runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ole M. Nielsen (KRF), 1999-12-07:
Jeg kan jo lige så godt indrømme, at det her er et lovforslag, som vi er rigtig glade for.
Vi er rigtig glade for de tiltag, der er heri, og vi er ikke mindst rigtig glade for, at ministeren og regeringspartierne har benyttet sig af retten til at blive klogere.
Man skal selvfølgelig ikke harcelere over folk, der er blevet klogere, men jeg kan tydeligt huske ministerens ansigtsudtryk og tonefald, da et medlem af Arbejdsmarkedsudvalget før sommerferien kom til at bruge udtrykket »meningsløs aktivering«: Det var en ganske forfærdelig modtagelse, det indlæg fik hos ministeren.
Men der er sket noget i mellemtiden, og det er rigtig glædeligt, for man skal jo ikke i al evighed lukke øjnene for, hvordan verden ser ud, når den er helt forkert.
Og der har været tale
om meget meningsløs aktivering, og måske har den dér meget hektiske aktivering, man skulle gennemføre for at leve op til kravene i arbejdsmarkedsreformen, været med til at forringe aktiveringen for dem, hvor det kunne nytte at få den rigtige aktivering.
Det første tiltag her er fleksibilitet i aktiveringsindsatsen over for de ledige på 58-59 år: Det er bestemt ikke fra Kristeligt Folkepartis side meningen med at bidrage til dét, at vi vil tilskynde til fremrykning af tilbagetrækningsalderen fra arbejdsmarkedet, absolut ikke.
Vi håber, at der fremover vil være brug for folk, sådan at de også får lyst til at være på arbejdsmarkedet, men vi må erkende, at der er nogle i den aldersgruppe dér, som er blevet trukket igennem en meningsløs aktivering og en umenneskelig aktivering, en ydmygende aktivering, som selvfølgelig også har omkostninger til følge for det offentlige. Sammenlægning af offentlig jobtræning og puljejob til ét redskab er en effektivisering, og jeg håber helt bestemt, at det totalt set vil give flere i job på den måde - til gavn for dem selv og for samfundet.
Arbejdspraktik som nyt redskab i aktiveringsindsatsen
: Jeg håber meget, at erhvervslivet, virksomhederne, vil tage imod det tilbud, der er her, og tage positivt imod de mennesker, der kommer ud til dem i 2-4 uger, og indgå i den moralske, skal vi sige aftale og forpligtelse, der ligger til så at tage dem tilbage, når de har været igennem den efteruddannelse, den opgradering af deres viden, som man skønner der er brug for. Og endelig forsøg i to friregioner, kan man kalde det, to frie arbejdsmarkedsregioner, som kan eksperimentere lidt inden for rammerne: Det er absolut et godt tiltag. Og det dér med, at 4-ugers-reglen mellem tilbud afskaffes, og den anden lille ændring, om, at pligten til supplerende tilbud ved 25 timers ordinært arbejde nedsættes til 20 timer, er ikke lovændringer; det er bekendtgørelsesstof, som vi også fuldt ud kan tilslutte os. Vi håber, at tiltaget her fører til mere resultatgivende aktivering for den enkelte og dermed naturligvis til glæde for hele samfundet.
Og så kan jeg i øvrigt tilslutte mig hr. Knud Erik Kirkegaards spørgsmål til arbejdsministeren om, hvor mange papirer der skal være med, næste gang vi skal ændre på de bestemmelser her.
Anders Samuelsen (RV), 1999-12-07:
I det tilfælde tror jeg ikke, hr. Knud Erik Kirkegaard hørte ordentligt efter, hvad jeg svarede.
Dermed være ikke sagt, at den fulde beslutningsmyndighed er lagt over til den side, men initiativet må komme derfra. Så vil jeg lige komme med en korrektion af det dér med den våde håndsæbe: Jeg tror, det var hr. Svend Auken, der engang sammenlignede det at holde fast i Det Radikale Venstre med det ville banke budding op på en væg.
Det kan godt være, at der er nogle, der synes, vi er irriterende, rundtomkring og til tider, men så længe vi bare nogenlunde får det, som vi gerne vil have det, kan vi godt leve med den slags.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 1999-12-07:
Der var engang en klog politiker, der sagde, at det at få et konkret svar fra Det Radikale Venstre var lige så svært, som det var at holde fast på et stykke våd håndsæbe.
Det fik jeg egentlig bekræftet lige for et øjeblik siden.
Jeg synes, Det Radikale Venstre lægger alt for stor magt over til ministeren.
Han har hånd- og halsret over, hvorvidt Det Radikale Venstre kan indgå ændringer af denne aftale her med forligspartierne.
Anders Samuelsen (RV), 1999-12-07:
Det sidste spørgsmål først: Det er klart, at med det her lovforslag er der lagt op til - hvilket jeg også understregede i min ordførertale - en mere fleksibel tilgang til de 58-59-årige, og det er så, hvad det er.
Men ældre er jo efterhånden et vidt begreb, ja, det går jo faktisk helt ned til 48 år, jf. det lovforslag, som vi skal behandle senere.
Derfor vil jeg gerne holde fast i, at generelt for gruppen af ældre er det altså vigtigt at holde fast i både en ret og en pligt til aktivering.
Og til hr. Knud Erik Kirkegaards spørgsmål om, hvorvidt man skal inddrage den ene eller den anden, den tredje eller den fjerde side i kommende justeringer, vil jeg lade udspillet i en sådan situation - hvis den skulle opstå og der skulle være et behov for det - ligge hos regeringen og ikke hos mig som ordfører.
Jette Gottlieb (EL), 1999-12-07:
Jeg hæftede mig lige ved hr. Anders Samuelsens sidste bemærkninger.
Jeg hørte dem sådan, at hr. Anders Samuelsen mener, at der i det her forslag står, at også de ældre ledige har ret og pligt til aktivering.
Er sagen ikke den, at der netop hermed er knæsat, at de ældre har ret til aktivering, men ikke pligt til aktivering, når de er kommet op i enden af 50'erne?
Anders Samuelsen (RV), 1999-12-07:
Det Radikale Venstre ser generelt positivt på de justeringer, som forslaget lægger op til.
Jeg vil derfor ikke gå ind i hver enkelt del af forslaget, men nøjes med at fremhæve to punkter i forslaget.
Det første er introduktionen af arbejdspraktik som nyt aktiveringsinstrument.
Det er et tiltag, som vi har store forventninger til.
Arbejdspraktik er meget parallel til den virksomhedsrevalidering, som Det Radikale Venstre har arbejdet for, og som også er blevet indført på det sociale område.
For at aktiveringen kan leve op til sit formål, er det jo netop utroligt vigtigt, at den er så målrettet efter arbejdsmarkedets behov som muligt, og at den samtidig tager udgangspunkt i den enkelte lediges muligheder og kvalifikationer.
For mange ledige er det jo egentlig ikke så meget kvalifikationerne, det kniber med, men snarere, at de efter en længere tids ledighed har svært ved at få kontakt til arbejdsmarkedet igen.
Det vil et praktikophold på en virksomhed i mange tilfælde kunne råde bod på.
Det eneste, man kan være lidt skeptisk over for, er, om et ophold på en arbejdsplads i 2-4 uger er længe nok til, at virksomheden og den ledige kan se hinanden an, men lad det komme an på en prøve.
Under alle omstændigheder er vi overbevist om, at arbejdspraktik vil blive et meget nyttigt redskab i aktiveringsindsatsen, som kan få langt flere ledige i ordinær beskæftigelse. Det andet punkt i forslaget, som jeg gerne vil give et par ord med på vejen, er forslaget om at gøre aktiveringen af ledige på 58 og 59 år mere fleksibel.
I Det Radikale Venstre kan vi godt se det groteske i at bruge ressourcer på at aktivere personer, som allerede har besluttet sig til at gå på efterløn, når de fylder 60 år.
På den anden side vil jeg gerne understrege, at vi ikke ser dette forslag som en generel lempelse af pligten og retten, først og fremmest retten, til aktivering for ældre ledige.
Derfor lægger vi også stor vægt på, at der skal foretages en konkret og individuel vurdering af, om pligten til aktivering skal fraviges, og om retten til aktivering kan fraviges.
Der er således stadig væk som udgangspunkt ret og pligt til aktivering også for ældre ledige.
Jeg vil derfor gerne understrege, at det ikke er en argumentation, som vi godtager fra Det Radikale Venstres side. Efter vores opfattelse skal alle ledige - også de ældre ledige - have krav på tilbud om arbejdsmarkedsrettet aktivering, seriøs aktivering.
Et af hovedpunkterne i den tredje fase af arbejdsmarkedsreformen var jo netop, at ældre ledige nu skulle gives de samme tilbud og muligheder som alle andre ledige.
Og så skal vi også lige huske, at vi har lavet en ny efterlønsordning, som også tilskynder folk til at blive længere tid på arbejdsmarkedet.
Så generelt er det altså en bevægelse, som vi har bakket op hele vejen igennem fra Det Radikale Venstres side.
Samlet set lever vi med det her forslag op til et løfte om løbende at følge den seneste arbejdsmarkedsreform op for at gøre den så brugbar, fleksibel og virkelighedsorienteret som overhovedet muligt.
På den baggrund skal jeg meddele, at Det Radikale Venstre kan støtte lovforslaget.
Ole M. Nielsen (KRF), 1999-12-07:
Til det sidste først - så kan jeg bedst huske det, for det spørgsmål fik jeg ikke noteret ned - så har jeg bemærket sådan over det sidste års tid godt og vel, at regeringen gentagne gange har sagt, at der bliver brug for folk, også inden ret længe, også så hurtigt, at man faktisk af den grund har været lidt ked af at stramme op på betingelserne for aktivering.
Det indgik også i vores debat om den fleksible aktivering af de 58-59-årige, at vi skulle passe på, at vi ikke sugede for mange op i nogle ordninger og derfor fjernede dem fra arbejdskraftudbudet.
Og dér vil jeg jo mene, at hvis den teori er rigtig, at der bliver brug for folk inden for ganske få år, så vil der være en naturlig opsugning af arbejdskraft.
For med den lave aldersgruppe, man går ind og tager her, og kun 1½ års ledighed - og det her er så også et svar til hr. Ole Sohn - så er der jo mange, som kan udfylde et ganske almindeligt job.
Heldigvis, vil jeg da sige, er der jo mange i den gruppe, der kan det.
Og der er altså faktisk områder i landet, hvor der går ganske mange, der har gået i 1½ år, som sagtens kunne udfylde et almindeligt job, men hvor der er en reel arbejdsløshed.
Det ved jeg godt at regeringen faktisk også afviser at der er.
Det fremgik jo tydeligt af debatten her om arbejdsmarkedsreformen for 1 år siden, hvor både statsministeren og arbejdsministeren sagde: Nu er der brug for alle.
Det er bestemt ikke det, folk oplever.
Der går masser af folk rundt, som kunne klare et almindeligt job, men som ikke får det tilbudt.
Og det er da helt fint, at de får det tilbudt her, men de bliver dermed bare suget væk fra det almindelige arbejdskraftudbud, hvor der kan blive brug for dem.
Og jeg tror, at hvis de er kommet ind i et fornuftigt job her ved det offentlige - og dem er der da heldigvis mange af - så skal der noget til, før de forlader det job for at gå over i et job på det private arbejdsmarked.
Så jeg tror såmænd ikke så meget på, at det er aktuelt.
Anne-Marie Meldgaard (S), 1999-12-07:
Jeg kunne godt tænke mig at spørge hr. Ole M. Nielsen, om der er tiltro til fra Kristeligt Folkepartis side, at det netop er den her gruppe, som servicejobbene er tiltænkt, der vil blive efterspurgt på det private arbejdsmarked, i den rækkefølge de så også står til rådighed?
Så vil jeg også godt spørge, om der ikke er noget positivt i, at vi netop kan få opfyldt nogle af de ønsker, befolkningen har til service på det offentlige område, ved netop at skabe de her job på ordinære vilkår?
Jens Vibjerg (V), 1999-12-07:
Jeg kan forstå, at hr. Poul Erik Dyrlund er så forudfattet i sine meninger om, hvad Venstre mener, at han slet ikke hører efter, hvad det bliver sagt her fra talerstolen.
Jeg kommer til at citere - nu har jeg det hele på skrift, så jeg kan citere ordret, hvad jeg sagde i første omgang: »Venstre er indstillet på at stramme op på AMU-området.
Vi vil gerne være med til at gennemføre en eller anden form for deltagerbetaling.«
Vi er altså parat til at sige - og det har vi også sagt i forhandlingerne med regeringen - at virksomhederne skal være med til at bidrage til det her.
Men når jeg så er bekymret for, at der pilles en branche ud - og det er også til hr. Aage Frandsen - skyldes det, at hvis man f.eks. er NNF-medarbejder og søger ansættelse i mejeri- eller slagteribranchen, skal virksomhederne betale fuldt ud, og det vil sige, at der kan være risiko for, at uddannelsesniveauet her bliver lavere, end hvor det offentlige kommer med alle pengene. Her kunne der godt være en mere ligelig fordeling, sådan at uanset hvor man søger ansættelse, får man en ligelig betaling fra det offentlige.
Det er Venstres opfattelse - og det er garanteret ordførerne bekendt, for vi har jo som sagt udsendt et debatoplæg om hele voksen-/efteruddannelsen - at uuddannede skal have et stort bidrag fra det offentlige.
Vi har også sagt, at jo højere uddannet man er, desto mindre bidrag skal der være fra det offentlige, og jo højere deltagerbetaling skal der være.
Og jo mere almen uddannelsen er, desto mere skal det offentlige bidrage, og jo mere virksomhedsspecifik den er, desto mere skal virksomhederne bidrage.
Aage Frandsen (SF), 1999-12-07:
Hr. Jens Vibjerg gav udtryk for bekymring over, at der var bestemte sektorer, der nu ikke længere kunne få finansieret deres uddannelse via AMU, og nævnte i den forbindelse mejerisektoren.
Men hvem er det så, der skal betale?
Hvem er det, der skal betale?
Hr. Jens Vibjerg bruger udtrykket, at man går ind for deltagerbetaling, man hvem er det, der skal betale for, at vi skal have efteruddannelse i det danske samfund?
Det er sådan i Danmark, at det offentlige betaler forholdsvis langt mere til efteruddannelse, end det er tilfældet i andre lande.
Men det er igen, fordi man vil ikke have, at arbejdsgiverne skal betale.
Det er igen det samme.
Hvem er det, der har deltagerbetaling?
Carsten Hansen (S), 1999-12-07:
Det, som hidkaldte mig, var hr. Jens Vibjergs ord om konkurrenceevnen.
Jeg vil gerne have lov til at spørge: Hvornår er det sådan, at uddannelse forringer konkurrenceevnen?
For mig at se er det da modsat, og det er egentlig underligt, at det har været et arbejdstagerkrav.
Det burde for mig at se være et
arbejdsgiverkrav, at man var fuldt opkvalificeret, at man fulgte med i udviklingen, at man var ajourført.
Men sandheden er vel i virkeligheden, at Venstre ønsker gammeldags brugerbetaling, hvor den enkelte deltager skal af med mere i gebyr, og det vil sige, at den, der har, skal gives i størrelsesorden 1-2 mia. kr. I virkeligheden er sandheden vel, at den brugerbetaling, der bliver indført på en række områder, som arbejdsgiveren er med til at betale, er alt for lille. Venstre vil jo have gammeldags brugerbetaling for den enkelte i stedet for.
Poul Erik Dyrlund (S), 1999-12-07:
Jeg synes egentlig, det er lidt utroligt, hvad vi skal stå model til.
Nu har vi hørt her hele eftermiddagen, at Venstre og andre har klandret regeringen for ikke at ville spare, og så stiller regeringen her med et forslag til besparelser på omkring 500 mio. kr., som i øvrigt i sine formuleringer lever fuldt op til, hvad Venstre altid render rundt og siger, nemlig at vi skal indføre mere deltager- og brugerbetaling i vort samfund.
Det gælder åbenbart ikke, når det er arbejdsgiverne, der skal være med til at betale.
Jeg har ikke i dag her fra talerstolen hørt hr. Jens Vibjerg i forbindelse med denne sag stå og beklage sig over, at også lønmodtagerne skal holde for.
Det gør ikke så meget, pyt med det, bare der ikke er nogen vinde, der blæser på arbejdsgiverne.
Det er hykleri, så det klodser noget, og der er ikke noget at sige til, at Venstre ikke har fået nogen indflydelse, med den optræden, man fremturer med: I det ene øjeblik klandrer man regeringen for ikke at ville spare, og i næste øjeblik stiller vi med et spareforslag, som man ikke vil være med til.
Jens Vibjerg (V), 1999-12-07:
Forslaget er en del af finanslovaftalen om voksen-/efteruddannelsesreformen, som Venstre ikke er med i.
Den væsentligste grund til, at vi ikke er med, er regeringens krav om, at udgifterne til voksen-/efteruddannelsesområdet skal finansieres ved oprettelse af en arbejdsmarkedsuddannelsesfond - med andre ord, at virksomhederne skal pålægges en bruttoskat på arbejdskraft. Venstre er indstillet på at stramme op på AMU-området.
Vi vil gerne være med til at gennemføre en eller anden form
for deltagerbetaling
Vi skal passe på, at det ikke får en negativ indvirkning på konkurrenceevnen, og det kan man jo frygte set i lyset af, at samfundet i højere og højere grad stiller krav om en livslang uddannelse af arbejdsstyrken.
Det er et af de områder, som vi sammen med en række andre partier forhåbentlig vil få lidt mere klarhed over i forbindelse med udvalgsarbejdet.
Jeg er også meget bekymret for, at regeringen i sin VEU-aftale vil ramme bestemte brancher, så f.eks. mejerier og slagterier selv skal afholde hele udgiften til uddannelse af deres medarbejdere.
Det påvirker uddannelsesniveauet negativt til ugunst for de medarbejdere, der søger job netop i disse brancher.
Altså igen et forslag, der mangler Venstres deltagelse, men vi fik jo ikke rigtig muligheden.
Carsten Hansen (S), 1999-12-07:
For det første mener jeg ikke, det har noget med hinanden at gøre, og for det andet mener jeg, at det er et af de spørgsmål, der selvfølgelig skal med i udvalgsarbejdet omkring det.
Derudover kan jeg da tilføje, at AUF-fonden er det jo ministeren der forhøjer bidraget til, men efter indstilling fra parterne, og det tror jeg er en god og rigtig og demokratisk metode.
Ole M. Nielsen (KRF), 1999-12-07:
Jeg skal sådan for en gangs skyld komme med et fuldstændig upolemisk spørgsmål: I den her aftale, som er indgået mellem en række partier, CD, Socialistisk Folkeparti og regeringen, står der i det sidste punktum på side 28 i finanslovaftalen, at fremtidige reguleringer af AUF-bidraget sker ved lov i Folketinget.
Hvordan er sammenhængen mellem den sætning og så den, der står i § 33, stk. 2, hvor der er indsat som sidste punktum, at arbejdsministeren fastsætter nærmere regler for finansiering ud over det maksimale driftstilskud.
Det kan jeg ikke gennemskue.
Det synes jeg kunne være interessant at få et svar på.
Carsten Hansen (S), 1999-12-07:
Jeg skal ikke begive mig længere ud i debatten nu, men blot sige til hr. Mogens Andreasen, at vi jo har det sådan i Danmark, at der er over en halv million mennesker, der ingen uddannelse har overhovedet, og når vi ikke bare lægger op til det forberedende voksenuddannelsesniveau, men også lægger op til det, der hedder grundlæggende voksenuddannelsesniveau, er det for at give en lang række flere mennesker mulighed for at opkvalificere sig.
Og det synes jeg er godt, og det synes vi i regeringspartierne er godt, og det synes SF og CD også, for de er nemlig gået ind i vedtagelsen af en reform omkring det her.
Mogens Andreasen (DF), 1999-12-07:
Jeg har ikke sagt, at jeg ikke er enig i, at der skal være nogle uddannelser, men jeg har sagt, at grundlaget for de uddannelser i voksenalderen skal være en supplerende uddannelse i forhold til den udvikling, der er sket i samfundet.
Det, der må være grundlæggende, er, at vi sørger for, at folkeskolen lærer eleverne det, så de er parat til at foretage en videre udvikling i samfundet, så de ikke skal læres op alle sammen, når de bliver voksne.
Det her kan vi ikke acceptere, og dér synes jeg, at Socialdemokratiet skal tage mere fat på at få det til at fungere.
Carsten Hansen (S), 1999-12-07:
Nu er det ikke sikkert, at den smule pædagogik, jeg fik banket ind i hovedet i folkeskolen, kan få mig til at klare hr. Mogens Andreasens problem i forhold til folkeskolen.
Men jeg vil blot sige, at vi har en masse mennesker, som har lidt nogle uddannelsesnederlag også i folkeskolen, og det er klart, at det har vi taget hånd om i anden lovgivning.
Men her forsøger vi at samle de mange mennesker op, som har behov for at blive opkvalificeret, og det er jeg ganske tilfreds med at vi tager fat på, også i en voksen- og efteruddannelsesreform, hvor vi prioriterer de kortest uddannede.
Det er faktisk sådan, at jo mere uddannelse man har, jo mere voksen- og efteruddannelse får man også.
Mogens Andreasen (DF), 1999-12-07:
Hr. Carsten Hansen svarede mig igen med, at det var voksen- og efteruddannelser, det drejede sig om.
Jeg vil spørge endnu en gang: Er det ikke rimeligt, at man i Socialdemokratiet finder ud af at få folkeskolen til at fungere, så man undgår en sådan undervisning i voksenalderen som den, hr. Carsten Hansen omtaler?
Poul Erik Dyrlund (S), 1999-12-07:
Jeg har altid forstået hr. Jens Vibjerg sådan, at det er et godt princip, at brugerne skal betale, at de, der nyder, skal betale.
Jeg kan se, hr. Jens Vibjerg nikker.
Men så kan jeg ikke forstå, hvordan vi kan komme i en situation, hvor Venstre kan sige nej til, at man nu genindfører indtægtsdækket virksomhed i AMU-systemet og faktisk vender tilbage til tiden omkring 1994-95 og stiller krav om, at virksomhederne - dvs. brugerne, de, der nyder, de, der er storforbrugere - skal være med til at bidrage i samme omfang, som de gjorde for år tilbage, set i forhold til indtægtsdækket virksomhed.
Helt konkret spørger jeg hr. Jens Vibjerg: Finder hr. Jens Vibjerg, det er en god idé, at vi på den konto sparer staten for 125 mio. kr.?
Carsten Hansen (S), 1999-12-07:
Det er nu ikke min intention at starte en folkeskoledebat, men jeg har svært ved at se 50-60-årige med læse- og staveproblemer i folkeskolen.
Det næste er, at kvalificerede undersøgelser viser - det er svært at sige, hvor mange det drejer sig om i det her land, men man snakker faktisk om, at der er et sted mellem 300.000 og 500.000 mennesker, som har behov for at få opkvalificeret deres læse- og stavefærdigheder og i øvrigt også regnefærdigheder.
Derfor har vi præcis i VEU-reformen lagt det forberedende voksenuddannelsesniveau ind, som giver mulighed for at opkvalificere denne her store gruppe og for at skabe en række andre værktøjer.
Og jeg vil sige, at det er meget tilfredsstillende, men jeg er faktisk også lidt stolt over, at vi er nogle stykker, der har kæmpet for det her i flere år og nu får det igennem med en VEU-reform, og det var det, som jeg lagde op til.
Mogens Andreasen (DF), 1999-12-07:
Jeg hørte hr. Carsten Hansen sige, at han lagde meget stor vægt på efteruddannelsen.
Jeg er heller ikke uenig i, at der skal ske en løbende efteruddannelse, efterhånden som udviklingen sker, men samtidig stod hr. Carsten Hansen og sagde, at de skulle lære at læse og regne og skrive.
Er det ikke sådan, at man i Socialdemokratiet skulle begynde at se lidt på: Hvordan kører folkeskolen?
Jeg mener, at den efteruddannelse kun skal være beregnet til den udvikling, der er i samfundet, og ikke fra grunden af.
Jeg synes, at man laver arbejdet oppe på taget, men glemmer bunden.
Ove Hygum (S), 1999-12-07:
Jeg skal ganske kort takke de partier, der vil være med til at tage ansvaret for, at den samlede finanslov hænger sammen.
Og derudover skal jeg tilkendegive, at det i debatten meget omtalte notat bliver oversendt til Folketingets Arbejdsmarkedsudvalg, så det kan anvendes af alle partiernes ordførere.
Jette Gottlieb (EL), 1999-12-07:
Vi går ind for, at statens finanser forbedres på den her måde, uanset at vi selvfølgelig er klar over det sædvanlige ramaskrig, der vil fortsætte fra den borgerlige fløj.