runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jørn Jespersen (SF), 2003-01-29:
Jo, men jeg er i stigende omfang i tvivl om, hvad regeringens linje, når det drejer sig om afvikling af landbrugsstøtte, er.
Jeg konstaterer jo den ene gang efter den anden, at regeringen siger ét og gør noget andet.
Regeringen siger i sine festtaler, at man går ind for, at erhvervet skal hvile i sig selv, og at det skal fungere uden statsstøtte og på markedsvilkår.
Men hver gang man kan komme til det, så støtter man yderligere statsstøtte oven i EU-støtten.
Det er derfor, jeg har svært ved at tage det alvorligt og ikke synes, det er særlig troværdigt, når ministeren siger, at den danske regering generelt er imod den form for statsstøtte, når de tre eksempler, der har været, viser det modsatte.
Har man nogen sinde fulgt sin principielle holdning og sagt nej og dermed blokeret for yderligere statsstøtte?
Det kan regeringen jo gøre, fordi beslutningerne kræver enstemmighed.
Derfor vil jeg også gerne gentage mit spørgsmål: Under hvilke omstændigheder kan fødevareministeren forestille sig, at den danske regering vil sige nej? Og det sidste spørgsmål, som jeg i virkeligheden synes gør min tvivl endnu større, er i forbindelse med, at ministeren nu begynder at foruddiskontere en situation, hvor Danmark også skulle søge om yderligere statsstøtte.
Jeg forstår godt, at ministeren helst ikke vil komme i den situation.
Vi har i forvejen et landbrug, der modtager 17-18 mia. kr. i støtte alene i Danmark, svarende til en ekstra udgift for forbrugere og skatteydere på 7.000 kr. om året pr. husstand.
Så hvad kunne det være for tilfælde, hvor ministeren kunne forestille sig, at vi fra dansk side yderligere skulle søge om at få lov til at give statsstøtte oven i den i forvejen meget rigelige og meget skadelige EU-støtte?
Mariann Fischer Boel (V), 2003-01-29:
Jeg tror ikke, at hr. Jørn Jespersen er i tvivl om - heller ikke efter den debat, vi havde i november omkring vores holdning til landbrugets muligheder for at deltage i et frit verdensmarked - at også regeringen går ind for, at EU's fælles landbrugspolitik bliver reformeret.
Det har vi haft lejlighed til at drøfte ved mange forskellige lejligheder, altså en gradvis afvikling af den direkte støtte til EU's landbrugsproduktion.
Derfor er det også, som det også har været nævnt adskillige gange, den generelle danske holdning, at statsstøtte bør begrænses mest muligt, og at det som sagt er EU-Kommissionen, der træffer den endelige beslutning og også afgør, om det er foreneligt med de aftaler, der ligger i EF-traktaten.
Men det kan jo ikke udelukkes, at der kan være et EU-land, som vil kunne komme i sådan en helt ekstraordinær situation, hvor statsstøtte kan være nødvendig i en periode.
Man kan vel heller ikke helt udelukke - jeg håber ikke, det bliver tilfældet - at Danmark igen kunne komme i en situation, hvor vi bliver nødt til at bede om Rådets tilslutning.
Så med hensyn til hr. Jørn Jespersens ønske om, at man får nogle konkrete eksempler på, hvor man så i givet fald ville kunne gå ind og acceptere eller undlade at modsætte sig en statsstøtte i helt særlige tilfælde: Den opskrift ved hr. Jørn Jespersen jo godt, at man ikke kan give.
Det er i helt særlige tilfælde.
Jørn Jespersen (SF), 2003-01-29:
Det er jo rigtigt, at spørgsmålet har været rejst adskillige gange, og jeg vil også gerne meddele fødevareministeren, at det vil det blive ved med, indtil hykleriet holder op.
Sagen er jo den, at ministerens svar ganske enkelt ikke er troværdigt.
Ministeren siger ét og gør noget andet.
Ministeren siger, at regeringen principielt er imod yderligere statsstøtte oven i de 300 mia. kr., som landbruget i forvejen får.
Det sætter jo også udtalelsen om det velfungerende erhverv en lille smule i relief, at det er et erhverv, der får 300 mia. kr. i støtte.
Men i de tre sager, der har været, mens ministeren har været fødevareminister, har regeringen støttet det.
Ministeren har undervejs sagt, at nu var det også sidste gang og har oven i købet været meget bombastisk med at sige, at ministeren ville lægge hovedet på blokken på, at det var sidste gang.
Så kommer der en ny sag, hvor græske bønder gerne vil have yderligere støtte til deres bomuldsproduktion, på trods af at de i forvejen får fire gange verdensmarkedsprisen, og på trods af at de selv har rodet sig ud i problemerne ved at overskride kvoterne.
Derfor er det ikke troværdigt, når ministeren bliver ved med at sige, at det er man principielt modstander af, når man gør det modsatte, og derfor bliver jeg nødt til at spørge: Hvad er det præcis for kriterier, regeringen lægger til grund for at vurdere det her?
Hvornår foreligger der helt konkrete, ekstraordinære omstændigheder, som gør, at man kan støtte yderligere statsstøtte?
Eller spurgt på en anden måde: Kan ministeren forestille sig en situation, hvor regeringen ikke ville støtte det?
Mariann Fischer Boel (V), 2003-01-29:
Det er fortsat regeringens helt principielle holdning, at statsstøtte skal begrænses mest muligt, og at det bør være Europa-Kommissionen, der vurderer medlemslandenes statsstøtteordninger og foreneligheden med EU-Traktaten.
Der kan imidlertid være tale om helt konkrete sager, hvor omstændighederne gør, at en statsstøtte for en kortere periode kan begrundes, men selvfølgelig er det ikke muligt på forhånd klart at sætte nogle rammer for, i hvilke situationer det vil være muligt.
Men jeg synes, det er klart, at hvis en medlemsstat anmoder om statsstøtte, f.eks. på grund af helt særlige omstændigheder i et i øvrigt velfungerende erhverv, så kunne man godt konkludere, at der kunne være tale om at imødekomme en anmodning, altså i en helt særlig situation for et i øvrigt velfungerende erhverv.
Det er klart, at det vil kræve en nærmere dokumentation og også en begrundelse fra den enkelte medlemsstats side, før man træffer den endelige beslutning.
Men det er jo sådan, at under alle omstændigheder skal statsstøtteanmodninger igennem Ministerrådet, og i den forbindelse vil de jo altid i forvejen blive forelagt i Folketingets Europaudvalg med henblik på at få et mandat. Derudover har jeg ikke nogen bemærkninger.
Spørgsmålet har jo været rejst adskillige gange, bl.a. har hr. Jørn Jespersen også stillet et spørgsmål til statsministeren til besvarelse i Europaudvalget den 24. oktober sidste år.
Jeg synes ikke, jeg fik svar på, hvad hr. Bjarne Laustsen mente med, at det ikke var det værste inden for Fødevareministeriets område.
Der er ikke eksklusivbestemmelser på fødevareområdet og fiskeriområde, må jeg sige til hr. Bjarne Laustsen.
Jeg synes, vi skal være enige om, at sådan er reglerne.
Jeg har svaret på det spørgsmål, som hr. Bjarne Laustsen har stillet, at for så vidt angår det område, som jeg administrerer, og jeg håber, vi er enige, eksisterer der ikke eksklusivaftaler. Hermed sluttede spørgsmålet.
Bjarne Laustsen (S), 2003-01-29:
Ministeren beder undertegnede om at forklare, hvorfor jeg siger, som jeg gør.
Det vil jeg selvfølgelig gerne gøre,
meget gerne endda
Ministeren er medlem af et kollektiv, af en hel regering, der har fremsat et lovforslag, der hedder L 120.
I betænkningen er der opregnet en lang række steder, hvor der er eksklusivbestemmelser, men ud af samtlige områder har man valgt kun at slå ned på et enkelt område, og det er derfor, jeg synes, at det er hykleri, at man ikke er konsekvent i sin politik og siger: O.k., vi er imod eksklusivbestemmelser, men det skal være over det hele.
Nu har vi altså en række områder, hvor regeringen siger, at det vil den ikke gøre noget ved, det må vi se, det kan vi ikke løse osv. osv. osv.
Der er kun ét sted, vi slår ned, og det er udelukkende på forholdet mellem lønmodtagerne og arbejdsgiverne.
helst om nogen som helst organisationer.
Jeg synes bare, at man må være konsekvent i sin politik.
Mariann Fischer Boel (V), 2003-01-29:
Jeg må indrømme, at jeg er lidt uforstående over for hr. Bjarne Laustsens ordvalg.
Altså »det værste inden for«; det er ikke det værste inden for Fødevareministeriets område.
Det må jeg bede hr. Bjarne Laustsen om at konkretisere meget nærmere.
Der er en klar tilkendegivelse af, at der ikke er tale om eksklusivaftaler.
Så jeg kan slet ikke forstå, at hr. Bjarne Laustsen kan finde på at sige, at det ikke er det værste inden for Fødevareministeriets område.
Det synes jeg er et helt besynderligt ordvalg.
Med hensyn til de 10 pct. konkretiserede jeg jo meget nøje, at det var kun, når der var tale om fagspecifikke oplysninger.
Men det må jo da også være sådan, at der under alle omstændigheder skal være en rimelighed i, at når man betaler et kontingent af en vis størrelse, og det er jo ikke i alle tilfælde småpenge, vi taler om i den her forbindelse, får man da også noget ud af sit medlemskab.
Det er da indlysende.
Jeg synes altså, at denne her diskussion er ved at udarte sig til det sådan lidt mere besynderlige.
Bjarne Laustsen (S), 2003-01-29:
Jeg synes, ligesom ministeren næsten giver udtryk for, at det er utrolig godt, at folk finder sammen i fællesskab, i organisationer, de kan kalde sig, hvad de vil.
Jeg synes, det er ganske udmærket, at de danske bønder har fundet sammen i Dansk Landbrug osv., det er glimrende, at Fiskeriforeningen har deres.
Det er jo slet ikke os, der rejser den debat.
Det er
Det synes vi er
hykleri.
Det er måske ikke værst på fødevareministerens område, men det er det på sundhedsministerens område, på Justitsministeriets område osv.
Men jeg vil gerne høre: Hvorfor har man egentlig lavet den 10 pct.s-regel?
Den animerer jo til, at man melder sig ind i foreningen.
Hvis man har den opfattelse, at folk skal melde sig ind i foreninger, fordi de er gode, så behøver man jo ikke at have den der 10 pct.s-ordning.
Mariann Fischer Boel (V), 2003-01-29:
Man kan sammenligne det med købekraft, eller hvad vi nu måtte ønske at bruge som parameter.
Når vi har fastfrosset budgettet for den fremtidige landbrugspolitik med 10 nye lande i første omgang og forhåbentlig de to sidste i 2007, der også ligger inden for den budgetperiode, så betyder det, at værdien af det, man får udbetalt, falder.
Det tror jeg ikke hr. Jørn Jespersen vil kunne afvise, for det er i realiteten sådan, systemet er skruet sammen i den ny aftale, der løber frem til 2014.
De situationer, hvor Danmark har undladt at stemme, har været begrundet i helt særlige situationer i de lande, som har ansøgt om støtte.
Senest var det bomuldsproduktionen i Grækenland, der havde store problemer i forbindelse med afsætning af deres bomuld fra tyndt befolkede områder.
Der havde man så et klart ønske om - det kan man vel også godt forstå - at man ville fastholde bosætning og produktion i de her meget vanskeligt stillede områder i Grækenland.
Jørn Jespersen (SF), 2003-01-29:
»Hvorfor accepterede ministeren uden indvendinger overhovedet, at Finansministeriet fra Miljøministeriet konfiskerede 8,1 mio. kr., som var lovbestemt til forskning i pesticiders indvirkning på sundhed og miljø og til at nedbringe den samlede belastning - en konfiskation, som oven i købet nu har vist sig at være på kant med eller i strid med lovgivningen, og hvor Finansministeriet har måttet betale pengene tilbage efter adskillige spørgsmål til fire ministerier fra SF?«
Hans Christian Schmidt (V), 2003-01-29:
I forbindelse med aflæggelsen af statsregnskabet og udarbejdelsen af bevillingsafregninger for 2001 iværksatte regeringen ved Finansministeriets foranstaltning en gennemgang af uforbrugte og udisponerede bevillinger med udgangen af året.
Der er som bekendt senere rejst spørgsmål om denne
disposition
En nærmere granskning af sagen har givet anledning til betydelig tvivl.
I justitsministerens svar på spørgsmål nr. S 415, stillet af Jørn Jespersen, anføres imidlertid, at der efter en samlet vurdering må være en formodning om, at der for bekæmpelsesmiddelordningen - som finanslovene for tidligere år har været affattet - dispositionsmæssigt sigtes på samme ordning som for formålsbestemte afgifter.
Regeringen har på denne baggrund besluttet, at et beløb svarende til den bortfaldne videreførelse vil blive tilbageført til Miljøministeriet.
Line Barfod (EL), 2003-01-29:
»Vil den danske regering tage initiativ til, at der bliver foretaget en tilbundsgående, uafhængig undersøgelse af konsekvenserne af ESS-projektet foranstaltet af EU og ansøgerlandene i fællesskab og under deltagelse af en eller flere uafhængige forskningsinstitutioner, før der bliver truffet en beslutning om, hvorvidt ESS-projektet skal realiseres, og til at undersøgelsen kommer til at indeholde en uafhængig og grundig evaluering af berettigelsen, langtidsorienteringen og de miljømæssige og sociale effekter af ESS-projektet og endvidere en analyse af dets lokale og regionale sikkerhedsimplikationer, såvel som ESS-projektets rolle i EU's strategi for en bæredygtig udvikling, i særdeleshed i betragtning af forskningsanlæggets enorme energiforbrug?« Skriftlig
begrundelse: Der henvises til begrundelsen for spørgsmål nr. S 1598.
Spm. nr. S 1598 Til miljøministeren af:
»Hvilke initiativer vil ministeren tage for at føre
Nordisk Råds rekommendation nr. 20/2002 om Uppehållstillstånd för trafficking-offer ud i livet?
Spm. nr. S 1597 Til miljøministeren af:
»Hvilke initiativer vil ministeren tage for at føre
Spm. nr. S 1497 Til justitsministeren af:
Hans Christian Schmidt (V), 2003-01-29:
Jo, nu kan det godt være, at hr. Jørn Jespersen har svært ved at forstå, hvad miljøministeren siger.
Jeg sidder jo også somme tider her på pladsen, når en anden minister svarer, og jeg har noteret mig, at det også er tilfældet ved en række andre ministre, når hr. Jørn Jespersen ...
nej, nej, jeg er nok klar over, at det kun er, når jeg er på, det er hr. Jørn Jespersen, og når det er fødevareministeren, er det en anden.
Jeg sad jo også hernede lige for et øjeblik siden, men lad nu det ligge.
Vi må forsøge at forbedre det, sådan at også nogle, der måske har et anderledes forhold til det, også får noget ud af det.
Jeg er i hvert fald interesseret i, at hr. Jørn Jespersen skal få gode svar.
Så det bestræber jeg mig altid på.
Men for at vi nu er helt sikre på, at det bliver det rigtige og det bedste svar, så synes jeg, at hr. Jørn Jespersen skal stille spørgsmål til ministeren, så skal jeg nok svare på det. Så er jeg helt sikker på, at det, jeg svarer på, det er nøjagtigt det, hr. Jørn Jespersen har ønsket sig. Hermed sluttede spørgsmålet. Bortfaldne spørgsmål
Jørn Jespersen (SF), 2003-01-29:
Miljøministeren er tit meget optaget af at sige, at der blev sat penge af under den tidligere regering, bl.a. som led i finanslovforhandlinger med SF, og de blev ikke brugt.
Men miljøministeren ved jo godt, at det, der skete, var, at der blev givet en bevilling til et formål, og da man så tilrettelagde arbejdet, viste det sig, at pengene blev brugt bedst og mest hensigtsmæssigt og med de største resultater ved at blive strakt ud over 2 år.
Man kunne også kalde det »mest miljø for pengene«.
Jeg har også forstået, at regeringen efter at have opsuget de uforbrugte midler én gang nu er vendt tilbage til at sige, at det vil man ikke gøre yderligere i fremtiden, fordi man godt vil kunne strække bevillingerne over 2 eller 3 år, hvis det er fornuftigt at gøre det, så man ikke lige som militæret brænder al benzinen af lige op til nytår.
Så tag og drop den der falske melodi, den holder ikke.
Jeg gør mig meget umage med at høre, hvad miljøministeren siger.
Men jeg tror, at de fleste, der har overværet debatten, vil medgive mig, at det ikke altid er særlig nemt at forstå det.
Derfor skal jeg bare lige have klarhed på det sidste spørgsmål, nu da det ligger klart, at miljøministeren ikke varetog sin opgave at forsvare miljøets område oprindelig: Når ministeren har fået undersøgt, om der er andre midler, der er overført på tilsvarende vis,
vil han så selv stå inde for svaret, og vil han oversende det til Folketingets Miljøudvalg?
Det der med, hvad der er blevet oplyst over for ministeren, det holder jo ikke, det er ministeren, der er ansvarlig.
Så vil ministeren stå inde for svaret og oversende det til Miljøudvalget, og hvornår sker det cirka?
Hans Christian Schmidt (V), 2003-01-29:
Altså vi skal jo først have ryddet op, før vi kan komme helt igennem, og man er altså nødt til at finde sig i, at det lige tager lidt tid, men det skal nok gå. Og jeg er nødt til at sige til hr. Jørn Jespersen, at det jo ikke hjælper, at man går ind og beder ministeren om at svare på sit spørgsmål og så ikke hører, hvad ministeren svarer.
Jeg siger helt krystalklart: Så vidt det er oplyst over for mig, er det ikke sket i andre tilfælde.
Hvordan skal jeg udbygge det?
Skal jeg begynde at sige, at det tror jeg nok, eller måske, eller jeg svarer en anden dag?
Jeg har lige præcis sagt, at over for mig er det ikke oplyst i andre tilfælde.
Og så sagde jeg i forlængelse af det: Men vi er nu i gang med at undersøge, om det er tilfældet.
Man skulle altså i virkeligheden høre hele forløbet i det, der bliver sagt her.
Ministeren siger, at vi er ved at undersøge det, og så spørger spørgeren igen: Vil ministeren ikke godt bekræfte, at han vil sætte en undersøgelse i gang?
Jo, det kan jeg bekræfte, for
eftersom den er i gang, kan jeg sige, at det er den, også efter at spørgeren har spurgt.
Intet har ændret sig, siden vi startede, så jeg kan sige: Jo. Jeg kan godt forstå, hvis denne sal har svært ved at finde nye emner, men jeg er bare nødt til at konstatere igen: Der skete en prioritering, det kan man være enig eller uenig i.
Jeg kunne forstå, at den tidligere regering har prioriteret det her område så højt, at den ikke kunne få brugt pengene.
Det er jo tankevækkende, at jeg skal høre fru Pernille Blach Hansen stå i salen i dag og sige, at det var et højtprofileret område for regeringen, men nå ja, det er rigtigt nok, vi brugte ikke pengene.
Så er det jo fint nok at sige, at det er højtprofileret.
Der er i øvrigt noget, jeg har mærket til af og til på miljøområdet, nemlig at man taler meget om, hvor mange penge man har sat af, men ikke, hvad man har fået ud af dem.
Det synes jeg er en dum øvelse.
Nogle er i hvert fald opdraget til, at det også har betydning, hvad man får ud af sine penge.
Man havde ikke brug for dem, havde i hvert fald ikke brugt dem, og så kigger jeg på alle udisponerede midler, og så prøver jeg som en del af et hold at se, om jeg kan finde de penge, vi har behov for.
Det synes jeg faktisk ikke at man kan klandre en miljøminister, at han også er en del af et hold.
Pernille Blach Hansen (S), 2003-01-29:
Ja, vi har jo set flere gange nede i salen, at ministeren har et temperament, der er svært at tøjle, når man stiller konkrete spørgsmål.
Det giver sig altid udslag i, at vi ikke får svar på noget.
Til dem, der følger debatten her, kan jeg bare sige, at hele sidste valgkamp gik på, at man havde taget 1½ mia. kr. fra ulandene og givet dem til sundhedsområdet.
Det har man taget fra ulandene hvert år og givet til sundhedsområdet én gang.
Men miljøministeren tror stadig, at det er ham, der skal bidrage med alle pengene.
Det er da unikt.
Det sparealibi kan man godt snart pakke væk, for nu holder den
ikke længere.
Det var slet ikke det, der blev spurgt om, selv om miljøministeren åbenbart gerne havde brug for at sige det en gang til.
Forskning i pesticider, der har skadelig virkning,
forsøg på at nedbringe brugen af pesticider er for Socialdemokratiet at se, og vel også for SF,
en væsentlig sag.
Hvorfor gjorde miljøministeren ikke sin pligt som miljøminister og forsøgte at fremme de interesser, han nu hævder er voldsomt vigtige?
Jørn Jespersen (SF), 2003-01-29:
Jeg skal da gerne medgive, at jeg synes, at i dag er en god dag på det her område, ikke først og fremmest fordi jeg har fået ret.
Det er jo også altid rart.
Selvfølgelig er det det.
Men først og fremmest fordi det lykkedes at hente 8,1 mio. kr. tilbage til miljøområdet.
Jeg opfatter da, at min opgave som miljøpolitisk ordfører er at varetage miljøets interesser.
Når nu ikke ministeren gør det, så er der jo andre ordførere, der er nødt til at gøre det.
Det er jeg da glad for lykkedes.
Det kunne vi eventuelt prøve at finde en eller anden fordelingsnøgle til.
Så vil jeg bare opfordre ministeren til i stedet for sin polemik at svare på det spørgsmål, jeg stillede.
Det var: Hvorfor forsvarede miljøministeren ikke miljøets interesser, behovet for at nedbringe brugen af pesticider, da spørgsmålet blev rejst?
Hvorfor undersøgte miljøministeren ikke juraen, som han senere er blevet tvunget til at gøre?
Og vil ministeren undersøge, om der er andre områder, hvor pengene er blevet overført på tilsvarende vis, selv om de egentlig var formålsbestemte?
Hans Christian Schmidt (V), 2003-01-29:
Nu mødes vi jo en gang imellem i de her debatter.
Hvis man ikke lytter så tit til de to spørgere, skal man lægge godt mærke til, hvad vi startede med med hensyn til de her 8 mio. kr. Det er også tankevækkende at høre især fra fru Pernille Blach Hansen, at de her 8 mio. kr. ikke kunne gøre god gavn på sundhedsområdet.
Det er jo en ærlig sag at sige, at de ligger meget bedre her på pesticidområdet.
Hvorfor begynder I nu at bruge dem på sundhedsområdet?
Det skal hver enkelt gøre op med sig selv.
Var det en god idé, at man brugte de 8 mio. kr. til at få nedbragt ventelisterne?
- Jo, men jeg er nødt til at bede fru Pernille Blach Hansen om i hvert fald at læse aviser
, så hun i det mindste kan følge med i, at det er det, der sker for øjeblikket, ventelisterne bliver nedbragt. Det er meget mere ærligt at gå ud og sige, at det er et valg og sige: Jeg kan ikke forstå, hvordan man kunne finde på at bruge pengene på menneskers sundhed
Det er da helt vildt.
Det skulle man have ladet være med.
Det er da et politisk budskab, og det synes jeg man skal gå ud og virkelig tordne frem med i forsamlingshusene, at de her penge var meget bedre brugt til det her.
Ja, godt nok var det sådan, at det tilfældigvis var fru Pernille Blach Hansens parti, der var i regering og som stillede med en miljøminister, der altså ikke havde kunnet få brugt pengene, men derfor var det alligevel bedre at gøre det.
Det er da en ærlig sag, jeg synes bare, det er det, man skal sige.
Jeg har sagt, at det var den prioritering, der lå heri.
Nu tager jeg det til efterretning.
Jeg har da forståelse for, at hr. Jørn Jespersen slet ikke kan få armene ned i sin begejstring over, at nu har han stillet det her spørgsmål mange gange, og nu fik han ret til sidst.
Det kan jeg godt lade hr. Jørn Jespersen.
Det synes jeg kun han skal være glad for, så lad nu ikke denne dag blive sådan en dag, hvor det udvikler sig til noget helt andet.
Jeg synes, hr. Jørn Jespersen skal sige igen og igen: I dag er en god dag, for i dag fik jeg ret.
Det synes jeg - sådan skal det være.
Så er der kun tilbage at spørge, om ministeren har svaret korrekt.
Ministeren har svaret det, som jeg ved om den sag.
Jeg sagde, at som det er oplyst over for mig, så kender jeg ikke til andre forhold i mit ministerium, men at vi i øvrigt er i gang med at undersøge det.
Pernille Blach Hansen (S), 2003-01-29:
Normalt har man den opfattelse, at en minister er en person, der er sat til at varetage sit område på bedste måde og forsøge at løse alle de opgaver, der er, på bedst mulig vis.
Normalt er det også sådan, at en minister vil forsøge at få kanaliseret penge til de områder, hvor man mener, der er en væsentlig opgave, der skal løftes. Derfor vil jeg gerne spørge i forlængelse af hr. Jørn Jespersens spørgsmål, hvorfor ministeren så - når ministeren nu siger, der er rigeligt at bruge de her penge til - var så forhippet på, at finansministeren skulle have dem til den store kasse.
Hvorfor var miljøministeren ikke opmærksom på, at der var stort behov for ekstra forskning i forbindelse med diskussionen om pesticider, og derfor gjorde en stor indsats for at beholde de her penge?
Ministeren siger jo nu selv, at der er rigeligt at bruge pengene til.
Kan vi ikke få en forklaring fra miljøministeren på, hvordan man på den ene side kan sige, at der er rigeligt at bruge pengene til og på den anden side bare siger ja og amen, når finansministeren vil konfiskere de penge, der i forvejen er øremærket til området?