runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jes Lunde (SF), 1997-12-18:
Venstre er imod at suge penge op af borgernes lommer, kunne vi høre, og det er jo også et meget sympatisk synspunkt.
Men jeg kan måske så undre mig over, at de største økonomiske indgreb, der blev lavet i det her efterår, dér, hvor man tog flest penge overhovedet fra borgernes lommer, ja, det blev jo lavet sammen med Venstre.
Det var
Hr. Thor Pedersen sagde også, at det, Venstre ville, var at skabe bedre livsmuligheder.
Det kan jeg godt forstå, men jeg kan forstå, at man kun vil det for nogle, når jeg kigger på de ændringsforslag, man stiller.
For det kan jo ikke være de arbejdsløse, der skal smides hurtigere ud af a-kassen; det kan ikke være dem, der går på daghøjskole og produktionshøjskole, hvor man nu vil skære dramatisk ned; det kan ikke være de mennesker, der gerne vil bruge uddannelsesorlov, for den forringer man voldsomt; det kan ikke være dem, der er optaget af at få et bedre miljø i Danmark, for miljøpolitikken vil man også ødelægge.
Så det kan ikke være dér.
Så når Venstre vil skabe bedre livsmuligheder, må det kun være for den allerbedst stillede del af befolkningen.
Det er jo dér, man har de konkrete forslag: øgede gaver til den rigeste del af pensionisterne, afskaffelse af lejeværdien, især store gaver til de rigeste.
Det er politik, vi kan forstå.
Så er skillelinjen klar igen i dansk politik: Venstre er de riges parti.
Småkårsfolk gør en dårlig forretning ved at stemme på det parti.
Thor Pedersen (V), 1997-12-18:
Hr. Frank Aaen spørger om vore synspunkter om dette at genetablere folkepensionens grundbeløb.
Jamen vores primære synspunkt er at holde regeringen fast på det løfte, at folkepensionen er en umistelig ret.
Det var det, statsministeren sagde.
Det var sådan det sikre fundament for pensionisterne.
Og det er det, man har svigtet i forbindelse med skattereformen, hvor man har konverteret en del af grundbeløbet til indkomstafhængige ydelser og dermed fjernet ca. 1,1 mia. kr. brutto fra pensionisternes forbrugsmulighed.
Så det er i virkeligheden et spørgsmål, om man har det princip, at vi skal have en folkepension.
Ideen i det var jo netop at sikre, at der var en stort set ensartet indkomstudvikling for dem, der var på overførselsindkomst.
Det er jo ikke bare for pensionister, men dem på overførselsindkomst og dem, man i øvrigt havde på arbejdsmarkedet.
Det er vel også sikret med satspuljen, og det har så i øvrigt medført, at man bruger de midler bl.a. til fordel for pensionister og folk, der er socialt dårligt stillet.
Sådan anvendes pengene jo af de partier, der er med i forliget.
Hr. Bjørn Elmquist spørger til flygtninge.
Jamen det er et retskrav at blive anerkendt som de facto-flygtning.
Altså vi siger, at det er en individuel vurdering.
Og formålet er altså, at folk kan komme hjem igen på det tidspunkt, hvor de i hvert fald ikke er personligt forfulgt.
Det er vel det, der adskiller konventionsflygtninge og de facto-flygtninge, at langt hen ad vejen er det i den gruppe, man finder dem, hvor man ikke kan sige, at de opfylder betingelserne, nemlig det at være personlig forfulgt, men måske er flygtet fra andet, nemlig fra fattigdom og ringe levevilkår, og håber, at de kan skabe en anden tilværelse et andet sted og et bedre sted, hvilket er fuldt forståeligt.
Men vi må blot erkende, at det ikke er inden for de danske muligheder alene at løfte den opgave med at løse alverdens fattigdomsproblemer.
Jeg fik to svar af fru Pia Gjellerup på mit spørgsmål før, nemlig først et forkert svar og så intet svar.
Det forkerte svar var med hensyn til, hvad det er, vi vil gøre for bekæmpelse af ledighed og for aktivering.
Venstre foreslår at fremrykke aktiveringen, således at kontanthjælpsmodtagere skal aktiveres fra den første dag, og således at ledige i dagpengesystemet ikke først skal aktiveres efter 2 år, men efter 1 år.
Vi ønsker altså at gøre mere for, at folk kommer ud af passiv forsørgelse og får mulighed for at blive selvhjulpne, end det, regeringen og Socialdemokratiets ordfører står for.
Så til intetsvaret: Jeg spurgte helt præcist og konkret, om det var muligt at svare ja eller nej på det spørgsmål, om dette at lægge nye byrder på danske virksomheder i form af sygeskat, arbejdsmarkedsbidrag og nye afgifter for i alt 6,5 mia. kr. ekstra i 1998 vil fremme muligheden for skabelse af arbejdspladser i private virksomheder - altså om der bliver flere eller færre af den grund.
Det må Socialdemokratiets ordfører kunne svare klart på.
Pia Gjellerup (S), 1997-12-18:
Det fatter jeg simpelt hen ikke.
Men hr. Thor Pedersen tænker jo ikke sådan fuldstændig, som vi andre gør.
Jeg kan ikke forstå, at man længes tilbage til en tid, hvor hr. Thor Pedersen var økonomiminister, hvor han præsiderede over en udvikling, hvor Danmark mistede 100.000 private arbejdspladser, hvor arbejdsløsheden satte rekord, hvor vi havde et offentligt underskud på mellem 30 mia. kr. og 40 mia. kr., hvor vi havde 20.000 tvangsauktioner om året, hvor vi havde et havde et hav af konkurser i erhvervslivet, og hvor der var ufattelig mange skattefiduser, som først senere er blevet afdækket i deres fulde udstrækning.
Det fatter jeg ikke at man længes tilbage til.
Men som hr. Thor Pedersen siger: Nu har vi råd til velfærdssamfundet.
Ja, det har vi, takket være at denne regering har skaffet råd til det.
Da hr. Thor Pedersen var økonomiminister, havde vi nemlig ikke råd til det.
Frank Aaen (EL), 1997-12-18:
Jeg spørger på baggrund af hele det politiske forløb i efteråret - først en dårlig finanslov baseret på SF, CD og hr. Jacob Haugaard og derefter en dårlig vandmiljøplan baseret på SF, Venstre og De Konservative.
Hvorfor valgte man den politiske drejning her i efteråret?
Det eneste vigtige krav fra regeringen har tilsyneladende været, at man ville have nye stramninger for de arbejdsløse.
Det gjorde finansloven dårligere, og det bevirkede altså også, at vandmiljøet stadig er udsat for en stor risiko for kvælstofforurening.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1997-12-18:
Under debatten om ændringsforslagene i går var der på et tidspunkt en meget stor diskussion om den danske flygtningepolitik, som gik på, om det skulle prioriteres at forsøge at hjælpe flygtninge ved at integrere dem i det danske samfund eller hjælpe flygtningene i nærområderne.
Socialdemokratiets indsats i den debat bestod primært i at forklare, at hjælpen ikke kunne finde sted i nærområderne, men skulle finde sted i Danmark ved at integrere udlændingene, og derfor vil jeg gerne spørge fru Pia Gjellerup her under debatten i dag, som jo er en mere generel debat: Hvad er egentlig baggrunden for Socialdemokratiets stærke modstand mod vores ønske om, at flygtninge skal hjælpes i deres nærområder?
Hvorfor er Socialdemokratiet egentlig imod, at det er i de lande, folk flygter til i første omgang, når de flygter fra deres hjemland, vi via FN skal oprette flygtningelejre og hjælpe dem, der er i nød, i stedet for at de skal transporteres halvvejs rundt om jordkloden her til Danmark, og at vi så skal hjælpe dem ved at lave integrationsplaner i Danmark?
Hvad er baggrunden for det?
Jeg kan simpelt hen ikke forstå
Socialdemokratiets modstand mod, at flygtningene skal hjælpes i deres nærområder
Arne Melchior (CD), 1997-12-18:
Jeg holder så meget af fru Pia Christmas-Møller - men hun er måske slet ikke klar over det, og så være det hermed deklareret - at jeg føler det lidt ubehageligt at skulle stille følgende spørgsmål over for fru Pia Christmas-Møllers jongleren med tal med hensyn til, at Danmark i de sidste 5-6 år er blevet fattigere som samfund, som borgere, familier, virksomheder:
De statistikker, som jeg er i besiddelse af, og som vist er uangribelige, viser, at uanset hvordan vi deler det op: ledige eller i arbejde, akademikere eller ufaglærte, i egen bolig eller i lejet bolig, børnefamilier eller enlige, osv. osv. - eller hvordan man nu kan dele det op - er alle steget ganske væsentligt i levestandard, i rådighedsbeløb, i økonomiske muligheder i den periode, i de sidste 5-6 år, og det samme er det danske samfund som helhed. Er fru Pia Christmas-Møller ikke enig i dét?
Annette Just (FP), 1997-12-18:
Jeg vil blot ganske kort meddele - fordi der står skrevet i betænkningen, at Fremskridtspartiet ved anden behandling vil meddele, hvordan vi stemmer - at vi vil stemme nej til ændringsforslag nr. 4-6 og nr. 11-13; og når de så alligevel er kommet igennem, vil vi i den sidste ende stemme nej til selve lovforslaget.
Peter Duetoft (CD), 1997-12-18:
Efter gårsdagens afstemninger over de mange ændringsforslag, der var stillet til finanslovforslaget for 1998, har vi i Finansudvalget haft et møde med henblik på den tekniske gennemgang af afstemningsresultaterne.
Jeg kan herefter på hele Finansudvalgets vegne meddele det højt ærede Ting, at denne gennemgang ikke har givet anledning til bemærkninger eller til, at der stilles yderligere ændringsforslag, og finanslovforslaget kan derfor nu indstilles til Tingets fortsatte behandling. Jeg vil dog lige tilføje en enkelt bemærkning, nemlig
den, at jeg vil benytte lejligheden til dels at takke Finansministeriets embedsmænd, men også Finansudvalgets sekretariat
for det store arbejde, de har gjort i forbindelse med finanslovforslaget og dets arbejde.
Det er utrolig afgørende også for den politiske side af arbejdet, at rygraden - nemlig administrationen - er meget behjælpsom, meget effektiv og meget nidkær i sit arbejde, og jeg synes at jeg her ved starten af generaldebatten godt på Finansudvalgets vegne vil sige tak for den bistand, vi har fået, og sige, at det som sædvanlig har været en fornøjelse at samarbejde med de pågældende.
Frank Dahlgaard (KF), 1997-12-18:
Jeg vil gerne rose Socialdemokratiet og Socialdemokratiets ordfører - det er jo altid god pædagogik - ikke så meget for det, der blev sagt om uddannelsen, for det var efteruddannelse og arbejdsmarkedsuddannelse, hvor der bruges alt for mange penge i forhold til det, man får for dem.
Nej, det er for ungdomsuddannelserne, for det, der sker i folkeskolen, og for det, der sker på næste trin efter folkeskolen.
Det koster mange penge, og her er regeringen i det forløbne folketingsår begyndt at stille krav og begyndt at sige, at vi skal have mere for pengene.
Det skete i forbindelse med det analysearbejde, der blev sat i gang med »Danmark som foregangsland«, hvor man også tog fat på grundskolen, og hvor der kom meget krasse ord fra ministrene om, at nu skulle der ske en opstramning, nu skulle der ske en effektivisering, og nu skulle man have mere for de samme penge.
Det synes vi er positivt, og det vil vi gerne rose regeringen for.
Frank Aaen (EL), 1997-12-18:
Derfor afbrød man forhandlingerne med Enhedslisten om finansloven og baserede den på CD og hr. Jacob Haugaard, og derfor spørger jeg: Er det andet end snak, når regeringen siger, at den er imod V og K's arbejdsmarkedspolitik?
Thor Pedersen (V), 1997-12-18:
Jeg havde egentlig glædet mig til at høre, hvad det var, fru Pia Gjellerup ville fortælle Folketinget om alt det, Socialdemokratiet vil fremover, men jeg må konstatere, at to tredjedele af tiden blev brugt til at fortælle om, hvad det er, V og K vil, og det synes jeg egentlig er ganske tilfredsstillende, hvis det bare var sådan, at det virkelig var det, vi ville.
Men jeg kan ikke genkende de postulater, fru Pia Gjellerup kom med, som det, Venstre har formuleret som sine ønsker for og krav til fremtiden.
I går gik meget, ja, måske det meste af tiden med at diskutere forskellen mellem Socialdemokratiets og Venstres grundholdninger.
Socialdemokratiet er indædt modstander af, at man fremrykker tidspunktet for aktivering og jobtilbud, og kæmper en indædt kamp for, at man skal have en særlig ret til at være passivt forsørget så længe som muligt, i stedet for at sige, at alle ressourcer skal bruges på at få folk i arbejde, og derfor vil jeg gerne stille bare ét konkret spørgsmål til fru Pia Gjellerup, som hun må kunne svare klart ja eller nej til.
I finansloven foreslår Socialdemokratiet - hvis fru Pia Gjellerup altså har tid til at lytte efter - at lægge nye byrder og afgifter for 6½ mia. kr. på dansk erhvervsliv i 1998, så derfor må jeg spørge: Mener fru Pia Gjellerup, at man får flere i arbejde ved at lægge nye byrder på dansk erhvervsliv, eller mener fru Pia Gjellerup, at man får færre i arbejde?
Det må man kunne svare klart ja eller nej til, for det er præcis det, der er forskellen i livsopfattelsen blandt socialdemokrater og blandt Venstrefolk.
Pia Gjellerup (S), 1997-12-18:
Hr. Frank Dahlgaard skal jeg kun takke for rosen til regeringen og sige, at jeg også kan kvittere for den på regeringspartiets vegne.
Med hensyn til det, vi ønsker at satse på i udviklingen af uddannelsesområderne, skal vi se, hvad vi kan få ud af den tillid, der vises, og om vi kan blive enige om, at det, der sker, også er godt. Det håber
jeg vi kan blive enige om. Til hr. Frank Aaen vil jeg sige, at vi ønsker at tilrettelægge en politik på arbejdsmarkedet, hvor vi i takt med den udvikling, der skaber stadig flere arbejdspladser, hele tiden sikrer et arbejdsmarkedssystem, som kan sørge for, at de ledige bliver kvalificeret til og også forpligtet til at tage de ledige job, der opstår.
Vi ønsker at arbejde i takt med udviklingen og selvfølgelig også - selv om det måske nogle gange kan virke noget hårdt - inspirere de ledige til at gå i arbejde.
Det tror jeg i øvrigt i meget høj grad er i de lediges interesse, og det er også det, der meldes ud.
Man er faktisk glad for at komme i arbejde, og man er også glad for at have nogle ordentlige afsæt til det.
Kritikken af Venstres og De Konservatives forslag - og det vil også være et svar til hr. Thor Pedersen - tager udgangspunkt i, at vi i meget høj grad ønsker at medvirke til, at de ledige kommer så tidligt i aktivering som muligt, at de kommer i arbejde, og at der ikke er noget i arbejdsmarkedspolitikken, der hindrer dem i at komme i arbejde.
Men det er ikke det, hr. Thor Pedersen lægger op til på Venstres og De Konservatives vegne.
Når vi ser Venstres og De Konservatives ændringsforslag, er det noget andet end de pæne ord, de går rundt og siger.
Venstres og De Konservatives ændringsforslag lægger op til, at det lige netop er de ledige, som er i aktivering eller i uddannelse for at kvalificere sig til arbejdsmarkedet, der bliver ramt.
De bliver smidt dem ud af dagpengesystemet, og det er virkelig at gå den forkerte vej.
Det ryk, V og K laver nu, går i den forkerte retning, og det virker ganske uforståeligt og uden sammenhæng med de paroler, Venstre og De Konservative ellers prøver at markedsføre sig på.
Jette Gottlieb (EL), 1997-12-18:
Jeg er da meget glad for, at fru Pia Gjellerup netop understregede det utrolig frugtbare og i øvrigt også arbejdsskabende i, at de arbejdsløse har mulighed for at uddanne sig, og i sin kritik af V og K kom fru Pia Gjellerup meget ind på det.
Men så vil jeg spørge, om det også er noget, som vil give sig udslag i regeringens lovarbejde i det kommende år, for i dette år har tendensen sådan set været den modsatte
Så sent som i tirsdags tredjebehandlede vi lovforslag nr. L 23, hvor regeringen netop foretog en indskrænkning af de lediges mulighed for uddannelse, og det var kun ét blandt flere af de forslag, som Enhedslisten satte hælene i over for, og som åbenbart var så vigtige for regeringen, at den valgte at foretrække hr. Jacob Haugaard som finanslovpartner frem for Enhedslisten.
Kim Behnke (FP), 1997-12-18:
Da jeg hørte fru Pia Gjellerups selvrosende valgtale, troede jeg et øjeblik, at statsministeren havde tænkt sig at give fremmøde i salen i dag og måske ligefrem udskrive folketingsvalg, for mage til valgflæsk fra fru Pia Gjellerup og Socialdemokratiet har vi ikke hørt tidligere i debatten.
Socialdemokratiets ordfører gik på talerstolen og malede med den brede pensel et plastikindtryk af, hvor flot og fantastisk tingene fungerer i det danske samfund.
Nu er f.eks. alle problemer løst inden for hjemmehjælpen.
Der vil være ældre, som i denne jul sidder og ikke kan få gjort rent og ikke kan få nogen til at komme og lave mad for dem, fordi der er nogle hjemmehjælpere, som hellere vil holde faglige møder eller glemmer at melde fra, fordi de skal sidde og holde koordinationsmøde.
Sådan er virkeligheden, og fordi Socialdemokratiet har sat et par kroner af på finansloven, løses de store problemer ikke. Lad os tage fat i virkeligheden, som den er, frem for at holde valgtaler, og når statsministeren ikke engang er her, er der overhovedet ingen grund til at holde valgtaler, for valget bliver jo ikke udskrevet i dag.
Pia Gjellerup (S), 1997-12-18:
Til fru Jette Gottlieb skal jeg sige, at vi for det første har i går fjernet en barriere for uddannelse, nemlig ved at fjerne gebyrerne for arbejdsmarkedsuddannelser.
Med hensyn til de lediges mindre muligheder for uddannelse, som fru Jette Gottlieb spørger til, er det udelukkende på et område, hvor der er arbejde at få, og hvor sandsynligheden for, at vedkommende kommer i arbejde, er så stor, at uddannelsen ikke må være en undskyldning for ikke at komme i arbejde.
Det er nemlig det aktive arbejde ude på arbejdsmarkedet, vi prioriterer allerhøjest.
Til hr. Kim Behnke skal jeg sige, at det er da muligt, at en tale ved en finanslovbehandling bliver selvros, men jeg synes faktisk, der er grund til at rose de resultater, vi har opnået, og det kan jo ikke overraske.
Vi er faktisk glade for, at nogle af de målsætninger, vi har arbejdet frem mod i årevis, også er blevet opfyldt: Der er mange flere mennesker i arbejde, vi har en langt bedre offentlig økonomi, erhvervslivet har et langt større overskud, der er ingen konkurser og stort set ikke nogen tvangsauktioner
, osv.
Det synes jeg der er grund til at være glad for, og jeg skal beklage, hvis jeg er for glad for det.
Men det handler jo altså om mennesker, og derfor synes jeg, der er grund til at være glad.
Jeg har ikke på nogen måde sagt, at alle problemer er løst.
Der er masser af problemer, og det er også grunden til, at vi gennem forhandlinger og aftaler er nået frem til en finanslov, som vil være med til at løse yderligere nogle problemer.
Jeg tror aldrig, vi kommer i den situation, hvor vi selvtilfredse kan læne os tilbage og sige, at nu er tingene, som de skal være.
Det bliver de bestemt ikke, heller ikke på hjemmehjælpsområdet med de ændringsforslag og den kvarte milliard kroner, der er afsat efter aftale med SF.
Men det er et signal om, at vi faktisk her i Folketinget sammen med kommunerne tager det problem, hr. Kim Behnke understregede, så alvorligt, at vi gerne vil gå i gang med at finde nogle løsningsmuligheder, så hjemmehjælpen bliver tilrettelagt bedre.
Jeg vil til gengæld ikke give hr. Kim Behnke ret i den lidt usympatiske beskrivelse, der blev givet
af, hvad hjemmehjælperne laver i julen. Og så vil jeg på et tidspunkt, når jeg får tid til det, vende tilbage til hr. Kristian Thulesen Dahl og hr. Thor Pedersen.
Ole Stavad (S), 1997-12-18:
Man kan jo ikke klandre hr. Thor Pedersen for, at der ikke er
en linje i det, som Venstre og også De Konservative står for.
Vi fik det afdækket meget klart i går under behandling af ændringsforslagene.
Man ønsker, at de, der har mindst, i hvert fald ikke skal hjælpes, og de, der har mest, skal have endnu mere.
Hvo, som har, skal mere gives.
Hvo, som intet har,
skal endog fratages det lidet, de har.
Er det ikke sådan, der står et eller andet sted i et eller andet skrift? Det er fuldstændig utroligt, at Venstre og De Konservative stiller forslag om at vende tilbage til hele svineriet i forhold til selskabstømninger, at goodwillbeskatning skal afskaffes, at aktieavancebeskatning skal føres tilbage til alt det, der blev lavet plat og fiduser på, at ejendomsavancerne skal føre tilbage til det, der blev misbrugt til at lave spekulation.
Og samtidig skal pensionisterne, men kun den lille del af pensionisterne, som har store indkomster, enlige med ca. 200.000 kr., ægtepar med ca. 300.000 kr., være de eneste, der skal have noget som helst, hvis Venstre og De Konservative kommer til. Hr. Thor Pedersen, kan vi ikke bare få fem eksempler på, at der er nogen, der har fået en skidt behandling, konkrete eksempler med konkrete mennesker, så vi kan tage den diskussion, i stedet for at den vildførelse, som hr. Thor Pedersen er ekspert i, får lov at fortsætte?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1997-12-18:
Jeg kan forstå, når Socialdemokraterne taler om, at vi skal hjælpe flygtninge i nærområder i stedet for at integrere dem i Danmark, for man henviser til Somalia-aftalen, den, Socialdemokraterne forsøgte at få igennem.
Det er sådan grundbetingelsen, kan jeg forstå, for at vi kan få etableret de forhold, der skal til, for at vi kan være bekendt at sende flygtninge hjem til deres nærområder.
Det synes jeg egentlig er interessant, for det lægger jo en meget stor dæmper på, hvor mange det overhovedet vil være muligt at sende tilbage ifølge Socialdemokratiets terminologi.
Var det ikke bedre at tage udgangspunkt i, at det sted, flygtninge flygter til, det første land, de flygter til, er dér, hvor vi via FN skal være med til at hjælpe til med at oprette flygtningelejre, hvor flygtningene så kan opholde sig? Var det ikke langt bedre i stedet for at have en politik, der nærmest beder flygtningene om, når de er flygtet fra deres hjemland, at vurdere, at Danmark måske kunne være et godt land at rejse til?
Det er jo det, vi beder om.
Det er, at prioriteringen bliver lagt om, så den ikke ligger på en integrationsindsats i Danmark, men ligger på, at vi skal hjælpe flygtninge i deres nærområder.
Hvorfor - jeg har ikke fået svar endnu - er Socialdemokratiet så meget modstander af det?
Thor Pedersen (V), 1997-12-18:
Fru Pia Gjellerup spørger, om jeg længes tilbage.
Ja, altså, hvis det er et personligt spørgsmål, så vil jeg sige, at der var noget i barndommen; der var også noget, især i december måned ved juletid, som man syntes dengang.
Men det er vel ikke det, det kører på. Men politisk altså: Om jeg længes tilbage?
Så vil jeg sige nej.
Jo, jeg længes frem til det tidspunkt, hvor Socialdemokratiet ikke kan blokere for, at man fører en ansvarlig økonomisk politik i en dansk regering og et dansk Folketing.
For det, jeg erindrer, er for så vidt det samme billede som nu, at i de 7 år, jeg sad i regering under Schlüters ledelse, måtte vi hvert eneste år kæmpe med Socialdemokratiet om hver eneste mulige krone i offentlige besparelser, og hver eneste gang, Socialdemokratiet mente, de havde fået en sejr, var det, hvis de kunne presse os til, at vi skulle bruge flere penge, end vi selv mente var forsvarligt.
Det var hovedproblemet, og derfor er der ikke noget nyt nu i forhold til dengang.
Der er et flertal i Folketinget, der fører en uansvarlig økonomisk politik funderet på socialdemokratisk tankegang.
Så enkelt er det.
Så er der et svar til hr. Jes Lunde, som jeg vil tillade mig at køre lidt sammen med svaret til hr. Ole Stavad.
De spurgte: Hvad er det så, vi vil?
Hvem skal få det bedre?
Hvem skal have det værre?
Ja, hvem er det egentlig til fordel for med liberal tankegang om frihed for den enkelte til at vælge frit?
Hvem er det til fordel for ud fra princippet om, at pengene følger patienten, eller pengene følger den ældre i ældreomsorg?
Hvorfor skal det kun være socialdemokratiske medlemmer i EU-Parlamentet, der kan vælge et privat behandlingssted, når de har smerter?
Hvorfor skal det kun være socialdemokratiske medlemmer af Folketinget, der kan vælge privat behandling på et sygehus, fordi de har råd til at betale, hvad almindelige mennesker ikke har? Se, ideen i det at give et frit valg, det, at man selv kan bestemme, hvor den offentlige ydelse skal honoreres, er jo lige præcis, at ganske almindelige mennesker, som ikke selv har råd til at betale, kan få den samme mulighed som dem, der har råd til at betale.
Derfor er sandheden, at hvis man vil hjælpe almindelige mennesker, så gør man det ved at gennemføre liberal tankegang og ikke socialdemokratisk beton.