runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Hans Christian Schmidt (V), 2003-01-15:
Jeg vil gerne starte med at sige, at jeg synes faktisk ikke, man helt kan være tonen bekendt.
Hvis man følger med på miljøområdet, vil man se igen og igen, at der altid har været god adgang til Miljøministeriet, og at det altid har været sådan, at der er kommet mange udmeldinger.
Jeg siger det sådan set ikke, fordi jeg er miljøminister nu, for det skete også tidligere, og jeg har selv rost det som ordfører for mit parti dengang.
Det er det svar, som hr. Steen Gade, der er direktør for Miljøstyrelsen, gav.
Jeg kender godt hr. Steen Gade, det ved jeg også at man gør her i Folketingssalen, og i fjernsynet blev han spurgt om præcis det samme: Hvem traf den afgørelse?
Hr. Steen Gade svarede: Det gjorde jeg!
Men så kan man åbenbart alligevel godt antyde nogle ting over for ministeren, trods det at Miljøstyrelsens direktør sagde for åben skærm, at han traf afgørelsen.
Han blev også spurgt: Talte man med departementschefen?
Hertil svarede han: Ja, det gør jeg løbende.
Det vil jeg sandelig også håbe, for jeg går da ud fra, at direktionen taler sammen.
Jeg synes altså, man har leveret det, man skulle, men jeg skal alligevel høre en lille smule om, at ministeren nok har en anden opfattelse.
Jeg kender desværre ikke datoen, og det ærgrer mig meget, vil de, der kender mig, vide, men her vil man kunne læse en artikel, jeg har skrevet, hvor jeg netop som miljøminister angriber instituttet for en fejl om dåsers brandbarhed.
Men nu skal jeg så høre, at jeg skulle have sagt til Miljøstyrelsen, at den ikke må sige noget.
Jeg synes, det er hård kost, der vil noget, for jeg har selv skrevet i Jyllands-Posten, at jeg var uenig med instituttet.
Pernille Blach Hansen (S), 2003-01-15:
Ministeren henviser til den store åbenhed i Miljøministeriet og debatlysten, men det er jo netop derfor, man undrer sig over, at medarbejderne nu pludselig midt i det hele, hvor interviewene er aftalt og næsten skal til at finde sted, må ringe og aflyse.
Det må ministeren da selv kunne se ikke er særlig normalt eller almindelig kutyme, heller ikke i et ministerium som Miljøministeriet.
Har ministeren diskuteret dette med nogen i ministeriet, eventuelt med departementschefen?
Det er meget afgørende, for Steen Gade har jo også oplyst, at han har snakket med departementschefen, inden han traf beslutningen, og derfor er det meget afgørende at få oplyst for Folketinget: Har ministeren diskuteret denne problemstilling med sin departementschef, inden departementschefen og hr. Steen Gade talte sammen?
Keld Albrechtsen (EL), 2003-01-15:
Jeg ved ikke, om vi kan få mere at vide af ministeren i dag.
Det tyder det ikke på, men måske kan ministerens svar tolkes sådan, at det, der skete, i hvert fald var en enkeltstående begivenhed, som ikke vil ske igen.
Jeg spurgte tidligere på dagen - det vil jeg gerne bede om at få bekræftet af statsministeren - om vi nu kunne være sikre på, at der ikke ville komme nogen mundkurv på Miljøstyrelsen, heller ikke i situationer, hvor der bliver stillet spørgsmål om andre rapporter end den om dåserne.
Jeg fortolkede statsministerens svar sådan, at der skulle ikke være nogen mundkurv, og jeg vil bare bede miljøministeren bekræfte, at der ikke skal være nogen mundkurv på Miljøstyrelsen med hensyn til at kunne orientere offentligheden om de faktuelle forhold, Miljøstyrelsen sidder inde med en viden om, og som offentligheden selvfølgelig har krav på, at Miljøstyrelsen redegør for.
Så må vi jo se, om det bliver muligt at nå til bunds i de noget besynderlige omstændigheder omkring handlingsforløbet og aflysningen af de planlagte interview.
Jeg synes ikke rigtig, ministeren har været i stand til at sandsynliggøre, at der ikke har været tale om et politisk indgreb.
Jørn Jespersen (SF), 2003-01-15:
Miljøministeren taler om den generelle åbenhed i Miljøministeriet, og jeg vil gerne anerkende, at det er rigtigt.
Det er vi glade for, og det er en linje, som miljøministeren meget konsekvent har videreført fra den tidligere miljøminister og givet udtryk for, og det anerkender vi.
ekstra opmærksom, når linjen bliver fraveget,
og derfor vil jeg gerne vide, om Miljøstyrelsens direktør har modtaget nogen form for signaler fra departementet om, at det nok ville være hensigtsmæssigt, at de pågældende interview ikke fandt sted.
Og hvis der er det, vil miljøministeren så tilkendegive over for departementschefen, at det ikke er i overensstemmelse med miljøministerens holdning til den fortsatte åbenhed, så vi undgår lignende sager i fremtiden?
Hans Christian Schmidt (V), 2003-01-15:
Jeg tror, vi trænger til at få svaret gentaget for dem, der måske har glemt det under debatten: Miljøstyrelsen har over for mig oplyst, at årsagen til, at styrelsen ophørte med at udtale sig om aluminiumdåsers brændbarhed, var, at styrelsen allerede flere gange havde udtalt sig fuldstændig klart, præcist og udtømmende om sagen, og da styrelsen ikke havde noget at tilføje, så man ingen grund til at fortsætte med at deltage i debatten.
Jeg skal nok komme tilbage til det spørgsmål, som fru Pernille Blach Hansen rejste.
Hvis jeg skal tage det for pålydende, som man står her og siger, skal jeg altså udføre en aktiv handling, der skal pålægge Miljøstyrelsen at tage mere del i debatten, selv når den skønner, at nu har den sagt, hvad der skal siges, og at der ikke er nogen grund til at tilføje noget.
Det er da tankevækkende, og jeg vil sandelig håbe, at dette her virkelig bliver hørt udeomkring i landet.
Man bliver altså simpelt så hen fortvivlet over, at Miljøstyrelsen ikke melder ud, at man selv går i gang, og så bliver man fortvivlet over, at Miljøstyrelsen ikke bliver pålagt at gå ind i debatten.
Jamen det skal Miljøstyrelsen da ikke bruges til.
Miljøstyrelsen ringer da heller ikke og spørger mig, når den går i fjernsynet, og jeg troede altså, vi var enige om, at Miljøstyrelsen reagerer på de forhold, den skal reagere på, og som i øvrigt er beskrevet for styrelsen.
Den holdning har jeg.
Så vil jeg gerne sige, at jeg har ikke på nogen måde sagt, at Miljøstyrelsen ikke længere kan udtale sig i en anden dåsesag - jeg tror, det er det, der står heroppe, nu skal jeg passe på, at jeg læser det rigtigt op, for ellers siger man jo, at jeg ikke har svaret på det - altså om pant på engangsemballage. Jeg vil gerne gentage, for at hr. Steen Gade ikke skal efterlades i et forkert lys, at jeg hørte ham sige i tv, at selvfølgelig havde han talt med departementschefen, for
Derfor vil man da vel heller ikke have mig til at stå her og sige, at jeg ved, de ikke har talt sammen.
Det er da fuldstændig vildt, at jeg skulle sige det, for det går jeg da ud fra at de gør. Svaret på spørgsmålet til mig, altså om jeg har sagt, at Miljøstyrelsen ikke kunne udtale sig, er det svar, jeg allerede har givet.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Torben Hansen (S), 2003-01-15:
Der henvises til udtalelsen fra Udvalgene Vedrørende Videnskabelig Uredelighed.
Nu er troværdighed jo meget vigtigt, både for politikere, der skal agere i det offentlige rum, og så sandelig også for instituttet og andre, der både skal rådgive politikerne og også agere i det offentlige rum, og derfor går mit spørgsmål i al enkelhed på: Mener ministeren, at udtalelsen fra Udvalgene vedrørende Videnskabelig Uredelighed påvirker Institut for Miljøvurderings troværdighed?
Og i givet fald på
hvilken måde?
Hans Christian Schmidt (V), 2003-01-15:
Jeg håber, man kan bære over med, at det bliver lidt kort, for det er jo sådan set et spørgsmål, vi har diskuteret de sidste par timer.
Selvfølgelig kan vi tage den en gang
til, men jeg siger det blot, for at jeg ikke skal blive bebrejdet, at svaret bliver lidt kort. Jeg er af den helt klare opfattelse, at der er et stort behov for det arbejde, Institut for Miljøvurdering er blevet sat til at udføre.
Instituttet skal først og fremmest bidrage til at sikre, at vi får et bedre grundlag for de beslutninger, der i fremtiden skal træffes på de miljøpolitiske områder, og jeg er fortsat overbevist om, at instituttet vil kunne løse sine opgaver fuldt tilfredsstillende.
Torben Hansen (S), 2003-01-15:
Jeg takker for svaret.
Ministeren havde jo ret i sin indledning, for det var et nærmest bemærkelsesværdigt kort svar.
Hvis man ser på troværdigheden, er der jo også sket lidt de seneste par dage.
En fra bestyrelsen har trukket sig med brask og bram, som man kan læse i pressen i dag,
en anden har også været ude at sige nogle ting om problemet, og der har også været de rapporter, som vi ikke gider diskutere mere for nærværende. Mener ministeren ikke, at de ting lagt sammen rokker ved hele troværdigheden af det arbejde, der kommer fra Institut for Miljøvurdering?
Og mener ministeren ikke også, at det helt grundlæggende er et problem for det regeringsgrundlag, som miljøministeren jo agerer inden for?
Jeg vil gerne citere: »Det er instituttets opgave gennem forskning på højt internationalt niveau at skabe overblik ...«, osv . osv. Mener ministeren ikke, at der er et problem, både for instituttets troværdighed og for det regeringsgrundlag, man ikke kan leve op til for nærværende, hvilket jo også kan læses i dagspressen i dag?
Pernille Blach Hansen (S), 2003-01-15:
Tidligere i dag lykkedes det os ikke at få statsministeren til at forholde sig til den kritik af instituttet, som Poul Harremoës er ude med i dag i Berlingske Tidende, og til den begrundelse, han giver for at forlade instituttets bestyrelse, og derfor vil jeg gerne spørge miljøministeren: Hvordan oplever ministeren, det påvirker instituttets troværdighed, at Poul Harremoës i dag forlader bestyrelsen med brask og bram og bl.a. udtaler, at direktøren fører en offentlig faglig debat på et plan, som han anser for underlødigt?
for instituttet?
Man kunne jo nemt få den opfattelse, at det her reelt ville føre til, at ingen ville bruge instituttet til noget som helst længere.
Man vil grine lidt, når der kommer en rapport fra Lomborginstituttet, og så kan man jo med rette diskutere, om det giver noget som helst miljø for pengene.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-01-15:
Jeg vil også godt opfordre ministeren til at gå lidt dybere ind i sagen, for vi har jo, som ministeren rigtigt sagde, haft en meget lang samtale med statsministeren om disse ting.
Men statsministeren var fuldstændig uforsonlig, og statsministerens melding var krystalklar: han vil intet foretage sig for at løse problemerne - intet!
Faktisk gjorde det nærmest ikke noget indtryk på ham, at der var alle de problemer.
Nu her ministeren jo mulighed for at bløde lidt op på den uforsonlige og aggressive stil, vi mødte fra statsministerens side, og derfor vil jeg også opfordre ministeren til at besvare det spørgsmål, som vi stillede adskillige gange til statsministeren: Gør det ikke indtryk, at bestyrelsesmedlemmer forlader bestyrelsen, fordi det faglige niveau ikke er tilstrækkelig højt?
Lise Hækkerup (S), 2003-01-15:
For tredje gang i dag har jeg nu lejlighed til at stille et spørgsmål til en af regeringens ministre - alle tre fra samme parti.
Spørgsmålet lyder: Hvad er ifølge ministeren god forskning?
Jeg kan hjælpe lidt på svaret ved at sige, at ifølge statsministeren var god forskning det samme som soberhed - stort set.
Er videnskabsministeren enig med mig i det?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-01-15:
Jeg vil gerne sige til hr. Torben Hansen, at det var meget velovervejede udtalelser, jeg kom med til Berlingske Tidende, og jeg står ved hvert eneste ord.
Det, jeg sagde, var ikke, at overflødige råd og nævn og puljer var nedlagt, fordi der i disse sad mennesker med holdninger, som jeg måtte være uenig i.
Men jeg føjede så til, at i øvrigt var det min opfattelse, at en del af den offentlige debat igennem mange år havde været alt for ensidigt præget, jeg tror, jeg brugte udtrykket af 68-tænkning og - uden at kunne huske nøjagtig, hvad jeg sagde - jeg har såmænd nok også snakket om, at der har været en for gennemgående rød linje i den offentlige debat.
Det er ikke nogen hemmelighed.
Det var, og det er min opfattelse.
Men det er da en ærlig sag, at man har andre opfattelser, men så må venstrefløjen altså også give plads til, at der kan komme alternative opfattelser på banen, og det er jo sådan set det, det hele drejer sig om.
Hr. Keld Albrechtsen spørger så, om det er acceptabelt, når der udgives rapporter med fejl.
Det er det selvfølgelig ikke.
Man skal da altid stræbe efter, at redegørelser og rapporter og andre ting er korrekte, hvad enten de kommer fra et uafhængigt institut eller fra en styrelse, eller hvad det nu er.
Jeg tror, at hr. Keld Albrechtsen må indrømme, at hvis man analyserer, hvad der i tidens løb er kommet af redegørelser også fra offentlige myndigheder, har man af og til kunnet konstatere nogle fejl.
Og det er beklageligt hver eneste gang, men det har da sjældent været et argument for, at man så nedlægger tingene.
Så prøver man at kvalitetssikre bedre for at undgå, at sådan noget sker i fremtiden.
Nu har jeg forstået, at bestyrelsen for Institut for Miljøvurdering har besluttet, at alle rapporter - hr. Keld Albrechtsen har kun nævnt to - sendes til en ekstern uafhængig vurdering, og i lyset af den polemik, der er opstået, synes jeg faktisk, det er en meget fornuftig måde at gribe denne her sag an på.
Så får man jo syn for sagen og afklaret: Hvem har ret, og hvem har ikke?
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2003-01-15:
Tak for redegørelsen.
Har regeringen i forbindelse med den generelle nedlæggelse af råd og nævn de sidste par år haft Udvalgene vedrørende Videnskabelig Uredelighed på sin liste?
Altså på listen over råd og nævn, som man har overvejet at nedlægge.
Helge Sander (V), 2003-01-15:
De seneste dages debat og måske også turbulens, som fru Lene Jensen omtalte det, er vel det bedste bevis på, at der er god grund til at se nærmere på arbejdet i Udvalgene vedrørende Videnskabelig Uredelighed.
Derfor har jeg bedt Forskningsstyrelsen om på baggrund af den hidtidige erfaring og den igangværende debat at vurdere, om der er behov for at justere regelgrundlaget for UVVU's arbejde.
I forbindelse med det spørgsmål vil jeg imidlertid gerne redegøre nærmere for baggrunden for udvalgene.
Statens Sundhedsvidenskabelige Forskningsråd nedsatte i marts 1991 en arbejdsgruppe, som et år senere udgav rapporten Videnskabelig uredelighed og god videnskabelig praksis.
Baggrunden var, at en række især amerikanske sager på området havde vakt betydelig opmærksomhed.
Rapporten førte til, at Statens Sundhedsvidenskabelige Forskningsråd i november 1992 nedsatte Udvalg vedrørende Videnskabelig Uredelighed inden for det sundhedsvidenskabelige område.
Udvalget blev efter en forsøgsperiode udvidet med yderligere to udvalg, og i bekendtgørelsen fastsættes regler for tre udvalg vedrørende uredelighed, nemlig Udvalg for Naturvidenskabelig Forskning, Jordbrugs- og Veterinærvidenskabelig og Teknisk Videnskabelig Forskning, for det andet Udvalg for Sundhedsvidenskabelige Forskning, og endelig for det tredje Udvalg for Samfundsvidenskabelig og Humanistisk Forskning.
Da Udvalgene vedrørende Videnskabelig Uredelighed har sin rod i sundhedsvidenskaben, kan det derfor være en god idé at se på, om de kriterier, som lægges til grund i forbindelse med videnskabelig uredelighed, eventuelt bør indrettes forskelligt afhængig af forskningsområdet.
Lene Jensen (S), 2003-01-15:
I en verden, der både er moderne og kompleks, er det utrolig vigtigt, at der er nogle spilleregler for videnskab og for god forskning, og i al den turbulens, der her har været omkring Udvalgene vedrørende Videnskabelig Uredelighed, står det helt klart, at det så også kræver, at man kan have tillid til og regne med dem, som skal holde øje med, om det forholder sig sådan.
Videnskabens minister har ikke haft lejlighed til at ytre sig meget i denne her debat.
Derfor det her spørgsmål, som altså handler om, om der har været nogen grund til at tvivle på kvaliteten og seriøsiteten i det arbejde, som ligger hos dem, der holder øje med, om videnskaben gebærder sig på en ordentlig måde.
»Har ministeren grund til at tvivle på kvaliteten af det hidtidige arbejde i Udvalgene vedrørende Videnskabelig Uredelighed?«
Skriftlig begrundelse
Det er vigtigt at få oplyst, om ministeren har fuld tillid til det system, der skal sikre redelighed i forskningen.
Pernille Blach Hansen (S), 2003-01-15:
»Vil ministeren oplyse, hvorfor en embedsmand i Miljøstyrelsen aflyste et ellers planlagt interview vedrørende fejlene i Institut for Miljøvurderings rapport »Pant på engangsemballage?« om genanvendelse af dåser m.m.?« Skriftlig begrundelse
Af TV 2-nyhederne den 9. januar 2003 kl. 19.00 fremgik det, at en embedsmand i Miljøstyrelsen havde aflyst et ellers aftalt interview, og det ønskes i den forbindelse bl.a. oplyst, om embedsmænd i Miljøstyrelsen direkte eller indirekte har fået besked på ikke at deltage i debatten om Institut for Miljøvurderings rapport vedrørende genanvendelse af dåser m.m.
Pernille Blach Hansen (S), 2003-01-15:
Jeg vil bare gentage et meget kort spørgsmål: Mener ministeren, det styrker eller svækker instituttets troværdighed, at Poul Harremoës i dag har forladt bestyrelsen og smækket med døren i den grad?
Og kan ministeren ikke bare give en kort kommentar til det?
Keld Albrechtsen (EL), 2003-01-15:
Jeg vil godt endnu engang opfordre ministeren til at svare på hr. Torben Hansens og mit eget spørgsmål.
Og jeg vil godt supplerende spørge, om de udtalelser, som Venstres miljøordfører, hr. Eyvind Vesselbo, er kommet med i Politiken i dag, hvor han jo altså siger, at den situation, der er i bestyrelsen, må vække til eftertanke, ikke gør indtryk på ministeren.
Eller er ministeren uenig med sin miljøordfører?
Jeg forstår godt, at det giver stof til eftertanke hos hr. Eyvind Vesselbo
ligesom hos os andre, når der hersker sådanne kaotiske forhold i instituttet.
Jeg vil godt spørge ministeren, om ministeren er fuldstændig ubekymret over det forhold, at en bestyrelse, hvis formand er udpeget af ministeren, hvis direktør er ansat af ministeren, ikke fungerer.
Det virker, som om ministeren nærmest er ligeglad med de problemer, som instituttet står med.
Torben Hansen (S), 2003-01-15:
Jeg takker for ministerens ikkesvar, hvis jeg må være så fri.
Ministeren sagde i sit svar, at han syntes, at statsministeren havde givet nogle aldeles glimrende svar.
Jeg vil sige, at det jo også havde været en parlamentarisk overraskelse, hvis ministeren havde sagt det modsatte her i salen. Det havde da nok været en lille runde værd.
Men det, jeg stadig væk bemærker, er, at ministeren nu for anden eller tredje gang i dag tager vedtægterne for instituttet frem.
Men det er sådan set ikke dem, der er spurgt til.
om instituttets troværdighed og ageren i det offentlige rum efter det, der er kommet frem i dag, og som også fru Pernille Blach Hansen læste op.
Til sidst så er formanden for Folketingets Miljøudvalg citeret fra Ritzau: Det er meget beklageligt, at en mand som Poul Harremoës træder tilbage, for han besidder en stor viden og indsigt i miljøet.
Det må vække til eftertanke, siger han.
Er ministeren enig i den betragtning?
Lise Hækkerup (S), 2003-01-15:
Jeg har efterhånden ventet i timer på at få miljøministerens fortolkning af, hvad der er videnskab, og hvad der er god forskning.
Ifølge statsministeren, som vi jo har hørt for flere timer siden, er soberhed stort set det samme som videnskabelig forskning.
Jeg vil godt spørge miljøministeren, om ministeren deler den opfattelse.
Torben Hansen (S), 2003-01-15:
Jeg mener ikke, at de spørgsmål, der har været indtil nu, overhovedet har været inde og røre armslængdeprincippet og andre ting med ministeren og instituttet. Man har bare bedt om i tide at få ministerens egen personlige vurdering af troværdigheden, og så bliver man henvist til, at ministeren afventer en redegørelse fra bestyrelsesformanden.
Så vil jeg da gerne spørge ministeren: Betyder det så, at vi, når bestyrelsesformanden har afgivet sin redegørelse til ministeren, så kan få et svar på, om ministeren mener, at der er et troværdighedsproblem eller ej?
Hans Christian Schmidt (V), 2003-01-15:
Jeg vil gerne starte med - også for Keld Albrechtsen - at sige meget tydeligt, at jeg synes, at statsministeren gav nogle aldeles glimrende svar.
Om dem kan jeg kun sige, at jeg er fuldkommen enig i dem.
Så vil jeg gerne sige omkring bestyrelsen: Ja, jeg har jo den oplevelse, at når man har nedsat en bestyrelse, som jeg har her, og jeg skal sige, at i vedtægterne hedder det allerede i § 1: Institut for Miljøvurdering er en selvstændig og uafhængig institution under Miljøministeriet og er ikke underlagt miljøministerens eller regeringens instruktionsbeføjelse, så agter jeg sådan set at efterleve det.
Det er lidt tankevækkende, at jeg i foråret sidste år blev klandret noget for, om man nu også kunne være sikker på, at der ville være det armslængdeprincip, og det troede man nok ikke, og ministeren osv. Jeg har faktisk levet efter det hele tiden, fordi jeg har den opfattelse, at jeg har en professionel bestyrelse.
Jeg ansætter de folk efter en indstilling, og sådan er det.
Så følger jeg selvfølgelig det arbejde, der foregår.
Og jeg har en helt klar forventning om, at medlemmer af bestyrelser - og særlig den her, fordi den jo er uden for min instruktionsbeføjelse - selvfølgelig gør deres arbejde på de bestyrelsesmøder, de har.
Jeg kan kun sige, at jeg selvfølgelig også bliver orienteret om, hvad bestyrelserne foretager sig.
Nu kan jeg forstå, at der er noget i dagspressen omkring en person, og andre steder kan jeg læse mig til, at der er nogle, der overvejer og har nogle synspunkter.
Jeg må sige, at i min verden er det sådan, at en professionel bestyrelse agerer på bestyrelsesmøder.
Nicolai Wammen (S), 2003-01-15:
Ministeren vil meget gerne gøre det til, at oppositionen er ude efter Bjørn Lomborg som person, men jeg må bare spørge ministeren: Hvis ministeren havde kendt denne rapport ved ansættelsen af Bjørn Lomborg, ville ministeren så have ansat Bjørn Lomborg eller nogen anden person, der havde fået den betegnelse fra Udvalgene vedrørende Videnskabelig Uredelighed?
Det spørgsmål synes jeg står tilbage: Havde ministeren kandt denne rapport på ansættelsestidspunktet, ville ministeren så have ansat Bjørn Lomborg eller nogen anden med sådanne papirer?
Pernille Blach Hansen (S), 2003-01-15:
Jeg går ud fra, at statsministeren er enig i, at det at være forsker og det at være debattør er to forskellige ting, og at der gælder to forskellige videnskabelige faglige krav til de to roller.
Det er ikke de samme kvalifikationer, man skal have for at være debattør, som dem, man skal have for at være videnskabsmand og forsker inden for et området.
Med det in mente
vil jeg gerne spørge statsministeren: Er Lomborginstituttet et debatinstitut eller et forskningsinstitut?
Det synes jeg er meget afgørende for, hvilken ramme vi placerer hele denne debat i, for hvis Lomborginstituttet er et forskningsinstitut og Poul Harremoës, professor og forsker ved DTU, i dag vælger at gå ud af bestyrelsen med henvisning til, at det her cirkus kan han ikke længere bidrage til og ikke længere leve med, så er det vel et udtryk for, at instituttet, hvis rollen skal være et forskningsinstitut, allerede har spillet fallit.
Men skal det være et debatinstitut, synes jeg da bare, at regeringen skulle have tonet rent flag fra starten og have indrømmet det i stedet for at have puttet det ind under, at det her var forskning.