Birthe Rønn Hornbech (V), 2002-03-14:
Jeg vil komme med den påstand, at uanset hvor mange smagsdommere der havde udtalt sig, så ville det ikke ændre på fru Lissa Mathiasens holdning.
Hvad er det for nogle mennesker, der kommer ud?
Jamen hele den socialdemokratiske tone, den skal der altså gøres op med nu.
Jeg kan jo igen tydeligt høre, at fru Lissa Mathiasen betragter de kriminelle som ofre for systemet.
Det er nogle andre ofre, vi har kik på og gerne vil gøre noget for.
Også dette lovforslag er gammelt arvegods fra Venstre og De Konservative, og det kan vi naturligvis støtte.
Forslaget har to dele, dels at retten til aktindsigt i fængslerne begrænses, dels at fangeflugt kriminaliseres.
Nu har vi hørt meget om Straffelovrådet under den tidligere forhandling, og derfor er det jo interessant at se, at dette forslag bygger på en udtalelse fra Straffelovrådet
fra 1996
Den udtalelse har ikke gjort særlig stort indtryk på Socialdemokratiet og De Radikale, siden man ikke for længst har fremsat dette lovforslag.
Jeg synes, det er værd at bemærke, når man nu hænger sig så meget i Straffelovrådet.
Derfor forventer jeg selvfølgelig også, at alle de partier, der har lovprist Straffelovrådet her i dag under det forrige forslag, naturligvis tilslutter sig dette her.
Hvorfor skal aktindsigten i fængslerne begrænses?
Ja, det siger Straffelovrådet jo meget klart: at det er for at undgå repressalier.
Erfaringen viser, at risikoen for repressalier fra stærke indsatte er så betydelig, at Kriminalforsorgen normalt kun modtager belastende oplysninger fra medindsatte, hvis de kan garanteres anonymitet, men det kan de jo ikke på grund af reglerne om aktindsigt.
Det vil altså sige, at de, der mobber og banker og truer de andre, kan lukrere på reglerne om aktindsigt, for ingen tør sige noget, fordi deres navn står i sagen.
Det er ikke for tidligt, at der bliver sat en stopper for det, og det er den rene efterladenhed, at den tidligere regering ikke har gjort noget ved det. Man har i årevis vidst, hvordan forholdene var i fængslerne.
Det har ikke skortet på henvendelser til Folketingets Retsudvalg fra de ansatte i fængslerne.
Så jeg vil gerne takke justitsministeren for, at det her er blevet fremsat så hurtigt.
Vi kan sige, at nu har vi forhåbentlig fået i hvert fald noget mere snor i tyrannerne i fængslerne.
Det andet forslag er en nykriminalisering af fangeflugt.
Vi finder, at det er rimeligt, at der også her er en mærkbar forskel i sanktionerne for dem, der opfører sig ordentligt, og dem, der stikker af fra fængslerne også med den følge, at ofrene jo tit og med rette bliver meget ilde berørt ved tanken om, at de, som de troede sad inde, er flygtet.
Det er en nydannelse, og der kan man jo spørge en masse lærde om, hvorvidt man synes dét.
Så for at foregribe kritikken af det, vil jeg sige: Forslaget er fremsat ud fra den holdning, at der skal være alvor i afsoningen.
Det skal stå helt klart, at når der er afsagt en dom, er det alvor, og hvis ikke man følger de regler, der er fastsat for de indsatte, skal hammeren falde, så det kan mærkes.
Jeg føler, jeg har fået talt fuldkommen ud med Socialdemokraterne om proceduren med høringssvar under den sidste sag, og jeg kan bare igen konstatere, at fru Lissa Mathiasen ikke har henvendt sig til mig for at diskutere den sag, så vi kunne have fået førstebehandlingen udsat.
Når nu fru Lissa Mathiasen med hensyn til spørgsmål om fangeflugt godt vil have en masse statistikker og ekspertudredninger, så afslører fru Lissa Mathiasen jo den grundlæggende forskel på det, der var Socialdemokratiets retspolitik og det, der er den nuværende regerings retspolitik.
Fru Lissa Mathiasen vil bare komme rendende efter ulykkerne og så prøve at rette op på det, men det er ikke denne regerings intention.
Vi har nogle politiske holdninger i retspolitikken.
Dem har vi haft i årevis, dem er vi gået til valg på, og dem gennemfører vi.
Det er ikke et spørgsmål om faglighed, det er et spørgsmål om politik.