runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kamal Qureshi (SF), 2004-03-09:
Jeg takker for støtten til intentionerne bag forslaget.
Jeg vil gerne spørge om to ting, og jeg vil gerne lige oplyse, at i løbet af 2001, for bare at tage et enkelt tal, faldt antallet af sygebesøg med 5,4 pct.
En større og større andel af patienterne benytter sig af vagtlægeordningen, når de ønsker at tale med en læge eller få hjælp af en læge uden for de normale åbningstider, så man kan sige, at sygebesøg er noget, der benyttes relativt sjældent.
Det, jeg vil spørge fru Jette Bautrup om, er: Er fru Jette Bautrup ikke enig med mig i, at selv om det måske kun drejer sig om nogle få, kan det netop for patienter med kroniske sygdomme være et stort problem, hvis de ikke kan benytte sig af en mulighed for at kunne beholde den læge, de har en særlig tilknytning til?
Og i og med at vi har sat tiltrædelsestidspunktet til 2005, er det jo ikke noget, der griber ind i den eksisterende overenskomst.
Kan fru Jette Bautrup ikke give mig ret i det?
Jens Christian Larsen (V), 2004-03-09:
Vi er i Venstre principielt helt enige i målet om at give frit lægevalg uanset afstanden mellem patient og læge.
Som det allerede er fremgået, blev det frie lægevalg ved den seneste overenskomst pr. 1. april 2003 mellem Sygesikringens Forhandlingsudvalg og Praktiserende Lægers Organisation da også aftalt inden for afstanden af 15 km, men i hovedstadsområdet dog fortsat 5 km.
Vi synes, det var et skridt i den rigtige retning.
Det blev ved samme overenskomst aftalt, at man efter en periode på 2 år skulle evaluere effekten af de nye lægevalgsregler.
Vi mener i Venstre, at vi bør afvente denne evaluering, før vi tager yderligere skridt til en lovgivning på området.
Vi ønsker det frie lægevalg indført, når grundlaget og det rette tidspunkt er til stede.
Kamal Qureshi (SF), 2004-03-09:
Jeg forstår det egentlig ikke.
Ministeren bliver ved med at sige, at regeringen har sikret det frie lægevalg, men alligevel synes man ikke, at man kan støtte det her forslag.
Det, jeg ikke forstår, og det må ministeren så lige forklare mig - det er muligt, at det skyldes manglende parlamentarisk erfaring - er, når jeg hører ministeren sige, at regeringens formål er at sikre, at der ikke er hindringer for, at patienterne kan vælge den læge, de ønsker, uafhængigt af kilometergrænser.
Det er det, regeringen har som målsætning for de kommende overenskomstforhandlinger med de praktiserende læger.
Derfor kan jeg egentlig ikke forstå, hvorfor regeringen ikke bare kan støtte det her forslag og sige: Det er fint, det tager vi bare med, for det er nogle retningslinjer, som
vi i øvrigt er enige med forslagsstilleren om, så glemmer vi fortiden, det tager vi på os, og så arbejder vi med det.
Jeg kan ikke forstå, hvorfor der er
sådan en automatreaktion, hvor man siger: Ja, det har vi sagt før,
derfor kan vi afvise det, og det gider vi ikke at støtte.
Hvis vi er enige om målsætningen, og det er det, jeg hører ministeren sige, hvorfor så ikke sige: Fint, det forpligter vi os på at gøre, det er der bred politisk enighed om i Folketinget
, så lad os få det gennemført?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2004-03-09:
Med den beskrivelse, som hr. Kamal Qureshi selv giver sit forslag, må man sige, at det jo bare er inderlig overflødigt, for regeringen har forpligtet sig selv til at arbejde i det spor, som hr. Kamal Qureshi til lejligheden opfundet synes, at vi nu skal betræde.
Det har vi også arbejdet efter.
Jeg er såmænd ikke sur over fortiden.
Det nytter ikke noget at være sur på fortiden, men man må jo også ligesom tage bestik af den, altså være realistisk omkring den.
Der kan jeg altså bare konstatere, at da man forud for de overenskomstforhandlinger, der førte til den aftale, der er i dag, fra bl.a. landets regering samlede de centrale krav ind, var det her ikke en sag, der blev nævnt.
Derfor er denne sag først kommet på dagsordenen, ikke da hr. Kamal Qureshi fremsatte sit beslutningsforslag, men da regeringen tiltrådte, hvor vi satte den på den politiske dagsorden, og hvor vi faktisk også har leveret det resultat, at der nu er frit lægevalg med den moderation, at lægen kan sige fra, hvis der er mere end 15 km.
Siden har jeg ikke hørt et ord fra én patient, men jeg kan forstå, at hr. Kamal Qureshi har en række henvendelser liggende, og dem vil jeg med glæde imødese oversendelsen af, sådan at jeg konkret kan gøre mig bekendt med de patienter, der fortsat føler, efter at regeringen har sikret det frie lægevalg, at de er i klemme.
Kamal Qureshi (SF), 2004-03-09:
Jeg synes egentlig, at ministeren skulle lade være med at være sur over fortidens gerninger fra den ene eller den anden gruppe.
Det er jo rent faktisk mit forslag, så man kan sige, at det reelt er os, som med forslaget ønsker det her gennemført.
Jeg vil da også sige, at hvis ministeren mangler henvendelser fra borgere, som synes, at det her er et forslag, som de kan bruge, vil jeg da meget gerne sende nogle af de mange henvendelser, som jeg modtager, videre.
Jeg vil dernæst sige, at det ikke overrasker mig, at ministeren afviser forslaget.
Jeg har i hvert fald lært, efter at jeg er kommet herind, at det er en normal linje, at når man sidder i regering, afviser man forslag fra oppositionen, selv om de er gode, og selv om man i øvrigt er enig i indholdet i dem.
Det er jo netop ikke et lovforslag, vi lægger op til.
Det er reelt et beslutningsforslag, vi lægger op til, hvor regeringen forpligter sig til at arbejde i denne retning og sikre, at det her bliver gennemført, ikke engang inden for overenskomstperioden, men efter overenskomstsperioden.
Så jeg kan ikke forstå, at ministeren på den måde afviser forslaget.
Kamal Qureshi (SF), 2004-03-09:
Det er for at give fru Jette Bautrup mulighed for at svare på det andet spørgsmål, nu får hun i hvert fald en svarmulighed mere.
Fru Bautrup nævnte, at patienterne vil have glæde af at kunne få sygebesøg af deres egen praktiserende læge, hvilket jeg er enig i.
Men er det ikke noget, patienterne selv skal kunne afgøre, når de træffer et valg, altså om de vil have en læge, som bor i nærheden af deres bolig, eller de vil have en læge, der bor længere væk?
Mener fru Bautrup ikke, at det har patienterne selv overvejet på det tidspunkt, de træffer et valg, og at de selv er i stand til at vurdere konsekvenserne af deres valg, hvis de vælger en læge, som ikke bor i nærheden af deres bopæl?
Det er vel ikke sådan, at vi skal være formynderiske over for patienterne og sige: I er ikke i stand til at vide, hvad der sker, hvis I ligger derhjemme med influenza, og derfor begrænser vi jeres mulighed for at vælge en læge, som ikke kan komme på sygebesøg hjemme hos jer Det er det ene.
Det andet er, om antallet er så vigtigt for fru Bautrup, når vi ser på problemstillingens omfang.
Jeg vil gerne spørge fru Videbæk, om det ikke er korrekt, at i de landområder, som fru Tove Videbæk taler om - og som jeg selvfølgelig også er optaget af og har undersøgt, inden forslaget blev fremsat - er problemet i dag ikke, at lægerne mangler patienter, men tværtimod at der er for få læger til for mange patienter?
Det er det, der er problemstillingen ude i landdistrikterne, som fru Tove Videbæk selv siger.
Hvordan hænger det sammen med, at man mener, at der er nogle læger, der vil bevæge sig fra landområderne ind til byerne, når problemstillingen netop er den modsatte?
Der er jo masser af patienter ude i landområderne, men der er for få læger.
Tove Videbæk (KD), 2004-03-09:
Problemstillingen er nok ikke så enkel, som den bliver fremstillet her af hr. Kamal Qureshi.
Der er mange flere problemer, bl.a. er det også et problem, at det er svært at få unge læger ud på landet i det hele taget.
Der er mange ting, der er vanskelige, og det er egentlig også derfor, vi arbejder så meget for sundhedscentre, som vi gør, fordi vi tror, at de læger, som er alene ude på landet, godt kan føle sig meget alene med de forskellige store problemstillinger, de løber ind i osv.
Der ligger en hel række problemer i sagen, men vi synes bare ikke, man skal gøre det til endnu et problem, at folk måske begynder at gå til læge inde i byen, hvor de måske arbejder eller er flyttet fra eller sådan noget.
Vi synes, det vil være forkert at gøre det til et problem.
Kamal Qureshi (SF), 2004-03-09:
Jeg er fuldstændig enig i fru Tove Videbæks betragtninger over, hvordan man kan få yngre læger ud på landet, og de problemer, der er med det.
Men vil fru Tove Videbæk ikke give mig ret i, at det er jo ikke, fordi der ikke er patienter nok ude på landet, vi har problemer med at få lægerne ud på landet?
Det er jo ikke det, der er årsagen til, at de ikke tager derud,
det er jo, som fru Tove Videbæk selv var inde på, manglende muligheder for at arbejde sammen med andre kolleger, manglende muligheder for at uddanne sig og manglende muligheder for at få en bredere indsigt osv. osv. Det er jo ikke, fordi der ikke er patienter nok ude på landet, at vi ikke kan få læger nok ud på landet, så selv om der skulle være nogle få af patienterne ude på landet, som benyttede sig af muligheden for at vælge en læge i nærheden af deres arbejde, ville det jo ikke medføre en forværring af situationen.
Bjarne Laustsen (S), 2004-03-09:
en meget fremtrædende plads i regeringen.
Nu har jeg så måttet konstatere, at han nøjes med en indstillingsret over for socialministeren, der i fremtiden vil afgøre det her, og derfor har De Konservative altså tilsyneladende vundet en sejr over Venstre her, hvis det skal tages sådan.
Vi har bare ønsket, at der var rene linjer i forhold til, hvem der udpeger formanden, så der ikke kan blive tvivl om det.
Men o.k., beskæftigelsesministeren har nu ønsket det sådan, at han bare kommer med en indstilling, og så er det socialministeren, der bestemmer det.
Vi vil holde øje med, at det ikke går ud over nogen af dem, der har hjælp behov i det her system, for det er vi alvorligt bange for at det gør.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2004-03-09:
Den rent organisatoriske sammenlægning af sekretariaterne for de tre selvstændige klageinstanser har jo været genstand for en grundig behandling i udvalget.
Her er det igen godt at kunne bekræfte, at nævnene fortsat er uafhængige myndigheder, der træffer afgørelser efter loven og ikke er undergivet instruktionsbeføjelser hverken fra mig eller fra Ankestyrelsen, og at ansættelsesforhold, kontakter m.v. heller ikke påvirker nævnenes sagsbehandlinger og afgørelser.
Så jeg kan berolige hr. Bjarne Laustsen.
Bjarne Laustsen (S), 2004-03-09:
Ministeren svarer jo ikke på de spørgsmål, som jeg synes er relevante, og som Socialdemokratiet gerne vil have svar på, nemlig om han kan garantere, at det ikke går ud over retssikkerheden for de folk, der kommer i klemme i systemet.
Det er jo helt tydeligt, også hvis man læser høringssvarene, at alle er bekymrede for, at den ekspertise, der er bygget op i Arbejdsmiljøklagenævnet, kan blive svækket, når man lægger det hele sammen.
Det var også sådan tidligere, at der havde man indflydelse på, hvem der skulle være formand.
Jeg synes egentlig, det ville have klædt regeringen, når nu man har valgt at lave et Beskæftigelsesministerium, at have klare linjer i forhold til kompetencerne og ekspertisen.
Men hvis jeg kan få en tilkendegivelse, så ville det jo selvfølgelig fremme sagen.
Jeg skal ikke love, at vi kan stemme for det, men i forhold til det videre forløb, så ville det klæde ministeren at garantere, at der ikke bliver noget i forhold til retssikkerheden for folk, der har problemer i det her system.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2004-03-09:
Jeg er lige nødt til at korrigere det faktiske i hr. Bjarne Laustsens tale.
Der har under behandlingen af forslaget været bekymring for, om de to nævn, Arbejdsmarkedets Ankenævn og Arbejdsmiljøankenævnet, skulle miste deres beskæftigelsesmæssige ekspertise.
Jeg er her glad for, at vi under udvalgsarbejdet har kunnet bekræfte, at denne ekspertise så sandelig er til stede i Ankestyrelsen, der jo i forvejen behandler sager efter arbejdsskadelovgivningen - der tog hr. Bjarne Laustsen fejl - lov om aktiv socialpolitik, sygedagpengene og lov om en aktiv beskæftigelsesindsats, så Den Sociale Ankestyrelse er fuldt bekendt med spørgsmål på arbejdsmarkedsområdet. Hertil kommer, at formanden og nævnsmedlemmerne også vil være med til at videreføre den langvarige praksis i de to nævn, som bevarer deres selvstændighed.
Bjarne Laustsen (S), 2004-03-09:
Her ser vi igen et område, hvor det drejer sig om, at regeringen ikke kan finde sine egne ben, hvor den blander pærer og æbler.
Ved sin tiltrædelse oprettede den et Beskæftigelsesministerium, og man sagde, at nu skulle der være klare linjer i forhold til, hvad de skulle løse i Beskæftigelsesministeriet, og hvad de skulle løse i Socialministeriet.
Så kommer man med et spareforslag, der skal give 3 mio. kr. til statskassen, som handler om, at vi måske kan regne med, at der bliver en dårligere retssikkerhed for de folk, der har behov for at klage, forstået på den måde, at nu vil man putte Den Sociale Ankestyrelse under Socialministeriet og Arbejdsmarkedets Ankenævn, som hører hjemme under Beskæftigelsesministeriet, sammen og oprette et nyt fællessekretariat for på den måde spare 3 mio. kr.
Jeg er glad for at se i dag, at der er et flertal imod det i hvert fald i Arbejdsmarkedsudvalget, fordi det er helt tydeligt, at det her ikke fremmer det, som man egentlig skal løse på de her områder, men jeg er meget, meget bekymret for, at vi får en dårligere retssikkerhed for dem, der er kommet i klemme i systemet.
Jeg synes, det ville klæde ministeren at gå op og sige her i dag, at når han ønsker at gå videre med det forslag, for der er tilsyneladende et flertal, fordi Dansk Folkeparti tilslutter sig regeringens tanker om at spare 3 mio. kr. på området, så kan han garantere, at der ikke sker nogen forringelse for dem, der er kommet i klemme i systemet på grund af arbejdsskader, sygdom osv.
Derfor havde det jo klædt regeringen at kalde det for det, det er, nemlig et omprioriteringsforslag, fordi man har behov for nogle midler andre steder i systemet.
Else Theill Sørensen (KF), 2004-03-09:
Jeg bemærkede, at i indledningen til sidste del af svaret sagde hr. Kamal Qureshi, at det kunne f.eks. være, osv.
Men jeg forstod, at det er en konkret henvendelse, hr. Kamal Qureshi har fået, og at lægen åbenbart har sagt nej til at beholde sin patient. Er det rigtigt opfattet?
Kamal Qureshi (SF), 2004-03-09:
Nu behøver fru Else Theill Sørensen altså ikke snakke om mange, mange henvendelser osv.
Det, jeg sagde, var, at jeg har en række henvendelser fra patienter, der er kommet i klemme.
For mig er antallet ikke nødvendigvis væsentligt for problemets størrelse, men for den enkelte patient kan situationen være alvorlig.
Jeg kan godt nævne et konkret eksempel.
Som fru Else Theill Sørensen selv siger, kan jeg jo ikke stå her og læse brevene op, uden at jeg har bedt om patienternes samtykke, men et typisk eksempel vil være en ung pige, som er kronisk gigtpatient.
Hun har boet i Roskilde og har haft en læge i Roskilde, men hun flytter til København på grund af sine studier og kan ikke længere få lov til at beholde den læge, hun har haft et længere forløb sammen med.
Det er et eksempel.
Det er klart, at så kan man sige: Jamen skal den pågældende læge tvinges til at have en patient, som han ikke ønsker?
Men som jeg også har sagt, er forholdet mellem læge og patient jo ikke afhængigt af kilometergrænserne.
Det er jo ikke sådan, at bare fordi man overskrider en eller anden kilometergrænse, skal der absolut være anderledes relationer mellem lægen og patienten, end der er for andres vedkommende.
Else Theill Sørensen (KF), 2004-03-09:
Jeg fik det indtryk af debatten efter ministerens indlæg, at hr. Kamal Qureshi har en stribe henvendelser fra borgere, som i dag i praksis ikke har mulighed for frit at vælge læge.
Jeg forventer selvfølgelig ikke, at hr. Kamal Qureshi har brevene med og kan stå her og læse dem op og nævne navne, men kunne vi få et typisk eksempel på nogle af de mange, mange henvendelser, som åbenbart er kommet til hr. Kamal Qureshi, men som han ikke har følt at det var naturligt at skrive til ministeren om?
Kamal Qureshi (SF), 2004-03-09:
Vi ønsker et samfund, hvor borgerne føler, at de har ansvar for og medbestemmelse over deres egen situation.
At befolkningen reelt har et frit valg af egen læge, giver derfor den enkelte borger en oplevelse af, at den primære sundhedstjeneste er indrettet bedst muligt, og denne oplevelse kan medvirke til en generel opfattelse af, at samfundet er til for borgeren og ikke omvendt.
Langt de fleste borgere vil sandsynligvis stadig vælge en læge relativt tæt på bopælen, for dette vil fortsat passe bedst ind i de flestes hverdag.
At have lægen i nærheden af f.eks. sin arbejdsplads eller børnenes daginstitution kan gøre det nemmere for den enkelte borger at få dagligdagen til at hænge sammen.
Det kan være nemmere at finde tid til lægebesøg inden for lægens konsultationstid, hvis lægen ligger i nærheden af ens arbejde.
Da patienter, der har tillid til deres læge, benytter lægen på den mest hensigtsmæssige måde, vil et reelt frit valg kunne påvirke brugen af den primære sundhedstjeneste i positiv retning.
Vi er helt opmærksomme på nogle af de pointer, der er blevet fremhævet, men det, jeg egentlig synes er mest ærgerligt, er, at selv om regeringspartierne kan være enige i et forslags intentioner og lignende, afviser de stadig forslaget, fordi det ikke kommer fra egne rækker, men fra oppositionen.
Så vil jeg egentlig bare sige, at det, der er centralt og grundlæggende for os, er, at borgerne får en medbestemmelse over deres egen situation og får et reelt valg.
Vi har tillid til, at når folk vil træffe deres valg med hensyn til, hvor deres læge skal bo, vil de selvfølgelig tænke: Er det nødvendigt for mig at have en læge, som eksempelvis skal have let ved at kunne komme på besøg hos mig, hvis jeg bliver syg?
Det er med, når de skal træffe deres valg, og som vi også siger, er det klart, at hovedparten netop vil vælge en læge i nærheden af deres bolig, fordi det er vigtigt for dem.
Imidlertid vil det samtidig være vigtigt for andre, der f.eks. tager hjemmefra kl. 7 for at komme på arbejde og er hjemme igen kl. 17-18 stykker, at have en læge i nærheden af deres arbejdsplads, så de ikke behøver at holde hele eller halve fridage for at kunne komme til lægen eller gøre brug af vagtlægeordningen, som mange patienter allerede gør, selv om deres læge bor i nærheden eller i hvert fald inden for de kilometergrænser, der eksisterer i dag.
Jeg vil i hvert fald gerne takke for, at alle partierne støtter intentionerne i forslaget.
Det er jeg glad for, og så må vi jo arbejde videre i udvalget med behandlingen af de spørgsmål, som mange partier har givet udtryk for at de har til forslaget.
Tove Videbæk (KD), 2004-03-09:
Jeg kan hverken af- eller bekræfte hr. Kamal Qureshis påstand
om, at lægerne ude på landet ikke mangler patienter.
Jeg har ingen oversigt, jeg har ingen tal på det, og derfor kan jeg ikke have nogen mening om det.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2004-03-09:
Jeg vil godt sige til fru Marianne Jelved, at de, der føler, at et skattestop, et stop i stigningen af skatter og afgifter til det offentlige, er et problem, er jo folk, der vil sætte skatten op.
Anden forklaring kan der jo ikke være på det.
Ellers er der jo intet menneske i dette land, der kan føle et skattestop som en hæmsko.
Kun hvis man har én tanke, nemlig at man vil gerne sætte skatten op.
Og derfor er det et nybrud, det er en ny ting i dansk politik, og det er noget, vælgerne vil værdsætte.
Line Barfod (EL), 2004-03-09:
Nu bliver jeg meget forvirret.
Vi kan jo se på udskriften af referatet efter mødet, men jeg forstod ordføreren fra Dansk Folkeparti sådan, at Dansk Folkeparti støtter alle de her punkter og synes, at det er nogle gode punkter, og også at man mener, at det kan være nødvendigt at lovgive på de her punkter, men at man havde nogle spørgsmål om økonomien.
Venstre og De Konservative mener bare ikke, at der skal lovgives om det, men de mener, at det her skal være sådan, som det er.
Derfor kan der ikke være noget finanslovstof eller andet i det.
Der kan ikke være nogen steder, hvor Dansk Folkeparti er forhindret af aftaler med regeringen i at gå ind i det her, for regeringen siger, at sådan skal standarden være.
Dermed kan det ikke være et spørgsmål om, at man lægger sig ud over økonomien i finansloven.
Så oplyser jeg stadig, at jeg ikke mener, at det her koster 100 mio. kr. eller tilsvarende, for det er et spørgsmål om at flytte rundt på, hvilke faggrupper tager sig af hvilke opgaver, som ordføreren fra Dansk Folkeparti også selv var inde på.
Det må hr. Kamal Qureshi jo hellere spørge Venstres ordfører om, men jeg har også svært ved at se, at der skulle være forskel på, hvad det kommer til at koste ude på fødestederne, om det er indskærpelsen fra ministeren, som fru Inger Støjberg jo var fuldstændig sikker på ville blive fulgt til punkt og prikke i amterne, eller det er Folketinget, som fastsætter det i en lov.
Ressourceforbruget må være det samme.
Men stadig handler det altså først og fremmest om at flytte rundt på, hvilke faggrupper tager sig af hvilke opgaver, så vi kan sikre, at jordmødrene kan koncentrere sig om at tage sig af fødslerne, fødselsforberedelsen og efterfødselssamtalerne.
Inger Støjberg (V), 2004-03-09:
Jeg er sikker på, at fru Bautrup er ganske bevidst om, at den her undersøgelse er fra oktober måned, og at indskærpelsen naturligvis derfor også først er kommet her for nylig tidligt i det her år.
Derfor sætter jeg fuldt min lid til, at amterne opfylder det, de bliver pålagt.
Så jeg har ingen problemer med det.
Jette Bergenholz Bautrup (S), 2004-03-09:
Så er det
Man kan jo ikke blive ved med at sige, at man vil indskærpe det.
Hvad vil Venstre så, når man ikke vil stemme for det her forslag?
Inger Støjberg (V), 2004-03-09:
Jeg glæder mig naturligvis over, at Sundhedsstyrelsen allerede nu her har indskærpet over for amterne, at de her anbefalinger og retningslinjer skal overholdes, og det sætter jeg bestemt min lid til at de bliver.
Jeg har selv været amtsrådsmedlem på et tidspunkt, og når der kommer en indskærpelse som den her, så er jeg slet ikke i tvivl om, at det rent faktisk også bliver overholdt.
Jette Bergenholz Bautrup (S), 2004-03-09:
Jeg vil godt høre fru Inger Støjberg, som oplyser, at man i Venstre er bekendt med, at amter og kommuner ikke overholder Sundhedsstyrelsens retningslinjer, hvad Venstre agter at gøre ved det ud over selvfølgelig at sige, at det skal de gøre.
Man må da lægge noget konsekvens i det fra Venstres side, når man ikke vil stemme for det her forslag.