Aage Frandsen (SF), 2003-10-31:
Altså der er jo ikke nogen elev, der specielt har bedt om, at gymnasiet ser ud på en bestemt måde, for de kommende elever er sådan set ikke blevet spurgt om det her.
Jeg var ikke vild med, at den daværende opposition til højre sammen med Enhedslisten fik matematik gjort obligatorisk som C-niveau inde i faget naturfag for de sproglige.
Det var så jo en styrkelse af den naturfaglige dimension, som Enhedslisten, inden fru Pernille Rosenkrantz-Theil blev medlem af Folketinget, fik ind i gymnasiet.
Men jeg har det sådan, at selv om det er kommet ind på den måde, og når man også har lagt fysik ind som obligatorisk, så er jeg overbevist om med mine erfaringer, ikke kun som underviser, men også i den verden, jeg i øvrigt befinder mig i, hvor man beskæftiger sig med unge mennesker, at en pædagogisk tilgang til tingene ud fra, hvad det er for noget materiale, man har med at gøre, nemlig et fag, gør, at man sagtens kan undervise i matematik, i fysik og også i kemi - som man så godt nok kan fravælge, geografi eller biologi - på en sådan måde, at unge mennesker kan forstå det.
Men det forudsætter, at lærerne i matematik og fysik er sig bevidst, at et fag med nogle indgangsvinkler, med nogle metoder og med et indhold skal tilrettelægges på en sådan måde, at det er for de unges menneskers skyld og ikke for fagets egen skyld og ikke for lærernes skyld under nogen omstændigheder.
Det er en meget stor og må være en fantastisk dejlig udfordring for en fysiklærer, der måske ikke har haft den udfordring tidligere, men som nu får den.
Jeg har måske også fornemmelsen af, at der er nogle af dem, der måske endnu ikke har taget det til sig og derfor ikke har oplevet glæden endnu.
Allerede inden ministeren kom med sin redegørelse, havde jeg lejlighed til på SF's vegne at give udtryk for nogle synspunkter i en kronik i Politiken, og en række af de synspunkter, som var ministerens synspunkter i redegørelsen, svarede til det, som jeg på SF's vegne gav udtryk for i en kronik den 20. januar.
Det er derfor, at ministerens udspil både i redegørelsen og senere i oplæg til forhandlinger, var noget, som vi kunne sige var et udmærket udgangspunkt for kommende drøftelser; ikke, at vi var enige i alt, men vi syntes, at der i hvert fald var en række ting, som vi kunne se vi kunne være fælles om.
Det er derfor, det ikke er så overraskende, at det kan lykkes at blive enige om et resultat.
For det første har vi hele tiden være enige i, at opdelingen mellem matematikere og sproglige ikke er tidssvarende for det almene gymnasium.
For det andet er vi enige i, at det er fornuftigt med et introduktionsforløb.
Oprindelig havde vi ikke lagt os fast
på, om det skulle være et etårigt eller et halvårigt; umiddelbart foretrak vi dengang nok et etårigt, men udelukkede under ingen omstændigheder et halvårigt. Vi var klart tilhængere af, at man lavede det, som vi i dag kalder studieretningsforløb, som giver mulighed for, at man får synergieffekt mellem fag, som så kan samspille, hvilket ikke er muligt i dag.
Vi er enige i, at både det almendannende og det studieforberedende skal styrkes, og også, at det almendannende både skal indeholde humanistisk sproglige, men også naturfaglige og samfundsfaglige elementer.
Vi er enige i, at projektarbejde er godt, samspil mellem fagene er nødvendigt, og at det ud over en fagfaglighed også er vigtigt, at faglighed findes i bredere forstand.
Vi er også enige om, at det er vigtigt, at fagene udvikles, og at det, som har været fag én gang, ikke nødvendigvis fortsat skal være det, som er indholdene i fagene.
Vi ville godt være gået længere i retning af at bryde op på eksisterende fag.
Vi syntes, det var rigtigt, at der i udspillet lå, at man ikke længere skulle have faget latin, ikke fordi elementer i faget latin er overflødige, men vi mener, hvilket også blev resultatet, at det er bedre at se det i et sprogforståelsesforløb, som vi selv hele tiden har talt for som afløsning for faget latin.
Sådan er det jo altså; man kan ikke få det hele.
Det, som allerede burde have været lavet i reformen i 1980'erne, lykkedes så endelig nu efter ganske mange års forløb.
Nu retter man op på, at det almene gymnasium sådan set er den eneste af de gymnasiale uddannelser, som ikke har samfundsfag som obligatorisk fag.
Med hensyn til hf lagde vi vægt på nogle ting, som vi i første omgang ikke kunne genfinde i ministerens oplæg, nemlig en række ting, som efter vores opfattelse gjorde, at hf i højere grad fortsat ville være ligeværdig i forhold til de treårige gymnasiale uddannelser, dog med det forbehold, at man naturligvis, når det er et toårigt forløb, ikke kan stilles lige på alle punkter.
10. klasse som krav for netop at sikre, at hf har det niveau, som hf skal have
Jeg er også enig i og tilfreds med, at hf også rent fagligt kan blive styrket, bl.a. ved, at der bliver flere timer, og ikke mindst at faget dansk bliver styrket. I forhold til de to andre gymnasiale uddannelser er der tale om en mindre reform, fordi de to andre gymnasiale uddannelser jo over tid har gennemgået større ændringer, hvorimod det almene gymnasium har haft en tilbøjelighed til ligesom at lægge mere vægt på det, der var, end det, der var tidssvarende. Hvis vi ser på det resultat, der så er kommet ud af det, synes vi altså, at det gennemgående er godt.
Ikke mindst de ændringer, der skete omkring hf, betragter vi som meget positive.
Det indebærer, at hf fortsat er en meget vigtig del af det danske ungdomsuddannelsessystem, og at der også er et hf-voksenforløb, som i højere grad i fremtiden bliver tilrettelagt efter, om der er tale om voksne eller unge voksne.
Med hensyn til de elementer, der kom ind omkring naturfag, var vi godt tilfredse med, at det trods alt ikke blev faste obligatoriske fag, som man under alle omstændigheder skulle have, men at der blev en vis valgfrihed.
Der ligger en kæmpe udfordring for landets gymnasielærere i forhold til at få den her reform implementeret, en udfordring, som selvfølgelig også består i, at de pågældende gymnasielærere skal efteruddannes i forhold til det nye, der ligger, men der ligger også en kæmpe udfordring i, at man hele tiden sørger for, at det, som ligger i fagene, kan formidles på en sådan måde, at det er forståeligt.
Der er en tilbøjelighed til at sige, at der er nogle, der er sproglige, og der er nogle, der er matematikere.
Jeg tror i langt højere grad, at man kan sige, at der måske nok er nogle, der umiddelbart er tiltalt af det ene eller det andet, men det er også sådan, at en ordentlig formidling af fagene giver mulighed for, at stort set alle, hvis de i øvrigt har evnerne generelt, kan forstå fagenes indhold, hvis det formidles ordentligt.
Derfor er det også helt afgørende, at de nye ting, som ligger i den gymnasiale uddannelse, også er en udfordring for gymnasielærerne for at sikre, at de unge mennesker kan forstå det.
Med hensyn til den naturfaglige del skal man ikke se bort fra, at de sproglige jo hidtil, sådan som det er i øjeblikket, har haft naturfag og har haft matematik på C-niveau og også har haft elementer af det, der svarer til kemi og fysik.
Og det er her, at det er klart, at den måde, som det så praktiseres på, selvfølgelig i endnu højere grad med den form, det har, skal formes sådan, at de unge mennesker kan føle, at det også er naturligt for dem.
Den måde, som tilgangen hos nogle måske har været med, at der var nogle, der ikke kunne lære nogle ting, er helt forkert.
Min erfaring er i hvert fald, at hvis den rette formidling er til stede, hvis viljen er til stede fra begge sider, så er man i stand til at opnå ganske store resultater.
Med hensyn til det, der oprindelig lå, betragter vi det også som positivt, at valg af andet sprog er, som det blev,
med hensyn til at det er sikkert, at man nu også i praksis kan vælge fag som fransk og spansk. I forhold til det forløb, der har været efter forligets indgåelse, er vi glade for, at de ønsker, der blev fremsat efter høringsfasen, i meget stor udstrækning er blevet fulgt, selvfølgelig med undtagelse af nogle punkter, hvor forliget var entydigt, som man selvfølgelig ikke kan forlange, at forligsparterne skal bryde op i.
Men hvor der var mulighed for at lave en tolkning, har der været en meget positiv holdning til det.
I den forbindelse vil jeg godt nævne, at det, at man også kan skrive projektopgave i fagene dansk og historie, var noget, vi alle i kredsen var hundrede procent enige om.
Jeg vil godt sige, at vi havde foretrukket, at man kunne lave gruppeeksamener.
Vi havde foretrukket, at fagene i højere grad var blevet brudt op, og at faget filosofi/idéhistorie var indgået i en sammenhæng med oldtidskundskab/religion.
Vi havde ønsket, at efteruddannelse i højere grad var udmøntet tidligere, og hvis det viser sig, at der bliver problemer med det, synes jeg, vi skal kigge på det.
Vi er glade for det udviklingsprogram, der ligger.
Og med hensyn til den kommende udmøntning forventer vi selvfølgelig, som vi jo altid gør, at vi er med til det, og at det følges op i den ånd, der ligger i det, som er aftalens indhold, og det, som ligger i lovforslaget. Det er klart, at når man laver et forlig, så er der noget, man godt ville have haft anderledes.
Det siger sig selv.
Men i forhold til de muligheder der lå, så synes vi, at det er et godt resultat, som vi er meget tilfredse med.
Og vi er egentlig også godt tilfredse med, at det er en Venstreundervisningsminister, der nu er med til at gennemføre en række ting, som undervisningsmæssigt, pædagogisk, har rødder tilbage til en fordums tid i slutningen af 1960'erne. Det skal undervisningsministeren ikke klandres for.
Det er noget, som aldrig har fundet sted, og derfor kan ministeren roligt afvise denne myte, hvis ministeren skulle blive udsat for, at den bliver fremført.