Frank Jensen (S), 1997-12-02:
Men nuvel, det er jo en principiel debat, der har udspundet sig om, hvad baggrunden er for, at Danmark har tilsluttet sig Schengen, en betragtning, som jeg også synes, at det er på sin plads under en forespørgsel at komme ind på, for ellers ender debatten jo i meget teknisk prægede spørgsmål. Jeg ved fra drøftelser ude i det ganske land, at danskerne er utrolig glade for vores nordiske pasunion, er glade for, at når vi kører vores bil fra færgen i et af de andre nordiske lande, skal vi ikke holde i lange opmarchkøer for at komme igennem en kontrol.
Vi er glade for, når vi sejler over Sundet, at vi ikke skal huske at medbringe pas. Vi er utrolig glade for den nordiske pasunion, og danskerne har levet med den i mange år.
når det drejer sig om vores europæiske naboer.
Her skal danskerne ikke længere holde i opmarchkøer.
Her skal danskerne ikke længere, når de rejser mellem de europæiske lande, huske at medbringe pas.
Det tror jeg at danskerne bliver utrolig glade for.
Men det er klart, at når vi gennemfører det her, er det nødvendigt at udruste det danske politi og de øvrige landes politi med rammer for, hvordan den internationale, grænseoverskridende kriminalitet kan bekæmpes; det er nødvendigt.
Jeg er helt enig i de betragtninger, som hr. Jensby gjorde om, at det er dybt naivt, når Dansk Folkeparti og Fremskridtspartiet her i dag endnu en gang forsøger at give udseende af, at det er dem, der varetager kampen mod den organiserede kriminalitet ved at fastholde, at vi skal have grænsekontrol.
Det er nemlig ikke løsningen på den massive opgave, der ligger for politiet uden for og inden for Danmarks grænser.
Her er det nødvendigt at styrke vort samarbejde direkte og målrettet mod den kriminalitet, som bliver mere og mere organiseret i Europa, og hvor vi jo også i Danmark har set eksemplerne på det, både når det drejer sig om rambuktyverier, når det drejer sig om rockerkriminalitet, og når det drejer sig om narkotikakriminaliteten.
Noget af det oplever vi allerede i Danmark, og derfor skal vi have et redskab, og jeg kan ikke forstå de partier, der mener, at vi ikke skal regulere det via en konvention, hvor der er fuld offentlighed og åbenhed, hvor det er en politisk bemyndigelse, og hvor parlamenterne giver politiet rammerne for samarbejde.
Alle erkender jo - det tror jeg også at de to partier på den yderste højrefløj erkender - at det er nødvendigt med internationalt politisamarbejde.
Så til selve sagen, som har været grundlaget for dagens debat, nemlig aktivitetsrapporten.
Hr. Holger K. Nielsen tog temaet op igen og begrundede sin indstilling til dagens debat med, at rapporten burde have været tilsendt Folketinget, inden man stemte om ratifikationslovgivningen i maj måned.
Her vil jeg sige, at der ikke er nogen grund til myter.
Årsagen til, at den aktivitetsrapport ikke blev oversendt til Folketinget på det tidspunkt, hænger sammen med, at den ikke havde været behandlet af ministrene.
Og der er den forståelse, den aftale mellem regeringen og Folketingets Europaudvalg og i øvrigt også med Retsudvalget, at det alene er de rapporter og papirer, der behandles af ministrene, der skal oversendes til Folketinget; man skal ikke dynge folketingsmedlemmer til med rapporter af mere eller mindre teknisk karakter.
Hr. Holger K. Nielsen har jo desværre ikke selv haft lejlighed til at deltage i debatten i forbindelse med ratifikationen; det var et andet af SF's folketingsmedlemmer, der deltog, men det, der var afgørende for debatten, var, at vi havde en rapport.
Vi havde en erklæring fra det danske Registertilsyn om deres syn på registersikkerhed og databeskyttelse i Schengen.
Her sagde det danske Registertilsyn, at man mente, at datasikkerheden levede op til det, man kunne stille af krav til den slags internationalt samarbejde.
Men det er da ikke ensbetydende med, at det ikke kan forbedres, og det er ikke ensbetydende med, at vi skal acceptere det nuværende teknologiske niveau.
Jamen herregud, vi har jo heller ikke udviklet vore egne systemer i Danmark.
I det globale netværk, hvor folk over hele verden kan logge sig ind på SF's hjemmeside på Internettet, ligger der mange, mange, mange flere oplysninger.
Hele verden har forandret sig, må jeg sige til hr. Holger K. Nielsen.
er heldigvis ved at forsvinde, fordi vi har fundet ud af, at vi igennem de elektroniske systemer kan lave langt bedre sikkerhedsforanstaltninger, end vi kunne i de gamle papirbårne arkiver, hvor ingen kunne se, hvem der havde været inde og læse i arkiverne, og hvem der havde set papirerne.
Så jeg håbede og troede forud for Schengenprocessen, at SF, netop fordi jeg har kunnet se det på nogle af SF's folketingsmedlemmer, bevægede sig frem imod at erkende, at den ny teknologi var et redskab, vi skulle tage til os og ikke fornægte, men igen i dag hørte vi, hvordan hr. Holger K. Nielsen fandt tilbage i 1970'ernes gode gamle hængekøje og sagde: Big Brother is watching you. Jamen blandt unge mennesker er noget sådant et for længst overstået kapitel.
De mener, at vi skal kontrollere teknologien, de mener, at vi skal sætte rammer for teknologien, men ikke, at vi skal lade være med at udnytte den.
Det skal politiet selvfølgelig heller ikke.
De skal da udnytte teknologien.
De skal da ikke afskrive den.
Når vi kan se de kriminelle udnytte alle de nye teknologiske landvindinger, skal politiet da også gøre det og også i et internationalt samarbejde.
Der er altså ikke stukket noget under stolen, og jeg kan gerne endnu en gang bekræfte, at den rapport, som altså blev forelagt den 14. maj, udleveret på centralgruppemøde til højt placerede embedsmænd fra medlemslandene, som tog den til efterretning og sendte den til styringsgruppen, har jeg ikke selv haft i hænderne, før den kom op i den danske debat i oktober måned, hvor spørgsmålet blev rejst af Folketingets Europaudvalg.
Derefter er den så oversendt til både Folketingets Europaudvalg og Retsudvalg.
Det er jo helt normalt, at når vi har sådan nogle kontrolinstanser, som vi altså har her, når det drejer sig om Schengens informationssystem, så arbejder de kontinuerligt med at forbedre systemet.
Det, der var afgørende i den danske debat, var, hvordan vor uafhængige myndighed, nemlig det danske registertilsyn, så på sagen.
Så har hr. Keld Albrechtsen allerede ved indledningen til debatten i dag forsøgt at skabe et nyt mytologisk billede.
Jeg er også bekendt med bl.a., at det portugisiske tv den 20. november i år bragte et indslag, hvorefter nogle lister over eftersøgte personer i SIS var blevet fundet på et offentligt tilgængeligt sted tæt ved en jernbanestation i Gent i Belgien.
Jeg kan også oplyse, at den portugisiske delegation har ønsket, at der skulle ske en undersøgelse af spørgsmålet, og at der skal afholdes et hastemøde i den fælles tilsynsmyndighed.
Og jeg har forstået, at der måske allerede bliver tale om et møde i den fælles tilsynsmyndighed på fredag.
Såfremt de oplysninger om, at der her er tale om et groft svigt og tilsidesættelse af registerbeskyttelse, er rigtige, og det tror jeg desværre de er, ja, så er der tale om et åbenlyst brud på sikkerhedsbestemmelserne i Schengenkonventionens artikel 118.
er først og fremmest et belgisk anliggende, fordi det er belgisk politi, der skal undersøge forholdet.
Sådan er det jo.
Det er hos de belgiske myndigheder, svigtet er sket,
har jeg forstået, og det er det belgiske politi, der skal undersøge forholdene.
Jeg vil gerne holde mig fuldt orienteret og informeret om denne sag, sådan at jeg vil være i stand til at kunne redegøre for, hvilke retlige og andre skridt der måtte blive taget af de belgiske myndigheder, og derfor har vi allerede i dag bedt Schengeninformationskontoret om at tage initiativ til, at den belgiske minister på vort ministermøde den 15. december orienterer om sagen.
Så til forslaget til vedtagelse fremsat af hr. Keld Albrechtsen.
Som jeg indledningsvis bemærkede, kan regeringen naturligvis støtte det overordnede sigte, nemlig at registersikkerheden i Schengen skal være så god som overhovedet muligt, og som jeg allerede startede med at sige ved begyndelsen af dagens debat, så har det været det overordnede mål for regeringen hele vejen igennem.
Vi har altså hele tiden tilstræbt, at der skulle være den optimale beskyttelse.
Når regeringen alligevel ikke kan støtte forslaget til vedtagelse, skyldes det først og fremmest, at det efter vores opfattelse er overflødigt.
Jeg skal skyndsomst med formandens tilladelse gennemgå de fem pålæg.
Det første pålæg går ud på, at regeringen skal fremsætte forslag om, at den fælles tilsynsmyndighed får ubegrænset adgang til Schengens registre, dokumenter og bygninger.
Det fremgår imidlertid direkte af Schengenkonventionens artikel 115, stk. 2, at den fælles tilsynsmyndighed skal have adgang til den tekniske støttefunktion i Strasbourg med henblik på at sikre, at konventionsbestemmelsen anvendes korrekt.
Ligeledes fremgår det af konventionens artikel 114, stk. 1, at de nationale tilsynsmyndigheder skal have adgang til de nationale dele af systemet.
til at fremsætte forslag om noget, der allerede er reguleret i konventionen.
Derimod vil vi som tidligere nævnt støtte en hurtig vedtagelse af den fælles protokol, der skal sikre, at der ikke igen opstår fortolkningstvivl i forbindelse med tilsynets kontrolbesøg i Strasbourg.
Det er vi helt enige i.
Det var uacceptabelt, og det er også blevet rettet.
Det er vigtigt, at der ikke kommer tvivl igen.
Vi er også positive over for tilsynets forslag om bedre informationsudveksling og arbejdsvilkår for tilsynet.
Igen et tilsagn.
Det andet pålæg går ud på, at regeringen skal fremsætte forslag om at nedskære antallet af superbrugere og øvrige brugere i informationssystemet.
Endvidere skal vi foreslå, at alle brugere af systemet registreres.
Som jeg tidligere har omtalt, arbejdes der allerede i dag med tilsynets anbefalinger, og jeg støtter på regeringens vegne de anbefalinger, der er fremsat af den fælles tilsynsmyndighed.
Jeg ser derfor ingen grund til at fremsætte
et selvstændigt forslag med det samme indhold som i det, der allerede er fremsat.
Så er der spørgsmålet om de registrerede personers adgang til oplysninger om sig selv.
Det er jo direkte reguleret i konventionen.
Det fremgår af konventionen, at spørgsmålet afgøres af de nationale regler.
Herudover bestemmes det, at enhver person har ret til at anmode tilsynsmyndighederne om at kontrollere oplysningerne i SIS om den pågældende.
Den registrerede kan gå
enten til de registeransvarlige myndigheder eller til den nationale tilsynsmyndighed, og det er i Danmark altså enten Rigspolitichefen eller Registertilsynet.
Den registrerede kan endvidere selv vælge, i hvilket land han ønsker at fremsætte sin begæring.
Som jeg tidligere har været inde på, følger det direkte af Schengenkonventionens art. 104, at indberetningerne til SIS sker efter lovgivning i det enkelte medlemsland, medmindre der i konventionen er fastsat strengere betingelser.
På samme måde er de nationale dele af SIS underlagt national lovgivning, medmindre konventionen opstiller strengere betingelser.