runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2006-05-31:
Jeg tror, jeg må give fru Elisabeth Arnold ret i, at det kan jeg ikke give et ordentligt svar på, og i hvert tilfælde slet ikke på 1 minut.
Jeg mener, at et sted, hvor vi kunne starte, var at bruge det, der står i forfatningstraktaten, og så bare lade som om, at det ikke står i Nicetraktaten, nemlig at starte sådan en stor indsamling af underskrifter fra borgere over hele Europa og opfordre Kommissionen til at få sat det her højt på dagsordenen.
Men det er klart, at det vil volde os problemer, når vi skal finde løsningerne, fordi vi har meget forskellige holdninger til prostitution, men selv inden for den ramme tror jeg godt man kan finde løsninger.
I Holland, hvor det er et legalt erhverv, har man også noget, der i virkeligheden minder om registrering, fordi der gives ret til sociale ydelser som prostitueret.
Man kunne godt forestille sig en eller anden form for mærke – eller hvad man nu skal sige, det lyder grimt med mærke – eller noget andet, der angiver, at det her er et sted med prostitution, der er under regelmæssigt lægetilsyn.
Det var måske noget, der kunne forene på tværs af Europas lande, fordi det ville give adgang til, at sundhedsmyndighederne kunne komme og kontrollere, og det ville i sig selv være med til at trænge den helt illegale del af prostitutionen, altså menneskehandelen, tilbage.
Det kunne måske være en mulighed.
Elisabeth Arnold (RV), 2006-05-31:
Jeg vil tage fat i et andet emne, som fru Anne Grete Holmsgaard brugte en del taletid på.
Det var kvindehandel, menneskehandel og behovet for at gøre noget effektivt på europæisk plan.
Vi hører om, at 40.000 udenlandske prostituerede bliver importeret til Tyskland i forbindelse med VM i fodbold.
Vi har i Europa meget forskellige holdninger til prostitution og prostitutionskunder.
I Tyskland og Holland er der systemer, hvor der gives licenser til bordeller, og i Sverige er der et system, der er stik modsat, hvor man kriminaliserer kunden.
Hvordan skal vi overhovedet finde en fælles europæisk løsning på det her problem?
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2006-05-31:
Det var helt holbergsk, det, hr. Rune Lund fik sagt der, men hr. Rune Lund er jo ikke spor i tvivl om, hvad SF mener. Vi har støttet alle de folkeafstemninger, der har været.
Vi har støttet, at forfatningstraktaten skulle til folkeafstemning.
Så det er der jo ingen tvivl om.
Rune Lund (EL), 2006-05-31:
Jeg synes ellers, det ville have været dejligt, hvis SF, som jo er et socialistisk parti ligesom Enhedslisten, også i den forbindelse havde en socialistisk demokratiopfattelse, som netop går ud på at inddrage borgerne mest muligt og indrette demokratiet på en sådan måde, at det kommer så tæt på borgerne som muligt.
Så hvis jeg havde været fru Anne Grete Holmsgaard og jeg havde stået oppe på talerstolen for SF, havde jeg ikke haft noget problem med at sige: Selvfølgelig garanterer vi fra SF's side, at der skal være en folkeafstemning, ellers kan SF ikke godkende en ny traktat.
Derfor ville det være utrolig dejligt med en sådan garanti fra SF her i dag.
Ellers må man gå ud fra, at det, som SF mener, er, at SF ikke vil garantere, at SF vil gå ind for en folkeafstemning.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2006-05-31:
Først og fremmest mener jeg, at det er et vældig hypotetisk spørgsmål.
For det andet mener jeg, at det, der er vigtigt politisk, er at kæmpe for de ting, der er i forfatningstraktaten.
Jeg startede faktisk med at sige, at jeg også ser den her vedtagelse som en bekræftelse af, at en minitraktat ikke er det, der er på dagsordenen i Danmark.
Med hensyn til folkeafstemning vil jeg sige, at det er fuldstændig umuligt at tage stilling til.
Vi er meget positive over for folkeafstemninger, men at tage stilling til, om et eller andet, hvor jeg ikke aner, om det overhovedet kommer på bordet, og som jeg i øvrigt vil kæmpe imod, skal til folkeafstemning eller ej, er da at give et svar ud i den blå luft, som ikke kan bruges til noget.
Rune Lund (EL), 2006-05-31:
Men hvordan vil ordføreren fra SF forholde sig til, hvis de fire andre partier, som ud over SF er med i det forslag til vedtagelse, som SF er med i i dag, beslutter sig for, at en minitraktat er en god idé, og at en sådan minitraktat ikke behøver at blive sendt til folkeafstemning?
Personligt ville jeg synes, det var meget mærkeligt.
Jeg mener ikke, man kan holde en EUtænkepause, hvor man spørger folk om alt muligt: Hvad synes I om EU?
Hvad synes I om Europa?
og så bagefter nægte dem at tage stilling til et nyt traktatgrundlag ved en folkeafstemning.
Hvad mener fru Anne Grete Holmsgaard om det?
Lone Dybkjær (RV), 2006-05-31:
Afstemningen sagde noget om, hvad franskmændene ville, og hvad hollænderne ville.
Så er der i øvrigt snart 16 lande, der har ratificeret, så det er jo da temmelig mange europæere, der har ratificeret, ikke?
Jamen sådan er det, det er også flere end Frankrig og Holland tilsammen.
I modsætning til hr. Morten Messerschmidt synes jeg faktisk, det ville være en rigtig god idé, hvis Frankrig og Holland fortæller, hvad de selv synes, for jeg tror sådan set, at de ved det bedre, end jeg ved.
Jeg følger meget pænt med, synes jeg, men jeg tror alligevel, at franskmændene og hollænderne bedre selv ved, hvad det er, de har lyst til at ændre.
De siger formentlig, at modstanden i Holland er vokset, men de siger ikke noget om, hvorfor den er vokset.
Det, jeg har sagt, og det er det, der står i forslaget til vedtagelse, er, at vi stadig væk synes, det er det bedste grundlag, og det vil sige, at det er det, man skal prøve at gå videre med.
Så må man selvfølgelig respektere, hvis Frankrig og Holland kommer med nogle forslag til, hvad de mener der skal ske.
Det er de altså ikke kommet med endnu, og det er jo derfor, man forlænger tænkepausen.
Så har jeg prøvet at sige, at den skal vi så bruge til at komme med nogle politiske budskaber.
Dem var jeg nødt til at springe over desværre, det var lidt surt, men det var, fordi jeg så gerne ville koncentrere mig om de mere borgernære ting, som jeg synes vi skal gøre i lyset af tænkepausen og i lyset af, at vi ikke bare kan fortsætte med folkehøringer, og hvad ved jeg, efter min og Det Radikale Venstres opfattelse.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2006-05-31:
Ja, det kan jeg i allerhøjeste grad.
Det ligger jo fuldstændig i forlængelse af, hvad vi også selv tidligere har foreslået, men aldrig fået gennemført, nemlig at der skal være en code of conduct for udsendt militært personale og andre offentligt udsendte, hvor de skal sige ja til, at de ikke vil anvende prostituerede, når de er udsendt.
Det med at sikre sig, at man på hoteller, i konferencelokaler, og hvad man ellers bruger, har garanti for, at der ikke kommer prostituerede, synes jeg er glimrende og også et fremskridt.
Men jeg tror nu heller ikke, at min idé om et lægetilsyn er helt dum.
Vi er ikke for at legalisere prostitution i SF, men det kunne være en mulighed med et lægetilsyn, som fik en eller anden godkendelsesordning, så der blev adgang til de steder, hvor de prostituerede er.
Det ville gøre det vanskeligere for de internationale menneskehandlere at fragte kvinderne og for den sags skyld også børnene og mændene rundt og indlogere dem forskellige steder.
Per Stig Møller (KF), 2006-05-31:
Jeg er helt enig med fru Lone Dybkjær.
Vi lavede jo udkastet til topmødeerklæringen her i weekenden i Wien, og der er menneskehandel også med.
Det vil være meget vigtigt, at statscheferne præcist giver det signal.
Per Stig Møller (KF), 2006-05-31:
Jo, hvis man kunne finde en løsning for Frankrig, ville det være dejligt, men hvis Frankrig mister Strasbourg nu og de også skal genoverveje deres forhold til forvaltningstraktaten næste forår, er det jo nok ikke det mest opportune tidspunkt.
Selvfølgelig drejer det sig om at komme af med det overflødige rejseri så hurtigt som muligt, og det er fuldstændig uacceptabelt, at parlamentarikerne sidder i Strasbourg og i Luxembourg og i Bruxelles og skal pakke kasser hele tiden, og at man skal ligge og rulle med lastbiler igennem Europa med disse kasser.
Vi er fuldstændig enige.
I forbindelse med forfatningstraktaten prøvede Danmark også at få gjort noget ved det, men det lykkedes ikke.
Man kan også prøve at skabe muligheden, som fru Dybkjær siger.
Morten Messerschmidt (DF), 2006-05-31:
Jeg håber, at fru Lone Dybkjær og jeg er enige om, at de to ting i hvert fald skal gå hånd i hånd.
Jeg fæstnede mig ved, at fru Lone Dybkjær siger, at man skal fortsætte med forfatningen, den, som fru Lone Dybkjær kalder forfatningstraktaten – medgivet.
Så vil jeg bare gerne bede om, at hun forholder sig til, at der i Holland i dag ifølge en meningsmåling er 68 pct., som siger, de ville sige nej til den her traktat.
For et år siden, da man rent faktisk holdt afstemningen, var det kun 62 pct.
Hvad siger de tal fru Lone Dybkjær?
Morten Homann (SF), 2006-05-31:
Det er jo dejligt, at regeringen er åben over for at undersøge området nærmere, men jeg tror, at de mange mennesker, som er ramt af det her problem, har brug for lidt mere end undersøgelser.
Så mit spørgsmål er: Når ministeren nu er enig med mig og SF og forslagsstillerne i, at det er uacceptabelt, at folk skal bo under de her forhold, og når det viser sig, at der alligevel er utrolig mange mennesker, som bor under de forhold, er ministeren så indstillet på at stramme lovgivningen op, uanset om det er socialministerens ansvar eller det skulle ligge lidt uden for ministerens ansvarsområde?
Er ministeren indstillet på, at vi skal have opstramninger af loven for at sikre, at der ikke er mennesker, der skal bo under de her forhold?
Eva Kjer Hansen (V), 2006-05-31:
Som jeg har redegjort for, er der rigtig mange forskellige muligheder, afhængigt af hvilken lovgivning man følger op efter, og det er jo også delt mellem økonomi- og erhvervsministeren og mit område som socialminister.
Morten Homann (SF), 2006-05-31:
Jeg vil også gerne kvittere for den, synes jeg, positive indstilling, ministeren trods alt kommer med, nemlig at det her er uacceptabelt.
Derfor er mit spørgsmål: Når vi nu har mange sager, hvor det viser sig, at folk alligevel, på trods af at man har de muligheder, som socialministeren peger på, i årevis bor i boliger, som er ramt af skimmelsvamp, uden at det lykkes at få løst problemet, vil ministeren så være indstillet på at stramme op på f.eks. kommunens forpligtelse til at gribe ind, når den bliver konfronteret med, at der er skimmelsvamp i en bolig?
Vil ministeren være indstillet på at stramme op – om ikke i den form, som ligger i beslutningsforslaget, så i en anden form – på udlejerforpligtelsen til at sørge for, at lejere ikke skal bo under de her sundhedsskadelige forhold?
Eva Kjer Hansen (V), 2006-05-31:
Jeg skal gerne præcisere mit svar og sige, at familien kan vælge at gå til kommunen, der jo som bygningsmyndighed efter byggelovgivningen så skal anmode udlejeren om at undersøge forholdene nærmere.
Og hvis det så skyldes manglende vedligeholdelse, kan kommunen fastsætte en frist for udlejeren til at fjerne skimmelsvampen og årsagen hertil.
Og der er det så også, at man kan straffe udlejeren.
Ellers er der muligheden for, at kommunen som tilsynsmyndighed, og det er så efter byfornyelsesloven, undersøger forholdene for at konstatere, om der konkret er tale om sundhedsfarlige forhold, der simpelt hen gør boligen uegnet til beboelse.
Det er bl.a. de handlemuligheder, der er.
Lissa Mathiasen (S), 2006-05-31:
Må jeg forstå ministerens svar på den måde, at ministeren siger: Det øjeblik, man opdager, der er skimmelsvamp, og man har rettet henvendelse til kommunen, skal kommunen altid besigtige forholdene, få målt, om der er skimmelsvamp, finde ud af sammen med embedslægen, om det er uforsvarligt at lade familien blive boende, og hvis det er, så er det kommunens ansvar at skaffe en erstatningsbolig?
Eva Kjer Hansen (V), 2006-05-31:
Altså, der er jo ingen tvivl om kommunens forpligtelse til at undersøge forholdene, og konstateres det, at det er sundhedsfarligt at bo i den pågældende lejlighed, ja, så skal kommunen tilbyde familien genhusning.
Og jeg er fuldstændig enig i, at det er vigtigt, at der her og nu bliver fulgt op på, at der er skimmelsvamp i boligen, og at der bliver gjort noget ved det.
Der er ingen tvivl om, at kommunen straks skal gå i gang med at undersøge forholdene.
Lissa Mathiasen (S), 2006-05-31:
Det er jo et meget godt afsæt.
Vi har styrtende mange sager, og det er ikke måneder, vi taler om.
Vi taler om 1, 2, 3, 5, 7 år, hvor folk stadig væk kæmper, og hvor der ikke er nogen afklaring på deres sag.
Mange af de mennesker bor altså stadig væk, inklusive børn, i boliger med skimmelsvamp.
Hvad vil ministeren gøre konkret for, at man ikke skal bo der i hverken 2, 4 eller 6 måneder, efter at skimmelsvampen er blevet konstateret?
Eva Kjer Hansen (V), 2006-05-31:
I en situation med skimmelsvamp skal man jo først og fremmest gå til udlejeren, fordi det angår forholdet mellem de to parter.
Men der er jo også, som jeg har nævnt, muligheden for at gå til huslejenævnet eller beboerklagenævnet, og der er muligheden for at gå til kommunen.
Og der er jo ingen tvivl om, at kommunen straks skal reagere og undersøge forholdene for at se, hvilke initiativer der så skal tages.
Per Clausen (EL), 2006-05-31:
Ministeren må vel være enig i, at de modeller, som ministeren opstillede for, hvordan man skulle løse problemerne, jo nok alle sammen er karakteriseret af en vis sagsbehandlingstid og en vis langsommelighed.
Og det er vel et selvstændigt problem, særlig hvis der er tale om børnefamilier, hvor vi ved, at hvis børn opholder sig i områder, hvor der er skimmelsvamp, kan det meget hurtigt få meget alvorlige konsekvenser.
I den sammenhæng er det vel oplagt at fastholde ejerens ansvar for lejlighedens standard.
Der er vel også den klare forskel mellem en lejer og en, der ejer sin egen bolig, at lejeren, hvis der er tale om bygningsmæssige fejl, faktisk er nødt til at få ejeren til at gøre noget ved det, mens man selv kan handle, hvis man ejer sin egen bolig.
Så det er vel alligevel ikke helt så urimeligt at sige, at der skal påhvile ejeren af en udlejningsbolig et særligt ansvar i de her sager.
Lone Dybkjær (RV), 2006-05-31:
Jeg vil gerne sige tak for svaret, og så vil jeg bare gerne opfordre til, at det også kommer til at fremgå af nogle af de pressemeddelelser og de udtalelser og alt muligt, som man har.
Det er selvfølgelig også en opfordring til statsministeren om, at det virkelig bliver nævnt som et område, som tages ekstremt alvorligt.
Så lige en bemærkning til det der med rejseriet.
Jeg kender godt reglerne for traktatfæstelsen og alting, jeg tror bare, at når vi er så optaget af det nu, er det, fordi det er meget vigtigt at få et folkeligt oprør mod det nu.
Min oplevelse er heller ikke, at den danske regering synes, at det lige præcis er det område, man skal tage op med Frankrig.
Men alligevel vil jeg gerne bede den danske regering om i korridorerne at arbejde for, at der kunne findes en eller anden løsning for Frankrig, om det så skal være rådsmøder eller et universitet eller en folkehøjskole eller hvad, det ved jeg ikke.
Men et eller andet, så man kan komme af med det, også fordi det er så folkeligt umuligt.
Eva Kjer Hansen (V), 2006-05-31:
Jeg tror, jeg flere gange understregede, at det er alvorligt, når der er de her problemer, og at det kan have barske konsekvenser for mange familier.
Men det, jeg ønskede at gøre opmærksom på i forhold til forslaget, er de mange muligheder, der rent faktisk er for at gøre sit problem gældende, altså for at rejse sagen enten det ene sted eller det andet sted og så få undersøgt forholdene m.v.
Som nævnt er jeg jo også åben over for, at der bliver foretaget en undersøgelse på området for at komme det nærmere.
Per Stig Møller (KF), 2006-05-31:
Det er meget, meget nemt at svare på.
Jeg vil ikke trækkes rundt af hr. Rune Lund.
Jeg har ikke foreslået en minitraktat, jeg står fast på, at forfatningstraktaten er det bedste svar, som Danmark kan være interesseret i, og også det bedste svar for Europa.
Men jeg kan da ikke skjule for den danske befolkning og det danske Folketing, at man altså er begyndt at diskutere, hvad der skal ske, hvis Frankrig og Holland, sådan som hr. Rune Lund jo ønsker, fastholder deres nej.
Skal Europa så gå i stå – det er en mulighed – eller skal man sige, at så må vi lave det nødvendige arbejde, så vi ikke kommer til at gå i stå, når vi er 27-28 medlemmer?
Hr. Rune Lund kunne jo bare læse Financial Times fra i mandags, hvor Barroso på sit pressemøde efter mødet i Wien nævnte ordet minitraktat.
Så det er altså ikke udenrigsministerens opfindelse, men det er klart en overvejelse, man må gøre sig i Europa.
Foreløbig er det forfatningstraktaten, vi ønsker, det er også den, som 16 lande ønsker, og vi må så afvente og se, hvad Frankrig og Holland kommer op med, efter at de har haft deres afstemninger i maj/juni næste år.
Hermed sluttede forhandlingen.
Rune Lund (EL), 2006-05-31:
Vi kan nok ikke nå at diskutere Kosovo til ende i dag, men jeg mener faktisk, at det, at man gik ind uden FN-mandat, var med til at optrappe konflikten på en meget dum måde, og den endelige fredsaftale var noget, som man nok godt kunne have fået serberne med til på andre måder.
Men det er en anden diskussion, som vi må tage en anden dag.
Jeg vil gerne spørge udenrigsministeren igen: Kan udenrigsministeren garantere, at vi får en folkeafstemning i Danmark, hvis der som foreslået af udenrigsministeren selv kommer en minitraktat, hvor der indgår flertalsafgørelser som princip kombineret med en udenrigsminister og en fast formand/præsident for EU?
Det må være meget nemt at svare på for udenrigsministeren.
Kan vi få den garanti?
Per Stig Møller (KF), 2006-05-31:
Der var to spørgsmål, og det bliver svært at nå dem begge to med ét svar.
Det intensiverede militære samarbejde er jo begrundet i, at verden kalder på, at Europa bliver i stand til at foretage også en militær udrykning.
Det er en udrykningsstyrke.
Man har glæde af den f.eks. i Congo, hvor man er med til at stoppe borgerkrige.
Der ville det være forkert, hvis ikke EU havde den mulighed.
Man kunne også se på Balkan, hvor svagt EU stod, og hvor man skulle have fat i NATO.
Så jeg tror, det er meget, meget rigtigt, at EU skaffer sig en udrykningsstyrke, men det bliver ikke et militaristisk projekt af det.
Det er et humanitært projekt i overensstemmelse med principperne i FN – det er jo også ganske rimeligt.
Men f.eks. var der jo ikke noget FN-mandat, da man gik ind og stoppede Milosevic i Kosovo, så derfor synes jeg, det er meget rigtigt, at der åbnes for, at der kan være situationer, hvor Sikkerhedsrådet simpelt hen ikke er i stand til at bevæge sig, og så kan man jo ikke sidde og se på massemord, det kan man da ikke.
Det vil sige, at så er det da fint, at vi skriver, at det er i overensstemmelse med principperne.
Hvis vi skulle have afventet Sikkerhedsrådet i Kosovo, havde vist alle albanere været myrdet i dag.
Rune Lund (EL), 2006-05-31:
Det er ikke meget, man kan nå på 1 minut med en kort bemærkning, men jeg bliver nødt til i hvert fald lige at kommentere det, som udenrigsministeren sagde om militæret og EU.
Det er jo sådan, at der med EU-forfatningen blev lagt op til et intensiveret militært samarbejde i EU med nogle principper om, at en EU-hær eller en militær udrykningsstyrke, hvad man nu end vælger at kalde det, ville kunne handle uden for EU i overensstemmelse med principperne i FN.
Der står netop ikke, at den kun kan handle, medmindre der er afgivet mandat i FN's Sikkerhedsråd, og det er jo, fordi man ønsker at opbygge en militær magt, en militær blok, som kan handle, uden at der er afgivet mandat i FN.
Det er jo en undergravning af FN.
Det var i hvert fald et konkret eksempel på, hvor der foregår en militær oprustning.
Per Stig Møller (KF), 2006-05-31:
Det er jo fuldstændig rigtigt, men for at dække disse situationer, skal man altså belaste alle Europas borgere med en række grænseovergange, som de i dag er glade for at være sluppet for.
Det er jo altså den slags, man siger er overdreven kontrol.
Hvis vi havde foreslået det, ville vi få at vide, at vi lavede alt for meget kontrol og vi havde indført et kontrolsamfund igen.
Hvis regeringen havde foreslået det, var det kørt den vej.
Det, man skal gøre, er selvfølgelig at få sat ind over for det med strengere straffe og med mere razzia og overvågning.
Det er jo så justitsministerens område.
Men handlingsplanen skal skærpe indsatsen og skærpe straffene i forbindelse med menneskehandel.
Morten Messerschmidt (DF), 2006-05-31:
Det forhold, at man ikke kan fange alle ved at have national grænsebevogtning, gør vel ikke, at man så skal sige: O.k., så skal vi ingen fange.
Det lyder ikke som et synspunkt, der normalt ville være konservativt i hvert fald.
Altså, udgangspunktet må vel være, at man rent faktisk kan bremse en del af den her dybt ubehagelige grænseoverskridende kriminalitet ved at sætte så mange hindringer i vejen for de her ubehagelige mennesker, der gerne vil udføre deres ubehagelige gerninger.
Der kan jeg ikke forstå, at man i EU, når man taler så meget om at skulle hindre menneskehandel, som jo er noget af det mest grænseoverskridende, vi kan forestille os inden for kriminaliteten, så samtidig siger, at vi ikke må sætte de hindringer op.
Per Stig Møller (KF), 2006-05-31:
Jeg kan ikke svare på, om det er bedre eller dårligere.
Jeg kan kun sige, at selv om man havde politi og toldere ved alle grænserne, ville denne menneskehandel jo komme på tværs.
Vi kan altså også se, at den også finder sted i lande, som har meget stærk grænsebevogtning, altså lande, som ikke er med i Schengen.
Man krydser grænser på mange måder i verden i dag, så det er ikke gjort med det.
Morten Messerschmidt (DF), 2006-05-31:
Jeg er meget optaget af, hvilke tanker udenrigsministeren gør sig med hensyn til at bekæmpe menneskehandel, for det er jo sådan, at så snart man er inden for den ydre grænse i EU, har man fri lejlighed til at rejse rundt i alle medlemslandene.
Det er faktisk ulovligt for medlemslandene at have en permanent grænsekontrol for at modvirke den menneskehandel, som vi i øjeblikket ser skylle ind over Vesteuropa, særlig østfra, og derfor vil jeg bare gerne høre, om udenrigsministeren ikke vil elaborere på, om den aftale man har, som forbyder landene at have stationær grænsekontrol, er en forbedring af retstilstanden med hensyn til kvindehandel, menneskehandel, eller om det er en forværring.
Per Clausen (EL), 2006-05-31:
Nu var jeg ikke overrasket over, at socialministeren ikke ønsker at pålægge ejerne flere pligter.
Men jeg var måske lidt overrasket over, at ministeren fik lavet en beskrivelse af forholdene, hvor man måtte få det indtryk, at ministeren mente, at der ikke var nogen problemer, og hvis der var problemer, var det eksisterende regelsæt tilstrækkeligt.
Kan ministeren så forklare, hvorfor vi gentagne gange får henvendelser fra lejere, som bor i boliger, hvor de lider under skimmelsvamp, hvor deres børn bliver syge, og hvor det tilsyneladende ikke er muligt at få gjort noget ved det?
Hvad kan forklaringen være på det, når nu ministeren siger, at vi har et regelsæt, der sådan set gør, at det næsten er nemt at få løst det her problem?
Eva Kjer Hansen (V), 2006-05-31:
Jeg synes, det er dejligt, når der kommer ros fra SF's side, så det vil jeg gerne kvittere for.
Som sagt er vi åbne over for, om der skal undersøges nærmere i forhold til skimmelsvampproblematikken, og det vil eventuelt også kunne give os den viden, der skal til, nemlig om der er problemer nogle bestemte steder, og om der er behov for opstramninger.
Morten Messerschmidt (DF), 2006-05-31:
Ja, i den tekstnære forståelse af de her vedtagelser er jeg for så vidt enig.
Men når det kommer til den konkrete udformning, bliver det jo ikke sådan.
Nu står jeg f.eks. her med vedtagelsen fra fru Charlotte Antonsen, hvor man nævner øget hensyn til forbrugerbeskyttelse ved gennemførelse af det indre marked.
Men alligevel kan jeg jo konstatere, at et flertal her i Folketinget vil stemme imod det forslag, som vi har fremsat om at sikre den høje forbrugerbeskyttelse, Danmark i dag har med produktansvarsreglerne.
Den forringelse er direkte foranlediget at en beslutning truffet i EU-regi.
Vi stemmer for det, vi skriver her.
Vi vil ikke acceptere, at Danmark skal tvinges ned i standarder med hensyn til miljø, forbrugersikkerhed og sundhed.
Den opfattelse er der desværre ikke et flertal i Folketinget der deler.