runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Eva Kjer Hansen (V), 2006-03-14:
Jeg er meget forbavset over, at Det Radikale Venstre og SF vælger at stemme imod det her forslag.
Forslaget tjener jo det formål at hjælpe børn og unge, der er ude i problemer, fordi deres forældre godt kunne tage ansvar, men af en eller anden grund ikke tager ansvar.
Det er jo fuldstændig forkert, når ordførerne fra de to partier taler om, at det her handler om at straffe familier, at det handler om at tage penge fra familier, for det er jo lige præcis det, det ikke gør.
Når vi giver mulighed for, at kommunerne kan give nogle pålæg om, at man f.eks. skal deltage i et forældreprogram, eller at man skal bakke op om, at ens barn følger sin skolegang, er det vigtigt, at vi også understreger, at vi mener det alvorligt, at det kan have nogle konsekvenser, hvis man ikke gør det.
Jeg er enig i, at det bedste udgangspunkt er, at man på frivillig basis samarbejder om, hvad der skal til for at sikre børn og unge en god opvækst.
Og jeg er enig i, at langt de fleste forældre er interesserede i det, men mangler nogle redskaber til og viden om, hvordan de skal håndtere de konflikter, der er.
Hvis der skal komme en effekt af, at en kommune kan udstede et pålæg om at deltage i nogle bestemte ting eller gøre noget bestemt, skal der også være mulighed for at sanktionere det, så skal det have en konsekvens.
Og man har jo rig mulighed for at undgå at komme i den situation, at der bliver trukket i børnechecken, for hvis man påtager sig det ansvar, man har som forældre, hvis man går aktivt ind i at hjælpe sit barn på vej og samarbejder om de problemer, der er, kommer man aldrig i den situation, at der bliver trukket i børnechecken.
Hr. Thomas Krog er inde på, at det særligt er flygtningefamilier, der nu bliver hårdt ramt.
Nej, de, der bliver hårdt ramt, er de børn og unge, der bliver svigtet af deres forældre, som godt kunne gøre en indsats, men som af en eller anden grund ikke gør det.
Jeg mener det alvorligt, når jeg siger, at vi vil bryde den negative sociale arv.
Jeg vil, at alle børn og unge får de samme muligheder for at leve et godt liv, for at få en uddannelse, for at få et arbejde.
Her er vi altså nødt til at give nogle redskaber til kommunerne, så vi kan få forældrene aktivt med i at sikre en god opvækst for deres barn.
Om noget er forældrene interesseret i det.
Vi udvikler forældreprogrammer, hvor vi kan udstyre dem med den viden, den information og de værktøjer, der skal til.
Men så er det også vigtigt, at vi er konsekvente i vores opfølgning og viser, at vi mener det alvorligt.
Derudover skal jeg så sige, at det, der er endnu mere overraskende i forbindelse med det her lovforslag, er, at Socialdemokraterne tilsyneladende ikke mener noget som helst om, hvad der er brug for på det her område.
Her må man jo bare konkludere, at Socialdemokraterne tilsyneladende ikke kan finde deres ben at stå på med hensyn til, hvor alvorligt man mener opbakningen til, at vi skal bryde den negative sociale arv i Danmark.
Anne-Mette Winther Christiansen (V), 2006-03-14:
Mig bekendt ønsker alle det bedste for deres børn, og det forsøger de også så vidt muligt at leve op til.
Der er ganske, ganske få, som ikke gør det, derfor skal der også være en mulighed for at handle, og de skal have al den hjælp, de kan få, og først i yderste, yderste, yderste, sidste konsekvens skal der være mulighed for at markere, hvis de ikke ønsker et samarbejde.
Thomas Krog (SF), 2006-03-14:
Når ministeren gang på gang siger, at det her handler om at hjælpe, kan det jo undre, at forslaget er skruet sammen på en sådan måde, at den økonomi, der er til at hjælpe, når det er fuldt implementeret, svarer til ca. 200.000 kr. årligt i hver af de nye storkommuner, vi snakker om.
Det bliver ikke til mange forældreprogrammer.
Der bliver ikke meget hjælp at gøre godt med til de familier for de her penge.
Formålet med den her lov, indholdet i den og realiteten i den, når den kommer ud i verden, er spørgsmålet om, at man skal have mulighed for at straffe nogle familier, der har rigeligt med problemer i forvejen.
Det er der blevet advaret imod af en lang række organisationer i de høringssvar, vi har fået.
Det sidder ministeren og flertallet åbenbart fuldstændig overhørig.
Det er ikke det her, der skal til, hvis vi skal hjælpe nogle familier ud af den sociale arvs onde cirkel.
Martin Lidegaard (RV), 2006-03-14:
Da Folketinget førstebehandlede dette forslag til lovgivning, lød det samstemmende fra både Dansk Folkeparti og Venstre og De Konservative, at det jo ikke var, fordi man ønskede, at den her sanktion skulle komme til at træde i kraft, det var jo ikke, fordi man ønskede at straffe de familier, der i forvejen kæmper med så mange problemer, yderligere.
Alligevel fastholder man, at denne sanktionsmulighed skal være der.
Jeg forstår simpelt hen ikke, hvordan man på den ene måde kan sige: Vi ved godt, at det går ud over børnene, vi ved godt, at det sandsynligvis ikke vil have nogen effekt, vi ved godt, at alle de, der arbejder med det her til daglig, og som er kommet med høringssvar, anbefaler os ikke at gøre det, men alligevel vil vi gennemføre det, vel vidende at vi risikerer at opnå det stik modsatte af det, som resten af lovgivningen ellers lægger op til, nemlig bedre kommunikation mellem system og borger, større fokus på hele familien.
For sagen er jo, at hvis man kommer i den situation, at en familie er så meget i opløsning, at forældrene ikke er i stand til at levere det, de skal, hvilket er dybt ulykkeligt, så vil man altså nu straffe de familier ved at tage pengene fra dem, dvs. tage pengene fra børnene.
Det vil sige, at de børn, der i forvejen kæmper for at få dagen til at hænge sammen, de børn, der i forvejen har svare sociale problemer, som har problemer med forældrene, har problemer med skolen, har problemer med det hele, er dem, man nu vil tage pengene fra.
Det forstår jeg simpelt hen ikke.
Så siger man, at det gør man jo også kun, hvis det er nødvendigt, og hvis forældrene ikke vil, og det er så op til den kommunale sagsbehandler at vurdere det.
Det vil sige, at vi altså heller ikke har nogen sikkerhed for, at de sagsbehandlere, der sidder derude, rent faktisk laver eller har mulighed for – det er også et ressourcespørgsmål – at lave den tilbundsgående behandling, der skal sikre, at det så er de rigtige familier, man rammer.
Derfor har Det Radikale Venstre stillet et ændringsforslag til denne lov, som går ud på, at vi gerne vil bakke op om intentionerne i loven, at vi gerne vil bakke op om de tilbud, forældrene skal have, om de forældreprogrammer, som lovgivningen lægger op til, vi så bare gerne, at den del, der handler om at straffe familier og sparke på dem, der allerede ligger ned, tages ud.
Og jeg havde håbet, det må jeg sige, at Dansk Folkeparti, der jo nogle gange tænker socialt, kunne være med til at sige: Lad os støtte hele intentionen i det her forslag, men hvorfor skal vi blive ved med at sparke på folk, der ligger ned i forvejen?
Eva Kjer Hansen (V), 2006-03-14:
Der er faktisk afsat betydelige ressourcer til en indsats på det her område, både til metodeudvikling i forbindelse med forældreprogrammer og til deltagelse i forældreprogrammerne.
Der er afsat betydelige midler på området, hvilket jo også SF har bidraget til, i og med at vi i satspuljesammenhæng har sørget for at tilvejebringe finansieringsmuligheder til en forstærket indsats på det her område.
Jeg skal endnu en gang understrege, at det her handler om, at vi forstærker indsatsen for at undgå, at børn og unge ryger ud på et sidespor.
Og hvis man mener det alvorligt med, at kommunerne skal have mulighed for at udstede pålæg, så bliver man også nødt til at tage stilling til, hvilke konsekvenser det har, når nogle ikke vil efterleve et pålæg, og det er jo der, SF smyger sig udenom.
Anne Baastrup (SF), 2006-03-14:
Noget af det, vi har oplevet i Retsudvalget her i forløbet, før lovforslaget blev fremsat, har været en lang række henvendelser fra kommuner, hvor de har givet udtryk for bekymring over konsekvensen af, at de mister deres domstol.
Det, der så har været oplægget fra ministerens side, har været, at domstolene skal være forpligtet til at tage ud i lokalområderne.
Men nu kunne vi jo se på Domstolsstyrelsens og dommerfuldmægtigens og andres høringssvar, at de simpelt hen mener, det er praktisk umuligt.
Man kan godt blive bekymret over, hvorvidt vi kan være sikre på, at det rent faktisk bliver til virkelighed.
Hvilke forestillinger har fru Birthe Rønn Hornbech om, hvordan vi kan gennemføre det, så det rent faktisk bliver til noget?
Eva Kjer Hansen (V), 2006-03-14:
Jeg har med interesse læst betænkningsbidragene både til det her lovforslag og det efterfølgende lovforslag, hvor vi skal drøfte plejehjemsgarantien på 2 måneder, og jeg noterede mig, at Socialdemokraterne i begge betænkningsbidrag oplyser, at man hverken vil stemme for eller imod; men i øvrigt er der ingen uddybende forklaring.
Det er det, der gør, at man kan få mistanke om, at Socialdemokraterne har meget svært ved at finde ud af, hvad deres socialpolitik egentlig er, eller at Socialdemokraternes socialpolitik i virkeligheden er gået på barselorlov sammen med fru Mette Frederiksen.
Thomas Krog (SF), 2006-03-14:
Så vil jeg bare stille spørgsmålet på en lidt anden måde:
Incitamentet for voksne mennesker til at gøre noget for deres børn er det risikoen for at miste 1.000 kr. om måneden, eller er det lysten til at gøre noget for, at de her små, dejlige børn kan blive noget, som man som forældre kan være stolte af?
Hvilken tankegang mener Venstre ligger til grund for almindelige voksne menneskers tilgang til deres børn?
Birthe Rønn Hornbech (V), 2006-03-14:
Jeg er fuldstændig enig.
Vi har uafhængige domstole, men derfor er det jo ikke forbudt, at vi her i Folketinget eller lokalpolitikere eller folkestemningen eller pressen måler: Hvordan går det?
Fungerer retterne, som de skal?
Det er da også noget, vi løbende skal følge med i herindefra, og jeg skulle da kende fru Anne Baastrup dårligt, hvis ikke fru Anne Baastrup sørger for løbende at holde justitsministeren til ilden ved at kræve redegørelser om det ene og det andet.
Det er da klart, at vi også selv alle sammen, går jeg ud fra, er interesserede i at se, hvilke konsekvenser det, vi går og laver herinde, har.
Så på den ene side skal vi følge konsekvenserne, på den anden side skal vi også sikre os, at vi når de mål, vi har sat her i Folketinget.
Anne Baastrup (SF), 2006-03-14:
Det, jeg overvejer lidt, er, at vi også fra central hånd – det bliver så konkret Domstolsstyrelsen – kan have lidt hånd i hanke med, at der rent faktisk sker en lokal betjening af borgerne fra domstolenes side.
Samtidig tror jeg, at vi også på en eller anden måde skal give kommunerne en mulighed for at kontakte retspræsidenten og sige: Det her går altså ikke, vi er ikke tilfredse med det, du må komme med en eller anden anden form for plan – således at vi kan tilgodese borgernes ønske om at få domstolsbetjeningen i de lette sager bragt tæt på.
Eva Kjer Hansen (V), 2006-03-14:
Hvis man som en forælder, der godt kan tage ansvar for sit barn, samarbejder, kommer man jo aldrig nogen sinde i den situation, at der bliver trukket i børnechecken.
Der er alle muligheder for som forælder at undgå, at der skal være den konsekvens, som er med i lovforslaget for at understrege, at vi mener det her alvorligt.
Hvis man synes, at vi bliver nødt til at gå et skridt videre med hensyn til at aktivere forældreansvaret og give kommunerne mulighed for at give nogle pålæg om at gøre nogle bestemte ting for at hjælpe et barn godt på vej, så må man også tage stilling til, at der skal være nogle konsekvenser, og hvad det skal være for nogle konsekvenser, når det ikke efterleves.
Det, jeg klandrer Det Radikale Venstre og SF for, er, at man slet ikke vil have, at det skal have nogle konsekvenser, og den debat smyger fru Lise von Seelen og Socialdemokraterne sig også uden om ved at vælge at sige til det her lovforslag, at man hverken stemmer for eller imod.
Hermed sluttede forhandlingen.
Lise von Seelen (S), 2006-03-14:
Det, der i alt fald er uden for enhver diskussion, er, at den ekskluderende del af det her lovforslag siger, at man gerne vil samarbejde med familier, hvorefter man tager et initiativ i brug, som ekskluderer familierne af det, man faktisk har til hensigt, nemlig integration og samarbejde med familien.
Den del bryder vi os ikke om.
Med hensyn til hvad vi kunne forestille os, kan det sagtens være, at ministeren senere ser et initiativ fra vores side, helt sikkert.
Så kan vi se, om ministeren vil glæde sig over det eller ærgre sig over det.
Men jeg synes simpelt hen ikke, at det klæder ministeren at debattere på det niveau, at vi ikke kan finde ud af, hvilket ben vi vil stå på.
Det er dybt overraskende, når ministeren hævder, at vi Socialdemokrater ikke kan finde vores ben at stå på, når man tænker på den debat, vi havde ved førstebehandlingen, hvor vi klart tilkendegav, at vi synes meget godt om incitamenterne i det her lovforslag, nemlig at man kan gå ind og tage nogle initiativer, så forældrene får bedre muligheder for at løfte deres forældreopgave.
Det, vi ikke bryder os om – det gør vi ikke i dag, og det gjorde vi heller ikke ved førstebehandlingen –
er den ekskluderende del af lovforslaget.
Vi er faktisk af den opfattelse, at det er nødvendigt at have en strategi for, hvad man vil gøre, i det øjeblik forældrene ikke lever op til de pålæg.
Der sagde vi ved førstebehandlingen, at vi savner en konsekvent opfølgning og en konsekvent holdning til forældrene, og at det skal være en naturlig del af det at give pålæggene.
Det ser vi ikke i lovforslaget, og det ser vi ikke i ændringsforslaget, og derfor synes vi, at både ændringsforslaget og hovedforslaget savner den del.
Anne-Mette Winther Christiansen (V), 2006-03-14:
Jeg satser også på dialogen, for det er netop det, lovforslaget bygger på som grundlag.
Så jeg ser ikke, at der er de store misforståelser og uenigheder, når det kommer til stykket.
Rikke Hvilshøj (V), 2006-03-14:
Jeg synes faktisk, den periode, som vi i øvrigt er igennem, understreger betydningen og nødvendigheden af at få gjort sådan nogle initiativer.
Når fru Elsebeth Gerner Nielsen så rejser sin kritik på det her område og der slet ikke er noget andet, vil jeg anbefale fru Elsebeth Gerner Nielsen at se på hele integrationsaftalen, for det er jo i den sammenhæng, det skal ses.
Det er jo ikke det her lovforslag, som skal løfte det hele.
Det er et element af de mange initiativer, der ligger i integrationsaftalen.
Jeg tror aldrig, der er blevet investeret så meget i integration i Danmark, som der bliver gjort i dag, rettet mod at sikre, at flere indvandrere kommer i beskæftigelse; rettet mod at sikre, at flere unge med anden etnisk baggrund kommer i uddannelse.
Men vi vil også sikre, at vi stiller nogle krav til de nye, der kommer til landet, til dem, der endnu ikke har permanent opholdstilladelse, om, at de tager et ansvar, at de viser, at de vil integrere sig i det danske samfund.
Og så er jeg også nødt til at sige, at da jeg sad og læste de betænkningsbidrag, der er afgivet her op til andenbehandlingen, blev jeg noget målløs, da jeg læste SF's betænkningsbidrag, som for det første, sådan som jeg umiddelbart kan se det, ikke er selvskrevet, men sådan set taget ud af en kronik, som 12 forfattere har forfattet – det er lige pludselig blevet SF's betænkningsbidrag til et lovforslag – og hvor der for det andet står nogle ting og nogle usandheder om, hvad tilstanden er for udlændinge i Danmark, som er helt utilstedelige at skrive.
Derfor støtter jeg fuldt og helt Venstres ordfører, når hun siger, at de påstande, der står i det betænkningsbidrag, ikke skal have lov til at stå alene.
Anne-Mette Winther Christiansen (V), 2006-03-14:
Jeg betragter altså socialrådgivere som en faglig side, og når de fortæller mig, at det her har de brug for, og når vi oven i købet får meldinger fra kommuner, fra vort bagland, fra politiske partier, der siger, at vi har brug for det her, så er jeg i en tryg situation ved at bakke dette lovforslag op.
Anne Baastrup (SF), 2006-03-14:
Nu er jeg som nævnt ikke flygtningeordfører, men jeg husker stadig væk, at da jeg var det, var der en ung fyr på 18 år – det var, før ministeren kom til – der blev sendt ud af Danmark og efterfølgende sendt til tortur.
Han blev fundet i Grækenland og er nu vendt tilbage til Danmark og har fået en eller anden form for opholdstilladelse.
Det er de eksempler, som man, når man oplever dem som flygtningeordfører, bliver desperat over kan lade sig gøre.
Det er jo konkrete mennesker, der sidder og vurderer, og man laver altid fejl som menneske, det er menneskeligt at fejle, men i de situationer, hvor man så sidder som flygtningeordfører og oplever den fortvivlelse og den angst, som folk udsættes for, kan man altså godt komme til at gå over stregen.
Rikke Hvilshøj (V), 2006-03-14:
Der er ikke nogen flygtninge i Danmark, som stadig væk vurderes at være forfulgt, der bliver henvist til familielivet derhjemme.
Det er der ikke nogen flygtninge der gør.
De skal ikke leve op til tilknytningskravet i den situation.
Jeg vil bare sige om asylpolitikken, at vi ligger på linje med det øvrige Europa.
Der er ikke den store forskel der.
Der er faktisk flere punkter, hvor retssikkerheden er større for asylansøgere i Danmark end i de øvrige europæiske lande.
Så vi har ikke noget at skamme os over.
Der er ikke noget, som vi skal være kede af her.
Vi lever fuldt og helt op til vores forpligtelser, og vi har et Flygtningenævn, som meget seriøst og meget grundigt behandler de enkelte sager, de får på deres bord.
Anne Baastrup (SF), 2006-03-14:
Og det kan godt være, at man er gået over stregen fra koncipistens side, men samtidig vil jeg godt minde integrationsministeren om, at der jo løbende er historier – det kan godt være, det ikke drejer sig om flygtninge – hvor man går ind og siger, at her er der et ægtepar, hvor der er mere tilknytning til hjemlandet end her, og så bliver de så nødsaget til at forlade Danmark.
Når man taler med Danske Flygtningevenner, så har de utrolig mange konkrete eksempler, hvor man splitter familierne, på trods af at integrationsministeren gang på gang går ud og meget venligt siger, at det ikke er regeringens politik.
Det er jo virkeligheden, at mennesker bliver sendt tilbage.
Jeg har selv engang været flygtningeordfører, og jeg har selv oplevet, at folk har fået afslag, og jeg har ikke efterfølgende kunnet finde ud af, hvor de forsvandt hen.
Det er et af de problemer, man oplever som flygtningeordfører.
Rikke Hvilshøj (V), 2006-03-14:
Jeg kan bekræfte, at jeg er meget forundret over, at SF indtil videre fuldstændig har afholdt sig fra at melde sig i debatten og svare på det her.
Lige præcis det konkrete afsnit – ud over de mange andre usandheder, der står i det her betænkningsbidrag – er en meget grov anklage mod vores Flygtningenævn, som er en uafhængig instans, der meget seriøst og meget grundigt vurderer folks asylgrundlag.
At vi sender folk tilbage i armene på deres forfølgere, og at vi til trods for begrundet mistanke sender folk tilbage til tortur, og at de forsvinder sporløst, er nogle meget, meget grove anklager, som der ingen beviser findes for.
Helge Adam Møller (KF), 2006-03-14:
Jeg vil godt spørge ministeren, om ministeren ikke havde forventet, at der kom en direkte reaktion fra SF's formand, hr. Villy Søvndal, der jo sad her i salen indtil for 10 minutter siden, da Venstres ordfører, fru Irene Simonsen, var oppe og læse op fra betænkningen, hvor hr. Kamal Qureshi, SF's ordfører, siger følgende: »Med lovgivningen som våben splitter vi familier ad, skiller forældre fra børn, mænd fra hustruer og sender politisk forfulgte i armene på deres forfølgere.
Venstres ordfører spurgte hr. Villy Søvndal, da han sad i salen, om det var SF's officielle holdning, om det var SF, der tilsluttede sig dette.
Jeg vil godt spørge: Havde ministeren ikke forventet en udmelding om dette?
Rikke Hvilshøj (V), 2006-03-14:
Jeg tror, at fru Elsebeth Gerner Nielsen blander erklæringen og kontrakten sammen.
Man skal, når der er gået 7 år, underskrive erklæringen for at opnå permanent opholdstilladelse.
Hvis man ikke overholder kontrakten, kan man ikke opnå permanent opholdstilladelse.
Det er konsekvenserne, og det er et udtryk for, at vi gerne vil signalere, at vi gerne vil kræve, at de, der har besluttet sig for at slå sig permanent ned i Danmark, viser en vilje til at integrere sig i det danske samfund.
Det, der leveres i kontrakten, er jo tosidigt.
Det er en kontrakt mellem en kommune og den enkelte borger, hvor kommunen også skal levere en række ydelser, bl.a. 3 års gratis danskundervisning – det giver det danske samfund enhver udlænding, der slår sig ned i Danmark – plus de aktiveringstilbud og de forskellige tilbud, som kommunen skal tilbyde for at hjælpe vedkommende ud på det danske arbejdsmarked.
Det synes jeg faktisk er ret flot.
Det er en del af kontrakten, og der kræver vi så bare, at den enkelte borger faktisk også lever op til kontrakten.
Irene Simonsen (V), 2006-03-14:
Vi er overhovedet ikke i tvivl om, at det her lovforslag har en masse fortræffeligheder i sig, og at vi rent faktisk nu er på vej mod at kunne få rettet op på integrationen, komme den rigtige vej, få skabt en rigtig start for de udlændinge, der kommer til Danmark, hvad enten det er på den ene eller den anden måde.
Derfor må jeg nok sige, at det var lidt rystende at se det betænkningsbidrag, som SF har afgivet her.
Og jeg må sige, at det dog er noget af det voldsomste, jeg nogen sinde har oplevet i et betænkningsbidrag.
Vi er virkelig ude på kanten af, hvad jeg måske synes man kan.
Jeg læser noget af det sidste, hvor der står: »I »danskhedens« navn har vi skridt for skridt vænnet os til, at vi udviser vore mest udsatte medmennesker, skønt der består en begrundet mistanke om, at de vil blive forfulgt, udsat for tortur eller simpelthen forsvinde sporløst i deres hjemlande.
Med lovgivningen som våben splitter vi familier ad, skiller forældre fra børn, mænd fra hustruer og sender politisk forfulgte i armene på deres forfølgere.
En fremfærd, der i sin administrative, rationelle umenneskelighed har mindelser om den behandling, de tyske jøder blev udsat for, da de af det danske Justitsministerium blev sendt tilbage til det nazistiske Tyskland i 1930.«
Ergo, det her lovforslag og de, der har fremsat det og stemmer for det her, skal sammenlignes med nazisme, altså vi fremstår som nazister.
Så er vi dog langt ude.
Og jeg synes, hvis hr. Villy Søvndal vil lytte efter, hvad der bliver sagt heroppe, at det kunne være rart at høre, om SF's ledelse er enig i det her, om den vil støtte op om sådan en tekst.
Det kunne da også være virkelig betimeligt at høre, om SF's ledelse synes, at hr. Kamal Qureshi har håndteret den her sag på en rigtig måde ved at have optrådt med tekst og udtalt sig med noget, der ligner det, jeg lige er kommet med her, I 60 Minutes og ved i den grad have været med til at udsprede nogle usandheder om, hvad det her forslag og den integrationsaftale indeholder.
Men man må jo gå ud fra, at når et SF-medlem skriver et betænkningsbidrag med en sådan tekst, så står ledelsen formentlig også bag.
Det er rystende, at et parti vil fremstå med en tekst af den type, hvor man sammenligner regeringen og forligspartierne som forslagsstillere af det her forslag med nazister.
Så er vi langt ude.
Længere ude, end jeg tror vi nogen sinde har været i det her Ting.
Nu kan jeg konstatere, at hr. Kamal Qureshi ikke er til stede i salen, for ellers kunne det jo være rart at høre, hvad hr. Kamal Qureshis baggrund har været for at udtale sådanne ting på en international tv-station til stor skændsel for Danmark.
Og når det så tilmed er usandt!
Venstre, Dansk Folkeparti og Konservative kan ikke leve med, at en sådan tekst kommer til at stå alene, så vi bliver nødt til at tage den utraditionelle metode og mulighed, vi har, i brug, nemlig at bede om at få det her trukket tilbage til udvalget mellem anden- og tredjebehandlingen, således at vi kan få lavet et ekstra bidrag i tillægsbetænkningen.
Det kan ikke stå alene, når nogle så forfærdelige påstande udspredes i et betænkningsbidrag fra et parti i det her Ting.