runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Knud Erik Hansen (SF), 2000-05-04:
Jeg sagde nu både i begyndelsen og i slutningen af mit indlæg, at vi ikke lever isoleret i Danmark, men at vi også har en udveksling af arbejdskraft på tværs af grænserne.
Så det burde altså ikke overraske.
Jeg sagde også klart i mit indlæg, at vi ikke er uenige.
For spørgsmålet er ikke, om fagforeningerne skal ind for at vurdere, om arbejdsforholdene er i orden, for det synes jeg er rimeligt.
Men jeg sagde også: Det er klart, at hvis det her betyder, at det tager unødvendig lang tid, så vil vi gerne være med til at se på det.
Hvis det er det, der er problemet.
Vi ønsker ikke, at vi skal lave bureaukratiske hindringer, sådan at en ordentlig udveksling ikke kan foregå. Men vi er tilbage ved spørgsmålet: Hvor nødvendigt er det her?
Men det, jeg sagde, var, at det var et spørgsmål om, hvorvidt det skulle være det eneste kriterium.
Sådan som jeg læser CD's forslag, så er det faktisk det eneste afgørende kriterium.
Og dér synes jeg, at det er rimeligt som samfund at sige: Ønsker vi det?
Det er dér, jeg oplever, at CD ændrer den eksisterende praksis afgørende på en sådan måde, at vi synes, at det er tvivlsomt, om det er forståeligt og klogt.
Til fru Susanne Clemensen vil jeg sige: Jeg mangler nogle oplysninger om, hvor stort problemet er.
Sådan som jeg har fået oplysningerne - vi kan dyrke det i udvalget - så er problemet ikke, at man ikke kan få de folk ind, man har brug for.
Problemet er, at det kan tage for lang tid i nogle tilfælde.
Jeg synes, vi skal se på det, hvis der er sådan nogle procedurer, der gør, at det tager for lang tid.
Men man får de folk ind.
Jeg sagde ikke, at vi bare skal gøre, som fagforeningerne siger.
Men de siger
rent faktisk det, og man beskylder dem for at være hindrende.
Men de kommer rent faktisk og siger: Vi giver tilladelser, vi giver grønt lys, når vi kan se, at vi ikke har den ledige arbejdskraft.
Så kommer folk ind.
Så er det, man spørger sig selv: Hvor er så problemet henne?
Og det synes jeg ikke vi har fået præciseret nok, ud over at jeg oplever, at nogle siger, at vi ikke skal tage hensyn til, om vi har den eksisterende arbejdskraft i Danmark.
Ebbe Kalnæs (CD), 2000-05-04:
For det er jo givet, at det jo ikke er billigt at hente eksperter ind.
Ofte skal man hen og hjælpe dem med en lang række ting og skaffe boliger for en periode og den slags ting.
Det der vil gå endnu stærkere. Det er omkostningsfyldt at gøre det, så hvis folk er der lige for, hvis folk står og venter, så er jeg sikker på, at de vil ansætte dem.
Det skulle være nogle mærkelige virksomheder ellers.
Susanne Clemensen (CD), 2000-05-04:
En kort bemærkning til SF's ordfører: Virksomhederne oplever det som bøvlet, at de i hver enkelt sag eller hver gang, de ønsker at få en højt kvalificeret medarbejder her til landet, skal igennem den procedure.
Det er derfor, vi siger, at hvis man undgår det led, så kan man nemlig skære sagsbehandlingstiden ned.
Man kan måske oven i købet skære sagsbehandlingstiden mere ned end det, som ligger i vores beslutningsforslag, og som ministeren er indstillet på, nemlig at sagsbehandlingstiden på 30 dage skal overholdes.
Jeg vil også gerne sige, at der er tale om højtuddannet arbejdskraft i vores forslag, og et ganske væsentligt krav er naturligvis, at lønnen og ansættelsesvilkårene ikke må være konkurrenceforvridende, og det skal Udlændingestyrelsen naturligvis vurdere.
Knud Erik Hansen (SF), 2000-05-04:
Jeg er gået ud fra, at det er det beslutningsforslag, der er stillet, vi diskuterer, og vi kan godt diskutere mange andre nuancer i det her, og det er så det, debatten åbner op for, nemlig at der kan være nogle ting, som vi skal tage fat på.
Men når vi tager forslaget i dets ordlyd, så siger det rent faktisk, at man skal give sådan en opholdstilladelse, hvis løn- og ansættelsesvilkårene ikke er konkurrenceforvridende, og hvis medarbejderen kan forsørge sig selv.
I øvrigt skal opholdstilladelsen inddrages, hvis arbejdsforholdet ophører.
Det er de betingelser, man fastsætter, og det er at åbne op uden nuancer, som jeg oplever det, og det er det, vi diskuterer.
Derfor siger jeg også, at vi gerne vil være med til at diskutere det, at man kan have arbejdskraft, der bevæger sig hen over grænserne, men vi skal så sandelig også diskutere kriterierne og den måde, vi gør det på.
Det er den debat, vi godt vil have, og jeg synes ikke, det er det, som forslaget er udtryk for.
Til hr. Ebbe Kalnæs vil jeg sige: Men spørgsmålet er så, hvad vi snakker om.
Vi påstår, at man faktisk godt kan få arbejdskraften ind, og hvis det er tilfældet, så er det måske igen i sidste ende bare proceduren, vi skal have fat i.
Susanne Clemensen (CD), 2000-05-04:
Blot for at der ikke skal være nogen misforståelser, så fremgår det altså af beslutningsforslaget, at det er enklere regler for ansættelse af højt uddannet arbejdskraft fra lande
uden for EU og EØS-landene, som vi taler om, og så kommer de krav, som den højtuddannede arbejdskraft så i øvrigt skal opfylde
Men i øvrigt vil jeg da selvfølgelig udtrykke glæde
over, at SF også er villig til at se på, hvordan vi kan smidiggøre reglerne.
Susanne Clemensen (CD), 2000-05-04:
Jeg er selvfølgelig godt klar over, at der kommer en lang række udenlandske medarbejdere til danske virksomheder.
Det synes jeg kun er positivt, men det er jo ikke tallet, der er afgørende, det må vi jo lige slå fast, det er jo spørgsmålet om behovet.
Hvis virksomhederne mener, at de har et behov for arbejdskraft, som de ikke er i stand til at skaffe herhjemme,
så er tallene jo fuldstændig ligegyldigt.
Det, vi siger, er
jo også, at de medarbejdere naturligvis skal have et job, de skal kunne forsørge sig selv og deres familie, og kan de ikke det, jamen så får de naturligvis ikke nogen arbejds- og opholdstilladelse. Det synes jeg blot at jeg ville bringe ind i debatten og så naturligvis også sige, at det, der kan være vanskeligt at sige, er, hvornår noget er nok osv.
Det er jo svært at se, fordi det jo er svært at vurdere, om virksomhederne går glip af nogle opgaver, f.eks. fordi de ikke er i stand til at få den udenlandske arbejdskraft, som de har behov for.
Ebbe Kalnæs (CD), 2000-05-04:
Ja, man ved jo snart ikke, hvilke forslag der ikke kan bruges til talgymnastik i indvandrerpolitikken.
Men jeg vil gerne spørge hr. Peter Skaarup: Når nu Dansk Folkeparti er så bekymret over udgifter til flygtninge, var det så ikke en idé, at man var lidt large og lidt fremadstræbende og sørgede for, at der kom veluddannede mennesker, der kan bidrage til merværdien i det her land og være med til at balancere nogle af de her ting, så vi befolkningsmæssigt fik en balancering, der gjorde, at vi var mange til at trække, så vi kunne fortsætte med at have den humane og rimelige indvandrer- og flygtningepolitik, vi har?
Sandy Brinck (S), 2000-05-04:
Jeg bliver nødt til at spørge, om jeg hørte rigtigt.
Sagde hr. Peter Skaarup, at udlændinge her i Danmark skulle have et særligt legitimationskort?
Jeg håber, jeg hørte forkert.
Jeg vil slet ikke sige, hvad jeg får associationer til.
Peter Skaarup (DF), 2000-05-04:
Til fru Susanne Clemensen angående antallet: Det er da rigtigt, at det ikke nødvendigvis er antallet, der er relevant at diskutere, hvis virksomhederne stadig væk har brug for at få arbejdskraft ud over det antal, der kommer ind.
Men på den anden side vil fru Susanne Clemensen måske også give mig ret i, at CD ikke noget sted i bemærkningerne nævner, at der faktisk kommer et stort antal ind i dag, ikke nævner de tal, som jeg bl.a. har nævnt her fra talerstolen, som kunne være meget relevante at nævne, fordi hele diskussionen er jo nærmest gået ud fra, at der kommer nul ind, og at det ikke kan lade sig gøre. Men det kan rent faktisk lade sig gøre.
Der kommer 15.000 ind i 1998, og tallet er ca. det samme i 1999 på det her område.
Der er også nogle studerende med, men der er altså også mange IT-specialister og andre med.
På den baggrund synes jeg, at det ville have været relevant at have haft de tal for, hvor mange der kommer ind i dag, med for at sige: Jamen det her er ikke kun et spørgsmål om, at der er nul, der kommer ind, der er altså flere, der allerede kommer ind nu i dag.
Og derfor er det også, at jeg siger, at reglerne sådan set i dag er til det, hvis der er behov.
Så spørger hr. Ebbe Kalnæs, om vi ikke skulle være lidt fremadstræbende for en gangs skyld.
Har virksomhederne brug for arbejdskraft, så er det, jeg siger, at så kan de allerede i dag bruge de regler, der er, til at få den arbejdskraft ind.
De fleste har sikkert fulgt med i Jubii's succes.
Martin Thorborgs virksomhed får utrolig mange udlændinge ind, som er her i en kort periode og hjælper hans virksomhed med at få dækket de huller ind, de har.
Sådan er det, og det kan lade sig gøre; det er der ikke nogen problemer i.
Man skal passe på, at man ikke skyder over målet med argumentationen her.
Og så siger fru Sandy Brinck, at det er et problem, hvis udlændinge skulle have legitimationskort.
Jamen det er da ikke et større problem, end hvis personer, der skal have arbejdstilladelse, skal have et legitimationskort, som det her grønne kort, CD foreslår.
Hvor er problemet i forhold til dem, der har arbejdstilladelse, og i forhold til dem, der er udenlandske statsborgere?
Er det værre, at man skal have et legitimationskort, hvis man er udenlandsk statsborger, end hvis man skal have en arbejdstilladelse?
Det er det vel ikke.
Susanne Clemensen (CD), 2000-05-04:
Fru Birthe Rønn Hornbech var i sin tale som et svar til fru Sandy Brinck fra Socialdemokratiet inde på, at det egentlig nok var, fordi det her med at uddanne dem, vi har herhjemme, ikke er så nemt, fordi de simpelt hen ikke matcher de behov for højtuddannede, f.eks. højtuddannede IT-specialister
, som virksomhederne har.
Det er bl.a. også det, som den udsendelse, der var for nylig, giver udtryk for.
Der er datanomer, der er IT-administratorer, der er IT-folk på et, hvad kan man sige, kvalificeret niveau, men ikke på så højt et specialiceret niveau, som virksomhederne er interesseret i.
Det ville jeg blot høre, om ikke fru Birthe Rønn Hornbech kan bekræfte.
Peter Skaarup (DF), 2000-05-04:
Nu kan jeg det ikke på dato.
Men jeg kan da sige, at vi i Finansudvalget, når der er møde om onsdagen, mange gange giver penge til flygtninge.
Det er bl.a. til hjælp til nærområderne, det er hjælp til repatriering, det er hjælp til flygtningelejre i Albanien, Makedonien osv., hvor Danmark har ydet en stor indsats, og hvor det kunne lykkes til en vis grad i hvert fald at løse den her flygtningesituation lokalt omkring Kosovo.
Det er, hvad det er.
Men tilbage til det spørgsmål, jeg har stillet nu to gange til hr. Svane: Hvordan har Det Radikale Venstre rent praktisk tænkt sig at strikke forslaget sammen om, at man ikke længere skal have særlove, et ønske, der formentlig deles af mange i Folketinget.
Hvordan har Det Radikale Venstre tænkt sig at håndtere det forslag, at det nu skal være en del af den samlede udlændingelovgivning?
Peter Skaarup (DF), 2000-05-04:
Lige til det sidste: Hr. Henrik Svane ved jo udmærket godt, at Dansk Folkeparti bl.a. støtter, at vi hvert eneste år via FN-systemet tager imod flygtninge, der har stillet sig i kø i flygtningelejrene for at blive indkvarteret, bl.a. i Danmark, men også i andre lande rundtomkring i verden.
Jeg vil ikke sige, at vi går ind for at øge det antal, det tager vi hul på senere, men vi går ind for, at man i dag tager de ca. 500 om året.
Altså vil Dansk Folkeparti godt være med til at give en krone og altså også mere til flygtninge i Danmark.
Bare lige for at modsige den del af det, som hr. Henrik Svane siger.
Når hr. Henrik Svane siger, at Det Radikale Venstre, som må formodes at have en rimeligt stor indflydelse i regeringen, det har jeg i hvert fald hørt ude i byen at det har, så må hr. Henrik Svane jo også have gjort sig nogle overvejelser om, hvordan man har tænkt sig praktisk at lave det fremover, altså undgå særlove og så have den normale udlændingelov til at håndtere eksempelvis den fremtidige Kosovosituation.
Det må De Radikale da kunne svare på.
Margrete Auken (SF), 2000-05-04:
Tak til ministeren.
Det var beundringsværdigt uklart, hvad der blev svaret.
For nu lige at få lidt tydelighed ind i det: Jeg kan ikke huske nøjagtigt, hvordan formuleringerne ligger og sådan noget, så jeg vil ikke gå op i det, hvis ministeren kan sige, at det her er noget - for det er jo ikke løst - der også indgår i strategien for de oprindelige folk.
Spørgsmålet om deres rettigheder til biodiversiteten er noget, der i høj grad er vigtigt for deres position i verden, og det er altså både den, de har på deres egen krop, og den, de bor sammen med.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-05-04:
Jeg vil gerne takke ministeren for svaret, og det er også korrekt, som ministeren sagde, at det ikke er lykkedes at nå til enighed mellem regeringen og Enhedslisten om det her spørgsmål generelt.
Hvad man så i øvrigt mener om det, er en hel diskussion for sig.
Det, jeg blot rejser som spørgsmål her, er, om ministeren er opmærksom på, at der er et dobbeltproblem for de oprindelige folk i forbindelse med den her sag.
Jan Trøjborg (S), 2000-05-04:
Hr. Peter Skaarup har jo sin egen til lejligheden definerede dagsorden med kun ét folk.
Jeg er glad for den debat, der har været i dag, hvor man understregede mangfoldigheden af oprindelige folk, de vilkår, som de lever under, og de fattigdomsproblemer, som de står over for, og jeg mener, det er vigtigt ikke at afspore debatten, men at holde sig den helhed for øje, der er tale om.
Det er også det, der er grundlag for vores EU-politik, vores WTO-politik, vores udviklingspolitik, vores udenrigspolitik.
Vi er optaget af rettighedsspørgsmål.
Rettighedsspørgsmål er jo, som jeg sagde, bestemt ikke enkle.
Til hr. Keld Albrechtsen vil jeg gerne sige, at naturligvis er vi optaget af det, som hr. Keld Albrechtsen kalder det dobbelte problem, at oprindelige folk ofte er svagt stillet organisatorisk og ofte ikke har deres egen regerings støtte. Naturligvis er vi optaget af det problem, men derfra og så til at forhandle et konkret lovforslag her, det vil jeg ikke.
Peter Skaarup (DF), 2000-05-04:
Men i og med at der var flere ordførere, der nævnte det under deres indlæg, synes jeg, det ville være rimeligt nok, at regeringen svarede på, hvad den har gjort for at hjælpe tibetanerne mod den kinesiske overmagt, undertrykkelsen fra Kinas side, og hvad den har tænkt sig ud fra den foreslåede vedtagelse, som indeholder klare hensigtserklæringer, bl.a. om tibetanerne, altså oprindelige folk.
Hvad har den man tænkt sig at gøre ud fra den vedtagelse?
så kan vi jo heller ikke forvente, at grønlænderne eller andre oprindelige folk, der er tættere på os, får hjælp, hvis de på et tidspunkt er truet i deres nærområde.
Derfor synes jeg, spørgsmålet til regeringen er meget relevant, og jeg regner også med at få et svar.
Jan Trøjborg (S), 2000-05-04:
Det er altså lidt utroligt.
Vi har haft en god og seriøs debat om problemet, som er stort og generelt og omfattende.
Og vi ved alle sammen, at hr. Peter Skaarup har taget initiativ til en forespørgsel specielt om tibetanere, Tibet, og det må vel være tilstrækkeligt, at regeringen svarer på den forespørgsel, og at vi ikke ligesom duplikerer forespørgslen ved måske sådan at tage den på forhånd.
Hans-Pavia Rosing (S), 2000-05-04:
Som ordfører for forslagsstillerne vil jeg ikke undlade at takke hele Tinget, alle partierne, for deres opslutning til det forslag til vedtagelse, vi skal stemme om om lidt.
Det gør så, at det reelle arbejde med revisionen af strategien til støtte for oprindelige folk nu starter.
Det er jo fornuftig og spændende nytænkning, at de mennesker, der modtager bistand, selv er med til at evaluere, hvordan den bistand er blevet givet, samt kan rette op på de punkter, hvor der skal rettes op. Vi har også talt om, at Danmark skulle være spydspids i det her arbejde, hvad Danmark er i øjeblikket, men en spydspids virker jo ikke uden et skaft.
Det var derfor, jeg i mit første indlæg sagde, at det er nødvendigt, at EU, de europæiske lande, er med i det her.
Jeg mener, at de europæiske lande har et specielt ansvar for at være med i det her arbejde.
Tænk på Spanien, Frankrig, Holland, England, som har koloniseret store dele af verden.
De har også et specielt ansvar for at deltage i dette arbejde.
Jeg mener også, at nu, hvor vi skal revidere strategien, skal man tage de punkter med, som blev debatteret her mellem fru Margrete Auken og hr. Keld Albrechtsen og ministeren, om genteknologi og de konsekvenser, de kan have specielt i det her tilfælde for oprindelig folk.
Det mener jeg man bør tage med i betragtningen, når man skal revidere strategien.
Ikke mindst også en tak til sidst til Inuit Circumpolar Conference, den arktiske organisation, som sammen med Grønlands hjemmestyre har arbejdet med de her spørgsmål i FN, og hvor Assissi i høj grad har været spydspids i det internationale arbejde.
Også de danske NGO'er, som har været med i arbejdet - det netværk, man har lavet omkring tiåret for oprindelige folk -
fortjener en tak.
Det var som forventet en stille, en god og en positiv debat.
Jeg håber, at de ord, der er blevet sagt i dag, og at det forslag til vedtagelse, vi stemmer om om lidt, vil sprede sig som ringe i vandet over for Europa, over for Norden, over for resten af verden, og for ikke at sige til det amerikanske kontinent.
USA har sandelig også et stort ansvar for de her spørgsmål.
Men mange tak for opbakningen bag vedtagelsen.
Lotte Bundsgaard (S), 2000-05-04:
I Socialdemokratiet mener vi, det er en spændende og vigtig forespørgsel, Kristeligt Folkeparti har rejst.
For os er det vigtigt, at vi konstant diskuterer, om vi gør vores arbejde for at sikre
menneskerettighederne godt nok.
Den artikel i Verdenserklæringen, som vi fokuserer på dag, handler om retten til at tænke og tro frit.
Den handler om, at vi har ret til at praktisere den religion, vi ønsker, og den handler om, at vi ikke må blive forhindret i at udøve vores tro.
Vi kender alle historier om undertrykkelse af tibetanske buddhister, undertrykkelse af religionsfriheden i Vietnam, Iran, de tidligere SNG-stater og i mange andre lande, for slet ikke at tale om, at det bl.a. var religionsspørgsmålet, der var med til at starte de frygtelige krige på Balkan.
Historien har lært os meget, og vi ved, at der stadig er
store grupper af religiøse mindretal, der undertrykkes og forfølges.
Derfor er det vigtigt, at vi stadig arbejder for, at alle har ret til at udøve deres religion.
Den danske regering gør et stort og flot stykke arbejde for at udbrede respekt for menneskerettighederne, herunder retten til religionsfrihed.
Men det er vigtigt at præcisere, hvordan arbejdet skal foregå.
For os er der i hvert fald tre vigtige elementer: For det første er det afgørende, at vi som land arbejder for, at alle menneskerettigheder bliver respekteret i alle lande.
Regeringen bør i såvel bi- som multilaterale fora arbejde for at sikre menneskerettighederne, herunder religionsfrihed, og derfor bør regeringen i sit arbejde i bl.a. FN, EU, Europarådet og OSCE arbejde for at fremme religionsfriheden.
Regeringen bør heller ikke vige tilbage for at påtale krænkelser af religionsfriheden i andre lande.
For det andet skal religionsfriheden indgå som et særligt aspekt i overensstemmelse med programsamarbejdslandenes internationale forpligtelser, og derfor bør regeringen i den politiske dialog med programsamarbejdslandene fortsat tale for, at religionsfriheden sikres i alle landene.
Og endelig for det tredje skal offentligheden, og her mener vi især de frivillige organisationer, inddrages i arbejdet for at sikre og beskytte menneskerettighederne.
Men i den socialdemokratiske gruppe mener vi også, det er vigtigt at sikre, at religionen ikke bliver brugt til at undertrykke mennesker.
Vi mener f.eks. ikke, at man kan forsvare kvindeundertrykkelse med en religiøs holdning.
Jeg mener, det er vigtigt, at vi såvel i Danmark som i vores udenrigspolitik sætter det enkelte menneskes frihed højere end eventuelle religiøse dogmer.
Her mener vi bl.a. den enkelte kvindes ret til at bruge prævention.
Vi må aldrig glemme nuancerne i debatten, heller ikke i debatten om religionsfrihed.
Tove Fergo (V), 2000-05-04:
I disse dage holdes der en mindehøjtidelighed i Armeniens hovedstad, Jerevan.
Ca. 1½ million kristne blev i perioden fra 1915 til 1918 dræbt, torteret og forfulgt, fordi de nægtede at overgå til islam. I aften bliver der tændt levende lys i mange danske hjem til minde om befrielsen for 55 år siden.
Ved den befrielse faldt den diktator, som havde sendt millioner af mennesker i koncentrationslejre og taget deres liv, fordi de havde en anden tro. Desværre er forfølgelse af mennesker, fordi de har en anden tro, ikke kun noget, der hører fortiden til.
Menneskets ret til trosfrihed er endnu ikke en ret, som alle mennesker har.
Det bliver desværre alt for tydeligt dokumenteret i de mange internationale rapporter, der er kommet netop med henblik på at se på, om der er religionsfrihed rundtomkring i landene for folkene.
Ifølge menneskerettighedserklæringens art. 18 og 19 skal enhver have ret til tanke-, samvittigheds- og religionsfrihed.
Denne ret skal inkludere frihed til at have eller overtage en religion eller tro efter eget valg og frihed til alene eller i fællesskab med andre offentligt eller privat at udøve sin religion eller tro.
Selv om alle har tilsluttet sig dette, så er der ikke desto mindre i dag mennesker i de lande, som Danmark yder bistand til, der ikke får lov til at have deres tro, til at konvertere, til at praktisere deres tro.
Der er stater, der forbyder deres borgere at dyrke deres tro eller at overgå til en anden tro.
Gør man det, ja, så bliver man forfulgt.
Man bliver chikaneret.
Man bliver tævet, og man bliver nogle gange slået ihjel.
I Indien sker det samme; det har vi jo hørt hr. Kofod-Svendsen fortælle om.
Det er Venstres opfattelse, at et af de fundamentale principper i det danske udviklingssamarbejde bør være fremme af udviklingen af og respekten for menneskerettigheder, herunder selvfølgelig retten til trosfrihed.
Det har hidtil ligget lige for, at vi stiller krav til den del af menneskerettighederne, der drejer sig om retten
til at tale frit, til at danne politiske partier
, til at afholde frie valg
Men når man læser publikationer vedrørende dansk udviklingsbistand igennem, så finder man faktisk ikke nævnt begrebet trosfrihed et eneste sted, hverken i de hidtidige publikationer eller i den nye plan, »Partnerskab 2000«, som netop er blevet udsendt fra regeringen.
Derfor hilser vi Kristeligt Folkepartis initiativ til denne forespørgselsdebat meget velkommen.
Det er på tide og på højeste tid, at religionsfriheden, trosfriheden sættes på den danske bistandsdagsorden, sådan at vi også herhjemme i debatten beskæftiger os netop med dette element af bistandspolitikken.