runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Line Barfod (EL), 2003-05-27:
Det er selvfølgelig fuldstændig rigtigt, at det ikke burde være Folketingets opgave at sidde og tage stilling pille for pille.
Det er der ikke mange der ønsker.
Det, der har været problemet, er jo, at vi har en Lægemiddelstyrelse, som er ministerens ansvar, som af en eller anden grund er meget modtagelig for, at man kan få morfin og forskellige morfinpræparater, som er meget afhængighedsskabende, hvorimod man har en eller anden angst, hvis det har noget med cannabis at gøre, som man har forsøgt at udelukke, så længe man overhovedet kunne.
Vi håber, at det, at vi nu har haft denne debat, og det, at vi nu får vedtaget dette beslutningsforslag, kan være med til at ændre holdningen, så man ser mere fordomsfrit på, hvad det er for nogle præparater, om de hjælper patienterne eller ej, i stedet for at se på, hvilke præparater man kan lide og ikke kan lide.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2003-05-27:
Hvis fru Birthe Skaarup har det bedre med at føle, at det skyldes et stort pres fra fru Birthe Skaarups og andres side, så for min skyld ingen alarm.
Hvis det kan betyde, at vi fremover slipper for pille for pille og indikation for indikation at skulle tage stilling til, hvilken medicin der skal stå på apotekernes hylde, så giver jeg gerne den indrømmelse.
Men jeg anerkender ikke, at jeg vasker hænder.
Det er nu ikke sådan, at det er mig eller for den sags skyld mine forgængere, der er ansvarlig for, hvilke videnskabelige forsøg der udføres på landets hospitaler.
Sådan hænger verden nu engang ikke sammen.
Derfor kan man hverken laste mig eller min forgænger for, at forsøg, som er initieret af læger, og som er godkendt i det videnskabsetiske komitésystem, er blevet forsinket.
Jeg synes heller ikke, at man kan laste hverken mig eller min forgænger for, at vi ikke har dikteret til Lægemiddelstyrelsen, at den skal godkende et præparat, som ingen ved om er virkningsfuldt.
Det skal ikke være beroende på, at skiftende folketingsflertal sidder og stemmer grønt eller rødt til det ene præparat eller det andet præparat.
Det er der ingen der kan leve med.
Det, vi kan leve med, er, at når der er et videnskabeligt belæg for, at en konkret pille virker, skal den selvfølgelig ordineres. Og det, der er vores politiske ansvar,
er at sørge for, at der er en lægemiddellovgivning og en lægemiddelstyrelse, der fungerer på den måde, at når det videnskabelige grundlag er til stede, træffes der også uden ophold afgørelse i sagen.
Det videnskabelige grundlag har ikke været til stede før, fordi de to danske undersøgelser ikke er færdige endnu.
Og derfor deler jeg fru Birthe Skaarups og andres glæde over, at vi nu har en information om, at det engelske forsøg, som også i sit omfang er meget større og dermed alt andet lige også vil være tungere i sin konklusion, nu er færdigbragt på en sådan måde, at det kan offentliggøres den 14. juli.
Hvis det engelske studie giver anledning til at konkludere, at der er evidens for, at Marinol virker i forhold til sklerosepatienter, er det selvfølgelig min opgave at sikre, at Lægemiddelstyrelsen hurtigst muligt og uden ophold godkender det pågældende præparat til den diagnosegruppe, ligesom det modsatte vil være tilfældet, hvis den engelske undersøgelse viser, at der ikke er belæg for det. Det er jo det, der er essensen af ændringsforslaget, som regeringen godt kan tilslutte sig.
Birthe Skaarup (DF), 2003-05-27:
Det er fint nok.
Indenrigs- og sundhedsministeren står faktisk lidt heroppe og vasker hænder i denne sag.
Jeg bliver nødt til at sige, ligesom vores ordfører på området også var inde på, at det her har altså trukket i langdrag.
Der er lavet nogle forsøg, fordi sklerosepatienter skulle have mulighed for at få lægemidlet Marinol tilbudt.
Forsøget er simpelt hen trukket i langdrag.
Jeg tror, at det er 3 år og utallige spørgsmål siden, at det her forslag kom på bedding.
Derfor er det klart, som vores ordfører siger, at vi sætter stor pris på, at der nu sker noget i sagen, at der sker noget på baggrund af et ændringsforslag.
Line Barfod (EL), 2003-05-27:
Jeg vil sige, at det glæder mig utrolig meget, at sklerosepatienterne nu kan få den medicin, som de længe har haft behov for, og som nogle har været nødt til at gå ud på det kriminelle marked for at få.
Jeg håber, at det, at man nu åbner for sklerosepatienter, betyder, at man også begynder at se grundigt på, hvilke andre patientgrupper der også kunne have gavn af denne her medicin, og at vi ikke fremover skal se, at der går så mange år, før man begynder at bruge en medicin, som tidligere blev brugt og solgt herhjemme på apotekerne, men som desværre har været forbudt i nogle år.
Så vi glæder os meget over, at det lykkedes at få alle med på, at der skal gives dispensation til sklerosepatienterne.
Det burde ikke være nødvendigt, at vi diskuterede den slags i Folketinget.
Det er jo helt absurd, at Folketinget skal begynde at diskutere, hvilke lægemidler der skal være tilladt og ikke tilladt.
Vi håber, at det kan lykkes os på lidt længere sigt at få en diskussion om, hvordan vi generelt sikrer, at man kan behandle lægemidler på en noget mere effektiv måde, så vi får en dispensationsmulighed for patienter, der har behov for den medicin, og så vi forhåbentlig får åbnet helt op for, at patienter, der generelt vil have gavn af naturpræparater, også har få mulighed for at få dem.
Jette Jespersen (DF), 2003-05-27:
I Dansk Folkeparti er vi tilfredse med, at dette ændringsforslag nu vil blive stemt igennem til gavn for sklerosepatienterne.
Der er dog lidt malurt i bægeret, idet Dansk Folkeparti havde håbet på, at vi kunne være blevet enige om at give en omgående dispensation for Marinol til disse patienter.
Lene Garsdal (SF), 2003-05-27:
SF forstår det sådan, at der måske er en åbning hos Dansk Folkeparti, så vi vil stemme for, at forslaget kan komme tilbage i udvalget.
Line Barfod (EL), 2003-05-27:
Jamen det bliver jo helt absurd, når fru Birthe Skaarup nu nævner Vestsjællands Amt.
Hvis Dansk Folkeparti mente det alvorligt, at der ikke skulle lukkes sygehuse, burde man sørge for, at amterne fik flere penge og ikke færre penge, og pengene er der jo.
Der er masser af multinationale selskaber og andre, der ikke betaler skat i dette land, så vi kan godt finde pengene.
Men hvis amterne skal finde pengene, er der kun ét sted, de kan tage dem fra, og det er fra handicappede, narkomaner og andre svage grupper, og det vil vi ikke være med til.
Pengene skal tages fra statsbudgettet og fra nogle af dem, der har mest, ikke fra dem, der har mindst.
Birthe Skaarup (DF), 2003-05-27:
Grammofonpladen med fru Line Barfod kører hele tiden med det samme, men vi har i hvert fald en klar intention med vores forslag: vi vil forhindre nogle sygehusnedlæggelser.
Det er jo ikke ganske få steder, det er sket.
Det er sket i Storstrøms Amt, i Vestsjællands Amt og i Århus Amt, og problemet har jo været, at man nedlægger sygehuse eller sygehusafdelinger og bygger store megasygehuse rundtomkring i det ganske land, og det er vi imod.
Men vi vil give forslaget fra Enhedslisten en chance
til, og derfor vil vi bede om at få afbrudt behandlingen af sagen og få den sendt tilbage til udvalget.
Her vil vi gøre endnu et forsøg på at skaffe flertal for forslaget.
Line Barfod (EL), 2003-05-27:
Dansk Folkeparti vil gerne komme frem med et forslag, hvor man siger, at man vil forhindre amterne i at lukke hospitaler, men man vil ikke komme med nogen penge.
Det vil reelt sige, at hvis Dansk Folkepartis forslag blev vedtaget, skulle pengene tages fra et andet sted ude i amterne, og så kunne vi risikere, at de handicappede blev flyttet sammen på store institutioner, eller at der blev skåret ned over for andre svage grupper.
Vi har hele tiden sagt, at vi ved, det koster penge at drive et sygehus, og derfor vil vi være sikre på, at der er penge til at fortsætte driften af sygehusene.
Vi har ikke kunnet få noget svar fra Dansk Folkeparti før i går, hvor hr. Poul Nødgaard sagde det helt klart, og vi kan også forstå på hr. Kristian Thulesen Dahl, at Dansk Folkeparti ikke har nogen penge med.
Tove Videbæk (KRF), 2003-05-27:
Det problem, som vi fra Kristeligt Folkeparti påpegede under førstebehandlingen, er ikke løst endnu.
Vi påpegede, at det høringssvar, som kom fra den kristelige fagbevægelse, tog vi meget alvorligt.
Heri stod der netop, at § 86 burde udformes som en erstatningsregel, så a-kasserne alene mister refusionen svarende til det tab, som staten har lidt, men som forslaget er udformet, pålægges a-kasserne jo en økonomisk sanktion, der i princippet virker som en bøde, og det mener vi er alt for vidtgående.
Under udvalgsarbejdet havde vi også håbet, at der var kommet en løsning på sagen med en formulering, som alle kunne leve med.
Det er man ikke nået frem til endnu, men da vi hører, at der er et ændringsforslag på vej, vil vi da se på det ændringsforslag, inden vi endelig melder, hvad vi stemmer.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2003-05-27:
Jeg er meget enig med fru Line Barfod i, at det er en absurd tanke, at Folketinget skulle sidde pille for pille, indikation for indikation og tage stilling til, hvilken medicin der skal udleveres på landets apoteker, og hvilken medicin danske læger kan ordinere.
Derfor er jeg også meget tilfreds med det ændringsforslag, som Socialdemokratiet har stillet, og som bakkes op.
Det er et forslag, som i realiteten fastslår, at dette er den gældende danske linje: at det er på baggrund af videnskabelige overvejelser og evidens, at vi tager stilling til, hvilken medicin der skal udleveres.
Det er det, forslaget går ud på, idet man på baggrund af en skrivelse, jeg har oversendt til udvalget, konstaterer, at de undersøgelser, der for tiden er i gang i England, forventes afsluttet den 14. juli 2003, og så citerer jeg direkte fra forslaget: »Når resultatet af denne undersøgelse foreligger, vil der således være et grundlag for at tage stilling til, om sklerosepatienter skal kunne få udleveret Marinol på recept på linje med cancer- og aidspatienter.«
Hermed er vi fortsat på sikker grund, hvor danske patienters stilling ikke skal være beroende på, hvordan forskellige folketingsflertal stiller sig, men kan fæste lid til, at godkendelsen af medicin foregår i Lægemiddelstyrelsen på baggrund af et videnskabeligt opspil.
Det synes jeg er meget tilfredsstillende.
Jeg har givet det tilsagn til Sundhedsudvalget, som der sådan set ikke er noget ekstraordinært ved, at Lægemiddelstyrelsen uden ophold vil forholde sig til resultaterne af den pågældende engelske undersøgelse.
Hvis den engelske undersøgelse viser, at der er basis for at udlevere Marinol til sklerosepatienter, vil Danmark rent faktisk også være det første land, der godkender Marinol til den pågældende diagnosegruppe.
Karsten Nonbo (V), 2003-05-27:
Nu er der én ting, man skal holde sig for øje i den debat, og det er, at det her lovforslag gælder hastigheder på motorveje og kun på motorveje.
Så jeg går ud fra, at det er det, debatten kommer til at dreje sig om i dag.
For de, der kører stærkere, kører for stærkt, og dem vil vi netop med det ændringsforslag, som kommer fra justitsministeren, bekæmpe hårdere, således at vi nedsætter tolerancen for en betinget frakendelse til 160 km/t., hvor det i det oprindelige forslag var 180 km/t. Så det håber jeg på at der er gehør for.
Men jeg kan alligevel ikke lade være med at kommentere
den misinformation, der har været i forbindelse med hele dette lovforslag.
Vi havde jo selvfølgelig en oplevelse, sidst vi havde et samråd med justitsministeren, hvor nogle trafikinformatører kom, og det gjorde jo indtryk på alle, at de sad i rullestole, fordi de havde været ofre for færdselsuheld.
Det, som også gjorde indtryk på mig, var, at man forsøgte at flytte debatten væk fra motorvejene, fordi - som man kunne læse i B.T. næste dag, og jeg citerer: »Vi var fire fyre, der kørte om kap i to biler efter at have været i biografen.
Jeg sad i den ene, der kørte ind i et stort vejtræ med over 100 km/t. et sted, hvor vi måtte køre 50 km/t.«
Den anden fortalte også sin historie.
Derfor vil jeg appellere til, at det, vi debatterer her, og det, man tager til indtægt, er hastighederne på motorveje og ikke hastighederne på landeveje, for de hastigheder, der er, når man kører sindssygt på landeveje, er altså dem, der giver de mange færdselsdrab.
Jeg har kigget meget intensivt på tallene og har heldigvis kunnet konstatere, at vi siden nytår har haft ni færdselsdrab på motorveje i år.
Ud af de ni er de seks på strækninger, som ligger i Københavns og Roskilde Amt.
De ligger altså inden for de områder, hvor regeringen overhovedet ikke tænker på at hæve hastighedsbegrænsningen fra de 110 km/t.
Måske finder man ved inventeringen nærmere ud af, at den skal sænkes på de strækninger.
I forbindelse med de seks var der i forvejen nedskilte, således at de kørte langt over de nedskiltede 80 eller 90 km/t., som var tilladt.
En enkelt var spøgelsesbilist.
Langt de fleste, for ikke at sige alle - jeg tør ikke sige alle, da jeg jo ikke kender dem til bunds, men stort set alle - vedrører nøjagtig ikke hastigheder mellem 110 og 130 km/t., som er til debat her i dag.
Derfor kan vi i Venstre støtte justitsministerens forslag om, at vi skærper sanktionerne over for dem, der kører mere end 160 km/t. Så er der et forslag fra oppositionen, som altså ikke vedrører hastigheder på motorvej, men hastigheder på de andre veje generelt.
Var de ikke kommet her 2 minutter i 12, så ville jeg ikke afvise, at det er noget, vi kunne se positivt på.
Måske skal man i næste samling se på, om tolerancen på andre veje end motorveje skulle have en gennemgang og
eventuelt også en nedjustering.
Men det skal ikke forhindre os i at sige ja til at nedsætte tolerancen her på motorvej.
Per Dalgaard (DF), 2003-05-27:
Jeg har et spørgsmål til fru Margrete Auken.
Jeg har her et print fra Ingeniørens netavis fra den 5. marts 2003.
Som overskrift står der: Svensk trafikstrategi slår fejl.
Så jeg ved ikke lige, om det er de modeller, vi skal følge.
Der står: Sidste år omkom der 530 mennesker på de svenske veje.
Det er omkring 20 færre end året før, men næsten 100 flere end det officielle svenske mål.
Og trods al indsats er antallet af dræbte i trafikken nu lige så stort som midt i 1990'erne, og det er meget langt fra den halvering, som var målet at nå i 2007.
Vi taler her igen om Sverige.
Og så står der længere nede: En af de grupper, som udviklingen var rigtig dårlig for, er unge bilister mellem 18 og 24 år.
Jeg mener, at man kan lave så meget trafikforanstaltning og sikkerhed osv., som man vil og har lyst til, og doble det op, uden at det har nogen stor effekt, hvis ikke man får fat i de mennesker, der sidder bag rattet, specielt unge mennesker.
At spænde selen er meget vigtigt, men alligevel.
Og den svenske model og de svenske visioner synes jeg ikke er værd at stræbe efter.
Per Dalgaard (DF), 2003-05-27:
Jeg vil igen henholde mig til, at Dansk Folkeparti bestemt ikke er et parti, der synes, politiet ikke skal have de ressourcer, de har brug for for at opfylde de opgaver, der bliver pålagt dem herindefra.
At vi så konkret i det her tilfælde ikke har forlangt penge med til en øget politiindsats omkring det, handler jo om, at det primære formål med det her lovforslag havde et lidt andet sigte end lige præcis at prioritere politiets arbejde i detaljer.
Der står selvfølgelig, at der skal være øget opmærksomhed omkring, at man nu overholder de nye hastighedsgrænser, der kommer på motorvejene.
Jeg finder, at det vil politiet helt sikkert kunne finde ud af at gøre på en behændig måde.
De øgede ressourcer, der generelt set skal til inden for politiet, skal vi nok være sikre på at få gennemført.
Jeg nævnte lige et par eksempler før, hvor politiet får frigjort ressourcer i forbindelse med skoler og andre steder, hvor der bliver sat automatisk hastighedskontrol op.
Men derudover finder jeg ikke, det er vores opgave at detailprioritere politiets arbejde som sådan.
Når de får at vide, at den her lov træder i kraft, er jeg ret sikker på, at de også vil følge de henstillinger, der fremgår af loven, nemlig at der skal ske en øget kontrol på motorvejene for at holde alt for vilde fartsyndere nede.
Det er jeg ret sikker på politiet selv kan finde ud af.
Sandy Brinck (S), 2003-05-27:
Sagt til hr. Per Dalgaard: Her pålægger man politiet en ny opgave.
Det er ikke en opgave, som de aldrig har haft før, men man siger til dem: I skal øge kontrollen, det her skal I prioritere.
Så er det da meget naturligt, at man sender nogle penge med til at gøre arbejdet for.
Anderledes kan man altså ikke få tingene til at hænge
sammen.
Derfor undrer det mig bare, når jeg tænker på, hvad vi i øvrigt hører af udsagn fra Dansk Folkeparti om politiets ressourcer og den situation, som politiet står i, at Dansk Folkeparti ikke har sat trumf på her og sagt: Det er i orden, men så skal de også have nogle penge til at gøre det for. Dansk Folkeparti har altså været tungen på vægtskålen i den her sag.
De har opnået mere, end Venstres gruppe kunne opnå, første gang det her lovforslag blev afvist.
Så derfor har hr. Per Dalgaard haft alle muligheder for netop at tage højde for, at politiet havde pengene til at klare den opgave, så de ikke skulle tages andre steder fra.
Per Dalgaard (DF), 2003-05-27:
Til fru Sandy Brinck med hensyn til kontrol på motorvejene og politiet som sådan.
Ingen tvivl om det.
I og med at der bliver sat automatisk hastighedskontrol op de steder, jeg nævnte før f.eks. omkring skoler eller på områder på landevejene eller ved kryds, hvor man notorisk ved, der sker ulykker, fordi folk ikke overholder reglerne, vil der reelt set også blive frigivet politi der, som kan komme ud på motorvejene.
Og til fru Margrete Auken.
Jeg sagde i forbindelse med motorvejene på Tyskland og fri hastighed, at på en del af de tyske motorveje er der fri hastighed.
Jeg ved udmærket godt, at det ikke gælder alle motorveje.
Margrete Auken (SF), 2003-05-27:
Jeg tror lige, vi skal oplyse i forbindelse med de tyske tal, det kan vi også gøre i udvalget, at der er en meget stor del af det tyske motorvejsnet, hvor der er hastighedsgrænser.
Påstanden om, at der er fri hastighed på de tyske motorveje sådan generelt, passer ikke.
Derudover bruger man automatisk fotokontrol.
Derfor er det ikke så mærkeligt, at man har styr
på det.
Man har i øvrigt også meget, meget skrappere kontrol
uden for motorvejene
Der er man altså ikke så sarte.
Så det ville hjælpe på hr. Per Dalgaard, hvis han med en anelse opmærksomhed fulgte, hvordan den debat går.
Så hører det lige med i billedet, at der jo ikke er nogen andre lande, som vi normalt synes vi skal kunne være i selskab med, der laver det, vi gør i øjeblikket, altså primitiviserer og dramatiserer trafikken.
Man gør det stik modsatte i civiliserede lande.
Sandy Brinck (S), 2003-05-27:
Jeg skal blot spørge Dansk Folkepartis ordfører, som jo klart afviser at bruge den automatiske hastighedskontrol på motorvejsstrækninger, lidt ind til argumentationen, for det ligger jo klart i lovforslaget, at der skal ske en øget politimæssig indsats på motorvejene.
Derfor må det forstås sådan, at Dansk Folkeparti er enig i, at det ikke kræver flere penge til politiet.
Jeg må forstå det sådan, at Dansk Folkeparti er enig med regeringen i, at så skal man altså trække betjente fra andre politimæssige opgaver ud til at foretage færdselskontrol på motorvejene.
Det vil sige betjente væk fra indbrud, væk fra husspektakler, væk fra
voldssager
, væk fra at skabe tryghed, der hvor folk bor og lever og er
Der er det jo, vi synes, at der kunne man godt benytte netop virkelighedens udvikling, der hvor vi har teknikken til det, og måske også på den måde skabe nogle langt bedre arbejdsforhold, sådan at betjentene ikke skulle stå på motorvejene og risikere liv og lemmer.
Men jeg må gå ud fra, at Dansk Folkeparti hermed også har sagt, at der er rigeligt med ressourcer i politiet.
De kan sagtens løse den her opgave med de midler, de har.
Sandy Brinck (S), 2003-05-27:
Jeg bliver nødt til at gøre Dansk Folkepartis ordfører opmærksom på, at lovforslaget detailprioriterer.
Det lovforslag, som Dansk Folkeparti vil bære igennem med sine stemmer, siger, at her skal der ligge en prioritering.
For ellers ville jeg have været enig med hr. Per Dalgaard.
Normalt blander vi os ikke i den prioritering.
Jeg anerkender altså ikke hr. Per Dalgaards argument.
Men jeg må forstå hr. Per Dalgaard sådan, at hvis det her lovforslag ikke var kommet, ville vi have haft en masse betjente gående rundt uden at have noget at give sig til.
Det tror jeg næppe er den situation man oplever i politiet, og det er heller ikke den situation, jeg tror befolkningen oplever.
Jeg synes normalt, at Dansk Folkeparti netop har været meget oppe på mærkerne i forhold til, at politiet mangler ressourcer.
Når man har muligheden, og det fuldstændig glipper, at man får penge med,
så er det beklageligt.
Martin Lidegaard (RV), 2003-05-27:
Hr. Karsten Nonbo glemte at svare på, hvad der er i vejen med kontrol på motorvejene.
Det håber jeg han vil gøre
næste gang.
Hvorfor man er imod kontrol på motorvejene generelt, forstår jeg simpelt hen ikke.
Men så forstod jeg i øvrigt, at selv om hr. Karsten Nonbo syntes, det var et polemisk spørgsmål, jeg stillede, så kunne han faktisk sige meget præcist, hvor Venstres grænse går, nemlig ved de 300 døde om året i alt, fordi det er den grænse, som vi i fællesskab har sat i handlingsplanen i Færdselssikkerhedskommissionen.
Det må jo så også forstås sådan, at hvis det her lovforslag medfører, at vi næste år ser en markant stigning af døde og kvæstede på motorvejene, så må man jo også gå ud fra, at man er parat til at tage konsekvensen og sætte hastigheden ned igen.
Ellers er der da ikke nogen sammenhæng, siden vi deler måltallene, og vi begge to ved, at det går i stik modsat retning i øjeblikket.
Der må jo være en eller anden form for minimal sammenhæng mellem holdning og handling.
Karsten Nonbo (V), 2003-05-27:
Ærlig talt så er der vel grænser for, hvor lavt et niveau vi skal ned på, må jeg sige til fru Margrete Auken.
Det er jo helt klart, det er jo helt oplagt, at selvfølgelig vil vi også det.
Jeg stod jo netop og citerede, at mange af de færdselsuheld, der sker på motorveje, sker, hvor man overtræder nedskiltningen, hvis der f.eks. er en hastighedsgrænse på 80 eller 90 km/t.
Jamen det er da så soleklart, at jeg egentlig ikke troede, at fru Margrete Auken ville spilde hverken sin egen eller min tid med sådan nogle mærkelige spørgsmål.
Jeg vil starte bagfra.
Nu sagde hr. Martin Lidegaard jo meget korrekt, at det første af hans spørgsmål var polemisk.
Det, han har kørt med lige siden første behandling, er det polemiske spørgsmål: Hvor mange vil regeringen acceptere? Vi vil selvfølgelig bekæmpe alle dem, vi overhovedet kan, og det vil vi jo især gøre dér, hvor de opstår.
Og som jeg lige nævnte, er der jo ikke noget, der tyder på, at det er på motorvejene, de opstår.
Vi må jo se på de tal.
De sidste 10 år har statikken på motorveje jo vist et udsving på mellem 20 dræbte og 40 dræbte og 34 dræbte og 26 dræbte.
Jeg tror, der sidste var 29 dræbte.
Det svinger i intervallet mellem 20 og 40.
Vi har selvfølgelig sagt, at vi vil bekæmpe antallet af trafikdræbte, men til det polemiske spørgsmål om, hvor mange vi vil acceptere, så står der jo i vores grundlag, at vi vil ned på 300 alt i alt, og det er jo inklusive alle veje.
Så med hensyn til politikontrollen: Jamen man kan jo godt kontrollere efterfølgende, hvor mange ressourcer der har været brugt.
Det er sådan, at politiet har et døgnrapportjournalsystem, hvor man registrerer udetiden, hvor man registrerer, hvor meget tid man har brugt på landeveje eller på motorveje.
Så det kan sagtens lade sig gøre efter min overbevisning.