Villy Søvndal (SF), 2002-04-09:
Det er 6 år siden, Folketinget sidst havde en forespørgsel om Christiania.
Daværende forsvarsminister Hans Hækkerup konkluderede i sit indlæg med ordene: »Lovlighedsprocessen går i den rigtige retning.
Vi ønsker at fortsætte forhandlingsvejen.«
Også for 6 år siden var Christianiadebatten rejst af det yderste højre i Folketinget, dengang Fremskridtspartiet, med krav om »At rydde terroristreden Christiania hurtigst muligt.
I forhold til det må man jo sige, at sprogbrugen fra det yderste højre i dag er noget mere kærlig; her er kun tale om ord som skændsel, skamplet og kriminelle elementer.
Det er jo et langt mildere ordvalg end det, der blev udfoldet for 6 år siden.
Da SF i 1989 stemte for Christianialoven, gjorde vi det for at sikre fremtiden i en aftale, der dels indeholdt den rummelighed, at vi på den ene side ville anerkende det sociale, kulturelle eksperiment, som stadig er en stor og vigtig del af Christiania, samtidig med at vi ønskede at få sikkerhed for, at loven dannede en ramme om forholdet til myndighederne.
Jeg har citeret § 3, stk. 3.
Den giver muligheder for at tilbagekalde tilladelser af enhver art, hvis vilkår for tilladelser overtrædes.
Efter stk. 4 kan forsvarsministeren bestemme, at bygninger, der ikke må anvendes til beboelse eller andet formål, skal ombygges eller nedrives.
Eller § 4, stk. 1: Hvis forsvarsministeren ikke tillader, at bygninger eller arealer anvendes til beboelse eller andet formål, skal enhver fraflytte eller ophøre med anvendelse. Jeg tror aldrig, jeg i mit politiske liv har set en rammelov med så brede beføjelser uden domstolskontrol af nogen art.
Ministeren er simpelt hen udstyret med al den magt, en minister kan ønske sig.
Det samme gælder politiindsatsen.
Det er helt nyt for mig, at Folketinget særskilt område for område skal forholde sig til politiindsatsen.
Det ville altså være helt parallelt med, at vi skulle forholde os til omfanget af politiindsatsen ved Maria Kirkeplads i Istedgade med hensyn til de ting, der foregår dernede, ikke kun stofhandel, men også prostitution og sådan noget. Jeg ville advare imod, at Folketinget - selv om jeg synes, der er mange begavede mennesker herinde - giver sig til at dirigere politiet rundt til forskellige afdelinger i landet, ud fra hvor man nu mener, der er brug for flere politibetjente.
Jeg tror specielt, det vil give problemer op til det danske formandskab, hvis Folketinget så detaljeret vil styre politiindsatsen i landet. Hermed siger jeg ikke, at forholdene er problemfrie i Christiania; det synes jeg nemlig ikke, de er,
det er også fremgået af de korte bemærkninger, jeg har haft.
Der er brug for at få langt bedre styr på den omfattende hashhandel og stofhandel.
Men det, der er kendetegnende, er jo også, at de gange, hvor man har gået samarbejdsvejen, forhandlingsvejen, har der været meget stor vilje til at forsøge det, også fra Christianias side.
De fleste husker formentlig Christianias, synes jeg, meget flotte indsats i forhold til hårde stoffer i sin tid.
Derfor synes jeg, det er et lidt underligt forslag til vedtagelse.
Jeg vil tro, at Folketingets Præsidium kan få meget travlt og Folketinget i øvrigt også, hvis alle de love, vi indtil nu har vedtaget, skal bekræftes endnu en gang, før en minister må bringe dem til udførelse.
Jeg ser meget frem til, at forsvarsforliget skal genforhandles, det glæder jeg mig til.
Det må være konsekvensen af den her tankegang, at alle forslag, forsvarsministeren har fået vedtaget, kommer endnu en gang, fordi forsvarsministeren lige skal have at vide, om han også må bruge de love, han nu har fået vedtaget.
Det giver et travlt Folketing fremover, det kan jeg godt garantere, og derfor er det en helt særegen situation, vi står i.
Den sidste pind siger jo i virkeligheden kun, at hvis et flertal beslutter det, kan man opsige Christianialoven.
Ja, selvfølgelig kan man det.
Sådan arbejder man i det parlamentariske demokrati.
Det er jo i bedste fald
en banalitet.
Det, vi synes er problemerne i Christiania i dag, er tre ting: den omfattende stofhandel, den omfattende kriminalitet og så de ulovlige bebyggelser.
Det er også derfor, vi har været med til at vedtage en lov i 1989, der giver de vidtgående beføjelser, som er diskuteret tidligere, nemlig at ministeren så at sige bare kan gå i gang med at sætte styr på de ting, som han ikke mener, der er styr på.
Det behøver han ikke noget ekstra forslag til vedtagelse for.
På den baggrund kan vi ikke støtte regeringens forslag til vedtagelse.