Keld Albrechtsen (EL), 1997-10-21:
Regeringen har bestandig undervejs under regeringskonferencen og derefter, da man kom hjem med Amsterdamtraktaten, hævdet, at de danske undtagelser ville stå fast før, under og efter regeringskonferencen og altså også være sikret i Amsterdamtraktaten. Nu viser en gennemgang af Amsterdamtraktaten efter min opfattelse, at der er alvorlige problemer med sikringen af de danske undtagelser i traktaten.
På væsentlige punkter er de ikke fuldt ud sikret, og derfor har vi ønsket at få regeringens redegørelse for forholdet til undtagelserne og at få mulighed for senere hen at drøfte det og stille forslag til vedtagelse om, hvad der kan gøres for at rette op på situationen.
Besvarelse
Tak til ministeren for svaret.
Man kan jo ikke sige, at det afslørede meget nyt i forhold til regeringens velkendte argumentation.
er tre alvorlige mangler ved det, der blev opnået i Amsterdam
, når vi ser på undtagelserne. Det første problem er undtagelsen på det forsvarspolitiske område.
Her har Danmark en undtagelse i forhold til Vestunionen og i forhold til EU's forsvarspolitik og dermed også over for et kommende fælles EU-forsvar.
Denne undtagelse skrider nu på to måder.
For det første, fordi der i traktaten er aftalt en tættere sammenknytning mellem EU og Vestunionen, et projekt, som man, allerede inden traktaten måtte træde i kraft, er begyndt at udarbejde mere detaljerede dokumenter om.
Det bliver altså sværere og sværere at se skillelinjen
mellem Vestunionen og EU.
Vandtætte skotter er der for længst ikke tale om; vandet fosser ind - eller ud, hvordan man nu ser på det.
Og jo mere sammensmeltning, des mere illusorisk bliver det også at påstå, at Danmark har en undtagelse over for Vestunionen.
For det andet er der tilsvarende de nye bestemmelser om, at EU kan vedtage såkaldt fredsskabende aktioner.
Fredsskabende aktioner er sådan nogle som f.eks. USA's mislykkede intervention i Somalia eller Golfkrigen.
EU kan nu beslutte regulære militære ekspeditioner under fremmede himmelstrøg.
Her kan man ganske vist sige, at den danske regering på papiret har en undtagelse, men det, som var den danske regerings hovedkrav, var i virkeligheden, at Danmark for alt i verden skulle have ret til at deltage i sådanne militære ekspeditioner, og det er også blevet understreget i traktaten.
Derfor må man sige, at denne undtagelse alt i alt er reduceret til en ren formalitet tømt for indhold.
Jeg erkender, at det ikke er en juridisk betragtning, det er en realitetsbetragtning, en politisk betragtning.
Undtagelsen er simpelt hen omgået, man kan sige ved hjælp af juridiske spidsfindigheder.
Det andet afgørende problem ligger i den retlige undtagelse, og det må man dele i to.
Den første del af problemet er denne gabestoksprocedure, hvor Danmark mister den vetoret, som vi tidligere havde i Schengens eksekutivkomité.
Den blev vi frataget, vi blev smidt ud af en del af Schengenbeslutningerne, og det kalder man så en undtagelse.
Det er lidt vanskeligt at forstå, hvordan dette, at man fratages enhver indflydelse på beslutninger, som man godt ved i realiteternes verden kommer til at gælde for én selv, nu skal opfattes som en undtagelse.
Det kan være rammeafgørelser, der for eksempel giver EU mulighed for at bestemme, at fremmed politi skal arbejde på dansk jord efter regler, som det måtte passe EU at beslutte.
Det er artikel K 4, hvor regeringen i sin egen juridiske redegørelse indrømmer, at her er et problem, hvor danske myndigheder må påse, at grundloven bliver overholdt.
Jamen beføjelsen bliver overdraget, og EF-Domstolen kan komme ind og afgøre tvister om overholdelse af sådanne rammeafgørelser, der i realiteten er det, som man ellers i EU kalder direktiver, altså lovgivning.
Det er overnationalt, det er i strid med undtagelsen og endda juridisk i klar strid med undtagelsen.
Her kan selv juridiske spidsfindigheder ikke hjælpe regeringen til at forklare problemet.
Nu tillader tiden ikke, at jeg går dybere ind i det, og det må jeg så vende tilbage til, hvis vi ikke kan få et dybtgående svar på det i dag, men alt i alt må man konstatere, at det budskab, som statsministeren havde om, at undtagelserne også skulle stå efter regeringskonferencen, har regeringen altså ikke levet op til.