Lissa Mathiasen (S), 2005-05-19:
Jeg vil godt starte med at sige tak for debatten her, som jeg synes har været konstruktiv, ordentlig og egentlig også gennemgående meget positiv.
Det glæder mig, og jeg tror ikke mindst, at det glæder rigtig mange af dem, som oplever, hvordan tv-overvågningen har bredt sig og grebet om sig gennem de senere år.
Der er nemlig ingen tvivl om, hvilket vi også skriver her i vores beslutningsforslag, at der, hvis vi tager perioden siden 1999, er sket en rivende teknologisk udvikling.
Der anvendes i dag overvågningskameraer, som er så små, at man ikke er i stand til at se, hvor der er overvågning, og hvor der ikke er overvågning, for man er ikke i stand til at spotte dem med det blotte øje.
Udstyret er blevet billigere.
De teknologiske forbedringer af overvågningsudstyret har også ført til, at vi ikke bare inden for detailhandelen, men også mange andre steder, ser, at der bliver sat overvågningsudstyr op, så man kan følge de ansatte.
Det sker på en langt mere intensiv måde i dag, end det gjorde tidligere.
Man kan sige, at den mulighed, teknologien i dag giver for, at oplysningerne fra kasseapparat og fra overvågningskameraer kan samkøres, jo siger noget om de muligheder, der er, men også noget om de ubehagelige muligheder.
De ansatte på arbejdspladser, hvor der foretages tv-overvågning, udsættes i nogle tilfælde for tv-overvågning hele dagen.
Jeg tror, at det giver sig selv – hvis man tænker lidt over det, altså at det var os, der oplevede det samme – hvordan det griber ind i retten til privatliv.
Det kan have nogle helbredsmæssige konsekvenser, det kan være meget ubehageligt at føle, at man bliver overvåget 24 timer i døgnet eller i hvert fald i de timer, man er på arbejde; i nogle tilfælde i døgnets 24 timer.
Vi ved også, at det kan være direkte sundhedsfarligt for de ansatte og belastende for det psykiske arbejdsmiljø på arbejdspladserne.
Derfor synes jeg også, at det var rigtig, rigtig godt, at ministeren, bl.a. på baggrund af henvendelsen fra Datatilsynet, valgte at nedsætte tvovervågnings-udvalget.
Der er i den grad behov for det.
Jeg skal dog ikke lægge skjul på, at jeg mener, at der nok er elementer, som det ville være helt naturligt kom med – som vi også har taget med her – altså som burde med ind under det arbejde, som tv-overvågnings-udvalget sidder med.
Jeg vil godt sige, at jeg lidt føler, at ministeren set i forhold til, hvordan situationen ser ud i praksis, laver lidt af et skønmaleri.
Det er altså ikke længere siden end i går, at vi oplevede, at der rent faktisk kom en sag, hvor de ansatte var blevet glemt.
Det var i Holbæk, hvor en butik har opsat kameraer uden overhovedet at informere de ansatte.
Da en af de ansatte så klager over fremgangsmåden og forklarer, at hun føler sig krænket over de mange kameraer, bliver hun først i grove vendinger sat på plads af arbejdsgiveren og derefter fyret.
Det er ikke mere end få uger siden, at vi havde en lignende sag.
Jeg ved udmærket godt, at det selvfølgelig ikke er alle arbejdsgivere.
Mange, de fleste arbejdsgivere, ved godt, hvor meget det betyder at have et godt arbejdsmiljø og en anstændig personalepolitik.
Men der er altså også nogle, som ikke er i stand til at trække de moralske grænser.
Det er derfor, vi hele tiden ser eksempler, der popper op, på enkelte arbejdsgivere, der overtræder de moralske grænser, og derfor er det, at der er brug for en bedre lovgivning.
Nu siger ministeren, at det jo også er et problem, fordi vi skal passe på, at vi ikke kommer ind og forgriber os på ledelsesretten, arbejdsmarkedets parter og deres aftaler og arbejdsgiverens ledelsesret.
Jeg har heldigvis ikke hørt nogen her i dag angribe, at vi har en lovgivning omkring tvovervågning og dermed altså også har sat nogle rammer.
Det, der til gengæld bare er brug for, og det tror jeg sådan set også at jeg hører at ministeren trods alt godt vil medgive, er, at den teknologiske udvikling er rendt lidt fra, hvordan lovgivningen så ud, da vi lavede den.
Vi drømte ikke om, at udviklingen ville gå så stærkt, at det ville udvikle sig på denne her måde, og derfor er der altså behov for at kigge.
Man kan sige, at det, vi lægger op til her uden at gå ind i de enkelte detaljer, jo er en opstramning set i forhold til den lovgivning, vi allerede har, men en opstramning, som så tager højde for, at teknologien har udviklet sig, at der rent faktisk er sket nogle ting, som vi ikke havde forestillet os.
Så er der blevet sat spørgsmålstegn ved det, at detektiver skal have mulighed for at kunne overvåge en person døgnet rundt.
Det er der flere der har nævnt.
Jeg skal ikke lægge skjul på, at jeg synes, det i den grad er krænkende, hvis man også i sit privatliv skal opleve, at en arbejdsgiver, fordi han eller hun betvivler ens lægeerklæring, ens sygdom, så skal have mulighed for at kunne gøre det.
Rent faktisk mener jeg, at det er en krænkelse.
Det er rigtigt, at man kan rejse de her sager, og det bliver også gjort, men vi ved også godt, at selv om der er en mulighed for, at man kan få bod, og der også er en mulighed for tortgodtgørelse jævnfør erstatningsansvarslovens § 26, ja, så må vi jo konstatere, og det er også det, ministeren har givet som svar på nogle spørgsmål, jeg tidligere har stillet, at vi ikke ser de der tortgodtgørelser.
Det er jo egentlig det, vi synes er væsentligt også at få taget fat i: at respektere krænkelsen af det enkelte menneske, og dvs. at give mennesket muligheden for også at kunne få en torterstatning.
Så kunne jeg forstå, at ministeren var lidt tvivlende over for det der med arbejde i private hjem.
Fru Line Barfod var netop inde på nogle af de problemstillinger.
Vi har set en sag fra et plejehjem, og vi skal jo huske, at plejehjem vist efterhånden de fleste steder rundt i landet er indrettet, så den enkelte bolig er et privathjem.
Vi har set en sag fra København, det blev nævnt af fru Line Barfod, som netop beskrev hvordan.
Det ikke var lovligt, men alligevel siger man: O.k., der sker ikke noget ved det, for den behandling, som den ansatte havde udført, var ikke god nok, og selv om det så var ulovligt, at man havde lavet overvågning, så accepterede man dermed overvågningen.
Jeg synes ikke, det er godt nok, at personalet for vores ældre på vores plejehjem ikke fungerer godt nok, heller ikke når de kommer ud.
Det er en anden del, vi skal tage fat i.
Det er ikke med en ret til, at man så må overvåge folk.
Det er der, hvor jeg synes, at der ligger nogle problemer, hvilket jeg også håber, at både justitsministeren og andre vil være enige med mig i.
Så synes jeg også, det er værd at nævne, at sikkerhedsbranchen rent faktisk er meget optaget af, at vi får strammet op omkring de her ting.
Der er kommet både fra hr. Karsten Nonbo og, tror jeg også, hvis man hørte godt efter, fra hr. Kim Christiansen fra Dansk Folkeparti og hr. Tom Behnke fra De Konservative nogle positive bemærkninger, lige så vel som den øvrige del af det politiske spektrum er kommet med nogle positive bemærkninger.
Jeg håber, det er udtryk for, at vi undervejs efterfølgende kan nå til, at vi kigger på det her forslag, får en snak i udvalget om, hvad der allerede ligger.
Er der nogle af fligene, der er med, så er det fint.
Men mon ikke, det ville være formålstjenligt at få de øvrige spørgsmål bearbejdet der også, sådan at vi, den dag, vi står, som jeg egentlig også havde forestillet mig, med et udspil fra tv-overvågnings-udvalgets side, så ved, at vi har været spektret rundt.
Vi har ikke mere hastværk, end at vi gerne vil vente på det, og derfor tager jeg det tilsagn fra justitsministeren, fra regeringspartierne, fra Dansk Folkeparti og den øvrige del af de politiske partier som et udtryk for, at vi i fællesskab bør gå den vej, og at vi også i fællesskab er parate til at finde nogle forbedringer.
Det synes jeg vil være rigtig godt, og jeg er helt sikker på, at det personale, som har oplevet og oplever i dagligdagen, hvor krænkende, hvor belastende det er, vil se frem til, at vi også formår at løse de her ting via tv-overvågnings-udvalget og via et godt samarbejde her i Folketinget til glæde og til gavn for deres fortsatte arbejdslyst.
Afstemning