Torben Hansen (S), 2004-05-12:
Det er fuldstændig korrekt, at vandmiljøplan II, hvilket man jo også kan sige om I'eren, rent faktisk har virket langt hen ad vejen, og det er også korrekt, at der bliver stadig flere strande, der kan bades ved.
Men der er altså også et vandmiljø lidt længere ude end lige der, hvor man må gå til, nemlig til navlen, og det er lidt ærgerligt, at jeg ikke har taget DMU's overvågningsrapport med fra 2002-2003, som ligger nede på min plads.
Der kan man se, hvilket enormt omfattende iltsvind der har været i de indre danske farvande, hvor iltindholdet har været væk, det vil sige under 2 mg/l, og i endnu større områder, hvor det har ligget på mellem 2 og 4 mg/l.
Det viser bare, at vi stadig væk har en lang vej at gå, og vi havde også håbet på, at den vej havde været lidt mere ambitiøs fra regeringens side.
Jeg skal på vegne af vores ordfører, hr. Ole Vagn Christensen, som ikke kan være til stede i dag, fremføre følgende: Naturen har talt.
Omfattende iltsvind er jo næsten en årligt tilbagevendende begivenhed, og grundvandet, vores fælles drikkevand, er truet; det er advarselssignaler, som ansvarlige politikere og partier ikke kan sidde overhørig.
Derfor er det dybt skuffende, men desværre også forventeligt, at regeringen ikke alene har lavet en smal aftale om vandmiljøet, men også har lavet en aftale, som er aldeles utilstrækkelig.
Før 2001 havde Folketinget haft et grønt flertal i en menneskealder.
Det grønne flertals gradvise opbygning af en solid miljøbeskyttelse svarede helt til forventningerne i langt størstedelen af befolkningen.
Og i mange tilfælde lykkedes det også at samle tilsvarende brede miljøpolitiske forlig i Folketinget. Siden valget i 2001 er det grønne flertal i befolkningen desværre ikke længere afspejlet i befolkningen.
Det har haft store konsekvenser for miljøet, og desværre, må vi sige, er det brud på samarbejdet, som vi har set med regeringens nej til en forsvarlig vandmiljøplan III, et glimrende udtryk for det.
Problemet er, at miljøpolitisk stilstand ikke bare forsinker fremskridt.
Mens vi forholder os mere eller mindre passive, sker der også en løbende forarmelse af dansk natur.
Kvælstofudledninger til vandmiljøet er hovedårsagen til vandmiljøets dårlige tilstand, det omfattende iltsvind og nitratforureningen af vores grundvand.
Regeringen endte i planen med en reduktion på 13 pct. på 10 år, hvor vores, forligspartiernes, de øvrige forligspartiers, om man vil, seneste udspil under forhandlingerne var 20 pct. på 5 år.
13 pct. er for lidt, hvilket også adskillige eksperter har udtalt bagefter.
Og 13 pct. er også alt for lidt, hvis Danmark skal have nogen som helst chance for at leve op til vandrammedirektivets målsætninger.
Det er vores pejlemærke ikke alene af hensyn til naturen og vandet, men også af hensyn til vores efterkommere.
Det konkrete lovforslag kan umiddelbart se meget tilforladeligt ud, men på mange områder er det jo også et udtryk for en utilstrækkelig indsats i regeringens vandmiljøplan og i det her tilfælde på kvælstofområdet.
Socialdemokratiet kan derfor ikke støtte forslaget i dets foreliggende form, og jeg skulle også hilse fra SF's ordfører og sige, at det er det samme, der gør sig gældende for SF.