Jette Gottlieb (EL), 1998-11-17:
Der er nogle, der mener, at folkepensionen er et led i et velfærdssystem, der begunstiger middelklassen på de svagestes bekostning.
Det er der f.eks. en del unge fra De Radikale og fra Venstre og endda fra Socialdemokratiet der mener.
Det er noget vrøvl.
I modsætning til pensionsopsparingen til de erhvervsaktive omfatter folkepensionen hele befolkningen, og det er en ret.
Der behøves ingen særordninger for dem, der falder uden for på arbejdsmarkedet.
Det gør der derimod mere og mere i et fremtidigt system, der baserer sig på private pensionsopsparinger - med al den ulighed og uretfærdighed, det fører med sig.
Arbejdsmarkedspensionen optjenes kun af løn.
Og det betyder naturligvis, at jo højere lønnen er i livsforløbet, jo større er pensionen. Det er der ikke noget nyt i.
Klassesamfundet gælder jo også, når man er gammel.
Er man fattig, lavtlønnet, mens man er i arbejde, og derfor heller ikke kan overskue at sikre sin pension, så bliver man også fattig som pensionist.
Det er i øvrigt oftest de lavtlønnede job, som giver den største nedslidning og dermed den tidligste udstødning fra arbejdsmarkedet, og kvinder tjener generelt mindre end mænd og er erhvervsaktive i en kortere årrække end mænd.
Og tendensen går i retning af en endnu større afgrund
mellem de ældres livsbetingelser, når vi ser bare 20-30 år frem.
Jo mere vi fjerner os fra folkepensionen til fordel for mere eller mindre private, skattebegunstigede opsparinger, jo større omfordeling sker der fra de svage og ned i foret hos de velstillede, for det beløb, der indbetales på en kapitalpension, giver reelt et skattefradrag på 60 pct., fordi det er den sidste og dyreste del af indtægten, men der skal kun modsvares 40 pct., når pensionen udbetales, Hvert eneste år mister staten skatteindtægter for op til 27 mia. kr. til private pensionsordninger, som ender i pensionskasserne.
Det ligger os jo mægtig på sinde.
Der er store grupper på arbejdsmarkedet, der ikke er dækket af pensionsordninger.
Nogle holdes ude af karensbestemmelser, der rammer især lønarbejdere, som tit ikke når at være et sted længe nok til, at indbetalingerne begynder for alvor.
Nogle er ikke dækket ind, fordi de ikke har en overenskomst, selv om de har fast tilknytning til arbejdsmarkedet.
Og så kommer de arbejdsløse, kontanthjælpsmodtagerne, førtidspensionisterne, husmødrene og folk under uddannelse osv.
Dengang forestillede man sig det gennemført ved lov, så det omfattede alle.
I stedet for blev det lagt ud til arbejdsmarkedets parter, dog med det løfte, at det politiske system nok skulle sørge for, at restgruppen blev ordnet.
Nu er der gået 15 år, og hvornår lever regeringen så op til det løfte?
Der er jo mange forskellige muligheder for ordninger.
Hvis man forestiller sig, som SiD, at man sparede 6,6 pct. af dagpengesatsen op for udstødte uden pensionsordning, ja, så ville det ifølge SiD's egne beregninger koste staten 2,4 mia. kr. om året.
De penge skal selvfølgelig hentes ind via skatterne.
Men hvad er forskellen på at betale mere i skat eller at blive pålagt tvangsmæssigt større bidrag til pensionen?
Enhedslisten har aldrig lagt skjul på, at den eneste løsning er en høj fast folkepension frem for dette virvar af miskmask, der kun sikrer, at store forskelle i arbejdslivet reproduceres i alderdommen.
Arbejdsmarkedspensionen er ingen løsning.
Men det lyder, som om der i undersøgelsen ikke indgår den meget store gruppe af folk, der var 40 og derover i slutningen af 1980'erne og begyndelsen af 1990'erne, da store områder på arbejdsmarkedet indførte arbejdsmarkedspension, og hvis optjening derfor er forsvindende lille, når de går på pension.
Enhedslisten støtter det forslag til vedtagelse, der ligger.
Det er vigtigt at kende effekten af eventuelle ordninger for grupper på eller uden for arbejdsmarkedet, der ikke har fuld pension, navnlig i en situation, hvor der i stigende grad sker udstødning, ikke bare fra arbejdsmarkedet, men også fra a-kassesystemet, grupper, som dermed alene har mulighed for ATP - de af dem, der altså ikke er så uheldige, at de har en indtjenende ægtefælle, så de slet ikke har adgang til kontanthjælp og dermed til ATP.
Dér kunne jeg godt lide at vide, om finansministeren har overblik over, hvor stor en gruppe det udgør, og hvor stor en voksende gruppe det vil komme til at udgøre, hvis arbejdsmarkedsstramningerne bliver gennemført, sådan som det er planlagt.