Ole Vagn Christensen (S), 2002-02-22:
For det første må jeg konstatere, at jeg ikke fik noget svar af hr. Jens Vibjerg på, om man ville definere, hvad det er, man forstår ved eksklusivaftaler, men det havde jeg heller ikke forventet.
Forslaget om at forbyde eksklusivaftaler har været præsenteret her i Folketinget år efter år.
Nu er en borgerlig regering kommet til magten, og så kommer det naturligvis ikke bag på os, at forslaget igen bliver lagt frem.
Socialdemokratiets opfattelse af eksklusivaftaler er, at de er en del af prisen for at få respekteret fredspligten, forhandlingsretten og dermed organisationsretten og som det sidste ledelsesretten.
Socialdemokratiet mener, at det er til gavn for et demokratisk velfærdssamfund med stabilitet, at der er respekt om denne danske model.
Argumenterne går fortsat på mere frihed for den enkelte lønmodtager, som ifølge forslagsstillerne mange steder bliver tvangsindmeldt i fagforeninger mod deres vilje.
Eksklusivaftaler bliver stemplet som noget forældet, og det hævdes, at aftalerne er i strid med menneskerettighederne, selv om den danske Højesteret udtrykkeligt har udtalt det modsatte.
Arbejdsmarkedet har været præget af stabilitet og ro i mange år bl.a. som følge af, at der har været enighed om arbejdsforholdene medarbejdere og arbejdsgivere imellem.
Denne stabilitet hviler på den forudsætning, at arbejdsmarkedets parter selv finder sammen om at lave og aftale overenskomsterne.
Det er den såkaldt danske model, som i mange år har været med til at sikre klare retningslinjer for, hvilke rettigheder der gælder for såvel arbejdsgivere som medarbejdere, og der er grund til at understrege, at ordningen med eksklusivaftaler og den danske model i øvrigt nyder bred opbakning på arbejdsmarkedet, både hos arbejdstagere og arbejdsgivere.
Lad mig også understrege, at Dansk Arbejdsgiverforening også er modstander af at fjerne eksklusivaftalerne ved lov.
Ligesom alle vi andre er arbejdsgiverne nemlig meget interesserede i, at det danske arbejdsmarked fortsat er konkurrencedygtigt og stabilt, og jeg går derfor ud fra, at forslagsstillerne er enige i, at ønsket om konkurrencedygtighed og et stabilt arbejdsmarked ikke er udtryk for en forældet tankegang. Hvis regeringen gør alvor af sine trusler om at forbyde eksklusivaftalerne ved lov, vil det derimod føre til problemer.
Et forbud vil nemlig åbne op for, at uorganiserede arbejdsgivere begynder at spekulere i at presse dårlige aftaler igennem over for lønmodtagerne, hvor lønmodtagernes rettigheder faktisk bliver tilsidesat, hvilket hurtigt kan sprede sig som ringe i vandet og påvirke konkurrenceevnen for mange andre beslægtede virksomheder.
Der er ingen tvivl om, at det vil føre til uro og konflikter på arbejdsmarkedet, som vil skabe unødvendige omkostninger for arbejdsgiverne og give sig udtryk i frustrationer hos medarbejderne.
Vi har forstået, at regeringen ikke er begejstret for eksklusivaftaler, vi har også hørt det, men vi håber dog alligevel, at regeringen har tænkt sig at respektere den frie aftaleret på det danske arbejdsmarked, og at beslutningerne for eller imod eksklusivaftaler fortsat overlades til arbejdsmarkedets parter.
Socialdemokratiet kan i lighed med de foregående år ikke tilslutte sig beslutningsforslaget.