Ole Sohn (SF), 2000-02-11:
Når SF har fremsat forslaget, som er en delvis genfremsættelse af et tilsvarende, vi havde oppe i sidste samling, så skyldes det ganske enkelt, at vi ikke har en etnisk ligestilling på arbejdsmarkedet.
Det skyldes ganske enkelt, at vi har en væsentlig højere ledighed blandt indvandrere og flygtninge.
Vi har en væsentlig højere ledighed blandt unge anden- og tredjegenerationsindvandrere, som er født og opvokset i det her samfund, som har dansk som deres hovedsprog, som har gået i danske folkeskoler, og som har gået på danske handelsskoler og tekniske skoler, men som ikke kan komme ind på arbejdsmarkedet.
Der er et reelt problem med integration på arbejdsmarkedet.
Derfor har vi fremsat forslaget.
Det er via arbejdsmarkedet, via at man får kendskab til hinanden - danskere får kendskab til indvandrere, og indvandrere får kendskab til danskere - at fordommene nedbrydes, og man kan berige hinanden med den forskellighed, man nu besidder, og kan samtidig blive gode kollegaer og derved også sikre, at indvandrere og flygtninge bliver integreret på regulær vis i det danske samfund.
Det er baggrunden for forslaget. Når det er sagt, vil jeg selvfølgelig gerne kvittere for de fleste partiers meget positive signaler til intentionerne i forslaget.
Det takker vi for, og en særlig tak skal selvfølgelig lyde til fru Jette Gottlieb, som ikke alene havde de gode intentioner med, men som også direkte gav tilsagn om at støtte forslaget. Jeg vil godt lige give et par bemærkninger til nogle af indlæggene:
Ministeren mente et eller andet sted, at regeringens initiativer ligefrem havde overhalet SF's beslutningsforslag. Jeg havde nær sagt: Gid det var så vel.
Jeg anerkender, at en del af de forslag, som ligger på arbejdsmarkedområdet, er brugbare.
Der er forslag, som vi også selv har peget på i tidligere sammenhænge, og det er der ingen problemer i.
Nogle af forslagene er selvfølgelig også - hvad skal man sige - lidt pyntede i forhold til nogle af de initiativer, som er taget og også taget i samarbejde med SF, så det skal der selvfølgelig ingen kritik lyde af. Jeg forstår bare ikke, hvorfor regeringen ikke har taget det enkle lille værktøj i brug at sige, at forudsætningen for, at vi kan brede integrationen ud på arbejdsmarkedet generelt - også på det private arbejdsmarked - er, at det offentlige går forrest og siger: Nu indfører vi en etnisk personalepolitik i stat, amt og kommune og ved de offentligt ejede selskaber.
Derved går man i spidsen.
Det er ikke, som nogle af ordførerne fejlagtigt har givet udtryk for, for at man skulle indføre en kvoteordning.
Det ville være direkte nedbrydende for integrationen at indføre kvoteordninger.
Ved en etnisk personalepolitik, som vi har forstået det, og som vi har lagt den frem, siger man blot: Vi ønsker, at man skal gøre sig bevidst, at vi har en samfundsmæssig forpligtigelse til at sørge for en reel integration af de folk, som er kommet til landet.
Det er såmænd det eneste.
At man også tager hensyn til de kvalifikationer, som indvandrere og flygtninge har.
Man kan bare gå ud på enhver teknisk skole eler på en handelsskole i det her land, og så vil man konstatere, at de unge, som ikke får en praktikplads, uanset deres kvalifikationer, er unge med en anden etnisk baggrund.
Hvorfor?
Jo, fordi vi ikke er bevidste om, at det også er vigtigt, at de kommer ud på arbejdsmarkedet, og fordi - vil jeg formode - en lang række arbejdsgivere og for den sags skyld sikkert også en række lønmodtagere, danske lønmodtagere vælger dem fra, fordi vi har fået en så betændt og uhyggelig og kvalmende debat om indvandreres og flygtninges integration i samfundet.
Så vi bærer selvfølgelig også politisk ved til, at vi har en sådan atmosfære i samfundet, at det er vanskeligt at integrere.
Når vi har gjort det, vil det også være et lille, men godt værktøj at sige til de private virksomheder, som ønsker at overtage offentlige opgaver via udlicitering, at de naturligvis også skal have en etnisk personalepolitik, når de overtager en opgave fra det offentlige, som har det.
Det er jo en logisk følge.
Jeg har såmænd heller ikke noget imod, at reglen bliver ens for alle.
Jeg tvivler på, at problemet er reelt, men det skal selvfølgelig være ens for alle.
Så det er sådan set de to værktøjer, vi mener er ret afgørende, og vi tror faktisk også, at regeringen med utrolig stort held kunne komme i den situation - uden nødvendigvis at behøve at komme med en rapport på 150 sider om integration i det her samfund, som kom i går - at man kunne gå fra ord, og dem er der mange af i handlingsplanen, til handling ved at indføre de her to værktøjer, som vi har foreslået i vores beslutningsforslag. Jeg vil godt lige komme med et par bemærkninger til fru Rikke Hvilshøj, som peger på nogle af de problemer, der er ved, at vores meritoverførsel i samfundet ikke er god nok, når folk med en anden etnisk baggrund kommer til landet.
Det er folk, som har en uddannelse, og som har tilegnet sig dansk, men hvor der stadig væk er problemer med at få meritoverførsel.
Det mener jeg faktisk at man skal se alvorligt på.
På samme måde er jeg enig med hr. Knud Erik Kirkegaard, når han taler om, at vi jo er i en situation, hvor vi har brug for arbejdskraft.
Vi har faktisk også inden for en række områder brug for mere arbejdskraft, end vi selv har.
Og det har allerede i dag betydet, at flere og flere arbejdsgivere taler åbent om at få lempet mulighederne for at få mere arbejdskraft ind i landet.
Her mener jeg faktisk, at vi har en forpligtelse til dels at sørge for at gøre brug af de kvalifikationer, den nuværende arbejdsstyrke har, dels i det omfang, de kvalifikationer ikke er tilstrækkelige, så målrettet gøre en indsats for at opkvalificere den arbejdskraft, som vi har, men som desværre ikke i dag er at finde på arbejdsmarkedet.
Hr. Christian H. Hansen sagde, at han ikke blev overrasket over SF's beslutningsforslag.
Det er jeg glad for.
Til gengæld kan jeg så kvittere med at sige, at jeg heller ikke blev spor overrasket over Dansk Folkepartis reaktioner
på forslaget.
Selvfølgelig kunne jeg have ønsket, at Dansk Folkeparti ikke direkte havde misforstået forslaget og havde læst det som en særlovgivning. Jeg har nu sjældent forestillet mig, at nogen kunne opfatte et forslag, hvor man stiller et simpelt forslag om at lave en ligestilling på baggrund af en konstateret virkelighed, nemlig at der er en overledighed blandt folk med en anden etnisk baggrund, sådan.
Vi siger, at der må være en årsag til det, og altså må vi sørge for, der bliver en ligestilling, så de ikke stilles ringere, end danskere gør i almindelighed.
Derfor er og bliver forslaget ikke en særlovgivning, men et ønske om at lave en ligestilling.
Vi ønsker - og dér vil jeg gerne kvittere over for hr. Christian H. Hansen - at man bedømmer alle, også folk med en anden etnisk baggrund, på baggrund af deres kvalifikationer.
Det, der er hele pointen, er, at de i dag ikke har mulighed for at blive bedømt på deres kvalifikationer, for de bliver slet ikke indbudt til samtaler, og de får slet ikke mulighed for at få praktikpladserne.
Derfor er det altså et spørgsmål om, at vi helt ud på den enkelte arbejdsplads er bevidste om, at man skal have en politik, som imødekommer de kvalifikationer og gøre brug af de kvalifikationer, som folk med en anden etnisk baggrund har.
Til hr. Anders Samuelsen vil jeg sige: Det er en meget, meget, meget mærkelig form for overfortolkning af et beslutningsforslag om etnisk ligestilling at sige, at man godt kan tolke det derhen - det står der godt nok ikke - at SF ønsker at lave en kvoteordning.
Det gør vi ikke.
Så havde vi skrevet det.
Så her har Det Radikale Venstre altså totalt misforstået forslaget.
Afslutningsvis vil jeg sige, at vi håber, at vi under udvalgsbehandlingen og i den almindelige debat, også i debatten om regeringens store, omfangsrige forslag til integration, kan få de her to væsentlige værktøjer ind, sådan som de ligger i vores forslag, om at sikre, at det offentlige får en etnisk ligestillingspolitik, og at de virksomheder, som overtager opgaver fra det offentlige, ligeledes har det.
Det er utrolig vigtige forslag.
Det er utrolig små forslag.
De koster ikke så meget som 5 øre.
Tværtimod vil jeg tro, at hvis finansministeren kiggede ordentligt efter og analyserede forslagene, ville han indføre de her to forslag, som ligger i vores b-forslag, under kategorien besparelsesforslag, for jo flere vi får ud på arbejdsmarkedet, jo færre udgifter er der til dagpenge og kontanthjælp, jo færre udgifter er der til en række af de sociale følgeproblemer, der følger af arbejdsløshed. Så alt andet lige er det faktisk et par gode forslag, og hvis vi kan blive enige om generelt i debatten om indvandrere og flygtninge, men specielt på vores ressortområde på arbejdsmarkedet, at nå til den situation, hvor vi begynder at gå fra ord til handling, så kan vi være banebrydende for at få gennemført en reel integration, ikke bare på arbejdsmarkedet, men i hele det danske samfund, og så vil meget være nået.