Keld Albrechtsen (EL), 2000-05-02:
Efter Enhedslistens opfattelse ligger fremtiden for dansk fødevareproduktion i nøgleordene økologi og kvalitet.
Der er kolossale muligheder, hvis man satser på økologi og kvalitet, men der er ikke ret store muligheder for fremtiden, hvis man stadig væk kører på støtten og på sprøjten.
Det er vel sådan set sådan, som det ligger for dansk landbrug, og hvis man kender sin besøgelsestid, ja, så står vejen åben.
Kender man den ikke, ja, så ryger man simpelt hen ud af sidste division, og det er en tid nu, hvor dansk landbrug kommer til at træffe det valg, også fordi der kommer nye bioteknologiske produkter ind på markedet, ikke mindst de gensplejsede, som stiller dansk landbrug og dansk fødevareproduktion over for et valg: Vil man have en økologisk højkvalitetsproduktion, eller vil man underlægge sig gensplejsningen?
Det bliver sandsynligvis et valg.
I hvert fald vil introduktionen af gensplejsede fødevarer i Danmark, som regeringen jo desværre arbejder for, medføre en sådan fordyrelse af økologisk produktion, bl.a. fordi der skal være store sikkerhedszoner rundt om en gensplejset mark for at forhindre spredning til økologi, måske op til en sikkerhedszone på 10 km.
Det vil blive rasende dyrt at sikre.
Derfor er selve livseksistensen for dansk landbrug i øjeblikket truet af EU, af WTO og af den danske regering, som jo vil åbne for gensplejset produktion i kommerciel skala i Danmark.
Hvis den nye udsætningslov vedtages til efteråret i EU, ja, så vil den gensplejsede produktion i større skala på markerne i Danmark kunne starte fra ca. år 2002, måske 2003, afhængig af hvornår ikrafttrædelsen vil være, og så kan man altså se begyndelsen til enden for dansk landbrug.
Det, jeg siger her, lyder måske en lille smule dramatisk, men i virkeligheden er det situationen, og det, der er så fortvivlende, er, at regeringen helt lukker øjnene for det problem, vi står over for, har underkastet sig den generallinje, der ligger fra Europa-Kommissionen og WTO om indførelse af gensplejsning, og stort set i virkeligheden har opgivet at gøre mere ved den sag.
Det underminerer jo alt det andet, som man ellers siger man så gerne vil gøre så godt, og vi savner jo fuldstændig i redegørelsen fra ministeren det, som er det mest fundamentalt afgørende problem lige for tiden.
Det er sådan set, så vidt jeg kan se, stort set ikke nævnt.
Der er nogle bemærkninger om WTO, de er særdeles kryptiske, og de afspejler hele problemet i redegørelsen fra regeringen, nemlig at den faktisk savner retning.
Det er vel også derfor, regeringen ikke har været i stand til at fremsætte et forslag til vedtagelse her i dag, og at regeringen heller ikke er i stand til at vælge imellem de to andre forslag, der ligger.
Der ligger jo nu i Folketingssalen fra hver sin side, fra venstrefløjen og fra de borgerlige, to klart formulerede fødevarepolitiske linjer.
Det er jo til at tage og føle på; der ligger to klare muligheder. Hvad regeringen derimod egentlig vil, synes jeg fremstår som et forholdsvis åbent spørgsmål.
Det kan så godt være, som fru Vibeke Peschardt siger, at der er gået kage i forhandlingerne om vedtagelser, det skal jeg jo ikke kunne sige, jeg har ikke været inddraget i nogen forhandlinger.
Der er ikke nået nogen resultater, synes jeg, i retning af en bedre fødevarepolitik, og det var jo det, der burde have været resultatet af sådan en debat som den, vi har i dag.
Jeg synes bare, det er lidt tamt at se, at man kommer med sådan en redegørelse, men at man egentlig ikke har nogen klar forestilling om, hvor man vil hen i verden.
Jeg vil også godt lige gøre en bemærkning om det
med EU-problemerne, for dem synes jeg altså også er kolossalt alvorlige.
Hr. Jørn Jespersen var inde på det, men faktisk er det jo sådan nu, at optagelsesforhandlingerne i EU med bl.a. Polen, men også med Ungarn og Tjekkiet, er ved at gå i stå, fordi man fra EU's side stiller fuldstændig urimelige og uacceptable krav til Polen i forbindelse med netop landbrugsområdet.
Man har med den danske regerings og Folketingets flertals støtte vedtaget »Dagsorden 2000«, der, så længe nogen kan se frem, i virkeligheden forlænger dette massive landbrugsstøtteprogram, som man har i EU.
Nu siger man til Polen og de andre lande i Østeuropa: I skal overholde alle de regler, der er om frit marked, og åbne for produkterne til Polen.
I skal tillade, at rigmænd fra Vesteuropa opkøber jeres jord til billige penge, mens den endnu ikke er steget i værdi, sådan at ejendomsretten kan flytte ud af Polen, og I skal acceptere, at de produkter, der produceres i Vesteuropa, skal sælges frit på det østeuropæiske marked.
Men I skal ikke med i landbrugsordningerne, så længe nogen kan se frem i tiden.
Det ville jo koste de velstående vesteuropæiske lande penge, så det kan der ikke blive tale om.
Sådan kan man ikke forhandle.
De orker jo knap nok at skjule det.
Det, der altså gemmer sig bag det her, er en landbrugsskandale på europæisk plan af kæmpestore dimensioner, som Danmark deltager i, desværre vil jeg sige, fordi man jo fra regeringens side har hævdet, at man kæmpede sådan for udvidelsen, at det vigtigste af alt nærmest var udvidelsen af EU, at det var fredens projekt og alt muligt andet. Men på grund af nogle snævre lobbyistinteresser her i Danmark og i de andre vesteuropæiske lande gør man i realiteten ikke det, som er nødvendigt for at bringe optagelsesforhandlingerne ud af det dødvande, de er på vej ind i, og det kan skabe en ny deling af Europa på en meget ubehagelig måde, hvis man ikke snart får gjort noget ved det problem.
Enhedslisten fremsatte forleden et forslag her i Folketinget om en omfordeling af »Dagsorden 2000«-pengene i EU, men det blev pure afvist af faktisk samtlige andre partier her i salen.
Så det ser heller ikke på europæisk plan godt ud på det her område.
Det må man sige, og der er ikke noget i den redegørelse, vi har fået fra ministeren i dag, som tyder på, at der på det område er den helt store erkendelse i regeringen af, hvad det er for store problemer, man står over for.