runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Pia Kristensen (DF), 2006-01-17:
Jeg vil sige det på den måde, at i efteråret lyttede vi meget til den kritik, der kom ude fra landet om hele kontanthjælpsområdet.
Derfor er det også lykkedes for os at få beskæftigelsesministeren og regeringen til at kulegrave hele kontanthjælpsområdet, og der er mange, mange emner, der skal kulegraves: Hvad gør vi ved de sindslidende, hvad gør vi ved misbrugerne, hvordan er kontakten fra f.eks. kontanthjælp til fleksjob eller førtidspension osv.?
Der er mange ting, der skal kigges på.
Så vil jeg sige, at vi godt er klar over, at de psykisk syge har et problem.
Men spørgsmålet er bare, hvad vi skal gøre for dem.
Så sent som i går talte jeg med OPUS, der er en organisation af fagpersonale – de kommer i øvrigt i deputation i Beskæftigelsesudvalget i morgen – og som vil blive meget ked af det, hvis vi f.eks. beslutter, at psykisk syge bare skal have en førtidspension.
De skal netop ikke parkeres på en førtidspension, de skal måske kun have en eller anden midlertidig ydelse i den kortere- eller længerevarende periode, hvor de ikke kan arbejde.
Psykisk syge kan jo også blive friske og raske og komme ud på arbejdsmarkedet.
Der er meget, der skal ses på, og jeg kan selvfølgelig ikke stå her og nu og love helt konkret, hvad vi vil gøre.
Som jeg sagde i min ordførertale, vil jeg ikke sige, at der er generel fattigdom her i Danmark, for vi er et af verdens rigeste lande.
Det er meget få danske børn, der går sultne i seng eller ikke har tøj på kroppen.
Men den undersøgelse, der kom fra ngo’erne, tog vi faktisk alvorligt, fordi den kom fra nogle organisationer, som har med de udsatte grupper at gøre, og er der nogen, der ved noget om, hvad de udsatte er ude for i deres dagligdag, er det bestemt organisationerne, så vi tog dem meget alvorligt.
Vi skal tage problemet så alvorligt, at når der er tale om de grupper af udsatte, der sidder i et stort, dybt fattigdomshul, kan vi godt kalde det, skal vi gribe ind og gøre noget konkret for at løfte dem op af det hul, så de kan komme videre i livet.
Det er også derfor, jeg synes, det var fint, at vores socialminister sagde på det samråd, vi havde den 12. december i forbindelse med redegørelsen, at hun ville indkalde organisationerne, og at hun ville være lydhør over for deres forslag og ideer.
Vi håber, der kommer noget godt ud af det, og vi vil meget gerne være med til at samarbejde med bl.a. De Radikale om, hvordan vi kan forbedre forholdene for de mennesker, som simpelt hen ikke kommer ud af stedet, men kun får det værre.
Martin Lidegaard (RV), 2006-01-17:
Jeg er stærkt interesseret i, om jeg hørte rigtigt, når jeg hørte fru Pia Kristensen sige, at hun er enig i, at uligheden og fattigdommen tilsyneladende er steget i Danmark, og at det er et problem, vi må tage fælles hånd om.
Når jeg synes, det er vigtigt at spørge fru Pia Kristensen om det, er det jo, fordi det i hvert fald er en erkendelse, som ikke trænger sig på hos regeringspartierne og slet ikke hos statsministeren.
Jeg vil bare spørge, om vi i det mindste har det fælles fundament med Dansk Folkeparti, at der er et problem.
Vi kan være uenige om virkemidlerne og om, hvordan vi skal løse problemet, men er fru Pia Kristensen enig med i hvert fald Det Radikale Venstre om, at der er et problem?
Pia Kristensen (DF), 2006-01-17:
Jeg kan kun gentage, hvad jeg har sagt til hr. Ole Sohn og til hr. Villy Søvndal: Stod det til os, blev ordningen ikke ændret, men vi har altså en forklaring på, hvorfor vi mener, det er vigtigt at være med, hvis der skal ske en ændring.
Jeg er da enig i – og det må man beundre Enhedslisten for – at Enhedslisten står fast.
Men jeg vil sige, at Enhedslisten står fast i cement.
Man opnår ingenting, man får intet gennemført, og det synes jeg ikke må være rart for et politisk parti.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-01-17:
Jeg er meget glad for, at fru Pia Kristensen har opfattet, at Enhedslisten står fast på de ting, vi siger, og ikke ændrer mening fra det ene øjeblik til det andet.
Men jeg vil godt lige bide mig fast i, at det øjensynligt skulle være Socialdemokraternes udspil, der har ændret Dansk Folkepartis holdning, for det er jo ikke korrekt.
Så sent som den 8. december 2005 sagde fru Pia Kjærsgaard følgende, og jeg citerer: Vi vil under ingen omstændigheder være med til at afskaffe efterlønnen, og vores udgangspunkt er da også, at der slet ikke skal pilles ved den nuværende ordning.
Citat slut.
Det var jo lang tid efter, at Socialdemokraterne havde spillet ud, så skiftet må jo skyldes en anden ting end Socialdemokraternes udspil.
På daværende tidspunkt, altså den 8. december, var det fuldstændig klart, at både Socialdemokraterne og regeringen var parat til at gøre indgreb i efterlønnen, så Dansk Folkeparti har altså øjensynligt ændret holdning som en del af magtens pris.
Er det korrekt forstået?
Pia Kristensen (DF), 2006-01-17:
Jeg kan kun sige, hvad jeg har sagt tidligere.
Vi ser helst, at ordningen fra 1998 bliver bevaret, men vi synes også, vi kan se, at der er ved at ske nogle bevægelser her i Folketinget, og efter at Socialdemokraterne har meldt ud, at de godt vil være med til at se på efterlønsordningen, er det klart, at vi træffer vores forberedelser.
Nu er der jo ikke noget, der er status quo her i tilværelsen.
Alting bevæger sig, også i politik, og derfor er man altså nogle gange nødt til at skifte kurs, fordi der viser sig noget nyt.
Jeg ved godt, at det kan Enhedslisten ikke finde ud af.
Det vil man bare ikke, man står fast på det samme sted, sådan har Enhedslisten det, og det er den forskel, der er på Enhedslisten og Dansk Folkeparti.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-01-17:
Nu kan jeg forstå på fru Pia Kristensen, at man fra Dansk Folkepartis side er parat til at droppe sine holdninger, hvis det handler om, at man skal sidde med ved bordet.
Det er det, hr. Kristian Thulesen Dahl tidligere har kaldt magtens pris i forbindelse med Dansk Folkepartis deltagelse i nedskæringsforlig i kommunerne, så det er altså magtens pris, man nu er parat til at betale.
Men jeg vil godt citere en anden ting, fru Pia Kristensen har sagt.
I april 2005 sagde fru Pia Kristensen, og jeg citerer: I Dansk Folkeparti vil vi end ikke diskutere en forringelse af hverken folkepensionen eller efterlønnen.
For os er begge dele grundpiller i velfærdssamfundet.
Citat slut.
Jeg kunne godt tænke mig at vide, om det stadig er fru Pia Kristensens opfattelse, at den form, efterlønnen og folkepensionen har nu, skal vi ikke diskutere, for de er grundpiller i velfærdssamfundet, eller om det er hr. Kristian Thulesen Dahls nye linje, vi skal tro på.
Pia Kristensen (DF), 2006-01-17:
Nu kan jeg jo ikke gætte på, hvad vores statsminister mener, det må statsministeren sådan set selv svare på.
Men jeg tror, der er en ting, hr. Villy Søvndal ikke rigtig kan forstå.
Vores parti, Dansk Folkeparti, ønsker at få så meget indflydelse som overhovedet muligt, og hvis vi fornemmer, at der er ved at danne sig et flertal for en eller anden sag her i Folketinget, vil vi da gerne sidde med ved bordet.
Jeg husker tydeligt, at da satspuljen blev diskuteret og vi kom ind i satspuljekredsen, var der et frygteligt spektakel ude i aviserne om, at nu sagde vi det modsatte af, hvad vi havde sagt i årevis.
Men situationen var, at vi kunne se, at satspuljen aldrig nogen sinde ville blive nedlagt, og hvorfor skulle vi så sidde ude i korridoren, når vi kunne sidde med ved bordet og forhandle om de penge?
Så vil jeg også nævne grunden til, at vi kommer med vores melding nu.
Der er nogle borgere, som skal tilgodeses, og hvis efterlønsordningen bliver ændret om nogle år, vil de spørge: Hvorfor kæmpede I ikke for at bevare indholdet af efterlønnen?
Det er sandelig for borgernes skyld, vi gør det.
Villy Søvndal (SF), 2006-01-17:
Jeg forstod, at fru Pia Kristensen står fast på det, hun har sagt, og det er jo altid bemærkelsesværdigt hos Dansk Folkeparti.
Men problemet er, at nu har Dansk Folkeparti sagt to forskellige ting.
Jeg citerede fra den 8. august, hvor man ikke ville røre ordningen, og hvor man stod fast, og lige nu har fru Pia Kristensen sagt, at man alligevel ikke står fast, men giver sig.
Når man nu skal tro på det, fru Pia Kristensen har sagt, hvilket af de to modstridende udsagn er det så, vi skal tro på?
Det er det ene.
Det andet er: Er det ikke rigtigt forstået, at Dansk Folkeparti er udstyret med vetoret?
Statsministeren sidder derhenne, og han har sagt, at man ikke indgår et forlig uden om regeringens parlamentariske grundlag, som er Dansk Folkeparti.
Hvad betyder det?
Det betyder, at Dansk Folkeparti kunne have sagt nej, og så var der ikke sket ændringer af efterlønnen.
Jeg vil bare spørge fru Pia Kristensen: Tror hun, statsministeren ikke mente det, da han sagde, at Dansk Folkeparti var udstyret med en vetoret i dette spørgsmål?
Pia Kristensen (DF), 2006-01-17:
Nu hørte jeg desværre ikke det sidste, for der var meget mumleri.
Men jeg kan da sige til oppositionens nye leder, at jeg står ved det, jeg har udtalt.
Hvis vi går tilbage til sommerferien, hvor hele debatten startede, stod vi fast på, at vi ikke ønskede at diskutere efterløn eller folkepension, for de skulle bevares, som de var.
Men det er da klart, at når der er partier i Folketinget – og vi kan endda se, at der er ved at danne sig et flertal for det – som går ind for at ændre ordningen, ønsker vi da at være med til at lave ændringerne, så de bliver så lidt skadelige som overhovedet muligt.
Vi håber ikke, det bliver aktuelt, men hvis der skal forhandles om det her i Folketinget, er vores bud altså: Bevar 5-års-perioden.
Indholdet skal være det samme, men vi kan godt gå med til at se på at hæve tilbagetrækningsalderen med 2 år for både efterløn og folkepension.
Villy Søvndal (SF), 2006-01-17:
Det er lidt af det samme.
Jeg håber ikke, jeg sætter fru Pia Kristensen i forlegenhed i spørgsmålet om efterlønnen, for jeg forstår, at det kun er nogle få i Dansk Folkeparti, der er autoriserede til at svare, men vi kan jo se autorisationen om lidt.
Jeg håber, fru Pia Kristensen har modtaget den mail fra hr. Thulesen Dahl, der giver hende ret til at sige noget om efterlønnen, men det kan hun jo svare på om lidt.
Men det, jeg vil foreholde fru Pia Kristensen, er et citat fra Vejle Amts Folkeblad den 8. august, hvor fru Pia Kristensen siger: »Vi har altid sagt, at vi ikke vil røre ved efterlønnen, og at pensionsalderen skal være, som den er, og det står vi fast ved.«
Jeg vil spørge fru Pia Kristensen: Har hun det ligesom den døvstumme datter i »Mutter Courage«?
Moderen siger til hende, at det skal hun ikke være ked af, for så får hun aldrig lyst til at bide tungen af sig selv, fordi hun har sagt noget, hun fortrød.
Pia Kristensen (DF), 2006-01-17:
Jeg kan altså kun svare, som jeg gjorde tidligere, at hvis det stod til os, blev der ikke rørt ved efterlønnen, og så kørte ordningen fra 1998 videre.
Men der er åbenbart et flertal her i Folketinget – her tænker jeg på regeringspartierne og Socialdemokraterne – der er indstillet på at ændre ordningen og simpelt hen pille ved dens indhold, altså perioden på 5 år.
Men det ønsker vi ikke.
Der er ikke tale om, at vi kommer med et eller andet bud på at forringe efterlønnen.
Tværtimod vil vi nu stå som garanter og hive den modsatte vej og sige, at indholdet ikke skal ændres.
Martin Lidegaard (RV), 2006-01-17:
Jeg vil gerne kvittere for, at Dansk Folkeparti anerkender, at der er et problem, og at det i hvert fald ifølge det, organisationerne siger, er stigende.
Det er også den fornemmelse, vi har i Det Radikale Venstre.
Der kommer vel nok nogle anbefalinger fra ngo’erne, og vi håber da, at ministeren tager dem til efterretning.
Vi er måske ikke lige så optimistiske som fru Pia Kristensen, men det må tiden jo vise.
Men De Konservative har sagt, at de gerne vil kigge på kontanthjælpsloftet, for så vidt angår folk med psykiske problemer, typisk unge sindslidende, som helt åbenlyst ikke vil få gavn af at blive pisket mere rundt i manegen.
Støtter Dansk Folkeparti De Konservatives udmelding?
Så begynder det jo at ligne noget, selv om Venstre af en eller anden mærkelig grund ikke vil se problemerne i øjnene.
Pia Kristensen (DF), 2006-01-17:
Jeg vil sige det meget kort: Vi går ind for skattestoppet, det skal overholdes.
Vi går også ind for, at aftalerne skal overholdes.
Når der bliver lavet nogle aftaler med kommunerne og amterne, skal de simpelt hen overholdes.
Der er vi helt enige med regeringen på det punkt.
Så er jeg da godt klar over, at der er nogle kommuner, der har det svært, og det er jo bl.a. også udligningssystemet, der rammer meget skævt.
Der har været anlægsudgifter, som er sat over på et driftsbudget, og det er selvfølgelig klart, at de skal over på anlægssiden.
De skal jo ikke stå og fylde op på driftsbudgettet.
Det kan jo ikke være rigtigt, at der står en svømmehal på driftsbudgettet, og at man så ikke kan passe børnene eller de ældre i kommunen.
Til slut vil jeg godt sige, at selv om vi mener, at aftaler skal overholdes, og selv om vi går ind for skattestoppet, så er vi meget, meget optaget af, at der på hele det sociale område skal ydes en stor indsats, både for vores gamle og for vores børn.
Anne Baastrup (SF), 2006-01-17:
Det, der i virkeligheden fik den her forespørgsel i gang, var socialministerens konstatering af, at samfundet havde det bedst, hvis der var stigende ulighed.
Så fik vi en debat i Folketingets Socialudvalg.
Det førte frem til, at ministeren – under hårdt pres – accepterede at lave en undersøgelse.
Denne undersøgelse kom så en dag, og den fik fru Pia Kristensen til med meget høj stemme at forlange mange ting af socialministeren; hun udtrykte nærmest mistillid til ministeren, men så var det, fru Pia Kristensen fik et løfte.
Og hvad var det, det løfte gik på?
At socialministeren skulle holde et møde med de involverede organisationer.
Er det virkelig Dansk Folkepartis socialpolitik for de allerallerdårligst stillede?
Pia Kristensen (DF), 2006-01-17:
Til det første spørgsmål vil jeg sige, at det der med, at ulighed skaber dynamik i samfundet – at det skaber dynamik i samfundet, at de rige bliver rigere – har vi meget klart taget afstand fra, for det mener vi simpelt hen ikke det gør.
Det er klart, at vi blev lige så chokerede og forvirrede, da socialministeren først den ene dag gik ud og udtrykte bekymring for den rapport, og dagen efter var ministeren faktisk ikke så bekymret mere.
Samrådet fik dog ministeren til at indse, at der faktisk var grund til at nære bekymring, og i svaret på det spørgsmål, vi stillede ministeren, spørgsmål D, siger ministeren: Når de frivillige organisationer peger på, at en række mennesker i Danmark har det dårligt, så er det selvfølgelig noget, vi skal se nærmere på.
I den forbindelse er det vigtigt at holde fast i den gode dialog, der er med organisationerne på området, og at lytte til de forslag og ideer, de kommer med.
Jeg vil derfor tage initiativ til at invitere den kreds af organisationer, der har deltaget i undersøgelsen, til et møde i Socialministeriet for at drøfte de spørgsmål og udfordringer, de ser.
Det synes jeg da var en indrømmelse fra ministeren, at hun tilgodeser vores ønsker.
Men jeg ved godt, hvad der er galt, for SF havde allerede på forhånd stillet det mistillidsvotum til ministeren, havde på forhånd halshugget hende inden samrådet.
Hans Andersen (V), 2006-01-17:
Med hensyn til det konkrete med de 18-årige: Når man fylder 18 år, er man myndig med de rettigheder, det medfører.
Der er jo også mulighed for, at den unge kan påtage sig et job ud over at skulle bruge tid på at studere og dermed også få en indtægt.
Så er det vigtigt at understrege, og der tror jeg vi er enige, at vi skal have flere unge i uddannelse, og jeg tror faktisk også, at vi i løbet af foråret kan enes om tiltag, der gør, at vi kan få en vækst i antallet af unge mennesker, der gennemfører en videregående uddannelse.
Martin Lidegaard (RV), 2006-01-17:
Det ene er, at jeg er nysgerrig efter at vide, om De Konservative anerkender, at vi har et stigende ulighedsproblem og fattigdomsproblem i Danmark, sådan som SFI’s undersøgelse giver udtryk for, og sådan som vi forstår, at Dansk Folkeparti også opfatter virkeligheden, men hvor statsministeren jo siger, at der ikke er noget at komme efter, at uligheden ikke er stigende, at fattigdommen ikke er stigende i Danmark.
Hvor ligger De Konservative i den diskussion?
Anerkender man, der er et problem, eller gør man ikke?
Det andet, jeg også er meget nysgerrig efter at høre, er, om ikke fru Dyremose vil benytte lejligheden til at redegøre lidt for det, som socialordføreren for De Konservative, hr. Tom Behnke, har været ude og snakke om, nemlig at vi måske skal hive en gruppe ud fra kontanthjælpsloftet og kigge på, om det er rimelige krav at stille.
Jeg tænker her på de psykisk syge, de sindslidende.
Det kunne være rart lige at få en klar melding fra De Konservative om, hvad det er for nogle tanker, man gør sig.
Charlotte Dyremose (KF), 2006-01-17:
Jamen der er jo noget helt essentielt her, og det helt essentielle er, at hvis den her familie absolut ingen problemer har, ingen gæld, ingen sygdom, ingen psykiske problemer, masser af arbejdsevne, masser af mulighed for at arbejde, så er det jo bare at tage et job.
Arbejdsløsheden er forholdsvis lav.
Hvis man ikke kan finde jobbet, så er det jo om at gøre en indsats for at hjælpe dem med at finde et job.
Hvis en af de andre ting eksisterer, ja, så er det det, de skal hjælpes med.
Men hvis ikke de har nogen af de her problemer og det er to mennesker på kontanthjælp, der forsørger et par børn, jamen så har de det her beløb, medmindre de har en eller anden særlig udgift, f.eks. på grund af en stor gæld.
Der er det så bare, at jeg ikke synes som Enhedslisten, at vi bare sætter skatten op til 100 pct., og så kan vi alle sammen have nøjagtig det samme, uanset hvad vi laver.
Jeg synes, det skal kunne betale sig at arbejde, men jeg synes også, det skal være sådan, at hvis man af en eller anden grund ikke kan arbejde, så skal man have den fornødne hjælp, og det er der, jeg gerne vil gøre en indsats.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-01-17:
For det første kunne jeg godt tænke mig en eller anden dag at få fru Charlotte Dyremose til at præsentere mig for denne typiske familie.
Det ville jeg faktisk være glad for.
Lad mig møde den typiske familie.
Det ville være enormt rart at møde den familie, som er ramt af kontanthjælpsloftet, men som har de her 11.000 kr., efter at der er betalt skat, og efter at der er betalt bolig.
Lad mig bare møde dem.
For det andet kunne jeg godt tænke mig, hvis man nu ikke vil anerkende et konkret eksempel, at fru Charlotte Dyremose skulle prøve at konfronteres med flere konkrete eksempler.
Jeg står her med et vred af konkrete eksempler på nogle af de mennesker, der er ramt af kontanthjælpsloftet.
Man forholder sig til det her abstrakte statistiske begreb: den typiske familie.
Jeg ved ikke, om det er noget, man har regnet sig frem til i Socialministeriet eller i Beskæftigelsesministeriet, men jeg ved, at det her ikke er noget, nogen har regnet sig frem til.
Det er mennesker, det handler om, og de mennesker har ikke de lige muligheder, som fru Charlotte Dyremose øjensynligt gerne vil have, i hvert fald påstår hun, at hun gerne vil have det.
Charlotte Dyremose (KF), 2006-01-17:
Nu kender jeg jo ikke den konkrete sag, men jeg kan konstatere, at en typisk familie, der er ramt af kontanthjælpsloftet, når daginstitutionen er betalt, når skatten er betalt, og når boligudgifterne er betalt, har ca. 11.000 kr.
Det er ikke det, der bliver givet udtryk for i eksemplet.
Ergo er der altså et eller andet andet forhold, vi ikke kender til.
Det kunne f.eks. være, at den pågældende familie har brug for netop den gældssanering, som vi nu lægger op til man skal have mulighed for, sådan at folk ikke bliver ramt økonomisk, når de kommer i arbejde.
Det skal jo også være sådan, at det kan betale sig for enten mor eller far at gå i arbejde.
Hvis situationen er den, at mor og far ikke kan arbejde, eller at den ene af dem ikke kan arbejde, jamen så er der jo formentlig et andet problem, og vi har jo netop lavet behandlingsgarantier, fordi vi vil sikre, at man kan få den behandling, man har behov for, eller en gældssanering, hvis det er det økonomiske, der er problemet.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-01-17:
Jeg bemærkede, at fru Charlotte Dyremose snakkede om lige muligheder for alle.
Så vil jeg bare nævne et enkelt eksempel, en familie på to voksne og fire børn, som har 200 kr. om dagen at leve for.
Jeg prøver lige at fortælle noget om deres hverdag, sådan som de selv har udtrykt det.
De siger: Mange måneder kan det dog ikke hænge sammen.
Hvis der er et af børnene, der har fødselsdag, skal vi have vredet 100 kr. til gave plus 100 kr. til at holde fødselsdag for, til boller, kage, saftevand osv., ud af månedens budget.
De ca. 200 kr., det som minimum koster at holde fødselsdag, kan være meget svære at finde i et skrabet budget, men det vil vi have penge til.
Og det får de så ved at udsætte betalingen af regninger.
Det er de muligheder, den familie har for at få deres hverdag til at hænge sammen, for at kunne holde en børnefødselsdag, hvor man vil ofre hele 200 kr.
Nu ved jeg ikke, hvordan det er hjemme hos fru Charlotte Dyremose, men det er nok ikke den måde, fru Charlotte Dyremose har mulighed for at holde børnefødselsdag på og heller ikke har haft det som barn.
Jeg vil bare sige: Er det her udtryk for, at regeringens politik med kontanthjælpsloftet reelt giver folk lige muligheder, eller er det faktisk ikke sådan, at det med de lige muligheder ikke eksisterer for de mennesker?
Pia Kristensen (DF), 2006-01-17:
Jamen jeg synes da netop, at det her forslag til vedtagelse er positivt, i og med at der er nogle indsatser, som vi gerne vil være med til at gøre.
Der står faktisk, hvad det er, vi skal gøre for at forbedre forholdene
Det er utrolig vigtigt, at man gør det.
Jeg kan ikke se, at der er noget galt i at nævne noget, som vi allerede er i gang med at udmønte i samfundet, det kan jeg simpelt hen ikke.
Thomas Krog (SF), 2006-01-17:
Det er jo glædeligt, at bekymringen så i hvert fald er der et eller andet sted.
Det, som så kan undre, er, hvordan den udmønter sig.
Vi har stadig væk et forslag til vedtagelse her med fru Pia Kristensens navn på, hvor man ikke erkender, at problemerne for de udsatte grupper faktisk er voksende, hvor man ikke går ind og siger, at der er behov for at gøre noget for at få rettet op på det.
Sammenhængen synes jeg bestemt mangler her.
Pia Kristensen (DF), 2006-01-17:
Jamen jeg er så enig med spørgsmålsstilleren.
Som jeg har sagt tidligere, er vi enige i, at der er en gruppe mennesker i det danske samfund – og det er altså ikke det halve af den danske befolkning, jeg taler om, det er en lille gruppe mennesker – som har det rigtig svært, og dem skal vi selvfølgelig gå ind og gøre noget for helt konkret.
Det er, som om oppositionen er meget, meget negativ over for den rapport; man fokuserer kun på det negative.
Derfor synes jeg, det er værd at nævne, at rapporten faktisk også peger på, at når vi ser på behandlersiden, organisationerne, så er det blevet bedre, så sker der fremskridt; vi har fået flere væresteder, vi har indført behandlingsgaranti for narkomaner og alkoholikere.
Og at de kommer ud af deres misbrug, er i hvert fald en forudsætning for, at de kan komme videre i tilværelsen, få et arbejde, få en bolig og få et socialt godt liv.
Så jeg synes også lige, at vi for retfærdighedens skyld skal have det billede med, at der faktisk også er meget ros i den rapport, at der er ting, som går virkelig meget bedre i Danmark i dag.
Thomas Krog (SF), 2006-01-17:
Man skal jo kunne se problemerne i øjnene, for at man kan løse dem, og derfor synes jeg da også, der er behov for en yderligere afklaring af, hvor dybt fru Pia Kristensens bekymring for de her udstødte grupper egentlig stikker.
Vi har rapporten, undersøgelsen lavet af Socialforskningsinstituttet, der klart viser, at uligheden er blevet større.
Det har jeg hørt en antydning af bekymrer fru Pia Kristensen.
Derfor kan det undre meget samtidig at se fru Pia Kristensens navn på det her forslag, som egentlig bare siger, at tingene kører i en fin gænge, at de er på vej i den rigtige retning, og at vi ikke behøver at gøre mere for de udsatte grupper.
Der er ingen tvivl om, at den rapport, vi ser her, viser, at der er nogle store problemer på vej, og der bør vi sætte ekstra ind for at løse de problemer, der er i gang med at blive værre.
Er det ikke rigtigt?