Lene Espersen (KF), 2003-01-30:
Jeg beklager forsinkelsen.
Indledningsvis vil jeg godt understrege, at det for mig oplyste kun er en meget lille del af besætningsejerne, der lader højdrægtige dyr transportere og slagte.
En dyrlæge på et kvægslagteri i Sønderjylland har f.eks. oplyst til pressen, at det er under 3 promille af de leverede kreaturer, der er højdrægtige.
Når det er sagt, så skal vi selvfølgelig gøre, hvad vi kan for at sikre os, at også denne lille del af dyrene beskyttes mod smerter og lidelser.
Og det vil jeg gerne arbejde for.
Justitsministeriet har faktisk allerede lagt op til i vidt omfang at forbyde transport af drægtige dyr i de udkast til bekendtgørelser om ændring af de gældende transportbekendtgørelser, som vi sendte i høring den 17. december sidste år.
Jeg vil imidlertid gerne prøve at ridse op, hvordan de gældende regler regulerer forholdene, og hvilke ændringer vi forestiller os:
For så vidt angår kommercielle transporter over en afstand af mindst 50 km, finder bestemmelserne i Rådets direktiv fra 1991 om beskyttelse af dyr under transport anvendelse. Direktivet er gennemført i dansk ret ved en bekendtgørelse fra 1993 om beskyttelse af dyr under transport.
I bilag til direktivet er der fastsat nærmere krav
til beskyttelse af bl.a. drægtige dyr
Det fremgår af denne bestemmelse, at drægtige dyr, der påregnes at skulle føde under transporten, ikke anses for transportegnede.
Bestemmelsen genfindes næsten ordret i § 5 i den danske bekendtgørelse om beskyttelse af dyr under transport.
Ved en ændring af de danske regler om transport af drægtige dyr er vi nødt til at holde os inden for rammerne af den nævnte direktivbestemmelse.
Højdrægtige dyr, der er meget tæt på det forventede fødselstidspunkt, må selvfølgelig påregnes at skulle føde under transporten.
De er derfor uden tvivl omfattet af direktivets transportforbud.
Men jo længere tid, der på tidspunktet for transporten er, indtil det forventede fødselstidspunkt, jo sværere bliver det at argumentere for, at dyrene påregnes at føde netop under transporten.
Justitsministeriet har derfor konsulteret Fødevaredirektoratets veterinærsagkyndige for at få oplysning om, hvor lang tid før det forventede fødselstidspunkt drægtige dyr kan påregnes at føde under en eventuel transport.
Fødevaredirektoratet har oplyst, at drægtige dyr, der inden for de sidste 10 pct. af deres drægtighedsperiode, men endnu ikke tæt på det forventede fødselstidspunkt, efter direktoratets vurdering alene kunne påregnes at skulle føde under transporten, hvis der er tale om en længerevarende transport. Baggrunden herfor er, at i det omfang drægtigheden forløber uden problemer, er det kun længerevarende transporter, der vurderes at udgøre en større belastning for dyrene og dermed en risiko for, at fødslen går i gang under transporten.
Spørgsmålet er herefter, hvor lang en længerevarende transport kan siges at være i den sammenhæng.
Direktivet finder som nævnt anvendelse på kommercielle transporter over en afstand af mindst 50 km, og på en række områder om køre/hviletid og ruteplaner opererer direktivet med en grænse på 8 timer.
Justitsministeriet har på den baggrund foreslået, at de danske regler præciseres således, at transport af drægtige heste, kvæg, får, geder og svin over en afstand af mere end 50 km forbydes i de sidste 10 pct. af dyrenes drægtighedsperiode, hvis den samlede transporttid er over 8 timer.
For så vidt angår transport af drægtige dyr af højst 50 km, er det transporter, der falder uden for direktivets anvendelsesområde, så man nationalt kan fastsætte regler, der går videre end direktivets ordlyd.
Derfor har Justitsministeriet foreslået, at det også skal være forbudt at transportere drægtige dyr i de sidste 10 pct. af dyrenes drægtighedsperiode, hvis transporten er på en afstand af højst 50 km. Dette forslag er indarbejdet i et udkast til bekendtgørelse om ændring af bekendtgørelse nr. 208 af den 17. juni 1964 om transport af dyr, som vi også sendte i høring den 17. december 2002.
Tilbage står imidlertid transporter over en afstand af mere end 50 km, men med en varighed på under 8 timer.
Når rådets udtalelse foreligger, vil vi vurdere, om det er muligt at fastsætte et sådant totalforbud mod transport af højdrægtige dyr inden for rammerne af de gældende EU-regler, eller om vi i stedet skal bruge rådets udtalelse til at søge at få EU-reglerne ændret. Jeg kan forøvrigt oplyse, at Landbrugsraadet i sit høringssvar til de foreslåede ændringer af transportbekendtgørelserne har udtrykt sin fulde støtte til et forbud mod transport af højdrægtige dyr og opfordrer os til hurtigst muligt at få gennemført EU-regler, som kan sikre, at forbuddet kommer til at gælde samtlige transporter.
På det her område har jeg i øvrigt en klar forventning om, at det længe ventede forslag fra Kommissionen om nye regler om beskyttelse af dyr under transport vil indeholde langt bedre regler end de nugældende.
I Europarådet har vi nemlig nogle år forhandlet om en ny konvention om beskyttelse af dyr under international transport, og den nye konvention bliver forhåbentlig åbnet for undertegnelse i år.
I det endelige udkast er der efter stærkt pres fra bl.a. den danske delegation blevet indføjet en bestemmelse om, at drægtige pattedyr ikke må transporteres i en periode forud
for fødslen, der mindst varer til de sidste 10 pct. af deres drægtighedsperiode
Den nye konvention indeholder også en bestemmelse om, at konventionen kan tiltrædes af Det Europæiske Fællesskab, og Kommissionen har været med til forhandlinger om konventionen.
Vi forventer derfor, at Kommissionens forslag til nye EU-regler indeholder en tilsvarende bestemmelse om forbud mod transport af højdrægtige pattedyr i de sidste 10 pct. af deres drægtighedsperiode, så vi kan få gennemført et forbud i hele EU.
Efter den bestemmelse kan dyr, der transporteres til eller fra en dyreklinik, dyrehospital eller lignende, transporteres uanset forbuddet, hvis transporten sker på en dyrlæges ansvar og under dennes tilsyn.
Jeg kan se af bemærkningerne til B 58, at forslagsstillerne også er opmærksomme på, at der kan være behov for i særlige tilfælde at tillade transport af højdrægtige dyr, f.eks. hvis dyr skal have foretaget kejsersnit.
Tilbage er så spørgsmålet om slagtning af højdrægtige dyr.
Jeg er enig med forslagsstillerne i, at der i hvert fald af dyreetiske grunde er behov for at overveje et sådant forbud nærmere, hvis slagtning eller aflivning af moderdyret indebærer lidelser for fostret eller fostrene.
Samtidig med udarbejdelse af et forslag om forbud mod transport af disse dyr har Justitsministeriet derfor set på spørgsmålet om forbud mod slagtning og aflivning af højdrægtige dyr.
Mere specifikt har vi bedt Det Veterinære Sundhedsråd om at oplyse, om fostret må antages at blive udsat for smerte eller lidelse ved slagtning og aflivning af moderdyret, og hvilke metoder rådet kan anbefale at man anvender ved f.eks. nødslagtning af højdrægtige dyr.
Jeg må imidlertid gøre opmærksom på, at det er tvivlsomt, om dyreværnslovens beskyttelsesregler omfatter fostre, idet loven alene anvender ordet »dyr«, og der ses ikke i forarbejdet at have været taget stilling til, om dyrefostre falder ind under denne betegnelse.
Hvis Det Veterinære Sundhedsråd kommer frem til, at fostrene må antages at blive udsat for smerte eller lidelse ved slagtning og aflivning af moderdyret, må vi derfor undersøge nærmere, hvordan vi kan skrue et regelsæt sammen, der tager fornødent hensyn hertil.
Foreningen overvejer således en model, hvor besætningsejere og slagterier f.eks. indgår frivillige aftaler om, at besætningsejerne får en meget lav afregning, hvis de leverer højdrægtige køer til slagtning, så det ikke kan betale sig for besætningsejeren at vente med at slagte koen, til den er højdrægtig.
Bestyrelsen for Dansk Kvæg har lovet at orientere Justitsministeriet om udfaldet af det videre arbejde med at finde den rette model for at få stoppet uønsket praksis ad frivillighedens vej.
Jeg synes, det er et godt initiativ, og jeg håber, at alle kvægavlere vil støtte op om det. Som det forhåbentlig er fremgået af min gennemgang af reglerne og de ændringer, vi påtænker, er jeg faktisk meget enig med forslagsstillerne i, at der bør ses nærmere på, hvordan vi regulerer transport og slagtning af højdrægtige dyr.
Men som man også kan høre på min tales længde, er det et lidt kompliceret område, og som ansvarlig minister for dyrevelfærd vil jeg gerne have en sikkerhed for, at vi træffer vores beslutning på det bedst mulige grundlag.
Jeg vil derfor afvente, at Det Veterinære Sundhedsråds udtalelser kommer, inden jeg kan træffe en endelig afgørelse af denne sag.
Det betyder så altså også, at regeringen ikke på nuværende tidspunkt fuldt ud kan støtte beslutningsforslaget.
Men jeg bakker op om intentionerne bag det, og som jeg allerede har sagt, vil regeringen arbejde videre ud fra de tanker, som også beslutningsforslaget afspejler, men vi bliver nødt til bl.a. at have det EU-retlige på plads.