Pia Christmas-Møller (KF), 2006-12-05:
Jeg skal da gerne beklage over for forslagsstillerne, hvis det er en fejlbedømmelse, når jeg har tænkt mig at tage beslutningsforslaget alvorligt og give det en komplet bemærkning med på vejen.
Men det har jeg faktisk tænkt mig.
Det kan jo åbenbart ikke siges for tit eller for tydeligt: De danske tropper skal ikke være i Irak et eneste øjeblik længere end nødvendigt.
Ingen skal heller tvivle på, at målet er at fremme og understøtte en udvikling, der kan bane vejen for, at irakerne med deres demokratisk valgte ledere i spidsen hurtigst muligt selv kan overtage ansvaret for deres eget land.
Det er det konkrete strategiske mål, det har det hele tiden været, og det holder vi stædigt og uden vaklen fast i.
Trak vi vores tropper hjem i morgen, ville vi ikke alene svigte FN og de demokratisk valgte ledere, men værst af alt ville vi svigte den ganske almindelige iraker, som har vist tillid til det internationale samfund og demokratiets metoder frem for diktaturets og voldens.
Pakkede vi og den øvrige koalition alt ned for at være ude, inden ugen var omme, hvis det kunne lade sig gøre, ville vi efterlade irakerne i et ragnarok og voldskaos, der siger sparto til de i forvejen ganske store problemer.
Vi risikerer, at volden vil sprede sig som en steppebrand også til de provinser, hvor det i dag går relativt godt, og hvor irakerne har fat i en god udvikling.
Det dokumenteres også i Forsvarets Efterretningstjenestes rapport fra i dag.
Den har hr. Villy Søvndal og andre ikke været så optaget af at referere fra, men det står sort på vidt, oven i købet fremhævet i hovedkonklusionerne.
Premierministeren i Irak, al-Maliki, har gentagne gange givet udtryk for et håb om, at man allerede i 2007 ville være i stand til at overtage det fulde ansvar for udviklingen i landet.
I den sydlige del af Irak, hvor det danske bidrag yder en indsats, har koalitionen allerede overdraget ansvaret til irakerne i to provinser, og en tredje er på vej formentlig allerede her i december, mens Basraprovinsen måske kan overgives senere i løbet af 2007.
Når det sker, vil det naturligvis, som jeg tidligere har sagt, få konsekvenser for det danske bidrag.
Det siger sig selv.
Det er en kendsgerning, at der er stor forskel på sikkerhedssituationen fra provins til provins, og det er en kendsgerning, at der er betydelige problemer.
Kan Det Radikale Venstre eller Socialdemokratiet, som jo ellers plejer at lægge meget vægt på FN, give blot ét argument for, at vi skal svigte et enigt Sikkerhedsråd, FN og en direkte appel fra den folkevalgte leder i Irak, som må antages at have en hovedinteresse i en positiv udvikling i sit eget land?
Ingen, ingen, der kender til problemerne på jorden i Irak, mener, at løsningen ligger i, at alle internationale tropper trækkes hjem med det samme.
Tværtimod er alle, der ved en lille smule om det, enige om, at det ikke er løsningen endsige svaret på problemerne.
I beslutningsforslaget hedder det: »En ny dansk Irak-strategi bør tage udgangspunkt i, at udenlandske soldater i Irak ikke skaber mere, men mindre sikkerhed.«
Sikken en miskreditering af bl.a. de danske soldaters indsats, som bliver rost fra alle sider.
Videre hedder det i beslutningsforslaget: »Hjemsendelse af de danske soldater skal ikke betyde ophør af dansk engagement i Irak.«
Ja, sådan står der.
Da vi jo er enige om, at der en del sikkerhedsproblemer i Irak, må jeg spørge: Hvem skal så passe på de danske civile, som åbenbart gerne må hjælpe med at genopbygge Irak?
Hvem skal passe på dem?
Jeg spørger Det Radikale Venstre, jeg spørger Socialdemokratiet.
Er det irakerne, eller hvem er det?
Videre hedder det i beslutningsforslaget: »Således skal Danmark – i samarbejde med den irakiske regering – fortsætte et langsigtet fokus på genopbygning af Irak, herunder af de irakiske sikkerhedsstrukturer.«
Og så står der endelig: »Det danske forsvar kan indgå i arbejdet hertil.«
Eller hvordan er det lige, det skal forstås?
Handler det om, at danske civile gerne må hjælpe irakerne, og at det må danske soldater sådan set også måske en gang imellem, bare de altså ikke indgår i en koalition, bare vi er i Irak helt alene?
Det skriger til himmelen.
Vi afviser forslaget.
Jeg håber, at Det Radikale Venstre og Socialdemokratiet, som jo i den grad har været ledt af andre end sig selv under dagens debatter om Irak og Afghanistan, kan give os bare en lille smule af svaret på de spørgsmål, der i øvrigt blafrer i vinden.