Frank Aaen (EL), 2005-05-10:
Jeg synes, at det er lidt svært at få klare svar ud af ministeren.
Det må kunne siges helt åbent, at det her går ud på, at man skal have skåret i de kommunale budgetter i 2005.
De budgetter, der er vedtaget for 2005, er efter regeringens opfattelse for høje, og dette lovforslag skal sikre, at der skæres i dem, og det betyder selvfølgelig mindre velfærd.
Det må da også kunne siges helt klart og uden omsvøb, at det her betyder, at nogle kommuner i 2006 vil få en mindre velfærd for deres borgere end den, de ville have planlagt, for der var jo ikke nogen grund til at vedtage loven, hvis det ikke var hensigten.
Hvad angår Farum, vil vi gerne lige have det i helt klar tekst: Skal den her lov bruges til at tilføre Farum Kommune penge fra landets øvrige kommuner, eller er det helt udelukket, at det vil ske?
Det må der kunne svares ja eller nej til.
Regeringen og kommunerne har sidste år indgået en økonomiaftale for 2005, som i øvrigt flytter en meget stor del af det øgede råderum, der er i dansk økonomi, ud til netop kommunerne.
Og lovforslaget her sigter med afsæt i en aftale med kommunerne på at skabe respekt om det aftaleforbrugsrum.
Det er det, der sker her.
For så vidt angår den anden del af forslaget, så kan jeg ikke bekræfte, at lovforslaget her fører til servicereduktioner.
Nej, lovforslaget her skaber sikkerhed for, at vi ikke får en utilsigtet udvikling af skatterne.
Det skaber tryghed for borgerne.
Vi anerkender, at der kan være kommuner, der med en uændret skatteprocent kommer i bekneb.
Det er baggrunden for, at der afsættes et beløb via bloktilskuddet, som kan bruges til at give et særligt tilskud til kommuner i den situation.
Så der er sådan set ingen, der mister noget her.
For så vidt angår Farum, er der ingen, der har tænkt på Farum i relation til lovforslaget her.
Jeg kan i øvrigt oplyse, at Farum Kommune i inde værende år har modtaget et tilskud finansieret via den særlige pulje, der er for vanskeligt stillede kommuner i hovedstadsområdet.
Jeg kan bestemt ikke udelukke, at Farum Kommune også i 2006 vil være i en situation, hvor det vil være betimeligt, at Farum Kommune på linje med en række andre vanskeligt stillede kommuner i hovedstadsområdet – Ishøj, Albertslund, jeg kunne nævne en stribe – vil modtage tilskud fra den pulje.
Lad nu fare, at ministeren betegnede det at forsvare det kommunale selvstyre som et ønske om, at det bare skal sejle derudad.
Jeg havde to præcise spørgsmål, som jeg gerne vil have svar på.
Det ene er, om den her lov skal bruges til i det skjulte, finansieret af landets øvrige kommuner, delvis at finansiere Venstres eventyrpolitik i Farum Kommune.
Der må kunne svares på, om det er hensigten eller ikke er hensigten.
Det andet er, om regeringen med dette lovforslag vil påtage sig det direkte medansvar, der ligger i, at det måske betyder, at nogle kommuner kommer til at skære ned i deres 2005-budgetter og dermed opnår mindre velfærd, end de havde planlagt, og også betyder, at der i 2006 vil være en lang række af landets kommuner, som bliver nødt til at give deres borgere en ringere velfærd, end de havde planlagt.
Alt, hvad vi gør, gør vi i det åbne rum, og sigtet med lovforslaget her er ikke rettet mod Farum Kommune.
Til det andet spørgsmål må jeg sige, at det kan jeg ikke bekræfte, hvis det var en bekræftelse, man gik efter.
Og måske kan jeg alligevel.
Lovforslaget her tager jo netop sigte på at sikre, at kommunerne har det forbrug i 2005, som er planlagt – det var det, der blev spurgt til – fordi den plan sådan set blev konstrueret i sommeren 2004 i en aftale mellem regeringen og Kommunernes Landsforening for 2005.
Det var der, man planlagde det kommunale forbrugsrum i 2005, og lovforslaget tager præcis sigte på at sikre, at det rum respekteres.
Det er vores opfattelse – det vil jeg gerne starte med at sige – at man sagtens kan udvide velfærden i det her samfund uden at sætte skatterne op.
Man kan f.eks. bare bruge dagpengene aktivt – det har vi dokumenteret gang på gang her fra talerstolen – idet det er sådan, at man, hvis man overførte de dagpenge, der betales til de arbejdsløse, til kommunerne, kunne oprette en lang række helt ordinære stillinger inden for velfærden, uden at det ville koste den samlede offentlige økonomi et væsentligt beløb overhovedet.
Man kunne sagtens gøre en masse for at få mere velfærd til de ældre, flere til at passe børn, flere til at reparere vores skoler, en bedre undervisning, uden at det på nogen måde ville berøre den samlede økonomi.
Det er kun et spørgsmål om ideologi og om, at man ikke ønsker flere ansatte i kommunerne.
Så det, vi nu siger fra Enhedslistens side, skal ikke tages som et udtryk for, at vi synes, at det er nødvendigt at hæve skatterne her i landet.
Vi mener faktisk, at vi kan komme langt inden for det nuværende skatteniveau.
Men når man nu ikke kan følge os i den tankegang, nemlig at vi kan aktivere dagpengene til ordinære stillinger, så er det jo sådan, at det, når vi har et skattestop, så rigidt som det er, er en underminering af det kommunale selvstyre.
Når man nu foreslår, at retten til at udskrive skat til hospitaler og til hele sundhedsområdet og dermed til at være med til at bestemme, hvilket niveau vi vil have inden for sundhedsområdet, fjernes ved at nedlægge amterne og deres ret til skatteudskrivning, er det en underminering af det kommunale selvstyre.
Når man fremsætter sådan et lovforslag som det i dag, hvor man siger, at kommunerne skal deponere en del af deres likviditet, kan vi jo i bemærkningerne se, at det betyder, at den deponering skyldes, at man vil have reduceret de kommunale budgetter i 2005.
Man ønsker altså kommunale nedskæringer i 2005 og at lægge bånd på den kommunale udvikling i økonomien i 2006 – det er selve formålet med deponeringsdelen –
og desuden at eliminere retten til at fastlægge skatteprocenterne i 2006, så er der altså ingen anden konklusion, at man endnu en gang formindsker det kommunale selvstyre.
Det kan man selvfølgelig mene om, hvad man vil.
Det er selvfølgelig lidt fantastisk at høre en ordfører sige, at det her er for at forsvare selvstyret, men sådan er der jo så meget i politik.
Det kan ikke nytte noget, at man bliver ved med at synge den sang, at det er kommunernes ansvar, hvor meget velfærd der er til de ældre, ansvaret for, hvor mange der er til at passe børnene i daginstitutioner, hvor gode skoler der er osv.
Man kan altså ikke blive ved med at sige: Det her har vi ikke noget ansvar for.
Det er simpelt hen hyklerisk, hvis man ikke vil påtage sig et reelt ansvar for det, man gør, nemlig at man nu lægger så stramme og så detaljerede stramme rammer for kommunernes økonomi.
Så må man her også sige, at regeringen og Dansk Folkepartis samvirke selvfølgelig har et ansvar for, at der er kommuner, der må skære ned, at der er kommuner, der ikke kan give den velfærd, de gerne ville vedtage for deres borgere.
Så vil jeg lige sige om de 150 mio. kr., som man vil give til vanskeligt stillede kommuner, at vi er helt med på at støtte vanskeligt stillede kommuner.
Selvfølgelig er vi det, men vi er altså imod, at pengene tages fra landets øvrige kommuner.
Hvis de så oven i købet skal gå til – det vil jeg gerne have et klart svar fra ministeren på – delvis at finansiere festen i Farum, og med festen mener jeg ikke borgernes fest, der mener jeg Venstres fest i Farum Kommune, synes vi altså, at det er en hån.
Jeg håber da, at ministeren kan afkræfte, at det er tilfældet: at man ikke uden videre vil tage penge fra landets øvrige kommuner og overføre dem til Farum Kommune via dette lovforslag.
Så vidt jeg kan se i lovteksten, er der ikke noget, der forhindrer, at det kan ske.
Vi kan jo nu høre, om det er noget, der kan ske, eller om det helt kan udelukkes.
Derudover synes jeg i øvrigt, at det har været en spændende debat at lytte til, fordi der jo er en opposition i salen, som er imod lovforslaget, men der synes ikke at være nogen linje i modstanden.
Det er da en positiv tilgang til det.
Imellem de to yderpunkter noterede jeg så hr. Arne Tofts indlæg, som jeg ikke rigtig kunne få hoved og hale i, men det var spændende endda at lytte til.
Specielt synes jeg, at det var spændende, at vi fik et meget klart dementi af de nye meldinger, der har lydt fra Socialdemokratiet hen over weekenden.
Det vil overhovedet ikke – det er hr. Arne Tofts egne ord – blive en del af grundlaget for en eventuelt ny S-ledet regering.
Det er da klare meldinger; så kender vi ligesom Socialdemokratiet igen.
Må jeg så ikke omkring lovforslaget i øvrigt sige, at det rummer to dele.
Lovforslaget er dels en meget konkret udmøntning af den aftale, som regeringen indgik den 23. februar med KL, hvor formålet, hvilket hr. Ole Glahn rigtigt påpegede, har været at begrænse væksten i de kommunale udgifter i 2005, fordi kommunerne har budgetteret med et udgiftsniveau, der overstiger det, der blev aftalt med kommunerne sidste år.
Herudover – det er så lovforslagets anden del og også det, der har påkaldt sig opmærksomhed både her i salen og ved andre tidligere lejligheder i det offentlige rum, hvor forslaget har været diskuteret – tilsigter lovforslaget at understøtte en hensigtsmæssig økonomisk adfærd for kommunerne op til kommunalreformen.
Det er sådan set et udtryk for rettidig omhu, fordi det jo ikke kan undgås, at der, når vi bevæger os fra en situation med 271 kommuner til en situation med måske kun 98, højst 99, kommuner, er en risiko for, at der skabes en vis uro, en vis usikkerhed i kommunerne.
Det er i det lys, at vi har vurderet, at det vil være hensigtsmæssigt at fastfryse de kommunale skatter i de sidste år op til reformen, sådan som vi i øvrigt også finder støtte for det i den aftale, som regeringen indgik sidste år med Dansk Folkeparti om kommunalreformen, hvoraf det klart fremgår, at vi sådan set havde til sinds at udvise det mod, der skulle til for at sikre, at vi kommer tørskoet igennem det vadested, vi nu er på vej ud i.
Det giver efter vores opfattelse størst mulig tryghed både for kommunerne og for borgerne.
Nu har der været meget fokusering på det med skattestigninger og på, hvorfor vi overhovedet lovgiver om det.
Det har også været fremme i debatten, at vi befinder os i et valgår.
Det er da også rigtigt, at man, hvis man kigger historisk på det, vil se, at den kommunale lyst til at kaste sig ud i skattestigninger ikke synes at være mest udtalt i de år, hvor der er kommunevalg.
Det medgiver jeg gerne.
Men jeg vil gerne understrege, at lovforslaget sådan set også har det modsatte sigte, nemlig at undgå utilsigtede skattelettelser.
Det her handler dybest set om solidaritet.
Det her handler om, at de nye kommuner skal fødes på en ordentlig måde.
Lige så urimeligt det ville være, at man i en kommune, der er på vej ind i en ny kommunedannelse, foretog en uhensigtsmæssig opskruning af kommuneskatten for eventuelt at få skaffet et provenu, der kunne bruges til at sætte ting og sager i gang i ens egen kommune i forvisning om, at andre så skulle være med til at finansiere det på sigt, lige så forkert ville det være, hvis en kommune med en større likviditet end de kommuner, man nu skal danne fælles kommune med, brugte de sidste år, inden man indgår i det nye fællesskab, til at give borgerne i den kommune en massiv skattelettelse, som så ville betyde, at man mødte mindre formuende op i det nye ægteskab, end man egentlig havde planlagt.
Det er præcis derfor, at forslaget her ikke kun handler om at værne om skattestoppet, som er en grundpille i regeringens politik, men mere præcist handler om at sikre, at de 98 eller 99 nye kommuner fødes på en ordentlig måde.
Der er det sådan set lige så vigtigt at sikre sig imod skattelettelser, der egentlig ikke kan hænge sammen, som det er at sikre sig mod det modsatte, nemlig utilsigtede skattestigninger.
Det er også derfor, at jeg blankt kan afvise, at lovforslaget her er et indgreb i det kommunale selvstyre eller første skridt til afskaffelsen af den kommunale skatteudskrivningsret.
I modsætning til andre, der har taget ordet i deres mund her i dag, har vi i den kommunalreform, vi har fremlagt, meget klart dokumenteret, at vi ønsker at styrke primærkommunerne som en hovedaktør i velfærdssamfundet.
Vi ønsker sådan set blot at sikre, at de nye kommuner kommer til verden på en måde, hvor man netop med rimelighed fortsat kan tale om kommunalt selvstyre.
Det er også derfor, at jeg her fra talerstolen meget klart kan sige, at vi også ønsker at normalisere økonomistyringen i forhold til kommunerne, når vi er kommet godt i land med kommunalreformen.
Sigtet her er altså at fastfryse skatterne for at bringe kommuner og borgere sikkert igennem overgangen fra det gamle system til det nye.
Det tilsagn, som jeg giver her, og som jeg også gav på KL's delegeretmøde, er, at kommunerne dernæst igen vil få friheden til selv at fastsætte deres skatteprocent.
Så vil jeg gerne sige, at jeg har haft mulighed for at diskutere dette lovforslag med Kommunernes Landsforening på to møder.
Desuden har der været ført en række drøftelser af forslaget på embedsplan, og regeringen har forståelse for en række af de synspunkter, som Kommunernes Landsforening fremfører vedrørende forslagets enkelte elementer.
Jeg kan henvise til KL's høringssvar.
Med hensyn til deponeringsdelen, som altså er en opfølgning på en aftale med KL fra den 23. februar 2005, er regeringen således indstillet på at imødekomme disse forhold.
Jeg er enig med KL i, at lovforslaget vil kunne forbedres på visse punkter.
Jeg kan nævne muligheden for at efterregulere likviditetsbindingen, muligheden for at udøve formuepleje og muligheden for at modregne kassekredittræk; jeg kan i det hele henvise til høringsnotatet.
Jeg mener faktisk, at jeg oven på de møder, jeg har haft med KL, er i en situation, hvor jeg må sige, at der er enighed med KL om disse forhold.
Vedrørende lovforslagets anden del, skattedelen, har Kommunernes Landsforening fremført, at foreningen ikke kan støtte sigtet med forslaget, forstået således at foreningen mener, at det skulle være muligt at sikre overholdelse af skattestoppet inden for aftalesystemets rammer.
Jeg må altså konstatere, at det ikke vil være muligt at få Kommunernes Landsforenings støtte til denne del af lovforslaget.
Jeg har på den anden side forstået på Kommunernes Landsforening, at lovforslaget, hvis det desuagtet gennemføres – og det er regeringens intention – teknisk vil kunne forbedres på visse punkter.
Derfor vil regeringen på den baggrund overveje en ændring af lovforslaget, således at det skal være muligt for kommuner, der ikke skal sammenlægges med andre kommuner, at sætte skatten ned i 2006.
Desuden bør det være muligt, at kommuner, der skal sammenlægges, indbyrdes kan hæve og sænke skatterne med henblik på at nærme sig et fælles niveau.
Det vil formentlig kræve en form for godkendelsesprocedure, eller man kunne måske tale om en clearingcentral.
Det vil ministeriet overveje i den allernærmeste fremtid, hvorefter vi vil stille ændringsforslag til lovforslaget efter de retningslinjer, jeg her har antydet, og som altså er retningslinjer, der nu udkrystalliseres oven på gode møder med Kommunernes Landsforening.
I det lys håber jeg også, at nogle af de mere ansvarlige partier, der her har ytret sig kritisk om lovforslaget, vil ende med at kunne støtte lovforslaget.
Jeg noterede mig i hvert fald, at hr. Ole Glahn gjorde meget ud af at betone, at Det Radikale Venstre ikke kunne støtte lovforslaget i den form, som lovforslaget lå her.
Jeg tilkendegiver nu her, at regeringen på en række områder vil stille ændringsforslag, der følger den linje, der er resultatet af de drøftelser, jeg har haft med Kommunernes Landsforening.
Med det skal jeg udtrykke et ønske om, at der kommer bredere opbakning til lovforslaget, når vi kommer frem til tredje behandling.
Jeg synes, at det ville være et flot signal, at de partier, der i øvrigt nu i større og større udstrækning gerne vil vedkende sig kommunalreformen, også meget aktivt tager et ansvar for, at vi kommer på plads med kommunalreformen, uden at det har sat sig i et uhensigtsmæssigt ud giftsløft eller i et uhensigtsmæssigt løft af skatterne.
Med de ord skal jeg stille mig til rådighed for det udvalgsarbejde, som jeg håber vil forløbe hurtigt, således at grundlaget for styringen af kommunernes økonomi i 2006 kan være kendt i så god tid som overhovedet muligt.