Villy Søvndal (SF), 2001-10-26:
Til fru Aase D. Madsen: Jeg har sagt nogle gange, at jeg mener, det er helt uholdbart at have to forskellige systemer, der behandler folk forskelligt, afhængig af hvilken dato man fik tilkendt pension.
Men det forhindrer selvfølgelig ikke, at det er klogt at stemme for forbedringer i det omfang, det ligger i den nye førtidspensionsreform.
Men den næste opgave er at få sikret de nuværende et løft, der svarer til det andet.
De, der har deltaget i pensionsforhandlingerne, vil kunne huske, at det har vi arbejdet ihærdigt på.
Men det, som Dansk Folkeparti formentligt vil opleve på et tidspunkt,
er, at man ikke altid hundrede procent får det, man beder om, og så må man tage stilling til, om man vil tage det, man har fået, eller lade være.
Til hr. Frank Aaen: Jeg er enig i, at det er vigtigt at have sammenhæng.
Man kan så lige præcis diskutere, hvilken sammenhæng man helst ser, men det er en ganske spændende og vigtig diskussion.
Til Socialdemokratiet og socialministeren: Jeg tror bestemt, at Socialdemokratiet har de følelser, som jeg også har giver udtryk for, over for de her grupper.
Det vil jeg ikke sætte spørgsmålstegn ved.
Netop derfor undrer det mig, at man lavede det, man lavede i 1998.
Jeg kan kun forklare det med det, der under min opdragelse blev kaldt dårligt kammeratskab: Nogle gange kan man blive ledt i uføre - man kender det i et lokale som det her - og komme til at gøre noget, man i virkeligheden slet ikke ville, fordi man kommer sammen med nogen, som påvirker én i dårlig retning. Uden at genere nogen kan man vel godt sige, at efteråret 1998 lige præcis var det år, hvor man for alvor blev påvirket i dårlig retning på førtidspensionsområdet, på efterlønsområdet, på dagpengeområdet, med hensyn til medicintilskud og med hensyn til boligstøtte.
De dårlige påvirkere sidder derovre i højresiden af Folketingssalen.
Det er vel også vigtigt at få frem her på et tidspunkt, hvor vi formentligt inden for det næste halve år får et folketingsvalg, at så galt går det, når man laver det sammen med folkene derovre.
Jeg tror ikke, at Socialdemokratiet vil de her ting.
Jeg tror, at de er blevet lokket ud i noget, der minder om fordærv.
Det andet spørgsmål er: Er det er en lykkelig socialpolitisk historie, at 30.000 mennesker ender på pension?
Nej, det er det ikke.
Jeg er helt enig i aktivlinjen, men et tal på 11.000 fleksjob i alt forsvarer ikke et fald på 18.000 om året i tilkendte førtidspensioner.
Der er simpelt hen et sted, hvor de her tal ikke når hinanden.
Hvor er de mennesker så endt?
De er endt uden indkomst, hvis deres ægtefælle i øvrigt har
så er de ikke berettiget til kontanthjælp.
Det er dem, vi øjeblikket møder som kolossalt
forbitrede mennesker.
Og det var det, der fik mig til at tale om at tage gidsler.
Til slut til socialministeren om de 11.000 mennesker på fleksjob: Det er bragende godt.
Det er godt, at vi fik de rettigheder ind, der gør, at det her ender med, at rigtig mange mennesker i stedet for en passiv tilværelse får et tilbud, der gør, at de med deres begrænsning kan deltage på arbejdsmarkedet til en løn, der svarer til, hvad der er normal løn på området.
Det er virkelig godt, og det står vi hundrede procent bag.
Men jeg bliver altså lidt ophidset, hvis man fortsætter med at betegne det her som en social lykkelig begivenhed.
Så kan man sige: Herregud, ét er, hvad jeg bliver ophidset over, men de mennesker, der sidder rundtomkring, er meget vrede over den behandling, de har fået.