runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Thorkild B. Fransgaard (FP), 1998-11-20:
De tre beslutningsforslag, som her er til behandling, kan Fremskridtspartiet støtte, ja, vi er endda faktisk kede af, at vi ikke er medforslagsstillere.
Oprettelsen af et organ, der skal sikre, at både den gældende lovgivning og den nye lovgivning, der måtte komme, ikke medfører flere administrative byrder for erhvervslivet og borgerne som helhed, er ikke bare noget, der er godt, det er en nødvendighed for, at det hele ikke skal blive ved med at accelerere på den måde, at befolkningen faktisk ikke kan overse, hvad det er, der vælter ind ad brevsprækken.
Fremskridtspartiet vil ikke alene være med til, at man skal bremse op for, hvad der kan sendes ud, som giver administrative byrder, Fremskridtspartiet vil stå som en sikker garant, hvis det er nødvendigt, for, at det bliver gennemført.
I Fremskridtspartiet vil vi gå et skridt videre, nemlig at for hver lov, der vedtages, og for hvert cirkulære, der sendes ud, vil vi gerne være med til, at det kontrolorgan, der er omtalt, skal sikre, at der fjernes mindst et af de cirkulærer eller en af de gamle love, der ligger, ja, helst flere, hvis det kan lade sig gøre.
Det er den vej, vi skal frem, for hele befolkningen og erhvervslivet i særdeleshed er så overbebyrdet, at det er vores pligt at forsøge at få det her forenklet.
Oprettelsen af et styringsredskab til at holde kontrol med de administrative omkostninger, når der lægges budget - ja, jeg må være helt ærlig og sige, at jeg troede, man havde sådan noget.
Det har man da ude i det private erhvervsliv, for man kan ikke lave noget budget, uden at man i forvejen har en oversigt over, hvad det koster
, så det er et forslag, vi absolut kan støtte.
Det er den eneste måde, hvorpå man kan få bremset for den udvikling, der er i gang.
er et forslag om at bruge det testpanel, der er nedsat.
Da jeg læste bemærkningerne, så
Jeg må da gå ud fra, at man bruger et testpanel, der er nedsat, men ifølge de oplysninger, jeg har fået, har man kun brugt det i nogle ganske enkelte tilfælde.
Derfor må vi have truffet en beslutning om, at man skal bruge testpanelet.
Det må være på den måde, der kan laves noget, der er forståeligt både for erhvervslivet og for borgerne som helhed.
Fremskridtspartiet kan støtte de tre foreliggende beslutningsforslag, og det har glædet mig, når jeg har siddet hernede og lyttet til debatten, at det faktisk gælder alle ordførerne, også dem, som har sagt i dag, at de går imod forslagene, at hvis man kan komme med konkrete eksempler på, at erhvervslivet eller borgerne har noget unødvendigt bøvl, ville man se på det.
Claus Larsen-Jensen (S), 1998-11-20:
Spørgsmål 2: Hvorfor bøvle rundt med noget, der giver administrative byrder og besværligheder og øget administration og alt muligt andet i tre forslag her?
Når man i virkeligheden konkret ved, hvad det er, man går efter, så bør man vel komme med de forslag?
jeg vil gerne spørge efter endnu flere eksempler fra Venstre, om, hvad det konkret er, der skal gøres på det her område.
Jeg stillede nogle spørgsmål til hr. Svend Erik Hovmand, som han ikke svarede på.
Det vil jeg gerne have at De Konservative svarer på.
Jeg vil gerne spørge konkret: Hvad er det, der skal væk?
Jeg vil også gerne spørge De Konservative, om man er helt opmærksom på, at Dansk Industri f.eks. melder klart ud, at de synes faktisk ikke, testpaneler i det hele taget er nogen god opfindelse.
Finder man så, at obligatoriske testpaneler hele vejen rundt faktisk er en voldsom god idé? Jeg vil også gerne som det sidste spørge: Hvorfor skal man egentlig have en dereguleringsenhed, hvis man på forhånd stort set godt ved, hvad det er, man skal af med?
Jeg vil også gerne spørge: Finder man egentlig, at nogle af de forslag, man nu har stillet omkring arbejdspladsvurderinger og andet, er særlig fornuftige, når vi rent faktisk har - er det 60.000 arbejdsulykker om året?
Det her handler om arbejdsmiljø.
Det her handler om mennesker og de vilkår, som folk arbejder under.
Det er jo ikke valgt fuldstændig ud i det blå.
Det vil jeg gerne spørge om.
Svend Erik Hovmand (V), 1998-11-20:
Når jeg hæftede mig ved det eksempel, var det, fordi den socialdemokratiske ordfører netop havde nævnt det. Jeg kunne også have nævnt mange andre eksempler på lovsjuskeri, som det her i virkeligheden er udtryk for.
Tag sagen om de gule nummerplader.
Tag taxalovgivningen.
Tag en række af andre tilsvarende eksempler, som vi har bebyrdet befolkningen med inden for bare det sidste år.
Jeg synes nok, at der er grund til, at vi tænker os lidt mere om.
Og så én bemærkning til til ministeren.
På et tidspunkt gør ministeren sig lystig over nogle af de bemærkninger, vi har til vore lovforslag; hun spørger nemlig, om der overhovedet skal lovgives.
Det er jo et godt spørgsmål.
I mange lande spørger man sig selv: Er der overhovedet behov for at lave en ny lovgivning til regulering af et eller andet specielt problem?
Det synes jeg regeringen burde overveje, men jeg ved godt, at det ligger milevidt fra en socialdemokratisk ledet regerings tankegang.
Thorkild B. Fransgaard (FP), 1998-11-20:
Da vor ordfører desværre ikke kan være til stede, skal jeg fremføre Fremskridtspartiets mening: Fremskridtspartiet kan bakke det beslutningsforslag op, der ligger her, hundrede procent, for det er faktisk identisk med, hvad Fremskridtspartiet tidligere har fremsat.
Og vi har under udvalgsarbejdet nogle gode forslag til at ændre det, så det bliver endnu bedre, men det vil vi komme frem med dér.
Fremskridtspartiet finder det naturligt, at det i et retssamfund er sådan, at de, der vinder en retssag - i det her tilfælde en skatteretssag - selvfølgelig skal have deres omkostninger betalt, og omvendt, at de selv må afholde deres omkostninger, hvis de taber.
Vi synes, det er meget enkelt, og forstår ikke, at der kan være tvivl om det.
Og desværre er det noget, der optager borgerne meget, for der er mange af den slags sager. Og hvorfor er der det?
Det er der, fordi vi har det enormt høje skattetryk og - noget, der måske er endnu værre - en meget forvirrende og uklar skattelovgivning.
Men så længe vi har det, må vi i det mindste have den retssikkerhed her i landet, at de, der vinder, altså får medhold i en skatteretssag, selvfølgelig skal have deres omkostninger betalt.
Vi støtter beslutningsforslaget.
Svend Erik Hovmand (V), 1998-11-20:
Jeg er meget glad for, at den socialdemokratiske ordfører stiller mig det spørgsmål. Man skulle næsten tro, det var aftalt.
For det første peger den socialdemokratiske ordfører på en erhvervsgruppe, som har større administrative byrder end nogen anden gruppe overhovedet inden for erhvervslivet.
Den har vi i øjeblikket til behandling her i Tinget.
Hvad siger det nye årsregnskabslovforslag?
Det siger, at nu skal man have mulighed for at opgive euro i stedet for kroner og øre.
Det er jo fint nok.
Det er heller ikke fint nok, at man skal opgive de her tal i euro i årsregnskabsloven, hvorefter Danmarks Statistik kommer en måned efter og skal have en regnskabsstatistik i kroner og øre på de samme tal.
Det er eksempler på, at regeringen ikke tænker sig ordentligt om, inden man gennemfører ny lovgivning.
Claus Larsen-Jensen (S), 1998-11-20:
Jeg synes, at hr. Svend Erik Hovmand til fulde har dokumenteret, at det, der er byrdefuldt, er de lovforslag, som Venstre ikke bryder sig om.
Jeg synes i øvrigt, det er interessant at konstatere, at det bedste, man kan byde på, er ændrede lønsedler og så i øvrigt en pulje, der hedder 22 mia. kr. i diverse, hvor regeringen så kan finde ud af, hvad der er byrder i denne her sammenhæng.
Det er meget at lave en dereguleringsenhed, byrdebudgetter og testpaneler obligatorisk hele vejen rundt for, hvis der ikke er mere. Jeg havde i min ordførertale nogle bemærkninger om eksempelvis landbruget.
Det vil jeg gerne have et svar på af hr. Svend Erik Hovmand.
Pernille Sams (KF), 1998-11-20:
Jeg kan sandelig godt forstå, at Dansk Industri sætter spørgsmålstegn ved, om testpaneler, som de fungerer nu, er nogen særlig god idé.
Det ville jeg også gøre, hvis jeg sad som virksomhed i testpanelet, for de bliver slet ikke taget alvorligt.
De laver et kæmpe stykke arbejde til ære for regeringen, og regeringen blæser dem en lang march, så der er ikke spor at sige til, at man sætter spørgsmålstegn ved, om det er en fornuftig ordning.
Derfor: Enten skal disse testpanelers svar tages alvorligt, de skal bruges, og det er det, vi foreslår, og hvis man ikke ønsker det, hvis man ønsker at bruge det efter forgodtbefindende, når det passer ind i ens kram, og i øvrigt så overse det, når det ikke passer ind i ens kram, så er det ikke nogen god opfindelse, og så kan jeg godt forstå, at der er nogen, der synes, det skulle nedlægges. Så vil jeg også tilslutte mig det, for så kan vi lige så godt nedlægge det. Så er det jo bare et redskab for regeringens profilering, og det er ikke det, vi har brug for.
Vi har brug for at få bedre og mindre administrativt byrdefyldte love.
Så vil jeg også gerne sige omkring alt det konkrete, som hr. Claus Larsen-Jensen bliver ved med at efterlyse: Jeg kom med fem konkrete forslag.
Jeg kan komme med stribevis.
Sidste år fremsatte vi hver eneste uge, hr. Claus Larsen-Jensen, hver eneste uge præcise, konkrete forslag, og Socialdemokratiet stemte imod hvert eneste af dem.
Værsgo at tage fat i den liste, og så kan det være, at vi kan få
bedre afstemningsresultater på den liste i år, hvis vi fremsætter dem alle sammen én gang til. Det var så konkret, som det overhovedet kunne blive.
Det var endda udmøntet i et beslutningsforslag.
Mogens Nørgård Pedersen (KRF), 1998-11-20:
Regelforenkling og afbureaukratisering er sat på dagsordenen, og det er godt, og det er rigtigt.
Det er et væsentligt område at tage fat på, både når det gælder den offentlige og den private sektor.
Kristeligt Folkeparti kan gå ind for regelforenkling, men spørgsmålet er, om det tværministerielle organ, som er nævnt i B 9, blot i realiteten forsinker og besværliggør lovgivningen.
Det må vi naturligvis sikre os imod.
På den baggrund er Kristeligt Folkeparti positiv over for B 9. Når det gælder indførelsen af byrdebudgetter, lyder det positivt, men vi er usikre på effekten, især når en del af vores lovgivning er en implementering af EU-love.
Desuden vil miljøtiltag oftest være belastende for både erhverv og administration.
Miljøtiltag kan ofte ikke forudses, og de nødvendiggøres af udviklingen.
Derfor bør måske en væsentlig del af miljøområdet undtages.
Måske vil en gennemførelse af forslaget kræve så mange undtagelser, at det ender med at blive en besværlig størrelse.
Når det gælder B 38, er hensigten god, og den er rigtig, for i den gældende lov er der nogle ting, som er uhensigtsmæssige.
Hidtil har følsomme lovforslag og hastelovgivning været undtaget fra forelæggelse for testpanelet.
Derved kunne regeringen i modstrid med lovens hensigt undgå testpanelet ved at angive, at lovforslaget var hastelovgivning, og det mener vi er uhensigtsmæssigt.
Måske kunne testpanelets arbejde også i nogen grad udlægges til de kredse, som er høringsberettigede.
Vi er enige i, at forenklingsspørgsmål skal prioriteres, men vi er skeptiske over for, om det her er måden at gøre det på.
Claus Larsen-Jensen (S), 1998-11-20:
Nu er vi jo midt i behandlingen af det lovforslag, som hr. Svend Erik Hovmand refererer til i forhold til de her ting.
Og de løsninger, der findes rent teknisk i denne sammenhæng, kan gøres på en sådan måde - og det ved hr. Svend Erik Hovmand også godt - at det ikke behøver at være nogen voldsom administrativ byrde i forhold til virksomhederne.
Frank Aaen (EL), 1998-11-20:
Af hensyn til forretningsordenen vil jeg sige, at jeg er helt enig i den måde, det blev stillet op på af hr. Aage Frandsen.
Og jeg vil bare understrege, at der fra min side ikke var en afvisning af at hjælpe små skatteydere.
Jeg vil i øvrigt gøre opmærksom på, at lønmodtagere efterhånden i høj grad får deres fagforening til at hjælpe sig med at køre de principielle sager, f.eks. om rejsegodtgørelser og den slags.
Men jeg synes selvfølgelig også, vi skal se på, om der i det her system er brug for forbedringer, men der er altså andre steder i vores systemer, hvor folk er endnu mere i klemme, end de er her.
Aage Frandsen (SF), 1998-11-20:
Hvad forskel er der på en person, som har ret til at få f.eks. et arbejdstilbud eller forskellige andre ting, og en person, som har ret til nogle ting i forbindelse med skattesystemet?
Hvorfor skal der gælde én type retssikkerhed
det ene sted og en anden det andet sted?
Hvorfor er der ikke mulighed for at have et retssystem i forbindelse med en person, som anmoder om førtidspension - hvor der selvfølgelig er et skøn - hvis retssikkerheden over for det offentlige efter den pågældendes mening ikke er tilstrækkelig?
Hvorfor er det kun skatteborgere?
Det synes jeg er meget interessant, men det er jo ikke overraskende; der er altså bare det, at der ingen logik er i det.
Det er et spørgsmål om, hvem det er, man vil gerne hjælpe i det her system, og vi vil gerne give retfærdighed til alle, selv skatteyderen og ikke mindst den lille skatteyder, men vi vil også give den til andre.
Frank Aaen (EL), 1998-11-20:
Jeg skal takke for det indlæg.
Det er så dejligt, når vi får konstateret her fra talerstolen, at Dansk Folkeparti interesserer sig for virksomhederne og for spekulanterne.
For det er jo typisk dem, der kommer i klemme i de her systemer, og som har brug for de store juridiske udredninger, hvorimod de, der kommer i klemme i socialsystemet, de, der kommer i klemme som flygtninge, og de, der kommer i klemme i arbejdsmarkedssystemet, dem er man ikke så interesseret i.
Tak for det!
Klaus Kjær (DF), 1998-11-20:
Jeg kan ikke rigtig forstå, hvorfor hr. Frank Aaen er så betænkelig ved at bruge denne her sag som, lad os sige starten på et system.
Hvorfor vil hr. Frank Aaen vente og samle hele området op?
Man kan ikke sammenligne skattesager med socialsager, eksempelvis.
Socialsager drejer sig jo typisk om skøn, som man ikke rigtig kan måle og veje på samme måde.
Men her er det altså et spørgsmål om myndighedernes rette fortolkning af nogle paragraffer, og dér synes jeg et sådant forslag som dette her vil være egnet til at åbne for myndighedernes betaling.
Dorit Myltoft (RV), 1998-11-20:
Da partiets ordfører i denne sag, hr. Morten Helveg Petersen, ikke kan være til stede, skal jeg fremføre følgende synspunkter: Det Radikale Venstre synes, det er vigtigt at styrke den enkelte borgers retssikkerhed i skattesystemet. Det afgørende spørgsmål er, hvordan retssikkerheden styrkes. Overordnet kan styrkelsen af borgernes retssikkerhed ske på to måder: for det første ved en styrkelse af forvaltningsmyndighedernes sagsbehandling og for det andet ved et offentligt tilskud til udgifter i forbindelse med en administrativ behandling eller en domstolsprøvelse af borgernes skattesag.
Det er meget omkostningskrævende at føre sager i Landsskatteretten, hvorfor Det Radikale Venstre finder det oplagt, at individer kan få refunderet omkostninger i tilfælde af helt eller delvis medhold, særlig hvis det er skattemyndighederne, der har appelleret en sag til Landsskatteretten.
Men samtidig er det vigtigt at sikre, at vi ikke opnår tilstande, hvor advokater og revisorer får øgede incitamenter til at få klienter til at føre skattesager.
Det Radikale Venstre vil have et skattesystem, hvor den enkelte borger kan klage og få sine sager oplyst ved hjælp af et frimærke og ikke nødvendigvis ved hjælp af fordyrende advokatbistand.
Vi er derfor mest stemt for at sikre de nødvendige forbedringer inden for det nuværende system gennem en styrkelse af de gældende forvaltningsretlige principper.
Hensigten må være at sikre, at der træffes korrekte afgørelser fra starten i første instans, og at de fejl, der måtte opstå, opfanges og rettes i det administrative klagesystem.
Hvis der er gode og solide argumenter og konkrete forslag til ændringer i den bestående ordning, ønsker vi at tage argumenterne med i arbejdet med henblik på at sikre borgernes retssikkerhed.
Dog finder vi det nødvendigt, at en beslutning om at ændre i det nuværende systems måde at fungere på bygger på et sagligt og veldokumenteret grundlag.
Derfor er vi med på, at skatteministeren iværksætter et udredningsarbejde, der skal belyse de forskellige muligheder for refusion af omkostninger med henblik på, at den enkelte borger får en ordentlig og fair mulighed for at benytte professionel bistand, hvis der er behov herfor.
Sonja Albrink (CD), 1998-11-20:
Lad mig starte med at sige, at i CD kan vi varmt anbefale denne forbedring af retsgrundlaget for skatteydere, der vinder en skattesag ved de danske domstole.
Og jeg mener faktisk, at det er på den måde, vi kan se, om de love, der vedtages herinde, bliver rigtigt administreret, efter at de er blevet vedtaget.
Så alt i alt et positivt tilsagn fra CD.
Mariann Fischer Boel (V), 1998-11-20:
Jeg vil godt sige til hr. Aage Frandsen, at skemaet på bagsiden af beslutningsforslaget jo kun forholder sig til antallet af færdigbehandlede sager og ikke til antallet af rejste klagesager.
Og som en sidebemærkning vil jeg godt sige, at i det sidste resumé, vi har fået om klager og retssagsstatistikker pr. 31. december 1997, stipuleres det rent faktisk, at sagsbehandlingstiden ved skatteankenævnene fortsat er stigende; for 25 pct. af sagerne er sagsbehandlingstiden reelt mere end 1 år.
Klaus Kjær (DF), 1998-11-20:
Til hr. Frank Aaen vil jeg blot sige, at det her forslag jo netop er møntet på den lille skatteborger, som ellers kommer i klemme i systemet.
De store virksomheder kører selv deres skattesager, for de har deres jurister i forvejen, og de kører dem uanset tilskud eller ej.
Jens Peter Vernersen (S), 1998-11-20:
Jeg vil da forudsætte, at folketingsmedlemmer tager udgangspunkt i borgerens situation, også når de tager en diskussion om skattespørgsmål.
Jeg tror ikke, man kan sige, at et enkelt parti har patent på at tage det udgangspunkt.
Det blev heroppefra nævnt af De Konservatives ordfører, at tingene bliver mere og mere komplicerede på skatteområdet.
Jeg synes godt, jeg vil fremhæve, at i det foreliggende beslutningsforslag kan man læse på bagsiden, hvordan det rent faktisk er gået.
Der er færre og færre, der klager på personskatteområdet og selskabsområdet.
I 1993 blev der truffet ca. 12.000 afgørelser på personskatteområdet, og i 1995 var tallet ca. 4.000.
På selskabsskatteområdet var det ca. 1.000 i 1993, og i 1995 var tallet nede på 286. Jeg tror ikke, det er udtryk for, at befolkningen ikke tør fremføre deres klager.
Det er et udtryk for, at store dele af skattesystemet rent faktisk er blevet forenklet og er uden disse mange, mange huller, der fandtes, da den konservative ordførers parti var i regering.
Thorkild B. Fransgaard (FP), 1998-11-20:
Det, der kalder mig op på talerstolen, er, at ministeren sagde heroppefra, at det er o.k., at landbruget er overbebyrdet med administrative byrder, fordi de modtager meget, meget store støttebeløb.
Jeg må minde erhvervsministeren om, at landbruget overhovedet ikke modtager meget, meget store støttebeløb.
Landbruget modtager kompensation for at producere fødevarer til langt under produktionsprisen, for at menneskene kan få nogle billigere fødevarer.
Se, det er en helt anden sag.
Jeg vil gerne spørge ministeren, om hun mener, det virkelig er begrundelse nok til, at landbruget skal være udsat for den overbebyrdede administration, som det er nu.
Jens Peter Vernersen (S), 1998-11-20:
Spørgsmålet om fuld omkostningsdækning til sagkyndig bistand i skattesager har været diskuteret her i Folketinget mange gange.
Da oppositionen var i regering, var holdningen til spørgsmålet noget anderledes end i dag
Disse regler giver en omkostningsdækning, der svarer til skatteværdien af den udgift, der måtte opstå ved at føre en sag ved skatteankenævnet eller Landsskatteretten.
Forslaget nåede ikke at blive vedtaget i Folketinget, inden hr. Anders Fogh Rasmussen gik af som skatteminister.
På trods af at forslaget lå klar, blev det heller ikke gennemført af den nye skatteminister, Peter Brixtofte.
Nu behandler vi så et forslag fra oppositionen om, at der skal være fuld omkostningsdækning i sager, hvor skatteyderne får helt eller delvis medhold ved skatteankenævn, ved Landsskatteretten, ved landsretten og ved Højesteret.
Ved landsretten og Højesteret er det jo sådan, at den vindende part får dækket udgifterne efter rettens skøn,
Problemer med retssikkerheden ville virkelig være til stede, hvis det store flertal af den brede befolkning konstant havde uoverensstemmelser med skattemyndighederne.
Men retssikkerheden består også i, at man kan få sin sag behandlet og få medhold i et skatteankenævn, uden at man nødvendigvis skal hyre de bedste revisorer og de bedste advokater i byen.
Jeg forudsætter, at skatteankenævnene er garant herfor.
Socialdemokratiet er meget optaget af at sikre borgerne retssikkerhed i skattesagerne.
Det er faktisk utrolig væsentligt, at det sker, hvis der skal være tillid til vort skattesystem, og derfor er vi også i Socialdemokratiet indstillet på at afvente det udvalgsarbejde, som skatteministeren har lovet at sætte i gang vedrørende det rejste spørgsmål.
Det støtter vi, men vi støtter ikke beslutningsforslaget, som det foreligger her.
Mariann Fischer Boel (V), 1998-11-20:
De gældende regler om omkostningsdækning i skattesager betyder, at de udgifter, som en skatteyder har til rådgivere - det kan jo både være advokater og revisorer - dækkes af staten med 38 pct. for personer og 34 pct. for selskaber.
Omkostningsdækningen er skattefri og udbetales uanset sagens udfald
Men desværre tog skatteministeren ikke ved behandlingen af senere lovforslag - jeg tror, det seneste var L 121 tilbage i 1997 - skridtet fuldt ud, men gav kun den delvise dækning.
Derfor har vi nu fra Venstres og De Konservatives side endnu en gang fremsat et forslag, der skal give klageren fuld omkostningsdækning i de tilfælde, hvor skatteyderen får helt eller delvis medhold i den behandlende instans.
Det er i virkeligheden fuldstændig grotesk, at en
skatteyder, der har vundet en sag, som er ført i det administrative klagesystem, efter de nugældende regler kan risikere at stå med en kæmpestor økonomisk bet, når regnskabet til sidst bliver gjort op.
Det finder vi ikke er acceptabelt i en retsstat, og det er grunden til, at vi fremsætter beslutningsforslaget.
Jeg synes også, det kan være tankevækkende, at skattemyndighederne synes at tabe en relativt stor del af de sager, der går til Landsskatteretten.
Det kunne måske tyde på, at ankenævnene i nogle tilfælde fastholder en sag på et for tyndt grundlag.
Jeg finder det også tankevækkende, at skatteministerens departementschef har meddelt, at man fra departementets side er parat til at trække et stort antal af de sager, som man vurderer man formodentlig ikke vil kunne vinde ved næste instans.
Man kan så spørge sig selv, hvordan man finder ud af, om en klager får mere eller mindre medhold, og det er formodentlig noget, der vil blive diskuteret.
Her vil jeg godt sige, at det er ikke meningen med forslaget, at der skal åbnes en ladeport for at forlange honorarer, der slet ikke er rimelige, omstændighederne taget i betragtning.
Man kunne måske tage udgangspunkt i retsplejelovens gældende regler om sagsomkostninger i civile søgsmål, for her får retten jo indrømmet en mulighed for at skønne, om omkostningerne har været fornødne.
Der tages altså reelt stilling til, at man ikke skal imødekomme ublu krav om honorarer.
Skatteministeren erkender i en besvarelse til udvalget af en henvendelse fra de registrerede revisorer, at skatteyderne kan komme i klemme i det administrative system.
Ministeren tilkendegiver også - og det finder vi da meget positivt - at ministeren ikke er afvisende over for ændringer i den bestående ordning, og at ministeren vil lytte til Folketinget.
Derfor noterede jeg mig også med stor opmærksomhed ministerens udmelding i sin tale om, at han kunne forestille sig, at der blev nedsat et hurtigarbejdende udvalg.
Jeg synes i hvert fald, det lover godt for den videre diskussion om de problemstillinger, som beslutningsforslaget tager op.