runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Keld Albrechtsen (EL), 1999-11-03:
Jamen flertallet her i Folketinget kan vedtage, at man kan ikke rykke på tingene, for toget er kørt.
Men der er så mange mennesker i fagbevægelsen, hvor jeg har været ude til møde, og der er så mange mennesker i de organisationer, der beskæftiger sig med ulandsspørgsmål, som siger til os i hvert fald - jeg ved ikke, om de gør det samme til Det Konservative Folkeparti, det har de muligvis opgivet - at der må i hvert fald gøres en indsats, en sidste indsats, før det er for sent.
Og selvfølgelig kan vi da påvirke noget, hvis vi vil, og vi skal da blive ved, og vi skal kæmpe til stregen. Sådan siger de ude omkring.
Sådan siger de til os.
Men nu får de så at vide af et massivt flertal i Folketinget, at der ikke er mere at gøre.
Vi kan godt lukke biksen, overlade til udenrigsministeren at tage ned og sætte underskriften på papiret.
Jamen det kan da ikke være meningen.
Men betyder det så, at Det Konservative Folkeparti alligevel har opgivet den sag, eller vil man så komme med et forslag om, at disse støtteordninger skal afvikles nu?
Jeg forstår simpelt hen ikke Det Konservative Folkepartis manglende vilje til overhovedet at gøre noget i denne her sag, samtidig med at man erkender, at udspillet på et meget vigtigt område slet ikke duer.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-11-03:
Jeg vil gerne takke hr. Jacob Buksti for det svar, hr. Jacob Buksti gav.
Det var bare ikke et svar på det spørgsmål, jeg havde stillet.
Det var et svar på, hvem der søger de penge, der er afsat på finansloven.
Jeg spurgte, om hr. Jacob Buksti ville give et skøn over, hvordan pengene i en kommende kampagne for eller imod kronen vil være fordelt, når man tager i betragtning, hvilke organisationer, hvilke virksomheder, hvilke partier med pengemaskine i ryggen osv. der vil gå på banen i det spørgsmål.
Det er ikke nødvendigvis sådan, at vi skal rette op på det via statsmidler.
Det er ikke sådan noget, jeg tænker på, men jeg synes, det vil være interessant, at hr. Jacob Buksti også giver sit besyv med, når vi taler om den fordeling, som selvfølgelig vil påvirke en folkeafstemningskampagne for eller imod kronen.
Niels Helveg Petersen (RV), 1999-11-03:
Jeg må sige til start, at regeringen agter at efterleve de danske EU-forbehold med stor omhu, som vi har gjort det hidtil, og i anledning af de bemærkninger, som hr. Keld Albrechtsen netop har gjort om de danske forbehold, ønsker jeg at slå dette fast.
Ingen regeringskonferencer eller de tidsforskydninger, hr. Albrechtsen talte om, rokker ved den ganske enkle kendsgerning, at vi skal til folkeafstemning, hvis de danske forbehold skal væk.
Og vi skal til folkeafstemning, hvis der er tale om at overlade beføjelser, der tilkommer rigets myndigheder, til mellemfolkelige organisationer.
Det er så utrolig enkelt; det er det før denne debat, og det er det efter denne debat. Regeringen har redegjort for indholdet og betydningen af de danske forbehold.
Forsvarsforbeholdet har været behandlet i Udenrigsministeriets notater, fremsendt til Europaudvalget og Udenrigspolitisk Nævn den 20. juli i år.
Forbeholdet om retlige og indre anliggender har været behandlet i et notat
Jeg henviser til notaterne.
Spørgsmålet er i øvrigt også drøftet her i salen i forbindelse med den europapolitiske forespørgselsdebat den 13. oktober.
Jeg har ikke noget at tilføje til denne debat, men vil kun understrege, at regeringen selvfølgelig vil efterleve Folketingets opfordring til regeringen, som fremgår af vedtagelsen den 13. oktober.
Det indebærer bl.a., at regeringen vil følge udviklingen i EU-samarbejdet nøje og sikre en åben debat om EU's politik inden for flygtninge- og asylspørgsmålet samt krisestyring og den europæiske forsvarsdimension.
Vi vil foretage en samlet vurdering af, hvordan Danmark skal forholde sig i den videre udvikling af samarbejdet i EU på disse områder, når der tegner sig resultater af drøftelserne.
Og vi vil sikre en aktiv dansk deltagelse i alle drøftelserne i EU under fuld respekt for de danske forbehold.
På den baggrund siger det sig selv, at regeringen ikke kan støtte beslutningsforslaget.
Jacob Buksti (S), 1999-11-03:
Til det sidste vil jeg bare sige, at jeg altså faktisk har svært ved at se, at det er Socialdemokratiet, der forsøger at skabe myter.
Jeg kan ikke forstå, at når jeg heroppefra siger, at vi er interesseret i en folkelig debat, bliver det opfattet, som om vi er modstandere af, at der skal være oplysning.
Jeg kan ikke forstå, at når det er sådan, jeg siger heroppefra, at der ligger den ene rapport efter den anden, så er det et udtryk for, at vi vil forhindre det.
Man må meget undskylde, men jeg synes, det dækker nogenlunde det, vi snakker om her.
Hvad endelig angår grundloven, så er det sådan, at hr. Keld Albrechtsen tror, det er forbigået min opmærksomhed, at der er faldet en højesteretsdom.
Nej, det er det ikke.
Men jeg vil så spørge, om det er forbigået hr. Keld Albrechtsens opmærksomhed, at der i dag i Dagbladet Børsen er udsagn fra i hvert fald to af de mest førende statsretslige eksperter, som siger, at det projekt, som hr. Keld Albrechtsen er ved at bevæge sig ind i, vil hr. Keld Albrechtsen stå sig bedst ved at spare sine penge til, for pengene er spildt.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-11-03:
Altså det er da ikke en ligegyldig melding at gå ud og have et slagsmål mellem to førende EU-tilhængere om, hvorvidt forbeholdene bliver respekteret.
Jeg vil spørge hr. Jens
Rohde: Hvad var det, der forhindrede Venstre i at blive gjort bekendt med regeringens juridiske overvejelse inden den 17. august? Intet som helst.
Og derfor er det jo også et mere interessant spørgsmål, hr. Keld Albrechtsen i virkeligheden forsøger at rejse, nemlig hvad var så meningen med Venstres melding?
Var det bare at skabe sådan lidt debat, for lige at give et slag for at komme lidt frem i EU-debatten, eller hvad var meldingen egentlig udtryk for?
Og hvordan vil den melding skulle praktiseres fremover?
For den juridiske vurdering fra regeringen vil jeg påstå at Venstre kendte udmærket godt på det tidspunkt, Venstres formand gik ud med den melding den 17. august.
Jens Rohde (V), 1999-11-03:
Hvad er hensigten?
Hensigten er selvfølgelig, at vi i Venstre ønsker at slå fast, at også vores politik er helt klar: Vi ønsker forbeholdene afskaffet gennem fordøren, og der skal ikke fifles med de danske forbehold.
Men vi har i dag et juridisk notat, der siger, at der ikke er blevet fiflet med danske forbehold.
Står dette juridiske notat fra regeringen til troende - hvad vi må antage at det gør, indtil noget andet måtte komme frem - jamen så er der heller ikke problemer i forhold til fremtidige topmødeerklæringer.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-11-03:
Kan vi ikke være enige om, at regeringen - sådan rent retorisk i hvert fald - både før den 17. august og efter den 17. august sagde, at de ville respektere forbeholdene, og at kun folkeafstemninger kunne forandre det, og det skulle være igennem fordøren og ikke bagdøren osv., osv. Det er sådan set ikke det, der har været diskussionen, fordi det har regeringen sagt hele tiden.
Det, der er problemet, er, i hvor høj grad regeringen lever op til det, den påstår den lever op til, og hvor vi er nogle, der tillader os at så tvivl omkring det.
Derfor var vi også glade for, at Venstres formand pludselig såede tvivl omkring det, på samme måde som vi har gjort.
Men det, jeg bare forsøger at sige, er - og det beder
jeg bare om at hr. Rohde må anerkende et eller andet sted i hvert fald - at der ikke indholdsmæssigt er nogen forskel før den 17. august og efter den 17. august på hverken viden om det juridiske grundlag eller viden om, hvad regeringens holdning er til de her spørgsmål - i hvert fald hvad de siger er deres holdning.
Det, der er spørgsmålet, er, i hvor stort omfang de respekterer det, de selv siger de mener.
Der må jeg bare sige, at der må vi tage det, Venstre kom med, som et slag i luften og åbenbart ikke som udtryk for noget som helst, der skal bruges til noget indholdsmæssigt.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-11-03:
Jeg vil godt bede hr. Rohde besvare det spørgsmål, jeg stillede for et stykke tid siden, nemlig om Venstre ville være indstillet på at give regeringen mandat til på det kommende topmøde at godkende nedsættelsen af en sådan politisk komité, som også kommer til at diskutere og træffe
beslutning om en hel masse spørgsmål, der ligger inden for den danske undtagelse, uden nogen form for fodnote
For hvis hr. Rohde nu er nødt til at svare bekræftende på det spørgsmål, så kan vi jo konstatere, at det var fuldstændig tom snak og løfter uden nogen som helst dækning, som hr. Anders Fogh Rasmussen fremkom med.
Så var det jo ikke andet end tom snak, så var det bare en melding, der skulle bruges for at give Venstre, som hr. Thulesen Dahl var inde på, en markering, en billig gratis omgang i offentligheden.
Det er ikke en form for politik, man får den helt store respekt for.
Jens Rohde (V), 1999-11-03:
Nu siger hr. Keld Albrechtsen jo hvis og hvis og hvis og hvis og hvis, og sådan kan vi jo sådan set blive ved til i morgen.
Nu må vi jo tage stilling til de enkelte sager, når de kommer
Det var også det, jeg var inde på i min ordførertale.
Men vi henholder os stadig til det notat, som regeringens juridiske eksperter i Justitsministeriet er kommet med, at der i forbindelse med topmødeerklæringerne ikke er nogen problemer i, at den danske regering deltager i drøftelserne for det fremtidige EU-samarbejde, heller ikke på forsvarsområdet.
Pia Christmas-Møller (KF), 1999-11-03:
Ja, det har været hr. Albrechtsens eftermiddag, og det er godt på vej til også at blive hr. Albrechtsens aften, men jeg kommer vel ikke med den store nyhed, når jeg siger, at Det Konservative Folkeparti ikke rigtig kan deltage i Enhedslistens forsøg på at drille Venstre.
Jeg tror ikke, det kommer bag på hverken hr. Albrechtsen eller hr. Kolstrup, som står bag det her beslutningsforslag, men det er da et festligt forsøg på at få en ny runde om de forbehold, som Enhedslisten er så jublende begejstrede for.
Jeg er imidlertid overbevist om, at regeringen vil være i stand til selv at vurdere, hvorvidt kommende topmødekonklusioner i EU vil være uforenelige med de danske forbehold eller ej.
Det er i hvert fald deres pligt.
Regeringen har ifølge den danske grundlov ansvaret for at føre udenrigspolitikken, og den må derfor søge mandat i Europaudvalget, hvis den selv føler behov for det, og det må også ske forud for topmøder, hvis den selv føler behov for det.
I Det Konservative Folkeparti går vi ud fra, at det er givet, at regeringen efterlever de fire danske forbehold til punkt og prikke.
Det Konservative Folkeparti har allerede i juni måned efterlyst noget dokumentation, der viser, at regeringen holder sig på dydens sti i forhold til de fire danske forbehold.
Det fik vi med notatet, og det har vi taget til efterretning.
Det Konservative Folkeparti vil gerne af med alle fire forbehold, det er ingen hemmelighed.
Men lige så klart skal det være og er det, at vi står inde for, at de fire forbehold bliver overholdt fuldstændig, indtil den danske befolkning ved en ny folkeafstemning har ophævet forbeholdene, og det skal ske ved mindst fire krydser.
Der skal tages stilling til hvert enkelt forbehold for sig.
Vi vil ikke være med til at genoplive den golde fodnotepolitik, der i en periode af 1980'erne var moderne, og som blev ført an af Lasse Budtz, og ja, det må jo siges, af den radikale leder, som på daværende tidspunkt hed Niels Helveg Petersen.
Det var dengang, de herrer forsøgte at styre Danmarks udenrigspolitik, og det var mørke år.
Det ændrede sig, Muren faldt, og siden vi fik en ny socialdemokratisk regering, har vi jo faktisk oplevet en helt anden udenrigspolitik end den, Socialdemokratiet og Det Radikale Venstre stod for i de mørke 1980'ere.
Og godt for det.
Det vil vi ikke være med til at lave om på.
Knud Erik Hansen (SF), 1999-11-03:
Det er væsentligt, at de danske forhold bliver respekteret, og der er ikke nogen tvivl om, at forbeholdene er under pres i Danmark, nok ikke så meget i Europa, men i Danmark.
Og ifølge forslaget så er et af midlerne hertil, at regeringen nu generelt skal lave fodnoter, når man nærmer sig forbeholdene. Vi er enige i i SF, at det i mange tilfælde kan være fornuftigt, at Danmark laver fodnoter.
Men hvis vi skal tage forslaget helt bogstaveligt som en generel notepolitik, så er vi lidt bekymret over, at det godt kan føre til en mudret debat om nogle formalia og i sidste ende måske ende i en lidt forvirret debat om forbeholdene.
Vi kan risikere, at vi kommer til at sløre debatten om indholdet bag forbeholdene og om konsekvenserne af at ophæve forbeholdene.
Når det kan blive mudret, så skyldes det i høj grad, at det på topmøderne langt fra altid er klart, hvordan de politiske udmeldinger på topmøderne skal udformes i praksis, og dermed også om vores forbehold reelt træder i kraft.
Vi er derfor positive over for intentionerne i forslaget, men vi har nogle bekymringer for konsekvenserne af en generel anvendelse af en notepolitik.
Det er nok vores opfattelse, at det måske er bedre, vi tager konkret fat på de sager, hvor regeringen er i gang med at fifle med forbeholdene, og så gør det forståeligt for både regeringen og befolkningen, at det ikke er acceptabelt.
Og når det er nødvendigt så i de konkrete sager at give regeringen et mandat, som indebærer, at man tydeligt siger fra, hvis man nærmer sig forbeholdene.
Til sidst vil jeg sige, at vi nok skal holde os for øje, hvis vi vil lave en generel notepolitik, at forbeholdene i den europæiske politiske virkelighed er et dansk anliggende, og at det er os, der skal klare debatten herhjemme.
Til sidst vil jeg da godt lidt drillende rose Enhedslisten, når de trækker det her frem, for deres store interesse og gode interesse for forbeholdene.
Det var jo ikke de toner, vi hørte fra Enhedslisten i 1993, da SF rejste kravene om forbeholdene og var med til at sikre, at vi faktisk fik dem gennemført.
Men vi er glade for, at vi nu er fælles om, at vi gerne vil bevare dem.
Elisabeth Arnold (RV), 1999-11-03:
Det fremgår jo tydeligt, at forslaget her er inspireret af et citat fra Venstres politiske leder, og det er sådan lidt ærgerligt at komme og blande sig i et godt politisk slagsmål.
Jeg vil slet ikke forlænge det eller på nogen måde begynde at tage part i det, blot sige, at Det Radikale Venstre selvfølgelig mener, at forbeholdene skal respekteres, og vi mener, at det skal foregå i den danske politiske debat, ved processen i Europaudvalget, processerne her i salen med de debatter, vi har, og de beslutninger, vi tager her i salen og desuden også ved den deltagelse, der er af Danmarks regering i EU's egne processer, herunder også topmøderne.
Og før hvert topmøde er der jo en debat i Europaudvalget om, hvilken stilling den danske regering skal tage til de forskellige beslutninger, der er undervejs.
Vi mener ikke, der er brug for fodnoter eller anden form for demonstration.
De øvrige EU-lande ved, vi har forbeholdene, og det er op til os selv at sørge for, at de bliver håndhævet.
Jann Sjursen (KRF), 1999-11-03:
Fra Kristeligt Folkepartis side lægger vi vægt på, at de danske EU-forbehold bliver respekteret fuldt ud.
Vi har i forbindelse med Edinburghafgørelsen fra dansk side accepteret, at de øvrige medlemslande i EU kan vælge at udvide samarbejdet i omfang.
Vi vil ikke forhindre, at de øvrige medlemslande går videre på de områder, hvor vi har forbehold.
Og så finder vi ærlig talt, uanset at vi har fuld respekt også over for forbeholdene og ønsker at håndhæve dem, at det er tom demonstrationspolitik, hvis regeringen så skal pålægges at sparke fodnoter ind i diverse erklæringer, når erklæringerne berører områder, som vedrører de danske forbehold.
Vi skal holde fast ved vores forbehold, men vi har klart tilkendegivet i forbindelse med Edinburghafgørelsen, at vi ikke vil forhindre de andre lande i at gå videre.
Så der er ikke nogen grund til at sparke fodnoter ind hist og pist.
Jann Sjursen (KRF), 1999-11-03:
Jeg tror, de gør meget andet end det.
Det er ikke det, der er udgangspunktet for Kristeligt
Vi hører rent faktisk til de partier, som anbefalede et nej til Maastrichttraktaten, og som også har lagt vægt på de forbehold, som vi fik, efter at den afstemning blev afholdt i 1992.
Når vi ikke ønsker at bidrage til en dansk fodnotepolitik i EU-sammenhæng, så er det bl.a. af de grunde, som hr. Knud Erik Hansen, synes jeg, meget fornuftigt nævnte i sit ordførerindlæg, at det skaber en mudret situation, hvor vi i virkeligheden går hen og bliver mere optaget af formalia end af indholdet i de danske EU-forbehold.
Og vi vil meget gerne, som jeg også hørte hr. Knud Erik Hansen sige det i sit ordførerindlæg her i dag, være med til at fastholde regeringen på de danske EU-forbehold og deres indhold.
Det synes jeg er langt mere interessant end formalia og fodnoter i EU.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-11-03:
Jeg vil gerne sige tak til hr. Kim Behnke for det også sådan lidt historiske tilbageblik, som var nyttigt for debatten, og tak til hr. Thulesen Dahl og hr. Knud Erik Hansen for en positiv modtagelse.
Og så forstod jeg også på hr. Jann
Sjursen, at Kristeligt Folkeparti sådan i anden runde var rykket lidt i positiv retning, i hvert fald så langt som til at tilslutte sig noget af det, hr. Knud Erik Hansen sagde, som jo var ganske fornuftigt.
Så Kristeligt Folkeparti nåede alligevel at komme sådan lidt med undervejs i debatten.
Det siger jeg ikke for at provokere hr. Jann Sjursen, men kun for at takke for, at det udvikler sig i den rigtige retning.
Så vil jeg godt sige, at Venstres bidrag til debatten taler jo for sig selv.
Man har et standpunkt, til man tager
et nyt, var der vist en statsminister, der sagde i sin tid, og det passer jo meget godt til Venstres måde at drive politik på. Fru Pia Christmas-Møller gjorde også en interessant historisk betragtning, men dog var jeg lidt ked af selvfølgelig, at fru Pia Christmas-Møller i forbindelse med omtalen af fodnoterne i 1980'erne glemte undertegnedes deltagelse.
Det var jeg lidt ked af.
Det var jo en utrolig flot periode i dansk sikkerhedspolitik, som jeg gerne så tilbage, naturligvis, og derfor var det jo rart at blive mindet om de tider, da vi havde et flertal her i Folketinget, som var villigt til også på den internationale arena at gå ud og kæmpe for nogle ting, som der var opbakning til i den danske befolkning.
Det kunne vi godt drage nytte af også her ved udgangen af århundredet.
Derfor kommer vi jo så til at tage diskussionen i Europaudvalget og i Folketingssalen, og derfor håber jeg da i det mindste, at det, vi kan opnå, når vi nu ikke kan få vedtaget det her forslag, vil være det, som hr. Knud Erik Hansen foreslog, og som jo altså heldigvis fik tilslutning fra hr. Jann Sjursen også, at vi i forbindelse med den konkrete gennemgang af regeringens mandat forud for Helsinkitopmødet får vurderet, om der i den situation skal placeres en fodnote på det forslag vedrørende oprettelse af en politisk komité, som vi jo alle sammen godt ved er undervejs, og som der muligvis vil være et flertal her i Folketinget, som vil gå ind for, hvilket så naturligvis må forudsætte, at det bliver gjort klart i en fodnote, at det altså indvirker på den danske undtagelse.
Jann Sjursen (KRF), 1999-11-03:
Det lød på hr. Keld Albrechtsen, som om han var lettere overrasket over, at jeg rent faktisk fandt, at der var noget fornuft i hr. Knud Erik Hansens indlæg.
Fordi hr. Knud Erik Hansen og jeg ikke er enige i alt, kan der såmænd godt være fornuft i også hans indlæg.
Det kan der såmænd også være i hr. Keld Albrechtsens indlæg for den sags skyld.
Men jeg synes, det er værd at pointere, at det, hr. Knud Erik Hansen jo rent faktisk sagde i sit indlæg, og som jeg responderede positivt på efterfølgende, jo var, at Enhedslistens og hr. Keld Albrechtsens forslag i dag om en dansk fodnotepolitik i EU meget let kunne reducere diskussionen og respekten og håndhævelsen af de danske EU-forbehold til en ren omgang formalia. Den advarsel, hr. Knud Erik Hansen kom med, var måske ikke helt så tydelig som den i mit ordførerindlæg.
Men den var der, og den er jeg enig i, og derfor er det ærinde, som hr. Knud Erik Hansen havde, og som jeg også havde i mit ordførerindlæg, i virkeligheden et ganske andet end det, der er Enhedslistens intention med forslaget i dag.
Hr. Knud Erik Hansen og jeg og flere med os er i virkeligheden mere optaget af indholdet i diskussionerne om de danske EU-forbehold end af formalia.
Pia Christmas-Møller (KF), 1999-11-03:
Det var dengang, hr. Albrechtsen ikke repræsenterede Enhedslisten, men Venstresocialisterne, og arbejdede sammen med Lasse Budtz, Gert Petersen og den nuværende udenrigsminister, hr. Niels Helveg Petersen.
Sådan var det dengang.
Det var mørke år.
Det var år, som bragte dansk udenrigspolitik i uføre, og som gjorde vort fuldgyldige medlemskab af NATO meget, meget usikkert.
Det er på det punkt meget glædeligt, at regeringsansvaret har ført til, at Socialdemokratiet og Det Radikale Venstre har vendt på en tallerken og nu fører en efter omstændighederne ganske konstruktiv udenrigspolitik, som bakker op om fuldt medlemskab af EU og fuldt medlemskab af NATO.
Det kan vi kun glæde os over.
Men ret skal være ret: Æres den, der æres bør, tugtes den, der tugtes bør.
Niels Helveg Petersen (RV), 1999-11-03:
Der manglede kun én bemærkning i fru Pia Christmas-Møllers lille tale her til sidst, nemlig at det var under en regering, som var ledet af Det Konservative Folkeparti, alt dette skete.
Pia Christmas-Møller (KF), 1999-11-03:
Det var de år, hvor oppositionen ikke kunne vælte den borgerlige regering på almindelige indenrigspolitiske spørgsmål, hvorfor man valgte udenrigspolitikken som scene med bidrag fra Det Radikale Venstre.
Det var de år, hvor Det Konservative Folkeparti vurderede fra sag til sag, om fodnoterne ville bringe dansk udenrigspolitik i alvorlig fare på afgørende punkter, og det skete i 1988.
Det var i 1988, at en fodnote i en dagsorden her i Folketinget var på vej til fuldstændig at ødelægge det fuldgyldige medlemskab af NATO.
Vi tog konsekvensen og tog et valg.
Ganske få år før havde man på samme måde måttet trække i den helt store nødbremse, nemlig ved at udskrive en folkeafstemning om EF-pakken, hvor alle og enhver vidste, at Socialdemokratiet og andre gode partier ville have stemt for EF-pakken, hvis de selv havde siddet ved regeringsmagten.
Siden hen har vi jo så oplevet en meget konstruktiv Europapolitik fra både Socialdemokratiet og Det Radikale Venstre, men det tog sin tid.
Det var kun takket være daværende statsminister Poul Schlüters meget store udholdenhed ...
... at det lykkedes at fastholde fuldgyldigt medlemskab.
Niels Helveg Petersen (RV), 1999-11-03:
Jeg skal ikke forlænge denne debat mere, men kun slå fast endnu en gang, at det var under en konservativ statsminister, dette skete, og at det ikke er tvangsarbejde at sidde på regeringsbænkene.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-11-03:
Jamen så må vi jo for den historiske fuldstændigheds skyld gøre opmærksom på, at årsagen til, at fodnotepolitikken holdt op, var jo ikke, at Poul Schlüter i sin tid vandt valget, men at Det Radikale Venstre benyttede valget som anledning til at tilslutte sig Poul Schlüters synspunkter og forlade det sikkerhedspolitiske flertal. Jeg kan forsikre fru Pia Christmas-Møller, at det vil være Enhedslistens ambition til hver en tid at kæmpe for at overbevise både Socialdemokratiet og Det Radikale Venstre om, at vi skal vende tilbage til den aktive form for sikkerhedspolitik, vi havde dengang, og som man desværre forlod efter valget i 1988.