runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jørn Jespersen (SF), 2003-04-02:
Jeg bliver mere og mere glad for, at SF ikke var med i den vedtagelse, for jeg mener, at der er
alvorlig og begrundet tvivl om regeringens loyalitet over for den.
Men det må regeringen jo så være ansvarlig for over for de partier, der stemte for den. Men vi mangler dokumentation for, at regeringen rent faktisk i praksis har levet op til vedtagelsen og har meddelt vore partnere i EU, at vi synes, det ville være godt at forhandle ud fra det forslag, som Stuart Harbinson har fremsat.
Jeg må konstatere, at af referatet fra ministerrådsmødet fremgår der ikke noget om den danske holdning.
Det, fødevareministeren har sagt offentligt, er, at forslaget er for skrapt og for voldsomt.
Hvordan har Danmark meddelt vores partnere i EU, at vi rent faktisk går ind for liberaliseringerne som foreslået?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-04-02:
Det sidste kan jeg selvfølgelig bekræfte, og det er så også svaret til hr. Jørn Jespersen: Det er regeringens holdning.
Nu var hr. Jørn Jespersens parti jo ikke med i den vedtagelse, men et meget bredt flertal i Folketinget står bag den landbrugspolitik, og det er de synspunkter, regeringen fører frem i EU, som jo er det forum, hvor de kan og skal føres frem.
Martin Lidegaard (RV), 2003-04-02:
I starten af november 2002 blev der i forbindelse med en forespørgsel her i Folketinget vedtaget et forslag til vedtagelse, som de fleste af Folketingets partier, herunder Det Radikale Venstre og Venstre, stod bag.
Man vedtog, at eksportstøtten og eksportsubsidierne skulle fjernes i forbindelse med WTO-forhandlingerne, og man vedtog, at landbrugsstøtten fra Kommissionen skulle afkobles inden 2012.
Det går jeg ud fra at Venstre stadig står bag, men jeg vil meget gerne have statsministerens bekræftelse af det og selvfølgelig også, at det er det, regeringen kæmper for i EU - uden forbehold, om man så må sige.
Jørn Jespersen (SF), 2003-04-02:
Landbruget har i forvejen store lettelser i skatten, og nu skal de altså have endnu større lettelser, dvs. endnu flere tilskud ad den anden vej.
Man har jo lov til at mene, at landbruget altid skal have sine tilskud uanset hvad, men det synes jeg er en forkert tilgang.
Men det afgørende i denne sammenhæng er: Har man også stillet det som betingelse i WTO?
Har man sagt i WTO: Nej, vi kan ikke være med til nogen som helst liberalisering og nedtrapning af landbrugsstøtten, for vi har ikke givet yderligere tilskud til landbruget hjemme i Danmark?
Eller har man sagt, at man støtter forslaget om en moderat afvikling af dele af landbrugsstøtten?
Hvad har Danmark udadtil meddelt om Stuart Harbinsons forslag i WTO?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-04-02:
Jeg synes altså, at hr. Jørn Jespersen bør læse tingene i sammenhæng, hvis der skal ydes nogen som helst form for retfærdighed over for fødevareministeren.
Det er rigtigt, at fødevareministeren siger, at det er en skrap reduktion, men det tror jeg også at hr. Jørn Jespersen ville sige, for det er der da tale om.
Men vi er jo enige om, at vi skal arbejde i den retning. Når fødevareministeren taler om problemer, og at det kan være lemlæstende, tænker hun på den situation, hvor man ikke lader det følge op af hjemlige reformer, og det er netop her, det begynder at halte for hr. Jørn Jespersen, fordi hr. Jørn Jespersen meget gerne vil fremstille sig som den ægte superliberale bannerfører for reformer på landbrugsområdet. Der er virkelig hulemand over hr. Jørn Jespersen, når det gælder landbrugspolitikken, men det gælder kun den ene side af den.
Det gælder kun, når man snakker subsidier til landbruget, og den del er vi i øvrigt enige om: Væk med dem.
Men når vi så kommer til det andet, nemlig forudsætningerne for, at landbruget kan fungere på markedsvilkår, er hr. Jørn Jespersen jo slet ikke med, for så er hr. Jørn Jespersen slet ikke liberal.
Hr. Jørn Jespersen vil stadig have restriktioner for landbruget, store skattebyrder og andre byrder, men hr. Jørn Jespersen glemmer jo, at der skal være en balance: Tilskuddene væk, ja!
Men så skal man til gengæld også fjerne nogle af særbyrderne, så det kan lade sig gøre at konkurrere på lige vilkår.
Jørn Jespersen (SF), 2003-04-02:
Jeg kan bekræfte, at det er den artikel fra Jyllands-Posten
den 12. marts 2003, jeg refererer til
Så langt er vi enige, men heller ikke ret meget længere, for fødevareministeren siger faktisk om de ændringer, som er foreslået af Harbinson, at det er skrappe ændringer, og at en så skrap reduktion nødvendigvis vil skabe problemer for dansk landbrug.
Punktum!
Om man så har nogle meninger om, at dansk landbrug skal forgyldes yderligere i forhold til i dag, er jo en indenrigspolitisk diskussion, og den tager vi gerne.
Vi vil meget gerne være med til at sikre, at landbruget bliver behandlet skattemæssigt på samme måde som andre erhverv
, hvis det er det, statsministeren lægger op til.
Det kan vi sagtens blive enige om.
Men det har bare ikke en pind med forhandlingerne i WTO at gøre.
Det er en hjemlig politisk diskussion, og derfor er det afgørende: Hvad har regeringen sagt udadtil om det meget moderate forslag, der nu ligger i WTO?
Har man sagt, at man vil støtte det?
Har man sagt, at man gerne vil gå videre?
Eller har man også i EU-kredsen sagt, at det er skrapt, voldsomt og lemlæstende?
Det er det, jeg spørger om, og det er det, jeg gerne vil have et svar på.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-04-02:
Jeg tror faktisk, at hr. Jørn Jespersen - bevidst eller ubevidst, det skal jeg ikke kunne udtale mig om - misforstår, hvad det er, fødevareministeren rent faktisk har sagt.
Jeg vil tro, at når hr. Jørn Jespersen refererer til disse ord, skrapt og lemlæstende osv., er det på grund af en artikel i Jyllands-Posten den 12. marts 2003.
Det er i hvert fald dér, jeg har fundet ordene, og jeg synes, hr. Jørn Jespersen skal lægge meget mærke til, hvad det rent faktisk er, fødevareministeren siger, nemlig at det vil være lemlæstende for dansk landbrug ikke at lade disse ændringer følge af en reduktion af de særbyrder, som dansk landbrug har i dag.
Det er jo noget ganske andet end det, hr. Jørn Jespersen forsøger at lægge i munden på fødevareministeren.
Det, som fødevareministeren siger her, er det samme, som jeg var inde på før, nemlig at det jo er klart, at en så kraftig reduktion af subsidierne må følges op af hjemlige reformer, bl.a. omkostningsreduktioner.
Det hjemlige omkostningsniveau er jo presset op under hensyn til, at der ydes subsidier af et bestemt omfang, og hvis de subsidier fjernes - hvad vi mener de skal - er det klart, at så er man også nødt til at fjerne nogle omkostninger, for at der stadig kan være et konkurrencedygtigt landbrug.
Det er rent faktisk det, fødevareministeren siger.
Det er noget ganske andet end det, hr. Jørn Jespersen her forsøger at lægge i fødevareministerens mund, så der er ikke den uenighed mellem fødevareministeren og mig, som hr. Jørn Jespersen forsøger at give udseende af.
Jørn Jespersen (SF), 2003-04-02:
Jeg er glad for, at statsministeren ikke deler fødevareministerens opfattelse af det forslag, der ligger i WTO.
Nu er det altså slået fast, at regeringen ikke mener, at det er skrapt, voldsomt og lemlæstende, som fødevareministeren ellers har givet udtryk for.
På den baggrund vil jeg gerne spørge, hvad statsministeren har tænkt sig at gøre for at sikre, at fødevareministeren i EU retter ind efter de signaler, der nu kommer fra statsministeren, så vi ikke risikerer, at fødevareministeren sender forkerte signaler til EU-kredsen og til WTO, men tværtimod tilkendegiver, som statsministeren gør nu, at det er et meget fornuftigt forslag.
Er statsministeren bekendt med, om fødevareministeren har sendt de signaler, eller vil statsministeren sikre sig, at fødevareministeren gør det fremover?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-04-02:
Hr. Jørn Jespersen spørger, om jeg mener, at det forslag, som formanden for landbrugskomiteen i WTO har fremlagt, skulle være voldsomt, skrapt og lemlæstende.
Nej, det mener jeg ikke, vil jeg gerne sige.
Jeg mener ikke, det kan karakteriseres med de ord, men det er klart, at hvis man gennemfører en så kraftig reduktion af landbrugssubsidierne, må det følges op nationalt af andre omkostningsreduktioner, for at det nationale landbrug kan omstille sig til den nye situation.
Som hr. Jørn Jespersen ved, er det regeringens opfattelse, at vi skal reducere landbrugssubsidierne.
Vi skal have en mere markedsorienteret landbrugspolitik, men det skal selvfølgelig også følges op af hjemlige reformer og omkostningsreduktioner, som gør, at landbruget kan konkurrere på almindelige markedsvilkår.
Jørn Jespersen (SF), 2003-04-02:
Jeg er ked af at måtte ulejlige statsministeren med spørgsmål om afvikling af landbrugsstøtten, men det er desværre nødvendigt, fordi det bliver mere og mere mystisk, hvad regeringen egentlig mener, når det drejer sig om afvikling af landbrugsstøtten.
På den ene side siger alle ministre ved højtidelige lejligheder, at Danmark skam er meget liberalt, og at vi ønsker en afskaffelse af landbrugsstøtten.
Men når der så kommer et forslag i WTO-sammenhæng, som er meget moderat, som afvikler eksportsubsidierne over mange år og kun halverer støtten, hører vi andre signaler.
Hun refererer bare, hvad holdningen var hos visse lande i Ministerrådet.
Nu bliver vi altså nødt til at have en autoritativ forklaring på, hvad regeringen egentlig mener om det kompromisforslag, som Stuart Harbinson har fremlagt i WTO, og det svar håber jeg statsministeren kan give.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-04-02:
Det er jo velkendt, at hr. Peter Skaarup og jeg ikke ser ens på alle forhold, der vedrører EU, og heller ikke på spørgsmålet om forbeholdene.
Jeg tror, hr. Peter Skaarup er nødt til at erkende, at såfremt Danmark ikke havde haft sit forbehold, havde vi været med til at stemme om familiesammenføringsdirektivet, og da det skal vedtages ved enstemmighed, kunne det altså ikke vedtages, medmindre Danmark stemte for, hvad Danmark jo kun ville have gjort, hvis vi syntes, det var et fornuftigt direktiv.
Derfor ville vi altså have haft indflydelse på direktivet, hvis vi ikke havde haft vores forbehold,
men nu er vi sat uden for indflydelse, fordi vi har vores forbehold, og det er det, der er mit argument for, at Danmark bør af med forbeholdene. Jeg kan altså fastslå som det samlede svar på alt det, vi har drøftet her: Regeringen har ingen planer om at ændre i de regler om familiesammenføring, som er gennemført, simpelt hen fordi de fungerer, som de skal. Hermed sluttede spørgsmålet.
Først og fremmest må jeg sige, at jeg ganske enkelt ikke fatter, hvad det var, hr. Villy Søvndal talte om.
Det var i hvert fald ikke noget, jeg havde snakket om.
Hr. Villy Søvndal står pludselig og taler om, at det var for dårligt og for galt, at jeg ikke havde beklaget, at så mange civile tilsyneladende er blevet dræbt.
Jeg har overhovedet ikke talt om det.
Jeg har over for hr. Holger K. Nielsen sagt, at hver eneste dræbt er en tragedie.
Det kan da ikke siges klarere.
Det, jeg svarede på, var hr. Villy Søvndals spørgsmål om den humanitære situation, hvor jeg siger, at den faktisk har udviklet sig mindre alvorligt end ventet.
Jeg har ikke med ét ord talt om antallet af dræbte, så hr. Villy Søvndal taler om noget helt andet end det, jeg har svaret på.
Jørn Jespersen (SF), 2003-04-02:
Der er total tavshed fra regeringens side om, hvad Danmark mener om de forhandlinger, der pågår i WTO.
Pyt med alle de dér vedtagelser om, at principielt mener vi, og sådan noget; det kan man altid sige.
Det, der er afgørende, er: Hvordan agerer vi i den konkrete forhandling, der foregår i WTO?
Og dér ligger altså et kompromisforslag med nogle ret moderate forslag til reduktioner af landbrugsstøtten; regeringen har intet meddelt om det, og statsministeren vil intet sige om det.
Derfor vil jeg nu udkaste en tese, som jeg vil høre, om statsministeren kan afkræfte. Tesen er, at regeringen fører et uklædeligt dobbeltspil.
Indadtil i Danmark siger man, at man er liberal og ønsker at afskaffe eller i hvert fald afvikle landbrugsstøtten, men man har det fint med, at der er en række kræfter i EU, der modarbejder det, og dem lægger man sig i læ af, fordi man i virkeligheden af hensyn til landbruget ikke ønsker ændringer i landbrugsstøtten.
Kan statsministeren afvise det?
Keld Albrechtsen (EL), 2003-04-02:
Jeg må sige til statsministeren: Jeg synes, det nærmer sig det totalt uansvarlige, at man ikke vil se i øjnene, at man har bragt sig selv i en situation, hvor man står over for nogle uhyggelige beslutninger.
For man rykkede ind uden det nødvendige militære grundlag, og nu står man foran Bagdad, og den mest ekstreme situation, vi har oplevet på den måde, var jo, da USA besluttede at kaste atombomben over Japan for at undgå tab af amerikanske soldater.
Da ofrede man så et meget stort antal civile menneskers liv.
Nu bliver det jo forhåbentlig ikke så langt ude den her gang, men valget, som den amerikanske hærledelse står over for, er en hurtig indrykning med massive civile tab, eller den kan vente og bruge andre metoder af mere konventionel art.
Jeg synes, det er fantastisk, at den danske regering ikke vil se i øjnene, at der er risiko for, at der bliver truffet beslutninger, der vil medføre enorme tab, og den danske regering, som er medansvarlig, forholder sig bare fuldstændig passivt.
Sandy Brinck (S), 2003-04-02:
Papir, papir, papir.
Det er altså noget sjusk og noget lalleværk, både når vi kigger på proceduren i selve sagen, og når vi kigger på den politiske ledelse, vi faktisk troede var til stede efterfølgende.
Statsministeren kan ikke stå og henvise til en redegørelse, vi ikke har haft mulighed for at se.
Det kan statsministeren godt svare på.
Så vil jeg læse redegørelsen, når den kommer på mit bord, men statsministeren må have læst den, og statsministeren må have en holdning.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-04-02:
Til fru Sandy Brinck vil jeg blot svare, at jeg synes, det rimelige over for alle parter er, at justitsministeren nu får lejlighed til at give den redegørelse til Folketingets Retsudvalg, som er bebudet.
Det tror jeg vil give den mest retvisende beskrivelse af, hvad der rent faktisk er passeret, hvem der har gjort hvad, og hvem der eventuelt ikke har gjort hvad, frem for at jeg begynder at gøre mig klog på det her i Folketingssalen.
Jeg synes, at vi skylder de pågældende involverede personer, at der bliver givet en samlet redegørelse, hvor man kan vurdere alle aspekter af sagen.
Det føler jeg mig i hvert fald ikke i stand til, og derfor må jeg henvise til justitsministerens redegørelse.
Så vil jeg sige til hr. Morten Bødskov, at det selvfølgelig ikke er tilfredsstillende, at der skulle gå 5 timer, fra den tidligere irakiske hærchef blev meldt savnet, til der blev udsendt en efterlysning af ham.
Jeg har fået oplyst fra justitsministeren, at hun har bedt de involverede myndigheder om en redegørelse for forløbet i forbindelse med efterlysningen af hærchefen, og at hun har bedt om, at der i samarbejde med Rigspolitichefen, Politimesterforeningen og anklagemyndigheden bliver taget initiativ til at gennemgå de gældende retningslinjer på området for at sikre, at der er klare regler for fremgangsmåden og ansvarsfordelingen i sager af den karakter.
Morten Bødskov (S), 2003-04-02:
I dagens udgave af Jyllands-Posten og i dagens udgave af Politiken er der en diskussion om, hvor lang tid det bør tage, før man iværksætter en efterlysning af en sådan person, som meget underbygger, at de foranstaltninger, man har, ikke er tilstrækkelige.
Her er der altså en diskussion i dagens medier om, hvilke myndigheder som kunne antages at være relevante i den her situation.
Hvad er statsministerens holdning til denne diskussion?
Er det relevante myndigheder, og hvilke foranstaltninger har statsministeren tænkt sig at tage, før der bliver rettet op på det?
Hvem skal stilles til ansvar for den uenighed, som helt åbenlyst fremgår af dagens aviser, om, hvornår og efter hvilke timer man rent faktisk kan iværksætte en eftersøgning og efterlysning af en sådan person?
Sandy Brinck (S), 2003-04-02:
Jeg skal indrømme, der ikke er meget konsekvenspædagogik over statsministerens ledelsesstil.
Statsministeren står med et problem og siger, det er dybt, dybt utilfredsstillende, at hærchefen bare sådan kan forsvinde.
Men at pege på nogen, der har ansvaret, vil statsministeren ikke.
Det har jeg meget svært ved at forstå.
Der må da være nogen, der skal påtage sig ansvaret.
Der kunne måske oven i købet være en konsekvens.
Som regeringsleder må statsministeren da være interesseret i, at det ikke kan ske igen, og at de, som har ansvaret, også påtager sig ansvaret. Så derfor må jeg spørge meget konkret: Er det Justitsministeriet, der er den relevante myndighed?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-04-02:
Jeg kan ikke føje meget til min besvarelse af de spørgsmål, som jeg kom med allerede i sidste uge.
Sandy Brinck (S), 2003-04-02:
I sidste uge, nærmere betegnet tirsdag den 25 marts,
sagde statsministeren til Berlingske Tidende, at sagen om den irakiske hærchefs forsvinden var et eksempel på, at man skal udvise rettidig omhu.
Jeg spurgte så statsministeren her i salen i sidste uge om, hvem det så var, der skulle have udvist rettidig omhu.
Og statsministeren svarede, at det var de relevante myndigheder.
Jeg forsøgte i sidste uge at finde ud af og spurgte til: Hvem er så de relevante myndigheder?
Og det kunne statsministeren ikke svare på i sidste uge.
Nu har statsministeren haft 1 uge til at finde ud af, hvilke myndigheder der i den her sag er de relevante.
Og nu er jeg selvfølgelig spændt på at få at vide, hvem det er, der burde have udvist rettidig omhu. Hvem er det, der har et ansvar at pådrage sig?
»Vil statsministeren redegøre for, hvilke relevante myndigheder der burde have udvist rettidig omhu i sagen om den irakiske hærchefs forsvinden, og hvem der er den øverste ansvarlige for disse myndigheder?«
Skriftlig begrundelse
Der henvises til besvarelsen af spm. nr. US 85 i spørgetimen.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-04-02:
Og de er på ingen som helst måde dækkende som udtryk for, hvad der er regeringens holdning. Regeringens holdning er, som jeg har beskrevet, at der er udsendt en efterlysning internationalt.
Regeringen og de relevante myndigheder vil gøre, hvad der er nødvendigt for at sikre oplysninger om, hvor hærchefen er.
Og er det muligt at få ham tilbage til Danmark, så vil den sag og den undersøgelse, der var i gang, selvfølgelig fortsat gå sin gang.
Men jeg kan i det hele taget henvise til den redegørelse, som justitsministeren har under udarbejdelse.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Holger K. Nielsen (SF), 2003-04-02:
Jamen det her er jo ynkeligt.
Statsministeren ved jo udmærket godt, at den undersøgelse, han har sat i sving, ikke fører nogen vegne.
Hvis en mand er med i en krig og er under militær beskyttelse, så fører den vej jo ingen steder.
Og det ved stasministeren udmærket godt.
Vi kan kun tage det her som udtryk for, at regeringen ikke ønsker at gøre noget for at få ham udleveret, at regeringen egentlig er meget godt tilfreds med, at han er andre steder end her i Danmark, at regeringen ikke har nogen interesse i at gennemføre en retssag mod ham for krigsforbrydelser, og at regeringen i øvrigt gør alt det, som USA ønsker, at man skal gøre.
Det er den sørgelige konklusion af det her.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-04-02:
Som jeg oplyste i svaret til hr. Holger K. Nielsen, så er der også taget kontakt til amerikanske myndigheder.
Og i øvrigt tror jeg egentlig, det mest hensigtsmæssige her er at henvise til den redegørelse, som justitsministeren har under udarbejdelse, og som måske allerede er afleveret i Folketinget - jeg ved ikke, om den fysisk er afleveret i dette øjeblik, men så kommer den i hvert tilfælde - for det er justitsministeren, som bedst er i stand til at give de detaljerede informationer, der nu kan gives.
Jeg vil bare sige her, at jeg ingen som helst informationer har, der skulle pege i retning af, at amerikanske efterretningstjenester eller myndigheder eller andre udenlandske efterretningstjenester for den sags skyld skulle være indblandet i hærchefens forsvinden.
Jeg har i det hele taget ingen informationer om omstændighederne vedrørende hærchefens forsvinden, men jeg kan forsikre, at de relevante myndigheder gør alt, hvad de kan, for at skaffe sig information om disse omstændigheder, samt om hvor hærchefen er nu.
Og der er som sagt også udsendt en efterlysning
internationalt med henblik på, at han kan skaffes tilbage til Danmark til den fortsatte undersøgelse af hans forhold, som var i gang.
Søren Søndergaard (EL), 2003-04-02:
Statsministeren afviser sådan lidt forarget og lidt vredt,
synes jeg, at det skulle være statsministerens opgave at gå ind i den her sag personlig.
Men jeg fik ikke helt fat på begrundelsen.
Altså hvad er grunden til, at det ikke lige præcis er statsministerens helt personlige opgave hurtigst muligt at få afklaret, om vores allierede, Danmarks allierede, ikke min, sammen med nogle ganske få andre lande i en krigsindsats mod Irak måske har gennemført en efterretningsoperation på dansk grund med henblik på at få befriet en person, som burde være varetægtsfængslet? Er det ikke netop statsministerens fornemste opgave i denne her situation at gå ind og få det afklaret?
Og så vil jeg tro, at statsministeren bagefter vil være meget tilfreds med at kunne gå ud og sige: Naturligvis har USA ikke været indblandet i det her.
Naturligvis har de ikke det.
Men det kan statsministeren jo kun gøre på én eneste måde, og det er ved at spørge i USA, dér, hvor tingene bliver bestemt, nemlig i Det Hvide Hus.
Så hvad er egentlig grunden til, at statsministeren ikke vil spørge?
Sandy Brinck (S), 2003-04-02:
Nu sagde statsministeren selv i sin første besvarelse, at denne sag har mange løse rygter og forlydender.
Og jeg synes jo, at det må være i statsministerens interesse at få så mange af dem manet i jorden som muligt, ikke mindst den meget alvorlige påstand, at udenlandske efterretningsvæsener har været involveret.
Det er da så surrealistisk, at en statsminister må afvise det på det klareste og altså have en voldsom interesse i at få det afvist.
For hvis statsministeren ikke har en interesse i at få en så voldsom påstand afvist, så bærer det jo ved til det bål, at nogen går videre og påstår, at regeringen har en interesse i, at manden er væk.
Holger K. Nielsen (SF), 2003-04-02:
Når man hører det sidste, skulle man tro, det var en eller anden cykeltyv, det her drejede sig om.
Jeg er med på, at det ikke er et anliggende for statsministeren, men det her er jo en mand, der er flygtet fra dansk varetægtsfængsling for krigsforbrydelser.
Det er da en ganske alvorlig sag.
Krigsforbrydelser!
Når man tænker på, hvad der er blevet sagt om ham fra Venstres og Konservatives side i valgkampen i 2001.
Manden er flygtet fra et dansk varetægtsfængsel under mistanke for krigsforbrydelser.
Er det så bare en eller anden tilfældig sag, som man kan være ligeglad med?
Jeg er simpelt hen dybt rystet.
Jeg er simpelt hen dybt rystet over, at landets statsminister er så ligeglad i den her sag.
Man kunne næsten have ham mistænkt for at være meget tilfreds med, at hærchefen er flygtet fra Danmark.
Der er nogen, der har antydet, at regeringen nu har mistet en meget besværlig person i Danmark, og det er man egentlig meget godt tilfreds med.
Men det kan da ikke være rigtigt, at det er sådan.
Eller er sandheden måske, at man ikke overhovedet er villig til at spørge USA om noget ubehageligt, for det er en ubehagelig sag, hvis USA i øjeblikket bruger en flygtet dansk varetægtsfange, der er sigtet for krigsforbrydelser.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-04-02:
Helt ærligt så er det altså ikke min opgave personlig at deltage i eftersøgningen af efterlyste personer.
Regeringen gør, hvad den skal gøre.
Justitsministeren har afleveret eller vil i hvert fald aflevere en redegørelse om de oplysninger, der nu kan gives vedrørende hærchefens forsvinden, og så er det i øvrigt op til de relevante myndigheder nu at følge op.
Der er udsendt en efterlysning internationalt, det er jo det, man kan gøre.
Der er efter det, jeg har fået oplyst, taget kontakt til relevante udenlandske myndigheder, herunder de amerikanske.
Så regeringen og de relevante myndigheder gør, hvad der skal gøres i denne sag for at søge den opklaret.