Margrethe Vestager (RV), 1999-04-14:
I løbet af de 10 år, der er gået, siden Jerntæppet faldt, er der blevet etableret en del venskabsforbindelser
mellem menigheder i folkekirken og lutherske menigheder i Østeuropa.
Disse venskabsforbindelser har været med til at underbygge erkendelsen af, at kirken i Østeuropa gennem årtier har haft uhyre vanskelige vilkår.
Der var meget snævre grænser for, hvad kirken måtte foretage sig, og mange kirkebygninger blev beslaglagt af myndighederne og blev taget i brug til andre formål eller helt eller delvis ødelagt.
Det er forståeligt og også sympatisk, synes jeg, at medlemmer af velbjergede danske folkekirkemenigheder på baggrund af de erfaringer får den tanke, at de gerne vil hjælpe disse betrængte venskabsmenigheder på fode.
Ikke desto mindre er det vores opfattelse, at en sådan hjælp bør være baseret på frivillige bidrag, således som det hidtil har været tilfældet, og ikke på de kirkelige ligningsmidler, kirkeskatten. Et grundlæggende princip for den folkekirkelige økonomi er, at kirkeskatten kun kan anvendes til folkekirkelige formål.
Princippet om, at kirkeskatten kun kan anvendes til officielle folkekirkelige formål, er også værd at fastholde og fremhæve i forbindelse med det foreliggende lovforslag på grund af folkekirkens økonomiske struktur.
Strukturen er som bekendt sådan, at det enkelte sogns budgetter finansieres i fællesskab af alle kirkeskatteydere inden for en kommune, og set i forhold hertil ville dette forslag jo betyde, at adskillige medlemmer af folkekirken ville komme til at bidrage til en venskabsmenighed, som ét sogn har, men som andre sogne måske slet ikke kender. Ved siden af det officielt folkekirkelige, som alle kirkeskatteydere betaler til, har der imidlertid altid været en lang række aktiviteter, som forestås af mennesker og organisationer, der har rod og hjemsted inden for folkekirken, og som har en interesse i at gøre en speciel indsats på et eller andet område, herhjemme eller ude i verden.
Det har altid været sådan, at disse specielle indsatser også er betalt af særlige private midler.
Det gælder f.eks. de folkekirkelige missionsselskabers indsats mange forskellige steder i verden, og det gælder den støtte, som i årtier er ydet til lutherske kirker rundt om i Europa.
Folkekirkens Nødhjælp, som i dag er en af de største danske hjælpeorganisationer, blev faktisk stiftet for at yde hjælp
til lutherske mindretalskirker i Europa, og den organisation har siden, bl.a. gennem Det Lutherske Verdensforbund, også ydet hjælp til de lutherske kirker i Østeuropa.
Jeg mener, at en eventuel genopbygningsstøtte til venskabsmenighederne i udlandet må ydes på basis af tilsvarende private midler.
Det vil efter min mening få meget vidtrækkende konsekvenser, hvis det grundlæggende princip om, at kirkelige ligningsmidler kun kan bruges til folkekirkelige formål, bliver brudt.
Kristeligt Folkepartis lovforslag er ganske vist formuleret ret restriktivt; muligheden for at bevilge støtte skal efter forslaget begrænses til lutherske menigheder i udlandet, som en dansk menighed har etableret en venskabsforbindelse med, og som ikke selv har mulighed for at istandsætte eller genopføre en kirke.
Der er kun et begrænset antal af folkekirkens sogne, som har etableret venskabsforbindelser, og det enkelte sogns støtte til en venskabsmenighed skal efter forslaget være begrænset til de 116.000 kr., som også er loftet for det almindelige rådighedsbeløb.
Derfor kan det umiddelbart se ud som et forslag med begrænsede økonomiske konsekvenser, selv om det er umuligt at forudsige konsekvenserne med sikkerhed.
Hvis forslaget vedtages, vil jeg imidlertid anse det for en naturlig følge, at der vil blive præsenteret forslag om støtte til andre formål, som det efter nogles mening vil være lige så godt og nødvendigt at støtte med kirkelige ligningsmidler.
Så kunne det hurtigt få meget betydelige økonomiske konsekvenser, og selv om menighedsrådene i dag kun bruger godt en tredjedel af det rådighedsbeløb, som loven i sig selv giver mulighed for, beløber det sig trods alt til 90 mio. kr. om året.
Jeg skal derfor anbefale, at lovforslaget forkastes.