runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2001-04-18:
Statsministeren svarede, som om Europarådet og de grupper, der arbejder der, er noget fuldstændig frit svævende, som er uden for enhver politisk indflydelse eller kontrol, og derfor er det sådan, at der kan komme en embedsmandsrapport, der siger det ene og siger det andet.
Det er ikke vores opgave, siger statsministeren, at vurdere det, men det er det da, for vi er selv med til at forme de rapporter.
Vi er da selv med til som nation at have nogle repræsentanter siddende, have regeringen siddende, som har indflydelse på, hvad der kommer til at stå i rapporterne om andre lande, og som også i forhold til os selv har mulighed for at gøre indsigelse over for ting, som vi synes er utilfredsstillende i rapporterne.
Så det er da i meget høj grad også vores ansvar at diskutere det her, og derfor er det også nødvendigt, at statsministeren engagerer sig i besvarelsen af de spørgsmål, der rejses.
Så er det, at jeg på den baggrund spørger statsministeren, om det ikke er i dyb modstrid med selve tankegangen i demokratiet og det, at vi har ytringsfrihed, at man skal gå ind og regulere i forhold til tilladelser og økonomisk støtte, al den stund de samtidig tilkendegiver, at de ikke aner, hvordan det foregår i Danmark.
Det er jo heller ikke særligt betryggende.
Det er det, jeg ønsker statsministerens svar på.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Anne Baastrup (SF), 2001-04-18:
Er statsministeren ikke enig i, at hvis man lever i et demokratisk samfund, hvor der er andre lande, vi har ønske om at kontrollere og holde øje med og overvåge, så er vi også nødsaget til at acceptere, at der er andre lande, der holder øje med os, herunder at andre lande også har en anden opfattelse af, hvordan man kan styre pressen? Så kan vores presse jo gå ind og argumentere ud fra det, de ønsker.
Det er ikke så mange år siden, det spanske formandskab rent faktisk foreslog, at vi fra dansk side bl.a. skulle regulere ligestillingsdebatten, og dér husker jeg tydeligt, hvordan den danske minister på et eller andet tidspunkt gik ned og sagde, at det ikke lige var den danske kop te.
Peter Skaarup (DF), 2001-04-18:
Jeg synes stadig væk, at statsministeren på den ene side siger, at det er ikke en opfattelse, regeringen deler; man deler ikke den opfattelse, der står i rapporten.
Men så må det et eller andet sted også være sådan, at når nu Danmark har muligheden for at protestere over det - det er faktisk en regerings sag at protestere over det her - at man så gør det eller alternativt i hvert fald kommer med det, som man er rådet til fra repræsentationen nede ved Europarådet, nemlig en fyldestgørende beskrivelse af, hvor man er uenig.
Og det synes jeg heller ikke vi har set fra regeringens side.
Så jeg forventer selvfølgelig et svar på, hvad man vil gøre, når det nu er så tydeligt, at man ikke er enig i den europarådsrapport, som den er.
Det er jo ikke bare statsministeren, der er en række andre socialdemokrater, også ministre, der har sagt, at man ikke er enig, at det er et uaktuelt billede, det, der bl.a. beskrives i rapporten. Så mit spørgsmål er altså: Kan vi forvente, at regeringen kommer med en fyldestgørende redegørelse for, hvor man ikke er enig, og altså også bekræfter det indtryk, som statsministeren her i dag giver udtryk for?
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2001-04-18:
Må jeg sige til fru Charlotte Antonsen og fru Anne Baastrup og også til hr. Keld Albrechtsen, at jeg grundlæggende er enig i, at vi nu bør søge sammen og få tilrettelagt den fremtidige procedure i forhold til Europaudvalget, som betyder, at vi naturligvis også vender dette og lignende spørgsmål i Europaudvalget på naturlig måde.
Til fru Charlotte Antonsen vil jeg sige: Jeg ved, at forsvarsministeren i morgen, tror jeg det er, har lejlighed
til at orientere Det Udenrigspolitiske Nævn også om spørgsmålet om den konkrete håndtering vedrørende den militære komités formand, og jeg synes, det er rigtigst at henvise til min forsvarsminister i det spørgsmål. Så er der det mere principielle spørgsmål, som hr. Thulesen Dahl stiller, og som jeg hører sådan: Er det nu rigtigt, når Danmark har et forsvarsforbehold, at Danmark deltager som udslaggivende - sådan hørte jeg spørgsmålet - i en afstemning om en formand for den militære komité?
Og det vil jeg gerne give et klart svar på.
Min vurdering er, at én ting er jura, en anden ting er, hvad vi ville finde rimeligt politisk, og der må jeg sige, at det er min vurdering og min holdning, at i sådanne sager, hvor den danske stemme vil være udslaggivende, mener jeg ikke, vi skal deltage - under fuld respekt for vores forbehold. Jeg vil gerne sige til hr. Thulesen Dahl: Jeg kan ikke vide i den aktuelle sag, om Danmark rent faktisk har været udslaggivende, for det er en hemmelig afstemning.
Det er naturligvis et onsdagsspørgsmål, vi har her i dag, men det er også et spørgsmål, som jeg synes har en sådan principiel karakter, at jeg har lagt vægt på at svare så direkte, som jeg nu overhovedet kan.
Peter Skaarup (DF), 2001-04-18:
Jeg håber da, at statsministeren er indstillet på at gå ind i en dialog om det her, for det er jo noget, der bliver diskuteret.
Jeg tror, at statsministeren bare behøver at åbne én avisdebatside for at finde i massevis af holdningstilkendegivelser i både den ene og den anden retning.
Alle deltager i debatten, og det er jo sundt.
Derfor synes jeg også, at det vil være rimeligt, når vi stiller spørgsmål her i spørgetiden, at statsministeren også deltager i debatten, for det er faktisk det, spørgetiden kan anvendes til.
Mit spørgsmål her går på regeringens samlede holdning til konklusionerne og i det hele taget til rapporten.
Der har været nogle holdninger fra bl.a. udenrigsministeren om, at det var en forældet rapport, det var ikke et aktuelt billede, og derfor skulle man ikke tage særlig notits af den her rapport.
På den anden side har repræsentanter for det andet regeringsparti, Det Radikale Venstre, udtalt, at det var rigtig godt, at man fik kigget på de her ting, og at det var vigtigt, at vi gik ind og så på et eventuelt fremmedhad i Danmark osv., osv.
Jeg kunne godt tænke mig at høre statsministerens samlede vurdering, også som regeringsleder: Er det en rapport, vi skal tage meget notits af, eller er det ikke?
Og er det, der står i rapporten forældet, eller er det ikke?
Jeg må sige, at jeg har svært ved at følge tankegangen om, at Danmark skal vurdere, om vi er udslaggivende, og så skal vi lade være med at stemme, hvis vi kan være udslaggivende.
Kan statsministeren pege på, hvad man ville sige i Højesteret, hvis man skulle votere dér, og der så lige pludselig er et medlem af Højesteret, der siger: I den her sag er det meget tæt, så jeg må hellere afholde mig fra at stemme?
Det er da fuldstændig grotesk at forestille sig det.
Så det håber jeg at statsministeren vil genoverveje, for det er komplet tåbeligt at have en holdning som den.
Den bør man ændre, sådan at Danmark ikke stemmer med overhovedet.
Så vil jeg godt bede statsministeren bekræfte ud fra det, der så er sagt - og jeg takker for tilkendegivelsen heraf - om statsministeren betragter det som en fejl, at Danmark overhovedet deltog i den afstemning, der var tale om.
Så vil jeg også godt spørge, hvorfor Danmark egentlig pegede på Hägglund, den finske general, når der var en NATO-general til stede, og hvor det kunne være et NATO-land, man støttede i forbindelse med EU's styrke.
Man har jo hele tiden sagt fra regeringens side, at man mente, det her skulle være en del af NATO.
Det skulle ikke være noget EU-styret.
Og til sidst vil jeg spørge: Er det ikke netop det signal, vi sender, når vi nu peger på Hägglund, som kommer fra et ikke-NATO-land, at vi støtter EU i forsvarsspørgsmål og ikke NATO?
Det er noget, vi beklager, hvis det er tilfældet, men jeg vil godt have et klart svar på, om det er tilfældet eller ej.
Søren Hansen (S), 2001-04-18:
Nu er der jo nogle, der har lidt større tillid til danskere og til seere og til kulturbrugere, end visse andre har.
Det kunne måske have en sammenhæng i forhold til dette med konkurrencesituationen.
I øvrigt har man lidt svært ved at forstå, at dette her
er en debat omkring et af de allervigtigste elementer i vores kulturpolitik
Det farer igennem luften med ord som markedsvilkår, økonomi, forretningsplaner og teknik.
Det her handler først og fremmest om kultur; det her handler først og fremmest om kvalitet og muligheden for at anvende dette her på en ordentlig facon.
Der er jo nogle partier her, der også vil privatisere den smule kvalitet, vi har tilbage på det elektroniske område.
Derfor vil jeg gerne spørge kulturministeren, om hun er enig med TV 2-direktøren, der anser det element, at man har licensmidler, og at man har public service-forpligtelser, for at være et bærende element i forhold til den kvalitet, man er i stand til at præstere på den pågældende kanal.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2001-04-18:
Venstre taler meget om valgmuligheder.
Forudsætningen for, at der er valgmuligheder, er, at der er noget at vælge imellem.
Størstedelen af danskerne vil ikke have deres film afbrudt af reklamer, og derfor synes jeg også, at det er fuldstændig rimeligt, at vi via kulturpolitikken sikrer seerne den mulighed, at de, når de ser TV 2, og når de ser Danmarks Radio, så ikke får deres film afbrudt af reklamer.
Man kan også forestille sig, at der er andre reklametyper, som seerne generelt er imod, og at vi derfor gør det til en del af public service-stationernes image, kan man sige, at her tjener man altså også sine penge på en bestemt måde.
Så ligesom der er nogle særlige forpligtelser med hensyn til programmerne, er der altså også nogle forpligtelser med hensyn til, hvordan man tjener sine penge.
Og jeg synes ikke, det er stærkt konkurrenceforvridende at sige, at en station, som danskerne betaler licens til, skal opfylde nogle bestemte krav.
Jeg synes sådan set bare, det er ret og rimeligt.
Ellers kunne vi nemlig lige så godt gøre det, som hr. Jens Rohde har foreslået, nemlig at privatisere TV 2, og som sagt så er jeg imod det.
Jeg tror nemlig, det er vigtigt, at vi har konkurrence, og jeg synes, at det er en kæmpefordel, at vi kan konvertere mere end 1 mia. kr. i reklameindtægter til en ordentlig og solid public service-virksomhed, som vi så kan supplere med nogle licensmidler.
Og til hr. Søren Hansen: Jeg er enig i, at det, der kendetegner vores public service-virksomhed, er, at der er nogle frie midler i form af licensmidler, som altså giver mulighed for at producere programmmer, man ellers ikke ville producere, samtidig med at der er nogle public service-forpligtelser.
Det vil sige, at samfundet repræsenteret ved et flertal i Folketinget altså går ind og siger, at sådan som vores samfund ser ud lige nu, så mener vi, at vi public service-virksomhed rummer de og de elementer.
Ikke at vi skal ind og blande os i programlægningen, men vi skal formulere de overordnede rammer for, hvad det er for en samlet programflade, vi danskere skal have mulighed for at se også i fremtiden.
Jens Rohde (V), 2001-04-18:
Jeg bemærkede jo lidt af en selvmodsigelse fra kulturministerens støttepædagog, hr. Søren Hansen, om at have større tillid til danskerne.
Hvem er det, der har tillid?
Den, der ønsker at definere begrebet kultur og kvalitet, er jo regeringen, det er jo hr. Søren Hansen, der mener, at regeringen ved bedre, hvad der er kultur og kvalitet, og derfor skal vi gøre det fra politisk hold, for danskerne kan jo ikke selv finde ud af det.
Det kalder jeg større tillid til danskerne.
Når vi ønsker at privatisere TV 2, er det, fordi vi ganske enkelt mener, at det er en uholdbar konstruktion, det er ikke en kritik af TV 2, men det er en uholdbar konstruktion, vi har på det danske mediemarked.
Jeg synes også, at det kan være vanskeligt at forsvare, at man skal putte licensmidler i en kanal som TV 2 Zulu, som helt klart er en markedsplaceret station, men det er jo så en helt anden diskussion.
Igen for at anfægte kulturministerens påstande om det med reklamer: Ja, hvis man er irriteret over at blive afbrudt af reklamer, så kan man netop på grund af den digitale teknik blive fri for at se reklamer.
Det er jo det, der er fordelen
ved den nye teknologi.
Hvorfor i alverden tænker man ikke det ind i sine overvejelser?
Og så må jeg spørge: Skal TV 2 yderligere kompenseres, såfremt TV 2 ikke kan klare sig i konkurrencen fremover?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2001-04-18:
Jeg er sådan set enig med kulturministeren i, at der nok er et flertal i den danske befolkning, inklusive mig selv, som ønsker at se film, uden at de bliver afbrudt af reklamer.
Vi kan så tro, at det er sådan; det tror jeg også det er.
Spørgsmålet er, om man tror på, at vi som forbrugere er stærke nok til at kunne tilvælge det og så få produkter af høj kvalitet, eller om man virkelig tror, at befolkningen er så svag, at forbrugerne er så svag en faktor i det her spil, at man politisk bliver nødt til at have tilvalg på befolkningens vegne.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2001-04-18:
Og så til hr. Jens Rohde vedrørende denne her lidt filosofiske overvejelse om, at vi ikke skal ind og definere kultur og kvalitet: Det er faktisk det, vi gør.
Altså det, de fleste partier gør i deres kulturpolitiske programmer, er, at man går ind og formulerer sig om, hvad de synes kvalitet er, og hvad det er for en kultur, de ønsker at fremme i det danske samfund.
Nå jeg lytter til hr. Jens Rohde, kan jeg selvfølgelig godt få den opfattelse, at kulturpolitikken helst skal forvandles til sådan ren erhvervspolitik, altså hvor det, det drejer sig om, er at styrke ideologen med hensyn til valgfriheden og sørge for, at man tjener nogle penge på medierne.
Men der må jeg så understrege, at for mit eget vedkommende, for regeringens vedkommende er det sådan, at når vi fører kulturpolitik, er det først og fremmest med henblik på netop at sikre og udvikle kulturen, og det vil sige, at hvis man tjener penge på den, så er det i orden, men det er altså ikke det, der er hovedformålet med selve kulturpolitikken.
Jens Rohde (V), 2001-04-18:
Nu holder vi jo stadig væk fast i, at Danmarks Radio skal være vores public service-station, og at det er derigennem, at vi skal sikre de kulturtilbud til den danske befolkning, som vi også mener de skal have.
Men vi må jo trods alt erkende, at vi er fem millioner mennesker, og der er det vel rimeligt at sætte spørgsmålstegn ved, om vi skal have fire statslige tv-kanaler og fire statslige radiokanaler.
Desuden er det vel også rimeligt at sætte spørgsmålstegn ved kulturministerens holdning til, at sådan noget som Lykkehjulet også er public service.
Og det er såmænd bare nogle af de ting, vi gør. Men sådan er det jo.
Kvalitet er jo ikke det samme for kulturministeren, som det er for mig eller for hr. Hansen eller for hr. Kristian Thulesen Dahl.
Sådan er vi jo forskellige.
Og når nu den teknologiske mulighed byder sig for at sikre valgfriheden for befolkningen, så er det sandelig med at gribe den. Det er jo også det, den digitale udvikling gør muligt.
Og nu siger jeg det én gang til: Man behøver ikke at se film med afbrydelse af reklamer, når digitaliseringen kommer, for man bare vælge det fra.
Det vil så koste noget mere at have
et abonnement på sådan en kanal, men man kan vælge det fra. Det er jo dér, digitaliseringen er hel eminent, og jeg forstår ikke, at kulturministeren ikke forholder sig til den mulighed i stedet for at blive ved med at tale digitalisering, men fortsat bevæger sig i de analoge terminologier. Og jeg fik ikke svar på spørgsmålet om, hvorvidt TV 2, hvis de ikke kan klare sig i denne her konkurrence fremover, skal kompenseres, og hvor meget kulturministeren er villig til at hæve licensen med for at kompensere TV 2 i en sådan given situation.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2001-04-18:
Jeg må blankt erkende, at jeg har meget svært ved at følge kulturministeren i argumentationen, for
kulturministeren siger, synes jeg, sådan meget akademisk, at vi skal sikre, at f.eks. TV 2 er der, så der er en kanal sammen med Danmarks Radio, der sender film uden afbrydelser.
Jamen de er der jo, altså TV 2 er der jo.
Det er et faktum: De er der nu.
Sådan er det.
Så vi må jo forholde os til den verden, vi ser nu, som den er, og så sige: Jamen hvad er det så for noget, der udvikler sig?
Og der er det altså bare sådan, at hvis jeg vil
have en kanal, hvor jeg kan vælge at se film uden afbrydelser, jamen så skal jeg da som forbruger foretage det som et tilvalg og sige, at det vil jeg have, og det vil jeg også gerne betale for.
Sådan er det.
Det er da ikke noget problem.
Det er da sådan, verden kommer til at udvikle sig.
Det vil vel også forekomme sådan hos kulturministeren i hendes hjem, at hun siger: Jamen jeg vil have det og det og det, men jeg vil da ikke betale for alt muligt andet, for det synes jeg er noget skidt.
Og dér vil kulturministeren altså bevare det element, der hedder, at det er kulturministeren, der sammen med et flertal herinde i Folketinget skal definere, hvad der så er det, jeg skal betale for eller ikke betale for.
Og det synes jeg grundlæggende er en forkert tankegang, som jeg overhovedet ikke kan følge.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2001-04-18:
Ja, vi kan jo håbe på, at det her virkelig bidrager til den større folkeoplysning.
Altså forudsætningen for, at den valgmulighed er der, må jeg sige til hr. Kristian Thulesen Dahl, er jo, at TV 2 fortsat eksisterer, og at TV 2 fortsat ikke afbryder sine film med reklamer.
Det er det, jeg vil mene er klogt at vi kulturpolitikere sikrer.
Det vil sige, at når en digital teknologi er der, når man altså får langt bedre mulighed for at vælge, jamen så kan man fortsat, ligesom det er nu, vælge at se TV 2 og også Danmarks Radio uden reklameafbrydelser.
Det har vi altså sikret i kraft af, at vi har licensmidler, i kraft af, at vi har en lovgivning, som gælder for præcis public service-virksomheden.
Så det her er et udtryk for, at også regeringen vil bidrage til, at der i fremtiden er valgmuligheder.
Og så tilbage til hr. Jens Rohde.
Hvad angår TV 2's økonomi: Jeg er ret overbevist om, at der ikke sker noget dårligt for TV 2's økonomi i de kommende 4 år, for det vil tage et stykke tid, inden at det her eventuelle forslag slår igennem. Dernæst skal medieaftalen genforhandles om 4 år og bliver i det hele taget løbende drøftet.
Så om 4 år er der rig lejlighed til at tage stilling til, hvordan licensfinansieringen skal være dér, hvordan licenspengene skal fordeles mellem public service-virksomhederne osv. Så det vil jeg mene at vi simpelt hen skal tage stilling til til den tid.
Desuden kan teknologien have forandret sig vældig meget, markedet kan have ændret sig vældig meget, så der bliver nok mange faktorer, vi skal have ind i de samlede økonomiske overvejelser om public service-virksomhedernes fremtid.
Endelig vil jeg sige, at jeg finder det jo fantastisk forunderligt, at et parti, som går ind for valgfrihed, og som mener, at det er vigtigt, at vi har noget at vælge imellem, at der er konkurrence, siger, at når det drejer sig om public service, så skal vi have et monopol, så skal vi kun have gode gamle Danmarks Radio.
Det er en tanke, som er interessant.
Kim Behnke (UP), 2001-04-18:
Jeg vil godt spørge kulturministeren, om hun ikke vil bekræfte, at når TvDanmark i dag bringer film, så afbrydes de ikke af kommercielle reklamer, men af det, der vel i branchen hedder in house-reklamer, altså reklamer for andre TvDanmark-programmer, der kommer efterfølgende osv., og til trods for at man har disse afbrydelser, så opnår TvDanmark ganske høje ratings, når de viser film.
Det andet spørgsmål til ministeren er: Er det ikke sådan, at når TV 2 går ud og netop reklamerer så meget med et slogan, at ministeren har valgt at tage det med i dag, nemlig: »Film uden afbrydelser«, så kan det i sig selv være med en markedsføringsmæssig fordel for den kanal, at man simpelt hen får så høje seertal på at vise film uden afbrydelser, selv om det var tilladt, at man så kan sende endnu flere reklamer før og efter, og at det derfor ikke skal være lovgivningen, men markedet, der helt naturligt regulerer disse ting?
Jens Rohde (V), 2001-04-18:
Det her er jo igen et spørgsmål om, hvad der er statens opgave, og hvad der ikke er statens opgave.
Vi er fem millioner mennesker, og ja, vi ønsker at privatisere TV 2.
Vi er ikke af den opfattelse, at sådan noget som Lykkehjulet og David Letterman-shows m.v. er public service.
Det mener vi ikke er tilfældet i vores terminologi, men det har jeg jo forstået kulturministeren synes, og det er jo også en ærlig holdning at have.
Det ændrer ikke ved, at man godt kulturpolitisk kan sikre nogle valgfriheder, og det ændrer stadig væk ikke ved det faktum, at man som seer ved hjælp af digitaliseringen har muligheden for selv at vælge fra, om man vil have reklameafbrydelser eller ej.
Vil kulturministeren dog ikke forholde sig til det teknologiske faktum? Det er jo ikke noget med om 10, 15, 20 år.
Det er jo noget, som vi ved digitaliseringen muliggør.
Og hvorfor så ikke lade markedet regulere det i stedet for at gøre det ad lovgivningsmæssig vej?
Jeg synes, det er for gratis, hvis kulturministeren ikke vil tale om, hvorvidt hun har en holdning til, at TV 2 skal kompenseres, hvis de ikke kan klare sig.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2001-04-18:
Jeg har svaret på spørgsmålet om TV 2 og kompensation.
Til spørgsmålet fra hr. Kim Behnke er mit svar ja.
Jeg er helt enig i, at det kan være en konkurrencemæssig fordel at lade være med at afbryde sine film, og det kan være en konkurrencemæssig fordel at gøre det.
Altså det vil sige, man henvender sig simpelt hen til forskellige segmenter.
Og derfor er jeg heller ikke enig, når TV 2 siger, at de er fuldstændig sikre på, de vil miste en masse penge på ved ikke at have mulighed for breaks.
Det, vi så er uenige om, er, hvorvidt det er markedet eller lovgivningen, der skal sikre, at den valgmulighed er til stede.
Og der vil jeg for at sikre seerne, for at sikre den store andel af danskere, som rent faktisk ikke har lyst til at få deres film afbrudt af reklamer, vil jeg sørge for, at det produkt er til stede, altså at man faktisk kan vælge.
Så derfor tør jeg ikke overlade ansvaret alene til markedet.
Jeg synes, at lovgivningen skal følge med her, og jeg synes også, det er legitimt, at lovgivningen spiller med, i og med at vi giver licensmidler til bl.a. TV 2. Så til hr. Jens Rohde: Jeg kan kun gentage, at selv om teknikken er til stede, er det ikke sikkert, at teknikken giver flere muligheder.
Forudsætningen for, at teknikken bliver til teknologi, er, at der er et samfund og der er nogle politikere, der er aktive.
Og der er jeg ret overbevist om, at det vil være klogt af os at stille nogle massive krav til det, vi kalder public service-stationerne i fremtiden med henblik på at sikre, at der er forskel på det, de tilbyder, og den måde, de tjener deres penge på, og den måde, de øvrige kommercielle aktører tjener deres penge på. Hermed sluttede spørgsmålet.
Poul Nødgaard (DF), 2001-04-18:
»Vil ministeren redegøre for de holdninger, som har ligget til grund for, at ministeren har skrevet til næsten alle råd og nævn under ministeriet og bedt dem opstille mål for, hvordan kulturinstitutionerne i virke og formidling kan bidrage til et kulturelt mangfoldigt Danmark, erkender ministeren i forlængelse heraf, at Danmark er et multikulturelt samfund, og er ministeren enig med koordinator i Det Interkulturelle Netværk, Gavin Clarke, om, at Danmark hidtil har praktiseret »kulturel miniapartheid«?«
Ja, det er jo rapporternes tid i øjeblikket.
Den ene afløser sådan set den anden.
Nu ser vi så en rapport om kulturinstitutionernes manglende betjening af personer med anden etnisk baggrund.
n værst af alt i den rapport er, at kulturministeren faktisk mere eller mindre er hoppet på rapporten og farer frem med bål og brand, som man kan se i Jyllands-Posten her forleden dag, og så må befolkningen endnu en gang se til, at en radikal minister fører sig frem. Jeg kunne godt tænke mig at høre, hvad ministerens kommentar er. Står ministeren ved alt, hvad hun har udtalt til Jyllands-Posten?