Steen Gade (SF), 2005-06-09:
Der er jo ingen, der tror, at det skal ske andre steder end i EU.
Jo, det kan da godt være, at Dansk Folkeparti og Enhedslisten måske tror det.
Det er så mere absurd, at Dansk Folkeparti er med til at vedtage det her med regeringen.
Det er, at når EU har 90 pct. af landbrugssubsidierne i verden, bør vi så ikke virkelig markere fra dansk side, hvis vi ikke ønsker, at det skal fortsætte, at vi her har brug for en ekstra stærk indsats?
Jeg står i hvert fald tilbage og oplever, at det flyder lidt ud mellem fingrene på os, hvad det egentlig er, regeringspartierne ønsker.
Tak for besvarelserne.
Jeg vil sige først til udviklingsministeren, at jeg synes, at den strategi, som udviklingsministeren omtalte, og som netop er udarbejdet i ministeriet, er et rigtig godt papir og et rigtig godt grundlag for den fortsatte drøftelse om de her emner.
Så vil jeg sige, at der selvfølgelig var meget rigtigt og meget, der blev sagt fra de to ministres side, jeg også var enig i.
Jeg syntes, der var, i hvert fald ud fra mit synspunkt, et lidt usikkert udgangspunkt.
Jeg syntes, der var lidt for meget om, at der også var en række af udviklingslandene, som skulle holde for, og lidt for meget, at nu skulle vi måske passe på med at give Brasilien for mange indrømmelser og den slags.
Det, jeg synes, man skal holde fast i her, er et meget klart fokus på, om det virkelig er ulandenes, om det virkelig er de fattige landes sag, man vil varetage.
Vil vi virkelig i EU være det land, som utvetydigt taler de fattige landes sag?
Hvis vi vil det – og det mener jeg vi vil – skal vi gøre det, fordi det er rigtigt, retfærdigt osv.,
Den kan jo godt lure.
Jeg kan forstå, at en af grundene til, at det brød sammen sidst, jo var, at EU’s tilbud kom for sent.
EU har jo stadig med hensyn til afskaffelsen af eksportstøtten kun meldt ud, at nu ville man afskaffe den.
Man har jo ikke givet en tidsfrist for, hvornår man vil afskaffe den, og det er altså vigtigt, at man ikke tager andre fattige lande som gidsler i det forløb, f.eks. Brasilien.
Det er et udgangspunkt, som jeg i hvert fald har, og som jeg synes, at udenrigsministeren ikke havde i sit udspil.
Det er så meget vigtigere, at det er gået op for mig, at EU har 90 pct. af eksportstøtten i verden.
90 pct.!
Det er da noget, og det vil da sige, at man fra EU’s side virkelig skal tage førertrøjen alvorligt, og jeg vil stærkt opfordre udenrigsministeren til at tage førertrøjen også betydelig mere alvorligt end det, jeg hørte i det indlæg, der kom her.
En anden ting, jeg hæftede mig ved, var, at udenrigsministeren sagde, at det var en misforståelse, tror jeg, at hvis man bare nedsatte told og fjernede subsidier og sådan noget, så ville det være en fordel for alle fattige lande.
Jo mere vi nedsætter, jo større fordel er det for udviklingslandene.
Så en betragtning om tjenesteydelser: For SF er det vigtigt, at tjenesteydelsesliberalisering ikke bliver noget, som vi påtvinger ulandene på f.eks. vandområdet.
Det er også afgørende for SF, at vi på det område grundlæggende tager et udgangspunkt, der er ulandenes.
Så vil jeg slutte her med at fremsætte et forslag til vedtagelse, som jeg synes tager det stærke udgangspunkt, at det er de fattiges sag, vi skal tale.
Det er et spørgsmål om, hvad der skal ske det næste halve år.
Jeg skal på vegne af SF, Socialdemokraterne og det Radikale Venstre fremsætte følgende: Forslag til vedtagelse
»Folketinget understreger WTO-forhandlingernes betydning for den internationale samhandel og økonomi og udviklingslandenes integration i verdensøkonomien.
For at sikre en bæredygtig udvikling med fremdrift i forhandlingerne opfordres regeringen til at arbejde for – at EU’s landbrugstilbud forbedres, herunder at – den lovede udfasning af eksportstøtteordninger sker i løbet af højst 5 år, – tolden på landbrugsprodukter nedsættes hurtigst og mest muligt med særligt store reduktioner på vigtige eksportvarer for udviklingslandene, og – der sker en væsentlig reduktion i al handelsforvridende støtte med sigte på en fuld udfasning, – lavere industritold og handelslettelse, idet de rige lande skal gå forrest med hensyn til at fjerne handelshindringer, – at initiativer svarende til »Alt undtagen våben« snarest tilbydes af alle ilande, – kompensation til fattige lande, som ellers ville risikere at tabe på aftalen, og – at de fattigste udviklingslande ikke skal påtage sig nye WTO-forpligtelser i Dohaforhandlingerne.«