Bjørn Medom Nielsen (S), 2006-04-06:
Når der så nu er vedtaget en kommunalreform, vil det også være naturligt, at der kommer en række konsekvensændringer af gældende lovgivning.
De amtslige opgaver skal jo fordeles efter det overordnede indhold i kommunalreformen.
Socialdemokratiet skal ikke stille sig hindrende i vejen for at gennemføre den naturlige følgelovgivning som konsekvens af en lov vedtaget i Folketinget.
Det betyder, at vi er indstillet på at rette lovgivningen, hvor der er tale om rene ændringer, som ikke har andre konsekvenser for det billede, som indholdet af kommunalreformen giver af situationen for at drive kommuner, regioner og stat som helhed.
Til gengæld vil vi benytte lejligheden til for det første at tage fat, hvor lovgivningen trænger til rimelige ændringer, nu vi alligevel har fat i den, hvilket selvfølgelig heller ikke vil ændre på grundvilkårene for kommuner og regioner.
Vi vil også for det andet tage fat der, hvor grundvilkårene i overgangen til den nye struktur bliver ændret, uden at det har en direkte relation til ændringen af den kommunale struktur.
Med andre ord vil vi tage fat der, hvor der har sneget sig ændringer ind i lovgivningen, der ikke har noget med den kommunale struktur at gøre.
Det sidste gør sig gældende i L 189, og det første i L 191.
I L 189, som handler om beskatning af fast ejendom, er Socialdemokraterne da helt enige i, at den amtskommunale ejendomsskat sammen med den kommunale ejendomsskat får det samlede begreb grundskyld.
Vi er også enige i de regnestykker, der enkelt fører hen til de nye rammer for grundskyld gennem sammenlægningen af promillerne, stort set.
For her er der tale om, at der har sneget sig en uvedkommende regel ind.
Vi er nemlig ikke enige i, at der skal ske en harmonisering af promillerne for statsligt ejede ejendomme.
Dette har ikke noget at gøre med den kommunalreform, som vi er ved at følgelovgive til.
Ser man på promillerne, så er oplægget i L 189, at dækningsafgiften er beregnet for almindelig grundskyld og for offentlig ejendom efter hovedstadens regnebogs plusregler, mens dækningsafgift af statslig ejendom er beregnet til at skulle være mellem 8 og 15.
Det betyder, at rammen for den kommunale dækningsafgift over for staten, vupti, er blevet mindre med et regneteknisk kunstgreb.
Staten kommer med andre ord til at sidde billigere i husleje, end den gør nu, hvilket jo er godt nok set fra statskassens vinkel.
Faktisk sparer staten cirka en tredjedel af sine udgifter her, men det betyder også et provenutab for de kommuner, der har statslige ejendomme liggende, et provenutab, som skal udlignes over bloktilskuddet.
Socialdemokraterne sætter spørgsmål ved, om udligningen også i denne sammenhæng rammer rigtigt.
Vi er ikke bekendt med, at der i den nye udligningsordning er taget højde for dette forhold.
Derfor vil jeg gerne spørge indenrigsministeren, hvad der er argumentet for harmoniseringen.
Ikke mindst ønsker jeg at vide, om det provenutab, som kommunerne påføres, er indført som en af parametrene i udligningsordningen.
For Københavns Kommune skal jeg også gøre opmærksom på, som det tidligere er blevet gjort her i salen, at Københavns Kommune også har gjort opmærksom på forholdet i deres indledende høringssvar.
Deres provenutab vil være på mellem 50 og 100 mio. kr.
Men også andre kommuner med en del statsejede bygninger bemærker dette provenutab og vil ikke pr. automatik eller i denne sammenhæng via bloktilskuddet få en udligning.
I L 191, der handler om lån til indefrysning af ejendomsskatter for pensionister m.v., er der i dets indhold kun tale om redaktionelle og opdaterende rettelser.
Til gengæld har selve ordningen en struktur, der trænger til at blive set efter i sømmene.
Hensigten med loven er jo målrettet, at svage pensionister i eget hjem, i eget hus, får hjælp til at blive boende.
Ordningen er dog ikke afhængig af den økonomiske formåen og er derved åben for alle til at benytte.
Dette medfører, at absolut økonomisk velfunderede enlige pensionister eller ægtepar, hvor begge eller den ene ægtefælle er pensionist, også benytter sig af denne ordning.
Ordningen har en stor popularitet, idet beløbene på bare 3 år er steget med 60 pct., uden at kommunerne kompenseres for de beløb, der indefryses.
Følgerne for kommunerne, som stiller sig til rådighed som långivere til en favorabel rente, er nemlig i denne sammenhæng, at den kommunale likviditet begrænses.
Det samme sker med den kommunale låneramme.
Vi vil have ordningen om lån til beskatning af fast ejendom til at vende den socialt rigtige vej.
Vi vil i hvert fald have en grundig drøftelse, før vi kan stemme for L 191.
For begge lovforslag gælder altså, at vi ikke vil stille os hindrende i vejen for at følge lovgivning, som er naturlig, men for at stemme for lovforslagene har vi hermed annonceret nogle forhold, som vi ønsker belyst og drøftet.