runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Birthe Rønn Hornbech (V), 2002-03-14:
Det er, som det allerede er sagt, langt hen på aftenen
Danmark er ikke mere en ø, og folk rejser over grænser.
Vi indgår tættere og tættere samarbejde i forskellige sammenhænge, i EU, i Europarådet, og dette nære samkvem medfører desværre også flere retssager, også flere strafferetssager, mere grænseoverskridende kriminalitet.
Det medfører naturligvis også, at det er hensigtsmæssigt at indgå nogle aftaler, der kan lette afviklingen af retssager, at indgå nogle grænseoverskridende aftaler, der gør det muligt at foretage en fælles efterforskning.
Det er, hvad dette lovforslag handler om, og det medfører, at vi kan tilslutte os EU's retshjælpskonvention, Europarådets konvention om gensidig retshjælp og EU-rammeaftalen om det fælles europæiske efterforskningshold.
Vi mener, at det er rigtigt, og vi har jo så også forpligtet os til det, at vi på den måde letter retssagernes afvikling og mulighederne for efterforskning.
Med hensyn til den mere teknologiske del af forslaget, må jeg altså sige, at der, indtil jeg læste det her, altså var nogle ord, jeg ikke kendte i forvejen.
Men her gælder det jo altså igen om, at man ikke for at undgå en efterforskning skal kunne gemme sig det ene eller det andet sted.
Det er sådan jeg læser forslaget. Men jeg læser det også på den måde, at der altså ikke i dette forslag er nogen udvidelser af beføjelserne for politiet, som medfører yderligere indgreb i meddelelseshemmeligheden, så det er ikke noget, vi behøver at diskutere her.
Ellers må jeg sige, at jeg mener, at det er af en sådan teknisk karakter, at det bedre egner sig til en grundig gennemgang i Retsudvalget, og de, der så ikke ved, hvad en gateway-station er, må så lære det, når vi kommer til udvalgsarbejdet. Vi støtter forslaget.
Lene Espersen (KF), 2002-03-14:
Lovforslaget går jo ud på at tillade tv-overvågning af pengeautomater, valutavekslingsautomater og pengetransportbiler.
Det er korrekt, at i afvejningen af, hvad der var mulighed for, har vi valgt at sige, at for så vidt angår pengeautomaterne og pengetransportbilerne, giver vi tilladelse til overvågning, hvorimod det efter regeringens opfattelse ikke er fundet rigtigt og ikke fundet balanceret, såfremt man også havde givet mulighed for en facadeovervågning.
Det er igen hensynet til de forbedrede muligheder for at forebygge og navnlig opklare røverier og berigelseskriminalitet på den ene side og på den anden side det, vi alle sammen frygter, nemlig en glidebane over imod et overvågningssamfund, hvor almindelige mennesker, der intet har at gøre med bankrøverier osv., føler sig udsat for overvågning i det daglige.
Derfor er snitfladen og grænsen blevet trukket det sted, hvor den er trukket.
Jeg vil tilkendegive i dag, at jeg er meget glad for, at det, efter at vi har haft en lang og ophedet debat om så mange andre lovforslag, er, som om Folketinget er ved at nærme sig hinanden igen i hvert fald på det her ene lovforslag.
Jeg har i hvert fald hørt en meget positiv tilkendegivelse fra langt de fleste partier og endda hørt ros nu, hvor også høringssvarene foreligger i al væsentlig grad.
Jeg ser frem til en positiv udvalgsbehandling og takker
for de mange positive tilkendegivelser fra de fleste af partierne i Folketinget.
Line Barfod (EL), 2002-03-14:
Jeg vil gerne først tilslutte mig det, som Venstres ordfører, hr. Karsten Nonbo, sagde om, at vi under udvalgsarbejdet skal se nærmere på begreberne, så vi er sikre på, at der er fuld klarhed over, hvad det er for en type overvågning, vi taler om, så det i hvert fald ikke giver anledning til problemer. Så vil jeg gerne sige, at vi mener, at røverier er et stort problem for banker og pengetransporter, men også når de flytter sig derfra og i stedet bliver begået mod tankstationer, bagerforretninger og andre.
Når røverier er et stort problem, er det, fordi det personale, der bliver udsat for dem, hvad enten det er bankpersonale, eller det er personale på tankstationer eller
i bagerforretninger eller andre steder, bliver påvirket af at blive udsat for et røveri.
Og det er vigtigt at prøve at gøre noget for at forhindre, at personalet får de problemer.
Spørgsmålet er: Hvordan gør vi det bedst, og flytter vi med det her forslag bare røverierne fra ét sted til et andet?
Hvis det, der sker, alene er, at det ikke er bankerne, det går ud over, men tankstationerne eller bagerierne, så kan man sige, at vi ikke er nået så meget længere.
Derfor vil vi gerne se noget mere på konsekvenserne af det her forslag, før vi tager endelig stilling.
Så vil jeg også gerne sige i forhold til den debat, der
Det er der faktisk lavet undersøgelser af for nylig.
Derfor er det for os væsentligt at gå ind og se på, hvad er det så for nogle yderligere tiltag, man kan gøre for at prøve at forebygge, at røverierne finder sted, hvem er det,
begår de her røverier, og hvad kan vi gøre for at forhindre, at vi ikke bare med det her flytter dem fra ét sted til et andet?
Som Finansrådet er inde på, har man jo i mange år i Danmark haft en holdning om, at det er vigtigt, at vi ikke af frygt for røverierne ændrer bankerne til at være fæstninger, hvor der står bevæbnede vagter, hvor man skal igennem sikkerhedskontrol osv., at vi holder fast i, at det skal være åbent og rart at opholde sig et sted, hvor man kan gå lige ind, vel vidende at det betyder, at stort set enhver kan vakle ind i banken, stikke hånden i lommen og sige, giv mig nogle penge, og så får de pengene.
Det er også den instruks, der er til personalet.
Og det er vigtigt for os at holde fast i, at den holdning, vi har, er, at det vigtige er at undgå, at det går ud over nogen.
Derfor er vi lidt bekymrede for, om alle de sikkerhedsforanstaltninger, der bliver indført, kan føre til, at røverierne måske får en farligere karakter, og derfor er det altså for os vigtigt, at vi ser nærmere på det her under udvalgsarbejdet.
Elisabeth Arnold (RV), 2002-03-14:
Det Kriminalpræventive Råd har for et stykke tid siden udgivet en pjece her om tv-overvågning, hvor der står meget malende som mellemoverskrift »Mellem forebyggelse og krænkelse«.
Det beskriver jo helt klart, hvad det er for afvejninger, man skal foretage, når man beslutter sig for, om man vil forøge muligheden for overvågning.
På baggrund af den stigning, der har været i røverier og også røverier mod banker og pengetransporter, synes vi fra Det Radikale Venstres side, at ministeren har fundet en fornuftig balance i de ting, der tilstræbes her.
Vi er tilhængere af, at lovforslaget her kan blive vedtaget, og vi støtter både overvågningen af pengeautomater, vekselautomater og pengetransportbiler.
Margrete Auken (SF), 2002-03-14:
Her har vi jo haft høringssvar, så det har været en fryd og fornøjelse at forberede sig til det her forslag, og jeg kan sige på SF's vegne, at vi ikke har problemer med videoovervågningen af pengetransporter.
Vi er altså lidt tøvende, og jeg blev det især, da jeg læste høringssvarene, over for spørgsmålet om pengeautomaterne.
Vi er glade for, at man har fulgt linjerne med, at der ikke er noget med at videoovervåge facaderne, og vi synes, at de argumenter, der fremføres for det fra f.eks. Rigsadvokatens side, er overbevisende.
Spørgsmålet er så, om det er nødvendigt at tillade det ved pengeautomaterne.
Man kan jo sige, at bankerne selv har ansvaret for, at man får adgang til penge på den måde, som man gør, og derfor må de også, hvis de vil have dem beskyttet, tage dem indenfor som foreslået af Forbrugerrådet, men det vil vil kigge på under udvalgsbehandlingen.
Helge Adam Møller (KF), 2002-03-14:
Af hensyn til, at klokken nærmer sig 22, at vi stadig væk har 4-5 sager på, og at den Konservative Folketingsgruppe er helt enig i forslaget, vil jeg stort set nøjes med at sige, at det er vi.
Så vil jeg for øvrigt tilslutte mig det, som Venstres ordfører, hr. Karsten Nonbo, sagde om nogle ting, vi skal dyrke lidt under udvalgsbehandlingen.
Det var godt og rigtigt set, og det er vi enige i.
Vi tilslutter os lovforslaget.
Per Dalgaard (DF), 2002-03-14:
Dansk Folkeparti har altid haft en stor udtalt aversion mod kontrol og overvågning, men desværre har udviklingen i samfundet i de sidste åringer vist, at øgede overfald mod pengetransporter og det øgede antal bankrøverier nødvendiggør nogle tiltag for at komme det her uvæsen til livs.
Det foreliggende lovforslag gående ud på at videoovervåge udendørs bankbokse og pengetransporter
Desværre vil det måske i nogle tilfælde kunne virke generende på lovlydige borgere, men det er så den omkostning, vi desværre må bære, for at samfundet generelt kan dæmme op for bl.a. bankrøverier.
Derfor finder jeg det på sin plads at videoovervåge udendørs pengeautomater, vekselautomater, og pengetransporter.
De begrænsninger, der ligger i lovens adgang til udendørs videoovervågning alene af personer, der befinder sig i umiddelbar nærhed af en automat, finder Dansk Folkeparti passende for at undgå en generel frygt for at føle sig overvåget på almindelige åbne offentlige pladser.
Vi kan derfor tilslutte os lovforslaget.
Sandy Brinck (S), 2002-03-14:
Da Socialdemokratiets ordfører, hr. Per Kaalund, ikke kan være til stede, skal jeg fremføre følgende: Socialdemokratiet er enig i formålet med dette lovforslag, nemlig at forbedre mulighederne for at forebygge og opklare navnlig røverier og anden berigelseskriminalitet. Socialdemokratiet kan anbefale, at loven ændres således, at det tillades at tv-overvåge pengetransportbiler, så kun personer, der befinder sig i umiddelbar nærhed af køretøjet, bliver optaget. Socialdemokratiet kan ligeledes anbefale, at det tillades at tv-overvåge penge- og vekselautomater, såfremt der kun optages billeder af personer, der befinder sig i umiddelbar nærhed af automaten. Socialdemokratiet er enig med regeringen i, at det ikke kan anbefales, at der gives en generel tilladelse til at tv-overvåge med videooptagelse af gadearealer uden for pengeinstituttet.
Dette på trods af at Finansrådet og politiet i deres høringssvar anbefaler, at der gives mulighed
Vores begrundelse er for det første, at der vil være en række andre virksomheder, posthuse, tankstationer m.v., der berettiget også vil begære tv-overvågning af gadearealet.
For det andet og vigtigst af alt tæller hensynet til beskyttelsen af den enkelte borgers mulighed for at kunne færdes på frit tilgængelige arealer uden at blive udsat for skjult overvågning højere.
Socialdemokratiet kan anbefale lovforslaget.
Lene Espersen (KF), 2002-03-14:
Jeg vil gerne understrege, at for regeringen er det her lovforslag udarbejdet netop for at finde en balance, en meget, meget, meget vanskelig balance mellem på den ene side hensynet til retssikkerheden for den person, der står tiltalt for en forbrydelse, og på den anden side hensynet til en vidnebeskyttelse, der gør, at vidner, der føler sig truet, vidner, der føler, at deres liv, deres families liv eller andet er truet, vil vidne, så det ikke medfører, at retfærdigheden ikke sker fyldest i vores retsvæsen.
Det er en meget, meget, meget vanskelig balance, men regeringen har fundet det rigtigt og også nødvendigt, at der blev den her mulighed for forbedret vidnebeskyttelse, og det er ganske korrekt, at det er retten, der foretager en vurdering.
Det er også korrekt, at vi har at gøre med såkaldte tilfældighedsvidner.
Det vil sige, at det ikke er en nær bekendt til den person, der står tiltalt, en person, som måske er involveret i miljøet, vi først og fremmest sigter til med det her lovforslag, nej, det er tilfældighedsvidner.
Det er først og fremmest i tilfælde af organiseret kriminalitet og bandekriminalitet, at det her lovforslag kan finde anvendelse.
Det, jeg synes, er nok så væsentligt at få understreget under førstebehandlingen i dag, er, at vi lægger afgørende vægt på proportionaliteten i den måde, det her lovforslag bliver benyttet på, ikke mindst i valg af anonymiseringsgrad.
Det vil i sidste ende være domstolens afgørelse, men det er for os meget væsentligt, at man bruger denne her mulighed så restriktivt som overhovedet muligt.
Jeg mener, at den balance, vi har lagt i det, ikke kun er fuldt ud forsvarlig, ellers ville regeringen jo heller ikke fremsætte det, men også flugter ganske fint, ikke mindst synes jeg godt jeg vil fremhæve, den europæiske menneskerettighedskonvention og Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol, der jo har afsagt en del afgørelser vedrørende anonyme vidner.
Der er tale om en balancegang, men vi mener, at der er et behov.
Jeg deler fuldt ud fru Birthe Rønn Hornbechs udlægning som den første ordfører af, at det her lovforslag ikke vil være et lovforslag, der ofte vil finde anvendelse ved domstolene.
Jeg tror, det vil være sjældent, at det vil finde anvendelse, men jeg tror, at det vil finde anvendelse, og jeg tror, at det vil være et nyttigt redskab i de sager, hvor vidner som sagt er tilfældighedsvidner, hvor der er tale om grov, organiseret kriminalitet, og hvor det efter domstolenes skøn måske er den eneste mulighed for at få det vidne til at bidrage til opklaring og til domfældelse i en sag.
Jeg takker for den livlige debat, der har været i dag.
Jeg synes, den er med til at afspejle, at der her er tale om et forslag, hvor der er mange hensyn, der skal vejes op imod hinanden.
Jeg er selvfølgelig tilfreds med, at både Dansk Folkeparti, Kristeligt Folkeparti og til dels også SF har været imødekommende og positive over for regeringens lovforslag, og jeg ser frem til den fortsatte behandling af forslaget i udvalget.
Ole M. Nielsen (KRF), 2002-03-14:
Da Kristeligt Folkepartis ordfører, hr. Jann Sjursen, ikke kan være til stede, vil jeg oplæse nogle få linjer, vi har formuleret i et papir for et års tid siden, og det skal være Kristeligt Folkepartis melding.
Overskriften er, at domstolene i ganske særlige tilfælde skal kunne tillade, at der anvendes anonyme vidner.
Det skal være en betingelse for hemmeligholdelse af vidnets identitet, at det må antages at være uden betydning for tiltaltes forsvar, og at afgørende hensyn til vidnet gør hemmeligholdelse påkrævet.
Et anonymt vidnes forklaring må ikke hemmeligholdes for den tiltalte.
Forsvareren skal først have ret til at overvære vidnets forklaring og stille spørgsmål til vidnet.
Vi vil på den baggrund se positivt på forslaget, men synes, at det er svært stof, og det vidner debatten jo her til fulde om.
Line Barfod (EL), 2002-03-14:
Jeg mener ikke, vi har tiden og stedet her til at tage en lang retsfilosofisk og retshistorisk debat.
Jeg mener, at retsordenen er en væsentlig del af demokratiet, og at demokrati og retsorden har hængt sammen i Danmark igennem mange, mange, mange hundrede år, og at det danske demokrati har lige så gamle rødder som den danske retsorden.
Jeg mener, det er en væsentlig del af det. Så vil jeg sige, at når jeg taler om, at det danske demokrati kunne være truet af nogle ting, så taler jeg altså ikke om, hvorvidt de danske folketingsmedlemmer personligt er truet, men om selve grundlaget for det demokratiske samfund og for retsstaten er truet.
Det er altså en helt anden problemstørrelse, vi taler om, hvis retsordenen og retsstaten skulle være truet.
Jeg mener, at der er mange, gode muligheder for at prøve at beskytte vidner og for at gøre noget for, at folk ikke skal føle sig truet.
Jesper Langballe (DF), 2002-03-14:
Lige en korrektion.
Jeg har ikke sagt et ord om, at demokratiet var truet.
Jeg har sagt, at retsordenen er truet.
Og det er jo noget helt andet.
Jeg synes egentlig, den misforståelse forekommer måske at være lidt karakteristisk for nutidige jurister, der har det med at identificere demokratiet med retsordenen.
Retsordenen er jo noget langt ældre og i og for sig mere fundamentalt end demokratiet, man kan måske sige: grundlæggende for demokratiet.
Og det er ikke demokratiet, det er ikke os, der sidder her i Folketinget, der er truet af rockerbander.
Men i det øjeblik, at bare et eneste vidne trues eller tæves til at holde mund, så er hele retsordenen truet på livet.
Line Barfod (EL), 2002-03-14:
Først til fru Birthe Rønn Hornbech: Jeg kan bekræfte, at der ligger i forslaget, at andre end tiltalte vil kende vidnets identitet, og derfor er vidnet ikke anonymt i forhold til alle.
Men det, der er det afgørende, er jo, om vidnet er anonymt i forhold til den tiltalte, og det fremgår også af bemærkningerne til lovforslaget på side 13, at man her siger, at der sker en fuldstændig anonymisering, det vil sige vidnets navn, stilling og bopæl ikke er blevet oplyst over for tiltalte.
Så der siger man altså selv, at der sker en anonymisering.
Så vil jeg gerne sige, at jeg erkender fuldt ud, at der er nogle, der føler sig truet, at der er nogle, der føler sig bange.
Det er et problem, og så er spørgsmålet: Hvordan løser vi bedst det problem, og af de forskellige muligheder, der er for at løse problemet, hvilke konsekvenser har de forskellige muligheder så, og hvordan er afvejningen af de mulige løsninger og konsekvenserne?
Som andre ordførere har været inde på, er der andre muligheder for at prøve at beskytte vidnet, der er andre muligheder for at prøve at oplyse om, at der ikke er så stor grund til for de borgere, der tilfældigt er kommet forbi og har set noget, at være bange.
Og det er midler, som jeg mener vi skal tage i brug i stedet for det her forslag om anonyme vidner, fordi jeg er bange for, hvad det betyder for retssikkerheden.
Så blev jeg spurgt om forhold, hvor der var bander, der var stærkere end retsstaten.
Altså hvor, kan man sige, selve demokratiet er truet.
Hvordan skal man så forsvare demokratiet? For det første mener jeg ikke, at det danske demokrati er truet af rockerbander.
Derhenne er vi slet ikke.
Når politiet har lavet undersøgelser og redegørelser omkring organiseret økonomisk kriminalitet, så vurderer de heller ikke, at det danske demokrati er truet.
Men selv hvis det danske demokrati var truet, så mener jeg, at vi forsvarer demokratiet bedst ved at styrke demokratiet og ikke ved at undergrave demokratiet.
Jesper Langballe (DF), 2002-03-14:
Enhver, som bliver slæbt for retten, skal være omgivet af retsgarantier, retssikkerhed.
Det er karakteristisk for en retsstat
, at den iklæder den, som retsstaten selv anklager, et beskyttelsespanser, og at, som fru Line Barfod siger, det er bedre, at 10 skyldige frikendes, end at én uskyldig bliver dømt.
Men netop denne retssikkerhed forudsætter jo en retsstat, som er stærkere end den stærkeste, og hvis det bliver sådan, at der er nogen, der er stærkere end retsstaten, at rockerne kan true selve retsordenen gennem trusler mod vidner - altså vidnet er jo simpelt hen retsordenens fundament - så er der ingen retsbeskyttelse mere af nogen.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2002-03-14:
Vil fru Line Barfod bekræfte, om det, fru Line Barfod kalder anonyme vidner, er disse vidner, som vi ikke kalder anonyme; deres identitet er kendt af anklageren, deres identitet er kendt af forsvareren, deres identitet er kendt af den juridiske dommer, deres identitet er kendt af domsmændene, men at det, det drejer sig om her, er, at de ikke skal møde op med et skilt på maven, så tiltalte får deres navn? Vil fru Line Barfod yderligere erkende, at der er vidner, der, uanset at fru Line Barfod sidder rationelt her i sin hyggelige Folketingssal og med sin rationalitet siger: Jamen det vidne behøver ikke være bange, så er der altså nogle vidner, der er så bange, at de ikke kan afgive en forklaring, hvis den tiltalte er til stede og får at vide, hvem de er, og så bliver sagen ikke opklaret?
Vil fru Line Barfod erkende, at det er et problem?
Eller er det kun, når vi taler om voldsramte udenlandske kvinder, der skal blive i Danmark, at det er nok, at de føler sig truet, og er det kun, når vi taler om flygtninge, at det er nok, de føler sig forfulgt?
Eller vil fru Line Barfod også her erkende, at der er nogle, der føler sig så truede, at de ikke kan afgive en forklaring?
Lene Espersen (KF), 2002-03-14:
Jeg siger også til det her lovforslag tak for den forholdsvis positive modtagelse, som kom fra de fleste af partierne.
Jeg vil da gerne fremhæve, at jeg synes, tidligere justitsminister hr. Frank Jensens ordførertale på vegne af Socialdemokratiet var en rigtig god tale, der også var med til at illustrere de vanskeligheder, der en gang imellem er, når man i EU-samarbejdet skal prøve at finde fælles fodslag.
Heldigvis ender det jo ofte med, at vi kommer i en situation, hvor vi faktisk får vedtaget nogle ganske fornuftige regler
om samarbejde mellem EU-landene
Det er det her i hvert fald et rigtig godt eksempel på.
Jeg deler naturligvis fru Elisabeth Arnolds sådan mere principielle holdning til, at denne her sag har været diskuteret mange gange i Folketingets Europaudvalg.
Derfor kunne man måske også i dag have taget den store principielle diskussion forfra igen, men det er et fremskredent tidspunkt, og derfor vil jeg blot tilkendegive, at jeg er glad for den positive behandling, som forslaget har fået i Folketingssalen, og så vil vi naturligvis besvare alle de spørgsmål, der måtte være under udvalgsbehandlingen, herunder også de spørgsmål, som fru Line Barfod har rejst.
Line Barfod (EL), 2002-03-14:
Jeg vil gerne starte med, som ved de tidligere forslag, vi har behandlet i dag, at sige, at det er et problem, at vi ikke har høringssvarene inden førstebehandlingen.
Og jeg vil gerne gentage, at det er regeringens ansvar at sikre, at høringssvarene er her inden førstebehandlingen.
Så startede fru Birthe Rønn Hornbech sit ordførerindlæg i dag med at sige, at dette handlede ikke om anonyme vidner.
Nu kan man jo anvende ord på mange måder, men for mig er det, at man har nogle vidner, hvis identitet ikke bliver oplyst, det samme som anonyme vidner.
Hvis anonyme vidner er noget andet, har jeg i hvert fald svært ved at se, hvad det er.
Det fremgår af bemærkningerne, at forslaget er tiltænkt at omfatte personer, som tiltalte ikke kender i forvejen.
Og som andre ordførere har været inde på: Hvordan kan man vide, om den tiltalte kender personerne i forvejen, når den tiltalte ikke må få at vide, hvem de er?
Der kan jo ikke være andre end den tiltalte og vidnet, der ved, om de kender hinanden.
Og så - som flere andre ordførere også har været inde på det - kan det godt undre lidt, at når der har været en sag, hvor politiet har behov for, at befolkningen lever op til deres borgerpligt om at vidne, så gør politiet meget ud af at fortælle, at det ikke er farligt at være vidne i dag, at generelt skal man ikke være bange for at vidne, at det normalt er dem, der er i rockermiljøet i forvejen, som bliver udsat for trusler og vold, hvis de vidner.
Det er ikke tilfældige borgere, der er kommet forbi Lufthavnen og har set noget, der er sket.
Det er ikke dem, der skal være bange, når politiet opfordrer folk til at træde frem.
Derfor vil jeg også under udvalgsarbejdet stille forslag om, at vi får undersøgt, hvor stort problemet er, at der bliver lavet en undersøgelse i de sager, der har været ved domstolene.
For det er jo dem, vi skal se på omkring trusler og repressalier mod vidner, se på, hvor mange af de sager der vedrører tilfældighedsvidner, og hvor mange der vedrører vidner, som tiltalte kendte og havde forbindelse med i forvejen.
Så vil jeg gerne sige helt generelt til den debat, der
er omkring afvejningen, at dengang man indførte de forskellige regler om retssikkerhed, sagde man, at det var en helt grundlæggende væsentlig ting for et retssamfund, at vi havde offentlig retspleje.
Når vi havde en række regler, der beskyttede den tiltalte mod statsmagten, så var det, fordi man havde et grundlæggende princip om, at alle borgere kan risikere, at der sker nogle fejl, der gør, at de bliver genstand for politiets mistanke.
Der kan ske fejl, og da det er svært som enkeltperson mod hele det store statsapparat, politi, anklagemyndighed, domstole, at stille sig op, så skal der være en række retssikkerhedsgarantier, for at vi ikke dømmer uskyldige.
Der var engang, hvor man havde et princip om, at man hellere vil lade 10 skyldige gå fri, end at én uskyldig skulle dømmes.
Det synes jeg er et smukt princip, men jeg er bange for med den debat, der nu føres, at vi er nået over til det modsatte princip, hvor man siger: Vi vil hellere have, at 10 uskyldige bliver dømt, end at der er én skyldig, der går fri.