runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jens Kirk (V), 2006-11-29:
Nu skal vi nok ikke begynde at diskutere, hvad de kommende kommuner vil gøre ved bibliotekerne, for det kan måske godt være, at det var en fordel at have 1.000 bøger at vælge imellem i stedet for 100 bøger på et mindre bibliotek.
Men det er en helt anden sag.
Med hensyn til skolerne lægger regeringen jo bl.a. op til, at de kan have en fælles administration.
Det er for resten prøvet i Vestjylland førhen, så på den måde kan vi måske bevare de små lokale skoler lidt længere.
Jeg synes, at det her er en god hjælp til dem, som gerne vil fortsætte deres arbejde og gå ind i et samarbejde med de nye kommuner, som selvfølgelig har pligt til at sørge for alle i både by og på land.
Ole Glahn (RV), 2006-11-29:
Jeg vil gerne spørge hr. Jens Kirk, om hr. Jens Kirk mener, det er klogt, at man ikke satser mere på økologisk landbrugsproduktion, end man gør i den aftale, der er indgået med Dansk Folkeparti?
Det er jo i virkeligheden et meget lille beløb, under 20 mio. kr. ekstra, der tilfalder økologien.
Man havde haft mulighed for at give en ekstra støtte til landmænd, som flyttede deres produktion fra traditionel til økologisk på f.eks. en malkekvægsbesætning, hvor man kunne opfylde nogle af de krav, der var til økologisk drift og så få tilskuddet.
Hvorfor synes hr. Jens Kirk ikke, at man skal efterkomme forbrugernes stigende efterspørgsel?
Jeg har i dag kunnet læse, at vi nu skal til at importere økologiske varer, fordi vi ikke engang til hjemmemarkedet kan klare efterspørgslen efter økologiske produkter.
Thor Pedersen (V), 2006-11-29:
Det er nok rigtigt.
Men omvendt skal vi også undgå dobbeltregulering, at der altså i virkeligheden er nogle brancher, der får en dobbeltregulering i forhold til andre brancher.
Men til det principielle spørgsmål om, hvad der kan bortauktioneres, og hvor mange kvoter man i givet fald skal have, vil jeg sige, at der også ligger det hensyn, at man er i konkurrence.
Det er jo meget godt at sige, at man har en løsning i Danmark, men vilkårene for de virksomheder i Danmark, der konkurrerer med andre virksomheder, må også afspejle de vilkår, det øvrige EU tildeler virksomhederne, således at der er en ensartet konkurrencesituation – eller at vi mest muligt tilstræber en ensartet konkurrencesituation.
Ellers er der jo bare tale om, at man måske pr. definition nedlægger danske arbejdspladser, og det, der ligger i direktivet, er jo ikke, at man – om jeg så må sige – blot skal afspejle et særligt princip i det enkelte land, men at man både fokuserer på, hvilke vilkår der er i andre lande, og på, hvor potentialet til at reducere er, hvilket jo kan være meget forskelligt i forskellige brancher, økonomisk og teknisk.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2006-11-29:
Den var da ellers ikke særlig stram.
Men jeg kan godt høre, at jeg ikke får finansministeren til at gå ind i selve den nationale allokeringsplan, som endnu ikke er sendt frem til drøftelse.
Er ministeren ikke enig i, at det ville være mere hensigtsmæssigt, hvis vi i EU arbejder os frem til, at samtlige kvoter skal sælges?
At man ikke uddeler gratis kvoter, men at man derimod sælger kvoterne, bortauktionerer dem.
Det ville da harmonere langt bedre med det, ministeren startede med at sige, at det sådan set også skulle fungere som en form for CO2-skat på europæisk plan.
Thor Pedersen (V), 2006-11-29:
Det er rigtigt, at der er kvoter på taletid, som formanden siger, for det er i virkeligheden CO2, vi sender ud, når vi fører luften den vej rundt.
Må jeg lige sige, at det, der er den danske udfordring, også er den balance, vi har i Danmark mellem CO2-afgifter og CO2-kvoter.
Så den balance, der er mellem CO2kvoter og det samlede afgiftssystem, indgår også i overvejelserne.
Men det er rigtigt, at man selvfølgelig helt matematisk kan sikre sig, at alle de, der overhovedet sender CO2 ud, også skal have en kvoteadgang for egentlig at gøre det – eller en anden skattemæssig belastning.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2006-11-29:
Jeg har to spørgsmål.
Det ene handler om det med at auktionere kvoter.
Jeg synes faktisk, det er vigtigt at få at vide, om finansministeren på det principielle plan – nu snakker vi ikke den nationale allokeringsplan her og nu – er enig i, at det ville være mere hensigtsmæssigt, hvis man bortauktionerede samtlige kvoter, altså at man som energiselskab eller stor virksomhed betalte for at få en udslipstilladelse.
Jeg synes faktisk, det er ret vigtigt at vide, om finansministeren er enig i, at det ville være en bedre ordning end den, der findes i øjeblikket.
Det andet handler om afgifter: Jeg går ud fra, at finansministeren er enig i, at sådan som kvotesystemet fungerer i dag i EU, er det ikke godt og tæt nok – hvis man skal sige det på den måde – til, at det kan erstatte afgifter.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2006-11-29:
Jeg har nogle spørgsmål til processen.
Bliver det udspil, regeringen arbejder med, afhandlet med Dansk Folkeparti, inden det går videre til de andre energiordførere?
Det andet, jeg gerne vil have at vide,
er: Har regeringen tænkt sig først at sende det til energiordførerne eller først at sende det til pressen?
Jeg har ikke for vane – det mener jeg ikke fru Anne Grete Holmsgaard har kunnet tage mig i – først at lægge tingene frem for pressen, for det synes jeg ikke er den rigtige måde.
Men det er klart, at regeringspartierne naturligvis har løbende drøftelser med Dansk Folkeparti på alle niveauer, også på transport- og energiområdet, for Dansk Folkeparti er jo vores regeringsgrundlag.
Der træffes overhovedet ikke aftaler med Dansk Folkeparti, men jeg drøfter løbende tingene med Dansk Folkepartis ordfører, naturligvis også dette oplæg.
Men der er ikke noget, vi skal være enige om på forhånd, vi drøfter tingene.
Ministeren siger på den ene side, at alt bliver lagt åbent frem for alle Folketingets partier, men på den anden side siger han – jeg kan ikke forstå det anderledes – at det her bliver løbende drøftet med Dansk Folkeparti.
Og finder ministeren, at det harmonerer med en åben stil?
Jeg har cirka hver 14. dag møde med regeringspartiernes ordførere, og her er Dansk Folkeparti også med, for det parti er jo baggrunden for, at regeringen kan blive siddende.
Det er regeringens støtteparti, og derfor drøfter vi selvfølgelig også en masse ting med Dansk Folkeparti.
Men der indgås ikke nogen som helst forhåndsaftaler med nogen.
Vi lægger tingene frem, og så tager vi diskussionen.
Vi indgår ikke forhåndsaftaler med nogen, men jeg taler naturligvis med ordførerne om, i hvilken retning vi skal gå, inden jeg går i regeringen og får det indspil, jeg vil komme til debatten med, endeligt bekræftet.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2006-11-29:
Så kan ministeren måske oplyse, om der vil indgå et klart CO2-reduktionsmål i den energiplan, som ministeren præsenterer inden årets udgang?
Det er ikke det rette forum at gøre det i.
Nu prøvede jeg faktisk ikke at lokke et tal ud af ministeren, men bare en meddelelse om, hvorvidt der vil indgå et klart forpligtende CO2-reduktionsmål i den energistrategi, der vil blive fremlagt inden årets udgang.
Per Clausen (EL), 2006-11-29:
Men kan transportministeren ikke godt forstå, at når transportministeren står her i Folketinget og siger, at der foregår gode drøftelser mellem partierne, og der så går over et halvt år, og regeringen endnu ikke er færdig med sit udspil, så er det svært at bevare optimismen, for man kan jo få det indtryk, at selv de beskedne ambitioner, som transportministeren har, faktisk er svære at komme igennem med i regeringen.
Når vi står her i dag, er det jo, fordi det har taget meget, meget lang tid for regeringen at blive færdig, og jeg synes faktisk, at transportministeren på den baggrund burde være i stand til at løfte sløret bare en lille smule for, hvilke overvejelser man gør sig i regeringen.
Det er der ingen grund til.
Jeg skal nok komme med det udspil, jeg har lovet.
Og når vi igen vender tilbage til det, som vi startede spørgsmålet med for et kvarter siden, nemlig hvorfor der er et tidsforløb, så tror jeg, hr. Per Clausen i virkeligheden godt forstår det.
Hvis vi prøver at se på, hvad der er sket i den sidste tid, prøver at se på, hvad der sker i USA, prøver at se på, hvad der skete i Danmark med statsministerens fremragende åbningstale om energipolitikken, prøver at se på, hvad der sker i EU, prøver at se på, hvad der sker over hele verden, så er det ikke så mærkeligt, at man ikke bare slynger nogle ting ud.
Og når vi taler om perioden frem til 2025, er det for mig meget, meget vigtigere, at vi får et solidt udgangspunkt for diskussionen, end at vi får noget, vi skal rette næste år, fordi der for resten er sket så meget rundtomkring i verden.
Vi ved, hvad der er sket nu, og det er det rigtige tidspunkt at komme med udspillet på.
Jeg glæder mig til at komme med det.
Ole Glahn (RV), 2006-11-29:
Nu redegjorde jeg i mit indlæg for, at der er foregået en voldsom centralisering inden for landbruget, bedrifterne er blevet stadig større.
Mener hr. Christian H. Hansen, at det ville være fornuftigt, at vi tog en debat om landbrugslovgivningen, sådan at vi forhindrede, at man, når man køber ejendomme, skærer dem helt ned til 2 ha?
For det er jo altid sådan, at man kan forpagte ud, hvis man ikke selv vil bruge det, men hvis man selv vil bruge det, kunne det jo give anledning til, at der kunne komme mere liv på landet.
Det vil jeg gerne høre hr. Christian H. Hansens kommentar til.
Christian H. Hansen (DF), 2006-11-29:
Jeg forstår godt, at hr. Ole Glahn synes, det er dybt uinteressant at diskutere, hvad den tidligere regering har lavet, for havde jeg medvirket til sådan et morads, ville jeg også synes, at det var dybt uinteressant.
Er det ikke korrekt, at det antal kroner, der er afsat til økologi, er det højeste, der nogen sinde har været afsat?
Det kan besvares med ja eller nej.
Ole Glahn (RV), 2006-11-29:
Det glæder jeg mig til.
Så må vi jo teste det, og så håber vi ikke, det kommer til at gå her ligesom omkring økologien, hvor Dansk Folkeparti var meget højt oppe, og da de så skulle til at realisere det, var det helt tydeligt, at man var i en situation, hvor man var afhængig af at skulle sikre regeringen et flertal.
Det undrer mig, at hr. Christian H. Hansen ikke ville følge oppositionen i den her sag, for Dansk Folkeparti har jo også kæmpet for, at vi skulle have mulighed for i 20082009 at tage stilling til, om vi ville modulere.
Er det sådan, at hr. Christian H. Hansen ikke synes, at det ville have været rarere, hvis der var kommet det løft i økologistøtte, som vi lagde op til?
Det er meget fint, at hr. Christian H. Hansen ikke kan få armene ned, men jeg er ikke sikker på, at det, som er kommet fra regeringen og Dansk Folkeparti, vil give en anden udvikling på det her område, sådan at det virkelig batter noget.
Vil hr. Christian H. Hansen i 2008-2009 være villig til at se på en modulation, sådan at vi kan overføre direkte støttede penge til landbruget til det landbrug, der har en bestemt form for landbrugsbedrift med dyrevelfærd og natur i højsædet?
Ole Glahn (RV), 2006-11-29:
Nu var ministeren jo meget begejstret for det her landdistriktsprogram, og jeg fristes til at sige, hvis jeg sådan skal være venlig, at det er optimismens sejr over erfaringen.
Jeg mener, det er naivt at tro, at det her program vil ændre afgørende, f.eks. på det forhold, at antallet af landbrugsbedrifter falder kraftigt for de smås vedkommende, og at antallet af de helt store bedrifter stiger.
Og der vil jeg gerne spørge, om fødevareministeren mener, at det her forslag vil ændre på udviklingen i antallet af store brug, og om det er ønskværdigt, at vi fik en udvikling, som fremmede, at nogle af de mindre brug kunne overleve.
Hans Christian Schmidt (V), 2006-11-29:
Jeg vil gerne svare meget tydeligt på det.
Vores opgave med det nye landdistriktsprogram er at skaffe vækst og beskæftigelse ude i yderområderne i landdistrikterne, samtidig med at vi tager hensyn til naturen og miljøet, sikrer dyrevelfærd, og samtidig med at der også bliver levet op til den opgave, som en landmand altid ved man har, nemlig hensynet til naboerne.
Det er det, det er.
Derfor må jeg sige: Jamen vi har ikke en målrettet politik, der skal styre, hvor store landbrug må være.
Altså, landbrug er en moderne virksomhed i dag, og de vigtigste krav, som vi må stille til et landbrug i dag, er at sikre ordentlig dyrevelfærd, sikre et ordentligt miljø, sikre ordentlige forhold til naboerne derude og sikre, at der kommer nogle ordentlige fødevareprodukter ud af det med en ordentlig fødevarekvalitet.
Hvis man kan leve op til de ting, så må man jo klare sig, om man er lille eller stor.
Heldigvis kan jeg se, at både store, mellemstore og små virksomheder kan klare sig.
Ole Glahn (RV), 2006-11-29:
Det er altså en kendsgerning, at antallet af mindre og mellemstore brug er faldet, og at antallet af større brug stiger, og der er ingen af dem, jeg har set inden for landbruget, der forudser, at det her vil ændre sig i fremtiden.
Tværtimod forventer man, at driftsenhederne bliver stadig større.
Det kan man ikke, fordi landbruget har mulighed for i dag at skære helt ned til 2 ha.
Hvis en køber af f.eks. en ejendom på 15 ha ikke selv vil drive den, kan han jo bare forpagte den ud til en landmand.
Men når først man har hugget den ned til 2 ha, så er det et endeligt hug.
Hans Christian Schmidt (V), 2006-11-29:
Alt, hvad man kan påvise og dokumentere er til gavn for landdistrikterne, diskuterer jeg gerne.
Hr. Ole Glahn er da kendt fra, synes jeg måske nok, de lidt mere opløftende dage.
Jeg synes, det har været lidt sort i dag, men lad mig nu alligevel sige til hr. Ole Glahn: Det tager jeg gerne imod at diskutere.
Jeg er bare nødt til at sige, at når jeg tager rundt og besøger unge mennesker, også på landbrugsskoler – vi ved jo, der er behov for og mangel på unge mennesker i landbruget – og spørger dem, hvor de kunne tænke sig at være ansat, så siger langt de fleste af dem, at de gerne vil være ansat på store bedrifter, hvor de har nogle kolleger og kammerater og et socialt liv.
Det kan de godt lide, og der skal vi da bare sørge for, at de, der vil det, får lov til det.
De, der gerne vil have mindre, har mindre.
Er der nogle, der vil have økologisk produktion, så har de det.
Det er det, det går ud på, synes jeg.
Hvis der er nogle justeringer, vi skal kigge på, så kigger jeg gerne på dem.
Jens Peter Vernersen (S), 2006-11-29:
Jeg har bidt mærke i, at når fødevareministeren har en dårlig sag, så taler han meget højt.
Det gjorde han også som miljøminister.
Jeg tager kun udgangspunkt i disse forudsætninger, der siger, at hvis det skal lykkes, så skal der være 210 mio. kr. årligt til rådighed.
Jeg tror heller ikke, ministeren kan afvise, at det faktisk er tilfældet.
Med hensyn til om ministeren så har ret i, hvorvidt vi er bekymret over udviklingen på landet, vil jeg bare sige, at landdistrikterne er under et voldsommere pres, end de nogen sinde har været.
Man ser i øjeblikket nedlæggelse af flere institutioner, end man nogen sinde har set, på grund af den centralisering og på grund af regeringens besparelse i kommunerne.
Det virker, som om fødevareministeren slet ikke er bekendt med, at den udvikling har været der bare lige i løbet af det sidste korte stykke tid.
Hans Christian Schmidt (V), 2006-11-29:
Jamen må jeg ikke afsløre for hr. Jens Peter Vernersen, selv om det måske kan ødelægge hele den mytedannelse, at hvis det er sådan, at fødevareministeren somme tider taler lidt højt, har det intet med en dårlig sag at gøre, for så ville jeg jo ikke gøre det her, hvor jeg har en bragende god sag.
Det er simpelt hen, fordi jeg er tidligere musiklærer og det giver noget lungers kraft.
Må jeg ikke sige til hr. Jens Peter Vernersen om landdistrikter: Den største fejl, hr. Jens Peter Vernersen gør med det, han siger lige nu, er – og jeg forstår godt hvorfor, for vi skal prøve at se, om vi kan få det sådan rundet af – at det er fra 2001 og frem, det begyndte at gå galt.
Det er fuldstændig forkert.
Hvis man ser på, hvordan landdistrikterne har udviklet sig, vil hr. Jens Peter Vernersen slet ikke kunne finde dokumentation for, at det skulle ske fra 2001.
Det skete længe før.
Det skete bl.a. i hele den periode, hvor vi havde SR-regeringen, som SR-regeringen jo også sagde ved lejligheder, hvor vi diskuterede landdistrikter.
Så det, vi burde gøre, var at samle kræfterne i stedet for at skille dem.
Socialdemokratiet og regeringen burde i virkeligheden være sammen om det.
Vi kender dog meget til landdistrikterne.
Det skulle vi gøre.
Jens Peter Vernersen (S), 2006-11-29:
Den mulighed havde også været til stede, hvis ikke det var sådan, at ministeren havde fremlagt papirer, der gjorde det umuligt for os at skrive under.
Ministeren siger, at støtten til landbruget falder, og at der sker meget på det område.
Det har ministeren selv sendt over.
Det er en stigning over hele perioden, der bestemt ikke viser et fald, men tværtimod det modsatte.
Derfor undrer det mig egentlig noget, at vi overhovedet ikke kunne diskutere, om det nu var den rigtige måde at gøre det på.
Men der er altså en stigning fra 5,4 mia. kr. til 7,2 mia. kr., bare for at ministeren ikke skal gå i den vildfarelse, at det ser ganske anderledes ud.
Hans Christian Schmidt (V), 2006-11-29:
Jeg er sådan set slet ikke klar over, hvad det er, hr. Jens Peter Vernersen bygger det på.
Jeg er enig i, at det er svaret, og at det omhandler den støtte, man har fået.
Vi stod og talte om noget helt andet; det er jo ikke nemt, hvis nogen taler om appelsiner, og det er bananer, vi er i gang med.
Så må jeg ikke minde om, at det, jeg står og siger her, er, at den støtte, vi har givet til MBJ, og for den sags skyld den støtte, vi kommer til at give MB, som jo både kan søges af økologer og konventionelle, har vi sat ned.
Det, jeg siger, er sådan set bare, at landbruget da gerne må stille nogle forslag om, hvor mange penge de skal have, fordi de mener, at de skal have en bestemt sum pr. hektar.
Jeg er bare uenig med landbruget.
Jeg mener, at landbruget har fået for meget pr. hektar, det har jeg sagt offentligt alle steder, hvor jeg har været, og derfor har vi sænket niveauet.
Det ser jo ud, som om det går godt, for vi får alle de hektar hjem, vi stadig væk skal have.
Man skal da teste, om det er den rigtige pris eller ikke den rigtige pris.
Det var den diskussion, vi havde, og der kan jeg sige, at det tal er faldet.
Det ændrer jo ikke noget ved, hvad det samlede tal er, som bl.a. EU udbetaler, men det ændrer noget ved det tal, jeg har indflydelse på.
Kristen Touborg (SF), 2006-11-29:
Kan ministeren bekræfte, at ministeren rejste rundt i landet sidste år og gav løfte om 1,1 mia. kr. pr. år fra 2007 til 2013 til landdistrikterne, og at der ikke er hold i det løfte, hvad angår de første 2 år?
Hans Christian Schmidt (V), 2006-11-29:
Det er der fuldstændig hold i.
Det, jeg sagde meget klart og tydeligt, var, at med hensyn til den sum, der var til landdistrikterne, agtede vi at foretage fuld hjemtagning, og delte man det ud på årene, så gav det det beløb.
Så kom der en beslutning, som regeringscheferne foretog tilbage i december.
Da sagde de: Jamen vi må tage nogle penge fra landdistrikterne og give til nogle andre.
Det er jo klart, at når man laver den ændring i forudsætningen, så bliver der også færre midler.
Men det er fuldstændig korrekt, og derfor er det jo også sådan, at hvis vi bruger 560 mio. kr. i 2007 og 560 mio. kr. i 2008, ja, så skal vi bruge 1.035 mio. kr. i de resterende 5 år.
Så det her er bare matematik, hvor man skal tage et tal og dividere det med 7, og det er jo til at finde ud af.
Kristen Touborg (SF), 2006-11-29:
Den matematiklæresætning har jeg hørt et par gange før, men det ændrer jo ikke ved, at regeringen har besluttet, at de vil spare de første år for at skyde det hen til måske valgflæsk, hvad ved jeg.
Men jeg vil gerne spørge, om ministeren virkelig synes, at det er nødvendigt at styre opbygningen og organiseringen af de lokale aktionsgrupper så kraftigt, som der lægges op til her i forliget; altså, at det skal være så store enheder, som der er lagt op til, i stedet for at lade aktionsgrupperne nedsætte sig meget mere fleksibelt, altså f.eks. sådan at man kunne nøjes med at have det inden for en kommune.
Hans Christian Schmidt (V), 2006-11-29:
Nu har vi jo talt meget om, at vi skulle prøve at lytte til, hvilke erfaringer vi har fået.
Så jeg gjorde faktisk det, at jeg deltog i en konference med de lokale aktionsgrupper, der har eksisteret i den her periode, hvor der var meget færre midler end det, vi nu har afsat.
Der har jeg så spurgt om, hvilke erfaringer man havde.
Jeg må jo sige, at de lokale aktionsgrupper har sagt, at det vil være en god idé ikke kun at have det i en kommune, men brede det ud over to kommuner.
Dels kan det være, at de administrative omkostninger bliver mindre, dels er det også godt, at man ikke kun har en lokal aktionsgruppe, der lige dækker den kommune.
Det er godt, der er nogle andre til at se lidt på det.
Det gør også, at projekterne mange gange vil blive bedre.
Jeg har sådan set
bare lyttet til, hvad LAG'erne har sagt.
For i princippet er jeg da ligeglad med, om der er en i kommunen, eller der er to, eller om der er en til hver to kommuner.
Der kan også være nogen, der kommer og siger, at man vil have en for hver fire kommuner.
Altså, de penge, der er afsat, er jo de penge, vi har til det, og vi skal bare få det bedst mulige ud af dem.
Men jeg har faktisk lyttet til dem, der har beskæftiget sig med det, og det synes jeg jo kan være en god proces.
Christian H. Hansen (DF), 2006-11-29:
Hr. Ole Glahn fra Det Radikale Venstre var inde på, at der var nogle ting, der ikke var kommet med ind i debatten, og nogle ting, der ikke var blevet nævnt osv.
Men er virkeligheden ikke, at med det landdistriktsprogram har vi for første gang nogen sinde – nu hørte vi også ministeren sige det tidligere, og jeg har også selv været inde på det og præciseret det – fået flere penge ud til LAG'erne.
Vi har fået mere til økologi, som kan være med til at skabe arbejdspladser.
Vi har generelt fået flere penge ud i landdistriktsområderne.
Nu skal vi så se virkningen af det, at det kan rette op på det, som den tidligere regering har lavet, og som har gjort, at der står forfaldne bygninger, og at landsbyerne har været ved at uddø.
Er det ikke korrekt, at det forholder sig sådan?
Ole Glahn (RV), 2006-11-29:
Altså, nu synes jeg, at hele den der diskussion om, hvad den tidligere regering har gjort, og hvad den nuværende vil gøre, er dybt uinteressant.
Jeg har vedstået i et af spørgsmålene, at vi selvfølgelig har et ansvar for det, der er sket frem til nu, men jeg har konstateret, at vi er blevet klogere.
Vi kan se, at det ikke er tilstrækkeligt, og vi ser, at der nu er nogle historiske muligheder for at gå en anden vej.
Jeg mener virkelig ikke, at der rigtig er nogen perspektiver i det, der kommer her.
Jeg erkender, at der er forbedringer i forhold til det, der var, men det er slet ikke tilstrækkeligt til at vende den udvikling, jeg taler om.
Så derfor er det her ikke nok.
Jamen det vil jeg slet ikke stå og benægte.
Og jeg vil heller ikke stå og benægte, at vi er blevet klogere.
Det Radikale Venstre har fremsat et forslag om, at man skulle styrke økologiområdet med 150 mio. kr. om året i en 7-årig periode, fordi vi har hentet inspiration i det program, som blev lavet omkring alternativ energi.
Og det her er blevet til omkring 20 mio. kr.
Det er et latterligt lille beløb.
Det er utroligt, at Dansk Folkeparti sikrer, at man fører traditionelt landbrug, som ikke gavner dyrevelfærd så meget, som økologisk landbrug gør, og som ikke gavner naturen så meget, som økologisk landbrug gør.
Det har Dansk Folkeparti været med til at sætte stemmer i, og det er jeg dybt skuffet over.