Line Barfod (EL), 2005-10-28:
Jeg er fuldstændig opmærksom på, at der kræves enighed fra anklager og forsvarer.
Men jeg kan sagtens forestille mig situationer, hvor den tiltalte først og fremmest er interesseret i at få den sag overstået og komme videre og derfor måske siger ja til, at man oplæser en politirapport, men hvor der måske faktisk kunne være kommet en anden forklaring frem, hvis vidnet var blevet afhørt af en dommer.
Derfor synes jeg, at vi skal holde fast i, at man bør sikre, at vidneforklaringer, som man mener er så væsentlige, at de skal bruges i sagen, også afgives for en dommer.
I Enhedslisten undrer vi os en lille smule over, hvorfor forslaget kommer nu, lige inden vi skal til at have forhandlinger om en stor domstolsreform, hvor vi skal se mere grundlæggende på hele systemet.
Det er svært at forstå, hvorfor man så skal have denne her del igennem.
Der kommer rigelige lovændringer i forvejen, som man skal forholde sig til ude i systemet.
Men når det er sagt, vil jeg sige, at vi er enige i hovedparten af forslaget.
Vi er enige i den del af forslaget, der kommer fra Brydensholtudvalget, om, at der skal være flere dommere og domsmænd, der følger sagen, at man skal kunne læse nogle af de lange revisionsrapporter op osv. for at få en mere effektiv sagsbehandling.
Det synes vi lyder fornuftigt.
Vi er også enige i, at man skal kunne indhente teleoplysninger i sager om insiderhandel m.v. Jeg vil dog gøre opmærksom på, at det er lidt problematisk, at paragraffen i retsplejeloven efterhånden bliver længere og længere, der kommer flere og flere undtagelser for, hvad det er for nogle bestemmelser i andre lovgivninger, der giver mulighed for at indhente teleoplysninger, selv om strafferammekravet ikke er opfyldt.
På et tidspunkt burde vi kigge nærmere på de her bestemmelser og se på: Kunne vi udforme dem på en måde, så vi ikke var nødt til at have alle de her undtagelser?
Det var alt det, vi var enige i.
Så kommer det ene punkt i lovforslaget, som vi er uenige i, og det er det samme, som SF’s ordfører var inde på, nemlig spørgsmålet om at begynde at anvende politirapporter i straffesager i Danmark, og det er vi ikke enige i.
Institut for Menneskerettigheder siger i deres høringssvar, at de kan tilslutte sig mindretallets opfattelse – altså mindretallet i Brydensholtudvalget – hvorefter principielle grunde taler mod vidneførelse bestående af hel eller delvis vedståelse eller dokumentation af rapportforklaringer.
Instituttet finder, at indenretligt afgivne forklaringer til tider afviger væsentligt fra de i politirapporterne gengivne forklaringer, og på den baggrund ses der ikke påvist noget behov for en fravigelse af princippet om bevisumiddelbarhed.
Vi har heller ikke kunnet finde ud af, hvad der er grunden til, at der med hensyn til vidneforklaringer, som man siger alligevel er perifere vidneforklaringer, skulle være behov for at læse politirapporterne op.
Hvis vidneforklaringen er vigtig for sagen, må man sørge for enten at få vidnet til stede eller i forvejen at have fået vidnet for en dommer, for den mulighed har politiet jo – hvis de vurderer, at her er et vidne, de gerne vil have en forklaring fra, som de vurderer der kan blive brug for under selve straffesagen, men at det nok ikke er nødvendigt at få vidnet til stede under domsforhandlingen, så kan man jo bede den lokale byret om at optage en indenretlig afhøring, som så senere kan bruges, og hvor der er de retssikkerhedsgarantier, som er nødvendige for, at vi kan leve op til vores generelle krav.
Så den del er vi ikke enige i, og derfor vil vi opfordre ministeren til at dele forslaget op, sådan at det her om politirapporter tages ud i et særskilt forslag, og hvis det sker, så vil vi kunne stemme for resten af de foreslåede lovændringer.