runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Allan Niebuhr (KF), 2006-04-19:
Det er svært at komme herop efter hr. Søren Krarup, der jo i den grad har ordet i sin magt, men jeg vil i stedet vende mig mod fru Britta Schall Holbergs indledende indlæg om forslaget, for det var jo en ganske glimrende beskrivelse af, hvad det handler om.
Regeringen indgik i slutningen af 2005 sammen med Dansk Folkeparti en aftale om den fremtidige behandling af indfødsretssager.
Den er vi gennemgående ganske godt tilfreds med, og her har vi et godt lovforslag, der laver nogle opstramninger.
Det styrker danskkravet, det styrker kravet til, at man ikke forudgående har begået omfattende kriminalitet – noget som jeg finder meget væsentligt – og så indfører det altså denne indfødsretsprøve, som er en prøve på, om man har sat sig ind i dansk kultur, dansk historie og dansk samfundsforståelse.
Det synes jeg sådan set er et meget, meget naturligt krav at stille til mennesker, der ønsker at blive danske statsborgere.
Jeg ser ikke noget som helst odiøst i, at man tilrettelægger undervisningen på denne måde.
Bl.a. har man i fjernsynet fået det til at se ud, som om det er en prøve, nogle mennesker lige bliver kaldt ind til, og så skal de kunne svare på 28 af 40 spørgsmål, men det er jo ikke det, det handler om.
Det er en 3-årig uddannelse med 2.000 undervisningstimer i dansk sprog.
Dansk historie indgår også som et modul, og der aflægges en prøve baseret på nogle lærebøger, som man i forvejen har arbejdet med.
Der stilles spørgsmål, som man kender, som man har bearbejdet, og som man har fået undervisning i, så værre er det altså ikke.
Det skal vi holde fast i.
Derfor synes vi også, det er en rigtig fornuftig måde at stille tingene op på.
Den har vi fuld tillid til, og på den baggrund skal jeg kort og godt sige, at vi selvfølgelig står fuldt ud bag dette lovforslag, og at vi kan støtte det.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2006-04-19:
Jeg kunne egentlig godt tænke mig at stille det samme spørgsmål til hr. Allan Niebuhr, som jeg stillede fru Britta Schall Holberg: Hvilke spørgsmål er det, hr. Allan Niebuhr forestiller sig?
Forestiller han sig, for nu at være helt konkret, at vi kan risikere, at det ender med en prøve, hvor man skal kunne svare på, hvilket år reformationen skete, hvilket år stavnsbåndet blev ophævet, hvilket årstal grundloven første gang blev revideret osv. osv.?
Er det den slags spørgsmål, hr. Allan Niebuhr forestiller sig?
Allan Niebuhr (KF), 2006-04-19:
Jeg vil sige det på den måde, at jeg har stor tillid til ministeren, og jeg er helt sikker på, at ministeren vil være med til at udforme nogle spørgsmål, som er både moderne og anvendelige i det videre arbejde.
Jeg kan da godt finde spørgsmål af en anden karakter end den, hr. Simon Emil Ammitzbøll her ridser op, men dermed være ikke sagt, at spørgsmål af den art ikke også vil kunne forekomme.
Der ligger det i det, at de spørgsmål, der bliver stillet, er spørgsmål, der også er blevet stillet i den undervisning, man har gennemgået, og som også er omfattet af den lærebog, man er blevet uddannet efter, og det synes jeg er det væsentlige.
Men jeg håber så sandelig, at man kan finde spørgsmål, der er af en sådan karakter, at de omfatter lidt mere af den anvendelige viden, man skal have for at kunne eksistere og fungere i det danske samfund.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2006-04-19:
Det håber jeg så sandelig også.
Jeg bed mærke i en af de ting, hr. Allan Niebuhr sagde.
Hr. Allan Niebuhr har tillid til ministeren, men ordet tillid har jo fået sådan en sjov klang i de senere år.
Man skal have tillid til ministeren, man skal have tillid til efterretningstjenesten og til politiet, og det gennemsyrer den lovgivning, der bliver fremsat.
Men når tilliden skal gå den anden vej, kan det knibe lidt mere, f.eks. med tilliden til de læger, som skal komme med indstillinger i forbindelse med dispensationsreglerne, som lovforslaget jo også kommer lidt ind på.
Hr. Allan Niebuhr har jo selv genaktualiseret dispensationsreglerne, da han i påsken fremkom med en offentlig fortrydelse fra Det Konservative Folkeparti, fordi folk med posttraumatisk stress-syndrom ikke kan søge om dispensation.
Hvor stor er chancen for, at Det Konservative Folkeparti kan få rykket Venstre og Dansk Folkeparti?
Og vidste Det Konservative Folkeparti ikke, hvad det var for en aftale, man gik med i?
Det vidste alle vi andre jo.
Allan Niebuhr (KF), 2006-04-19:
Jo, det vidste De Konservative godt, men vi er jo ikke tonedøve, og vi hører undervejs, hvad der bliver sagt af både fagkundskaben og politiske kolleger.
Det har givet grundlag for at se nærmere på selve teksten, det var det, jeg snakkede om i dagene op til påske, og det var i øvrigt ikke første gang, jeg gjorde det.
Jeg så gerne, at man lige nøjagtig fjernede den formulering, at der er én bestemt psykisk lidelse, som man ikke kan få forelagt til prøvelse i Indfødsretsudvalget; det var det, jeg bad om.
Hvis jeg ser på, hvad jeg sagde her fra denne talerstol ved den store forespørgselsdebat, vi havde i januar, så sagde jeg faktisk fem gange, at jeg ikke kunne lide, at man lige nøjagtig havde et punkt med stresssyndromet som en ikkeeksisterende mulighed.
Det havde den pågældende journalist set i manuskriptet, og det er det, jeg gerne vil have afprøvet.
Men det skal ikke foregå her fra talerstolen.
Det skal foregå ved en samtale mellem parterne i den aftale, som er indgået, og her håber jeg selvfølgelig, at jeg har en vis indflydelse.
Men har jeg ikke det, står vi selvfølgelig ved den aftale, vi har indgået.
Længere er den ikke.
Kamal Qureshi (SF), 2006-04-19:
Er det ikke sådan, at allerede inden De Konservative valgte at tiltræde aftalen, kom informationen om konsekvenserne af, at PTSD var en negativ diagnose i forbindelse med dispensationsmulighederne, fra RCT, som i sin skrivelse gjorde opmærksom på, hvilke konsekvenser det ville have?
Derfor må man jo have været opmærksom på, hvad det ville betyde for den gruppe personer, som nu fik forringede dispensationsmuligheder.
Allan Niebuhr (KF), 2006-04-19:
Vi har efterfølgende fundet ud af, at den ordlyd godt kunne være anderledes, for måske at være lidt mindre kritisabel, og det er det, vi gerne vil prøve om vi kunne rette op på med en dialog mellem forligsparterne om den her aftale.
Det, jeg bl.a. godt kunne tænke mig, var, at der med lidelsen posttraumatisk stress-syndrom var mulighed for, at vi kunne gå ind og skønne over helheden i den pågældende sag, bl.a. om man i en familie står alene tilbage som den eneste, der ikke kan opnå dansk statsborgerskab.
Der er mange andre ting, men det er altså ikke det, lovforslaget handler om.
Det her lovforslag er det, vi har gennemgået nu, og resten kommer altså ikke til at foregå fra den her talerstol, men i den dialog, som jeg forhåbentlig får med ordførerne for de to andre partier, der står bag den her aftale.
Anne Baastrup (SF), 2006-04-19:
»Vil ministeren ændre ordlyden i bestemmelsen om telefonaflytning til »retskendelse på en person« og vil ministeren i benægtende fald redegøre for, hvorfor hun ikke vil ændre bestemmel sen, så den bliver i overensstemmelse med ministerens egen udtalelse?«
Skriftlig begrundelse
Der henvises til begrundelsen for spørgsmål nr. S 3772.
Lovforslaget sattes til forhandling.
Forhandling
Rikke Hvilshøj (V), 2006-04-19:
For mig er anerkendelse af forskellige trossamfund det at sikre dem retten til at udøve deres religion.
Det er det, jeg forstår ved anerkendelse, og det skal vi holde fast i.
Men så synes jeg faktisk, at nogle af de udtalelser, som jeg har set, også handler om, at man skal tilpasse sig det samfund, som man bor i.
Det anerkender jeg, men for mig er anerkendelse det, at vi respekterer, at man skal give plads til, at man kan udøve sin religion.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Bortfaldet spørgsmål
Søren Krarup (DF), 2006-04-19:
Det har jeg fuldstændig forståelse for.
I og for sig er det heller ikke ministeren, jeg ville spørge, men jeg er jo nødt til at følge reglerne og stille spørgsmålet til hende, selv om jeg har lyst til at stille det til fru Karen Klint, dette kristne medlem af et menighedsråd, så vidt jeg ved, der her taler om, at der er brug for øget anerkendelse af islam.
Forholdet er altså som sagt, at øget anerkendelse af islam betyder, at kristendommen begynder at bøje knæ for islam i dette kristne land.
Der tales om integration.
Integration betyder jo ikke, at vi skal blive muslimer.
Det kræver respekt fra muslimerne i forhold til vores lovgivning, vores skik og brug.
Her må jeg så igen stille spørgsmålet til ministeren – jeg beklager, men det er jo altså forretningsordenen – men vil ministeren ikke indrømme, at når man der taler om integration, så betyder det naturligvis ikke, at vi skal bøje knæ for islam, men det betyder, at muslimerne skal tilpasse sig det Danmark, de kommer til?
Vi accepterer dem som danske, når de gør det, men det er altså dem, der skal blive danske.
Lene Espersen (KF), 2006-04-19:
Jeg mener, at Folketinget med de mange instrumenter, det allerede i dag har til rådighed, har rig lejlighed til at gøre sig bekendt med konkrete sager og de ting, der ligger bag, og jeg synes, det er en meget dårlig begrundelse for at ændre det foreliggende lovgrundlag for undersøgelseskommissioner.
Tværtimod må jeg sige, at jeg med fru Pia Gjellerups spørgsmål bare er blevet bekræftet i, at det handler om, at når man ikke kan samle et flertal, altså når man er politisk uenig med regeringen, vil man nu have Folketinget til at åbne en ny mulighed for at kaste grus i maskineriet og bruge undersøgelseskommissioner i et politisk spil, og det ser jeg ikke nogen som helst grund til at støtte.
Rune Lund (EL), 2006-04-19:
»Når udenrigsministeren i sin supplerende besvarelse til Europarådets generalsekretær, Terry Davis, skriver, at danske myndigheder har ret til at undersøge og om nødvendigt tvinge et fly til at lande for at forhindre lovbrud, betyder det så, at regeringen fremover vil sikre en undersøgelse af de fly, som Europarådet og Amnesty International har udpeget, og som mistænkes for at blive anvendt af CIA til at gennemføre ulovlige udleveringer til tortur, hvis disse flyver over eller lander i Danmark?«
Årsagen er, at Europarådet, hvor 46 europæiske lande samarbejder om primært menneskerettigheder, i øjeblikket er i gang med at lave en undersøgelse af de såkaldte CIA-fly, hvor USA’s efterretningstjeneste flyver fanger til afhøring, tortur og mishandling i lande, hvor der gælder andre regler end i USA.
Den danske regering har meldt tilbage til Europarådet i to omgange, og her i anden omgang, hvor man har meldt tilbage, har man helt rigtigt beskrevet, at danske myndigheder har ret til at undersøge og om nødvendigt tvinge et fly til at lande for at forhindre lovbrud.
Så kunne jeg tænke mig at vide, hvad det mere konkret betyder med hensyn til handling.
Betyder det, at den danske regering fremover vil sikre en undersøgelse af de fly, som Europarådet og også Amnesty International har udpeget og som mistænkes for at blive brugt af CIA til de her hemmelige transporter af fanger til tortur og afhøring?
Lene Espersen (KF), 2006-04-19:
Som det fremgår, er spørgsmålet stillet i forlængelse af udenrigsministerens redegørelse til Europarådets generalsekretær og vedrører de påstande, der har været fremme, om hemmelige CIA-aktiviteter i USA.
Jeg har derfor i anledning af spørgsmålet indhentet en udtalelse fra Udenrigsministeriet.
Og som det er spørgeren bekendt, har sagen vedrørende de påståede CIAoverflyvninger allerede været grundigt drøftet i Folketinget i forbindelse med bl.a. spørgsmål stillet til udenrigsministeren.
Som udenrigsministeren i den forbindelse har oplyst, følger det af Chicagokonventionen, som er konventionen angående international luftfart, at civilt indregistrerede fly fra konventionens deltagerstater har ret til uden forudgående tilladelse at overflyve andre deltagerstaters luftrum.
Det følger dog af konventionen, at en deltagerstat kan gribe ind over for en sådan overflyvning, hvis den pågældende deltagerstat har rimelig grund til at antage, at flyvningen foretages i strid med konventionens formål.
Som udenrigsministeren har tilkendegivet, er det imidlertid regeringens klare opfattelse, at der ikke har foreligget sådanne rimelige grunde.
Det tager regeringen som udtryk for, at man ikke fra amerikansk side har anvendt eller vil anvende dansk luftrum eller danske lufthavne til flyvninger, der er i strid med de internationale konventioner.
Udenrigsministeriet har samtidig oplyst, at ministeriet, foranlediget af presseomtalen af påståede CIA-flyvninger, både i juli og november 2005 gjorde den amerikanske regering opmærksom på, at Danmark ikke ønsker, at dansk luftrum anvendes til flyvninger, hvis formål strider mod de internationale konventioner.
Rune Lund (EL), 2006-04-19:
Nu snakker justitsministeren om presseforlydender, men det er jo meget, meget mere end det, der ligger jo meget konkrete og håndfaste beviser.
F.eks. er det sådan, at Amnesty International udgav en rapport den 5. april 2006, som på dansk kan oversættes til: Under radaren, hemmelige fly til tortur og forsvindinger.
I den Amnesty International-rapport bliver det jo endnu en gang dokumenteret, at de her flyvninger, som justitsministeren kalder påståede CIA-flyvninger, rent faktisk finder sted.
Det, der så også bliver forslået i den rapport, er, at den danske regering laver et flyregister med detaljeret information om de fly, som bliver brugt af CIA til det her, og at regeringen undersøger de konkrete fly, undersøger, hvem der er med, og hvor de skal hen, når de søger om tilladelse, eller når de skal overflyve dansk luftrum.
Den slags muligheder ligger jo i Chicagokonventionen.
Hvad mener ministeren om Amnesty Internationals anbefalinger på det her område?
Lene Espersen (KF), 2006-04-19:
Den amerikanske udenrigsminister har understreget, at USA overholder torturkonventionen både hjemme og i udlandet, og at dette, ud over et totalt forbud mod tortur, også omfatter forbud mod grusom, umenneskelig og nedværdigende behandling.
Hun har ligeledes understreget, at USA respekterer andre landes suverænitet.
Det tager regeringen som udtryk for, at man ikke har anvendt eller vil anvende dansk luftrum eller danske lufthavne til flyvninger, der er i strid med de internationale konventioner.
Det er efter regeringens opfattelse gode, klare svar, som burde bidrage til at sætte en debat, der er præget af løse påstande, i perspektiv.
Rune Lund (EL), 2006-04-19:
Gør det slet ikke noget indtryk på justitsministeren, at der foreligger utrolig veldokumenterede oplysninger om, at USA faktisk ikke overholder de internationale konventioner, at fanger rent faktisk bliver fløjet af CIA-fly til afhøring under tortur, afhøring, mens der foregår mishandling?
Har justitsministeren slet ikke nogen bemærkninger til, at der rent faktisk foreligger sådan en rapport fra Amnesty International, som dokumenterer, at det her foregår i strid med alle internationale konventioner?
Lene Espersen (KF), 2006-04-19:
Jamen der er nok ikke andet at sige, end at jeg tror, at hr. Rune Lund og jeg har forskellige op fattelser af den her sag, og uanset hvor mange gange man gentager løse påstande, bliver de jo ikke mere rigtige af den grund.
Jeg må henholde mig til, hvad udenrigsministeren har oplyst.
Og jeg er enig med udenrigsministeren i, at det er klare svar, der foreligger fra den amerikanske udenrigsminister.
Det må man tage som udtryk for, at det, der er blevet sagt, selvfølgelig også er noget, man kan forvente er rigtigt og er en klar tilkendegivelse.
Høgni Hoydal (T), 2006-04-19:
I forlængelse af hr. Rune Lunds spørgsmål vil jeg spørge justitsministeren, om hun, når vi taler om dansk luftrum i denne sammenhæng, så også ser det her som færøsk og grønlandsk luftrum.
Lene Espersen (KF), 2006-04-19:
Hr. Høgni Hoydals spørgsmål ligger langt ud over det spørgsmål, som hr. Rune Lund har stillet, og jeg har simpelt hen ikke forudsætninger for at svare på det.
Jeg ville også være den forkerte minister at spørge, så jeg vil anbefale hr. Høgni Hoydal, såfremt der måtte være spørgsmål, som er afledt af den diskussion, der er i Folketinget i dag, at rette det til de relevante ministre.
Det er dels transportministeren, dels naturligvis også udenrigsministeren, som man må rette den slags spørgsmål til.
Kamal Qureshi (SF), 2006-04-19:
Jeg er selvfølgelig overordentlig glad for at høre de ting, som hr. Allan Niebuhr anfører, for det er jo nogle af de samme ting, som vi også har anført for netop at kunne vurdere personen.
Hvis personen eksempelvis er den eneste i familien, der ikke har dansk statsborgerskab, mens resten af familien har dansk statsborgerskab, mener vi også, at det skal tælle med til at kunne give statsborgerskab for at få familien til at hænge sammen.
Jeg er sådan set
meget glad for at høre de bemærkninger, De Konservative har gjort, men nu vil jeg godt spørge i relation til den diskussion, der i øvrigt foregår mellem Dansk Folkeparti og De Konservative om, hvem der bestemmer i regeringen, og hvem der ikke bestemmer i regeringen: Er det sådan, at hr. Allan Niebuhr vil insistere på, at de her ting er noget af det, som vil komme med, eller er det sådan, at det i sidste ende er Dansk Folkeparti, der har det sidste ord at skulle have sagt med hensyn til, om det, som hr. Allan Niebuhr gerne vil have med, og som vi fra oppositionspartierne også gerne vil have med, kommer med som en mulighed for at dispensere i tilfælde af bl.a. PTSD?
Høgni Hoydal (T), 2006-04-19:
Jeg deler nu ikke ministerens opfattelse af, at det her ligger uden for spørgsmålet.
I denne sammenhæng er dansk luftrum jo desværre også færøsk og grønlandsk luftrum, så det er da justitsministerens ressort og justitsministerens ansvar at sikre, at loven opretholdes på disse områder.
Rune Lund (EL), 2006-04-19:
Jeg synes, det er grov kost, vi bliver udsat for her i Folketingssalen i dag.
Vi får at vide, at en meget veldokumenteret rapport lavet af Amnesty International skulle være et udtryk for løse påstande.
Dermed siger justitsministeren jo også, at Amnesty International taler usandt, når de kommer med en meget veldokumenteret rapport.
Jeg mener, det er fuldstændig uhyrligt, at en justitsminister kan omtale Amnesty Internationals arbejde på den måde.
Amnesty International foreslår jo så også nogle ting, der kan gøres; de foreslår netop, at regeringen laver et register over flyselskaber, der har været involveret i sådanne overførsler af fanger til afhøring og tortur, og at regeringen udbeder sig detaljeret information, før et fly, der tilhører de her selskaber, gives landings- eller overflyvningstilladelse.
Derfor vil jeg gerne spørge justitsministeren en sidste gang: Vil justitsministeren i det mindste ikke for at forhindre lovbrud overveje – og det er jo en del af justitsministerens arbejde – om nogle af de ting, som Amnesty International foreslår her, kunne være en god idé?
Karen J. Klint (S), 2006-04-19:
»Er ministeren enig i konklusionerne fra den imamkonference, som blev afholdt i Wien den 8.-9. april 2006, om, at øget anerkendelse af islam styrker integrationen, og hvad vil ministeren foretage sig for at fremme denne anerkendelse?
Skriftlig begrundelse
Muhammedsagen har sat fokus på behovet for øget dialog, behovet for at styrke en europæisk islamisk identitet og integrationen af muslimske indvandrere i Danmark, samt behovet for at mindske udenlandske imamers indflydelse.
Der er jo megen debat om de forskellige religioners betydning, og Københavns Universitet har sågar et satsningsområde om religion i det 21. århundrede.
Der har også i forbindelse med Muhammedtegningerne været en debat om, hvad der fremmer den gode integration: Kan vi bruge religionen, kan vi bruge islam til at fremme integration, og hvilken rolle spiller imamerne?
Jeg interesserer mig ikke så meget for imamerne i dag, men mere for den konference, der har været holdt i Østrig, hvor man trods alt kommer med nogle anbefalinger om, at man også kan bruge islam i integrationsøjemed.
Derfor har jeg stillet spørgsmålet til ministeren.
Rikke Hvilshøj (V), 2006-04-19:
Jeg har kunnet læse lidt om den i aviserne.
Jeg vil derfor ikke forholde mig til dens konklusioner, for jeg har ikke været inde over det, men blot svare på det overordnede spørgsmål om islam i Danmark og spørgsmålet, som det i øvrigt er stillet.
Som bekendt er islam allerede i dag en fuldt ud anerkendt religion i det danske samfund.
Muslimer i Danmark nyder godt af vores tros-, ytrings- og forsamlingsfrihed, og de kan frit etablere og drive skoler og moskeer inden for samme økonomiske rammer som alle andre.
Så det korte svar er, at islam allerede er anerkendt i det danske samfund.
I begrundelsen for spørgsmålet nævner fru Karen Klint, at Muhammedsagen har sat fokus på behovet for øget dialog, en styrket europæisk-islamisk identitet og integrationsproces samt behovet for at mindske udenlandske imamers indflydelse.
Jeg er ganske enig i de betragtninger.
Efter sagen om Muhammedtegningerne har det da også glædet mig, at så mange muslimer i Danmark er kommet på banen og har sagt, at de vil det danske samfund og de vil de demokratiske værdier.
Jeg er også glad for, at vi faktisk i Danmark har været fri for vold og konfrontation.
Regeringen understøtter denne positive udvikling og har igangsat en stribe særlige dialoginitiativer.
Som led i et samlet fremstød har regeringen inviteret til flere dialogmøder med både muslimske og andre grupperinger.
Vi har også afsat en ekstraordinær pulje til dialog med det formål at styrke lokale fællesskaber, frihed til forskellighed og gensidig respekt.
Forårets særlige dialoginitiativer omfatter også kampagnen »Giv racismen det røde kort« og en ungdomskonkurrence om at skrive en grundlovstale med visioner for, hvordan demo kratiske værdier kan bruges til gavn for integration, mangfoldighed og sammenhængskraft.
I eftersommeren afholder jeg dels en national konference med fokus på demokratiske værdier om frihed til forskellighed og gensidigt ansvar, dels en international konference med fokus på unges integration i samfundet.
Alt i alt vil regeringen gerne opmuntre og understøtte, at islam i Danmark udvikler sig på en måde, der både er til gavn for vort demokratiske fællesskab og for muslimerne selv, men det er muslimerne i Danmark, der må føre an i disse bestræbelser.
Karen J. Klint (S), 2006-04-19:
Jeg kunne næsten fornemme, at ministeren havde problemer med at nå at blive færdig med svaret, så jeg vil da gerne fortsætte lidt med at spørge, selv om jeg godt ved, at det så bliver på kanten af selve hovedspørgsmålet.
Jeg vil så gerne høre, om ministeren eller regeringen allerede er på vej til at tage nogle initiativer i forbindelse med den rapport om islams forhold, som vi får nu her efter påske.
Det kunne jo godt være, at man ville gå lidt videre end de dialogmøder, som ministeren lige har nævnt i svaret.
Går man også ind og kigger lidt på, om der skal være lidt mere uddannelse, og om der skal ske en øget satsning på universiteterne, eller hvad er det, man lægger i det, når regeringen taler om dialog?
Rikke Hvilshøj (V), 2006-04-19:
Med hensyn til en imamuddannelse har regeringen jo tidligere sagt, at det er et initiativ, som bør ligge i vores universitetsmiljø.
Hvis man der kan blive enig med de muslimske samfund om at etablere en imamuddannelse, så synes vi, det ville være glimrende, men vi synes, at det ville være forkert, at det er et regeringsinitiativ.
I Holland har man etableret en imamuddannelse præcis ud fra samme principper.
Det er altså noget, der skal komme derfra, ikke et regeringsinitiativ.
Men det er sådan set også budt velkommen.
Men det er et initiativ, som muslimerne i høj grad også må bakke op om, for hvis der ikke er opbakning til den uddannelse i de kredse, tror jeg, at den får lidt sværere levevilkår.
På den anden side har vi jo drøftet, hvilke krav vi stiller til dem, der kommer hertil som religiøse forkyndere, om deres viden om det danske samfund.
Her synes jeg, at det kunne være relevant at stille nogle krav om, at de ved, hvad det er for et samfund, de forkynder i, hvad det er for et samfund, deres menighed lever i.
Det synes jeg ville være relevant at drøfte.