Svend Auken (S), 2002-11-20:
Skulle man følge den argumentation, vi har hørt, ville det indebære, at Folketinget var ude af stand til at undersøge et stort samfundsproblem, en kæmpeskandale.
Hvis nogle journalister først havde skrevet en kritisk artikel, og politiet derefter havde sagt, at nu ville de undersøge, om der var grund til at gøre et strafferetligt ansvar gældende, skulle Folketinget så vente, indtil man havde overstået alle disse undersøgelser og overvejelser i politiet? Skulle Folketinget, borgerne i Farum og andre mennesker ikke have mulighed for at kende sandheden tidligere?
Står journalister og politifolk over Folketinget?
Jeg synes, journalisterne har gjort en fantastisk indsats i denne sag, og politiet er sammen med anklagemyndigheden i gang med en undersøgelse, som jeg har fuld tillid til vil blive varetaget på en god måde.
Men det løser jo overhovedet ikke det overordnede problem, nemlig at lære sandheden om Farum at kende: Hvordan kunne det gå til?
Vi skal forklare de 18.000 mennesker i alle aldre, der bor i Farum Kommune, at de nu har påtaget sig en ekstra årlig regning på mange, mange tusinde kroner og sidder med huse, der ikke kan sælges.
De sidder og spørger sig selv: Hvordan kunne det gå til, at man kunne tømme en hel kommune for værdier?
Så er svaret fra regeringens side, at af hensyn til en eventuel straffesag mod en, to eller tre personer kan det ikke komme for en dag.
Jeg er sikker på, at Richard Nixon i sin tid ville have været lykkelig, hvis han havde haft den nuværende justitsminister ved sin side under Watergate-sagen.
Her var der jo en politiundersøgelse og en retssag mod dem, der rent faktisk havde foretaget indbruddet, men samtidig med det gennemførte det amerikanske senat en undersøgelse af Watergate-sagen, hvor det hele kom for en dag, fordi der var vidnepligt for Senatet.
Men det, vi her får at vide, er, at sandheden om Farum ikke skal komme ud før i 2010.
Farum er et specielt tilfælde.
Jeg tror, alle i Danmark kan huske, hvordan Farum blev udråbt som verdens bedste kommune med verdens bedste borgmester, hvordan den næsten blev et sidestykke til Mekka og Medina i den islamiske verden for liberale pilgrimme.
Det var stedet, man skulle tage til.
Så sent som tidligere i år sagde finansministeren, at bare man andre steder gjorde som i Farum, var der milliarder at spare - milliarder at spare!
Der blev holdt pressemøder, der blev skrevet bøger, og der blev gjort, jeg ved ikke hvad, af reklame for Farum.
Men da så det hele alt sammen viste sig at være et korthus, at det alt sammen viste sig at hvile på kreativ bogføring, vennetjenester, fortielser, svigt fra myndighedernes side, og jeg ved ikke hvad, ville man pludselig overhovedet ikke tale om Farumsagen mere.
Så var det kun Peter Brixtofte, man var efter.
Så stillede de folk, som tidligere havde rost Brixtofte til skyerne, sig op ved håndvasken i en lang række og sagde: Nu er et ham, der skal straffes, nu er det ham, der skal undersøges.
Forslagsstillerne har ikke det ønske at straffe Peter Brixtofte eller straffe nogen person.
Vores ønske er at kende sandheden.
Ministeren har stillet tre spørgsmål, og jeg kan svare på det sidste spørgsmål først.
Hvis der er uklarheder i teksten, er det klart, at de ikke er tilsigtede, og så vil vi selvfølgelig rette dem til. Hvad angår dobbeltundersøgelse, har hr. Poul Nødgaard, og jeg tror også hr. Aage Frandsen og fru Line Barfod, allerede henvist til, at der er et stort felt at undersøge.
Vi ved, at anklageskriftet - det tror jeg ministeren vil kunne bekræfte over for Folketinget - vil foreligge i løbet af få måneder, og at der ved den praktiske tilrettelæggelse af undersøgelsen er alle muligheder for at tilrettelægge den sådan, at man undgår dobbeltundersøgelse.
Endelig spørgsmålet med hensyn til afgrænsning.
Her har ministeren selv som et af sine væsentligste argumenter for, at det var umuligt at lave denne undersøgelse, henvist til, at anklagemyndigheden jo ikke på forhånd kunne afgrænse sin undersøgelse, for man vidste jo ikke, hvad der kunne komme frem undervejs, og hvordan skulle Folketinget så på forhånd..?
Vi er indstillet på en dialog, og selvfølgelig vil vi gerne være med til at skære tingene til på en ordentlig og anstændig måde.
Jeg forstår ikke, at ministeren, Venstre og De Konservative ikke for længe siden har taget imod vores tilbud om at sætte os sammen omkring et bord og finde ud af, hvordan det her kan gøres på en ordentlig måde.
Man kan ikke befri sig for den tanke, at det drejer sig om at trænere opklaringen af denne sag så lang tid som overhovedet muligt.
Det tror jeg personlig ikke er justitsministerens ønske, men det er det indtryk, der efterlades.