runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Flemming Oppfeldt (V), 2004-01-14:
Da Venstres ordfører på det her område ikke kan være til stede, skal jeg fremføre Venstres synspunkter vedrørende dette lovforslag.
Det indeholder fem delelementer: Det drejer sig om en udvidelse af ledsageordningen, præcisering af kvindekrisecentrenes virksomhed og indførelse af en hjemmel til at drive døgnhuse.
De tre ting skal jeg vende tilbage til.
Men først om de to andre bestemmelser: Der indføres en hjemmel til at fastsætte nærmere regler for, hvordan kommunerne skal indbetale bidrag til den særlige pensionsopsparing for de forældre til handicappede børn, der modtager den særlige supplerende ydelse efter servicelovens § 29 a.
Det går vi ind for.
Vi går også ind for at ophæve den revisionsbestemmelse, der ligger i servicelovens § 146, da der ikke mere skønnes at være behov for denne bestemmelse.
Om de tre hovedelementer: Venstre vil gerne anbefale en udvidelse af ledsageordningen, som er en opfølgning på regeringens handicaphandlingsplan.
Udvidelsen indebærer en ret for unge mellem 16 og 18 år til ledsagelse.
På den måde vil også unge handicappede have mulighed for at deltage i fritids- og kulturaktiviteter uden nødvendigvis at skulle have far og mor med.
Desuden vil alle, der modtager ledsagelse, kunne modtage et årligt beløb på 650 kr. til dækning af udgiften til ledsageren, til biografbilletter og den slags.
Med dette lovforslag indføres en bestemmelse i serviceloven, der præciserer kvindekrisecentrenes virksomhed over for kvinder, som har været udsat for fysisk, psykisk eller seksuel vold fra ægtefælle eller samlever.
Lovforslaget er et led i aftalen om udmøntningen af det, der hedder satspuljeaftalen for 2003.
Med denne præcisering vil vi sætte yderligere fokus på kvindekrisecentrenes virksomhed og ikke mindst på den meget udsatte gruppe, hvilket Venstre gerne støtter.
Amtskommunerne får med dette lovforslag mulighed for at oprette døgnhuse, der er målrettet for personer med sindslidelser, som for en kortere periode har brug for at bo i faste rammer og med støtte omkring sig.
Erfaringerne med døgnhuse, som jo hidtil har været en forsøgsbestemmelse, viser, at de kan være med til at skabe et bedre samspil mellem tilbuddene i psykiatrien og socialpsykiatrien til gavn for netop personer med sindslidelser.
De indeholder en række gode initiativer og forenklinger samt præciseringer til glæde for flere brugere, og det går vi ind for.
Margrethe Vestager (RV), 2004-01-14:
På forslagsstillernes vegne vil jeg gerne som ministeren sige tak for debatten.
Det mest afgørende at glæde sig over synes jeg er den brede opbakning, der er bag forslaget til vedtagelse, som faktisk kommer til at gøre en konkret forskel i forhold til situationen før denne forespørgsel, dels ved, at vi er sikre på at få en årlig § 115-redegørelse, dels ved, at partnerskaber understøttes som en realitet, og det vil sige, at der skal være et fortsat arbejde med at sikre, at metoderne og modellerne bliver udviklet og bliver gjort tilgængelige, og at der bliver en vidensdeling om, hvordan de fungerer, og sidst, men ikke mindst, at der i den konkrete lovgivningsproces her i Folketinget bliver set på lovgivningen gennem de briller, som charteret giver os, nemlig om lovgivningen virker hæmmende eller fremmende i forhold til det frivillige arbejde og i forhold til samspillet mellem det frivillige og det offentlige.
Tove Videbæk (KD), 2004-01-14:
Vi synes, det er et rigtig godt fem i et-lovforslag, vi har her for os i dag.
Det første drejer sig om udvidelse af ledsageordningen, og det mener vi vil være en stor forbedring af livskvaliteten for de handicappede 16-18-årige.
Hermed vil det blive muligt for denne gruppe unge handicappede i højere grad end tidligere at komme ud og opleve noget på lige fod med ikkehandicappede unge mennesker, så det er vi helt klart positive over for.
Det andet punkt i forslaget er, at kvindekrisecentrenes virksomhed skal præciseres.
Ved satspuljeaftalen 2003 blev det netop aftalt, at der skal en bestemmelse ind i lov om social service, der præciserer kvindekrisecentrenes virksomhed.
Det her forslag skal så også ses i sammenhæng
med, at der ved satspuljeforliget i 2003 blev afsat en pulje på 40 mio. kr. til en forstærket indsats over for kvinder og børn på krisecentrene
, så naturligvis er vi også meget positive over for det.
Det tredje element er døgnhusene.
Vi tror, at disse døgnhuse kan være et godt supplement til allerede eksisterende muligheder for personer med sindslidelser.
Døgnhusene er en slags mellemting, som disse personer kan have brug for i en periode, men det er for personer, som ikke har behov for at være på en psykiatrisk afdeling.
Det er der flere ordførere der har pointeret, og det vil jeg da også gerne tilslutte mig, for det her må naturligvis ikke medføre nedlæggelse af psykiatriske sengepladser, som vi i forvejen har alt for få af.
Naturligvis er vi også positive over for det. Og sidst: Afskaffelsen af revisionsbestemmelsen ser vi ikke nogen problemer i, men vil dog gerne støtte flere ordføreres forslag om opdeling af lovforslaget, hvis ikke alle problemerne er løst i forhold til denne del af fem i et-forslaget.
Hvis ikke den problemstilling er løst inden afstemningen, så vil jeg gerne støtte opdelingen af forslaget.
Karen J. Klint (S), 2004-01-14:
Med hensyn til det med ledsageordningen - det er også noget, jeg vil nævne i min ordførertale - vil jeg bare lige appellere til Venstre om, at vi også under udvalgsarbejdet kommer til at drøfte den økonomi, der ligger i det.
Det er jo en ligestilling til voksenområdet, men på voksenområdet har de voksne jo en mulighed for at have en egenindkomst, det har denne her ungegruppe ikke.
Denne ungegruppe har jo netop i kraft af deres handicap ikke gode muligheder for at komme ud og tjene deres egne lommepenge, og derfor kunne det måske godt ske, at der skulle være en drøftelse af, om vi har nogle andre muligheder for at gøre opmærksom på den kommunale forpligtelse ud over det, der står i loven.
Henriette Kjær (KF), 2004-01-14:
Jeg vil gerne sige tak for positive meldinger på lovforslaget, også selv om næsten alle har indledt med at sige, at det her er blandede bolsjer, alt nyt fra Socialministeriet og alt godt fra havet.
Men sådan er det jo. Når det er små forslag, ville det næsten også være for meget at lave hele fem lovforslag ud af det.
Så jeg siger tak, fordi man trods alt er gået ind i debatten om det.
Jeg har været glad for de tilkendegivelser, der er kommet om, at man er positivt indstillet over for døgnhusene.
Det er mindre sygeliggørende, og det er med til, at mennesker med en psykisk lidelse hurtigere bliver parate til at kunne komme hjem.
Jeg synes, det er meget positivt, og jeg er også glad for opbakningen til det.
Så har der været nogen debat og nogle spørgsmål til forslaget om ophævelse af revisionsbestemmelsen.
Det håber jeg selvfølgelig vi kan få tilslutning til.
Hvis der er problemer på et område, og hvis bare ét medlem af Folketinget ønsker det, kan man jo altid rejse problemstillingen og fremsætte et beslutningsforslag, rejse en forespørgsel eller andet, så vi kan behandle det. Jeg er så fuldstændig enig i, at der er nogle problemer, som er blevet rejst af handicaporganisationerne.
Vi vil her gå i dialog med dem.
Vi vil prøve at se, om vi kan lave en vejledning, altså få de ting sat på plads, og igen gå i dialog med dem og høre, om det er det rigtige, vi har fået fat i.
Jeg kan ikke lige sige her, hvad tidshorisonten er, men det må vi få afklaret under udvalgsarbejdet.
Så er der blevet spurgt en del til forslaget om kvindekrisecentre.
Det kan man så være uenig i at de skal, hvilket nogle er, men jeg synes simpelt hen, at kvindekrisecentrene kræver deres særlige paragraf. Det kan godt være, det er underligt, jeg skal sige det, når jeg også er ligestillingsminister, men de har haft nogle særlige problemstillinger.
De har kæmpet
særlig hårdt, og det er også der, hvor man kan sige, at den store udvikling er. Der er jo kun, så vidt jeg ved, ét krisecenter for mænd, og så kunne man spørge: Hvorfor skal det så ikke også være under det her?
Altså årsagen til, der er flere kvinder, der kommer på krisecentre end mænd, er jo, at vi fysisk simpelt hen er svagere og derfor har større risiko for at få bank og have behov for at være et sted, hvor vi kan være under beskyttelse.
Men vi må diskutere det og så se, om vi kan finde en løsning.
Det skal ikke være noget kardinalpunkt for mig, hvis vi kan finde en mindelig løsning.
Jeg synes bare, det er nemmere, at de har deres egen paragraf, fordi der også er nogle særlige problemstillinger forbundet med det. Som sagt vil jeg sige tak for den velvillige behandling, og jeg er naturligvis meget åben over for at svare på de spørgsmål, der i øvrigt har været stillet fra talerstolen, og på dem, der vil dukke op under udvalgsarbejdet.
Line Barfod (EL), 2004-01-14:
Jeg ved ikke, om det var en fortalelse, hr. Flemming Oppfeldt kom med til sidst, eller om det var udtryk for Venstres holdning.
Men det siger det vel meget godt, at hr. Flemming Oppfeldt siger, at man ikke vil være med til, at det skal være på bekostning af de svageste, det skal være på bekostning af de ældre i stedet.
Jeg fik ikke helt lige noteret det ned, men det lød i hvert fald ret morsomt, at de ældre ikke skulle have frit valg.
Betyder det, at Venstre mener, det er asocialt, at forældre kan få deres børn skrevet på venteliste til en daginstitutionsplads?
Jeg synes altså, det er en mærkelig holdning pludselig at sige, det er asocialt, at man kan blive skrevet på venteliste, hvis man mener, at man har et behov.
Henriette Kjær (KF), 2004-01-14:
Vold er fuldstændig uacceptabelt, og jeg sagde heldigvis heller ikke, at det var værre for kvinder at få bank end for mænd, men jeg sagde, at vi er mere udsatte, simpelt hen fordi vi er fysisk svagere, og det i sig selv gør, at folk, der ikke kan styre deres temperament af den ene eller anden årsag, har nemmere ved at forgribe sig på kvinder, end kvinder har på mænd, der simpelt hen bedre kan værge for sig.
Men det er lige slemt, uanset hvem det går ud over.
Det er jeg enig i.
Lad os nu prøve at se, hvad vi kan gøre for at skabe den her ligestilling.
Det er jeg indstillet på.
Line Barfod (EL), 2004-01-14:
Man kan selvfølgelig godt synes, det er asocialt, at vi skal bruge en del af samfundets ressourcer på at sikre, at der er boliger nok til alle.
Jeg synes sådan set, det er en ret væsentlig del af et velfærdssamfund at sikre, at der er boliger nok til alle.
Jeg synes da, det ville være lykkeligt, hvis vi en dag kommer dertil, at vi har ungdomsboliger nok, at vi har boliger nok til familier, at vi har boliger nok til ældre, og især hvis de boliger, vi bygger rundtomkring, bliver indrettet sådan, at man har mulighed for at bo der, også selv om man får et handicap, bliver ældre og mere gangbesværet og andet.
Det synes jeg ville være rigtig godt.
Jeg tror faktisk - især i denne situation, hvor arbejdsløsheden stiger og stiger - at det kunne være en rigtig god investering at få sat meget mere gang i boligbyggeriet.
Så jeg kan simpelt hen ikke forstå, at Venstre skulle mene, at det er asocialt at bygge boliger.
Men sådan udvikler politikken sig jo åbenbart indimellem.
Flemming Oppfeldt (V), 2004-01-14:
Jeg har selvfølgelig læst Enhedslistens forslag meget grundigt, og jeg har set, at nu opererer Enhedslisten også med en venteliste.
Men det er jo i en overgangsperiode.
Enhedslisten forudsætter, at der bliver bygget mængder af boliger, så der ikke er nogen venteliste.
Der siger vi så bare fra over for at bygge denne mængde boliger for at opfylde, at nogle, der måske ikke har behovet, siger: Jeg vil godt ind i en ældrebolig.
Det vil jo tage ressourcer, penge, fra nogle andre i vores samfund, og det er asocialt.
Enhedslisten har fremsat et meget asocialt forslag til en ændring af boligpolitikken for vore ældre.
Forslaget går ud på, at de ældre borgere kan selvvisitere sig til en bolig.
Det betyder, at hvis den enkelte føler behov for en ny bolig med udsigt over bugten frem for udsigt over banegårdsterrænet, så får vedkommende en sådan bolig.
Forslaget er jo hamrende asocialt, for det betyder, at det ikke nødvendigvis er dem, der har det største objektive behov, der får boligerne stillet til rådighed, men derimod dem, der kommer først.
Det bliver dem, der er velformulerede, dem, der kan tale deres sag, der får andel i boligerne.
Så kan Enhedslisten jo sige, at vi bare kan bygge et ubegrænset antal boliger.
Ikke 10.000, men 100.000 eller 500.000, for så ville der jo være boliger til alle, uanset om de har behovet eller ej.
Det er nemlig de store udgiftsområder, vi har i vort samfund, der ville kunne finansiere dette kæmpe byggeri.
Så vi står over for et valg, og her må jeg sige på vegne af Venstre, at vi altid vil vælge at tildele ældreboliger og plejehjemspladser til dem, der har det største behov.
Det er selvfølgelig kommunerne, der skal foretage disse valg, disse vurderinger skal ske i dialog med den ældre vel at mærke.
Det kunne godt være, at der på baggrund af en sådan dialog kan installeres nogle forbedringer i det hjem, som man måske meget nødig vil fra, hvilket gør, at man ikke behøver at flytte, og den dialog vil jo fuldstændig kortsluttes, hvis Enhedslistens forslag gennemføres. Regeringens forbedringer på området er i modsætning til Enhedslistens forslag både socialt og økonomisk forsvarlige. I dag har vi frit valg af plejehjem og ældreboliger, hvor man ydermere kan få ægtefællen med.
Regeringen har gennemført frit valg, og det vil sige, at man kan pege på, hvor man vil hen, efter at det er blevet vurderet, at man har behov for en handicapbolig eller en plejebolig eller en ældrebolig.
Måske vil man hen til nogle børn i en anden kommune, eller måske vil man væk fra sine børn, bare et helt andet sted hen, og det er det, man har mulighed for nu med det frie valg.
Måske vil man tilbringe sin sidste tid med udsigt over bugten.
Det frie valg skal altså gælde for dem, der har behov for disse boliger, og det er i sandhed en langt mere social politik, som kommer de svageste til gavn frem for de ældre.
Jeg har talt færdig.
Det kunne være, at der var nogle spørgsmål fra salen.
Henriette Kjær (KF), 2004-01-14:
Ja, det synes jeg, for man skulle sandsynliggøre det.
Man skulle ned på sit kommunekontor og bede om at få lov til at flytte og begrunde det med, at man havde nær familie, altså børn i den kommune, man gerne ville flytte til, eller at man gerne ville på et af de få jødiske plejehjem, der var.
At sidde og fortælle, hvilken religion man tilhørte, synes jeg da egentlig var lidt ydmygende.
Margrethe Vestager (RV), 2004-01-14:
Når ministeren nu kan fortælle Folketinget, at der var 1.500, der benyttede sig af mulighederne for at vælge, hvor man kunne bo før regeringens lovforslag, er det så rimeligt at betegne den daværende ordning som værende et stavnsbånd?
Henriette Kjær (KF), 2004-01-14:
Nej, det kan jeg ikke.
Vi har ikke fået tallene ind endnu.
Før lovforslaget om det frie valg blev vedtaget, var det sådan ca. 1.500, der benyttede sig af det, men vi har ikke fået talmateriale, så jeg kan oplyse, hvordan det ser ud nu.
Vi havde estimeret, at det ville blive en fordobling.
Line Barfod (EL), 2004-01-14:
Jeg håber også, at ministeren i sin egenskab af ligestillingsminister vil være behjælpelig med at få lavet et notat om, at vi godt kan lave en bestemmelse, der sikrer begge køn i samme paragraf, for jeg må indrømme, at jeg har lidt svært ved at forstå, at ministeren som ligestillingsminister kan stille sig op og sige, at det skulle være værre at få bank som kvinde end som mand.
Jeg er helt enig i, at der er langt flere kvinder, der er udsat for problemer med vold i hjemmet, og at det har været af stor betydning, at vi har fået opbygget kvindekrisecentrene.
Men jeg mener ikke, at vi kan tillade os at sige, at vi ikke skal tage os lige så meget af mændene.
Jeg er godt klar over, at der kun er ét mandekrisecenter, men så mener jeg også, at vi må kunne finde en løsning, så det kommer ind i samme bestemmelse.
Margrethe Vestager (RV), 2004-01-14:
Når nu ministeren kommer ind på spørgsmålet om valgfrihed, kan ministeren så oplyse, hvor mange der har haft gavn af de nye regler om valgfrihed, hvor mange der har kunnet få indfriet deres ønske om at bo et andet sted, og hvor mange der har benyttet sig af det?
Villy Søvndal (SF), 2004-01-14:
Det synes jeg er helt fair.
Det er i sagens natur umuligt at diskutere tal, man ikke har stiftet bekendtskab med.
Men jeg har den meget præcise fornemmelse for tal, at såfremt Ældre Sagens opgørelse er rigtig, så viser den et fald fra 2001 på dette antal pladser i alt i ældreboliger og plejehjem; hvor der i 2001 var 50.000 pladser, er det faldet til 45.000 pladser i år 2003. Hvis nu billedet er rigtigt, at antallet er faldet i den periode, Dansk Folkeparti og regeringen har drevet ældrepolitik, vil ministeren så medgive, at det kan virke lidt luftigt at tale om frit valg?
Eller spurgt modsat: Vil ministeren anerkende, at der er en materiel baggrund for at diskutere det frie valg, nemlig at boligforsyningen ikke falder og falder og falder år for år?
Henriette Kjær (KF), 2004-01-14:
Jeg tror ikke, man kan sige, at der er en tiendedel færre - det er hr. Villy Søvndals specielle fornemmelse for tal - for man fastholder jo niveauet, og så kan man sige, at opdriften ikke er fortsat, så kurven ikke har udviklet sig på samme måde. Men jeg har i øvrigt svært ved at kommentere en graf, som jeg ikke lige har i frisk erindring, og som jeg ikke har her foran mig.
Så det må vi kommentere skriftligt, hvis hr. Villy Søvndal vil acceptere det.
Villy Søvndal (SF), 2004-01-14:
Vi har fået et bilag i Socialudvalget fra Ældre Sagen, dateret den 9. januar 2004; det er bilag nr. 4.
Der er tegnet nogle grafer over det samlede antal pladser i ældreboliger og på plejehjem, som viser, at det toppede i 2001, da den nuværende regering tog over.
Så faldt det i 2002 og yderligere i 2003, i alt med cirka en tiendedel.
Derfor synes jeg måske, at det er lidt luftigt med regeringens argumentation om det frie valg, for det her er jo udtryk for, at det frie valg, valgmulighederne, simpelt hen er blevet en tiendedel færre i den tid, regeringen og Dansk Folkeparti har praktiseret ældrepolitik.
Det er ikke SF, der har lavet det her.
Det er som sagt Ældre Sagen, der har lavet det.
Henriette Kjær (KF), 2004-01-14:
Det får mig til at svare, at så synes jeg, at det både er et dyrt og et dårligt forslag, for hvad er det så værd, når der alligevel skal foregå en visitation af dem, der står på ventelisten?
Og det er dyrt, for det er nogle meget dyre boformer, når man laver de her plejeboliger, for man indretter dem, så personalet kan komme omkring, og der skal være nogle meget store badeværelser osv.
De skal jo kunne være fleksible, for selv om den ene ikke nødvendigvis har brug for hjælp i en periode, skal boligen jo kunne dække behovet, når der flytter en anden ind, som muligvis har det behov, osv. Jeg mener altså stadig væk, at det er en dårlig udnyttelse af ressourcerne, hvis man kan klare sig godt i eget hjem og få den hjælp, der skal til for at kunne klare sig dér.
Man kan jo så stadig væk trods alt frivilligt flytte, hvis man vil det, men jeg mener ikke, at det skal være en kommunal anlagt plejebolig, man skal have krav på at kunne flytte ind i.
Line Barfod (EL), 2004-01-14:
Jeg er ikke helt sikker på, at ministeren har læst forslaget med bemærkningerne, som det er fremsat i år, for ligesom på ungdomsboligområdet, hvor der jo heller ikke er ungdomsboliger nok, er vi godt klar over, at fordi man får ret til at visitere sig selv til at blive skrevet på en venteliste, betyder det ikke, at man dagen efter har en bolig.
Der vil selvfølgelig være en lang periode, indtil vi får bygget tilstrækkeligt med boliger.
Her vil der selvfølgelig ske en visitation, nøjagtig ligesom der gør med ungdomsboliger: Hvem står først i køen med det største behov?
Det er klart, at en, der ikke kan klare sig selv, kommer først i køen, på samme måde som vi gør med ungdomsboliger, hvor man tager dem, der står akut boligløse og med små børn, før dem, der stadig bor hjemme hos mor og far.
Der er jo ikke lagt op til, at man tager nogen ind foran nogle andre, der har et større behov, men at vi ved at få nogle åbne ventelister kan få et bedre overblik over behovet
og dermed også bedre kan sætte fart i at få bygget det byggeri, som der så er et ønske om blandt befolkningen.
Henriette Kjær (KF), 2004-01-14:
Det er rigtigt, at man selv skriver sig op, hvis man gerne vil have en ungdomsbolig, men man har ikke et krav på en.
Man har ikke ret til at få en, men man kan så være heldig at få en, hvis man gerne vil have en.
Det, jeg synes er vigtigt, er, at vi har et system, der vurderer, om vedkommende har de fysiske eller psykiske skavanker, der skal til, for at man ikke kan bo hjemme, og at man har behov for et botilbud, en plejebolig, hvor der er den pleje, man skal have.
Dermed mener jeg, at vi svigter de svageste, for det ville jo alt andet lige betyde, at der skulle bygges noget mere.
Ville vi så bruge pengene rigtigt?
Kunne vi ikke have brugt dem bedre i stedet for at at bruge dem på de grupper, der måske har visiteret sig selv?
Det synes jeg simpelt hen er et problem, og derfor synes jeg, det skal være ud fra et mere fagligt princip, at der visiteres.
Line Barfod (EL), 2004-01-14:
Først undrer jeg mig lidt over, at ministeren siger, at amterne og kommunerne er rigtig gode til at vurdere boligbehovet, eller at det er dem, der er bedst til at vurdere boligbehovet, for hvordan i alverden kan de vurdere behovet, når de ikke ved, hvor mange der godt kunne tænke sig
en bolig?
Det andet er, at det undrer mig noget, at ministeren siger, at det ville bryde med et fundamentalt princip, hvis borgerne har en ret til selv at blive skrevet op på en venteliste.
Det gør vi jo på ungdomsboligområdet.
De unge går jo selv hen og skriver sig op på en liste til de særlige ungdomsboliger.
På daginstitutionsområdet går forældrene også selv hen og skriver deres børn op på en venteliste til at få en plads i vuggestue eller dagpleje eller børnehave.
Jeg forstår ikke helt det her fundamentale princip om, at borgerne ikke har ret til selv at definere, at de har et behov, de gerne vil have opfyldt af det offentlige.
Eva Kjer Hansen (V), 2004-01-14:
Det må være tillempede nye regler, vi har med at gøre.
Jeg vil sige til fru Sandy Brinck, at jeg tror, det er utrolig vigtigt for det frivillige arbejde, at vi netop giver plads til fleksibilitet og mangfoldighed ude i kommunerne og ikke begynder fra centralt hold at definere og fastlægge, hvordan og hvorledes det frivillige arbejde skal foregå.
Der er jo meget stor forskel, som vi har kunnet se af forskellige undersøgelser, og jeg synes, det er lokalt, man skal tage debatten om, hvordan man f.eks. skal anvende § 115-midlerne, og man skal tage den ud fra, hvad man sætter i gang lokalt, hvad behovet er, og hvad interessen og engagementet drejer sig om.
Jeg skal ikke på nogen måde gøre rede for, hvilke formuleringer der er blevet brugt i rapporten om § 115-midlerne.
Det må stå for forfatternes egen regning.
Jeg vil ikke bruge ordet et naturligt leje.
Jeg synes, vi har fået tegnet et billede af, hvordan situationen er.
Der kan jo sagtens gøres meget mere, og derfor kom jeg også med en klar opfordring til kommunerne om at understøtte det frivillige arbejde, for jeg tror, at der er meget stor gavn af det.
Bare en lille støtte fra offentlig side kan nogle gange sætte en masse ting i værk.
Margrethe Vestager (RV), 2004-01-14:
Nu var det jo ikke det frivillige, jeg spurgte til, men samspillet, og samspillet mellem det offentlige og det frivillige afhænger jo ikke af antallet af frivillige.
Det afhænger bl.a. meget kraftigt af den politiske vilje i kommunalbestyrelsen til at sætte bl.a. forvaltningen i gang med at etablere partnerskaber.
af Danmarks store kommunalt bærende partier.