Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-06-03:
Nu er jeg jo forholdsvis ny i trafikken, men kan alligevel ikke undgå at undre mig lidt over den debat, vi har i dag.
Hvem mener egentlig hvad, kan man sige, om efterløn og om dagpengerettigheder, og om de ældres muligheder på arbejdsmarkedet?
Samtidig med at Socialdemokraterne stiller det forslag, de har fremsat her om forbedringer, betinger de deres egen tilslutning til forslaget.
at der skal være enighed med de andre efterlønsrøvere.
Den gamle udtalelse om, at politik handler om at kunne tælle til 90, er i hvert fald ikke fuldstændig dækkende for, hvad politik i den her sag drejer sig om.
Og bag ved det forslag om forbedringer står så partiets nyvalgte formand klar med sparekniven, som helt vil fjerne efterlønnen.
Jeg kan heller ikke undlade at sige, at samtidig med at Dansk Folkeparti taler så varmt for forbedringer i efterlønnen, så står det mig stadig væk forholdsvis uklart, om DF rent faktisk vil være med til at lave forringelser på en eller anden måde i forholdene, hvis bare de samtidig også kan få lov til at forringe forholdene for flygtninge og indvandrere.
Men for at det hele nu ikke bare skal være et stort og langt surt opstød, så vil jeg godt rose SF for de forslag, de har fremsat, og for den sags skyld også rose Socialdemokraterne og Dansk Folkeparti for de forslag, de har fremsat, og i forlængelse af det i øvrigt også sige, at jeg synes, det har været positivt, at vi under debatten har fået udmeldinger, som gør, at man stadig væk kan håbe på, at den efterløn, som i dag er et gode for rigtig, rigtig mange mennesker, kan bevares også på længere sigt.
Dengang påstod partierne bag efterlønsforringelserne, at det skulle give bedre muligheder for fleksibel tilbagetrækning fra arbejdsmarkedet.
Man kan sige, at partierne hen ad vejen i hvert fald for så vidt allerede for nogle år siden har erkendt, at de praktiske konsekvenser er nogle andre.
Som også hr. Ole Sohn sagde heroppefra, har man f.eks. inden for SiD’s område kunnet se, at efterlønsreformen betød et kraftigt fald i antallet af medlemmer af SiD’s a-kasse, altså ufaglærte, som arbejdede ved siden af efterlønnen.
Det forslag, der foreligger om at kunne tjene 30.000 kr. ved siden af efterlønnen uden fradrag har jo bred opbakning.
Enhedslisten har også tidligere fremsat det forslag, senest i forbindelse med forespørgselsdebatten, og vi støtter selvfølgelig det forslag, der foreligger i dag.
Generelt kan man sige om efterlønsordningen, at det er et gode, det er et retskrav for folk, der har været mange år på arbejdsmarkedet, at kunne trække sig helt eller delvis tilbage uden at skulle stå med hatten i hånden og tigge om eventuelt at kunne komme på førtidspension, hvis det overhovedet kan lade sig gøre.
Det er en underlig holdning at have, at folk for at få et gode skal tvinges ud i den situation, hvor de må stå og tigge om det og håbe det bedste, hvor vi jo allerede i dag ved, at mange mennesker, som er nedslidte, søger førtidspension, men ikke får den.
M046S3931.fm Page 3964 Friday, September 16, 2005 10:38 PM
Man kan jo levende forestille sig, hvordan en sådan situation vil betyde, at folk over 60 år søger om, kald det seniorydelse, eller hvad De Konservative nu vil kalde det, og derefter skal igennem hele møllen af arbejdsprøvninger, lægetjek, lægekonsulenter osv. for i sidste ende måske at få et afslag og dermed ikke have noget forsørgelsesgrundlag.
Efterlønnen fungerer først og fremmest som et gode for de mennesker, som på en eller anden måde har et behov for at trække sig helt eller delvis tilbage.
Det drejer sig primært om folk, som har haft hårdt arbejde i mange år.
Det drejer sig også om folk, som allerede er blevet stødt ud af arbejdsmarkedet og går arbejdsløse.
Ca. 30 pct. af dem, der overgår til efterløn, overgår direkte fra arbejdsløshed og uden nogen udsigt til at kunne få et arbejde.
Derfor er efterlønnen en af de vigtigste ting at bevare i det danske velfærdssystem.
Ud over spørgsmålet om efterløn ligger der også forslag fra SF og Socialdemokraterne, som handler om forbedringer af dagpengeretten for de ældre.
Det første forslag handler om noget så simpelt som at ligestille a-kasse-medlemmer over 60 år med andre ledige, så de får den samme dagpengeret, altså dagpengeretten i 4 år.
Egentlig kunne man sige – og det er meget svært for mig at forstå, hvorfor det ikke er sådan – at det forslag bare ligger lige til højrebenet.
Der er tale om en diskrimination i lovgivningen, en aldersdiskrimination, som skal rettes op, og det hellere i dag end i morgen.
Det andet forslag ophæver den tvang til efterløn, som rammer 60-årige, der er faldet for arbejdskravet efter det fyldte 55. år.
Det er et forslag, som både vil betyde en forbedring for den enkelte og medvirke til, at ældre, der vil stå til rådighed, også kan gøre det.
Det tredje forslag ophæver diskriminationen af ledige med ret til efterløn, der vælger at gå på efterløn efter det 63. år og ikke har mindst 2 års dagpengeret.
Det er også et forslag, vi kan støtte.
Endelig handler det sidste forslag på dagpengeområdet om at skabe bedre mulighed for, at lavtlønnede kan foretage en gradvis tilbagetrækning fra arbejdsmarkedet gennem frivillige deltidsaftaler, ved at udvide retten til supplerende dagpenge.
Vi har faktisk tidligere her i Folketinget haft debat om de supplerende dagpenge, udvidet ret for ældre, hvor der tidligere har været en i hvert fald nogenlunde bred opbakning bag – uden at det forslag har kunnet samle flertal – at der allerede for folk, når de er fyldt 50 år, skal være bedre muligheder for, at man kan arbejde mindre og samtidig få suppleret op med supplerende dagpenge længere end de 52 uger.
Men som sagt kan man alligevel have sine bange anelser, fordi der bag det hele ligger hele den diskussion, som er rejst af nogle af partierne, om totalt at fjerne efterlønnen.
I den forbindelse vil jeg da appellere meget til ikke mindst Socialdemokraterne, som jo er forligspart på det her område, om det store ansvar, der ligger, altså til, at lige præcis Socialdemokraterne vil være med til, at vi kan bevare den efterløn, som vi har i dag.
Til sidst vil jeg lige sige, at det, når vi fra Enhedslistens side diskuterer spørgsmål om, hvordan vi sikrer et arbejdsmarked, hvor der er plads til alle, og hvor så mange som muligt får mulighed for at deltage, så ikke er, fordi vi starter med det udgangspunkt, som hr. Morten Østergaard nævnte om en længere nationaløkonomisk udredning.
Det er, fordi vi kan se, at der for mange mennesker sker det, at de i en alt for tidlig alder bliver nedslidt og udstødt fra arbejdsmarkedet, fordi det er skruet sådan sammen – man kan kalde det et fuldstændig grotesk forhold – at mens hundrede tusinder står uden for arbejdsmarkedet, er der andre hundrede tusinder, som slider sig ned af for meget arbejde.
Det er et grotesk forhold, som alle og enhver burde kunne se, og det tror jeg også at alle kan.
Problemet er, at der er alt for mange, som ikke vil gøre noget ved det, og det er her, vi siger, at vi skal have fordelt arbejdet bedre, så vi undgår den nedslidning, der sker i dag.