Thorkild Simonsen (S), 1998-04-30:
Jeg er ikke enig i den vurdering.
Det er korrekt, at ikke alle udvalgets forslag og anbefalinger, som fremgår af integrationsbetænkningen fra maj 1997, er udmøntet i det foreliggende lovforslag, men det er helt klart, at en lang række af udvalgets grundlæggende tanker og ideer er kommet direkte til udtryk enten i lovforslagenes bestemmelser eller i bemærkningerne.
Jeg skal i den forbindelse særligt fremhæve, at lovforslagets formålsbestemmelse og en række principper i dets hovedelementer nøje svarer til formålsbestemmelserne i Integrationsudvalgets udkast til en integrationslov. Integrationslovforslaget udvider jo den personkreds, som skal tilbydes en integrationsindsats, til også at omfatte familiesammenførte m.v.
Det falder også fint i tråd med Integrationsudvalgets tanker.
Endvidere er lovforslagets grundprincip om nødvendigheden af en samlet integrationsindsats, som skal komme til udtryk i en individuel handlingsplan, fuldt ud i overensstemmelse med det, som udvalget foreslog.
På visse punkter er integrationsforslaget, som jeg har fremsat her, mere vidtgående end forslaget fra udvalget.
Jeg skal her især pege på varigheden af introduktionsprogrammet, som af udvalget blev foreslået til 18 måneder, og som bekendt er der her i lovforslaget tale om en periode på 3 år.
Fru Birthe Rønn Hornbech kritiserer udlændingelovforslaget for, at der indføres et nyt opholdsgrundlag.
Jeg går ud fra, at fru Birthe Rønn Hornbech sigter til den ændrede affattelse af § 9, stk. 2, nr. 4, men den foreslåede ændrede opfattelse af bestemmelserne er ikke en ny opholdsregel.
Der gives også i dag opholdstilladelse på grund af udsendelseshindringer.
Det nye forslag skal i hvert fald alene slå fast, at der først kan meddeles opholdstilladelse, når udsendelse ikke har været mulig i mindst 1 år.
Jeg mener også, at vi tidligere over for fru Birthe Rønn Hornbech har understreget dette punkt. Så er der en række ordførere, der - og det begyndte fru Birthe Rønn Hornbech også med - taler om tvang i forbindelse med forslaget om førstegangs boligplacering af flygtninge.
Fru Birthe Rønn Hornbech mente ligefrem, at tvangsbestemmelsen sætter det kommunale selvstyre ud af kraft. Jeg forstår simpelt hen ikke, hvilken tvang det er man taler om. En hvilken som helst borger, der opholder sig i dette land, opholder sig jo samtidig i en eller anden kommune.
Alle kommuner er i den forstand tvunget til at finde sig i, at der bor mennesker i kommunen.
Det gælder jo også for flygtninge.
Den udlænding, der ikke kan komme til at bo f.eks. i Gentofte, skal bo i en anden kommune, og det mener jeg ikke er tvang.
Jeg synes, det er en ejendommelig måde at udtrykke det på.
Regeringsforslaget handler i hvert fald ikke efter min opfattelse om tvang.
Regeringens forslag handler om at sikre en bedre geografisk fordeling af flygtninge, og det er først og fremmest begrundet i hensynet til flygtningene selv.
Det er regeringens opfattelse, at det danske samfund vil være langt bedre i stand til at give flygtninge en fair og ordentlig behandling, hvis opgaven med at modtage flygtninge og introducere dem til det danske samfund fordeles mere ligeligt, end det er tilfældet i dag.
Egentlig kan jeg slet ikke forstå, at fru Birthe Rønn Hornbech er imod regeringens forslag.
Fru Birthe Rønn Hornbech nævnte, at Venstre ikke har sympati for de genstridige kommuner.
Hvad er det så, fru Birthe Rønn Hornbech har imod forslaget?
En statslig indblanding i den konkrete fordeling kommer jo kun på tale over for de forhåbentlig meget få, der ikke medvirker frivilligt.
Det var det, der var hovedprincippet i forslaget.
Det er da muligt, at vi skal se på nogle af bemærkningerne til forslaget; det skal jeg vende tilbage til, når jeg kommer til svaret til hr. Bendt Bendtsen.
Fru Dorte Bennedsen har også på samme måde, som jeg her lige har været inde på, fortalt om, hvorledes vi forestiller os, det her skal foregår.
Jeg kan sige, at ifølge de sonderinger, jeg på forskellig vis har foretaget siden januar måned, går alle de meldinger, jeg har fået, og det er mange, på, at det vil kommunerne godt løse, og det synes jeg er meget opløftende.
Jeg vil gerne citere Edda Jensen, borgmester i Ribe Amt, for øvrigt valgt af Venstre, der ved et møde sagde: »Sig, hvor mange det er, vi skal fordele, så skal vi nok klare opgaven.«
Det synes jeg var en stærk udtalelse af en borgmester for en mindre kommune i et område, der måske kunne have andre problemer.
Så vil jeg gå over til at kommentere noget af det, hr. Bendt Bendtsen var inde på.
Jeg ser ikke så store forskelle mellem det, som De Konservative i sin tid har foreslået, og det her forslag, men det synes jeg heller ikke er så interessant, og det er muligt, der er nogle forskelle, jeg ikke har opdaget.
Det, jeg interesserer mig for, er, om vi kan finde mindre forskelle i forhold til Det Konservative Folkepartis opfattelse nu og så det, jeg vil ændre på.
Dér vil jeg gerne sige, at jeg tror det med betalingen
fra kommuner, som ikke er venligt stemt, kan vi løse.
Det er vi også parat til at se på, og vi er også parat til at finde nogle forslag, hvis en kommune akut står i en situation, hvor den enten ikke har pengene eller boligerne, og det gælder ikke kun de almennyttige.
Hvis det kan løse det problem, man siger der er med tvang, synes jeg, det bør forsøges.
Jeg er selvfølgelig også meget tilfreds med at understrege, at hr. Bendt Bendtsen lagde megen vægt på, at vi har foretaget stramninger over for kriminelle og folk, der misbruger vores system, og jeg bemærkede også, at hr. Bendt Bendtsen sagde, at det talte meget med i en positiv holdning til vores forslag.
Det har jeg selvfølgelig bemærket.
Nu kommer vi jo om et øjeblik til forslaget om danskundervisning, så jeg må hellere gøre nogle principielle bemærkninger her og nu, for jeg er selvfølgelig som mange andre enig i, at danskundervisning er det helt væsentlige.
Samfunds- og danskundervisning er ordentlige krav, og jeg mener, at det samarbejde, som har været mellem Indenrigsministeriet og Undervisningsministeriet på det område, har været udmærket, og jeg ved, at de forslag, der nu skal drøftes om lidt, skal løse problemerne. Jeg vil så her lige komme med en kommentar, fordi Kristeligt Folkeparti nævnte, at man nu flytter opgaven fra amtskommunen til primærkommunen.
Jeg har ingen kritiske bemærkninger til, at man i sin tid lod amtet løse denne opgave, for det var tiltrængt på det tidspunkt.
Det er ikke på nogen måde meningen, at disse centre, som fungerer godt, skal væk.
Det skal være derfra, det udgår, og det er også dér, kommunerne skal henvende sig.
Det kommer vi jo til om lidt, men jeg er altså også glad for, at der bliver lagt vægt på det.
Så er der diskussionen, problemet, eller hvad det nu er, om, hvornår man kan få tidsubegrænset ophold i Danmark.
Andre har jo sagt, at det vel ikke er efter forslagets fremsættelse, men man kunne jo udmærket begynde at regne det ud fra den dag, en flygtning kom til Danmark, og så se, hvor længe sagsbehandlingen varer; for nogle tager den jo længere tid end for andre.
Jeg mener, vi er nødt til lige at gennemgå det, og så kunne vi måske også se på, hvor mange der efter 3, 4, 5 år, eller hvad man nu bestemmer, i det hele taget kan få lov til at vende tilbage til det land, de kommer fra; det tæller vel også med i den forbindelse.
Jeg var knap så glad for fru Pernille Frahms indlæg.
Jeg synes, det var sådan lidt skrappere, end jeg havde regnet med.
Nu kan jeg selvfølgelig regne med så meget, men jeg synes, der var for lidt, fru Pernille Frahm fandt var godt i det, vi her har fremlagt.
Det var ganske vist en anden ordfører, men alligevel synes jeg, SF's synspunkter var lidt mere positive.
Men det er jo så ét, noget andet er, hvad man måske vil være med til at beslutte senere hen.
Jeg begyndte med at svare på det væsentlige af det, som jeg synes fru Pernille Frahm sagde, nemlig om, at vi ikke sådan bare frit ud i luften har fremsat et lovforslag, som ingen sammenhæng havde med, hvad der tidligere er foregået i ministeriet.
Det er hermed sagt.
Så kan jeg godt på det her tidspunkt sige lidt om integrationsydelsen, som flere og ikke mindst SF og Enhedslisten jo har taget op.
for en række af dem, der kommer, og måske for den største del vil betyde lavere ydelse, men jeg skal understrege, og det er måske mest til hr. Søren Søndergaard, at folk, der er kvæstet af forskellige voldsomme begivenheder, inden de kommer her til landet, jo ikke er omfattet af den bestemmelse.
De skal behandles ifølge de almindelige bestemmelser om ydelser til danske statsborgere, og det står også i bemærkningerne til forslaget.
En ting, der måske ikke har været understreget så meget, er, at for mange vil denne ydelse være så motiverende, at når de virkelig kommer i gang med lære dansk og samfundskundskab og forhåbentlig finder en arbejdsplads eller en praktikplads, vil der også være mulighed for, at de, som har fået asyl, kan tjene flere penge end det, som ydelsen giver.
Jeg hørte, at der blev læst op fra, hvad Kommunernes Landsforening havde sagt, og det har jeg altså også et resumé af her.
Jeg har set den oprindelige udtalelse og mener ikke, at Kommunernes Landsforening som sådan har sagt, at det er forkert, vi indfører en lav ydelse, men at det, de kommenterer, måske netop er det, som også hr. Bendt Bendtsen var inde på, at der gives for lidt til boliger.
Jeg tror, det er i den henseende, det er sagt; det er ikke en direkte bedømmelse af, at vi nu indfører en særlig ydelse for flygtninge.
Jeg har også hørt, at man har sagt, det skal sammenlignes med ydelsen til studerende og andre.
Jeg er enig i, at det her mere ligner en anden situation, men det kommer det altså også til at være for mange, og jeg er overbevist om, at det leje, vi har fundet frem til, hvor vi faktisk tilbyder så mange andre gode ting, er noget, der vil blive opfattet af de fremmede som en positiv holdning. Jeg har ikke så forfærdelig mange bemærkninger til fru Pia Kjærsgaard, for så langt fra hinanden som fru Pia Kjærsgaard og det her lovforslag er, kan der altså ikke knyttes nogen forbindelse, så vidt jeg kan se.
Jeg bemærkede, at fru Pia Kjærsgaard - det var før hendes hovedindlæg - talte om de mange i Tåsingegade i København.
Da kom jeg til at tænke på, at det kunne være, at Dansk Folkeparti nu også synes, at der er lidt for mange i København, så de skulle fordeles lidt bedre, end de er blevet hidtil.
Hvis det er det, der ligger bagved, er det jo en vis form for imødekommelse af det, vi taler om: en bedre fordeling.
Men det må jo så være et spørgsmål.
Jeg er meget ked af, at man stadig væk skal høre om den skræk og frygt byggende på 30 mia. kr. og på, hvad jeg har sagt som borgmester.
I øvrigt var jeg ikke borgmester i 1980.
Det blev jeg først i 1982.
Så hvis jeg har sagt noget, må det have været i en anden egenskab.
Jeg husker det ikke selv.
Jeg synes, det er lidt trist - det er måske også uklogt af mig at gøre så meget ud af det - og jeg synes, der lægges op til en underlig hård holdning over for folk, som kommer her til landet af nød, som er forfulgte og alle de ting.
Det huer mig altså ikke, men det er vel på den måde, man vil føre politik, og jeg må så tage til efterretning, at det vil Dansk Folkeparti.
Jeg har også bemærket, hvad hr. Arne Melchior har sagt tidligere og også læst det i går.
Jeg gjorde faktisk en del ud af at se, hvad han havde sagt tidligere.
Jeg kan selvfølgelig ønske hr. Arne Melchior til lykke med, at han fandt frem til sådan et fint digt, som han læste op her.
Så vil jeg i øvrigt sige tak for den støtte, som Centrum-Demokraterne og ikke mindst hr. Arne Melchior har ydet og fortsat vil yde til det her forslag.
Det er vi selvfølgelig glade for.
Så der er ingen tvivl om, at vi fortsat fra regeringens og de to partiers side må kunne finde det forlig, der skal findes, når vi nu kommer videre herfra. Hr. Søren Søndergaard vil jo gerne have slået fast, at højrefløjen er sådan nogle, jeg søger, og at venstrefløjen er nogle, jeg ikke kan lide.
Jeg søger i og for sig ikke nogen fløj.
Tværtimod søger jeg en eller anden midte for at få flest mulige til at sige, at det med flygtninge, det med indvandrere, det med humanisme, det med en god dansk holdning - og jeg kunne fortsætte - faktisk er noget, som flere skulle bakke op.
Jeg synes, at mange af de holdninger, som hr. Søren Søndergaard har til det her, skulle kunne binde os sammen.
Jeg kender altså de synspunkter.
Det er rigtigt, de er blevet fremført for mig for 3 måneder siden, de blev gentaget her, og jeg har også kommenteret nogle af dem.
Hr. Tom Behnke har jeg heller ikke mange bemærkninger til, men jeg har bemærket, at det er side 3283, som de sidste bemærkninger stod på, og at der stod det samme, nemlig at flygtninge ikke skal integreres i Danmark, og da jeg nu foreslår, at de skal integreres i Danmark, så er afstanden vel hermed markeret.
Så der er i denne forbindelse ikke rigtig noget at sige til den århusianer, der hedder hr. Tom Behnke.
Hr. Jann Sjursen har også rost det her forslag og haft nogle forskellige bemærkninger til det, og det er jeg meget glad for, både rosen og bemærkningerne.
Og jeg vil gerne gøre lidt ud af det, der hedder repatriering.
Det havde selvfølgelig været dejligt, hvis vi havde haft det forslag nu.
Men vi arbejder på det i ministeriet, så det kan fremsættes næste år, så vi virkelig kan tage fat på det. Der er mange, der tager fejl med hensyn til, hvad repatriering i det hele taget er.
Det drejer sig om folk, som har ret til at bo i dette land, men som godt vil vende tilbage til det land, de kom fra.
Hvis vi kan finde nogle melodier til det og nogle forhold, som forbedrer de muligheder, så skal det i hvert fald ikke mangle på støtte
fra regeringens side til at fremsætte sådan nogle forslag, som vi så kan drøfte i næste folketingssamling.
Jeg har også bemærket, at hr. Jann Sjursen ikke er så begejstret for, at vi siger, at man ikke må blive gift i den fase, hvor man søger asyl.
Jeg ved ikke, om jeg har oplyst Kristeligt Folkeparti om - vi har i hvert fald præciseret det over for andre partier - at det kun er det første halve år, vi har denne regel.
Der kan være nogle, der bruger længere tid, og dér vil vi godt se anderledes på det.
Så har jeg også bemærket, at man også fra Kristeligt Folkepartis side taler om de her såkaldte 3 eller 5 år.
Jeg har ikke nye bemærkninger til det.
Jeg vil slutte med at sige, at jeg føler - jeg kan jo tage fejl - at forslaget, som er fremsat af regeringen kan vedtages, og jeg så jo gerne, at det blev med et bredt flertal.
Jeg bemærkede i den forbindelse, at hr. Jann Sjursen sagde, at man jo ikke altid skal arbejde for, at det bliver så bredt som muligt, men mere skal arbejde for, at det bliver så godt som muligt.
Det er jeg selvfølgelig enig i, men det kunne jo også godt være, at det brede var godt, fordi der så var en større opbakning rundt om i kommunerne.
Det er derfor, at jeg stadig væk også appellerer til den borgerlige side, som jeg kalder det.
Jeg ved, at hr. Søren Søndergaard kalder det for højre, men lad det nu være.