runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jørn Jespersen (SF), 1998-11-13:
Det her forslag om ændring af lov om apoteksvirksomhed indeholder efter SF's opfattelse en række mindre forbedringer.
Vi er for det første tilhængere af, at man lemper tavshedspligten for apotekere i situationer, hvor der er mistanke om enten misbrug eller videresalg af medicin, og vi synes, at man har fundet en fornuftig balance på dette punkt.
Vi er også tilhængere af, at man forbedrer lægemiddelstatistikken med henblik på et forbedret kvalitetsarbejde rundt omkring i amterne, sådan at vi sikrer den mest rationelle og optimale anvendelse af lægemidler.
Og det er klart, at her kan der være et legitimt hensyn at tage til virksomhederne, men det er vores opfattelse, at det hensyn, der hidtil har været taget til virksomhederne, har blokeret for, at man har kunnet få en fornuftig anvendelse af lægemiddelstatistikken. Når vi skal afbalancere de to hensyn, på den ene side hensynet til kvalitetsarbejdet i amterne og på den anden side hensynet til virksomhedernes brug for at hemmeligholde omsætningstal osv., vil kvalitetsarbejdet for os veje tungest, og vi er indstillet på at finde en løsning, som tilgodeser begge interesser i størst muligt omfang, men understreger, at hensynet til kvalitetsarbejdet for os er det væsentligste. Vi vil også godt pege på, at det jo ikke er tilstrækkeligt, at man får en ordentlig lægemiddelstatistik, hvis der ikke er sikret institutioner og ressourcer til at følge op på statistikken.
Og dér er det for os afgørende, at vi i sammmenhæng med dette lovforslag og også i forbindelse med ændringen af medicintilskudsordningen får diskuteret en forbedring af opfølgningen af statistikken.
Vi synes, det er væsentligt, at man i alle amter har en ordning f.eks. med amtsligt ansatte lægemiddelkonsulenter, som har ressourcer til og pligt til at forestå overvågning, rådgivning, efteruddannelse og i få tilfælde, hvor det måtte være nødvendigt, deciderede påbud og eventuelle sanktioner over for lægerne, hvis der finder en helt uhensigtsmæssig ordinationspraksis sted.
Vi har ikke så mange bemærkninger til lempelsen af muligheden for at lave magistrelle lægemidler.
Vi synes, det er fornuftigt, at man ophæver kravet om indfødsret, og vi synes også, det er udmærket, at man giver mulighed for en øget indsats, hvor der er tale om forskellige lægemidler, som har en uheldig interaktion.
Så alt i alt er vi positive over for forslaget, og vi ønsker at drøfte i udvalget og med ministeren, om vi kan sikre en endnu mere aktiv opfølgning af lægemiddelstatistikkens oplysninger om eventuelle uheldige ordinationsmønstre og overforbrug.
Yvonne Herløv Andersen (CD), 1998-11-13:
Det her lovforslag er jo en genfremsættelse ligesom lovforslag nr. L 57, som heller ikke nåede at blive behandlet i Folketinget.
Hvad angår formålet med forslaget, er der også her tale om at supplere eller tilføje nyt, og i det her tilfælde er det til lægemiddelloven.
Der er nogle væsentlige ting i det, bl.a. at det nu bliver præciseret og lovfæstet, at det er Lægemiddelstyrelsen, der indsamler indberetninger om bivirkninger, og som kan videregive oplysninger til Bivirkningsnævnet.
Nu er det jo sådan, at videregivelse af oplysninger fra patienter er et følsomt område, men jeg mener nok, at i det her tilfælde er det nødvendigt at have det med som lovtekst, hvis man vil sikre, at der bliver taget hurtig aktion, når det drejer sig om bivirkninger.
Men forslaget introducerer også et nyt begreb, fællesskabsmarkedsføringstilladelse, og det vil sige godkendelse af lægemidler efter det, der hedder den centrale procedure, der så modsat den nationale giver en markedsføringstilladelse fra Kommissionen, og den gælder så i samtlige EU-lande.
Det kan diskuteres, synes jeg, om begrebet paralleldistribution bliver til at skelne fra det, som i almindelighed kaldes for parallelimport, for det er jo to meget forskellige begreber.
Paralleldistributionen, dvs. en markedsføringstilladelse fra Kommissionen, har været længe undervejs, men jeg mener, det bliver en klar fordel for medicinalvirksomhederne.
Ministeren gives så her hjemmel til at indføre betaling for Lægemiddelstyrelsens behandling af anmeldelser af paralleldistribution.
Men hvis vi nu kigger på de henvendelser, der har været, inden lovforslaget nåede så langt som her ned i salen, så har det mest kontroversielle ved det jo været de parasitære lægemidlers inddragelse under apoteksforbeholdet.
Det er jo et ganske glimrende formål at begrænse anvendelsen af midlerne for at forebygge resistens og rester af disse midler i de dyr, vi spiser.
Så har jeg fået henvendelser fra mennesker, der har kenneler eller hobbydyr, og som synes, at inddragelse af loppe- og ormekure er en urimelig inddragelse.
Derfor vil jeg da vente med at se på det til udvalget og stille nogle spørgsmål om, hvor relevant det er at tage det med.
Så er der landbruget, som jeg da også har fået nogle henvendelser fra.
Der synes de jo, og sådan har det også været med andre midler til brug for landbruget, at det er nemmere at hente midlerne på DLG, end at de skal ind under apoteksforbeholdet.
Det, der har været nævnt som argument, har jo væsentligst været de 10 mio. kr., som man har regnet sig frem til vel med et slag på tasken det vil komme til at koste.
Hvis man så forestiller sig det fordelt på kvægdrifterne rundt omkring i landet, er det vel ikke et beløb, der i almindelighed vil få landmændene til at besvime.
Men jeg vil gerne kigge på det i udvalget.
I øvrigt kan vi støtte lovforslaget.
Morten Helveg Petersen (RV), 1998-11-13:
Med lovforslaget bliver antiparasitære lægemidler til dyr omfattet af det gældende princip om, at salg af lægemidler til forbrugeren skal ske gennem et apotek, og den del af lovforslaget er en konsekvens af, at man gennem flere år blandt visse dyrearter har kunnet konstatere en øget resistens over for forskellige ormemidler.
Den øgede resistens forklares bl.a. med, at ormemidlerne ofte anvendes rutinemæssigt og ukyndigt.
Foruden problematikken om øget resistens i dyrebesætningerne er der hele spørgsmålet om forekomsten af uønskede lægemiddelrester i levnedsmidler.
Med forslaget mindskes risikoen for forekomst af lægemiddelrester i fødevarerne, og af folkesundhedsårsager mener vi, at en sådan udvælgelse er ønskværdig.
Af de nævnte grunde ser vi i Det Radikale Venstre positivt på intentionerne i forslaget om, at der tages konkrete skridt til en mere kontrolleret behandling af dyr med antiparasitære lægemidler, ligesom vi anser det for yderst fornuftigt, at dyrlægens faglige ekspertise inddrages med en medfølgende receptpligt for rekvirering og anvendelse af midlerne.
Vi anser også præciseringen af, at det er Lægemiddelstyrelsen, der indhenter bivirkningsindberetninger fra medicinalpersoner som rimelig, og i samme boldgade mener vi også, at bemærkningernes overvejelser om, hvorledes man sikrer sig bedre analyser og statistisk grundlag, er fornuftige.
Alle rimelige forslag, der kan forbedre det statistiske grundlag uden for store administrative byrder for lægemiddelfremstillerne, vil kunne accepteres af Det Radikale
Venstre.
Endelig finder vi forslaget om at udvide begrebet medicinalpersoner i reklamebekendtgørelsens § 4 til også at omfatte apoteksassistenter, sygeplejersker som hensigtsmæssigt.
Heraf følger en tilsvarende indstilling til begrebet offentligheden i forhold til den nugældende praksis, og det anser vi som fornuftigt.
En effekt af forslaget vil så være, at der ikke længere skal søges om tilladelse til at bringe reklamer for receptpligtige lægemidler i fagblade for læger, tandlæger, dyrlæger, farmaceuter, sygeplejersker og apoteksassistenter. Det Radikale Venstre kan støtte lovforslaget.
Frank Aaen (EL), 1998-11-13:
Det her lovforslag omfatter mange småændringer.
Det er måske ikke lige helt klart, hvordan de hænger sammen, og måske er der også nogle af dem, vi skal kigge lidt nærmere på under udvalgsarbejdet, men vi er stort set enige i det, der er lagt frem, enige i, at alle svangerskabsforebyggende midler skal underlægges en eller anden form for kontrol, at det er vigtigt at forebygge, at medicin bruges umotiveret og forkert både til mennesker og dyr, derfor er vi med på, at ormemidler gøres receptpligtige, og at der selvfølgelig skal være en, der har det overordnede ansvar for, at landet er dækket bedst muligt med lægemidler i forskellige nødsituationer.
Vi er enige i, at de firmaer, der ønsker et lægemiddel godkendt til markedsføring, skal afholde de udgifter, der er i forbindelse med behandlingen af ansøgningen.
Vi er enige i, at det er godt at have et godt statistikmateriale, så man kan gribe ind, også når det f.eks. drejer sig om medicin til dyr.
Der er et forslag om at udvide mulighederne for at reklamere for medicin.
Det er vi sådan set lidt skeptiske over for, ikke fordi vi ikke synes, at de, der har en mindre uddannelse end læger, altså sygeplejersker, ikke også skal have mulighed for at modtage informationsmateriale, men vi er grundlæggende imod, at medicinalindustrien i den grad reklamerer for sine produkter.
Formålet er jo ikke primært at informere, men at sørge for, at der bliver solgt noget mere af den pågældende virksomheds produkter på bekostning af andre virksomheders produkter eller helt generelt at prøve at sælge så meget som muligt, også selv om der ikke er så meget brug for det. Derfor vil jeg godt spørge ministeren: Burde det i virkeligheden ikke i højere grad være Lægemiddelstyrelsens opgave at informere, således at vi skulle gå den anden vej og begrænse industriens muligheder for at reklamere?
Hvad er egentlig talt begrundelsen for at udvide de personalegrupper, som skal modtage lægemiddelindustriens reklamemateriale?
Hvad er begrundelsen for det?
Den synes jeg ikke rigtig fremgår af lovforslagets bemærkninger.
Når vi er i den boldgade, er der i øvrigt brug for at se på krav til den reklamevirksomhed, der foregår inden for lægemiddelområdet.
Jeg synes jo, når vi har fat i emnet, var det måske også lige et hjørne, der skulle vendes.
Det vil vi i hvert tilfælde tage fat i under udvalgsarbejdet.
Der er forslag om nævnenes kompetence i forhold til Lægemiddelstyrelsens, og vi er selvfølgelig enige i det, der står, nemlig at det er Lægemiddelstyrelsen, der har det overordnede ansvar, men vi kan nu ikke helt forstå, at når vi nu har den her række nævn, at man så ikke skal bruge dem systematisk.
Jeg synes, man burde gå den anden vej: Nævn skal høres systematisk og ikke kun, når Lægemiddelstyrelsen finder det betimeligt.
Vi er med på, at der er en uklarhed.
Vi kan ikke forstå, hvorfor man har valgt at gå den vej, som man har gjort, i stedet for at gå den anden vej og sige: Selvfølgelig høres nævnene.
Men altså med de her bemærkninger
er vi positivt indstillet over for lovforslaget.
Tove Videbæk (KRF), 1998-11-13:
Dette lovforslag er Kristeligt Folkeparti umiddelbart positivt over for.
Dette forslag er et godt skridt på vejen i den retning.
I øvrigt finder vi, at forslaget er med til at tilgodese forbrugerens adgang til billige lægemidler og god information.
Vi mener dog lige som Forbrugerrådet, at der generelt bør fremmes indberetning af bivirkninger, og at brugerne af lægemidler bør have en mere direkte adgang til at få oplysning om bivirkninger, end tilfældet er i dag.
Men der er i et af de høringssvar, vi har fået, indkommet et spørgsmål om rimeligheden i, at nogle ansatte, der sælger naturlægemidler som stærke vitaminer og mineraler, ikke kan få den fornødne information om de produkter, som de faktisk sælger, hvorimod andre kan.
Og så vedrørende de antiparasitære lægemidler:
Forslaget om at inddrage disse lægemidler til dyr under apoteksforbeholdet tjener umiddelbart et godt formål, men vi ønsker i Kristeligt Folkeparti, at hverken landbruget eller hobbydyrsejere bliver ramt unødigt hårdt.
For hobbydyr synes lovgivningen måske ikke så nødvendig og hensigtsmæssig.
En inddragelse af disse midler under apoteksforbeholdet vil væsentligt besværliggøre og fordyre den almindelige hobbydyrsejers hverdag.
Der findes måske 1,2 mio. hunde- og katteejere, som berøres af lovændringen, så problemet er jo faktisk ikke perifert.
Hertil kommer, at det også vil have en uheldig virkning for de midler, der anvendes på hunde og katte, at inddrage dem under apoteksforbeholdet.
Det skyldes, at det så må forudses, at flere hunde- og katteejere vil føle sig henvist til at anvende de mere skadelige bekæmpelsesmidler, der hører under Miljøstyrelsens regi.
Dette vil ikke være fremmende for et bedre miljø.
Årsagen hertil er, at forbrugerne har to muligheder, når de skal købe antiparasitære lægemidler til deres hunde og katte.
Hvis det gøres mere besværligt for forbrugerne at købe de V-mærkede bekæmpelsesmidler, fordi der først skal udstedes en recept, og de derefter skal indkøbes på et apotek, må man forudse, at forbrugerne vil vælge den nemmeste løsning, nemlig at købe de bekæmpelsesmidler, der er tilgængelige i almindelige forretninger.
På den måde vil lovforslaget jo sådan set udvande den effekt, der var tiltænkt som et fremskridt set ud fra en miljø- og sundhedsmæssig synsvinkel.
Med disse bemærkninger og spørgsmål vil vi gå ind i et positivt udvalgsarbejde om dette lovforslag.
Jørn Jespersen (SF), 1998-11-13:
Men jeg vil godt sige, at det, jeg er optaget af i denne her sammenhæng, sådan set er de principielle aspekter, hvor veterinære lægemidler og humane lægemidler bliver brugt uden for et område, som de er godkendt til.
Det kan have nogle ganske store konsekvenser for bekæmpelsesstrategier inden for visse områder, for restkoncentrationer i levnedsmidler og for behandlingen af sygdomme.
Ministeren har fuldstændig ret i, at jeg rører ved lægernes fri ordinationsret.
Derfor vil jeg godt på given foranledning spørge, om det er ministerens opfattelse, at læger fremover bør have en så fri og uhæmmet ordinationsret, at en dyrlæge eller en almindelig læge frit kan ordinere et hvilket som helst middel til en hvilken som helst patient med en hvilken som helst indikation, fuldstændig uanset hvad det pågældende middel er godkendt til.
Frank Aaen (EL), 1998-11-13:
Jeg er helt med på, at grupper som sygeplejersker kan have behov for at få en større information, end de får i dag.
Når vi snakker om reklamer fra industrien, er det oplagt, at de indeholder information - det er klart - men de er altså først og fremmest lavet for at sælge produktet, for at markedsføre produktet.
Derfor synes jeg, at det var mere betryggende - og det skal jeg nok også gøre opmærksom på i udvalget - at sige, at det i højere grad var en opgave for Lægemiddelstyrelsen at informere de her grupper, der nu skal udsættes for reklamer.
Det ville jeg være mere tryg ved end den vej, der er foreslået her i lovforslaget.
Jørn Jespersen (SF), 1998-11-13:
Det er jo klart nok, at lægernes fri ordinationsret er underlagt nogle generelle bestemmelser i henhold til lægelov osv., men det, der er spørgsmålet, er jo, om vi i dag har en tilstrækkelig sikkerhed for, at en hel uhensigtsmæssig ordinationspraksis hos enkelte læger rent faktisk bliver opfanget, sådan at man kan gøre noget ved det for at få den ændret.
Derfor skal jeg bare spørge, om ministeren er indstillet på fremover at diskutere, om vi har et tilstrækkelig godt system i dag til at fange en uhensigtsmæssig ordinationspraksis hos visse læger. Vi har jo set eksempler på, at der er blevet ordineret blodtrykssænkende medicin mod eksamensangst osv.
, og det er jo i hvert fald ikke en godkendt fremgangsmåde i henhold til almindelige regler.
Har vi tilstrækkelig sikkerhed for, at vi fanger den slags meget grove og uhensigtsmæssige tilfælde?
Det næste spørgsmål er: Hvis vi nu ser på den veterinære medicin, er det så efter ministerens opfattelse tilladt, at en landmand bruger et middel, som er godkendt til ganske bestemte formål i forhold til ganske bestemte dyr, på et helt andet område, til helt andre problemer og helt andre dyr?
Er det tilladt praksis i dag?
Birthe Skaarup (DF), 1998-11-13:
Jeg rejste et spørgsmål over for sundhedsministeren.
Vi pålægger eksempelvis mælkeproducenterne nogle byrder med det her, og derfor spurgte jeg sundhedsministeren, om der i det hele taget er resistensproblemer inden for kvægdriften. Endelig vil jeg også godt høre, om der ikke for nylig blev forhøjet en afgift netop for disse præparater, som vi behandler her i dag, mod orme og lopper, på baggrund af miljømæssige hensyn.
Preben Rudiengaard (V), 1998-11-13:
På Venstres vegne skal jeg primært udtrykke, at vi kan følge store dele af de ændringer, som fremgår af sundhedsministerens skriftlige fremsættelse.
I Venstre har vi dog nogle bemærkninger til enkelte hovedpunkter, og jeg skal henholde mig til disse og specielt ét, nemlig området omkring de antiparasitære lægemidler og her ikke mindst midler til indvoldsorm hos dyr, som nu ønskes inddraget under apoteksforbehold - det vil sige, at de receptbelægges - og det fremgår, at man vil gøre dette på grund af nogle sundhedsmæssigt betænkelige konsekvenser ved anvendelsen af disse midler til dyr.
Vi ved, at en del af disse præparater har en lang omsætningstid, en lang opholdstid, især nogle af de specielle generiske grupper - det kan være op til 45 dage - og at en del af stoffet, som fru Hanne Andersen også har berørt, udskilles uændret og derved kan påvirke miljøet.
Vi taler derfor om, hvorvidt der er en risiko for forekomst af disse midler i vores levnedsmidler og derved en potentiel trussel for folkesundheden og også en mulighed for resistensudvikling.
Og der skal jo ikke være tvivl om, at ved at receptbelægge det får man også derigennem en bedre måde at overvåge forbruget på.
Men af bemærkningerne fremgår det, at forslaget som minimum - og her taler jeg om minimum - vil medføre en merudgift for landbruget på 10 mio. kr., hvortil skal lægges udgift til dyrlæge vedrørende recept.
Der skal ikke herske tvivl om, at folkesundhed, resistensudvikling og miljøpåvirkning ligger Venstre meget på sinde, men det ligger os også meget på sinde, at vi ikke skal pålægge vores i øvrigt betrængte erhverv øgede omkostninger.
I Venstre kan vi godt acceptere, at ormemidlerne bliver receptpligtige, men på betingelse af, at priserne på disse midler så ikke for lov til at blive skruet i vejret ved den monopolisering, som forslaget vil medføre.
Vi skal derfor fjerne den prisfastsættelse, som gælder for receptpligtige midler til veterinært brug.
Herved vil der så være mulighed for de enkelte apotekere til at indføre
fri konkurrence på området, og det tror jeg vil gavne ikke mindst apotekerne i de tyndere befolkede områder, altså netop dér hvor landbruget findes.
Det er et forslag, som vi meget gerne vil diskutere med ministeren under udvalgsbehandlingen.
Se, da vi i Danmark jo hverken konsumerer hunde eller katte, så bør receptpligten vedrørende ormemidler og andre antiparasitære midler til disse kæledyr bortfalde.
Vi finder det utilsigtet og uigennemtænkt, at man lægger en række fordyrende faktorer, f.eks. dyrlægeregninger og alt muligt andet, på landets 1,2 millioner hunde- og katteejere.
Vi er enige i forslaget om lægemiddelforsyning i krisesituationer, og vi er også enige i, at der skal ydes en erstatning, såfremt det kan medføre utilsigtede konsekvenser for de leverandører og virksomheder, som bliver tvunget til dette her.
Jeg havde andre bemærkninger, men min taletid tillader dem ikke.
Birthe Skaarup (DF), 1998-11-13:
Alt i alt synes vi i Dansk Folkeparti, at der er nogle gode intentioner i det her forslag.
Blandt andet handler det om, at den tavshedspligt, som private apotekere og apotekspersonalet er underlagt i henhold til straffeloven, nu lempes.
Der sker nu det, at apotekeren og dennes stedfortræder får ret og adgang til at videregive nogle oplysninger i et større omfang end tidligere, og vi synes alt i alt, det er udmærket, at det kun er disse to personer, der får adgang til at rette henvendelse til patientens egen læge eller den læge, som har udstedt recepten.
Som andre også har været inde på i dag, vil det gøre, at man kommer misbrug til livs; det er vi i hvert fald overbevist om.
Også det, at man ved at videresælge medicin kan gå ind og få indflydelse på eksempelvis egen praktiserende læge, rette henvendelse til ham, synes vi er positivt.
Der er nogle tekniske ændringer, som der ikke er nogen problemer med i dette forslag.
Vedrørende oplysninger i lægemiddelstatistikker, at de nu lempes, så statistikkerne kan bruges som et analyseredskab hos amterne, synes vi det er helt fint.
Ligeledes er der nogle forhold omkring omsætningsoplysninger.
Det er efter vores opfattelse en bedre konkurrence, der nu vil blive på lægemiddelmarkedet - det kan man jo så have nogle ideologiske betragtninger om - men det, at Lægemiddelstyrelsen uden at indhente lægemiddelvirksomhedernes godkendelse skal kunne offentliggøre oplysninger om omsætning og forbrug helt ned på pakningsniveau, synes vi er fint.
Det synes vi er fint, det giver en gennemsigtighed, og alt må vel kunne tåle offentlighedens belysning.
Så er der nogle bemyndigelser til sundhedsministeren med hensyn til at fastsætte nogle bestemmelser om at videregive nogle oplysninger om, hvorvidt lægerne overholder lægelovens bestemmelser.
Dér har vi heller ikke nogen problemer.
Også det, at lægemidler til behandling af patienter ikke skal bruges udelukkende for at kunne udløse betydelige offentlige tilskud, kan vi tilslutte os.
Med hensyn til dansk indfødsret har vi i hvert tilfælde én ting, som vi vil stille et ændringsforslag om.
Vi mener stadig væk, at kravet om, at en person skal være i besiddelse af dansk indfødsret for at få en apotekerbevilling, skal gælde. Og det er sådan noget, vi selvfølgelig vil tage op i udvalget.
Med hensyn til retningslinjer vedrørende fejl eller mangler ved en recept mener vi, at det må være en selvfølge, at der rettes henvendelse til den receptudstedende læge.
Alt i alt synes vi, der er en hel del gode intentioner i forslaget, men vi vil så komme med et ændringsforslag omkring netop det, at en apoteker skal være i besiddelse af dansk indfødsret.
Frank Aaen (EL), 1998-11-13:
Ja, meldingen her fra Dansk Folkeparti om kravet om indfødsret er jo ikke overraskende.
Forleden dag havde vi også en debat om det.
Da var det et nævn, der skulle afgøre tvister i boligområder.
Uanset om et flertal af beboerne i området ikke havde dansk indfødsret, så var det kun dem med indfødsret, der måtte sidde i de nævn, der skulle tage stilling til at løse tvister -
fuldstændig absurd, men jo et godt udtryk for den racistiske holdning, som i virkeligheden ligger bag Dansk Folkeparti.
Derfor vil jeg gerne have, at vi kan få et svar i dag.
For jeg synes, det er for meget bare at gå op og sige, at dér vil man have et ændringsforslag; her kræver man indfødsret.
Vi må da få en begrundelse for, hvorfor Dansk Folkeparti mener, at man skal have et krav om indfødsret på det område.
Tom Behnke (FP), 1998-11-13:
Det er i samme boldgade; men jeg må nok sige, at jeg vil afholde mig fra at påstå, at der er nogen partier, der overtræder vores straffelovgivning, uden at kunne dokumentere det.
Det synes jeg er helt uhørt at man overhovedet bruger Folketingets taletid til.
At påstå, at nogle partier er racistiske i deres holdninger, fordi de har en klar holdning til, hvordan tingene skal være sammensat, er uholdbart. Nej, det jeg vil høre om, det er det, der er det samme, vi taler om; det er det med dansk indfødsret, for jeg har også siddet og overvejet det her meget nøje. Er det et område, hvor vi skal stille krav om, at man skal have dansk indfødsret?
Hvad har vi i Danmark?
Vi har vel - hvad har vi -
250 apoteker?
Det er i den størrelsesorden.
Hvor mange udlændinge har en uddannelse som apoteker?
Hvor mange udlændinge vil overhovedet kunne gå ind og blive apoteker?
Altså: Hvad er sandsynligheden overhovedet for, at det vil ske?
Derfor er spørgsmålet: Er det i virkeligheden ikke bare overflødigt, at denne bestemmelse er der?
Er muligheden for, at udlændinge bliver apotekere, i virkeligheden ikke stort set lig nul?