Jacob Buksti (S), 2004-03-26:
Jeg kan forstå, at Venstres ordfører er forsinket, så derfor har jeg mulighed for at starte ligesom i gamle dage, og det gør jeg gerne.
Siden regeringsskiftet er arbejdsløsheden steget og steget med i alt 40.000-50.000 personer.
Regeringen har hidtil ikke villet gøre noget, ja, enhver form for politiske initiativer til bedring af beskæftigelsen har man betragtet som utidig og skadelig indblanding i den almindelige udvikling - et udtryk for gammeldags og forældet keynesiansk tankegang, som statsministeren jo så tydeligt i bogen »I godt vejr og storm« har slået fast i bedste fald ikke virker og i værste fald er direkte skadelig. Opsvinget er lige om hjørnet.
Det lovede statsministeren direkte i sin nytårstale, og det er derfor særdeles positivt, at regeringen nu heldigvis langt om længe har erkendt, at det ikke er tilfældet, og at man er nødt til at gøre noget aktivt for at imødegå den negative udvikling.
Men det er desværre for sent, og medicinen virker forkert.
Skattelettelser er en meget dyr måde at skaffe beskæftigelse på.
De giver naturligvis beskæftigelse, men spørgsmålet er, hvor meget mere der kommer i Danmark, og hvor meget der kommer i udlandet, når det skal dreje sig om at købe nye biler og tage ud at rejse osv.
Kl. 9.05 Det eneste fornuftige og fremadrettede ville have været at investere i fremtiden, men regeringen har i stedet valgt at byde op til forbrugsfest.
Som sædvanlig med denne regering er der noget lusk med i spillet, men det forsøger man behændigt at skjule.
Det er således grænsende til grov manipulation, når man i L 185 alene opgør de økonomiske konsekvenser af lovforslaget isoleret og ikke ser dem i den naturlige sammenhæng med L 186 om suspendering af SP-opsparingen.
Det er helt forkert at tale om skattelettelser som led i regeringens pakke.
Samlet set er der nemlig tale om en skatteskærpelse, da beskatningen af SP-bidrag efter regeringens egne beregninger giver en merskat på 3,9 mia. kr. i hvert af årene 2004 og 2005, mens fremrykningen af skettelettelserne koster 3,9 mia. kr. i 2004 og 2,5 mia. kr. i 2005.
Samlet set vil indkomstskatten til staten således stige med 1,4 mia. kr. for de 2 år.
Det er det rene cirkus.
Nordea Pensions direktør, Jens Galatius, udtaler til dagbladet Børsen, at reelt tager regeringen penge op af lommen på folk.
Den beholder selv halvdelen, fordi beløbet nu beskattes, og opfordrer derefter folk til at bruge resten, og det er ikke seriøs rådgivning.
Gad vide, hvordan Forbrugerombudsmanden ville reagere, hvis vi som pensionsselskab foretog den manøvre.
Der er helt entydigt tale om at forringe pensionsopsparingen ved at udbetale den kontant i 2004 og 2005.
Den merskat, det medfører, bliver givet som skattelettelser til alle med forholdsvis høje arbejdsindkomster - altså bortset fra de 1,4 mia. kr. - men derimod bliver der ingen kompensation for skatten af SP-bidraget til beskæftigede med lave indkomster, hvis de ikke har en ægtefælle, som kan udnytte det høje bundfradrag på mellemskatten.
Hvis man skal have fuld glæde af regeringens fremrykkede skattelettelser, skal man have en indkomst på mindst 276.000 kr. eller en samlet husstandsindkomst for ægtefæller på mindst 552.000 kr. Har man en månedsløn på under ca. 20.000 kr., kommer man slet ikke med, og for at kunne få den fulde skattelettelse skal man tjene over 25.400 kr. om måneden.
Langt over 2 millioner danskere får ikke gavn af lettelserne, eftersom de har en indkomst, der ganske enkelt er for lav til, at de kan få andel i skattelettelserne.
Regeringens bestikkelsespakke virker altså utrolig skævt.
De lavtlønnede får slet ikke del i glæderne, men er blot med til at finansiere gevinsterne for de bedre stillede.
Folk bliver så at sige snydt for deres egne penge
Det er den mest virkningsløse medicin, når det gælder om at nedbringe arbejdsløsheden, og Socialdemokratiet kan derfor ikke støtte lovforslaget.
Jeg betragter i og for sig hr. Kristian Jensen som forholdsvis begavet, og derfor kan jeg sådan set ikke forstå, at hr. Kristian Jensen kan stille det spørgsmål.
Jeg håber, man kan forstå, at dermed bliver spørgsmålet om, hvorvidt vi vil flytte rundt på nogle grænser mellem bund- og mellemskat, ret teoretisk, al den stund vi vil afskaffe begge dele.