runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2001-10-26:
Den konservative ordfører, fru Pia Christmas-Møller, kan fortsat ikke være til stede, og jeg skal derfor ganske kort på hendes vegne fremføre nogle synspunkter om dette forslag fra SF: Jeg vil godt ligesom Venstres ordfører udtrykke en smule forbavselse over dette forslag, al den stund det jo ikke er ret mange måneder siden, vi forhandlede en stor førtidspensionsreform på plads, hvor de nu kendte refusionsprocenter var baggrunden for de beslutninger, der blev truffet.
Vi er altså en lille smule forundrede.
Det kan godt ske, at omlægningen af refusionsprocenten har givet lidt skvulp i systemet rundtomkring i kommunerne, men det er mit indtryk fra det praktiske arbejde i det kommunale regi, at nu har man fundet sine ben igen, og nu kører arbejdet både socialt og fagligt ganske forsvarligt. Naturligvis gøres der nogle overvejelser i kommunerne, om førtidspension nu også er den rigtige løsning.
Er der alternativer?
Det var i øvrigt også tankegangen bag den førtidspensionsreform, vi var enige med SF om, nemlig at det ikke altid er den bedste løsning at finde frem til førtidspension.
Ofte vil det være en bedre løsning, at der inden for det rummelige arbejdsmarked findes et job under sådanne vilkår, at den pågældende er i stand til at mestre det.
Alt dette foregår i primærkommunerne i øjeblikket, og vi er i Det Konservative Folkeparti bestemt ikke på nogen måde foruroligede over den udvikling, vi kan se, tværtimod.
Derimod har SF ret i, at der er et problem, når man flytter byrder fra staten til kommunerne og lader pengene følge efter i bloktilskuddene.
Det er jo som bekendt sådan, at statstilskuddet til kommunerne bliver fordelt efter det skattepligtige grundlag i kommunerne, og det betyder, at de fattige kommuner, som ofte vil være udkantkommuner, kan få vanskeligheder, når man bruger den model til at overføre bloktilskud.
Det er en diskussion, som kører meget i den kommunale verden og har foranlediget, at indenrigsministeren har nedsat Finansieringsudvalget, som netop sidder og arbejder med den problemstilling, og vi sætter vores lid til, at der derfra kommer et oplæg til, hvordan problemerne kan løses.
Alt i alt må min konklusion altså være, at vi ikke kan støtte SF's forslag.
Yvonne Herløv Andersen (CD), 2001-10-26:
På denne her fredag tror jeg - efter en gennemgang af det forslag SF har lagt frem - at det er i den lette ende.
Det her forslag bærer også præg af en nem løsning, synes jeg, når man tror, at hvis man lægger det om, så løser problemerne sig.
Jeg er helt overbevist om, at hvis det var så nemt, så havde vi da gjort det for længe siden.
Jeg tror ikke, det løser noget, og sygehusenes problemer med ventelister og folk, der står i kø, løser man i hvert fald ikke ved at lægge
det her om.
Det løser man ved at arbejde videre på de områder, man er begyndt på, og det viser sig jo også, at der er stadig flere, der bliver behandlet inden for det, som vi nu har lovet.
Det er ellers vanskeligt at give materielle garantier i sygehusvæsenet, men det har vi gjort.
Vi har jo sat ganske bestemte ventetider på bestemte sygdomme, og det har vi stor succes med, så nu går raten også ned for ventetid
på alt det andet
Samtidig synes jeg også, der er en skævhed i det, idet man meget nemt kommer til at prioritere de stærkere grupper, grupperne på arbejdsmarkedet, og det vil jeg under ingen omstændigheder.
Endelig må jeg sige, at vi jo overvejer nogle omlægninger, og det er der flere andre partier, der gør.
Egentlig ville jeg jo allerhelst have en kommunalreform, som så på nogle af alle de meldinger, vi har fået tilbage i de opgaveudvalg, der har siddet for at fordele opgaver mellem amt, kommune og stat.
Der ligger masser, man kunne tage fat på til en egentlig reform af hele området, og CD ønsker som så mange andre sygehusene lagt i regioner i stedet for.
Jeg må sige, at det vil amterne jo ikke acceptere.
En af årsagerne til det er jo, at man vil spørge, hvad vi så skal med dem.
Det kan jeg da godt forstå, for gymnasierne kunne vi jo klare med bestyrelser.
Så altså en helt anden struktur og en helt anden reform og bestemt ikke flere opgaver til dem.
Jeg tror, deres tid er forbi, og det vil også vise sig.
Hvorfor skal vi dele det sådan op?
Det koster en uhyggelig masse penge i administration, og det er der ingen grund til.
Så ikke flere opgaver til amterne.
Det her synes jeg er en mærkelig snuptagsløsning fra et parti, der i al almindelighed er meget grundig med det, de kommer ned i salen med, og jeg er da lidt ked af, hvis det går ned ad bakke.
Anni Svanholt (SF), 2001-10-26:
Det er jo ikke nogen overraskelse, at CD sådan set ikke rigtig går ind for det kommunale selvstyre, men godt vil have lavet bestyrelser og regioner osv.
Det her, siger CD, løser ikke problemet, men det er da ejendommeligt, når vi kan se i dag i Jyllands-Posten, at Vagn Ry Nielsen nævner, at de gerne vil se på det, og Kresten Philipsen fra Amtsrådsforeningen siger, at de står med problemer af forskellig karakter, og det er ikke bare noget med ventelister.
Det er de mennesker, som er på sygedagpenge i meget, meget lange forløb, og de forløb er blevet længere, hvilket man kan se ud af statistikken.
De vil jo gerne være med til at gøre noget, de har altså en tro på, at man godt kan, at man med ændringen her kan få bedre redskaber til at gøre det i fællesskab. Jeg vil gerne spørge CD's ordfører: Den ordning, vi har, hvor staten betaler penge, kan staten bruge de mange penge, 4,3 mia. kr., til bedre behandling i dag?
Yvonne Herløv Andersen (CD), 2001-10-26:
Staten har jo påtaget sig den opgave løbende at forsøge at ændre på de forhold, som SF peger på i sit forslag, og det gør man jo ved at sætte ind på de områder, hvor det drejer sig om at få mennesker, der går på sygedagpenge, hurtigere i gang, og det synes jeg i høj grad man har haft held med. Jeg vil da gerne diskutere det her problem, jeg tror bare ikke på, man kommer uden om det ved en omlægning.
Det ville så sige, at amterne skulle få en større forpligtelse
til at drive sygehusvæsenet
Så bliver det efter en cost benefit-metode, hvor vi tager dem først, det bedst kan betale sig at behandle.
Det vil jeg ikke være med til.
Aase D. Madsen (DF), 2001-10-26:
Jeg vil gerne sige til den konservative ordfører, at Dansk Folkeparti er bestemt enig i, at det er bedst for de mennesker, der overhovedet kan komme ud på arbejdsmarkedet, at de også gør det.
Socialministeren remsede en række ting, der er sket på området, op i sin ordførertale, og dem vil jeg gennemgå meget nøje, for det er mange af de ting, jeg gerne vil have frem under udvalgsbehandlingen, så jeg kan se, om det virkelig er blevet så meget bedre, at man kan undgå af føre refusionsordningen tilbage til det, den var før.
Jeg vil gerne sige, at de intentioner, der ligger bag dette forslag, er Dansk Folkeparti enig i, for hvis der er for store økonomiske incitamenter for kommunerne, må vi lave systemet om.
Sådan må det være.
Jeg har i den senere tid i øvrigt fået et utal af grelle sagsforløb i hænde.
De viser, at meget syge menneskers speciallægeerklæringer bliver tilsidesat af sagsbehandlerne på baggrund af de kommunalt ansatte lægekonsulenters rådgivning.
Det virker meget, meget foruroligende, og jeg har samlet en tyk mappe med sager af netop den art.
År efter år går med arbejdsprøvning, revalideringsforsøg, aktiviteter og nye speciallægeerklæringer osv. i en sand ond cirkel.
Jeg kunne bruge hele min taletid og meget mere på helt konkrete eksempler på den totalt ødelagte livskvalitet, som tovtrækkeriet med kommunerne indebærer.
Det er meget syge mennesker, vi taler om her, og jeg har stillet utallige spørgsmål til ministeren om lægekonsulenternes fremtidige rolle i førtidspensionssagerne.
Men der er tilsyneladende ikke rigtig nogen løsning på, hvorledes man skal få proceduren til at foregå på en mere uvildig måde.
Vi har hørt, at sagsbehandlerne skal have bedre uddannelse og den slags ting, og så må vi jo se, hvad der ligger i det.
Men det værste er næsten den mistænkeliggørelse, mange kommer ud for, når de - efter et langt opslidende forløb med den ene speciallægeerklæring efter den anden - af sagsbehandlerne bliver bedt om at henvende sig til en psykiater.
Så bryder hele deres verden sammen.
Hvis kommunens økonomiske incitamenter, som jeg sagde før, er grunden til, at vi kommer ud for den slags sagsbehandling, er Dansk Folkeparti villig til at se på, om refusionsordningen skal laves om.
I øvrigt kan man måske sige, at det er en lille lap på den førtidspensionsreform, SF gik med til, og som jo deler førtidspensionisterne op i et a- og et b-hold.
Det er dybt, dybt diskriminerende.
Yvonne Herløv Andersen (CD), 2001-10-26:
Fru Anni Svanholt ledte lidt efter, hvad hun dog skulle spørge mig om.
Nej, det er ikke indlysende, det er det slet ikke for CD, og det fremgår heller ikke af beslutningsforslaget, at det skulle være en indlysende idé at lægge det om, så vi siger stadig væk nej.
Tove Videbæk (KRF), 2001-10-26:
De lange ventelister og dermed de ufattelig mange sygedagpenge, der udbetales af stat og kommune, er et kæmpe økonomisk og endnu værre et stort medmenneskeligt problem.
Det er uacceptabelt, at folk ikke kan få foretaget den lille operation, de har brug for, for at kunne komme tilbage på deres arbejde.
Det medfører både tab af livskvalitet, økonomi, arbejdskraft osv.
Forslaget her er så et forsøg på at give amterne, som driver sygehusene, et økonomisk incitament til at effektivisere og få nedbragt ventelisterne.
Kristeligt Folkeparti synes, det er meget positivt, at SF tager fat på en alternativ måde for at forsøge at løse det her problem, men Kristeligt Folkeparti er nok lidt betænkelig ved denne løsning.
Er man så egentlig ikke ude i det samme ærinde som de borgmestre, der vil forsikre folk, som er på arbejdsmarkedet, bare ud fra en lidt anden vinkel?
Det vil sige, at folk, som er på arbejdsmarkedet, får en positiv særbehandling, og børn, ældre, arbejdsløse, hjemmegående, ja, de kommer bagest i køen hver eneste gang.
Kristeligt Folkeparti ønsker, at folk ligebehandles.
Det ved vi jo at SF også ønsker, men med det her forslag vil SF ikke kunne afvise, at forslaget vil kunne fremme ulige behandling og kassetænkning.
Udeomkring i landet har man da også taget fat på løsning af problemet med ventelister på forskellige andre kreative måder.
Man arbejder sammen på den måde, at hvis man vedrørende specifikke operationer har tomme pladser i det ene amt, men ventelister i det andet, ja, så hjælper man hinanden med det og aflaster hinanden.
Dette samarbejde er man endog allerede i gang med at udvide til et samarbejde mellem fem jyske amter, så man helt uproblematisk og inden for den gældende lovgivning træder til og hjælper hinanden med at nedbringe ventelister og nedbringe antal sygedagpengedage for patienterne. Det synes vi i Kristeligt Folkeparti er utrolig sympatisk, kreativt, positivt og spændende.
Her finder man altså selv ude lokalt og regionalt alternative løsninger på de fælles problemer.
Den form for løsninger mener jeg nok, at vi i Kristeligt Folkeparti foretrækker frem for SF's løsning, men vi afviser ikke uden videre SF's forslag.
Vi vil gerne være med til at kigge nærmere på det.
Frank Aaen (EL), 2001-10-26:
Vi er jo ikke uenige i, at der er en lang række problemer, og at de trænger til at blive løst, og det eneste spørgsmål, jeg har til SF, er: Er det virkelig et godt budskab at sige til amterne, at nu skal de løse problemerne, for ellers koster det?
Er det et godt budskab?
Jeg synes ikke, det er noget godt budskab.
Jeg synes, at de skal ordne problemerne, færdig, bum.
Jeg synes ikke, man skal gå ind i sådan et projekt som dette her, for det gør, at amterne får en økonomisk interesse i at skubbe pensionisten lidt til side og sørge for, at sygedagpengemodtageren kommer foran, for det kan amtet tjene penge på.
Jeg synes, det er nogle forkerte mekanismer.
Vi skal væk fra den kassetænkning, der her lægges op til.
Anni Svanholt (SF), 2001-10-26:
Det er sådan, at på det sociale område har man jo også delt finansiering inden for forskellige områder, og der kan amt og kommune jo godt i fællesskab finde løsninger.
Det område her involverer jo så mange forskellige aktører med speciallægeerklæringer, sygehusbehandling, speciallæger og spørgsmålet om, i hvilket omfang kommunerne sætter aktiviteter i gang.
Derfor må det da være indlysende, at man får et bedre redskab her.
Men CD vil åbenbart ikke give den mulighed, men bare sidde tilbagelænet og sige: Jamen vi vil altså bare have det, som det er i dag, og så kan man fortsat konstatere de her stigninger, og man hjælper ingen mennesker.
Man kan hjælpe flere med det her.
Frank Aaen (EL), 2001-10-26:
Det kan jeg ikke bekræfte.
Jeg kan bekræfte, at der her er en mekanisme, som lægger op til, at hvis amterne ikke sørger for at få behandlet folk, taber de penge på det.
Til gengæld kan de tjene penge, hvis de skubber folk rundt på ventelisten, så de, der ikke er på sygedagpenge, ryger bagud, og de, der er på sygedagpenge, kommer foran, og det er ikke den form for styring, jeg ønsker i den offentlige sektor.
Anni Svanholt (SF), 2001-10-26:
Der er tale om, at man laver den finansiering, som man i øvrigt har på det sociale område.
De penge, der udbetales i dag fra statens side, indtil det første år er gået, altså 50 pct. af sygedagpengene, kan ikke bruges aktivt.
Der er selvfølgelig et menneske, der skal have sygedagpenge, men hvis den pågældende kunne få klaret sin behandling, fordi amtsrådet havde mulighed for at give behandlingen med det samme eller meget tidligere, i stedet for at kommunen skal betale 50.000 kr. og staten 50.000 kr., må man da sige, at så har borgeren fået en langt bedre og langt tidligere behandling.
Frank Aaen (EL), 2001-10-26:
Jeg vil svare fru Anni Svanholt: For det første er det ikke principielle indvendinger, jeg har mod forslaget, og for det andet er teknikken, som jeg har forstået forslaget, sådan, at ved at sygedagpengeudbetalingen bliver nedbragt - hvad vi alle sammen ønsker, den skal blive - får amterne selvfølgelig færre penge.
Erik Larsen (V), 2001-10-26:
Lad mig starte med at sige, at jeg undrer mig over, at SF kommer med dette beslutningsforslag så kort tid efter, at vi i fællesskab har forhandlet en førtidspensionsreform på plads, som heldigvis er vedtaget her i Folketinget med et meget stort flertal. Vi havde nogle forhandlinger, hvor også refusionsprocenter på forskellige områder var til diskussion, og i de drøftelser gjorde vi meget ud af at få nogle rigtige refusionsprocenter på de enkelte indsatsområder, altså revalidering, fleksjob og selvfølgelig også førtidspension.
Det endte med, at vi fremlagde en reform, som bygger på de procentrefusioner, som blev det endelige resultat.
For Venstre er det utrolig vigtigt, at vi udnytter og forbedrer de muligheder, der er for at fastholde folk på arbejdsmarkedet.
Vi ønsker, at det rummelige arbejdsmarked skal fungere, og vi glæder os ligesom ministeren over, at udviklingen ser god og positiv ud på området: Vi får flere fleksjob, og vi får flere i revalidering, som ellers var henvist til en passiv forsørgelse med de sociale problemer, det jo også kan give.
Som det vist fremgår af det, jeg har sagt, kan Venstre ikke støtte SF's forslag.
Henrik Dam Kristensen (S), 2001-10-26:
SF ønsker med dette forslag, at den statslige refusionsprocent i forbindelse med kommunernes udgift til førtidspension skal sættes op fra de nuværende 35 pct. til 50 pct., sådan som niveauet var før den 1. januar 1999.
I bemærkningerne har jeg lagt mærke til to ting, nemlig at SF anfører, at ordningen i dag medfører, at der er mange, som ikke får pensionen, og at der er udkantsområder, som bliver tabere.
Jeg vil gerne sige, at formålet med refusionsomlægningen var helt klart, at vi skulle sikre en tidligere forebyggende og en aktiv indsats.
Man kan også sige, at hele den diskussion, vi har haft om det rummelige arbejdsmarked, og den førtidspension, vi i øvrigt i bred enighed blev enige om tilbage i april i år, sikrer, at den aktive linje bliver fortsat.
Til bemærkningerne om, at der er nogle, der på grund af refusionsprocenterne ikke skulle få førtidspension, vil jeg gerne sige, at der er jo ingen tvivl om, at forpligtelsen til at tilkende pension i overensstemmelse med lovgivningen, ligger hos kommunen.
Jeg synes også, det er vigtigt at bemærke over for SF, at når det gælder faldet i antallet af højeste og mellemste førtidspensioner, viste det sig rent faktisk at være midlertidigt.
Antallet af tilkendelser af højeste og mellemste førtidspension er nu på niveau med antallet af tilkendelser fra 1996, altså fra før socialreformen i 1998, og det synes jeg er en meget glædelig udvikling.
En anden ting, som er en spændende udvikling, er, at nu ser det ud til, at der er god gang i den med hensyn til det rummelige arbejdsmarked.
Jeg synes, at en af de mere glædelige meddelelser, jeg har fået i den tid, jeg har været socialminister, var, da jeg i eftersommeren fik tallene, som fortalte, at nu er der 11.000 mennesker på fleksjob.
Jeg siger ikke, det gælder for alle 11.000, men for en stor procentdel af dem ville alternativet have været den passive forsørgelse, som en førtidspension er.
Jeg synes, det er ganske udmærket.
Når det gælder udkantsområderne, er der egentlig kun at sige, at her har regeringen også tilkendegivet, at dem skal vi holde øje med.
Det kommer bl.a. til udtryk i den aftale, vi har med kommunernes økonomi for 2002, og når der skal kigges på udgiftsreformer, har vi tilkendegivet, at det arbejde vil vi også deltage i. Jeg vil gerne sige til SF, at jeg var personlig som minister meget glad ved, at et så bredt flertal i Folketinget var med til at vedtage den nye førtidspensionsreform.
Det synes jeg var godt, for det var rigtigt, og det var med til at give stabilitet, så jeg synes egentlig, vi skal glæde os over, at den nu viser sig at fungere.
De, der skal have pension, får det, og de, der har ressourcer at bidrage med, og som gerne vil det, får mulighed for det.
Jeg gentager tallet: 11.000 fleksjob.
På denne baggrund afviser regeringen forslaget.
Anne-Marie Meldgaard (S), 2001-10-26:
Det fremsatte beslutningsforslag vil pålægge regeringen at forhøje den statslige refusionsprocent til kommunernes udgifter til førtidspension fra 35 pct. til 50 pct. svarende til niveauet før den 1. januar 1999.
Begrundelsen for forslaget er, at det angiveligt skulle være sværere for mange borgere at få den førtidspension, de er berettigede til, nu hvor kommunernes andel er 65 pct. af udgifterne.
Forslagsstillerne frygter, at kommunerne skeler mere til økonomien end til de faglige vurderinger, når der tages stilling til ansøgning om førtidspension, og det er selvfølgelig helt utilstedeligt, hvis det er rigtigt.
I Socialdemokratiet er vi selvfølgelig af den opfattelse, at kommunerne skal følge loven og tilkende førtidspension til de mennesker, som opfylder kravene
, og det skal ske uden skelen til den økonomiske belastning i kommunen.
I sin tid var nedsættelsen af den statslige refusion til 35 pct.
en del af finanslovaftalen for 1999 og skulle ses som et forsøg på at motivere kommunerne til at føre en mere aktivrettet indsats for at gøre arbejdsmarkedet mere rummeligt og ikke en syltekrukke for pensionstilsagn.
Netop intentionerne om et mere rummeligt arbejdsmarked er omdrejningspunktet for Socialdemokratiet.
Det er vigtigt, at der er plads til alle med en restarbejdsevne på arbejdsmarkedet, hvad enten det sker gennem et revalideringsforløb eller en aktiv, målrettet indsats, så de ikke risikerer at blive parkeret på passiv forsørgelse ved at ende på en førtidspension.
Denne indsats mener Socialdemokratiet er utrolig vigtig, men den skal selvfølgelig kun iværksættes i de tilfælde, hvor udsigten til at udnytte restarbejdsevnen er til stede.
Det er nok ikke netop den gruppe, SF har tænkt på i forslaget, men derimod de mennesker, som indlysende er så dårlige, at aktivering og revalidering er formålsløs, men som alligevel bliver slæbt gennem hele repertoiret af aktiveringstilbud for måske at forhale tidspunktet for pensionstildeling.
Det er selvfølgelig uanstændigt, og de mennesker, der er tale om her, skal selvfølgelig tilkendes førtidspension hurtigst muligt.
Som en sidebemærkning - når det nu er gået op for SF, hvad Socialdemokratiet mener om forslaget - er jeg også meget tilfreds med ministerens tilkendegivelse om, at netop udkantområdernes problemer vil blive nærmere undersøgt, så det vil jeg ikke bruge tid på her, men blot tilkendegive, at Socialdemokratiet ikke kan støtte forslaget. Det samme skulle jeg sige fra Det Radikale Venstre.
Anni Svanholt (SF), 2001-10-26:
Jeg er enig med hr. Frank Aaen i, at vi i fællesskab skal sørge for, at sundhedsområdet bliver styrket i al almindelighed.
Men vil hr. Frank Aaen ikke bekræfte, at den ændrede finansiering får den konsekvens, at amterne rent faktisk får flere penge til rådighed til den indsats, der måtte være relevant for den enkelte borger?
Det kan være genoptræning, det kan være afprøvning, det kan være forundersøgelse, det kan være speciallæge - kan hr. Frank Aaen bekræfte, at det vil det resultere i?
Det ændrer intet som helst ved, at der vil være præcis den samme visitation, som vi har i dag, hvor det er den praktiserende læge, der henviser den pågældende borger til behandling.
Erik Larsen (V), 2001-12-05:
Idet jeg skal henvise til den omdelte betænkning og indstilling, kan jeg oplyse om udvalgets arbejde: Arbejdet har som sædvanlig vedrørt tre spørgsmål.
For det første spørgsmålet om gyldighed af valghandlingen, herunder valgets forberedelse, stemmeafgivningen, optællingen af stemmesedler og vurderingen af dem samt valgbøgerne og disses førelse m.v., for det andet spørgsmålet om godkendelse af de af Indenrigsministeriets og Sundhedsministeriets foretagne opgørelser og beregninger, og for det tredje spørgsmålet om godkendelse af de kandidater, der har opnået valg.
Der har endvidere for udvalget foreligget 20 klager og henvendelser vedrørende valghandlingen, heraf to vedrørende afstemningen på Færøerne.
Jeg skal her henvise til betænkningen, hvad angår den indstilling, udvalget har taget til disse klager.
Med hensyn til det andet spørgsmål har udvalget behandlet godkendelsen af Indenrigsministeriets og Sundhedsministeriets opgørelser og beregningerne, der ikke har givet anledning til bemærkninger fra udvalget.
Vedrørende det tredje spørgsmål om godkendelse af de valgte har udvalget følgende indstilling:
Vedrørende valget i Grønland indstiller et enigt udvalg, at Folketinget godkender i henhold til forretningsordenens § 1, stk. 6, på grundlag af den af Rigsombudsmanden i Grønland fremsendte valgbog om folketingsvalget i Grønland den 20. november 2001 de to på den omdelte valgkredsfortegnelse opførte kandidater som valgte fra og med den 20. november 2001.
Vedrørende valget på Færøerne indstiller et enigt udvalg, at Folketinget godkender det på Færøerne den 20. november 2001
afholdte valg af to medlemmer til Folketinget, den af valgbestyrelsens foretagne opgørelse og beregningerne over dette valg og de på den omdelte kredsfortegnelse opførte to kandidater som valgte fra og med den 20. november 2001.
Marianne Jelved (RV), 2001-12-06:
Jeg bliver jo nødt til at sige til fru Pia Christmas-Møller, at der er lavet tre skattereformer inden for de sidste 20 år: en i midten af 1980'erne, en i begyndelsen af 1990'erne og en i slutningen af 1990'erne.
2003 bliver det første år - hvis det går, som Det Konservative Folkeparti accepterede - hvor der ikke sker sænkning af statsskatten.
Marginalskatterne er sænket systematisk hen over årene.
Inden 2005 vil mere end en fjerdedel af de offentligt ansatte, det er hjemmehjælpere, skolelærere og sygeplejersker, gå på pension.
Det er de store årgange.
Ole M. Nielsen (KRF), 2001-12-06:
Kunne man forestille sig gennem lovgivning at stille et krav om, at privathospitalerne skulle have egne læger?