Rune Lund (EL), 2005-03-02:
Jeg vil også godt starte med at brokke mig lidt over, at man egentlig klasker to så forskellige ting sammen i ét lovforslag: et rejsekort og minimumsstandarder for individuel handicapkørsel.
Jeg tror, det vil være svært for almindelige mennesker uden for Christiansborgs mure at se, hvad de to ting lige præcis har med hinanden at gøre, og hvorfor de lige præcis skal klaskes sammen i ét lovforslag.
Hvis vi starter med minimumsreglerne for individuel handicapkørsel, så synes vi faktisk, at det er et godt initiativ, det er en god idé, og det er da bestemt vigtigt, at der kommer en præcisering på området, men vi synes, der er forskellige problemer i lovforslaget, sådan som det ligger.
For det første synes vi altså, at der er tale om en meget snæver målgruppe, og her lægger vi os lidt på linje med De Samvirkende Invalideorganisationer, som jo også brokker sig over, at det kun er de svært bevægelseshæmmede, som skal have gavn af det her.
Hvad med de blinde?
Hvad med de psykisk syge?
De kan jo også godt have svært ved at komme ud ad en dør, selv om det måske er nogle andre ting, der gør sig gældende for de personer.
For det andet synes vi heller ikke, at det er godt nok, at der ikke er tale om, at det her lovforslag giver ret til, at der kommer en person ind og henter den handicappede inde i stuen, hvor vedkommende sidder.
Det synes vi faktisk ville være helt på sin plads, for sådan som det ligger nu, vil man jo, hvis ikke man vil kravle op og ned ad trapperne, sådan som hr. Martin Lidegaard sagde, faktisk være afhængig af, at en anden person er til stede, når man ankommer til det sted, hvor man bor.
Vi synes, at det er ret kedeligt, at man på den måde skal være afhængig af en anden person.
For det tredje bryder vi os heller ikke så meget om, at det her giver ret til kørsel til terapi, til fritidsformål, men ikke giver ret til kørsel til beskæftigelse, og der kunne jo godt være en idé i at udvide formålet til det.
Alt i alt synes vi ikke, det er tilstrækkeligt, og vi synes ikke, at det giver den tilstrækkelige præcisering, og derfor er vi ikke positivt indstillede over for den del af lovforslaget.
Så går vi over til rejsekortet.
Rejsekortet er jo en rigtig god idé.
Det er da fantastisk, at man kan have ét kort, som man kan bruge overalt i hele landet til at køre med bus og til at køre i tog.
Vi kender jo alle sammen situationen, at så har vi et trafikkort fra Vestsjællands Trafik liggende derhjemme, og når man skal bruge det, har man glemt det, og hvor lå det lige, og det er blevet krøllet i mellemtiden, og måske er det udløbet.
I det hele taget er tanken om at have et kort, som duer over hele landet, da en utrolig god idé.
Men der er lige problemet med kommercialiseringen, for hvem kan ende med at tjene penge på det her?
Det er jo temmelig uafklaret.
Vi synes jo, det ville være kedeligt, hvis vi, når man nu har chancen for at lave sådan et fantastisk kort som rejsekortet, skulle komme til at stå i en situation, hvor der på et tidspunkt opstår en ny dankortsag, bare denne gang præsenteret som rejsekortsagen, og den kan så måske rydde forsider på Ekstra Bladet.
Vi ville da synes, det var synd for transportministeren, hvis der skulle opstå sådan en rejsekortsag engang i fremtiden.
Så vi synes, der er en hel del uafklarede spørgsmål med hensyn til kontrollen med det her kort og med hensyn til, hvem der skal tjene penge på det.
Med kontrol tænker jeg f.eks. også på sådan noget som differentierede priser.
Hvem skal bestemme, om man f.eks. kan bruge det her kort til at lave differentierede priser, sådan at det f.eks. vil være dyrere at køre i myldretidstimerne, mens det vil være billigere at køre på tidspunkter af døgnet, hvor der ikke er så mange, der bruger den offentlige trafik?
For et sådant rejsekort vil kunne bruges til at regulere den slags ting.
Så vi synes, der er en masse uafklarede spørgsmål, som der trænger til at komme nogle meget gode svar på med hensyn til rejsekortet, men som en principiel ting synes vi da, at rejsekortet er meget fornuftigt.