Frank Jensen (S), 1998-11-19:
Efter beslutningsforslaget fra Det Konservative Folkeparti og Venstre opfordres regeringen til at nedsætte en tværministeriel arbejdsgruppe med henblik på inden udgangen af 1999 at kunne fremsætte de nødvendige lovforslag og foretage de nødvendige ændringer i administrative foreskrifter for mere effektivt end hidtil at forebygge og bekæmpe ungdomskriminalitet.
Ifølge forslaget skal disse initiativer baseres på tre hovedelementer.
For det første en fortsat udbygning af det forebyggende arbejde, for det andet større inddragelse af forældrene, og for det tredje en række forskellige sanktioner og foranstaltninger over for unge kriminelle.
Forslaget tager udgangspunkt i, og nu citerer jeg fra forslagets bemærkninger: »Kriminaliteten blandt de 13-14-årige er nærmest eksploderet.«
Allerede her ved indledningen vil jeg godt sige, at jeg ikke mener, at der er statistisk belæg for den påstand, men vi skal ikke bruge tiden i dag på at gå ned i statistik og bruge det til at smide i hovedet på hinanden, for fakta er, at det er et alvorligt tema.
Vi taler om ungdomskriminalitet, og regeringen har kun ét mål, og det er at sikre, at den politik, vi sætter i gang, virker, og det mener vi faktisk der er belæg for at sige at den gør.
Når det er sagt, vil jeg samtidig gerne fremhæve, at regeringen naturligvis er helt enig i den overordnede målsætning, at forebyggelse og bekæmpelse af ungdomskriminalitet skal prioriteres meget højt.
For det er netop også, hvad regeringen gør, ikke mindst i forbindelse med voldspakken fra foråret l997, hvor vi jo satte en række nye initiativer i gang.
I den forbindelse er der afsat i alt 100 mio. kr. årligt
i årene 1998 til år 2000.
Til bekæmpelse af vold som et led i opfølgning på voldspakken er der nedsat et ministerudvalg bestående af undervisningsministeren, socialministeren og jeg selv, justitsministeren.
Udvalget forestår den overordnede gennemførelse og styring af indsatsen imod volden i vores samfund.
Et sekretariat under ministerudvalget - det såkaldte voldssekretariat - har bl.a. til opgave at igangsætte og følge initiativer, som ministerudvalget ønsker prioriteret, at yde aktiv konsulentbistand over for kommuner og politikredse, at tage initiativer til udvikling af programmer for børn og unge til brug i skolerne m.v. som led i det kriminalpræventive arbejde og at medvirke til, at der igangsættes kampagner om forebyggelse af kriminalitet og vold.
Sekretariatet skal endvidere udarbejde en årlig status over initiativerne mod volden.
På den baggrund kan jeg ikke se noget behov for den tværministerielle arbejdsgruppe, der stilles forslag om, for det har vi jo allerede etableret, endda på ministerniveau.
De konkrete foranstaltninger og sanktioner, som der i øvrigt stilles forslag om, er stort set en gentagelse af en række forslag, som indgik i beslutningsforslaget fra Venstre og De Konservative om en samlet indsats for bedre integration af flygtninge og indvandrere, B 71.
Tinget førstebehandlede dette forslag i januar i år.
Jeg skal dog gerne benytte lejligheden til på ny at redegøre for regeringens holdning til det fremsatte forslag og i den forbindelse omtale de mange initiativer, regeringen allerede har taget på dette område.
Jeg kan nok ikke nå at omtale dem alle, men jeg vil forsøge inden for de rammer, som formanden nu giver mig tidsmæssigt.
Forslaget om større inddragelse af forældrene i forbindelse med, at unge begår kriminalitet, er stort set identisk med et af de initiativer på det sociale og forebyggende område, som regeringens voldspakke fra sidste år gennemførte. Heri indgår således bl.a. en målsætning om, at forældrene straks skal inddrages, når et barn har gjort sig skyldig i kriminalitet, og hvis der er behov for det, skal der herudover lægges en handlingsplan i form af social aftale om yderligere foranstaltninger mellem myndighederne og forældrene.
Beslutningsforslaget indeholder således ikke på dette punkt noget nyt i forhold til det initiativ, som regeringen allerede har sat i værk.
For de 15-17-årige er der allerede efter de gældende regler mulighed for at idømme samfundstjeneste, hvis anvendelsen af betinget dom ikke anses for tilstrækkelig.
Samfundstjeneste er i almindelighed et alternativ til ubetinget frihedsstraf, og sanktionen bør efter regeringens opfattelse ikke have et særlig udvidet anvendelsesområde netop for de 15-17-årige. Med hensyn til de 12-14-årige understreger forslagsstillerne, at der ikke med forslaget tilsigtes en sænkning af den kriminelle lavalder, og at foranstaltningerne skal iværksættes efter socialretlige regelsæt.
Samfundstjeneste over for denne aldersgruppe beskrives
imidlertid samtidig som en reaktion - og jeg citerer - »som den enkelte unge virkelig føler som en straf.« Med den formulering er det lovlig flot samtidig at sige, at det ikke tilsigtes at sænke den kriminelle lavalder. Det er regeringens opfattelse, at også unge under 15 år, som begår kriminalitet, skal mødes med en hurtig, konsekvent reaktion, der både signalerer samfundets misbilligelse og ønsket om at hjælpe den unge væk fra yderligere kriminelle forhold.
Men det skal være en social indsats og ikke en straf, som forslagsstillerne lægger op til, og regeringen kan derfor ikke støtte forslaget om en særlig samfundstjeneste for unge. Forslaget om forsøg med weekendfængsler er heller ikke nyt.
Som bekendt indgår det også i det beslutningsforslag fra Venstre, De Konservative og CD om mere effektiv afsoning i fængsler og arresthuse, B 11, som vi behandlede her i Tinget tidligere i denne måned. Som jeg nævnte i den forbindelse, er der bl.a. fokuseret på alternative afsoningsformer i forbindelse med de undersøgelser og analyser, der er foretaget af kriminalforsorgen som et led i en eventuel flerårsaftale om kriminalforsorgens bevillinger for 1999.
Dér får vi lejlighed
til en mere generel, principiel drøftelse af afsoningsalternativer i forbindelse med finanslovforhandlingerne, som vi allerede har indledt for ganske få dage siden.
Jeg stiller mig imidlertid meget tvivlende over for weekendfængsler som en særlig sanktion, specielt over for unge lovovertrædere.
Erfaringerne, navnlig fra udlandet, tyder således på, at et kortvarigt fængselsophold ikke har den tilsigtede kriminalpræventive effekt over for kriminalitetstruede unge, som forslagsstillerne hævder.
Tværtimod er der noget, der tyder på, at man ligefrem risikerer at fremme kriminaliteten på denne måde.
Som bekendt har jeg med virkning fra den 1. juli i år gennemført en landsdækkende og permanent ordning
Hvis der ses bort fra, at forslagsstillerne også vil lade ungdomskontrakterne omfatte unge under 15 år, indeholder beslutningsforslaget heller ikke noget nyt på dette punkt.
Under det hidtidige forsøg med ungdomskontrakt var det også en del af ordningen, at lovovertrædelserne slet ikke blev registreret på den unges private straffeattest.
Det anføres i beslutningsforslaget, at det vil være et forkert signal ikke at opføre unges kriminalitet på straffeattesten.
Denne betragtning tror jeg er meget rigtig, her er jeg enig med forslagsstillerne.
Det er utvivlsomt et ikke uvæsentligt kriminalpræventivt element, også med hensyn til frygten for at få en plettet straffeattest.
Så derfor er jeg enig med forslagsstillerne i, at det skal vi bevare.
I forbindelse med, at ordningen blev gjort permanent, besluttede jeg derfor, at en afgørelse om ungdomskontrakt skal fremgå af den pågældende unges private straffeattest i 1 år efter førstegangstilfældet.
Desuden besluttede jeg at lempe reglerne om bødestraf, således at bødestraf til unge mellem 15 og 17 år fremgår af den private straffeattest i 1 år i førstegangstilfælde.
Bødestraffen vil efter de hidtidige regler stå anført på den private straffeattest i 3 år.
Unge, der får bødestraf, vil således blive stillet på samme måde
som unge, der modtager en ungdomskontrakt i relation til registrering af lovovertrædelsen på den private straffeattest.
Den valgte løsning indebærer, at ungdomskontrakten er gjort attraktiv for de unge kriminelle, og at inkonsekvens i forbindelse med bødestraf er fjernet.
Samtidig er det kriminalpræventive element i relation til registrering af kriminalitet på den private straffeattest blevet opretholdt.
For så vidt angår de 12-14-årige, har jeg lidt svært ved at se, hvad en ordning med ungdomskontrakt skulle gå ud på.
Pointen med ungdomskontrakten er, at den unge forpligter sig til at holde sig kriminalitetsfri og deltage i forskellige aktiviteter, f.eks. beskæftigelse eller uddannelse, mod at anklagemyndigheden afstår fra retsforfølgning.
Når forslagsstillerne selv andetsteds i forslaget udtrykkeligt fremhæver, at den kriminelle lavalder ikke skal sænkes, har jeg svært ved at se logikken.
Incitamentet for de unge til at indgå en ungdomskontrakt er jo netop, at de undgår en straffesag og hurtigere får en ren straffeattest, og det er ikke aktuelt for de 12-14-årige.
Beslutningsforslaget indeholder også et forslag om mandsopdækning af unge kriminelle fra politiets side.
Regeringen er meget opmærksom på, at der især i visse større byer har været tiltagende problemer med unge, herunder unge indvandrere og flygtninge, som har begået kriminelle handlinger, der desværre til tider har udviklet sig til egentlig gadebandekriminalitet.
Dialogen og opbygningen af et tillidsforhold i det lokale miljø mellem de unge - herunder unge med en anden etnisk baggrund end den danske - og politiet er nogle af kodeordene til løsningen af de problemer, vi har oplevet.
Antallet af sigtelser for første halvår 1998 er faldet med 27 pct. i forhold til første halvår 1997.
Det er flotte resultater, som viser, at det betaler sig, når politiet samarbejder med de sociale myndigheder, både om at gå efter den hårde kerne, men samtidig med bløde initiativer over for den store gruppe rodløse unge, der blot løber med, når der er bål og brand i gaden.
En arbejdsgruppe under Rigspolitichefen kom i oktober i år med en beretning om gadebander i Danmark.
Beretningen bygger på det materiale, som er indhentet fra politikredsene om omfanget af gadebandekriminalitet.
Der skal således sættes ind både i efterforskningen og med forebyggende indsatser.
Arbejdsgruppen lægger afgørende vægt på, at problemerne skal løses i et tæt samarbejde mellem politikredsene - gadebanderne opererer jo ofte i forskellige politikredse - de sociale myndigheder og skolevæsenet.
Dette samarbejde er allerede etableret i SSP-samarbejdet, men arbejdsgruppen anbefaler også, at det lokalt løbende overvejes, om der er behov for at udvikle samarbejde.
Arbejdsgruppen anbefaler endvidere, at der etableres et register hos Rigspolitichefen, hvor gadebander og gadebandekriminalitet registreres.
På den måde vil der blive skabt bedre mulighed for at følge udviklingen og etablere en koordineret kriminalpræventiv indsats. Det er i øvrigt forudsat i finanslovforhandlingerne og i vor finanslovaftale, at politiet anvender sin merbevilling på 300 mio. kr. over 3 år således, at der kan iværksættes ekstra politimandskab i de byer, hvor gadebandekriminalitet er særdeles udtalt.
Nærpolitiet er i den forbindelse et centralt redskab, der skal styrkes yderligere og gøres mere effektivt.
Som sagt er der taget mange initiativer, og afslutningsvis skal jeg henvise til de nye pladser, der er etableret på de lukkede institutioner, hvor vi nu yderligere udvider med 11 pladser, så vi samlet kommer op på 53 pladser.
Socialministeren har oplyst over for mig, at de 11 nye pladser forventes at blive taget i brug om kort tid.
Der er også lavet forsøg over en 3-årig periode med indsats over for unge, når det drejer sig om at kunne tilbageholde unge til socialpædagogisk indsats - ikke alene dem, der har brug for et varetægtssurrogat, men nu også andre unge, hvor der er et socialpædagogisk behandlingsbehov.
Der er altså mange initiativer i gang inden for kriminalforsorgen, også når det drejer sig om udstationering med henblik på at behandle både unge med narkoproblemer og unge i øvrigt.
Behandlingen skal være med til at sikre, at de kan holde sig kriminalitetsfri.
er der også afsat nye ressourcer, puljepenge, som kan søges og bliver søgt i meget stort omfang i øjeblikket for at styrke den lokale indsats.
Som det er fremgået af mit indlæg her i dag, har regeringen iværksat en massiv indsats over for ungdomskriminalitet.
Nogle af elementerne i beslutningsforslaget er mere eller mindre identiske med de initiativer, regeringen allerede har taget, og de øvrige elementer er gentagelser fra tidligere beslutningsforslag. Disse forslag har vi fra regeringens side også tidligere erklæret os uenig i, og regeringen kan derfor ikke støtte det af Venstre og De Konservative fremsatte beslutningsforslag.