Torben Hansen (S), 2005-03-31:
Det er enhver regerings ret at begå fejl, men man behøver jo ikke at opfatte det som en pligt, og det synes jeg rent faktisk man har gjort også i det her tilfælde.
Forholdene vedrører regionale opgaver, hvis løsning eller forvaltning har konsekvenser, der rækker ud over kommunegrænserne.
Eksemplerne på sådanne opgaver er lokalisering af regionale funktioner: større erhvervsområder, virksomheder med særlige beliggenhedskrav, større offentlige institutioner, ferie- og fritidsanlæg, større butikscentre, større infrastrukturanlæg som veje, andre trafikanlæg og transmissionsledninger.
Andre eksempler er affald, grundvandsbeskyttelse, naturbeskyttelse, sikring af vandkvaliteten i større samlede åvandløb, søer, nære kystområder, udlæg af råstofindvindingsområder og nye skovområder.«
Når man kigger på hele det her lovkompleks, er det mig en gåde, at man ikke i det mindste har skelet lidt til, hvad der stod i det her.
Det er med dyb undren, at jeg må konstatere, at regeringen og Dansk Folkeparti jo ikke alene har valgt at lave en smal aftale sammen, men også – og det er dybt besynderligt – i den aftale, der så er lavet, konsekvent undlader at lytte til de her anbefalinger fra Strukturkommissionen, konsekvent ikke lytter til organisationer, konsekvent ikke lytter til miljøfolkene.
Den her vi alene vide-holdning er ikke alene udtryk, synes jeg, for arrogance over for dem, der sidder med opgaverne til daglig, men vil – er jeg bange for – via det stærkt manglende faglige belæg føre til et lavere beskyttelsesniveau for vores fælles naturressourcer, hvilket vi også kan se i Strukturkommissionens betænkning.
Gennem årtier er der opbygget et markant og velfungerende system for planlægningen i Danmark, men det betyder selvfølgelig ikke, at tingene skal være statiske.
En ideel ny planreform burde jo indeholde perspektiv og styrke.
Det vil betyde en forstærket beskyttelse af det åbne land, værdifulde naturtyper og landskaber, samt at borgerindflydelsen og borgerdeltagelsen i planprocessen ikke undergraves.
Der trækker strukturreformen jo den helt modsatte vej.
Danmark skal også have en overordnet og sammenhængende plan for naturen.
Det vil ændringerne i planloven ikke medføre, tværtimod.
I dag er der naturkvalitetsplaner i regionplanerne, men hele det instrument, der skal sikre sammenhængende forvaltning, spredningskorridorer og lignende, svækkes.
Nu får vi til gengæld en fragmenteret indsats og beskrivelse, der ifølge lovforslaget og andre steder i de love skal tage udgangspunkt i Natura 2000–området, hvilket bestemt også er vigtigt, men det samlede danske landskab, den samlede danske natur, udgør altså mere end de 7,5 pct. af fædrelandets areal, som vi er forpligtet til at beskytte.
Det er Socialdemokratiets holdning, at de regionale udviklingsplaner skal gøres bindende over for kommunerne og skal sammenfatte de statslige, kommunale og regionale interesser i planlægningen.
Udviklingsplanerne skal derfor bruges til at sikre en sammenhængende og konsistent udvikling i regionen, en sammenhængende udvikling og beskyttelse af arealanvendelse, grundvandsbeskyttelse, naturbeskyttelse, industriområder, infrastruktur m.m., og ikke som i det nuværende forslag, der medfører en fragmentering af administration af det danske land.
Grundvandet er et kapitel for sig.
Vi har haft hele diskussionen de seneste 3 timer.
Med det her forslag vil der være manglende sammenhæng mellem de regionale udviklingsplaner, vandindvinding og indsatsplaner.
Og det er dybt bekymrende for vandmiljøet og især drikkevandet.
Kommunerne er ikke den rette planmyndighed vedrørende natur og miljø, simpelt hen fordi natur- og vandområder herunder drikkevandsforekomster ikke følger kommunegrænserne, men som hovedregel dækker flere kommuner.
Den rette planmyndighed vedrørende eksempelvis natur, miljø og drikkevand – og jeg er enig med Strukturkommissionen – er regionerne, fordi det giver muligheden for en sammenhængende og helhedsorienteret administration af naturen og vandmiljøet.
Det er også afgørende, at vigtige afgørelser om miljøforhold træffes af uvildige myndigheder, som ikke er for tæt på dem, der skal kontrollere, og ikke potentielt afhængige af snævre lokalpolitiske interesser.
Danmarks Naturfredningsforening lavede i maj 2004 en undersøgelse i Nordjylland af 27 kommuners indsigelser og kommentarer til regionplan 2001 i Nordjylland, og det, der var det gennemgående ved en tredjedel af kommunerne, var, at i de områder med særlig drikkevandsinteresse havde de godt nok lyst til at lave noget andet.
Der ville de godt bygge nogle ting og lave noget industri.
Også i andre områder var der indsigelser, f.eks. vedrørende Halkær Bredning
og forskellige bække, hvor man sagde: Uha, det går simpelt hen ikke, målsætningen er for høj, så vi indstiller til Nordjyllands Amt, at målsætningen skal sættes ned
Det synes jeg rent faktisk viser, at det må være berettiget, at der kommer en forstærkning af armslængdeprincippet og ikke, som det er tilfældet med det her, en svækkelse.
Jeg synes også, at lovændringerne er udtryk for en meget defensiv holdning planniveauerne imellem.
Der står, at kommuneplanen ikke må stride mod den regionale udviklingsplan – for øvrigt er det et udtryk, der går igen mange steder i lovforslaget: »må ikke stride imod« – men det havde egentlig været betydelig mere perspektivrigt, hvis vinklen var, at det skulle understøtte den regionale udviklingsplan.
Alle er også enige om, at planlægningen i hovedstaden stiller ekstra store krav.
Men en model som den foreslåede med en overordnet statslig udmelding fra flere ministerier via landsplandirektiver og miljøministeren kombineret med kommuneplaner løser altså ikke nogen problemer.
Det er Socialdemokratiets holdning, at hovedstaden har brug for en forstærket planlægning, der tager udgangspunkt i det regionale niveau og også tager hensyn til borgerinddragelse, og det vil der netop ikke komme ud af det her på det regionale niveau.
Overflytningen af VVM-sagerne fra amterne til kommunerne ser vi også som et tilbageskridt.
Kommunerne vil i mange tilfælde være alt for små til VVM-sager, og meget ofte vil VVM-pligtige virksomheder jo have effekt ud over kommunegrænserne.
Vi synes også, det er ærgerligt, når nu der er åbnet for ændringer af planloven, at regeringen ikke var parat til at se på landzoneadministrationen af byggeriet i det åbne land.
Socialdemokratiet ser det her lovforslag som et klart tilbageskridt i dansk planlægning, grundvandsbeskyttelse og naturbeskyttelse, og vi vil stemme imod forslaget i dets nuværende form.
Men vi vil selvfølgelig under udvalgsarbejdet gøre alt, hvad vi kan for at trække forslaget i den rigtige retning, dvs. flere opgaver til regionerne og i regionplaner.