runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Søren Søndergaard (EL), 2002-02-26:
Jeg lagde mærke til, at ministeren gjorde meget ud af at nævne eksemplet med truckføreren, og det kunne vel også have været rengøringsassistenten eller tømreren eller smedesvenden eller specialarbejderen osv. Derfor vil jeg da godt spørge: Vil ministeren være med til eventuelt at indsætte en revisionsbestemmelse i loven, sådan så vi efter 1 år laver en undersøgelse af, hvem den har gavnet, og hvem den ikke har gavnet?
Og hvis det så viser sig, at de, der har fået gavn af det her, primært er en ganske bestemt kategori, som ikke tilhører rengøringsdamen eller truckføreren eller smedesvenden eller tømrersvenden, så er der en automatisk revision, hvor regeringen så kan få lov at fremlægge den for Folketinget og meddele, at den skal ophæves.
Vil ministeren være med til sådan en revision, eller var det bare sådan mere af hensyn til ideologien og de pæne bemærkninger, at disse sociale grupper blev nævnt?
Det er sådan set et konkret tilbud til ministeren, så ministeren kan vise, at han mener sit sociale sindelag alvorligt, og at det ikke bare er en lov til gavn for dem, der har mest i forvejen.
Jens Peter Vernersen (S), 2002-02-26:
Når vi nu kender Dansk Industris synspunkt fra dengang, vi behandlede spørgsmålet om alkoholafvænning, hvor Dansk Industri var meget imod, at forslaget skulle være et tilbud til alle i virksomheden, tror skatteministeren så, hvis vi tager en virksomhed som Vald. Birns Jernstøberi med 500 ansatte ude i støberiet og en ledelse, at det bliver disse folk ude i støberiet, der får den mulighed, når man i øvrigt kan få andre folk ind udefra, som får den samme uddannelse? Tror ministeren virkelig på det, når man ser på det, som Dansk Industri skriver i sin henvendelse til skatteministeren? Så må jeg også spørge: Skatteministeren sagde, at det forslag, vi kom med, var et ideologisk forslag, men er det, som skatteministeren foreslår, ikke meget, meget ideologisk, nemlig at de eneste, som skal være omfattet, er dem, som virksomheden udvælger?
Er det ikke det, der udgør forskellen mellem Venstre og De Konservative og så den anden side af Folketingssalen?
Det tror jeg faktisk at skatteministeren bliver nødt til at indrømme.
Søren Søndergaard (EL), 2002-02-26:
Et af de vigtige elementer i det her lovforslag er jo muligheden for at udnytte et skattemæssigt underskud i en tidsmæssig ubegrænset periode.
Nu, da jeg læste det igennem eller fik det gennemgået, kunne jeg ikke helt finde ud af, hvad det ville komme til at koste.
Derfor vil jeg gerne spørge Venstres ordfører, om Venstres ordfører kan oplyse, hvad den lille ændring vil komme til at koste. Hvis Venstres ordfører ikke kan det, vil jeg godt spørge, om det så er normalt, at Venstre gennemfører lovforslag herinde i Folketinget, som bare smider borgernes skattekroner ud til højre og venstre uden i øvrigt at vide, hvor mange der er tale om.
Aage Frandsen (SF), 2002-02-26:
Venstres ordfører sagde i sin indledning, at man glædede sig over forslaget, og at det, det bl.a. gik ud på her, var, at det skulle give mulighed for folk, der gerne ville yde en ekstra indsats.
Hvem er det, der sådan kan yde en ekstra indsats?
Er det tømrermesteren, der tænker ved sig selv: Nu går jeg lige lidt mere til den her for at få tjent nogle ekstra penge, og så får jeg en lille skattebegunstigelse?
Hvem er det helt præcist, der får? Er det den produktive virksomhed, eller er det den uproduktive virksomhed i form af det holdingselskab eller passive foretagende, der får glæde af det her forslag?
Peter Christensen (V), 2002-02-26:
Vi har her med strukturændringer at gøre, som i al sin enkelhed går ud på, at det skal være lettere at være erhvervsdrivende.
Der skal være lidt mindre bureaukrati, og det skal motivere folk til at yde en ekstra indsats.
Derfor er vi meget positive over for forslaget, der vil gavne konkurrenceevnen og få flere i arbejde.
Mange af disse 16 forslag, som lovforslaget indeholder, er strukturtilpasninger, og også den tidligere regering har afgivet løfte omkring nogle af dem.
Erhvervslivet har derfor forventet disse ændringer, og selvfølgelig vil Venstre gerne tilpasse skattelovgivningen, så den også på trods af skattetryk kan håndteres praktisk og smidigt. Der vil komme et provenutab på dette forslag, men i flere af tilfældene har der været tale om skatteindtægter, som begrænser erhvervslivet i helt utilsigtet grad.
Derfor er lettelserne yderst fornuftige, og set fra statens side kan man sige, at pengene virkelig er givet godt ud.
Forslaget indeholder en række moderniseringer, omstruktureringer og ikke mindst forenklinger, der mindsker det bureaukratiske bøvl i såvel det offentlige som i erhvervslivet.
Det er med glæde, at Venstre støtter forslaget, og vi glæder os over de positive resultater, som dette forslag vil føre med sig.
Jacob Buksti (S), 2002-02-26:
Jeg er stadig væk en stor beundrer af skatteministerens lyse sind og tro på, at det er muligt at nå løsninger.
Jeg forstod det sådan, at skatteministeren troede på, at det skulle vi nok finde ud af.
Jeg er glad for, at fru Colette Brix bekræftede, at Dansk Folkeparti ikke støtter forslaget, som det ligger nu.
Altså at det er det standpunkt, som Venstre og De Konservative havde så sent som i oktober og ikke har længere, som er det, man skal tilbage til.
Derfor vil jeg bare spørge skatteministeren, om det virkelig er sådan, at skatteministeren tror på, at skatteministeren er i stand til at levere en indrømmelse, som siger, at det omfatter alle.
For hvis ikke skatteministeren er det, så hører jeg Dansk Folkeparti sådan, at så er der sådan set ikke så meget at snakke om.
Søren Søndergaard (EL), 2002-02-26:
Nu synes jeg jo egentlig selv, at jeg kom med sådan et venligt tilbud og næsten et kompromisforslag til ministeren til, hvordan vi ligesom kunne få det her løst i mindelighed, sådan at det ville blive helt klart, at ministeren efter kort tid kunne dokumentere, at det her jo er møntet på rengøringsdamen og truckføreren osv. og ikke på direktøren, som af en eller anden mærkelig grund er nævnt i fremsættelsen sammen med folk, der er tilknyttet virksomheden, revisorer og andre.
Men o.k., jeg håber selvfølgelig, at ministeren vil tage positivt imod det.
Hvis ministeren skal have lidt betænkningstid, o.k., så får ministeren lidt betænkningstid.
Men hvis det ligesom er udgangspunktet for ministerens forståelse af verden, kan vi så forestille os flere forslag fra skatteministeren, der går i den retning, altså f.eks. i retning af at arbejdsgiverne skal have lov til at give nogle medarbejdere en ferierejse, der ikke skal beskattes, eller give dem bil, der ikke skal beskattes, eller alle mulige andre ting?
Er det dét udgangspunkt, som ministeren har, for så synes jeg lige så godt, vi kan få det afklaret her først i regeringsperioden, så vi kan se frem til alle de muntre forslag, som kommer.
Anders Samuelsen (RV), 2002-02-26:
Jeg tror, at der til tider kommer den misforståelse frem i debatten, at det dér med, at et forslag er ideologisk, skulle være noget negativt.
, fordi det gør, at det bliver meget, meget nemmere at se forskel på partierne.
Det er meget rart at vide, hvor det er, man præcis har Venstre, og det kommer faktisk meget tydeligt til udtryk i et sådant asocialt forslag som det her.
Så lad os bare få mere af den slags.
Jeg har kun ét konkret spørgsmål til skatteministeren: Kan skatteministeren fortælle Folketinget, hvorvidt der bliver uddannet én eneste ekstra læge med det her forslag? Kommer der mere kapacitet med det her forslag?
Colette L. Brix (DF), 2002-02-26:
Jeg vil da også gerne have lov at sige tak til skatteministeren, og jeg er da helt fuldstændig overbevist om, at det her forslag ikke er blevet til i ond tro eller ond mening.
Det er jeg helt sikker på.
Men er der noget her, der er svært, så er det at gå ind
og lovgive netop på det område, der har noget med sygdom at gøre
Og jeg synes, at vi skal arbejde lidt med det, fordi der også er nogle gode ting i det.
Vi skal ikke bare forkaste det hele, men der skal arbejdes grundigt med det.
Og jeg tror, at vi må få skatteministeren i tale, sætte os ned og så finde ud af det her face to face.
Det synes jeg alligevel måske, at det er værd.
For hvis vi kan få folk behandlet noget hurtigere, end tilfældet er i dag, og vi kan få de mennesker ind, som virkelig er syge, hvis vi herindefra kan gøre et og andet, så synes jeg ikke, vi bare skal forkaste det.
Men det er rigtigt, at som det er nu, tror jeg ikke, det kan lade sig gøre.
Aage Frandsen (SF), 2002-02-26:
Ideologi er jo sådan et sammenhængende - forhåbentlig i hvert fald - sæt af holdninger, man har.
Derfor er det selvfølgelig også ideologisk, for det, vi har med at gøre her, er, at vi har en samlet mængde penge og en samlet mængde kapacitet.
Det kan vi vælge at bruge på forskellig vis.
Det, som skatteministeren mener er ideologisk, er at sige, at alle skal være ligestillet - ja, det er ideologisk.
Det er også ideologisk at sige, at de, som andre synes har fortjent noget, skal have før andre, og så har vi nok en fornemmelse af, at det er direktøren frem for rengøringskonen, der får.
Derfor vil jeg godt spørge skatteministeren: Hvad er det, der gør, at man mener, at der ved det her forslag skulle blive flere, der kan blive behandlet, i forhold til at regeringen jo i forvejen sætter 1½ mia. kr. af?
Er det, fordi man ikke selv tror på det, eller er det, fordi man bare vil gennemføre det, fordi f.eks. Dansk Industri har ønsket det?
Ole M. Nielsen (KRF), 2002-02-26:
Det sagde han også, da han indledte sit første indlæg.
Men det holdt han nu ikke; det blev faktisk så langt, at jeg gik hen og faldt af, så jeg hørte ikke de sidste minutter.
Jeg var kun med de første 2 minutter.
Men jeg har sådan set ikke noget imod at forlænge debatten, indtil jeg får et svar af ministeren på, hvad der er sket siden oktober måned til nu.
Det var jo nemlig også et ideologisk forslag dengang, hvor man tilkendegav noget om, at der skulle lighed, at man ikke skulle opdele medarbejderne i A- og B-hold osv. Nu er det jo altså en anden ideologi, og det er jo ikke så lidt at skifte ideologi.
Vi politikere kan nok sådan skifte holdning i nogle detailsager, når vi bliver overbevist om, at nogle andre har set noget af sandheden, som vi ikke selv har set.
Men så markante skift som det her må jeg indrømme at jeg synes
forlanger en forklaring.
Anders Samuelsen (RV), 2002-02-26:
Da jeg ikke fik noget svar fra ministeren om, hvorvidt der kom øget kapacitet med det her forslag, går jeg ud fra, at det kan jeg tage som et udtryk for, at der ikke kommer øget kapacitet.
Og så er vi faktisk fremme ved kernen i, hvorfor det her er et meget ideologisk forslag, og et ideologisk forslag i den forkerte retning i forhold til, hvad Det Radikale Venstre står for.
For det er nemlig ikke, som ministeren prøver at gøre det til, et spørgsmål om, at hvis man vil hjælpe nogle, må man ikke gøre det, hvis man ikke kan hjælpe alle.
Det er ikke det, der er spørgsmålet.
Spørgsmålet er, at det ikke er særlig sagligt at gå ind og hjælpe nogle, hvis det specifikt og målrettet er på bekostning af alle andre.
Og det er det, når man ikke øger kapaciteten samtidig.
Sådan er det bare.
Og det er det, der er konklusionen.
Det, der er problemet med det her forslag, er, at man hjælper nogle på bekostning af andre, fordi man ikke øger kapaciteten samtidig.
Det er problemet.
Svend Erik Hovmand (V), 2002-02-26:
Nu brugte vi jo ordet ideologi.
Så faldt det mig ind, da jeg hørte kritikken af forslaget - og det er sådan set mere møntet på kritikerne end på nogen andre - at jeg sådan forsøgte at sige, at jeg selvfølgelig accepterer, at nogle har en ideologisk indgangsvinkel til dette her, men i mit svar startede jeg faktisk med at understrege, at hvis vi nu lægger dette ideologiske væk og prøver at se på, hvordan udviklingen rent faktisk har været, så er det ikke sikkert, at vi ville kunne få en så ideologisk engageret diskussion, som man ellers ville kunne få.
For i virkeligheden er det, som er kernen i de indlæg, der nu har været - og jeg skal ikke forlænge denne her debat, men bare svare på det, som jeg ser som kernen i det, der har været af indlæg - at det efter nogles opfattelse er helt forkert at hjælpe nogle, hvis ikke man kan hjælpe alle.
Hvis ikke man kan hjælpe alle, skal vi hellere lade være med at hjælpe nogen.
Og hvis det er indstillingen, er der selvfølgelig en forskel på de holdninger, som har været præsenteret her i dag.
Nu tror jeg ikke, vi behøver - og skal slet ikke - tale os længere fra hinanden end højst nødvendigt.
Jeg føler mig i virkeligheden overbevist om, at vi med en portion sund fornuft og en fordragelig snak i udvalget vil kunne finde et fornuftigt resultat, og derfor kan jeg heller ikke foruddiskontere, hvordan det endelige resultat vil blive.
Men jeg betragter den debat, som vi har haft i dag, som en første behandling - hvad den jo også er - hvor vi har tilkendegivet nogle principielle standpunkter, men det er absolut ikke en behandling, som ikke giver mulighed for, at vi kan samles om et fornuftigt forslag.
Det ser jeg frem til, og derfor håber jeg på, at vi får en positiv udvalgsbehandling.
Ole M. Nielsen (KRF), 2002-02-26:
Apropos ideologiske forslag, så har vi jo ikke fået nogen forklaring på, hvad der er sket, siden Venstre og De Konservative den 3. oktober afvigte år fremsatte beslutningsforslag nr. B 9, et forslag om styrkelse af virksomhedernes sociale ansvar gennem skattefrihed for arbejdsgiverbetalte ydelser til hjerte-, kræft- og rygoperationer. Der står i bemærkningerne: »Da dette forslag skal ses som er forbedring af den generelle velfærd, er det vigtigt at betone, at den konkrete udformning af ordningen grundlæggende skal bygge på de samme principper som det nuværende velfærdssystem.
Det vil sige, at princippet om lighed i ordningen er helt essentielt.
Arbejdsgiverne kan ikke dele virksomhedens ansatte op i et A- og B-hold, således at kun enkelte medarbejdere omfattes af ordningen.
Ordningen på den enkelte arbejdsplads skal således omfatte alle medarbejdere eller ingen.«
Det mente Venstre og De Konservative i oktober måned.
Sandy Brinck (S), 2002-02-26:
Jeg vil sådan set godt takke skatteministeren, fordi ministeren nu to gange har erkendt, at dette lovforslag er til gavn for nogle, men ikke for alle.
Så siger ministeren i sit svar: Hvis man nu lægger ideologien væk og ser på, hvordan udviklingen har været.
Jamen i skatteministerens eget lovforslag står der udtrykkeligt, at det ved man ikke noget om.
Man mangler statistik.
Derfor bruger man ord som »stor usikkerhed i skønnene«.
Man mangler statistik, så hvis vi skal vide noget om udviklingen, skal ministeren gå op og sige, at ministeren er parat til at lave en indberetningspligt, fuldstændig som der er med hensyn til alle mulige andre personalegoder.
Det synes vi principielt ville være ganske fornuftigt.
Så har man noget at budgettere ud fra, så ved vi lidt om, hvor mange penge der ryger ud.
Så ved vi også noget om, hvem det er, der får dem.
Men det kan være, at det er der, hunden ligger begravet.
Men tak, fordi erkendelsen også er nået til skatteministeren.
Det her er kun til gavn for nogle og ikke
for alle
Ole M. Nielsen (KRF), 2002-02-26:
Det er simpelt hen for populistisk, og det var også så populistisk, at de nuværende regeringspartier tabte valget i 1998 på ideen om at fjerne ejendomsværdibeskatningen.
Befolkningen gennemskuede jo på et eller andet tidspunkt, at det simpelt hen ikke var realistisk at tro, at det kunne lade sig gøre, uden at det kom til at koste noget.
Nu kan vi jo så diskutere, om et skattestop koster noget, og jeg må sige, at vi har sandelig set i den senere tid, hvad det koster på forskellig måde.
Det koster rigtig mange nedskæringer rundtomkring, og det koster en masse for befolkningen, når man får gode ideer.
Men lad det nu være.
Der er også noget helt andet, noget meget upraktisk:
Hvor længe skal det vare?
Hvor længe skal vi fastholde en beskatning, der er begrundet i 2001-vurderinger?
For det første ved vi jo, at der er urimeligheder i ejendomsvurderingerne, at nogle er for høje og andre for lave, men de urimeligheder fastholder man jo.
Hvis man gennemførte en vurdering, som man gjorde tidligere, hvor der trods alt en gang imellem var mulighed for nogle omvurderinger, altså at man skiftede lidt retning i stedet for bare at foretage procentvise reguleringer op og ned i et område, fik man dog en gang imellem rettet op på nogle skævheder, selv om det kunne gå i mange år.
Men nu bliver de skævheder fastholdt, og samtidig bliver de kapitaliseret.
Det er jo helt klart, at et hus, der er lavt vurderet, vil alt andet lige kunne bære en højere pris, og omvendt vil et hus, der uheldigvis er blevet højt vurderet på et tidspunkt, nødvendigvis få en lavere handelsværdi.
Det er noget helt andet med de nybyggerier.
Når man bygger et nyt hus om 10 år, skal man have en eller anden omregningsfaktor til 2001-vurderingen, og det er dog for kunstigt.
der går, og derfor må jeg spørge: Hvor længe skal det gå på den måde?
Det er simpelt hen et dårligt forslag.
Det er simpelt hen også alt for populistisk at spørge folk, om de vil betale mindre i skat.
Det er lige nøjagtig det samme som det med Storebæltstaksterne, som vi diskuterer i disse dage, for hvem vil ikke gerne betale mindre i skat? Men vi politikere har nu engang en forpligtelse til at tænke en lille smule mere overordnet, og det har man altså ikke gjort i forslaget her.
Per Dalgaard (DF), 2002-02-26:
Lovforslag nr. L 9 indeholder flere komplikationer end umiddelbart vist ved behandlingen i udvalget.
Lovforslag nr. L 9 er lidt mere komplekst, og derfor foreslår Dansk Folkeparti, at forslaget, inden det går til afstemning her ved andenbehandlingen, trækkes tilbage til udvalget og gennemgås yderligere for information om, hvordan og hvorledes vi kan få de garantiordninger på plads på en anstændig måde.
Bendt Bendtsen (KF), 2002-02-26:
Selv om man kan have sympati for tankerne, er jeg nødt til at sige til hr. Ole M. Nielsen, at hvis det var den model, der blev ført igennem, som Kristeligt Folkeparti her stiller ændringsforslag til, så vil det betyde, at det også vil trække lidt skævt rent beskæftigelsesmæssigt, når vi taler om de ældre.
For det er netop dér i den gruppe, man efterspørger havearbejde, og hvor vi mener, at hjemmeserviceordningen har en gavnlig effekt også beskæftigelsesmæssigt omkring nydanskere og andre.
Det er dér, den trækker.
Ole M. Nielsen (KRF), 2002-02-26:
Og det er derfor, jeg synes, at vi skal bibeholde den, så kan yngre og aktive mennesker, som kan betale selv, betale fuld pris for deres hjemmeservice.
Det er sådan, vi forstår det, og det er også det, regeringen mener.
Vi kan bare ikke administrere et hjemmeservicetilskud efter folks indkomst og formueforhold, men vi kan gøre det efter cpr-numre, og derfor har vi valgt den model her.
Lissa Mathiasen (S), 2002-02-26:
Jeg er da enig med hr. Per Dalgaard i, at L 9 er en kompliceret sag teknisk set, men jeg kan godt undre mig lidt over, at vi alligevel står i en situation i dag i forbindelse med det ændringsforslag, som et flertal støtter. Ændringsforslaget går på, at vi rent faktisk, når vi taler om byggematerialer, går ind og forholder os til den højesteretsdom, der faldt i eternitsagen fra Aalborg.
Så tror jeg, at de fleste er klar over, hvad det er for en, vi taler om. Jeg kan godt undre mig over, at vi efter at have stillet adskillige spørgsmål, efter at have haft denne her sag liggende så længe, som vi har i udvalget, og uden at have fået nogen svar fra ministeren, der undervejs har problematiseret det her, så i dag får at vide, at det er blevet teknisk vanskeligt. Det er fair nok, at man godt vil kigge på det igen, det vil vi også godt, men jeg vil også godt meget klart sige, at for Socialdemokratiet er det afgørende, at vi tør og vil forholde os til, at når vi taler om byggematerialer - og f.eks. de mange mennesker, der har oplevet, hvad der skete med deres tage, som begyndte at krakelere, og vi har set højesteretsdommen om det fra Aalborg - er det afgørende, at vi får en længere periode end de få år, der er gældende i dag.
Vi har ønsket en 10-års-frist svarende til de finske regler.
Naturligvis er vi parat til at lytte til, hvad ministeren må have at sige, men jeg synes, det havde været flot, mere seriøst og mere sagligt pænt, hvis det var blevet afklaret, inden vi var nået i salen i dag. Men vi bøjer os selvfølgelig for det ønske, der ligger her.
Bendt Bendtsen (KF), 2002-02-26:
Det er en del af det kommunale selvstyre at yde visiteret hjemmehjælp til ældre borgere og sikre, at de ældre får den hjælp, de har behov for.
Det er det snit, regeringen har valgt at lægge.
Det er sådan, at det er korrekt, at vi reducerer med 227 mio. kr. i indeværende år og 282 mio. kr. på helårsbasis.
Og de mål skal regeringen også nå, og det gør vi på den måde, vi har lagt op til.
Anne Baastrup (SF), 2002-02-26:
Det her ændringsforslag bebudede jeg under førstebehandlingen, vi har stillet spørgsmål om det, vi har bedt om justitsministerens kommentar til det, og det er først nu, hvor Dansk Folkeparti også støtter det, hvor der er flertal for det, at man fra justitsministerens side er vågnet op.
Det foregår så på den måde, at man vrider armen om på Dansk Folkepartis medlem af Retsudvalget.
Jeg må blot konstatere, at Dansk Folkeparti har fået vredet armen om så meget, at man end ikke tør få vedtaget ændringsforslaget med henblik på eventuelt at lave det om til tredje behandling. Dansk Folkeparti er blevet presset fuldstændig op ad en væg.
Dansk Folkeparti har ikke nogen selvstændig indflydelse
længere i dansk politik.
Dansk Folkeparti fungerer udelukkende som det konservative antiforbrugervenlige parti.
Det har vi nu fået konstateret, javel.
Vi sender sagen tilbage til Retsudvalget, men jeg vil sige: Det er meget rart for os at få konstateret, hvad det er for en politik, Dansk Folkeparti rent faktisk fører herinde i salen, når det kommer til stykket.
Karsten Nonbo (V), 2002-02-26:
Nu plejer fru Anne Baastrup at sige, at man skal lytte til argumenterne.
Jeg synes også, man skal lytte til argumenterne i denne sag, og der må vi sige, at der er noget i denne her sag, der ikke er juridisk afprøvet, fordi ændringsforslaget er kommet så sent.
Jeg kan også undre mig over, at det her lovforslag, som er blevet fremsat af den tidligere justitsminister i oktober-november måned, pludselig skulle indeholde et ændringsforslag.
Hvorfor kom man ikke med det ændringsforslag
dengang?
Det er da trods alt ikke mere end et par måneder siden.
Så vil jeg godt komplimentere Dansk Folkeparti for, at man lytter til sagens indhold og blæser højt og flot på proceduren.
Det er jo sådan, at byggematerialer er flere
Det er der, vi skal ind og se, hvad der er ret og rimeligt.
Så er det da rigtig nok, at der har været stillet spørgsmål angående det, men det, som fru Lissa Mathiasen henviser til, at der i Finland er en frist på 10 år, er efter retspraksis, og det er stort set det eneste sted, der er en 10-års-frist.
I Frankrig er der henholdsvis en 2- og en 10-års-frist, men vi ved ikke, hvori forskellen ligger.
Så er der de øvrige lande, hvor der er en 2-års-frist.
Det vil sige, at det, vi er i gang med, er en overimplementering af gældende EU-ret, og det var jo ikke just det, den tidligere justitsminister lagde op til.
Det her er genfremsat ordret efter den tidligere justitsminister, så hvad er det, der gør, at man pludselig har ændret holdning i Socialdemokratiet og Det Radikale Venstre?