runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Elisabeth Arnold (RV), 2004-05-25:
Et af problemerne med anvendelse af grundlovens § 78, stk. 2, er jo det, som også står i Rigsadvokatens redegørelse, nemlig at der totalt mangler retspraksis og forarbejder på området, som kan give os nogen som helst form for retningslinjer.
Jeg ville være bekymret ved at skulle skride til den type lovgivning, som hr. Jesper Langballe beskriver, netop fordi vi famler i blinde så at sige, for der er ingen forhistorie, vi kan støtte os til.
Og så skal vi altså i givet fald stemme os igennem til et eller andet, som der så er flertal for den dag.
Der deler jeg de bekymringer, der har været udtrykt fra flere andres side i løbet af debatten, at det kan være problematisk, at et tilfældigt flertal i Folketinget beslutter sig for, hvad man nu skal forbyde og ikke forbyde.
Jeg ville være meget mere tryg ved at lade retssystemet prøve det ved nogle retssager, hvor man kunne afprøve grundlovens grænser.
Det ville jeg synes var den rigtige vej at gå.
Men der er vi åbenbart ikke helt enige.
Jesper Langballe (DF), 2004-05-25:
Jeg føler trang til at takke fru Elisabeth Arnold, fordi hun har talt så seriøst og præcist om disse ting under den her debat, og jeg synes, at den pointe, fru Elisabeth Arnold har, at der er noget foruroligende ved, at grundlovens § 78 aldrig nogen sinde har været afprøvet, burde vække til eftertanke i Tinget. Så vil jeg gerne i forlængelse af det have lov til at stille fru Elisabeth Arnold det samme spørgsmål, som jeg stillede hr. Helge Adam Møller: Hvad nu, hvis Folketinget, og nu taler vi om fremtiden, i stedet for at foretage en grundig vurdering gør det, som Folketinget egentlig er sat til, nemlig at lave love?
For det er jo ikke rigtigt, som det blev sagt, at det ville være usædvanligt at lave en følgelov. Det er faktisk det sædvanlige.
Det er jo det, vi altid gør overalt, hvor grundloven kommer i nærheden af nogle strafferetslige konsekvenser, for så er der en følgelovgivning i straffeloven.
Det er § 78 i grundloven, der er usædvanlig ved ikke at have en følgelov, sådan at hvis en dommer skulle have dømt Hizb-ut-Tahrir, skulle han dømme efter grundlovsparagraffen.
Det er usædvanligt.
Derfor vil jeg spørge fru Elisabeth Arnold, om ikke det var en idé, at man simpelt hen rådede bod på den mangel ved at lave en følgelov, der beskriver, hvad det er, vi vil have forbudt.
Peter Skaarup (DF), 2004-05-25:
Fru Line Barfod siger, at det kan justitsministeren ikke.
Fru Line Barfod siger vel nærmest, at det ville være ulovligt, hvis justitsministeren tager sagen i egen hånd, for Rigsadvokaten har nu engang sagt det, som det er.
Fru Line Barfod siger også, at der ikke er fremkommet nogen nye oplysninger.
Men der kan jeg så tilføje til fru Line Barfods kendskab - måske hvis fru Line Barfod havde hørt debatten tidligere i dag, havde fru Line Barfod også været opmærksom på det - at der jo er fremkommet den klare oplysning, som er blevet gengivet i alle landets medier, at Hizb-ut-Tahrir vil dræbe trosfæller, der vælger at flygte fra islam.
Det er en klar meningstilkendegivelse, en klar opfordring og trussel, der kommer om at dræbe personer, der støttede islam, men som gerne vil væk fra den trosretning.
Det kan vel ikke misforstås.
Det må vel tælle som et nyt argument eller et nyt bevis i forhold til, at Rigsadvokaten aflagde den beretning eller redegørelse, som vi alle sammen har talt om, i januar 2004.
Det her er noget, der er fremkommet i maj 2004.
Derfor må det vel være muligt for justitsministeren at bruge det til at lave det forbud, som man ønsker.
Line Barfod (EL), 2004-05-25:
Hr. Peter Skaarup bliver ved med at fordreje det, der bliver sagt i debatten.
Der er ikke en eneste, der har sagt, at der ikke kan komme en ny vurdering fra Rigsadvokaten på baggrund af nye oplysninger.
Det, der er debatten, er, hvorvidt Folketinget skal gå ind i en bevisvurdering, og det, jeg afviser, er, at Folketinget skal gå ind i en bevisvurdering i forhold til en konkret sag.
Det mener jeg ikke at Folketinget skal som lovgiver.
Det er den udøvende magt, der skal ind og vurdere beviserne i en konkret sag og vurdere, om grundlaget er til stede for at rejse en sag.
Det skal vi ikke som Folketing.
Hvis hr. Søren Krarup med det, han siger, mener, at islam i sig selv fører til frygtelige og kvindeundertrykkende holdninger, i sig selv fører til fundamentalisme og meget andet, så er jeg grundlæggende uenig, ligesom jeg ikke mener, at kristendommen i sig selv fører til hverken frygtelig kvindeundertrykkelse, korstog eller alle de andre ting, som nogle har ført ud i livet i kristendommens navn. Jeg mener ikke, at det her er et spørgsmål om den ene eller den anden eller den tredje religion.
Jeg mener, at alle religioner kan misbruges og er blevet misbrugt gennem historien i forskellige sammenhænge.
Det, der for mig er afgørende, er, hvad det konkret er for nogle holdninger, man står for, og dem går jeg ind og diskuterer, uanset om man så påstår, at man baserer dem på en religion, eller man påstår, at man baserer dem på noget andet.
Når jeg sammenligner forskellige autoritære foreninger, er det, fordi jeg mener, at vi, når vi skal gå ind og fjerne opbakningen især blandt de unge, som jeg er nervøs for, hvad enten det er den ene eller den anden eller den tredje slags forening, skal se på: Hvad gør vi for at forhindre, at unge bliver tiltrukket af den type foreninger? Og at vi så får dem over til at se en anden fremtid for deres liv i stedet.
Arne Toft (S), 2004-05-25:
Nej, det er rigtigt, men jeg har jo kun sagt det her, fordi regeringen har sagt, at nye statslige virksomheder skal lægges uden for København.
Så vil jeg godt sige med hensyn til tilskud til pendlere, der kører over 100 km, som blev omtalt mange gange, at det eneste, jeg efterlyste, var nogle tal.
Sig, hvor mange det drejer sig om.
Så ved jeg godt, at ministeren kan sige, at bare det er to, så er det nok.
Altså når man drager noget ind i en debat og gør det så betydningsfuldt, så er det da også vigtigt, at vi i debatten siger, hvor mange der har glæde af det.
Mogens Nørgård Pedersen (KD), 2004-05-25:
Når man fra Hizb-ut-Tahrirs side går ud og distribuerer en løbeseddel, der opfordrer til at dræbe jøder og i øvrigt beskriver jøder som bagvaskende og løgnagtige folk m.m.,
så er det ikke kun en trussel og en forhånelse mod en befolkningsgruppe, det er også en trussel mod de værdier, som dette samfund bygger på, og som vi alle nyder godt af.
Senest har vi hørt om Hizb-ut-Tahrirs hvervekampagne på skoler, og det har i aviserne været fremme, at lærere skulle være blevet truet og chikaneret.
Vi vil ikke tolerere, at Hizb-ut-Tahrir skaber frygt blandt og had til bestemte befolkningsgrupper.
Dommen fastslår endvidere, at distribution af løbesedlen havde karakter af propagandavirksomhed.
Nu har vi så i januar 2004 fået Rigsadvokatens vurdering
af, om foreningen ville kunne forbydes jf. grundlovens § 78.
Rigsadvokatens konklusion kom en del bag på os, og det var især anklagemyndighedens forsigtige overvejelser, vi bed mærke i.
Derfor har vi faktisk været af den opfattelse, at justitsministeren burde rejse sagen uanset Rigsadvokatens i øvrigt forsigtige vurdering.
For kort tid siden diskuterede vi i Folketingssalen, om justitsministeren skulle rejse sag mod Pædofilgruppen ifølge grundlovens § 78.
Kristendemokraterne udtalte her, at vi gerne ville se, hvor grænsen for foreningsfrihed reelt går ifølge domstolene, og at vi derfor ønskede en tiltalerejsning, og vi mente faktisk, at Hizb-ut-Tahrir var en endnu mere velegnet prøvesag end pædofiliforeningen.
Vi er dog ikke argumentresistente, og justitsministerens argumenter under behandlingen af B 150 om pædofilforeningen og udtalelsen fra juridiske professorer har vi taget til efterretning.
Vi kan ikke støtte en vedtagelse, der ikke garanterer, at spørgsmålet om en eventuel opløsning af foreningen bliver taget op igen.
I en af de vedtagelser, der er fremsat i dag af Socialdemokraterne, Venstre og De Konservative, står der blot, at det vil kunne blive aktuelt at tage sagen op igen, hvis politiet finder yderligere strafbare forhold.
Rigsadvokaten understreger, at der uanset domfældelsen af foreningens talsmand ikke er bevismæssigt grundlag for at fastslå, at Hizb-ut-Tahrir som et almindeligt led i sin virksomhed har anvendt ulovlige midler eller har gennemført ulovlige aktiviteter, simpelt hen fordi der kun har været en sag indtil videre.
Hvis flere sager dukker op, regner vi med, at sagen bevismæssigt er blevet styrket så meget, at anklagemyndigheden vil rejse tiltale.
Vi afventer derfor med interesse politiets undersøgelse af foreningens seneste aktiviteter på skoler m.v. Jeg skal på Kristendemokraternes vegne fremsætte følgende:
Forslag til vedtagelse »Folketinget tager skarpt afstand fra de hadske og antidemokratiske ytringer fra Hizb-ut-Tahrir og pålægger justitsministeren at sikre en løbende overvågning af foreningen, ligesom ministeren skal bede Rigsadvokaten om en ny redegørelse om muligheden for at opløse Hizb-ut-Tahrir ved dom, hvis foreningen på ny overtræder straffelovgivningen.«
Line Barfod (EL), 2004-05-25:
Jeg mener, at dette parlament heldigvis er baseret på, at det, vi diskuterer ud fra, er politiske holdninger, ikke religiøse holdninger, og at vi heldigvis lever i et demokratisk samfund, som ikke bygger på bestemte religiøse opfattelser, og som ikke mener, at det skal være det, der står i den ene eller den anden eller den tredje bibeltekst, Koranen eller andet, som er grundlaget for vores lovgivning.
Derfor vil jeg slet ikke gå ind i en debat om, hvad forskellige teologer gennem tiden har sagt om korstog eller andet.
Det eneste, jeg forholder mig til, er, at der i alle religioners navn har været nogle, der har misbrugt dem på forskellig vis.
Jeg mener ikke, at hverken den ene eller den anden eller den tredje religion i sig selv kan begrunde et forbud mod hverken den ene eller den anden eller den tredje religion.
Søren Krarup (DF), 2004-05-25:
Den evangelisk-lutherske kirke er den danske folkekirke.
Luther var den, der kaldte korstog for en ugudelighed.
Han var den, der sagde, at hvor han så et kors i spidsen for en hær, ville han flygte i forfærdelse, for det er gudsbespottelse.
Det var jo altså en forståelse af kristendommen, som udsprang af Det Nye Testamente, af Paulus, af Kristi forkyndelse.
Kort sagt, har fru Line Barfod alligevel ikke en fornemmelse af, at hendes interesse i at sammenstille islam og kristendom, hvor hun siger, at den ene er fundamentalistisk lige så vel som den anden, faktisk er i strid med virkeligheden?
Anne Baastrup (SF), 2004-05-25:
Nu er det sådan, at vi i SF rent faktisk synes, at det er godt, at der er frihedsrettigheder i grundloven, og dem synes
vi at vi skal beskytte.
Jeg syntes, at det var en alvorlig sag.
Jeg måtte i hvert fald gå ud fra, at Socialdemokratiet og Det Radikale Venstre havde nogle oplysninger, som jeg ikke var i besiddelse af, og derfor synes jeg, at det er o.k., at jeg sagde: Jamen jeg bliver da nødt til at finde ud af, hvad det her handler om.
Jeg ved godt, at Dansk Folkeparti har en meget hierarkisk opbygning, og at der dér er en, der bestemmer, og så er der tre stykker, der i øvrigt er medbestemmende, resten har ikke indflydelse.
Sådan er det ikke i SF.
Vi synes rent faktisk, det er vigtigt, at vi diskuterer tingene igennem, og vi synes, det er vigtigt, at vi får et ordentligt grundlag at beslutte os på.
Vi har ikke på noget tidspunkt diskuteret spørgsmålet om at overtræde grundloven, således som Dansk Folkeparti lægger op til med det her forslag til vedtagelse og beslutningsforslaget i øvrigt, slet ikke, men vi vil godt have lejlighed til at diskutere tingene ordentligt igennem.
Peter Skaarup (DF), 2004-05-25:
Jeg spørger nemlig bare ud fra Jyllands-Postens reportage om sagen den 6. maj i år, altså oplysninger om, at Hizb-ut-Tahrir hverver medlemmer blandt unge mennesker i skoleklasser rundtomkring.
Der fremstår det sådan, at Socialdemokraterne og Det Radikale Venstre kræver - og det gør Dansk Folkeparti også - at justitsministeren skrider ind over for organisationen.
Men SF er lidt i tvivl og siger - det er så fru Anne Baastrup - at det er nye oplysninger, at Hizb-ut-Tahrir angiveligt hverver børn.
Det må diskuteres grundigt i folketingsgruppen, da vi tilsyneladende er udslagsgivende i denne sag, siger fru Anne Baastrup.
Det er jo meget naturligt, at man kan komme i tvivl, når der er en så alvorlig sag som den, der har været fremme om, at man hverver blandt børn, og at man altså går ind for, at man skal dræbe personer, der flygter fra islam.
Det kunne godt være, at der var en åbenhed eller en ny holdning hos SF. Jeg ved, at der er folketingsmedlemmer og også mennesker i baglandet hos SF, der mener, at SF ikke rigtig har fulgt med tiden.
Men det ligger altså ikke hos SF i den her sag.
Anne Baastrup (SF), 2004-05-25:
For det første til spørgsmålet om hr. Kamal Qureshis diskussion med integrationsministeren: Der var der nogen usikkerhed om, hvad det var, integrationsministeren ville lave af undersøgelse, og hr. Kamal Qureshi gik ud og argumenterede mod det, som han havde forstået integrationsministeren ville lave, og integrationsministeren gik så ud med en pressemeddelelse efterfølgende og sagde, at det slet ikke var det, han ville lave, og at han i øvrigt var enig med hr. Kamal Qureshi i, at det var en dårlig måde at gøre det på, men han ville så lave en generel undersøgelse.
Det var sådan, det foregik.
Nu er det sådan, at vi i SF er ret demokratiske.
Vi taler faktisk om tingene.
Jeg oplevede, at jeg måtte læse i aviserne, at både Socialdemokratiet og Det Radikale Venstre sammen med Dansk Folkeparti ville støtte en eventuel vedtagelse; det var sådan et overfladisk indtryk, jeg fik.
Så synes jeg, det var meget vigtigt, at jeg fik lejlighed til at diskutere det igennem med min folketingsgruppe, så gruppen i enighed kunne bakke mig op, eller vi kunne diskutere det.
Det kunne være, at der var et par stykker, der måske var usikre, fordi Det Radikale Venstre og Socialdemokratiet jo plejer at have en vis form for fælles holdning, kan man sige, så derfor valgte jeg at høre gruppen.
Men jeg vil sige, at det var en meget, meget kort debat.
Der var ingen, der ønskede at diskutere det.
De bakkede mig fuldstændig op.
Jesper Langballe (DF), 2004-05-25:
Jeg synes da, det er meget, meget nemt at levere den påpegning af, hvor beviserne er, uhyre nemt.
Grundlovens § 78 taler om vold, at foreningen virker ved vold.
Det er fysiske handlinger.
Det er, at en lederskikkelse sætter nogle i gang med at øve vold.
Det synes jeg er meget nemt at påpege.
Men må jeg så lige sige, at jeg synes, det var udmærket, at hr. Morten Bødskov sagde, at Hizb-ut-Tahrir udfordrer vores grundlovssikrede foreningsfrihed.
Monrad - en af grundlovsfædrene - sagde de kloge ord, at friheden altid går til grunde ved sine egne udskejelser.
Jeg vil gerne spørge hr. Morten Bødskov, om han er enig
med mig i, at der også kunne ligge et forsvar for foreningsfriheden i at forbyde Hizb-ut-Tahrir?
Det er klart, at for så vidt angår en forening, som truer alle anderledes tænkende med vold og drab og udryddelse - jeg nævnte bl.a. de ansatte i en ganske bestemt virksomhed - kunne der faktisk i høj grad ligge en beskyttelse af foreningsfriheden i at forbyde denne forening.
Morten Bødskov (S), 2004-05-25:
Hr. Per Dalgaard har ikke hørt bare så meget som antydningen af, at Socialdemokratiet først vil tage det her problem alvorligt, hvis der er lig på bordet, sådan som hr. Per Dalgaard formulerer det.
Det, Socialdemokratiet har sagt, er, at i lighed med Socialdemokratiets øvrige historie vil vi tage kampen op mod fundamentalismen og særlig Hizb-ut-Tahrir på det grundlag, man skal gøre det på.
Det tror vi bl.a. handler om en bedre integration af de her unge, som er frustrerede.
Så er det klart, at hvis beviset foreligger og Rigsadvokaten vurderer, at på den baggrund er der mulighed for at gennemføre en sag, jamen så bliver den sag selvfølgelig gennemført. Det støtter vi gerne.
Men så længe beviset ikke er der, er det altså ganske svært for os at støtte et sådant forslag fra Dansk Folkepartis side.
Per Dalgaard (DF), 2004-05-25:
Jeg kan kun konstatere, at det eneste bevis, som hr. Morten Bødskov og til dels også justitsministeren er interesseret i, rent faktisk er lig på bordet.
Det er det eneste konkrete bevis, der egentlig er et bevis, der kan overbevise.
Jamen hvad skulle det ellers være? Er hensigter og skrift og ageren og den måde, man egentlig gebærder sig på i det danske samfund, ikke nok?
Hvis ikke det er nok, så skal der jo rent faktisk lig på bordet, ikke?
Så har vi terroristen, der går med en bombe i hånden hen til et indkøbscenter og siger, jamen jeg vil ikke sprænge det her i luften, overhovedet ikke; det har du jo intet bevis på, jeg går bare med bomben.
Hvor langt skal vi egentlig ud, må jeg spørge hr. Morten
Bødskov.
Morten Bødskov (S), 2004-05-25:
Det er lidt sådan, at når hr. Per Dalgaard og jeg er i en diskussion i Folketinget, kommer den til at handle om alt muligt andet end det, sagen drejer sig om.
Jeg har spurgt hr. Peter Skaarup om det, og det kan være, at hr. Per Dalgaard ligger inde med beviset, men hvis det bevis er der, så synes jeg, det skal frem, for man må gå ud fra, at med den hårdhændede argumentation, som Dansk Folkeparti farer frem med her, så er der beviser, som ikke er kommet frem endnu.
Den anden diskussion om integration tager jeg gerne.
Det er Socialdemokratiets grundlæggende holdning, at en forbedret integration vil kunne afhjælpe mange af de frustrationer, som unge løber rundt med - særlig unge med anden etnisk baggrund - og som jeg og Socialdemokratiet tror er en af årsagerne til, at de lader sig tiltale af den form for fantasteri, der gør sig gældende i Hizb-ut-Tahrir.
Per Dalgaard (DF), 2004-05-25:
Hr. Morten Bødskov nævnte ordet integration i sin tale.
Nu er det jo en kendt sag, at den problematik, der hedder integration, er et mantra, der løser alle problemer, og at den manglende integration jo sådan set er danskernes skyld.
Vil hr. Morten Bødskov ikke medgive mig, at der findes grupperinger inden for den muslimske verden i Danmark, som det er fuldstændig umuligt at integrere i det danske samfund?
Hvis han bekræfter det, er spørgsmålet, hvad vi så egentlig skal gøre ved dem. Skal vi fortsat føde dem, huse dem, give dem alt, hvad de har brug for, vel vidende at deres eneste formål sådan set er at omstyrte det her demokratiske samfund og gøre det til et antidemokratisk samfund?
Morten Bødskov (S), 2004-05-25:
Uanset om der på et tidspunkt - det må vi håbe ikke kommer på tale - bliver tale om mord, overfald, hvervning af skolebørn eller andet, så skal det efterforskes som det, det er.
Eksempelvis er vi jo tilfredse med, at politiet i Glostrupkredsen nu efterforsker de hvervningsforsøg, som organisationen efter sigende har i gang på den københavnske Vestegn.
Det er helt fint, og det har vi ikke noget som helst imod.
Men jeg tror også, hvis vi nu skal være helt ærlige, at hvis Dansk Folkeparti skal undgå at komme i en situation, hvor de slår mere plat på den her meget principielle diskussion, end godt er, er det i Dansk Folkepartis interesse, at vi indkapsler den her diskussion til at handle om: Er der et konkret bevis her?
Hvis hr. Peter Skaarup mener, der er et konkret bevis, og hvis hr. Peter Skaarup mener, at Rigsadvokaten i sin meget grundige gennemgang af organisationen tager fejl, så synes jeg, hr. Peter Skaarup skulle komme herop og forklare, hvor det bevis er.
Så vil vi gerne se på det.
Men indtil nu har vi ikke set beviset.
Til sidst vil jeg gerne sige, at en af de bekymringer, Socialdemokratiet har haft ved den diskussion, som Dansk Folkeparti har rejst, særlig i de seneste 3 uger, er, at der jo er gået fuldstændig inflation i, hvor mange foreninger Dansk Folkeparti vil have forbudt.
Derfor synes jeg også, det er væsentligt, at vi tager den lidt mere principielle diskussion i regi af Retsudvalget.
Det er det, vores vedtagelse sammen med de øvrige partier her lægger op til.
Peter Skaarup (DF), 2004-05-25:
Vi må jo konstatere, at det er meget forvirrende at følge Socialdemokraternes udtalelser i den her sag.
Jeg har lige læst op fra Berlingske Tidende den 6. maj, hvor hr. Morten Bødskov siger, at justitsministeren må komme med et udspil til, at der rejses en prøvesag, der kunne inddrage enten pædofiliforeningen eller Hizb-ut-Tahrir.
Det skulle være relativt overskueligt at forstå den udtalelse sådan, at man rent faktisk mener, at der skal laves en prøvesag.
Men det gør man åbenbart ikke, for man vil ikke støtte
Kan hr. Morten Bødskov ikke godt forstå, at mange kan være forvirrede over Socialdemokraternes skiftende meldinger
i den her sag?
Og kan hr. Morten Bødskov ikke selv undre sig lidt over, hvad der så skal til, for at Socialdemokraterne vil lave et forbud eller ønske, at der skal føres sådan en sag?
Hvad skal der til, for at Socialdemokraterne vil tage alle de tendenser alvorligt, som landets medier beskæftiger sig med, om, at man går ud til skolebørn og prøver på at få dem hvervet til en organisation, der opfordrer til drab både på jøder og også på egne trosfæller?
Morten Bødskov (S), 2004-05-25:
Hr. Peter Skaarup kunne jo starte med at læse det forslag til vedtagelse, som fru Birthe Rønn Hornbech fremsatte.
Den udtalelse, som jeg er kommet med til Berlingske Tidende, indeholder jo bl.a. et ønske om, at vi får diskuteret grænserne for foreningsfriheden, særlig med henblik på muligheden for at opløse foreninger.
Det er det, som Socialdemokratiet bad om under den tidligere debat om pædofiliforeningen, hvor Dansk Folkeparti var fremme med et forslag om, at vi skulle opløse den forening.
Så det får vi nu diskuteret i Retsudvalget.
Jeg synes, også på baggrund af den debat, der har været her i dag, at det måske er ganske udmærket, at det er en debat, vi får i Retsudvalget, og at vi så i øvrigt i debatten koncentrerer os om, om der er beviser, så vi kan opløse Hizb-ut-Tahrir.
Der er situationen den, at det mener Socialdemokratiet ikke på baggrund af Rigsadvokatens meget omfattende - må man gå ud fra - forarbejde til de rapporter, som ligger her.
Vi mener ikke, der er bevis for det.
Men vi vil selvfølgelig gerne have debatten om grænserne for foreningsfriheden og muligheden for at opløse foreninger.
For det er klart, som jeg også sagde i min ordførertale, at den her type foreninger selvfølgelig udfordrer foreningsfriheden i grundlovens forstand.
Men den debat er der lagt op til at vi tager i Retsudvalget efterfølgende.
Og det kan hr. Peter Skaarup så læse i den vedtagelse, som er fremsat.
Peter Skaarup (DF), 2004-05-25:
Jeg synes, det er meget ærgerligt, at Socialdemokraterne stikker hovedet i busken og ikke vil se kendsgerningerne i øjnene på det her område.
Vi var meget tilfredse i Dansk Folkeparti, da vi i Berlingske Tidende den 6. maj så følgende udtalelse fra hr. Morten Bødskov: »Vi må have klarlagt, hvornår medlemmernes kriminelle aktiviteter skal have konsekvenser for en forenings eksistens.
Rigsadvokatens fortolkning af foreningsfriheden er meget bred, selv om der i juridiske kredse er forskellige fortolkninger.
Og derfor må justitsministeren komme med et udspil til, at der rejses en prøvesag, der kunne inddrage enten Pædofiliforeningen eller Hizb ut-Tahrir.« Hvad mente Socialdemokraterne med det
, når man nu vil være med til ingenting at gøre?
Det synes at være meget, meget uforståeligt.