Svend Aage Jensby (V), 2003-11-13:
I forbindelse med forespørgselsdebatten, F 30, i foråret om fornyelse af forsvarsaftalen redegjorde jeg for igangsættelsen af en række redegørelser og analyser, som frem mod årsskiftet skal tilvejebringe grundlaget for regeringens oplæg til politiske drøftelser.
Jeg redegjorde herunder for, at regeringen ville nedsætte en arbejdsgruppe, der skulle opdatere det sikkerhedspolitiske grundlag for forsvarspolitikken.
Af redegørelsen fremgår, at der ikke er en konventionel trussel mod Danmark i en overskuelig fremtid.
De udfordringer og risici, som Danmark står over for, har ændret sig markant.
Terrorangrebene den 11. september 2001 i USA og den 12. oktober 2002 på Bali understreger dette.
Der kunne nævnes andre eksempler.
De nye direkte trusler er i dag international terrorisme, spredning af masseødelæggelsesvåben og deres fremføringsmidler.
Og det betyder, at der er kommet større fokus på gennemførelsen af forebyggende militære operationer og på behovet for totalforsvaret.
Hertil kommer, at konflikter i Europas randområder fortsat kan påvirke de regionale rammer og dermed udgøre en indirekte trussel for Danmark.
Derfor konkluderes det i redegørelsen, at fremtidens trusler ikke primært udspringer fra Danmarks nærområde, hvorfor den sikkerhedspolitiske vægt bør ligge på en imødegåelse af truslerne, hvor de opstår.
Det betyder, at vi må have en større fokus på den internationale indsats, og at bidrage til løsning af internationale opgaver fremover bør være en hovedprioritet i dansk sikkerheds- og forsvarspolitik.
Der er derfor ikke behov for territorialforsvaret, som vi har kendt det i den kolde krigs tid.
Det er derimod vurderingen, at der er behov for, at dansk forsvar for det første styrker forsvarets bidrag til totalforsvaret, herunder evnen til at imødegå terrorhandlinger og dens eftervirkninger, og for det andet styrker forsvarets evne til at opstille og udsende veludrustede militære bidrag til internationale operationer. Med hensyn til totalforsvaret undersøges muligheden for en samling af det civile beredskabs og forsvarets opgaver med henblik på at udnytte den mulige synergi, der herved opstår, samtidig med at den samlede statslige beredskabsstruktur forenkles.
I lyset af at der i en overskuelig fremtid ikke ses at være en konventionel trussel mod dansk område, synes der ikke at være behov for at uddanne værnepligtige til mobilisering i forsvaret, som vi kender det i dag.
Der er derimod behov for fordomsfrit at kigge på værnepligten.
I fremtiden bør der i højere grad fokuseres på at forberede unge mennesker på deltagelse i løsningen af opgaver i relation til beskyttelse af samfundet mod de aktuelle trusler.
Regeringen lægger vægt på, at det også i fremtiden vil være muligt at have en frivillig tilknytning til dansk forsvar.
Hjemmeværnets frivillige besidder en række kompetencer, som kan anvendes til løsning af opgaver i relation til totalforsvaret, herunder overvågnings- og bevogtningsopgaver.
Derfor overvejes hjemmeværnets fremtidige organisation og opgaver.
Med hensyn til internationale deployerbare kapaciteter gælder det, at de i højere grad, end det hidtil har været tilfældet, må indrettes til at løse opgaver langt væk fra Danmark.
Regeringen lægger derfor vægt på, at forsvarsplanlægningen tager udgangspunkt i et internationalt perspektiv, hvor hovedreglen er, at Danmark skal være i stand til at deltage i konfliktområder og med betydelige bidrag.
Forsvaret skal derfor fremover kunne udsende flere soldater til internationale operationer, og de skal kunne udsendes hurtigere, end det er tilfældet i dag.
Det stiller krav om en dynamisk planlægning, der konstant følger med udviklingen.
Den militære udvikling går i retning af militære enheder, der anvender den nyeste teknologi, og som kan indsættes i alle typer operationer.
Ingen andre lande i NATO end USA har ressourcer til at omdanne alle deres væbnede styrker, så de til fulde udnytter den teknologiske udvikling.
Det er derfor nødvendigt, at Danmark fortsat specialiserer sig.
På den baggrund kan der opstilles en række krav til omstilling af det danske forsvar:
Forsvaret skal producere flere soldater til internationale operationer.
Deltagelse i internationale operationer kræver et højt professionelt niveau, og det kræver våbenmateriel og andet udstyr på et højt teknologisk niveau.
Det fordrer øgede investeringer i både materiel og træningsaktiviteter.
Vi må derfor frigøre ressourcer fra de dele af forsvaret, som ikke direkte bidrager til løsningen af operative opgaver.
Det betyder med andre ord, at forsvarets ledelses- og støttestruktur må rationaliseres og effektiviseres, således at den netop er tilstrækkelig til at understøtte de operative kapaciteter, som vi ønsker at have rådighed over. For det andet skal vi kunne udsende soldater fra både hæren, søværnet og flyvevåbnet hurtigere og mere fleksibelt, end vi kan i dag.
Det stiller krav om, at forsvaret i fremtiden råder over en kerne af fastansat personel, som kun kræver få forberedelser og dermed kan udsendes med kort varsel.
Det stiller også krav om at råde over hurtig og fleksibel transport.
På det område er vi godt på vej dels som følge af de investeringer i nye transportfly, som blev besluttet i forbindelse med indgåelsen af den nuværende aftale om forsvaret, dels og ikke mindst som følge af Danmarks tilsagn på NATO's topmøde i Prag i 2002 om at ville bidrage til fælles tilvejebringelse af strategisk lufttransport og søtransport og air to air refueling.
For det tredje skal vi i fremtiden afsætte flere penge til en hurtig indsats i internationale brændpunkter, hvor en dansk indsats er ønskelig.
Også det kræver, at der på andre områder i forsvaret frigøres ressourcer.
Ved at opstille veludrustede militære styrker og samtidig skabe det fornødne økonomiske råderum gives regering og Folketing mulighed for at vælge en række relevante militære kapaciteter, der kan indsættes i alle former for operationer, som bl.a. NATO forudser.
Derved bevares også muligheden for at indsætte danske styrker i traditionelle fredsbevarende operationer.
De veludrustede militære styrker vil tidsmæssigt forskudt kunne anvendes både internationalt, herunder inden for rammen af NATO's Response Force - NATO's Response Force er i virkeligheden også transformatoren for dansk forsvar - og naturligvis inden for rigets grænser i totalforsvaret af Danmark, hvis der måtte blive behov herfor.
Med henblik på at opfylde disse krav til fremtidens forsvar er det i grundlaget for det arbejde, der pågår med at tilvejebringe grundlaget for regeringens oplæg til de kommende politiske forhandlinger om forsvarets fremtid, understreget, at der skal fokuseres på at tilvejebringe nødvendige militære kapaciteter, og at forsvarets samlede struktur fordomsfrit skal overvejes.
Vi må tænke i nye løsninger, forsvaret skal fokusere på kerneopgaverne, de operative opgaver, og ikke på øvrige strukturer, der alene tjener det formål at understøtte den operative opgaveløsning.
Det er hensigten i lyset af nedlæggelsen af det nuværende mobiliseringsforsvar at tilpasse ledelses- og støttestrukturen, således at den lige netop, og ikke mere, er tilstrækkelig til at understøtte de operative kapaciteter, der er brug for.
Herved frigøres ressoucer til styrkelse af totalforsvaret og forsvarets evne til at opstille og udsende veludrustede militære bidrag.
Den verden, vi lever i, er omskiftelig og foranderlig, og forsvaret er en integreret og væsentlig del af udenrigs- og sikkerhedspolitikken.
Derfor må den allerede igangsatte udvikling af forsvaret fortsættes, således at forsvaret i fremtiden bedre og mere fleksibelt kan imødegå også uforudsete trusler.
Kun herved kan forsvaret bidrage til Danmarks mulighed for at føre en aktiv udenrigs- og sikkerhedspolitik, og det er det, regeringen ønsker.
Det er regeringens hensigt i begyndelsen af 2004 at indlede forhandlinger om et nyt forsvarsforlig.
Forhandling