt dybere ned under overfladen i det her forslag.
Pernille Blach Hansen (S), 2002-01-10:
Som hr. Keld Albrechtsen vil jeg gerne give miljøministeren en sidste mulighed for at svare på det, jeg rent faktisk
spørger om, i stedet for at svare på det, han håber at jeg spørger om.
Det er noget andet.
Det, jeg spørger om, er: Hvorfor venter man ikke 1-2 måneder og undgår al den her kritik, som vi har rejst?
Miljøministeren kan jo eliminere al vores usikkerhed og frygt for, hvad dette her er, hvis man venter 1-2 måneder.
Hvorfor vil regeringen ikke vente 1-2 måneder og så sikre, at det her bliver gjort ordentligt ved en ordentlig høring af de relevante organisationer og ved en ordentlig procedure med hensyn til udpegning af en direktør?
Hvad er begrundelsen?
Bodil Kornbek (KRF), 2002-01-11:
Kristeligt Folkeparti kan selvfølgelig også støtte dette lovforslag, som er med til at rette op på en teknisk fejl.
Bertel Haarder (V), 2002-01-11:
Visse Schengenlande udsteder langtidsvisa.
Det gør vi ikke.
Korttidsvisa anerkender vi i forvejen.
Dette forslag siger udelukkende, at vi nu også vil anerkende langtidsvisa.
Det går forslaget ikke ud på.
Vi anerkender dem kun i 3 måneder.
Derfor kan jeg bekræfte det, som hr. Per Kaalund sagde til hr. Peter Skaarup med hensyn til, hvad det drejer sig om.
Jeg vil godt anholde hr. Peter Skaarups formulering om, at EU har dikteret disse visumregler, for der er tale om, at suveræne stater hver for sig har indset fornuften i at have fælles regler i det moderne Europa.
Så der er ikke nogen, der tvinger os til noget som helst, heller ikke i denne sag.
Hvad angår den gensidige anerkendelse af udvisning, handler det om, at landene inden for Schengensamarbejdet, som jo også omfatter Norge og Island - jeg kan oplyse, at når der er ministermøder, er Norge og Island med, og mit første møde i kredsen var såmænd under islandsk ledelse, det tror jeg hr. Peter Skaarup havde haft godt af at være med til - kan hjælpe hinanden med at sende en udlænding helt ud af Schengenområdet i stedet for at sende ikke sorteper, men pågældende videre til et andet Schengenland. Jeg synes også, det er i pagt med sund fornuft og i pagt med de problemløsninger, vi er nødt til at finde i en moderne verden, at vi anerkender hinandens beslutninger om udsendelse fra Schengenområdet.
Jeg synes, tiden må være inde til, at vi anerkender de retsstater, som vi ligger klods op og ned af, og som også har et respektabelt retssystem.
Det er altså nogle af deres beslutninger, vi her anerkender, fordi det drejer sig om fælles problemer og i værste fald om trusler mod os alle. I øvrigt vil jeg til sidst sige, at jeg står her med et længere notat med spørgsmål og svar, som jeg tror kan spare mange spørgsmål fra udvalget.
Så jeg vil gerne tilbyde, at man kan få dette omfattende beredskabstalepunkt, så man straks kan gå i gang med studierne.
Søren Søndergaard (EL), 2002-01-11:
Efter Enhedslistens opfattelse har vi her et eksempel på, at regeringen forsøger at blande to ting sammen, som efter vores opfattelse ikke har så frygtelig meget med hinanden at gøre, men som dels skal få forskellige parters synspunkter til at blive tilgodeset og dels samtidig få dem til at acceptere noget, de ellers ikke kunne forventes at ville acceptere.
Man kan sige, at der er tale om sukker på pillen for alle, men så må man også sluge den sure medicin. Sådan behøver det jo ikke at være, for det er en sammenbunkning af forskellige elementer, som vi ikke synes har noget fornuftigt formål ud over at gøre debatterne mere mudrede og uklare for befolkningen.
Det er vi imod nu, ligesom vi har været imod det tidligere.
Vi mener f.eks., at det er udmærket at få gennemført første del af lovforslaget, så mulighederne for fri bevægelighed inden for Schengenområdet bliver forbedret for tredjelandsstatsborgere, også selv om vi ikke bryder os om mange af tingene i selve Schengenkonventionen i øvrigt, men vi forholder os konkret og praktisk til de stillede forslag: er de fornuftige eller ej? I det her tilfælde synes vi, det er fornuftigt, og derfor kan vi støtte det.
Vi kan konstatere, at på det her område forholder det sig lige stik modsat med Dansk Folkeparti, og det er måske ikke så underligt. Men med hensyn til den anden del: pålægget om, at danske myndigheder skal gennemføre andre landes administrative udvisningsregler, er vi ikke så begejstrede.
I forslaget hedder det f.eks., at en udsendelse af en tredjelandsstatsborger besluttet i et andet Schengenland kun kan ske, hvis sagen også ville føre til udsendelse efter danske regler, man kan altså sige en form for dobbelt strafbarhed, sådan som vi opfatter det.
Det kan være fint nok, men som Advokatrådet også har påpeget i sit høringssvar, vil det være nødvendigt med kvalificerede uafhængige rådgivere, som kan sikre, at der er overensstemmelse mellem de retsgrundlag og de faktuelle oplysninger, der inddrages i sagen.
Og det har vi lidt sværere ved at se.
Derfor vil vi undersøge det her spørgsmål grundigt under udvalgsarbejdet, men vi vil under alle omstændigheder foreslå, at lovforslaget opdeles.
Elisabeth Arnold (RV), 2002-01-11:
Det er jo en udmøntning af reglerne vedrørende fri bevægelighed inden for Den Europæiske Union, og der er en lempelse for tredjelandes borgere, sådan at de kan bevæge sig i en vis periode på lige fod med EU-borgere.
Vi går i Det Radikale Venstre varmt ind for, at der skal gælde disse ligestillinger.
Det er muligt, at der er de problemer, som fru Anne Baastrup fra SF nævnte i forbindelse med udvisningsafgørelserne, men vi vil med åbent sind kigge på det i Retsudvalget og vil overordnet sige, at vi er temmelig sikre på, at de problemer, der måtte være, kan klares i løbet af behandlingen i Retsudvalget.
Det Radikale Venstre støtter forslaget.
Jann Sjursen (KRF), 2002-01-11:
Kristeligt Folkeparti er som udgangspunkt positivt over for det fremlagte lovforslag, som jo skal gennemføre EU's direktiv på området, som for det første skal sikre fri bevægelighed inden for Schengensamarbejdet for tredjelandes statsborgere og for det andet også administrativt sikre, at danske myndigheder kan gennemføre andre landes beslutning om udvisning.
Som flere ordførere i debatten allerede har været inde på, ser vi også i Kristeligt Folkeparti på sidste del af lovforslaget med lidt kritiske øjne, ikke mindst på baggrund af nogle af de høringssvar, som vi har modtaget dels fra Advokatrådet, men også fra Dansk Flygtningehjælp og Røde Kors, som påpeger problemer på det her område og også har foreslået forbedringer af selve lovforslaget. Specielt de høringssvar - og selvfølgelig også efter at vi har fået Integrationsministeriets vurdering af de høringssvar - gør, at vi under udvalgsarbejdet vil søge at få afklaret nogle flere af de her spørgsmål, som vi mener ikke mindst høringssvarene har rejst, og som vi også selv har, og det tilsiger, at vi får brugt noget mere tid på det under udvalgsarbejdet.
Jeg synes også, at det kan være relevant, som flere ordførere har foreslået, at vi, uanset hvad vi til syvende og sidst måtte komme frem til af mening om udvisningsspørgsmålet, at vi får opdelt lovforslaget, så der bliver lejlighed til særskilt stillingtagen til de to problemstillinger.
Jeg vil sige, at vores grundlæggende holdning til begge problemstillinger er sådan set, at det, man vil gennemføre, er fornuftigt nok, altså dels sikre fri bevægelighed for tredjelandes statsborgere, dels at der kan ske en administrativ udvisning fra Danmark, hvis et andet Schengenland har besluttet sig herfor.
Men vi har altså også nogle af de betænkeligheder, som er rejst i nogle af høringssvarene, og vi vil se på de spørgsmål, når vi når igennem udvalgsarbejdet.