Kim Andersen (V), 2003-10-23:
Hr. Morten Homann kan ikke forstå, at vi i denne sag ikke går ind for udbud, som vi ganske rigtigt gør i en række andre erhvervssager.
Men denne sag er på ingen måde sammenlignelig med andre erhvervssager og sager, hvor det offentlige skal have udført opgaver i fællesskabets interesse, som man med fordel kan bringe i udbud. Her er der tale om et helt specielt forretningsområde, som kræver stor risikovillighed af et ganske betydeligt milliardbeløb, stor knowhow og stor faglig ekspertise og management.
Vi kan forudse, at hvis vi ikke har en fast ordning for, hvordan vi viderefører vores aktiviteter i Nordsøen efter den nuværende koncessionsperiodes udløb i 2012, vil vi allerede fra nu af få en dalende investeringsrate i teknologiudvikling og efterforskning, og deraf følger en ringere udnyttelse af de felter, som man er i gang med.
Det er i samfundets interesse, at vi har maksimal investering og maksimalt aktivitetsniveau på dette område, og at vi ikke dykker ned for så at stå i en uvis situation i 2012.
Vi har med et område at gøre, hvor investeringerne er meget mobile, hvor der er mange interesser globalt, der kalder på store investeringer, og hvor der er dokumentation for, at det er lettere at få en større forrentning andre steder, end det er i Nordsøen.
Må jeg sige til hr. Keld Albrechtsen, at jeg ikke har kritiseret Socialdemokratiet for passivitet.
Jeg har blot konstateret, at da man prøvede at få et nyt aftalegrundlag for 3 år siden, kunne man ikke klare det.
Da lykkedes det ikke.
Jeg har ikke kritiseret dem for passivitet.
Jeg har sagt, at de ikke kunne levere varen.
Det er så det, vi har gjort nu, og det er måske også derfor, at Socialdemokratiet skal sno sig lidt.
Vi er jo her i landet godt bekendt med begrebet de sure rønnebær.
Til hr. Erik Mortensen: Skal vi nu ikke være enige om, at det er regeringen, der varetager statens interesser?
Der er en bred vedtagelse fra den 20. februar om det her; en
vedtagelse, som også omfatter Det Konservative Folkeparti og Venstre.
Vi blev ikke for 3 år siden spurgt om, hvad vi ville.
Det nåede aldrig dertil.
Så henviser hr. Keld Albrechtsen til, at der var flertal her, og at vi bare kunne have sunget med på Enhedslistens sang.
Der må jeg blankt erkende, at vi jo alle sammen har vidst, at når det kom til stykket, vil vi noget andet, så står vi for diametralt modsatte synspunkter i denne slags sager.
Enhedslisten vil nationalisering og hård beskatning af erhvervsaktiviteterne.
Vi vil det private, og vi vil en rimelig beskatning, som sikrer, at der også bliver investeret, og at der er et højt aktivitetsniveau.
Må jeg lige sige til hr. Morten Homann, som jeg ikke havde tid til at svare sidst, om rentabiliteten, at analyser viser jo, at der er omkring 5 pct. i risikopræmie i forhold til den gennemsnitlige forrentning på en 10-årig statsobligation.
Det er stort set analogt med det, der er på almindelige aktieinvesteringer, så jeg mener ikke, at man kan sige, at der er en overpræmiering.
Tværtimod er der en i forhold til andre sammenlignelige risikoinvesteringer en rimelig og afbalanceret risikopræmie.
Og vi bliver nødt til at erkende, at det skal der være for at foretage så store milliardinvesteringer i noget, der er risikofyldt og spekulativt, som der her er tale om.
Må jeg have lov at slutte med at sige til hr. Erik Mortensen, at jeg har noteret mig, at der for nylig i fagbladet Dansk Metal var en leder, som opfordrede Socialdemokratiet til hurtigst muligt at få sagt ja til den her aftale, fordi den er god og giver beskæftigelse og aktivitet i Danmark.
Jeg håber af et oprigtigt hjerte, at det lykkes at få også Socialdemokratiet med i den brede aftale, der allerede tegner sig.
Men jeg vil gerne for Venstres vedkommende slå fast, at Socialdemokratiet ingen vetoret får i denne aftale.