Pia Kjærsgaard (DF), 2000-05-25:
Ja, ved afslutningen på en folketingssamling som denne må jeg sige, at Dansk Folkeparti kan konstatere, at der er så mange af regeringens meget opreklamerede planer, som ikke rigtig er blevet til noget.
Der har været mange, mange ord i denne her samling.
Jeg har et meget frisk eksempel, som jeg synes er skræmmende i forhold til det danske samfund.
Det er den tidligere socialminister, fru Karen Jespersen, der afgav et løfte om at hjælpe de hjemløse.
Folketinget bevilgede 400 mio. kr. til formålet, men pengene står der stadig væk og bare samler støv.
Det synes Dansk Folkeparti er uforståeligt.
Der er ikke brugt én krone endnu, for sagen er endt i bureaukrati.
Det er ét eksempel på en af regeringens planer, der ikke er blevet til noget.
Dansk Folkeparti har tidligere foreslået en indkvarteringsgaranti for de hjemløse, men den kunne man ikke bruge i Folketinget, også med den begrundelse, at regeringen selv senere ville komme med en plan.
Desværre er det her langtfra det eneste eksempel på en fejlslagen politik.
Der er så mange dele af ældreområdet, hvor den er rivende gal, og det kan regeringen ikke være ubekendt med, fordi man hører jo om hver evig eneste dag, hvor dårlige forhold man udsætter vores ældre medborgere for.
Der er dårlige forhold på plejehjem, og der er mange nedskæringer i forhold til de ældre.
Derfor lyder det også sådan lidt underligt og lidt hult måske hos os i Dansk Folkeparti, når regeringen nu via en strøm af såkaldte folkehøringer prøver at bilde befolkningen ind, at nu tager man de ældres, de svages, de handicappedes og de syges situation alvorligt.
Jeg tror ikke rigtig på, at der, hvis vi ikke havde gjort opmærksom på problemerne, overhovedet havde været interesse for sagen.
Nu må man jo erkende, at landets nye socialminister sådan farer land og rige rundt i sin ministerbil og har nogle besøg på plejehjem, gerne med tv i hælene, men det ville være meget, meget bedre, hvis der kom nogle konkrete forslag, som vi kunne tage stilling til i Folketinget, og hvor jeg faktisk tror der ville være meget stor opbakning fra en meget stor del af Folketingets partier til at gøre forholdene bedre.
Jeg kan så sige for vores eget vedkommende, at vi her i Folketinget har stillet forslag om nedsættelse af en ældrekommission, om indførelse af retskrav på en plejehjemsplads, om en gratis influenzavaccination for de ældre - det er en forebyggende og en god foranstaltning, synd at det ikke blev vedtaget - og om, at embedslægerne aflægger uanmeldte besøg på plejehjemmene.
Det var dog en ting, som vi bare kunne genindføre.
Det var ærgerligt, at det blev afvist.
Dengang den borgerlige regering havde magten, tog man de uanmeldte besøg på plejehjemmene fra.
Regeringen har desværre sagt nej til det hele.
Og så er det jo, at man bare kommer ud og siger, at nu skal der altså ske noget.
Vi synes, at det er noget dobbeltmoralsk.
Tværtimod er der alt for mange eksempler på, at regeringen forringer forholdene for de svage grupper.
Der er blevet skåret i boligsikring og i varmehjælp, og nu skal folk til at betale en del af medicinen.
Der er også det med efterlevelsespensionen, som jeg synes er en trist affære.
Den har man taget væk.
Man skulle bruge nogle penge til politiet.
Det er godt nok, synes vi i Dansk Folkeparti, at man sætter nogle flere økonomiske ressourcer af til politiet, for det har de brug for.
Det har været et meget omdebatteret emne, at politiet skulle have flere ressourcer, men hvad gjorde man?
Man gik ind og hentede nogle af dem i det, der hedder efterlevelsespensionen.
Altså man fjernede den tryghed, det var at have afdøde ægtefælles pension yderligere i en 3-måneders-periode.
i en trangsbestemt ydelse, og det er almisser, man så i stedet for skal give.
Det dobbelte personfradrag er også væk.
Så er der hele udlændingepolitikken, som har været et utroligt hedt emne i denne sæson.
Nu er der vedtaget en helt ny lovgivning, og så mener regeringen, at det må være det.
Efter den store medieopmærksomhed, det skabte, kom regeringen efter hårdt pres fra den danske befolkning med nogle nye integrationsplaner.
Dansk Folkeparti forudser, at der ikke vil ske nogen som helst forandring til det bedre.
Og flere ministre har jo også været ude med udtalelser om, at meningen har overhovedet ikke været at begrænse tilstrømningen af udlændinge til Danmark. Men efter at man lancerede de her 78 punkter med et medieopbud med en masse ministre involveret, ja, så blev der tyst - så blev der tyst - faktisk også under de sidste behandlinger her i Folketingssalen, for nu var man jo gået mere eller mindre i alliance med de borgerlige partier, fordi nu skal der være en euroafstemning, så nu skulle man ikke have udlændingedebatten på tapetet; det ville måske komme til at forplumre billedet endnu mere. Der er altså ellers mange fremmede i Danmark.
I årene 1996-99 skete der faktisk i alt 35.602 familiesammenføringer i Danmark.
Alene sidste år var tallet 9.480.
Det er her, der skal sættes ind, og derfor har vi gentagne gange foreslået, at man selvfølgelig skal have fjernet retskravet totalt på familiesammenføringer.
Det er gentagne gange dokumenteret, at der er plat og svindel med disse sammenføringer, så derfor burde der sættes meget, meget mere effektivt ind, end tilfældet har været.
Det er ikke rimeligt, at der hver evig eneste dag sidste år, søn- og helligdage medregnet, kom 26 fremmede til Danmark på familiesammenføringernes konto.
Det svarer faktisk til over én person i timen døgnet rundt.
Jeg tror, det er underligt for mange af os i den generation, jeg selv tilhører, at man nu om dage ser folk, der sidder på gaden og tigger, at man ser folk, der sidder med en papkasse og et skilt, hvor de beder om en skilling.
Det er noget, vi har kendt fra andre lande, som ikke har haft det velfærdssamfund, som vi altid har brystet os af at være.
Men nu ser man det altså i Danmark, og jeg synes, det er ualmindelig trist og ubehageligt, at vi har sådan nogle tilstande. Jeg tror, at vi vil komme til at opleve værre tilstande i Danmark, end nogen havde drømt om, og at de offentlige udgifter alligevel vil eksplodere.
Dansk Folkeparti regnede for et par år siden på udgifterne til udlændinge i Danmark, som var næsten 30 mia. kr., og i øvrigt må man jo bare konstatere, at de efterfølgende beregninger fra både indenrigsministeren og økonomiministeren gav os ret.
Udgifterne er uden tvivl steget siden, og det vil de fortsat gøre, hvis vi ikke siger stop.
Der er gennem årene foretaget den ene lappeløsning efter den anden på udlændingeområdet, og selv om vi har et såkaldt indvandrerstop, så fungerer det aldeles ikke i praksis.
dansk statsborgerskab.
Enhver kan derfor sige sig selv, at fortsætter udviklingen på denne måde, bliver der tale om en afvikling af det danske samfund, fordi danskerne kommer i mindretal i deres eget land.
Jeg synes, den situation bør og skal bekæmpes.
På den ene side har statsministeren og hans regering haft meget, meget travlt med at tilslutte sig EU-sanktionerne mod Østrig.
At grundloven så blev overtrådt på vejen - for det var der vist ikke nogen tvivl om at grundloven blev - ja, det ser man meget stort på.
Man glemte at orientere Det Udenrigspolitiske Nævn, men åbenbart spillede det ikke rigtig nogen rolle, igen fordi partierne herinde så taktisk på, hvad der nu skulle ske.
Burde man egentlig ikke have været meget, meget mere strikse i forhold til landets statsminister efter den handling, end man rent faktisk var?
Eller var det, fordi man fra visse partiers side - mange, tror jeg egentlig, også de borgerliges - frygtede, at det måske kunne ende i et valg, hvor situationen ville være anderledes?
Og igen var der altså - og det var ikke bekendt på det tidspunkt, men det blev det jo hurtigt efterfølgende - en dato, der hedder den 28. september.
Desværre har statsministeren eller nogen som helst anden i hans regering hidtil ikke kunnet fortælle nogen noget som helst om, hvorfor Østrig skal udsættes for sanktioner.
Jeg forstår godt, at man ikke kan forklare det, for det er slet, slet ikke til at forklare.
Østrig overholder menneskerettighederne og har en demokratisk valgt regering.
Der er ikke spor at komme efter.
på statsministerens besvarelse her senere i dag, at man har fået lidt kolde fødder.
For de meningsmålinger, som alle jo læser med interesse - naturligvis gør vi det, det kan vi lige så godt som politikere indrømme, at det gør vi - dem, der er vigtigst lige nu, det er dem, der viser, om der er ja eller nej i forhold til euroen.
Og naturligvis har vi også i Dansk Folkeparti fulgt ganske nøje, at nejsiden er kommet ganske godt fra start.
Men mens det demokratiske Østrig påkalder sig statsministerens vrede, jamen så kan statsministeren godt sidde i Kina til et middagsselskab med lederne af en diktaturstat, hvor man overhovedet ikke overholder menneskerettighederne.
Så kan jeg ikke lade være med at berøre statsministerens sådan lidt pinlige opførsel i forhold til at møde Tibets overhoved Dalai Lama.
Det blev denne her velkendte korte samtale i Københavns Lufthavn i en pause mellem statsministerens mellemlandinger fra og til en rejse til udlandet.
Hvorfor alverden var der ikke det?
Der har vi jo nogle lande, som vi, jeg vil næsten sige på politikersprog: plejer at sammenligne os med, f.eks. Sverige og Norge, hvor vi godt kunne have lært meget.
Det havde været ualmindelig dejligt, hvis landets statsminister havde gjort det samme, havde lavet et officielt arrangement, hvor man ikke ville have haft nogen betænkeligheder ved at modtage Dalai Lama officielt.
Det havde efter Dansk Folkepartis mening været en ganske god gestus.
Jeg skal endda sige, at i de andre lande, f.eks. i Norge, var der jo endda en kongelig modtagelse, sådan rigtigt forstået.
Desværre er vi i sådan en underlig situation, hvor dansk udenrigspolitik er sådan lidt inkonsekvent.
Man straffer lande, der overholder menneskerettigheder, men man spiser middag med dem, der ikke gør det.
Jeg forstår simpelt hen ikke logikken.
Den sommer, vi nu står for, bliver en ganske travl periode.
Jeg vil have lov at være optimist
, det er jeg sådan normalt af sind,
men jeg vil alligevel sige, at der er mange måneder, hvor der skal et ganske hårdt arbejde til.
Jeg synes, det er godt, at man ikke sælger skindet, før bjørnen er skudt, men selvfølgelig giver meningsmålingerne grobund for en meget stor optimisme hos nejpartierne.
Det siger sig selv.
Man kan også mærke, og det synes jeg også er vigtigt, at der er en ganske god stemning, også for at stemmeprocenten til den afstemning, der skal være i september måned, givetvis - og det er mit bud - vil blive højere, end det normalt ses ved den slags afstemninger. Vi har jo tradition for i Danmark at være gode til at gå hen og stemme, og det er godt; det skal man i et demokrati.
Men det har også været kendetegnende, at når det har drejet sig om vores EU-forhold, som vi har haft afstemninger om mange gange, så har stemmeprocenten ikke været så høj, som når det f.eks. har været et folketingsvalg.
Min vurdering ud fra det, jeg hører, de folk, jeg taler med, det, man hører ude i det danske samfund, når man går i debat med den danske befolkning, ikke alene i en dialog, hvor man sådan engang imellem hopper ned fra ministertaburetterne, men når man er ude de steder, hvor danskerne færdes, på markeder og på gaden, alle steder, hvor man mødes med danskerne, og hvor man kan få sig en fornuftig snak om tingene, ja, det er, at så er der en meget, meget stor interesse for at gå hen og stemme.
Og for at bore sådan lidt ekstra i såret må jeg jo så sige, at det, jeg hører, er, at man vil gå hen og stemme nej.
Der er jo heller ikke rigtigt, synes vi, nogle saglige argumenter for dansk tilslutning.
Vi har haft en debat allerede i dag, den vil sikkert stadig løbe, denne debat om vismændene, der siger ligeud, at det ud fra en økonomisk betragtning kan være ligegyldigt, om vi er med eller ej.
Så en skræmmekampagne på det område tror jeg er dømt til at mislykkes.
Jeg tror også, det er bedst i den her debat at sige: Ja, vi skal have en folkeafstemning.
Den danske befolkning beslutter, om det skal være et ja eller et nej, og i øvrigt så er tingene status quo den 28. september, hvis det bliver det nej, som jeg tror at rigtig mange håber på.
Man kan også sige, at et af argumenterne er kommet fra EU-Kommissionens formand Romani Prodi, som har sagt, at der altså ikke er nogen fortrydelsesret, og at vi ikke kan komme ud igen, hvis vi først er kommet ind, og den tyske udenrigsminister taler nu åbent om visionerne for Europas forenede stater.
Mon ikke det er, fordi man i de lande har et andet forhold til, hvad det egentlig er, der skal ske.
Man gør sig nogle tanker om, hvad det er, der skal ske.
Man ved, hvad det er, der skal ske, men det er selvfølgelig ikke særlig velkomment i den danske debat, at tingene bliver sagt lige ud.
Der er jo ikke rigtig længere tale om det handelssamarbejde, som jeg tror at langt de fleste mennesker i Danmark ønsker der skal være i forhold til Europa.
Alle historiske erfaringer viser nemlig, at det vil ske på et tidspunkt.
Man kan ikke i længden have en lille europæisk elite af politikere og embedsmænd, der bestemmer alt hen over hovedet på den europæiske befolkning, som tjener styrtende med penge, knap nok betaler skat, og som regerer i et udemokratisk system, hvor det ikke er politikerne, der som de folkevalgte bestemmer, men hvor magten og initiativerne er overladt til embedsmændene. Derfor vil det naturligvis gå galt, også fordi projektet slet ikke har den folkelighed, der er nødvendig.
Vi skal nu fra alle partier og bevægelser i valgkamp for at søge tilslutning til vores synspunkter.
Dansk Folkeparti glæder sig faktisk til at fortælle befolkningen - og vi er allerede godt i gang - om de sikre fordele, der er ved at bevare kronen.
Dansk Folkeparti vil naturligvis fortælle, hvad vi mener om det her projekt.
Vi vil selvfølgelig også fortælle, hvad vi har hørt fra vismændene, EU-Kommissionens formand og den tyske udenrigsminister, fortælle, hvad de har sagt, og hvad konsekvenserne af det her bliver.
Det er op til vælgerne at bestemme, og da det ikke tilkommer en enkelt generation at pantsætte Danmarks politiske og økonomiske selvstændighed, så tror jeg også på, at det bliver et nej til euroen og et ja til kronen, når stemmerne er talt op den 28. september.