Holger K. Nielsen (SF), 2002-05-30:
En vældig karl må man sige, som virkelig førte sig frem, som jeg ved ikke hvad.
Den fik endda indflydelse på statsministerens forhold til fru Pia Kjærsgaard.
Der må jeg sige, at det bygger på en hel del misforståelser.
Jeg har da aldrig nogen sinde sagt, at fru Pia Kjærsgaard rødmer som en ung forelsket pige på grund af statsministeren.
Der er sådan nogle mænd, der går rundt og tror, at hver gang de ser en ung pige rødme, skyldes det deres store charme.
Det kan jeg garantere for slet ikke er tilfældet her, og det har jeg ikke sagt.
Jeg kunne ikke drømme om at sige, at det skyldtes statsministerens charme, at fru Pia Kjærsgaard rødmer.
Det skyldes, at fru Pia Kjærsgaard er usikker på sig selv.
Hun er usikker på, om hun nu er havnet det rigtige sted, og usikker på, om den her nye følelse af at være en del at regeringens parlamentariske grundlag kan holde i længden, og det kan jeg godt forstå.
Det har intet at gøre med statsministerens charme, det kan jeg forsikre for, det har det ikke, og det har jeg aldrig antydet, det kunne jeg ikke drømme om at sige noget som helst om.
Det er bare lige for at sige det til en begyndelse.
Så bliver statsministeren ved med at sige, at vi er så sure, så sure, og han kommer med en masse forskellige forklaringer om splittelse hos socialdemokraterne, og hvordan deres diskussion er, men jeg mangler stadig væk en redegørelse fra Venstre om Venstres forhold til hr. Peter Brixtofte. Jeg har spurgt om det tidligere.
Jeg spurgte: Er det ikke dårligt kammeratskab, at her har man et medlem af partiet, som i den grad er kommet i uføre, og i stedet for at hjælpe kammeraten så slagter man ham fuldstændig, straks pressen begynder at tale og skrive om ham?
Det er da usolidarisk over for hr. Peter Brixtofte. Venstre har hele tiden bakket op om Farummodellen.
Der har været tætte forbindelser mellem indenrigsministeren og hr. Peter Brixtofte, mellem finansministeren og hr. Peter Brixtofte, og der har været en tæt forbindelse mellem Venstres politik og Farum.
Jeg synes simpelt hen, det er usolidarisk, og jeg synes stadig væk, at vi mangler et svar fra Venstre på, hvordan det kan være, at man i den grad løber fra, hvad man tidligere har sagt af positive ting om hr. Peter Brixtofte.
Statsministeren nævner miljøet.
Så spørger han: Hvilke fisk, hvilke træer, hvilke salamandre har taget skade af denne regerings miljøpolitik?
Tja, jeg kender nok et par fisk, der har gjort det, men det er jo ikke det interessante her.
Det viser jo noget om, hvilket begrænset syn man har på miljøet: Det er spørgsmålet om salamandre, små søde salamandre, små søde fisk, som man kan fange, små søde træer.
Det viser simpelt hen, at man ikke har forstået et hammerslag af alt det her.
Det her handler lige så meget om mennesker, om kemiske stoffer eksempelvis, om børn, der får allergi, fordi vi ikke har styr på de kemiske stoffer, der bruges i industrien, der bruges i fødevarerne, der bruges i vores tøj, der bruges i vores omgivelser, og hvor regeringens miljøpolitik betyder, at man har svækket kontrollen med de kemiske stoffer.
Er det irrelevant?
Det er det overhovedet ikke.
Men jeg må tilstå, at det svar, jeg fik med de søde salamandre, de søde fisk og de søde træer, viser noget om hele problemet i det her.
Denne regering forstår ikke, hvad miljøpolitik handler om.
Det synes jeg bestemt er værd at tage fat på, når vi skal snakke om, hvordan vi får skabt et andet flertal end det, denne her regering står for.
Så siger statsministeren om min svigermor, at jeg bare kan give min svigermor et stykke papir, som han så tager frem her.
Ærlig talt, min svigermor er træt af papirer, som hun får.
Hun er i forvejen lidt skeptisk over for statsministeren, som hun opfatter som en lømmel, der tilfældigvis er blevet statsminister.
Det er så én ting, men at hun så bare skal have et stykke papir fra regeringen, er hun dødtræt af, for hun vil have resultater.
Hun spørger mig: Hvornår mærker jeg som pensionist, at denne her regerings politik virker?
Jamen det ved jeg ikke, siger jeg så.
Du har et stykke papir, som statsministeren har sagt at du kan få.
Men det er hun da ligeglad med.
Hun vil da have konkrete resultater.
Pensionisterne mangler stadig væk at få det at vide.
Jeg tror, at mange har haft forventninger til denne her regering.
Der er ingen tvivl om, at mange ældre har stemt på de tre partier, der danner det parlamentariske grundlag, fordi de har haft en forventning om, at nu sker der nogle forbedringer for pensionisterne.
Men min svigermor må stadig væk se langt efter de her forbedringer.
De er der ikke.
Det er bare et stykke papir, jeg kan give hende.
Det er for dårligt.
Kl. 0.40
Det, der er et af resultaterne af den her debat, er, at blokpolitikken virkelig er her.
Oplægget fra regeringen og statsministeren var, at nu skulle vi have et bredere samarbejde.
Vi må så konstatere, at der er to forslag til vedtagelse.
Der er et forslag fra højreblokken, og det forslag får kun stemmer fra højreblokken.
Der er forsøgt at stille spørgsmål om, hvorfor man ikke vil kunne stemme for det forslag til vedtagelse, som vi er kommet med, og når der skæres ind til benet, skyldes det udelukkende, at man er lidt sådan småfornærmet over, at man ikke blev indkaldt til forhandlinger.
Jamen folk er da ligeglade med den slags Christiansborgfnidder, de vil da se på resultaterne. Så er det bare, at vi må konstatere, at regeringen ikke vil stemme for de konkrete forbedringer, som vi foreslår i i forslaget til vedtagelse. Jeg synes, det er interessant, at det eneste, man kan mande sig op til, er for det første at konstatere med tilfredshed, at der er sket nogle ting, og for det andet at komme med nogle meget uforpligtende ting.
Det er også interessant i forhold til Dansk Folkeparti, som jo flere gange i dag ligesom har forsøgt at sige til os andre, at nu må vi gøre noget ekstra, for det her er ikke godt nok, vi må gøre noget mere.
Sandheden er, at i regeringens og Dansk Folkepatis forslag til vedtagelse siger man, at det her er godt nok.
Man konstaterer med tilfredshed, at Dansk Folkeparti er tilfreds.
Det er da meget interessant.
Hvorfor skal man så gøre mere?
Det bliver så logikken i det.
Det er også derfor, at Dansk Folkeparti helt, helt logisk støtter regeringens forslag til vedtagelse, og det synes jeg da at vælgerne skal vide.
Der er en højreblok bestående af Venstre, De Konservative og Dansk Folkeparti,
som står for en politik, hvor man er tilfreds med det, der er lavet, og hvor man har nogle meget uforpligtende ting, der skal gøres yderligere.
Så har man en blok på den anden side, der har langt, langt mere forpligtende forslag til, hvordan man kan gøre noget i forhold til de dårligt stillede.
Via blokpolitik hænger regeringen fast i højrefløjen, regeringen er afhængig af Dansk Folkeparti, regeringen er spundet ind i det net, den selv har viklet ud, hvor Dansk Folkeparti sidder, og scenen er sat.
Det kan man beklage, men vælgerne har sammensat Folketinget, som vælgerne har gjort.
Vi må i hvert fald konstatere, at billedet af blokpolitik stadig væk står efter debatten her i dag.