Charlotte Dyremose (KF), 2004-03-26:
Under førstebehandlingen af det første forslag til reelle lettelser af skatten på arbejde i 30 år - den blev afholdt den 9. maj 2003 -
omtalte hr. Jacob Buksti, at min smittende begejstring næsten gav ham tics.
Med stor frygt for, at jeg med endnu større smittende begejstring i denne omgang vil give hr. Jacob Buksti endnu flere tics, kan jeg starte med at sige, at vi i Det Konservative Folkeparti på det varmeste kan anbefale det lovforslag, vi i dag behandler.
Situationen er jo den, at vi i Danmark har en sund økonomi.
Den er faktisk sundere end i mange af landene omkring os, og vi afdrager således på gælden.
Det går faktisk ganske godt med undtagelse af, at den internationale lavkonjunktur desværre har ført til, at en række mennesker har mistet deres arbejde.
I Det Konservative Folkeparti er det jo ikke nogen hemmelighed, at vi længe har ment, at det var vigtigt at få skatten på arbejde ned, så vi på den måde kunne få skabt privat forbrug, få skabt vækst, få sikret, at flest muligt har lyst til at gå i arbejde og på den måde også få skabt nogle arbejdspladser i det private erhvervsliv, gjort det mere attraktivt også for arbejdsgiverne at ansætte lønmodtagere.
Samtidig vil vi gerne sige til de mennesker, der hver dag står op og går på arbejde, at vi faktisk værdsætter den indsats, de gør.
Vi er faktisk ikke mindre end fuldstændig afhængige af dem, for at vores samfund kan køre rundt, og for at der skal være råd til den velfærd, som vi gerne vil sikre for alle danskere. I den nuværende situation, hvor opsvinget har ladet vente på sig, vil en fremrykning af de skattelettelser, der blev vedtaget sidste år, også betyde, at vi kan skabe flere arbejdspladser i det danske samfund til gavn for de mennesker, der har mistet deres job eller har haft svært ved at finde et.
Vi bruger altså med det her lovforslag det konservative middel til at skabe skub i opsvinget.
Skattelettelserne er jo en del af det, regeringen har kaldt forårspakken, og forårspakken har sammen med det udspil, der er kommet fra venstrefløjen, klart markeret de ideologiske forskelle på de to regeringsalternativer.
Fra venstrefløjens side har man valgt at sige, at man jo kunne vælge at styre økonomien.
Man kan vælge at bestemme, hvordan pengene skal bruges, hvordan folk hver især skal bruge deres egne penge, og vi kan også høre af debatten her i dag, at det nøjagtig er sådan, man stadig tænker på venstrefløjen.
Jeg tænker selvfølgelig på den debat, der nu har kørt i halvanden time, bl.a. om SP-bidraget, hvor man fra venstrefløjens side og, ja, helt over til Det Radikale Venstre er dybt fortørnet over, at vi nu rent faktisk tør lade folk ikke bare råde over deres egne penge, men også over nogle af de penge, som de i en midlertidig løsning blev tvunget til at spare op.
I Det Konservative Folkeparti mener vi, det er fornuftigt at lade folk råde over de penge, de selv har mulighed for at råde over. Bliver det så ikke meget materialistisk, det her med at man skal have flere penge til forbrug, og at det skal skabe vækst, og det skal skabe flere i arbejde?
Nej, for det handler jo netop om, at vi er så afhængige af den vækst.
Vi er så afhængige af, at der er nogle, der arbejder, at der er nogle, der forbruger, og at vi på den måde både får skatteindtægter, momsafgifter, momsindtægter og afgiftindtægter for at vi kan sikre de nødvendige velfærdsgoder i vores samfund.
Vi vil gerne have et offentligt sundhedsvæsen, vi vil gerne have gratis uddannelse til alle, vi vil gerne have et socialt sikkerhedsnet, der samler dem op, der ikke kan klare sig selv, og for at få det kræver det indtægter.
For at få indtægter kræver det, at det kan betale sig at arbejde.
Det kræver, at folk kan få et arbejde, sådan at de også kan bidrage til samfundet i det omfang, de kan.
Med det her forslag, hvor vi fremrykker skattelettelserne, siger vi altså ikke bare tak for jeres indsats til de mennesker, der arbejder, vi sikrer også med det, sammenlagt med de skattelettelser der blev indført og virkede allerede fra 1. januar, at 22.000 nye arbejdspladser kan skabes.
Derfor er det her forslag utrolig godt, både for dem, der arbejder, og for dem, der er afhængige af alle dem, der arbejder, for at deres velfærd kan blive sikret også i fremtiden.