Naser Khader (RV), 2002-04-19:
Det er på mange måder en god redegørelse, vi er blevet præsenteret for i dag - en redegørelse, der lyser af optimisme på den danske ligestillings vegne, og som præsenterer en række gode intentioner.
Problemet er bare, at de mange gode hensigtserklæringer ikke rigtig stemmer overens med det, regeringen i øvrigt foretager sig. Faktum er, at regeringen modarbejder selv samme ligestilling på en række områder.
Det gælder loven om ligeløn, hvor regeringen vil udskyde udarbejdelse af kønsopdelte lønstatistikker.
I stedet for at give os et konkret redskab til at skabe gennemsigtighed af et erkendt problem hævder regeringen, at de kønsopdelte statistikker giver arbejdsgiverne for meget administrativt bøvl, og hvordan hænger det sammen med, at det ifølge ministeren er vigtigt at sætte fokus på arbejdsmarkedets barrierer og sikre ligeløn?
Det samme gælder regeringens barselorlov, der netop ikke skaber den fleksibilitet, som socialministeren også fremhæver.
En del af barselorloven er ikke forbeholdt mænd, hvilket den tidligere regering foreslog, og regeringen afskaffer børnepasningsorloven, til trods for at der er store pasningsproblemer i mange kommuner.
Man kan godt blive i tvivl, når man samtidig ser
regeringens forslag om at give forældre penge for at passe deres egne børn.
Hvordan vil regeringen sikre, at det ikke netop bliver de dårligst uddannede og ressourcesvage kvinder, der benytter sig af det tilbud?
Og hvordan stemmer forslaget overens med regeringens intentioner om at styrke ligestillingen hos de etniske minoritetskvinder og det faktum, at netop arbejdsmarkedet spiller en væsentlig rolle for integrationen?
Det virker også meget ironisk, at ministeren gentagne gange pointerer behovet for yderligere forskning og overblik over den eksisterende forskning, og at regeringen ønsker en bred debat både med organisationer, virksomheder og befolkningen.
Det virker ironisk, fordi ministeren nu nedlægger Videnscenter for Ligestilling, hvis opgave netop har været at skabe overblik over forskning, indsamle og formidle viden samt iværksætte debat.
Nedlæggelsen af centret bliver ikke mindre ironisk, når man ser ministerens intentioner for det forestående EU-formandskab.
Ministeren vil sikre, og nu citerer jeg, »at det danske EU-formandskab får en klar ligestillingsprofil.« Videnscenter for Ligestilling har eksporteret viden til EU-ansøgerlande, og det er netop blevet rost som et foregangseksempel i EU.
Så vidt jeg kan se, modarbejder ministeren altså sine egne hensigtserklæringer.
Sådan kunne jeg blive ved, og det gælder også for de meget gode intentioner, ministeren redegør for med hensyn til kvinder i den tredje verden.
Ministeren fremhæver, at Danmark har et særligt ansvar for at støtte kvinder i den tredje verden, og at vi skal gennemføre flere projekter, der specielt er målrettet kvinder, og det kan jeg kun give ministeren ret i.
Regeringen pynter sig med at ville målrette
en særlig pulje på 70 mio. kr. til kvinder
, men så kan man jo undre sig over, at regeringen samtidig vælger at beskære Befolkningsfonden med 30 mio. kr. Jeg troede ellers, regeringen ville give mig ret i, at demografi og befolkningstilvækst er meget væsentlige emner, der i høj grad relaterer sig til kvinders vilkår.
Befolkningsfonden
støtter tiltag, der giver kvinder råderum over deres eget liv, og i det perspektiv er det ironisk, at regeringen samtidig forsøger at profilere sig som en regering, der opprioriterer kvinders ligestilling i den tredje verden.
Alt i alt: Ministerens gode intentioner og flotte hensigtserklæringer er ganske glimrende, men Det Radikale Venstre savner en form for konsekvens i regeringens politik, og vel at mærke en konsekvens, der ikke modarbejder ligestillingen.
Desuden synes jeg, redegørelsen lider under et forældet syn på kønsbegrebet, en underliggende skævvridning, hvor kønsproblematikker stadig primært opfattes som et kvindespørgsmål.
Jeg mangler fokus på emner, der relaterer sig direkte til mænd, f.eks. spørgsmål om samkvemsret og skilsmissevilkår.
Med andre ord: Hvor er mændene, og hvor er de tiltag, der skal sørge for, at arbejdslivet også begynder at opfatte mænd som fædre?
Ministeren siger så fint, at regeringen ikke ønsker at presse en bestemt familieform eller bestemte familiepolitiske løsninger ned over hovedet på befolkningen, men i mine øjne er det netop det, man gør.