Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-10-13:
Først til fru Lene Espersen: Jeg tror, det kom meget klart frem i »Profilen« i aftes, at det er meget usikkert på forhånd at sige, hvor mange familier der i givet fald er tale om.
Det kom strålende til udtryk, for det er der jo ikke nogen der kan sige.
Når der ikke ligger et forslag på bordet, der klart udkrystalliserer, under hvilke omstændigheder de i givet fald skal udvises, så kan man jo heller ikke bagefter komme og sige, hvor mange familier, det drejer sig om.
Og så vidt jeg husker, er det også mere eller mindre fremprovokeret, at man skal sætte antal på.
Det kommer helt an på, hvad der i givet fald vil kunne vedtages.
Til det andet, som fru Charlotte Antonsen spørger om: Jamen det, der er helt afgørende omkring EU's flygtningepolitik, er selvfølgelig, hvad det er, der kommer til at ligge på bordet.
Den handlingsplan, vi f.eks. har set, hvor man har til hensigt at gå til tredjelande og prøve at forklare nogle mennesker, der ellers ville komme til Europa eller til EU-landene og søge asyl, at de ikke behøver at gøre sig ulejlighed, for de får ikke asyl, kan da være et glimrende initiativ.
Hvis det ligger på et mellemstatsligt grundlag, så Danmark kan være med eller ikke være med, jamen så vil vi da støtte det forslag. Vi har også, f.eks. når det drejer sig om et fingeraftryksregister, via Europaudvalget støttet, at Danmark kan tilslutte sig et fingeraftryksregister.
Så vi ser på område efter område.
Der vil være ting, som vi synes er fornuftige, som vi gerne vil have at Danmark tilslutter sig, og der vil være ting, vi ikke synes om.
Det afgørende for os er, at det er Danmarks suveræne afgørelse, og dér, hvor vi ser et problem i forhold til den retlige udvikling, er selvfølgelig medlemskabet af Schengen, som skaber de åbne grænser.
Vi er bange for, at Danmark føler sig påtvunget nogle regler, som vi i bund og grund måske slet ikke ville have, fordi de åbne grænser er der.
Det er dér, vores bekymring er størst, og det gav jeg også udtryk for i mit ordførerindlæg.
Jeg er enig i, at karakteren af debatten muligvis skifter, når der foreligger en dato for en folkeafstemning - ikke nødvendigvis til det dårligere, men til noget andet.
Jeg spørger ikke fru Lene Espersen, om vi kan få en dato.
Jeg spørger, om fru Lene Espersen sammen med Dansk Folkeparti og andre gode folk vil være med til at aftale en minimumsperiode, der skal gå fra det tidspunkt, man udskriver en folkeafstemning, og til den må afholdes, så vi er sikre på, at der går et vist antal måneder, en bestemt tidsperiode, hvor vi så får denne debat af en måske lidt anden karakter og undgår risikoen for, at Folketingets flertal - som jo også er samlet om det forslag til vedtagelse, der er lagt frem - samles ovre i Statsministeriet bag lukkede døre, og vi bare lige pludselig får at vide, at nu kommer der i øvrigt en folkeafstemning om ganske få måneder eller måske om ganske få uger, fordi man tror, at situationen er gunstig for at få et nej til kronen.
Det er den situation, vi gerne vil undgå, og jeg kan da ikke forstå det anderledes, end at hvis fru Lene Espersen og andre ikke vil være med til at fastsætte en sådan periode, er det udtryk for, at man vil forbeholde sig retten til at lave en sådan lynafstemning, og det er bestemt ikke gavnligt for debatten.