Frank Jensen (S), 2001-06-01:
Jeg vil også gerne kvittere for den måde, hvorpå Retsudvalgets medlemmer har behandlet den her sag.
Det er jo rigtigt, at børneloven er en lov, der ikke bliver ændret på i hver folketingssamling.
Den nuværende børnelov er fra 1960, den rundede et skarpt hjørne sidste år og er kun ændret ganske få gange siden 1960.
Den tidligere borgerlige regering besluttede i 1992 at nedsætte et børneudvalg for at få revideret hele børneloven, og det er så, om man så må sige, frugten af det meget grundige udvalgsarbejde, som har fundet sted først i Børnelovsudvalget og siden i Retsudvalget, der nu fører frem til, at vi får et bredt parlamentarisk flertal bag en ny og moderne børnelov.
Der er fra fru Anne Baastrups side stillet et spørgsmål til mig, som drejer sig om et tema, som vi har drøftet meget indgående både i sidste samling og også i denne samling, og det gælder moderens oplysningspligt.
Og her tror jeg ikke, det helt til fulde er lykkedes nogen af os at komme ud med budskabet.
Jeg kan også se, at lederskribenten i dag i
Det er jo sådan i dag efter gældende ret, at der er der også en pligt for moderen til at oplyse over for statsamtet, hvem der er far til barnet, og det er sådan i dag, at det er en rent administrativ afgørelse, hvorvidt det er strafbart.
Her er der indført en praksis i dag ved statsamterne, at hvis det er en meget ung kvinde, der ikke har så velfunderede
økonomiske forudsætninger for at kunne tage vare på barnet, ja, så får hun et bødeforlæg på et sted mellem 500 kr. og op til 2.000 kr.
Er kvinden over 25 år og har styr på tingene, ja, så bliver hun fritaget administrativt for oplysningspligten.
Jeg synes ikke, det er rigtigt i et moderne retssamfund, at man har den administrative afgørelse til at kunne fritage for oplysninger om, hvem der er far til barnet, og ej heller i forhold til at afgøre, hvem der skal straffes.
Efter det lovforslag, som vi nu skal vedtage om et lille øjeblik, er det sådan, at statsamtet har til opgave at rådgive moderen om, hvor vigtigt det er også for barnet i fremtiden at få sit biologiske ophav fastlagt allerede omkring fødselstidspunktet.
Men domstolen kan endvidere ud fra en konkret vurdering af sagens omstændigheder, herunder moderens begrundelse for at nægte at give oplysninger, helt undtage anvendelsen af vidnesanktioner.
Jeg håber, at vi måske med det her bidrag kan få det ud, at det her altså er vores ønske om at bruge rådgivning og vejledning til at få kvinden til at oplyse, hvem der er far til barnet.
Og det, der slet ikke på noget tidspunkt har været det afgørende, er sanktionen. I forhold til den debat, der har udspundet sig de seneste dage blandt landets præster, kan jeg til fulde tilslutte mig den beskrivelse af forholdene, som fru Birthe Rønn Hornbech gav her under behandlingen i Tinget.
Det er allerede i dag sådan, at præster har en række opgaver i forbindelse med folkekirkens ministerialbogførelse.
De modtager allerede i dag anmeldelser om fødsel og dødsfald, og præsterne har pligt til at videregive disse oplysninger til folkeregistrene og til skifteretterne.
I den sammenhæng vil jeg gerne understrege, at de oplysninger,
Jeg har da også bemærket, ligesom andre ordførere har påpeget det, at formanden for Præsteforeningen har tilkendegivet, at han ikke kan se noget som helst problem ved den foreslåede ordning, og derfor skal jeg beklage, at det endnu en gang er lykkedes Dansk Folkepartis ordfører at få hele debatten her ved tredjebehandlingen til at dreje sig om noget, som den, der har det allermest dybtgående kendskab til det her, allerede har erklæret offentligt.
Men sådan lykkes det jo desværre gang på gang hr. Skaarup at få drejet debatten væk fra det centrale.
Jeg glæder mig nu over, at vi her i Folketinget med meget stort parlamentarisk flertal får vedtaget en lov, der har været meget lang tid undervejs og er blevet grundigt udvalgsbehandlet, og jeg vil gerne takke alle de ordførere, der har gjort en fantastisk stor indsats, for et grundigt parlamentarisk arbejde.