runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Tove Fergo (V), 2003-05-07:
Jeg går ud fra, at der med spørgsmålet sigtes til det, som Rigsrevisionen i punkt 58, side 45 i den beretning, som jeg jo selv i april 2002 tog initiativ til at få udarbejdet, betegner som, og jeg citerer så fra Rigsrevisionens beretning: »En ukorrekt periodisering«.
Jeg går ud fra, at det er det, spørgeren henviser til.
Det er beskrevet med, at der hos Lolland-Falsters stift, der er regnskabsfører for den del af Fællesfondens udgifter, som Kirkeministeriet anviser, forelå udgiftsbilag for 11 mio. kr., som alle vedrørte regnskabsåret 2001, men som efter skriftlig meddelelse fra Kirkeministeriet først ville blive ført som udgift i regnskabsåret 2002. Ifølge beretningen kom henstillingen fra Kirkeministeriet, til trods for at Lolland-Falsters stift tidligere over for Kirkeministeriet havde tilkendegivet, at den pågældende bogføringspraksis ikke kunne anses for værende regnskabsmæssigt korrekt.
Rigsrevisionen omtaler desuden, at Lolland-Falsters stift efter regnskabsaflæggelsen yderligere modtog bilag på ca. 19 mio. kr., som vedrørte 2001, men altså kom til at indgå i 2002-regnskabet.
I resumeet i Rigsrevisionens beretning punkt 10, side 10, hedder det om den ukorrekte periodisering: »Rigsrevisionen finder det særdeles utilfredsstillende, at ministeriet i 2002 udtrykkeligt pålagde Lolland-Falsters stift at bogføre udgifter for 11 mio. kr. i Fællesfondens regnskab i strid med de gældende regler for periodisering, så regnskabet for 2001 ikke blev korrekt.« Jeg hilser afdækningen af dette velkommen og tager kritikken til efterretning.
Der kan være flere forklaringer på, hvorfor regningerne først kommer til regnskabsføreren efter udløbet af regnskabsåret og den efterfølgende suppleringsperiode på en måned og derfor ikke bliver betalt før afslutningen af årsregnskabet er i gang.
Det kan f.eks. skyldes, at leverandøren sender sin faktura på et sent tidspunkt, eller at den ikke er blevet videresendt tilstrækkeligt hurtigt fra Kirkeministeriet.
Eller at fakturaen først har kunnet udstedes på et sent tidspunkt, fordi der har været tvist om beløbets størrelse.
Jeg forventer, at de nærmere forhold omkring de betalinger, som Rigsrevisionen udtrykker en så markant kritik af, vil blive klarlagt gennem den advokatundersøgelse, som jeg har bedt om til belysning af de nærmere forhold.
Jeg blev i løbet af foråret 2002 orienteret om, at der var fakturaer på tilsammen ca. 15 mio. kr., som vedrørte udgifter for 2001, men som først blev betalt efter afslutningen af 2001-regnskabet og derfor ville belaste Fællesfondens budget for 2002.
Det var stærkt medvirkende til at begrunde den revision af Fællesfondens budget for 2002, som skete i foråret 2002, og som jeg bl.a. drøftede med stiftøvrighederne den 27. maj 2002.
Margrete Auken (SF), 2003-05-07:
Jeg ønsker, at der er orden i regnskaberne, og jeg synes altså ikke, det er særlig heroisk af ministeren at komme og sige, at skattestoppet forhindrer mig i at få enderne til at hænge sammen, for det er da her, skandalen kommer ind.
Ministeren er overhovedet ikke klar over, hvad det skattestop betyder.
Man kan selvfølgelig sige: Vi har den politiske magt, så vi kan køre det igennem.
Men det gør ministeren ikke.
Hun sætter en række lånearrangementer i gang uden at have én eneste garanti for, at disse penge kan betales tilbage, og det vil sige, at i den periode, hvor ministeren ikke har foretaget sig andet end det - for det har hun ikke, så vidt jeg kan høre - er alle belastninger steget, og gælden er steget.
Nu står vi altså i en misere, som ministeren sender videre - for jeg tror ikke, hun kommer til at holde så forfærdelig længe - til en efterfølger, der bliver nødt til at lave nogle ganske dramatiske ting med budgettet.
Jeg vil gerne spørge: Hvornår er ministeren begyndt at gøre noget, for at regnskabet kan hænge sammen?
Det er altså ikke nok at bede Rigsrevisionen om noget, for den kommer ikke med anbefalinger.
Er det først sket nu med finansministerens indtog i Kirkeministeriet?
Så kan vi altså forstå det sådan nu, at da ministeren til pressen forleden dag erklærede, at hun aldrig før havde hørt om denne kreative bogføring, så var det simpelt hen ikke sandt.
Der blev ministeren opmærksom på problemet, og derfor har hun misinformeret - på det tidspunkt jo pressen - ved at sige, at hun først havde hørt om det nu.
Det er trods alt et fremskridt i forhold til det, vi har oplevet i dag, at ministeren nu erkender, at hun har vidst det hele tiden.
Men så vil jeg da gerne spørge ministeren, hvad hun egentlig har foretaget sig over for ministeriet, når hun på det tidspunkt bliver opmærksom på, at man fra ministeriets side har udstedt en ordre til biskoppen i Lolland-Falster stift om at lave en bogføring, der camouflerer, at regnskabet for 2001 er braset sammen.
Det er jo bl.a. braset sammen, fordi ministeren har aflyst den skatteforhøjelse, som hendes forgængere havde forudset, fordi der ikke var penge nok, og når der ikke er penge nok, må man sørge for at få nogle indtægter.
Hvis man så bagefter kommer og erklærer, at man vil ikke tage de indtægter ind, ja, så har man jo påført sig selv og sit system et problem.
Hun er opmærksom på at sige til sit embedsværk, at det her hul må klares på en eller anden måde, og så må embedsværket gribe ind.
Det har de gjort ved kreativ bogføring; det har de gjort ved leasingaftaler; det har de senere hen gjort ved at øge trækket på stiftsmidlerne.
Det er alt sammen noget, bortset fra det med den kreative bogføring, som måske kan forsvares, hvis man sikrer, at man får pengene ind igen.
Men ministeren vil altså godt nu medgive, at hun allerede i maj blev opmærksom på, at man i hvert fald med hensyn til det, der drejer sig om regnskabet i 2001, foretog sig noget, som man ikke burde have foretaget sig, og burde ministeren så ikke have sagt det ganske åbent og ærligt og med det samme?
Bjarne Laustsen (S), 2003-05-07:
Jeg er nødt til at følge op på et tidligere spørgsmål, for ministeren svarede jo ikke konkret på, hvem der havde ansvaret.
Ministeren fortalte mig, at det var administrationen, det var galt med, og ikke ministeren.
Alligevel ved vi, at Lolland-Falster stift har sagt, at det var kritisabelt, at de har fået pålæg om, at regnskabet skulle føres på den måde, som ministeren gerne vil have.
Vi ved fra dagspressen, at der er biskopper, der udtrykkeligt har gjort ministeren opmærksom på problemet.
Alligevel er det ikke ministerens ansvar.
Det er tilsyneladende alle de andres skyld, og ministeren har intet ansvar, selv om ministeren bevisligt er blevet gjort opmærksom på problemet.
Har ministeren slet ikke noget ansvar i den her sag her?
Tove Fergo (V), 2003-05-07:
Jeg vil godt gentage mit svar fra før, og det går ud på, at jeg i løbet af foråret 2002 blev orienteret om, at der var fakturaer på tilsammen 15 mio. kr., som vedrørte udgifter i 2001, men som først blev betalt efter afslutningen af 2001-regnskabet og derfor ville belaste Fællesfondens budget for 2002.
Jeg har ikke været vidende om, hvordan disse midler blev bogført.
Det har jeg ikke vidst noget som helst om.
Men jeg vidste, at der var et tilgodehavende på 15 mio. kr., og det var bl.a. stærkt medvirkende til, at det var nødvendigt at revidere budgettet for 2002. Så det kan ikke nytte noget, når oppositionens ivrige politikere forsøger på at fremstille sandheden urigtigt.
Jeg vidste, at der var 15 mio. kr., og takket være den undersøgelse, jeg så har fået sat i værk ved Rigsrevisionen, har det altså vist sig, at det i virkeligheden var 30 mio. kr., det drejer sig om.
Det var, hvad jeg vidste.
Derfor handlede jeg; derfor gik jeg ind og reviderede budgettet; derfor nedsatte jeg budgetfølgegruppen; derfor har jeg bedt Finansministeriet om at være med til at hjælpe os med økonomistyringen i Kirkeministeriet; derfor sætter jeg en advokatundersøgelse i værk.
Margrete Auken (SF), 2003-05-07:
Det er minsandten godt, man ikke er ansat i det ministerium.
Man sidder omhyggeligt og skriver et svar til ministeren, hvor hun erkender, at hun har vidst det, og når hun så lægger svarene til side, har hun glemt, at hun lige har stået og sagt, at hun godt vidste det.
Så fortsætter ministeren nu med at sige, at hun overhovedet ikke vidste det, og jeg er lige ved at tro, at det er rigtigt.
Jeg er faktisk, efterhånden som vi har fulgt denne debat, ved at tro, at ministeren ikke har fattet et kvidder.
Ikke desto mindre fremgår det af det brev, som vi har fået i Kirkeudvalget, at biskopperne forsøger at få det bragt frem, forsøger at forelægge det for ministeren i maj i fjor, og at man derudover vedholdende, også i den budgetfølgegruppe, der har været, har sagt til ministeren: Regnskaberne har det skidt, det går galt det her.
Jeg har stadig væk heller ikke fået nogen fornemmelse
af, om ministeren for det første overhovedet er klar over, at der er sket noget højst betænkeligt, nemlig den kreative bogføring
Jeg tror ikke, hun endnu har forstået, at det er en alvorlig sag.
For det andet tror jeg sådan set heller ikke, at ministeren har forstået, at hun har fejlinformeret Folketinget.
Så jeg er lige ved at sige, at nu må vi finde en anden paragraf frem til at løbe efter ministeren med end den, der hedder ministeransvarsparagraffen, der må være en anden.
Jeg har en klam fornemmelse af, at ministeren i hele det her år, der er gået, har accepteret og måske oven i købet ønsket, at der ikke blev foretaget andet, end at gælden bare steg og steg.
Dels har vi den kreative bogføring, som ikke kunne rettes op, fordi der ikke kom nye indtægter; dels har vi haft en række leasingaftaler, som man forlænger, og så bliver de dyrere; dels trækker man voldsommere på stiftsmidlerne.
Det vil sige, at gælden stiger og stiger, og det, ministeren foretager sig, det er at sætte sig ned med hænderne i skødet og sige, at nu må vi afvente en undersøgelse.
Kirkeministeriet er et ganske lille ministerium sammenlignet med de andre.
Jeg har ikke speciel lyst til at holde hånden over forgængere i denne her sammenhæng, men det har dog jævnlig været sådan, at de har opdaget det, og så har de gjort noget for, at det regnskab, man afleverede til sidst, var nogenlunde i orden.
Denne her minister har lavet skattestop og har derefter forgældet os i alle ender og kanter, og nu bliver regningen sendt ud til de danske menigheder, for hvor skulle den ellers betales?
Det vil jeg også gerne spørge ministeren om: Hvem skal betale for ministerens åbenlyse forsømmelighed?
Pia Gjellerup (S), 2003-05-07:
Du må ikke lyve.
fra Bibelen.
Uden for denne her sal ville det være særdeles velegnet som direkte tiltale. Når vi her hører ministeren sige, på trods af hvad hun har sagt tidligere i pressen, hvor hun troede, det var nemmere at slippe om ved det, at hendes kendskab til den kreative bogføring var en væsentlig medvirkende årsag til anmodningen af 30. april til Statsrevisorerne.
Det var det indledende, lange, grundige svars hovedindhold.
Så har ministeren den 27. maj sidste år, altså næsten en måned efter at dette væsentlige indgik som indhold, fortalt noget andet til stiftsøvrighederne.
Det må de jo sådan set klare med ministeren.
Det tror jeg, de har deres hyr med.
Jeg er mest optaget af, hvad der så sker i forhold til Folketinget.
Synes ministeren ikke, at det ligger så langt væk fra sandheden, at det ottende bud burde træde i funktion og være noget, vi interesserer os for her, ikke fordi det er det ottende bud, men fordi det reelt også er indeholdt i ministeransvarlighedsloven?
Karen J. Klint (S), 2003-05-07:
Ja, nu hører vi, at det er oppositionen, der kreerer en sandhed, som er urigtig.
Jeg synes, at nogle af de spørgsmål her går på, at det er nogle andre, der kreerer en sandhed.
Jeg forsøgte i mine egne spørgsmål forgæves at få ministeren til at tage stilling til sandhedsværdien i Rigsrevisionens rapport, og jeg vil også gerne spørge her i forbindelse med fru Margrete Aukens spørgsmål:
Hvis det havde været almindeligt drys, hvis det havde været helt uskyldige tilfældigheder, der var årsag til, at man ikke havde nået at bogføre inden for det regnskabsår, man skulle, tror ministeren så ikke, at det ville have fremgået af rapporten, at det var utilsigtede gerninger, der var foregået, og at man var helt uskyldig deri?
Eller hvad tror ministeren i det hele taget om Rigsrevisionens motiver til at komme med kritikken?
Tove Fergo (V), 2003-05-07:
Det er til hr. Laustsen.
Han er åbenbart ved at gå.
Med hensyn til biskoppens henvendelse og biskoppens forundring over, hvordan det stod til med Fællesfonden, ja, så deler jeg biskoppernes forundring, og derfor satte jeg også en undersøgelse i værk.
Samtidig med, og det er til fru Margrete Auken, at jeg gik ind og budgetregulerede, samtidig med at jeg nedsatte en budgetfølgegruppe, så har jeg også lovet, at der udkommer et årsregnskab, altså et virksomhedsregnskab, det har man jo aldrig gjort før.
Så jeg har sandelig ikke sat mig med hænderne i skødet.
Og til fru Pia Gjellerup: Ja, man skal tale sandhed.
Der er et ordsprog, der lyder sådan:
Ørerne
hører, hvad de gerne vil.
Jeg må gentage: Jeg havde i sommeren 2002 kendskab til de 15 mio. kr., som ikke var blevet betalt, men hvordan de er blevet bogført, har jeg ikke haft noget som helst kendskab til.
Margrete Auken (SF), 2003-05-07:
Ja, det er svært helt at få overblik over, hvad ministeren faktisk har haft kendskab til, men jeg vil godt her spørge, om ministeren vil bekræfte, at hun i maj blev klar over, at der var foregået noget, som bestemt var på kanten af det lovlige, nemlig at ministeriet har sendt en ordre til stiftsøvrigheden om, at man bogfører anderledes, end det er påkrævet.
Det vil jeg godt lige have ministeren til at bekræfte her.
Jeg tror i og for sig, at ministeren vil slippe bedre fra at indrømme det end fra at benægte, at hun har vidst det i den her sammenhæng, for så begynder det efterhånden at blive en meget alvorlig sag med de misinformationer af Folketinget.
Så er det bedre at sige, at man var klar over, at den var gal, end det er at stå og sige, at det var man
Det andet, jeg godt vil spørge om, er: Kan ministeren sige helt konkret, hvad hun har gjort for at få udgifter og indtægter - altså ægte indtægter, ikke låneindtægter, ikke leasingindtægter - til at harmonere bedre i 2002?
Ole Stavad (S), 2003-05-07:
Jeg håber, at kirkeministeren, når hun måske efterfølgende genlæser den her debat, vil sidde tilbage med en oplevelse, som ikke er så forskellig fra vores, nemlig at ministeren modsiger sig selv.
Ministeren startede med at erkende, at hun var vidende om den kreative bogføring.
Derefter benægter ministeren.
I det seneste svar sagde ministeren direkte: »Hvordan de blev bogført, havde jeg ikke noget som helst kendskab til.«
Så vil jeg gerne have lov til at citere fra det brev, som ministeren har fået fra biskop Niels Henrik Ahrendt fra Haderslev stift: »På den baggrund er det overraskende, at du afviser at have kendt til den kritiserede overførsel af udgifterne vedrørende 2001-regnskabet, siden du selv forelagde den for stiftsøvrigheden og blev foreholdt den ved flere lejligheder igennem 2002.«
Jeg kan simpelt ikke finde hoved eller hale i det her, mener ministeren virkelig, at hun styr på det her?
Keld Albrechtsen (EL), 2003-05-07:
Jeg håber, ministeren selv kan se, at de forklaringer, hun hidtil har kommet med, er ved at falde alvorligt fra hinanden.
Jeg vil godt spørge ministeren: Hvis det nu er sådan, at det er rigtigt, at ministeren sidste år kendte til, at der var den ekstraregning, og når ministeren samtidig siger, at hun ikke kendte til kreativ bogføring på det tidspunkt, følger jo deraf, at hun har vidst, at der var en regning, men intet foretaget sig for at forhindre en kreativ bogføring.
Ikke mindst på baggrund af erfaringerne fra daværende skatteminister, hr. Anders Fogh Rasmussens, tid burde alarmklokkerne jo have ringet voldsomt, hvis ministerens forklaring i øvrigt er rigtig.
Hvordan vil ministeren forklare det?
Jeg vil godt spørge ministeren, om ministeren meget, meget hurtigt vil sende Folketinget en fuldstændig tilbundsgående redegørelse for hele forløbet om, hvornår ministeren vidste hvad, for jeg fornemmer, at ministeren er ude i meget, meget store vanskeligheder på nuværende tidspunkt.
Det efterlader meget, meget stor tvivl om, hvorvidt ministeren er inden for ministeransvarlighedens område eller uden for.
Jens Peter Vernersen (S), 2003-05-07:
Jeg skal bare sige til kirkeministeren, at nu er der ikke noget, der hænger sammen mere.
Jeg står her med et udklip fra Berlingske Tidende fra den 4. maj: »Ordren er underskrevet af kontorchef i ministeriet Carsten Dalsgaard Jørgensen.
Kirkeminister Tove Fergo nægter kendskab til den.«
Nu er der oplyst her i et svar, at kirkeministeren alligevel har kendskab til det.
Men så sent som den 4. maj siger kirkeministeren, at hun nægter kendskab.
Sådan ligger der avisartikel på avisartikel, hvori kirkeministeren nægter kendskab.
Jeg synes, der er meget, meget dårlig sammenhæng mellem det, ministeren har oplyst, og den henvendelse, vi har fået fra biskoppen, som selvfølgelig føler sig troet på, når man har en minister, der på den måde løber fra sandheden.
Jeg ved ikke, hvad ministerens kommentar er til det.
Elisabeth Arnold (RV), 2003-05-07:
Fra Det Radikale Venstres side må jeg sige, at vi er tilfredse med den udstrakte hånd, der ligger i fru Hanne Severinsens fremsættelse af forslag til vedtagelse, hvor der ikke fokuseres på niveauet, men fokuseres på metoder og på menneskerettighedsaspektet.
Jeg vil gerne som medforslagsstiller til vedtagelsen bede fru Hanne Severinsen om at bekræfte, at når man revurderer en udviklingsbistand, som der står i fjerde pind, så indebærer det altid en forudgående fase af observation, af analyse, af vurdering og af diskussion. Det vil jeg gerne have Fru Hanne Severinsen til at bekræfte.
Margrete Auken (SF), 2003-05-07:
Vi har en fælles interesse i at holde sammen på tropperne.
Det vil jeg ikke bestride, det er også i SF's interesse, og vi har fulgt en meget fælles linje her.
Men vi savner altså at få en krystalklar tilkendegivelse fra regeringen af, at når man skal et regime eller en diktator, eller hvad det måtte være, som groft krænker menneskerettighederne, til livs - det behøver jo ikke at betyde, at man slår ham ihjel, men bare at man får ham væk - vil man samtidig være fuldstændig opmærksom på, at den fattige del af befolkningen ikke skal lide yderligere.
Det vil sige, at når man skal varetage menneskerettighederne i sin ulandsbistand eller for den sags skyld i det hele taget og skal sanktionere, straffer man ikke den svage part dobbelt.
Det er den tilkendegivelse, vi bare skal være helt sikre på, så vi kan sige, at vi har fået den.
Det er ikke noget om det samme beløb på kroner og øre, det er der ingen der beder om, men kan vi få sikkerhed for, at regeringen gør sig denne dobbelte bestræbelse, når den vil sikre menneskerettighederne?
Keld Albrechtsen (EL), 2003-05-07:
Der er det da ikke nok, at man alene satser på FN.
Man skal arbejde via FN's organer, men man skal da også arbejde direkte fra dansk side uden om det pågældende lands regering.
Det mener jeg også vi gjorde i tilfældet med Indien.
Jeg er fuldt ud klar over, at det afgørende er, at vi effektivt går ind og erstatter den fattige befolkning det tab, som den lider.
Margrete Auken (SF), 2003-05-07:
Heldigvis siger reglerne ikke noget om, hvem der skal spørge hvem, bare der er reelle spørgsmål og svar, og det er, fordi der er reel basis for de korte bemærkninger her.
Lad os så sige det: Jo, vi er fuldstændig enige, og jeg tror, jeg har sagt det mange gange i dag, at også før regeringsskiftet var der opbakning bag, at det selvfølgelig skulle have konsekvenser, men vi skulle meget gerne have nogle konsekvenser, så at vi ramte den der leder der.
Det er jo bl.a. derfor, vi siger, at kanaliserer man bistanden til dem, der arbejder for at få ham væltet - det er i reglen en han, der er dog eksempler på noget andet også - men for at få ham væltet.
Ja, Condoleeza Rice er jo ikke en han, men jeg vil da godt støtte at få hende væltet, hvis det skulle være, det ville jeg da godt.
Det, der er det vigtige at få slået fast, er, at man ikke, når man siger menenskerettigheder, kun mener den ene side af menneskerettighederne, og ikke mener den anden, og så lader det gå så jammerligt fortvivlende sørgeligt, som det er gået i Eritrea, Malawi og jo altså Zimbabwe.
Elisabeth Arnold (RV), 2003-05-07:
Så skal vi kunne mindske smerten i det pågældende land og samtidig signalere, at hvis regeringen opførte sig noget mere fornuftigt, så ville der komme flere penge.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-05-07:
Jeg vil gerne takke ministeren, fordi han også har hørt min tale, og det er korrekt, at jeg bad om ordet på et meget tidligt tidspunkt, for jeg havde nemlig under alle omstændigheder tænkt mig at gå op og kommentere ministerens besvarelse.
Jeg er meget glad for, at ministeren understregede det med kontrolmekanismerne.
Vi er fra Enhedslistens side glade for, at det også er blevet understreget i det forslag til vedtagelse, som ligger fra et flertal. Jeg synes, der står én uklarhed tilbage, og det er forholdet mellem den udlægning af forslaget til vedtagelse, som hr. Jeppe Kofod kom med, og så regeringens udlægning.
Vi synes faktisk, at hr. Jeppe Kofod kom med en god udlægning, og derfor vil jeg spørge ministeren, om ikke han kan bekræfte, at regeringen er enig med hr. Jeppe Kofod i fortolkningen af forslaget til vedtagelse.
Jann Sjursen (KRF), 2003-05-07:
Efter nu at have hørt ministerens svartale og også ministerens kommentar til den nok så berømte pind fire, vil jeg bare uden videre debat eller disput om det sige, at vi fra Kristeligt Folkepartis side vil vælge at stemme for forslaget til vedtagelse, som er fremsat et flertal af partier.
Per Stig Møller (KF), 2003-05-07:
Jeg mener det, jeg sagde, og jeg er enig med hr. Jeppe Kofod.
Socialdemokratiet valgte jo også at drage konsekvenser, hvis et land ikke fulgte den politik, man fandt var rimelig.
Jeg nævnte et eksempel, Hr. Jeppe Kofod har ligesom hr. Jann Sjursen og andre ordførere sagt, at ved grove og vedvarende krænkelser skal det have konsekvenser.
Omvendt er der jo det ved det, at når man bevæger sig i den rigtige retning, får det også konsekvenser, som jeg nævnte med Kenya, men det er så i den positive retning.
Jeppe Kofod (S), 2003-05-07:
Ja, det er jo såre interessant, som denne debat former sig.
Jeg vil gerne svare fru Margrete Auken meget, meget klart.
Hvis man læser pind 4, står der, at hvis regeringer groft og vedvarende - groft og vedvarende - krænker menneskerettighederne, skal man revurdere det programsamarbejde, man har med de pågældende regeringer.
Det står der i pind 4, og jeg mener, det må være åbenlyst for enhver, at det må man da være for.
Jeg er fuldstændig enig i ministerens udlægning.
Men det betyder jo ikke, at man ikke kan styrke andre dele af samarbejdet.
Man kan f.eks. hjælpe via FN-systemet og fremme menneskerettighederne ved at støtte civilsamfund, folkelige organisationer f.eks., og konkret nævnte jeg Zimbabwe, hvor der modsat mange andre afrikanske lande rent faktisk er en ret velfungerende opposition, MDC, som burde støttes langt mere aktivt.
Jeg synes egentlig, at den pind er meget klar, men jeg er da med på, at den selvfølgelig kan misbruges.
Partnerskab 2000 blev jo f.eks. misbrugt af regeringen.
Hvis man læser regeringserklæringen, står der, at man er fuldstændig enig i de principper, der ligger i Partnerskab 2000, hvorefter man går ud og skærer 1,5 mia. kr. af udviklingsbistanden.
Principperne synes jeg godt, vi kan blive enige om.
Jeg synes, det er meget vigtigt, at vi bredt i Folketinget er enige om de principper, og jeg synes altså, det er meget klart.
Så har jeg bare sagt, at Socialdemokratiets generelle holdning er, at i de her spørgsmål skal vi over i en tobenspolitik.
Jeg er fuldstændig enig i, at vi har svigtet befolkningerne i både Eritrea, Malawi og Zimbabwe med den form for konklusion, regeringen har draget i disse spørgsmål.
Vi var ikke uenige i, at politikken skulle revurderes, for den demokratiske og politiske udvikling i de tre lande var dybt problematisk - dybt problematisk.
Jeg synes, det er meget klart, og jeg håber, vi her kan finde hinanden i Folketinget.
Jeg synes, det er vigtigt, at vi har enighed om principperne i så afgørende spørgsmål.