Pia Gjellerup (S), 1998-11-20:
Først til det sidste spørgsmål fra hr. Fransgaard om landbruget.
Jeg synes ikke, det er godt, at nogen har store administrative byrder, men jeg synes, at det nogle gange er stærkt forklarligt.
Så vil jeg gerne kommentere den undersøgelse, som hele tiden bliver kaldt ministeriets egen rapport.
Erhvervs- og Selskabsstyrelsen har bestilt en rapport fra en privat konsulentvirksomhed med en oversigt over, hvordan det ser ud ude i verden omkring os, og Mandag Morgen, som har lavet rapporten, anbefaler, at man bruger testpanelet obligatorisk.
Det er der ikke redegjort særlig grundigt for, og de tager heller ikke stilling til de problemer, der er ved tvungen brug af testpanelet ved alle erhvervsrelevante forslag.
Det er jo i øvrigt et eksempel på, at der ikke censureres fra regeringens side, når der udgives noget, som Erhvervsministeriet har bestilt, har kendskab til, er kommet i besiddelse af, eller hvad det nu kan hedde i et mediesprog.
Vi giver det videre, og så kan Folketinget forholde sig politisk til de vurderinger og de afvejninger, der måtte være.
Jeg skal gerne ved en anden lejlighed underholde fru Pernille Sams med, hvad jeg selv har oplevet.
Jeg har været aktiv i det private erhvervsliv.
Jeg kender udmærket godt til de kolossale vanskeligheder, der er, og jeg kender også godt til gode forslag til, hvordan man kan lave nogle ting lettere.
Det arbejder vi med konkret, og det samarbejde vil jeg meget gerne være med til at give mig i lag med også med Venstre og De Konservative.
Jeg synes bare, det er destruktivt, hvis vi skal bruge alle vores kræfter på at tale om at flytte en gruppe mennesker fra Erhvervs- og Selskabsstyrelsen til Statsministeriet til at lave et ordentligt bureaukrati parallelt med finansloven om byrder i de enkelte ministerier, hvor man bare laver en dispensation, hver gang Venstre og De Konservative stemmer for.
Og endelig spørgsmålet om at tvinge en regering til at bruge et instrument i regeringens forberedelse af lovforslagene, et instrument, som vil virke utrolig administrativt bebyrdende på de pågældende virksomheder.
Det synes jeg ikke er en god måde at samarbejde på.
Men samarbejde kan vi jo faktisk have.
Hr. Svend Erik Hovmand gav et ganske udmærket eksempel på, at regeringen faktisk er særdeles villig til at lytte og agere.
Vi arbejder i øvrigt videre også med at se på, hvordan det er konkret.
Vi har talt meget om forventningerne til administrative omkostninger, men vi har faktisk også engageret os med en række modelvirksomheder, som vi måler de faktiske administrative byrder og de faktiske administrative omkostninger på.
Det kan vi blive meget klogere af i det kommende år, og det er altså et emne, som jeg faktisk forventer mig meget af, fordi det kommer der nogle andre tal ud af, det kommer der nogle sammenligninger ud af, og det kommer der nogle inspirationer i forhold til værktøjer ud af
Det vil give basis for et konkret samarbejde.
Så spurgte jeg til en række forslag, som borgerlige ordførere er kommet med bare i den allerseneste tid, og jeg skal sige til hr. Svend Erik Hovmand, at nej, det er ikke hr. Svend Erik Hovmand, der er kommet med dem, men ligesom jeg selvfølgelig, når vi taler om administrative byrder, taler på regeringens vegne og kommenterer i forhold til en lang række ministerier, vil jeg formode, at Venstres ordfører på området også overordnet må forholde sig til, hvad Venstres ordførere på forskellige fagområder forholder sig til.
De tre eksempler, som jeg nævnte, er alle tre eksempler, hvor enten Venstres eller De Konservatives eller både Venstres og De Konservatives ordførere har meldt lovgivningsforslag ud i en situation, hvor det var det enkleste svar at give til pressen.
Vi har jo ikke set det i Folketinget, men det er blot en illustration af, at presset for lovgivning faktisk er der hele tiden, og at man ikke nødvendigvis er særlig god til at stille det spørgsmål, som jeg synes, man skal stille: Er lovgivning den bedste løsningsmulighed?
Så fik jeg ikke i al vores diskussion om tallene et svar
på noget, der er ganske vigtigt, og det er spørgsmålet om, at når nogle siger, at et lovforslag giver anledning til en lettelse på 1.600 timer, og andre, at det giver anledning til en byrde på 6.500 timer, hvordan lægger man så sådan et tal til andre tal?
Hvad er det for et tal, vi skal bruge?
Før jeg kan få svaret, har jeg ingen som helst mulighed
for at forholde mig sagligt til ønsket om at få udregnet et tal.
Jeg kan udregne et tal i den ene ende og et i den anden ende, og det kan være tal, der faktisk ikke er relevante med hensyn til de samlede forventninger.
Men begge tallene kan være en angivelse af en tendens, og det er den tendens, vi skal have vendt.
Det kan vi gøre, hvis vi i fællesskab - virksomheder, Folketing og regering - arbejder på konkret at afskaffe, ændre eller mindske de administrative byrder, og det gør man
ikke ved at fremkomme med sådan nogle bureaukratiforslag, som der faktisk er tale om i dag
Det gør man ved at behandle konstruktive og saglige forslag, som man også tager konsekvenserne af, og ikke kun i de overordnede overskrifter.