Høgni Hoydal (T), 2005-05-31:
Et stort land skal ikke bestemme over, hvad et lille land mener.
Alle har samme vægt, og alle skal have muligheden for at blive hørt.
Nogenlunde sådan sagde statsministeren i spørgetimen i dag i henhold til den franske folkeafstemning.
Vi skal oplyse, debattere, vende alle muligheder og tage en beslutning på sagligt grundlag.
Sådan har argumenterne også lydt i den danske EU-debat igen og igen.
Det har vi stor respekt for.
Vi har respekt for det danske folkestyre, og vi vil ikke fra færøsk eller grønlandsk side lægge os ud med det danske folks afgørelse om sit tilhørsforhold til EU.
Derfor havde vi også håbet, at den samme respekt og de samme argumenter om oplysning, debat og de små landes ret til at vælge sit eget forhold til EU ville gælde for Færøerne og Grønland.
Hidtil har Færøerne og Grønland haft muligheden for at stå uden for, og der har været respekt for det fra dansk side.
Det ved jeg at man også fra Folketingets og regeringens side ønsker fremover.
Men der kan jo ikke herske nogen tvivl om, at den øgede danske EU-integration har konsekvenser for Færøerne og Grønland og for vores samarbejde med Danmark.
Danmark har valgt at gå med i en union med en lang række lande.
Hidtil har EU-integrationen først og fremmest fundet sted på områder, som Færøerne og Grønland i dag selv administrerer: Handelspolitik, miljøpolitik og andet.
Men med forfatningstraktaten lægges rammerne for, at også de områder, som Danmark administrerer på vegne af Færøerne og Grønland, bliver besluttet eller koordineret i EU-regi.
Udenrigs-, forsvars-, sikkerhedspolitik, retspolitik, statsborgerskab, valutapolitik, asyl- og visapolitik er blot nogle af de områder, som forfatningstraktaten lægger nye rammer for at samarbejde om i unionen.
Og alt dette er jo områder, som Danmark til stadighed fastholder er et dansk område, som Danmark også varetager på vegne af Grønland og Færøerne.
Langt den nemmeste løsning set fra mit partis side havde jo været, at man sagde, at når Danmark går ind i EU med udenrigspolitik, sikkerhedspolitik osv., overfører man det samtidig på Færøerne.
Det ville være den enkleste løsning og også være den frieste løsning for Danmark, så Danmark ikke skulle være afhængig af, hvad vi nu mener i Grønland og Færøerne om disse sager.
Men Danmark er altså i færd med at træffe afgørelse om at gå ind i EU, også med de områder og med de søjler, som man siger er fælles mellem Grønland, Færøerne og Danmark, og det er her, problemet opstår, og det er det problem, vi gerne vil have belyst nærmere i en uafhængig undersøgelse af de politisk-økonomiske konsekvenser.
For vi ved jo godt, at traktaten ikke juridisk er gældende for Færøerne og Grønland.
Det havde vi ikke behøvet at spørge nogen om.
Det vidste vi i forvejen.
Men det er præcis på disse områder, som er fælles, og som muligvis når mere med ind i EU, at problemerne opstår.
Den redegørelse, der er lavet, har altså kun den rent juridiske tilgang til problemet, men rejser samtidig en lang, lang række spørgsmål, som er ubesvarede.
Og det burde i sig selv være grund nok til at få foretaget en videre undersøgelse.
Jeg ved ikke, om man kan bruge så mange billeder for at få forklaret, hvordan vi ser det fra færøsk og grønlandsk side.
Det burde jo være soleklart, og det er denne sag, vi ønsker at få belyst, og som vi ikke føler er belyst godt nok.
Hr. Lars-Emil Johansen og hr. Kuupik Kleist og andre har nævnt de mange spørgsmål, der står ubesvarede hen.
Dem skal jeg vende tilbage til i bemærkninger videre i sagen.
Det er et meget beskedent ønske, vi har, og det er svært for ikke at sige umuligt at se, hvad argumenterne mod at foretage en uafhængig undersøgelse egentlig er.
Man vil gerne feje noget ind under gulvtæppet.
Det er meget nemt at stå med den argumentation, når vi i Færøerne og Grønland føler, at det, der er ved at ske, er, at Færøerne og Grønland kan komme ind i EU gennem bagdøren.
Jeg synes, det er en underlig beslutning, hvis man vil udsætte sig for den kritik, at der er noget, man forsøger at skøjte hen over.
Nu skal jeg ikke gøre så meget ud af det her, men det virker, som om man er i en slags fornægtelsesfase over EU-udviklingen, når det gælder forholdet Danmark-Færøerne-Grønland.
Man prøver at fornægte problemerne.
Jeg vil da håbe, man kommer ind i en virkelighedsfase, hvor man ser problemerne i øjnene og tager fat i dem og behandler dem åbent i en åben debat og med al den saglige grundighed, som behøves. Så jeg vil stædigt opfordre til, at man vedtager dette forslag, vi har stillet, og så kan man, som hr. Holger K. Nielsen nævnte, finde ud af, hvordan man foretager undersøgelsen.
Det ville være det bedste for Færøernes demokrati, for det grønlandske demokrati, og det ville også være en vigtig brik i det danske demokrati.