Line Barfod (EL), 2002-02-08:
Enhedslisten kan støtte forslaget.
Vi er enige med forslagsstilleren i, at der er brug for særlige tiltag, hvis alle skal sikres boliger.
I øjeblikket er der boligmangel, især i store byer som København vokser problemerne, men netop derfor er vi også meget enige i, at der fortsat er behov for en samlet boligpolitik og dybt uenige i, at man har nedlagt Boligministeriet og fjernet muligheden for at have en samlet boligpolitik.
Der er brug for flere boliger, og der er brug for, at der etableres boliger med rummelighed til de mange lidt skæve eksistenser med ar på krop og sjæl, som i øjeblikket er henvist til enten at leve på gaden eller til et livslangt ophold på psykiatriske sygehuse eller herberg og forsorgshjem, hvor de også ofte bliver afvist.
At leve et liv som anderledes eller udstødt, måske i evig smerte og angst, er i sig selv næsten ubærligt.
Hvis man i stedet sørger for, at folk er sikret et sted at bo, så de ikke skal bekymre sig om det, og sørger for, at der er ordentlige aktiviteter, og at der er et boligsocialt arbejde, kan man også udnytte de ressourcer, som de folk har, for folk kan jo som regel mange forskellige ting, og hvis de får muligheden, kan de faktisk være med til at løfte et boligområde.
Netop derfor er vi også så dybt bekymrede over, at regeringen sammen med de borgerlige partier og Dansk Folkeparti går ind og skærer ned på det boligsociale arbejde.
Der er sagt meget her om alt det, der kommer, og jeg kan godt forstå, at man gerne vil gøre sig nogle grundige overvejelser om, hvordan man bedst sætter ind på det her område, men jeg forstår ikke, hvordan man kan forbinde det med, at man skærer ned på de konkrete tiltag, der allerede er.
Hvis man endnu ikke ved, hvad man vil gøre, hvad det er for nogle initiativer, man vil sætte i værk, så vent dog med at fjerne det, der er, til man har besluttet, hvad det er, man vil have fremover.
Hvis det nu viste sig, at det, man gerne ville have, faktisk var noget af det boligsociale arbejde, der allerede fungerer, hvis det nu viste sig, at noget af det, man gerne ville have, var at have en beboerrådgiver i de lokale boligområder, er det da tåbeligt at starte med at fjerne dem.
Jeg synes som sagt, det er helt i orden, at man tager sig sådan et mellemår til at finde ud af, hvad man vil, men så gør det da for alvor.
Så lad være med at lave nedskæringerne, til man har fundet ud af, hvad man vil, i stedet for bare at komme med luftsteg og vindfrikadeller.
Og så har jeg det altså sådan, at når jeg hører ordet mellemår, kommer jeg til at tænke på det begreb, vi har inden for juraen, der hedder mellemdøde børn.
Mellemdøde børn er altså dem, der dør, mens de venter på at få arven udbetalt, og jeg er meget nervøs for, at vi på mange områder kommer til at se mange mellemdøde børn, der bliver ramt af nedskæringerne, mens de venter på, at de konkrete hensigter og pæne ord engang skal blive til virkelighed.
Jeg håber meget, at hele det arbejde, der er omkring det boligsociale arbejde, omkring at forbedre forholdene for nogle af de svageste grupper i samfundet, ikke lider døden, fordi det nu bliver skåret væk på finansloven og der ikke stilles noget andet i stedet.
Derfor vil jeg også meget gerne støtte det forslag, der ligger fra SF.
Enhedslisten er enig med forslagsstillerne i, at der er behov for at styrke indsatsen over for de mennesker, der har sværest ved at få tålelige livsbetingelser.
Efter at vi har haft et par årtier, hvor vi har nedlagt en lang række store institutioner, er der nu behov for at tænke igennem, om der er brug for at oprette institutioner igen.
Det har været rigtigt og godt at få nedlagt de tidligere totalinstitutioner, der var for psykisk syge og psykisk og fysisk udviklingshæmmede.
Hvis nogen har set de store institutioner, der var før, så er man ikke meget i tvivl om, at det var et stort fremskridt, at vi fik afskaffet dem.
Det har også været rigtigt at tænke i anderledes rummelige permanente boformer i stedet for forsorgshjem og herberger.
Men en af konklusionerne på den udvikling, der har været, må være, at der i processen er blevet tabt nogle.
Der er nogle, der ikke hører til nogen af de steder, vi så har fået oprettet, og de har en tilværelse, der bærer præg af omsorgssvigt.
Derfor bør der i en dialog med de grupper tænkes nyt, så også de, der har det sværest i dagligdagen, får den nødvendige hjælp under værdige former.
Vi læser forslaget sådan, at også de mange psykisk syge, der i dag er henvist til at leve stort set hele deres liv på psykiatriske sygehuse, hvorfra de egentlig er færdigbehandlede, er en af de grupper, der skal være en særlig indsats for.
Vi er enige i, at det vil være en god idé at samle den viden og den megen forskning, der bliver lavet spredt mange forskellige steder, og de erfaringer, der bliver gjort mange forskellige steder, så man kan se, hvad der er af gode og dårlige sider ved de mange forskellige måder, man har forsøgt at gøre ting på rundtomkring.
Så vil jeg også i forhold til den debat, vi har haft tidligere, igen sige, at jeg ikke forstår, hvordan regeringen og især Dansk Folkeparti kan lave en finanslov, hvor man fjerner det forebyggende arbejde, og hvor det, der skal træde i stedet, det, der netop skulle styrke indsatsen for de svageste i samfundet, er luftsteg og vindfrikadeller.
Vi kan ikke få de konkrete tiltag.
Men vent så med at fjerne det, der allerede er.
Så lad være med på det her område at nedlægge de råd, der allerede er, og som samler indsatsen, og som prøver at komme med gode forslag.
Vi har lige fået rapporten fra Narkotikarådet om en styrket indsats for de ældre narkomisbrugere, som har behov for et sted at bo.
Gå i gang med at se på, hvad man kan gøre.
Kom med nogle konkrete forslag til nye tiltag og forbedringer, før man nedlægger alt det, der allerede er,
så vi ikke taber indsatsen for de svageste på gulvet.
Det er desværre det, som Dansk Folkeparti og regeringen er i fuld gang med.
Det går ud over de allersvageste, de sociale grupper i samfundet, som Dansk Folkeparti gik til valg på at være den sociale garant for.