Jeppe Kofod (S), 1999-12-03:
Som vi alle ved, bliver man ikke født som demokrat.
Der er mange steder i verden, hvor demokrati er en by i Danmark.
Kun få hundrede kilometer fra os er der flere millioner mennesker, som indtil for 10 år siden ikke kendte til reelt demokrati, ikke vidste, hvad det vil sige at have indflydelse, at være medbestemmende.
Vi har lært, at den vigtigste forudsætning for demokrati er viden om, hvordan et demokratisk samfund fungerer, ikke
kun i teorien, men også i praksis.
Vi har i dag en dansk folkeskole, hvis formål bl.a. er netop at undervise og opdrage eleverne til at kunne tage aktivt del i et demokratisk samfund.
Folkeskolen bliver dermed en meget central del af demokratiet.
Vi fødes jo ikke med et særligt demokratigen.
Man skal lære, hvordan vi får ansvar, indflydelse og medbestemmelse.
Vi skal lære demokrati.
Demokrati er ikke en statisk størrelse, som de gamle grækere opfandt.
Demokratiet udvikler sig og kan tilpasse sig alle lande, alle kulturer, alle personer og alle tider.
Især teknologien gør verden mindre dag for dag, og det betyder nye globale fællesskaber, men også nye udfordringer for de traditionelle fællesskaber, f.eks. nationalstaten, kernefamilien osv.
Samtidig ser vi i stigende grad organisationer og personer, der kæmper imod demokratiet: nynazister, autonome, dyrenes såkaldte befrielsesfront osv.
Og i Sverige har vi alene inden for det sidste halve år set mord på og bomber og trusselsbreve mod antinazister. Disse kræfter er nok nogle af de mest akutte trusler mod vore grundlæggende demokratiske spilleregler, og derfor er vi nødt til at slå hårdt ned på dem nu, men også samtidig lappe de huller, der har gjort dem mulige.
Svaret på den yderste højrefløjs trusler er hverken frygt eller afmagt, tværtimod; svaret er, at vi skal styrke de grundlæggende værdier for vort danske samfund, herunder ikke mindst demokratiet, fællesskabet, respekten for mangfoldigheden og forskelligheden.
Vi skal udvikle og forbedre demokratiet, så det passer til både de moderne tider og de moderne mennesker, og her spiller vores uddannelsessystem en nøglerolle.
Gennem uddannelse kan vi give både nuværende og kommende generationer en ordentlig demokratisk ballast i bagagen, og det skylder vi dem.
Lovforslaget om det repræsentative demokrati i uddannelsessystemet, som vi behandler i dag, styrker netop opdragelsen til demokrati.
Og der er meget godt at sige om det foreliggende lovforslag, som har været igennem en lang, og må jeg tilføje, meget demokratisk forberedelsesproces.
Det begyndte faktisk allerede tilbage i 1997, da regeringen fremlagde den første samlede ungdomspolitik, og sidste år forhandlede man redegørelsen om det repræsentative demokrati i uddannelsessystemet, den redegørelse, der udgør
en del af grundlaget for forslagets indhold
Med det her lovforslag ændrer vi formålene for en række uddannelser.
Det gør vi, for at elever skal opnå en demokratisk kompetence, men i høj grad også for at styrke elevernes lyst
og evne til aktiv medvirken i et demokratisk samfund.
Alt i alt betyder dette, at uanset om man er elev i folkeskolen, i gymnasiet eller på den tekniske skole, så har skolen et stort ansvar for at opdrage til demokrati.
Det stiller både undervisere, lærere, inspektører, rektorer osv. over for en række store udfordringer, ikke alene med hensyn til at lære eleverne demokrati, men også med hensyn til at udøve demokrati i praksis i den konkrete undervisningssituation og give eleverne reel indflydelse på institutionens egen hverdag.
Det er på den baggrund, jeg mener, at det er vigtigt, at loven følges tæt op, og jeg håber, at alle involverede parter, det være sig ministre, lærere, rektorer, elever og studerende, vil være med til dette arbejde.
Lovforslaget sikrer også langt mere og langt bedre repræsentativt demokrati på alle skoler.
Det stiller nu en række krav, der skal sikre, at der oprettes elevråd eller studerendes råd på alle uddannelsesinstitutioner, og også
, at elever skal være repræsenteret i bestyrelser samt have plads i råd og udvalg.
På et helt overordnet niveau oprettes der nationale uddannelsesråd for hvert uddannelsesområde; også her får elever og studerende sæde.
Under den lange forberedelsesproces, der er gået forud for lovforslaget, er det kommet frem, at de frie skoler, de private grundskoler og de frie kostskoler har ønsket at blive undtaget fra loven, hvilket der også er lagt op til i lovforslaget.
I Socialdemokratiet mener vi, at det er vigtigt at fastholde kravet til disse skoler om, at deres undervisning skal stå mål med undervisningen i folkeskolen, især hvad angår demokrati og medbestemmelse på skolen.
Det er ikke nogen hemmelighed, at vi gerne havde set, at alle skoleformer var blevet omfattet af loven, og det er helt sikkert, at vi vil følge disse skoler tæt for at være sikre på, at de lever op til lovens intentioner.
Vor grundlæggende holdning er nemlig, at uanset hvilken skolereform man vælger, må man som elev være sikret, at der leves op til at uddanne i og om demokratiets virkemåde.
Afslutningsvis skal jeg sige, som det også fremgår af ordførertalen, at Socialdemokratiet selvfølgelig kan tilslutte sig lovforslaget, og vi håber, at det vil vinde bred tilslutning i Folketinget.