Lars-Emil Johansen (SIU), 2005-09-06:
Den tale, jeg skal holde nu, holder jeg både på egne vegne og på vegne af min kollega fra Grønland, hr. Kuupik Kleist, der desværre er forhindret i at være til stede.
I løbet af de seneste dage har vi gennem medierne været vidne til skrækkelige scener fra New Orleans.
Fra hustagene og fra trætoppene rundtomkring i byen vinker fortvivlede mennesker mod de flyvende fotografer om hjælp, og på byens stadion sidder tusinder af mennesker som gidsler for en naturens rasen, som ingen har sikret dem ordentligt imod – næppe på grund af manglende vilje, men på grund af manglende viden.
Netop i disse dage smelter den arktiske is med en hastighed, der langt overstiger de værste klimateoriers forudsigelser til dato.
En livsform er ved at smelte væk, og man anser det nu for sandsynligt, at Nordpolen vil være isfri om sommeren allerede i 2020.
I bjergene i det sydlige Europa regner byerne sønder og sammen i regnskyl, der ikke er set magen til i mands minde.
Huse og gader står under vand, mudderet skrider, og menneskene flygter, mens den europæiske trafik bryder sammen i store områder.
Og imens stiger olieprisen, og verdens økonomiske fundament vakler.
Hvad har så alt dette med en førstebehandling af et dansk finanslovforslag at gøre?
Jo, det har nøjagtig det med finansloven at gøre, som miljøministerens nylig afholdte møde i Illulissat i Grønland har med klimaforskningen at gøre, nemlig spørgsmålet om at tage forskningen i klimaforandringerne alvorligt og indse, at det er i de arktiske egne, den mest effektive viden om både det globale klimas fortid og ikke mindst fremtid ligger.
I en sådan situation ville vel ethvert fornuftigt menneske tro, at en regering med en tæt historisk tilknytning til det arktiske område satte alle sejl til for at sikre sig førertrøjen inden for arktisk forskning, arktisk viden og global klimaekspertise i det hele taget – dette i særdeleshed, når den selv samme regering har erklæret, at det netop er udvikling af videnssamfundet, der er dens mål.
Men når man læser regeringens forslag til dansk finanslov 2006 med samme briller på, bliver man skuffet.
Thursday, November 10, 2005 10:44 AM
større del af ejerskabet til Nordpolen
Det er naturligvis relevant nok, men det er ikke den form for forskningsindsats, jeg taler om.
I 2007 og 2008 er det internationalt polarforskningsår.
Målet med dette initiativ er at udforske nye videnskabelige grænseområder og øge forståelsen af de polare processer og deres samspil med det globale system.
Desuden ønsker man at tiltrække en ny generation af polarforskere og øge interessen for polarforskning blandt skoleelever og i samfundet generelt.
Der foreligger allerede nu flere hundrede projektforslag fra 35 nationer til det år, og som formanden for Den Danske Nationalkomité for Det Internationale Polarår, Dorte Dahl-Jensen, har sagt, er forskningsinstitutionerne og de interesserede instanser uden for denne borgs mure nu mobiliseret og i en venteposition for at sikre, at de danske ønsker fremmes, og at landet lægger sig i den rette position.
Men da projekterne i mange tilfælde kræver en lang forudgående logistisk forberedelse, er det nødvendigt at få afklaret den overordnede finansieringsramme allerede ved begyndelsen af finansåret 2006.
Hvis Danmark skal være med i dette nye forskningsmæssige kvantespring, må der afsættes tilstrækkelige midler til aktiviteterne allerede i den førstkommende finanslov, siger fru Dorte Dahl-Jensen.
Det kan ganske enkelt ikke være rigtigt, at Danmark tror, at dette nye initiativ kan klares gennem den almindelige konkurrencebetonede ansøgningskamp om de to forskningspuljer, der er afsat til alt og alle inden for forskningen i Danmark.
Dette understreges desuden af, at de nordiske samarbejdsministre under deres møde i Grønland besluttede at iværksætte et nyt nordisk samarbejdsprogram omkring Arktis med fokus på den globale opvarmning.
Jeg vil i den forbindelse ikke undlade at påpege nødvendigheden af at koordinere og udvikle den arktiske viden, som opsamles på universiteterne i de lande, der samarbejder under Arktisk Råd, som Danmark for øvrigt var en af initiativtagerne til – en nødvendighed, som for længst er erkendt af alle de andre lande i samarbejdet.
De støtter nemlig alle aktivt det virtuelle arktiske universitet, Uarctic.
Alle disse lande støtter Uarctic økonomisk, mens det stadig ikke er indarbejdet i den danske finanslov.
Det er altså helt nødvendigt, at den danske regering både ideologisk og økonomisk forholder sig ganske anderledes konstruktivt til sine fremtidige relationer til det arktiske område, for der er næppe tvivl om, at Danmarks fremtid i Arktis mere end noget andet sted ligger inden for det forskningsmæssige og vidensudviklende samarbejdsområde.
Mens både Færøerne og Grønland ønsker en stadig større grad af selvstændighed på næsten alle områder, er netop forskningen i Arktis og udviklingen i arktisk viden og arktisk teknologi et af de områder, hvor vi klart ønsker et forstærket samarbejde med Danmark også fremover, uanset den øvrige politiske udvikling.
Danmarks fremtid som nøglespiller i det arktiske område ligger ikke længere hos domstolen i Haag eller som flådemagt omkring Hans Ø. Danmarks fremtid i det arktiske rum, hvis Danmark overhovedet ønsker en sådan fremtid, ligger i virkeligheden inden for det univers, der i dag afspejles af Dansk Polarcenter, og i en fremtidig videnskabelig megaindsats i det arktiske område med henblik på at udvikle såvel den danske som den grønlandske og ikke mindst den globale viden om de forandringer, der i disse år med så foruroligende hast spreder sig i form af regn, orkan, tørke og tøvejr på de mest uventede steder på kloden og truer så vel livet som verdens økonomi.
Danmark kan yde et helt enestående bidrag til at sikre verden en bedre viden og dermed et bedre beredskab mod de klimatiske katastrofer, vi ser i dag.
Men det kræver, at den arktiske forskning får sin egen plads på finansloven i et omfang, der muliggør de intentioner, som netop formanden for Den Danske Nationalkomité for Det Internationale Polarår har udtrykt.
Det er et spørgsmål om en ny prioritering, en bedre prioritering, en rigtig prioritering.
Get M055S49805080KAJE.FM.FM Page 5074
Thursday, November 10, 2005 10:44 AM your priorities right, siger man på engelsk.
Og med sommerens varmeste historie omkring Grønland i baghovedet er jeg fristet til at bruge dette udtryk både over for de populistiske danske politikere, der har haft travlt med straffeaktioner mod både vores borgere, vores politikere og vores land, og over for de medier, der bevidstløst og uden videre research kaster sig over enhver grønlandsk sag, der bare smager af smuds.
Først var det nogle af de elendigt stillede grønlandske medborgere i Danmark, der åbenbart skulle have et spark, nu hvor de lå ned og blev nødt til at ligge og tigge om kontanthjælp i Danmark.
På det sidste lyder nu råbet om fremmedkontrol med hele Grønlands regering og parlament, fordi der har fundet misbrug af repræsentationskontiene i landsstyret sted.
Dette misbrug er opdaget af landsstyrets egen revision, gennemgået af et uvildigt revisionsfirma og forelagt et privat advokatfirma til bedømmelse, hvad angår mulige sanktioner ud over de fyringer af misbrugerne, der allerede er sket.
Alt det er sket langt hurtigere og mere effektivt end f.eks. det, der er foregået i Farum i Danmark.
De glemmer behændigt, at Grønland selv tjener flere milliarder kroner på sit eget fiskeri og sin egen eksport.
Ja, faktisk tjener vi så meget selv, at det dækker prisen på den import, vi har, medens det estimeres fra alle økonomiske eksperters side, at store mængder af de penge, vi modtager fra Danmark, lige så stille forsvinder ud af landet til danske firmaer, danske banker og danske erhvervsfolk, der lukrerer højt på det grønlandske bloktilskud.
Det sidste er der ingen, der kræver kontrol med.
Ja, vi kan ikke engang få indsigt i Finanstilsynets rapporter til regeringen om bankerne i vores egne lande, medens millionerne fosser ud gennem landskassen i Grønland.
Men det er naturligvis vanskeligere at forstå endsige sælge på avisernes sider end et besøg på en stripbar til 250 kr. Grønland er i fuld gang med at rydde op i eget hus, men vi bliver sandelig ikke hjulpet af de danske politikere og den danske presse i den proces.
Tværtimod bliver vi svækket af beskydning med alt, hvad man har af skyts, og bragt i så dyb politisk og national forlegenhed på grund af to amatørpolitikeres forseelser, at vi nu har kæmpe problemer med at genoprette hele vores lands og vores kulturs troværdighed.
Vi bliver beskudt som snespurve med NATO-kanoner.
Der er meget, vi kan lære af denne sommers tildragelser.
For mens Danmark puster sig op over for Canada i national stolthed over ejerskabet af et par kvadratkilometer klippe ved Thule, sparker man samtidig løs de steder, hvor vores folk viser svaghed, så det ligner et anfald af uklædelig storhedsvanvid i sommervarmen over for en modstander, der allerede ligger ned.
Det har intet med de tre ligestillede dele af riget at gøre, som vist kun eksisterer i statsministerens spindoktors ordbøger.
Det, som de danske politikere, der står i spidsen for disse tiltag, ønsker af vores land, Grønland, er at gøre Danmark stort og flot, for Grønland er en arktisk naturperle, der er begæret af USA selv.
Det er nok værd at slå et slag for, men folket og kulturen er lidt af et problem.
Det foreliggende finanslovforslag er der ikke andet alvorligt at sige til, end at det må og skal indeholde en ny og øremærket bevilling til den arktiske forskning, herunder det arktiske universitet.
Jeg håber, der findes plads til det i de kommende forhandlinger.
Det vil jeres lavtliggende territorier ikke fortryde.