Jann Sjursen (KRF), 2002-02-19:
FN's milleniumtopmøde i New York i september 2000 førte til en beslutning fra verdens statsledere om, at verdens fattigdom skulle halveres inden år 2015.
Den kan være med til at tilvejebringe disse nye midler og disse nye redskaber, som kan være nødvendige for at virkeliggøre den ambitiøse målsætning fra FN's milleniumtopmøde. Finance for Development-konferencen er også et vigtigt skridt på vej mod det FN-topmøde, der skal være til efteråret i Johannesburg om bæredygtig udvikling i det hele taget.
Og vi mener fra Kristeligt Folkepartis side, at det er vigtigt at se de to begivenheder i sammenhæng. For os at se er der en række punkter, som det er vigtigt at få diskuteret og også tage stilling til på mødet i Mexico. Det gælder for det første at få diskussionen om fremtidens globale og økonomiske og politiske strukturer ført videre sådan at forstå, at man i hvert fald kan nå dertil, at der sker en sammenhæng mellem de internationale institutioners målsætninger, politikker og indsatser.
Verdensbanken og IMF har f.eks. for nylig tilsluttet sig 2015-målsætningen, men WTO's målsætninger er fortsat i høj grad koncentreret omkring øget handel og liberalisering, og man tager ikke på samme måde 2015-målsætningen til indtægt for sit arbejde.
For det andet er det vigtigt, at der bliver tilvejebragt nye og supplerende midler til løsning af de globale fattigdoms- og udviklingsproblemer, og at de rige lande forpligter sig på FN's målsætning til i hvert fald som minimum at yde 0,7 pct. af bruttonationnalindkomsten i ulandsbistand.
Her er det vigtigt, at det ikke blot i denne sammenhæng bliver ved de flotte taler og fine målsætninger, men at der også bliver sat konkrete tidsfrister for, hvornår de forskellige lande skal indfri denne gamle FN-målsætning og altså løftet om at give 0,7 pct. af bruttonationalindkomsten i ulandsbistand.
For det tredje vil vi godt pege på, at det er vigtigt, at man også får lettet udviklingslandenes gæld med nye initiativer, og at vi også i øvrigt fra dansk side gør mere, end vi gør i øjeblikket for at komme i førertrøjen på det felt. For det fjerde
Men det er ikke kun de rige lande, der skal forpligte sig i en sådan proces; også her gælder partnerskabstankegangen.
Det må også betyde, at de fattige lande må forpligte sig til bl.a. at skabe de nødvendige politiske og økonomiske rammer i landene, sådan at man også får tilvejebragt et investeringsklima, der gør, at man på lang sigt kan fremme en bæredygtig udvikling også på baggrund af øget handel og også et liberaliseret verdensmarked, for det er den vej, tingene går.
Vi vil fra Kristeligt Folkepartis side i lighed med andre ordførere tilslutte os det synspunkt, at regeringen
, specielt i diskussionen omkring 0,7 pct-målsætningen ikke møder frem til Finance for Development-konferencen med de bedste kort på hånden, som jeg tror fru Pernille Rosenkrantz-Theil sagde det senest, fordi man netop har truffet beslutning om at reducere den danske udviklings- og miljøbistand, og det beklager vi meget.
Og derfor er vi medforslagsstiller til forslaget, som blev fremsat her i dag af hr. Jeppe Kofod på Socialdemokratiets, Det Radikale Venstres og Kristeligt Folkepartis vegne, og det støtter vi således. Så vi kan ikke støtte det af regeringspartierne fremsatte forslag, fordi det totalt forbigår den hjemlige situation, der er i forhold til hele diskussionen omkring udviklings- og miljøbistanden.