runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jan Petersen (S), 2003-01-31:
Bare for at sagen står klar, når vi skal i gang med udvalgsarbejdet bagefter, så vil jeg godt spørge hr. Thulesen Dahl, også som et led i en kvittering for diverse invitationer om at tale sagen videre igennem, om ikke hr. Thulesen Dahl er enig i, at ud over den her debat om den uorganiserede del af arbejdsmarkedet, som kører, og hvor der er visse fælles vurderinger af, hvad risikoscenariet er, om end jeg ikke tror, at det østeuropæiske problem er så stort, som hr. Thulesen Dahl gør det til, så er der også en anden sag, jeg lagde mærke til i ordførerindlægget, som hr. Thulesen Dahl er optaget af, og det er ensidigheden i indgrebet. Og der var der jo en appel fra min side om, at vi under udvalgsarbejdet drøftede, om vi overhovedet kunne færdiggøre det her lovforslag, så lang tid vi har et ufuldstændigt grundlag at bedømme sagen på. Jeg stiller ikke nogen i udsigt, at vi vil medvirke til at afskaffe eksklusivbestemmelser i øvrigt, men det er dog et usagligt grundlag, at vi skal tage stilling til én side af sagen og ikke til en række andre, f.eks. på de liberale erhvervs område. Så vil hr. Thulesen Dahl medvirke til, at vi eventuelt i udvalgsarbejdet siger, at vi ikke gør det her lovforslag færdigt, før sagen er ordentligt belyst? Kan vi få et tilsagn i dag, eller er det noget, der også skal drøftes på et møde i næste uge?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2003-01-31:
Så man kan sige, at man kan diskutere konsekvenserne af at beholde dem eller afskaffe dem.
Men det er notorisk, det kan altså ikke diskuteres, at det dog er et redskab for fagbevægelsen.
Man kan diskutere, hvor stor en betydning de har, isoleret set, men de har en eller anden form for betydning, selvfølgelig har de det.
De er et af de redskaber, fagbevægelsen har for at sikre anstændige løn- og arbejdsvilkår.
Så siger vi: I det redskab er der nogle fundamentale grunde i forhold til frihedsrettigheder og lignende, hvorom vi siger, at det så kan være fornuftigt at pille ved det redskab, ja.
Men da ikke på et tidspunkt, hvor vi kan risikere et ustabilt arbejdsmarked, hvor vi kan risikere, at den danske lønmodtager, som så får sin frihed til at vælge en fagforening fra, og de muligheder der ligger i, at der trods alt er et fællesskab omkring fagforening, oplever en risiko for at stå i så svag en position, fordi det strømmer ind med udenlandsk arbejdskraft. Det er derfor, den sammenhæng jo er helt åbenbar,
som vi har lavet, og som jo flere også har lavet.
Uanset om hr. Jan Petersen helt vil være ved det Ritzaucitat, så har sammenhængen jo altså været klar også for den socialdemokratiske folketingsgruppe.
Det synes jeg da er meget fornuftigt, og jeg synes da også, at man må spørge både hr. Jens Vibjerg og hr. Ulrik Kragh, om regeringspartierne er interesserede i at få flertal for det her forslag, eller om det bare er et paradeforslag.
Hvad vil man egentlig?
Eller hvad er egentlig meningen?
Ellers kan man jo ikke tage det som udtryk for andet, end at ordførerne går på talerstolen og revser
Dansk Folkeparti.
Man må jo vælge: Vil man prøve at få flertal for det her, eller vil man ikke?
Jeg hører det mest, som om man måske egentlig slet ikke er så indstillet på det her.
Specielt når der heller ikke har været kommenteret i forhold til det, som integrationsministeren jo sagde klart og tydeligt i november, altså at flygtninge/indvandrergrupper, der er i det danske samfund, får overordentlig svært ved at komme i arbejde efter den 1. maj 2004.
Det er vel en indikator også fra regeringens side af, at ja, man ved godt, at den her trussel mod det danske arbejdsmarked er der fra den 1. maj 2004.
Så vil man komme med nogle lapperier og sådan noget, men jo ikke virkelig tage fat om nældens rod.
Og det er det, vi ønsker.
Jens Vibjerg (V), 2003-01-31:
Jeg forstår ikke hr. Kristian Thulesen Dahl, når han siger, at det kan give løntrykkeri.
Jeg vil godt spørge: Er der ikke indgået overenskomster på de her arbejdspladser, det handler om?
Har man så ikke styr på løn- og arbejdsvilkår?
Jeg forstår simpelt hen ikke Dansk Folkepartis kovending.
Der er jo intet nyt under solen, fra da vi behandlede det beslutningsforslag, som ligger til grund for det her lovforslag.
Mit spørgsmål er: Handler det her rent faktisk om, at man nu i Dansk Folkeparti er kommet i samme situation som Socialdemokratiet, at man er havnet i lommen på fagbevægelsen og nu ser stort på de mennesker, det handler om?
Én ting vil jeg give hr. Kristian Thulesen Dahl ret i.
Og det er, at det er korrekt, at Dansk Folkeparti blafrer med ørerne her.
Ulrik Kragh (V), 2003-01-31:
Jeg kan forstå på Dansk Folkeparti, at eksklusivaftalerne er bolværket mod, at vi mister anstændige arbejdsvilkår, når horderne af østeuropæiske lønmodtagere kommer væltende.
Så er det bare, jeg er nødt til at spørge: Hvad er forskellen på de 10 pct. af lønmodtagerne, der er underlagt fagforeningstvang, og de 90 pct., der ikke er?
Hvorfor vil Dansk Folkeparti fastholde 10 pct. i fagforeningstvang, når det ikke har nogen betydning hverken for arbejdsudbuddet eller for efterspørgslen for de resterende 90 pct. af arbejdsmarkedet?
Hvorfor vil Dansk Folkeparti skabe denne her utryghed?
Der er ikke ragnarok på de 90 pct. af arbejdsmarkedet, hvor der ikke er eksklusivaftaler, til trods for at vi har mange ledige gående, både danskere og udlændinge.
Ole Vagn Christensen (S), 2003-01-31:
Jeg synes, det er en interessant udvikling, der er sket med Dansk Folkeparti, at man nu er begyndt at kigge på, hvad det er for konsekvenser, det vil få, hvis vi ophæver eksklusivbestemmelserne.
Jeg håber, hr. Thulesen Dahl kan bekræfte, at de steder, hvor det har været nødvendigt at indgå eksklusivaftaler, har det været på områder, hvor man ikke har kunnet få nogen egentlig stor aftale omkring overenskomsten.
F.eks. er der jo på hele DA- og DI-området ordnede forhold.
Og derfor er mit spørgsmål altså: Er det ikke det, der er præsteret gennem de forhold, der ligger omkring, at man har kunnet indgå eksklusivaftaler, der har gjort, at man har kunnet undgå løntrykkeri?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2003-01-31:
Det synes jeg var på tide.
Det var også godt at få noteret, at den radikale folketingsgruppe er sig bevidst om det.
Dansk Folkeparti er heller ikke i regering.
Det betyder ganske rigtigt, at både Det Radikale Venstre og vi kan blafre med ørerne og sige præcis, hvad vi mener.
Stillet over for risikoen for gedigent løntrykkeri mod danske arbejdere, danske lønmodtagere, fra den 1. maj 2004 siger vi, at det vil vi ikke acceptere.
Vi vil finde veje ud af det morads, der kan være på vej, når vi ser de undersøgelser af, hvor mange tusind mennesker fra Østeuropa der kan finde på at tage til Danmark, og hvor der åbenbart lige nu er et flertal i Folketinget, der vil åbne
dansk arbejdsmarked for denne her billige arbejdskraftmulighed for danske arbejdsgivere allerede om godt 1 år.
Det er også derfor, jeg siger med hensyn til det her med nogle af de andre, der er på banen, at der jo er en helt fundamental forskel på, om vi diskuterer et nogenlunde stabilt dansk arbejdsmarked og muligheden for at skabe større frihedsgrader for den enkelte lønmodtager på et stabilt arbejdsmarked med dansk arbejdskraft, og så den situation, der kan opstå, hvis op mod 150.000 polakker gør alvor af det, der tilkendegives i LO's eget ugebrevs undersøgelse, med at tage til Danmark og søge arbejde.
Det vil jo være et helt andet arbejdsmarked, vi ser, hvis det kommer til at ske, som undersøgelsen giver udtryk for. Derfor ville det da være mærkeligt, hvis ikke politiske partier skulle tage bestik af den situation og spørge: Jamen er det så i virkeligheden tidspunktet at tage redskaber, midler, vi grundlæggende ikke bryder os om, men som dog kan være med til at skabe nogle rimelige rammer for den enkelte danske lønmodtager, væk? Det er også svaret til fru Tove Videbæk med henblik på det med den personlige frihed, som ligger os utrolig meget på sinde.
Men jeg tror, det står rimelig klart, hvad det er for hensyn, vi vejer op imod hinanden her, og hvordan vi så føler, at balancen tipper.
Så til fru Pernille Falcon: Det er klart, at hvis vi får en 7-årig overgangsperiode ind, så tror vi, at vi står i en helt anden situation, også i forhold til det her lovforslag, for vi tror ikke på, at hvis man f.eks. i Polen først oplever en indkomstfremgang, hvis man kan se, at det begynder at gå
bedre - selv om man ikke i løbet af 7 år når vores niveau - så vil man alligevel i højere grad være tilskyndet til at blive hjemme og tage del i det opsving. Problemet her er, at man vil give adgang for østeuropæisk arbejdskraft til Danmark fra dag et, det vil sige i en situation, hvor man jo ser, at arbejdsløsheden stiger i de her lande.
Det vil den jo gøre på kort sigt.
Bl.a. i Polen vil arbejdsløsheden jo stige.
Dér vil lysten og motivationen til at tage af sted bl.a. til Danmark
selvfølgelig så også være større.
Pernille Falcon (EL), 2003-01-31:
Det fremgår jo klart, at Dansk Folkeparti har en snæver sammenhæng mellem holdningen til eksklusivaftalerne og så frygten for løntrykkeri fra østeuropæisk arbejdskraft.
Men betyder det så, at hvis det lykkes at få en 7-års-regel igennem, så vil man bagefter stemme for en ophævelse af loven, når 7-års-reglen så ophører, at man altså så vil fjerne eksklusivbetemmelsen på det tidspunkt, hvis man er i position til det? En anden ting, jeg godt ville spørge om, er i forhold til konfliktretten.
Dansk Folkeparti giver udtryk for, at man pludselig er blevet fagbevægelsens medkæmpere og fortalere.
Jeg vil godt høre, om det så også indebærer, at man er indstillet på at lade være med at lave indgreb over for fagbevægelsen og de kollektive rettigheder, om man vil lade være at gå med til at støtte forslag, som laver indgreb i konfliktretten.
Tove Videbæk (KRF), 2003-01-31:
Hr. Jens Vibjerg læste for lidt siden op af Dansk Folkepartis ordførers tale under førstebehandlingen af beslutningsforslag nr. B 47 om sikring af organisationsfrihed, som Dansk Folkeparti jo var medforslagsstiller til.
Her blev der lagt stor vægt på, at Dansk Folkeparti virkelig sætter den personlige frihed til at vælge højt, og at man mente, det var uhensigtsmæssigt med eksklusivaftalerne.
Dertil har jeg et meget enkelt og konkret spørgsmål, som der kan svares enkelt ja eller nej på.
Er det sådan, at Dansk Folkeparti ikke længere lægger så stor vægt på den personlige frihed, som man gjorde for et års tid siden?
Eller er der andre ting, der er blevet vigtigere for Dansk Folkeparti end den enkelte arbejdstagers frihed?
Det kan der helt konkret svares ja eller nej til.
Anders Samuelsen (RV), 2003-01-31:
Som parti i Folketinget kan man grundlæggende være i to
situationer
Enten er man i regering, eller også er man ikke i regering.
Når man er i regering, har man partier, som man tager hensyn til, og derfor kan man blive tvunget til at bøje af på nogle synspunkter en gang imellem.
Men i øjeblikket er det sådan, at Dansk Folkeparti og Det Radikale Venstre deler grundvilkår, nemlig at ikke nogen
af partierne er i regering.
Derfor er det egentlig forbløffende, at Dansk Folkeparti tilsyneladende vælger at true med ikke at ville stemme for det her forslag, som de selv tidligere har været medforslagsstiller til.
Der er blevet citeret fra hr. Bent Bøgsteds tidligere tale om det her, hvor der virkelig blev lagt vægt på den personlige frihed.
Nu bliver der så bragt det her element ind, om der er mulighed for løntrykkeri, men der har hele tiden været det argument fra fagbevægelsen, hvad enten der var tale om Østudvidelse eller ej, at der var en risiko, påstår fagbevægelsen, for løntrykkeri.
Tidligere var det så kun danskere, som kunne udsætte hinanden for den form for løntrykkeri.
Nu er det så pludselig også østeuropæere.
Her kommer så pludselig den store forskel for Dansk Folkeparti.
Hvordan kan det være, at det argument pludselig er blevet relevant, når det ikke tidligere var relevant for Dansk Folkeparti, hvor det var den personlige frihed?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2003-01-31:
Først til hr. Ole Sohn: Jeg tror, jeg kan sige, at de der citater lyder rigtige.
Når hr. Ole Sohn spørger om det her med, hvad vi helst vil have, hvad vi helst vil leve med, om vi helst leve med eksklusivaftaler eller løntrykkeri, så vil vi helst leve med eksklusivaftaler, for det er klart, at det er det mindste af de to onder.
Vi har markeret klart og tydeligt, at vi fundamentalt synes, eksklusivaftaler går ud over nogle menneskers frihed
Men det er klart, at stillet over for risikoen for massivt løntrykkeri fra den 1. maj 2004, altså om godt 1 år, så er valget da nemt.
Det er da åbenbart, og det burde det være for hele Folketinget.
Det er derfor, vi siger til regeringen: Kom dog i gang, kom dog i sving.
Altså det udvalgsarbejde, som vi bad om ja, faktisk i 1½ år, før det blev sat i gang, om konsekvenserne af den Østudvidelse, tog det utrolig lang tid at få regeringen trukket frem til.
Nu er det udvalgsarbejde så vel snart overstået, vi har set nogle ting osv., og så kan vi diskutere, hvordan man kan lappe på nogle ting, som regeringen ønsker.
Men det er da utrolig sent at komme i gang i betragtning af de meget betydelige konsekvenser, det kan få her om kun godt 1 år, hvor man vil åbne for arbejdskraft fra Østeuropa fra dag et.
Det er jo klart, at der kommer en udvalgsbehandling her efter førstebehandlingen.
Den skal være seriøs, den skal være grundig.
Vi synes, det vil være helt logisk, at man også kigger regeringen i kortene om, hvad der er på vej på andre områder i forbindelse med det udvalgsarbejde, og det er også det, hr. Ole Sohn jo, som jeg hører det, lægger op til.
Så må vi jo se, hvordan det skrider frem med de forhandlinger, der så vil blive. Til hr. Jens Vibjerg og i virkeligheden også til hr. Ulrik Kragh om, hvad der har ændret sig siden sidst: Jeg troede, jeg havde sagt det i mit ordførerindlæg, så det ikke kunne misforstås.
Der er efter vores opfattelse en ensidighed i det her lovinitiativ fra regeringens side i forhold til det beslutningsforslag, som var for 1 år siden.
Vi mener, det er klart, at regeringen ser stort på eksklusivaftaler på en lang række områder og alene knytter det an til fagbevægelsen.
Hvis det er et fundamentalt opgør med eksklusivaftaler, man ønsker, så forstår vi ikke, at man efter knap 1 år ikke kan levere den vare på de andre områder, som er efterlyst.
Det andet
var det med Østeuropa, som stadig mere klart kommer frem i debatten med hensyn til konsekvenser
Det er jo først noget, der er ved at blive tilendebragt nu, så det er jo ikke noget, der har kunnet tages højde for i tilstrækkeligt omfang for 1 år siden.
Det er nu, det kommer frem, og det er nu, vi skal tage højde for det.
Ulrik Kragh (V), 2003-01-31:
Dansk Folkeparti var medansvarlig for et krav om, at eksklusivaftaler skulle fjernes.
Nu har regeringen så fulgt det beslutningsforslag op, og så står hr. Kristian Thulesen Dahl og siger, at initiativerne jo kun er rettet mod fagbevægelsen.
Det passer ikke.
Initiativerne er også rettet imod de arbejdsgivere, som indgår eksklusivaftaler.
Det her forslag, må jeg sige til hr. Kristian Thulesen
, er jo et spørgsmål om frihed for lønmodtagerne.
Det var det krav, Dansk Folkeparti stillede i et beslutningsforslag for under et år siden. Jeg har taget mange debatter med hr. Kristian Thulesen Dahl igennem de sidste 15 år, men at slå så store krøller på sig selv skal man lede længe efter.
Jens Vibjerg (V), 2003-01-31:
Jeg vil godt spørge hr. Kristian Thulesen Dahl, hvad der har ændret sig, siden vi behandlede det beslutningsforslag, som Dansk Folkeparti var medforslagsstiller til, og som ligger til grund for den lovgivning, vi behandler her i dag, og nu citerer jeg ordret, hvad Dansk Folkepartis ordfører sagde her for jo mindre end 1 år siden: »Dansk Folkeparti lægger stor vægt på den personlige frihed til at vælge.
Derfor mener vi også, at det er uhensigtsmæssigt, at der på arbejdsmarkedet findes eksklusivaftaler, der binder en arbejdstager eller en arbejdsgiver til en bestemt forening.
Det er derfor, vi i dag fremsætter B 47.« Så sagde hr. Kristian Thulesen Dahl også, at det her ikke er et opgør med arbejdsgiverne.
Det er jo helt klart et opgør med arbejdsgiverne.
Jeg ved ikke, om hr. Kristian Thulesen Dahl er bekendt med f.eks. den aftale, der ligger med Danmarks Frisørmesterforening, ellers vil jeg aflevere en kopi til hr. Kristian Thulesen Dahl.
Så vil hr. Kristian Thulesen Dahl i hvert fald se, at arbejdsgiverne jo bliver lige så hårdt ramt af det her som fagforbundene, hvor det går på at sikre den enkelte lønmodtagers frihed.
Men jeg skal give hr. Kristian Thulesen Dahl en kopi, så han kan se, hvor hårdt arbejdsgiverne bliver belastet.
Ole Sohn (SF), 2003-01-31:
Det andet er måske ikke et citat, men en journalistisk bearbejdelse, så derfor vil jeg gerne have det bekræftet:
»Hr. Kristian Thulesen Dahl betragter det som et valg mellem to onder, eksklusivaftaler og løntrykkeri, hvoraf han foretrækker det første.
Kun hvis regeringen indfører en 7-årig overgangsperiode for arbejdskraft fra Østeuropa, kan der blive tale om at ændre på partiets holdning.«
Kan hr. Kristian Thulesen Dahl bekræfte de to citater?
Jan Petersen (S), 2003-01-31:
Nu sagde hr. Lars Barfoed i et tidligere indlæg, at jeg virkede noget bekymret, og jeg kan da sige til fru Pernille Falcon, at vi godt kan være bekymrede over, hvordan arbejdsmarkedet udvikler sig på lavtlønsområderne, såfremt man svækker instrumenterne, som en overenskomst kan etableres med.
Der er også forslaget om - det er ikke det forslag, der er fremsat her, men det ligger og rumler i en eller anden kasse langt væk - hvordan man på nogle af de områder kan vælge at bruge eksklusivbestemmelser som et bidrag til at kunne sikre en ordentlig håndhævelse af aftalerne
, når de er indgået. Dermed så også mit svar til hr. Lars Barfoed.
Jeg synes, at jeg finder dækning for det i den balance, der er imellem, hvor mange organiserede og hvor mange uorganiserede arbejdsgivere der bliver slæbt i Arbejdsretten, for 80 pct. af sagerne er stadig væk blandt uorganiserede arbejdsgivere. Så når vi ser bort fra alt det her ideologiske, og hvad der ellers bliver ført frem her - friheden, som vel er væsentlig for os alle - står tilbage, at der er nogle praktiske virkninger på det danske arbejdsmarked, som jeg synes bør bekymre en konservativ repræsentant, nemlig at regeringen her direkte kan belønne uorganiserede arbejdsgivere og dermed også give et bidrag til, at der bliver mindre organisering dér.
Det er klart, at der så er nye medlemmer, der ikke kommer dér, hvor det måske var vigtigst, at vi fik bedre snor i det, også af hensyn til de arbejdsgivere, som har orden i det.
Jeg synes ikke, det vil være rart,
hvis f.eks. den danske hotel- og restaurationssektor vil blive præget af mere og mere uorganiserede forhold.
Det ville også være synd og uanstændigt over for de arbejdsgivere, der opfører sig ordentligt.
Til hr. Ulrik Kragh som en lille slutkommentar: Jeg synes, vi skal dyrke frisørernes forhold i Danmark under udvalgsarbejdet, og så synes jeg, vi skal se på, hvordan det har udviklet sig i Sverige.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2003-01-31:
Først til hr. Jan Petersen, som spørger om noget, som hr. Ole Sohn i virkeligheden også spurgte om tidligere, nemlig om vi i forbindelse med udvalgsarbejdet vil tage en seriøs diskussion af fornuftigheden i, at vi ikke ser det her isoleret, altså regeringens forslag, men ser det i en sammenhæng med liberale erhverv og andre områder, hvor der er eksklusivaftaler, og om fornuftigheden i at sige, at det er et generelt indgreb, der i givet fald skal laves, hvis der skal laves et indgreb.
Det synes vi er fornuftigt.
Den diskussion vil vi meget gerne tage, det sagde jeg også til hr. Ole Sohn, og det siger jeg også igen til hr. Jan Petersen.
Vi kan drøfte det på mødet i næste uge, men vi kan også drøfte det under udvalgsarbejdet.
Så til hr. Anders Samuelsen, som siger, at det da er helt nyt, og hvad er nu det for noget, og det der med Østudvidelsen.
Det kan alligevel ikke være helt nyt for den medieinteresserede hr. Anders Samuelsen, for det er faktisk noget, vi har sagt siden i sommer, så vi har altså i knap trekvart år markeret den her sammenhæng.
Jeg synes også, at det bliver mere og mere åbenbart, at den er der.
Vi har i hvert tilfælde valgt at gøre det, og det kan være, at hr. Anders Samuelsen begynder at gøre det om et par måneder, og så er det bedre sent end aldrig.
Så til fru Tove Videbæk, som spørger: Hvor er omsorgen for den enkelte arbejdstager?
Den er jo lige præcis i det forsøg på også at få råbt fru Tove Videbæk op om konsekvenserne af den Østudvidelse, og at der kan blive fri bevægelighed af arbejdskraft fra bl.a. Polen til Danmark fra den 1. maj 2004.
Det er jo lige præcis et forsøg på at sikre, at de enkelte danske lønmodtagere, specielt dem, der er svagest, specielt dem, der er dårligst stillede på det danske arbejdsmarked, ikke bliver presset ud af unfair konkurrence fra Østlandene. Det er lige præcis dér, omsorgen for den enkelte danske lønmodtager kommer ind i billedet, og der siger vi, at det skal vi kunne diskutere i forhold til en eksklusivret, som findes i dag, og som vi grundlæggende synes knægter den enkeltes ret.
Det sætter vi op mod hinanden.
Jeg tror, det er fremgået med al tydelighed her i dag.
Pernille Falcon (EL), 2003-01-31:
For Enhedslisten har der jo været en snæver sammenhæng mellem de indgreb, der har været over for arbejdsløse og over for flygtninge/indvandrere i form af nedsatte ydelser, og så det indgreb, vi ser nu.
For os at se
har man banet vejen ved at forringe folks levevilkår markant.
Jeg vil gerne høre Socialdemokratiet, der jo deltog i forliget om det, om de ikke også ser en sammenhæng dér.
Er det ikke sådan, at ved at man har forringet de sociale ydelser, er der langt flere, som er så pressede, at de føler sig nødsagede til at gå ud og arbejde på løn- og arbejdsvilkår, som ikke er rimelige?
Det løntryk og det lønpres, der bliver talt meget om fra Østarbejdernes side,
er man selv med til at producere via de forringelser af de sociale ydelser, som man har været med til at gennemføre.
Har man slet ingen bekymring på det felt fra Socialdemokratiets side?
Ole Vagn Christensen (S), 2003-01-31:
Jeg vil gerne kvittere for det svar, jeg fik fra hr. Thulesen Dahl.
Det har været fremført, at overenskomster er det, der har betydning for danske lønmodtagere, og derfor er det ikke et spørgsmål om eksklusivbestemmelser.
Nu ved vi, at nogle af dem, der har haft eksklusivaftaler, er slagterierne, men i den kommende periode er de gået ind i Dansk Arbejdsgiverforening, og ergo eksisterer der ikke eksklusivaftaler der mere.
Men tror man, det forandrer noget som helst?
Det gør det til gengæld for den uorganiserede, som dukker op og begynder at lave sin forretning, som vil begynde at undergrave det organiserede arbejdsmarked.
Det har vi fået bekræftet af hr. Thulesen
Dahl, og det er jeg meget glad for.
At man så ikke mener, at det er et problem kun set ud fra danske virksomheders side, det mener jeg at vi har en række eksempler på, som vi kan få trukket frem i de drøftelser, der eventuelt kommer.
Ole Sohn (SF), 2003-01-31:
Under debatten har der været flere, der har fokuseret på den enkelte lønmodtagers frihed.
Der vil jeg gerne spørge Dansk Folkeparti, om man anser løntrykkeri for at være et udtryk for en begrænsning af danske lønmodtageres frihed og tryghed i ansættelsen.
Skal jeg forstå det sådan, at den form for frihed til at kunne beskytte sig mod løntrykkeri tillægger Dansk Folkeparti også stor betydning?
Altså det, at man kan sikre sig mod, at andre systemer kan være med til at undergrave den tryghed, der kan være i ansættelsen, og at det er derfor, man kan se eksklusivbestemmelserne som et instrument til at opretholde friheden til at sikre ordentlige lønvilkår.