runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Karen J. Klint (S), 2003-04-02:
Spørgsmålet er meget i forlængelse af hr. Nicolai Wammens.
Socialministeren holder fast i de 0,7 pct.s vækst, altså på økonomisiden.
Men i sidste uge fik vi jo en tilkendegivelse af, at det ikke er sikkert, at der er den samme balance i forandringerne i demografien, og at det godt kan ske, at der er flere, der har et behov, end der var tidligere.
Mit spørgsmål går meget konkret på: Hvordan finder
socialministeren, at balancen skal være for bare at opretholde samme service til det antal borgere, der nu har et behov i forhold til tidligere?
Nicolai Wammen (S), 2003-04-02:
Det er, som om ministeren har én virkelighed, og at man oplever en anden ude i kommuner og amter og blandt borgerne i dette land, nemlig at der sker nedskæringer, at de ikke kan få budgetterne til at hænge sammen, og at der er en lang række kommuner, hvor borgerne må opleve, at der ikke er vækst, men at der bliver skåret ned på kerneydelser.
Derfor vil jeg gerne bede ministeren om at forholde sig til, at formanden for Kommunernes Landsforening siger, at i praksis bliver det umuligt at overholde lovens minimumskrav til folkeskolen og den sociale service.
Den vækstramme, som nu bliver præsenteret fra regeringens side, er lavere end den, tidligere regeringer har lagt op til.
Det indrømmede socialministeren i øvrigt også, sidst vi diskuterede spørgsmålet her i salen, og efter at socialministeren sidste onsdag lovede, at det ikke ville få konsekvenser, siger formanden for Kommunernes Landsforening - altså ikke en hr. hvemsomhelst - at man ikke engang kan overholde lovens minimumskrav.
Er beskeden fra socialministeren, at det ikke passer?
Så synes jeg da, det skal frem, så man har lejlighed til at få det drøftet på Kommunernes Landsforenings møde.
Er det virkelig socialministerens påstand, at det, formanden for Kommunernes Landsforening siger, ikke holder vand? Hvis det ikke er tilfældet, går jeg ud fra, at socialministeren vil lytte, og at socialministeren her i dag kan give tilsagn om, at regeringen vil give de økonomiske rammer, der er nødvendige, og at man dermed ikke vil lægge sig fast på de 0,7 pct., som finansministeren indtil nu har nævnt.
Enten må socialministeren sige, at det her ikke holder vand, eller også må socialministeren lægge nogle penge på bordet.
Man kan ikke tale med to tunger i denne sag.
Henriette Kjær (KF), 2003-04-02:
Jeg har sidste onsdag i et svar til fru Sandy Brinck oplyst, at der er en vækstramme i de offentlige budgetter på 0,7 pct. i 2004, og jeg skal gerne gentage det: 0,7 pct.
Det er et positivt tal, og der er derfor råderum til vækst.
Regeringen har tidligere tilkendegivet, at den agter at målrette den vækst, der er plads til, mod amterne og kommunerne, og i den forbindelse vil
det sociale område selvfølgelig som udgangspunkt have en høj prioritet.
ikke kan honorere.
Når vi har fremsat lovforslag om noget, der vil medføre bedre service, er der også blevet DUT-et, så kommunerne også har fået flere penge over den konto.
Nicolai Wammen (S), 2003-04-02:
For et øjeblik siden kunne man høre socialministeren sige, at regeringen giver kommunerne rimelige vilkår, og når man anfægtede det synspunkt, blev der sagt, at det var løse påstande, som man havde svært ved at forholde sig til.
Det kan komme lidt bag på mig, for allerede i mandags var der en klar advarsel fra en mand, som jeg går ud fra, at socialministeren lytter til, nemlig Ejgil W. Rasmussen, Venstreborgmester og formand for Kommunernes Landsforening.
Han gjorde det meget klart: »Regeringen må se at få øjnene op for den klare sammenhæng mellem økonomi og kravene til service. Man kan ikke love bedre service og samtidig stille så skrappe krav til vores budgetter, at det i praksis bliver umuligt for os at overholde lovens minimumskrav til folkeskole og den sociale service.«
Det er udtalt af formanden for Kommunernes Landsforening i mandags, og er det løse påstande?
Det må man spørge ministeren om.
»Hvordan vil ministeren sikre, at det sociale område ikke udsættes for forringelser som konsekvens af regeringens ufinansierede skattelettelser?«
Lotte Bundsgaard (S), 2003-04-02:
»Hvad vil ministeren gøre for at sikre, at børnene ikke betaler prisen for den stigende ledighed?«
Henriette Kjær (KF), 2003-04-02:
Jeg vil altså godt gøre det klart over for fru Sandy Brinck, at kommunerne ikke bare hæver forældrebetalingen, for det er
der simpelt hen ikke lovhjemmel til.
Man må kræve 30 pct. i brugerbetaling eller 33 pct., hvis der er pasningsgaranti, og man kan ikke lige pludselig sætte brugerbetalingen op til 40 pct. eller finde på andre ting, så derfor skal tingene altså hænge sammen.
Jeg har set eksempler på, at man har indskrænket åbningstiden, og det kan man godt kalde ringere service.
Men det er jo noget, forældrene må tage en kamp med institutionen og den enkelte kommune om, og jeg mener simpelt hen ikke, at vi kan blande os i det fra Folketingets side. Vi har sat nogle rammer, som går på, at man skal matche forældrenes behov i de enkelte kommuner, og jeg mener bestemt ikke, det er ansvarsforflygtigelse at give kommunerne nogle rimelige rammer at operere inden for.
De løse påstande om, at der er kommet en ringere service, har jeg ikke set dokumentation for.
Jeg synes, det er fornuftig politik at flytte ressourcerne fra ét område til et andet, når børnene flytter med.
Jeg kender ikke de tal, fru Sandy Brinck startede med at nævne, om at børnetallet var ændret med 0,9, og at stigningerne i øvrigt var på 2,2.
Jeg kan ikke kommentere de tal, jeg bliver nødt til at se dem i en sammenhæng, men ud over det må jeg sige, at jeg synes faktisk, kommunerne har opført sig fornuftigt i denne sag.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Ole Stavad (S), 2003-04-02:
Jeg vil godt spørge ministeren, om det, hun siger, betyder, at de økonomiske rammer, regeringen pålægger kommunerne at operere inden for, ikke har nogen indflydelse på, at kommunerne føler sig tvunget til at gennemføre en lang række forskellige ændringer med kortere åbningstid, højere brugerbetaling og ringere service, fordi regnestykket skal gå op, og at man har frataget kommunerne det eneste selvstændige instrument, de overhovedet har rådet over, nemlig sikkerhed for, at de kunne få lidt ekstra indtægter, hvis det gik helt galt.
Er det ikke ansvarsforflygtigelse, er det ikke et forsøg på at sige til kommunalpolitikerne og de lokale folkevalgte: Selv om vi giver jer spændetrøje på, er det jer, der har ansvaret for alt det, vi ikke selv vil påtage os ansvaret for?
Sandy Brinck (S), 2003-04-02:
Jamen skulle vi så ikke undersøge, om stigningen rent faktisk er udtryk for en bedre kvalitet?
Jeg synes, det må optage en regering, som har gjort meget ud af sige, at skattestoppet er helligt, og i den forbindelse sådan set også har sagt meget tydeligt, at man ikke bare kan hælde det over på brugerbetaling, hvilket jo ville være helt oplagt.
Når man ikke kan få pengene ind ad den ene vej, kan man jo gøre det ad den anden vej.
Jeg tror, statsministeren plejer at snakke om at tage fra den ene lomme eller fra den anden lomme, og her er der et klokkeklart eksempel på, at det er nøjagtig det, man gør.
Man hæver bare brugerbetalingen, og det synes ministeren ikke er regeringens ansvar, men noget der skal fedtes af på kommunerne; det må de klare derude.
Det synes jeg ikke er et særlig lødigt svar til de mange børnefamilier, som er presset økonomisk, og som oplever en takststigning helt, helt ud over det sædvanlige og efter min bedste overbevisning også ud over det rimelige, og det, jeg spørger ministeren om, er: Skulle vi ikke undersøge, om det er mig eller ministeren, der har ret?
Henriette Kjær (KF), 2003-04-02:
I Københavns Kommune skal man nu leje erhvervslejemål for at indrette pasningstilbud, fordi man ellers ikke kan tilbyde pasning.
I Socialministeriet har vi et projekt kørende om kvalitet i dagtilbud, hvor vi prøver at arbejde med forskellige metoder, som kan højne kvaliteten, og i serviceloven er der fastlagt nogle helt klare krav, bl.a. at det ikke bare drejer sig om pasning, men at der også skal være pædagogisk støtte til børnene osv.
Sandy Brinck (S), 2003-04-02:
Jeg tror nu nok, at ganske mange forældre synes, at den åbningstid, som bliver tilbudt børnefamilier, som også er tidsmæssigt presset ud over at være økonomisk presset, har indflydelse på deres opfattelse af, om tilbuddet har den rette kvalitet.
Alle andre steder end uden for dette rum
tror jeg det vil være sund fornuft.
Men vil ministeren indvillige i at undersøge, om kvaliteten er faldet eller steget?
Det kunne jo også være personalenormering, som ministeren selv nævner, og jeg synes da, ministeren må være interesseret i at vide, om den prisstigning, som er sket, rent faktisk medfører en forbedret ydelse til forældrene, eller om det bare er en anden måde at dække kommunens udgifter på, når de ikke må hæve skatten.
Henriette Kjær (KF), 2003-04-02:
For at tage det sidste først er grønne afgifter måske et godt eksempel.
Her kan man sige, at man får et bedre miljø og sådan noget, men det er lidt diffust, hvad det præcis er, man får for dem, og sådan kan der være en række afgifter, som man mener er adfærdsregulerende, men som man ikke får en kontant ydelse for.
Så vil jeg sige til fru Sandy Brinck, at for mig at se har åbningstid ikke noget med kvalitet at gøre.
Det er at tilpasse behovet.
Der står i serviceloven, at man skal give nogle tilbud, der passer til forældrenes arbejdssituation i den pågældende kommune, altså den efterspørgsel der er, og efter min klare opfattelse er det, der handler om kvalitet, de tilbud, den personalenormering og det andet, der i øvrigt er i daginstitutionen.
Karen J. Klint (S), 2003-04-02:
Der opstod en lille idé i mit hovede, da ministeren svarede, at her er der ikke nogen problemer med skattestoppet, fordi man sådan set får valuta for pengene; man får i alt fald en ydelse.
Jeg kom til at tænke: Jamen betaler vi nogen sinde en skat i Danmark, hvor borgerne ikke får en ydelse retur i kraft af et eller andet?
Henriette Kjær (KF), 2003-04-02:
Ud over at man har flyttet nogle ressourcer, fordi der er blevet færre børn, er der jo også lavet nogle ordninger, som ikke har noget med daginstitutionerne at gøre, hvor man kan passe sine børn selv.
Så er det da også en helt legal sag, at man laver omlægninger.
Det kan være i forhold til åbningstider - som jeg også sagde i min besvarelse før - at man mener, at der ikke er det samme behov, som der har været tidligere.
Man må jo vurdere i en kommune, om der skal skæres ned på det område.
Der er jo altså nogle klare regler for, at man som forældre kun kan betale 30 pct., hvis der ikke er pasningsgaranti, og 33 pct., hvis der er pasningsgaranti.
Det må jo så afspejle de reelle omkostninger.
Med hensyn til skattestoppet er der ikke noget problem i den her sag.
Det er simpelt hen betaling for en ydelse, og det har ikke noget med skattestoppet at gøre.
Jacob Buksti (S), 2003-04-02:
Vi har stor tiltro til det gamle hæderkronede ministerium.
Det er derfor, at vi er lidt overraskede over, at man har ladet sig misbruge til den her gang svindel og humbug, for vi er da meget glade for skatteministeren.
Det er bare det, vi er så glade for at få at vide, for hvis regeringen havde de der planer, så kom deres regnestykke sammenholdt med vores nemlig til at passe, samtidig med at ministeren jo blev i dårligt humør.
Og det kan vi jo ikke lide, for så vil hele hans budgetdisciplin og alt det der gode, han mener, der er ved skattestoppet, jo gå fløjten.
Og det kunne jo være, der var en svag sjæl måske fra Venstre eller De Konservative, som vil bruge det her.
Nu har vi skatteministerens meget klare ord: Regeringen har ikke planer om at ophæve skattestoppet.
Søren Søndergaard (EL), 2003-04-02:
Det er jo lige omvendt.
Det er lige præcis mig, som siger, at den slags ting skal vi ikke acceptere.
Vi skal acceptere folkenes ret til selvbestemmelse, og det synes jeg er det, der er det helt afgørende.
Man kan jo ikke lade være med at tænke på, hvad prisen
var i 1991-1992 for, at man med djævelens vold og magt ville opretholde Iraks sammenhængskraft.
Det var jo lige præcis det gigantiske svigt af kurderne, som på den ene side blev opmuntret til at gøre oprør og på den anden side ikke fik nogen støtte, da de gjorde oprør med det resultat, at massive mængder kurdere blev slået ihjel.
Jeg vil bare meget advare mod, at man ikke har en principiel holdning til den her sag, nemlig en holdning, der forsvarer folkets ret til selvbestemmelse.
Det kan udenrigsministeren synes er lidt opstyltet.
Jeg mener, det er et godt princip at have her.
Jeg mener, det er et godt princip at have mange andre steder, hvor det vil føre til en god og sund alliancepartner i forhold til reaktionære regimer, der lever af at undertrykke nationale minoriteter.
Svend Erik Hovmand (V), 2003-04-02:
Nu vil jeg meget, meget nødig bringes i en situation, hvor jeg skulle beskylde den tidligere skatteminister for manipulation.
Det ville jo ikke klæde den tidligere skatteminister.
Derfor føler jeg anledning til at gentage, hvad mit første svar gik på.
Jeg sagde - og jeg sagde det faktisk meget kort, så der ikke kunne herske tvivl - at regeringen ikke har planer om at ophæve skattestoppet.
Det var ordret, hvad jeg sagde.
Derefter føjede jeg til, at vi har fremlagt en politik baseret på 2010-målsætningen, nøjagtig som den tidligere regering gjorde det.
Det er altså den beregningsmetode, vi har anvendt.
Jeg tror, at hr. Ole Stavad - eller var det hr. Jacob Buksti? - brugte udtrykte, at man ikke skulle regne med de oplysninger, man fik fra Finansministeriet.
Jeg tror nok, at begge de herrer har for gode erfaringer til at sige, at dem gør man ikke klogt i at se bort fra.
Tal og beregninger og besvarelser fra Finansministeriet har jo en sædvanlig lødighed, og det kender vi jo fra tidligere regeringer.
Finansministeriets besvarelser er ikke noget, man bare trækker på skulderen af, og det gør jeg heller ikke.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2003-04-02:
Det kan jeg desværre ikke sige noget om.
Men jeg vil meget gerne tage fru Karen Klints opfordring til mig, sådan at vi gør det meget tydeligt og gør en aktiv indsats for at efterlyse ansøgninger til projekter på det her område.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Karen J. Klint (S), 2003-04-02:
Så vil jeg gerne spørge/opfordre ministeren til, at det, når der nu er næste ansøgningsrunde for 2004, så enten på hjemmesiden for handicapplanen eller andre steder meget tydeligt bliver offentliggjort, hvilke ansøgningsfrister der er dels i forhold til, hvordan den danske regering kan være positiv og dermed love sin procentandel til bevilling, og dels for at man kan nå at komme med i puljen for 2004.
Er der nogen idé om, hvordan man gør det?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2003-04-02:
Jeg vil godt nævne, at der i forhold til handicapområdet på Beskæftigelsesministeriets område for 2003 er afsat midler til tre forskellige formål: En særlig beskæftigelsesindsats for handicappede; en ordbog over dansk tegnsprog: »En vej til døves integration«; og netjobuddannelsen for handicappede.
Fælles for de tre projekter er, at de skal være med til at bane vejen for handicappede, der ønsker at opretholde eller opnå en tilknytning til det ordinære arbejdsmarked.
Så det vil jeg gerne arbejde for.
Karen J. Klint (S), 2003-04-02:
Må jeg tolke ministerens svar derhen, at når det er med i handicapplanen, så er det en meget kraftig opfordring til handicaporganisationer og andre, som gerne vil lave udvikling på handicapområdet, til at komme med ideer ikke kun til nogle kollektive forslag, men måske også til nogle afprøvninger af mere individuelle forløb på arbejdsmarkedet eller inden for uddannelsesområdet?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2003-04-02:
Det kan vel være interessant at få vide, hvad vi gør for de grupper, der her er tale om.
Der vil være mulighed for flere handicapprojekter.
Der har i den første ansøgningsrunde til Equal-programmet været et beskedent antal forslag om projekter, der retter sig mod handicappede.
Men med hensyn til finansieringen vil den nationale medfinansiering blive tilvejebragt efter eksisterende praksis.
Den næste større ansøgningsrunde forventes i 2004.
Karen J. Klint (S), 2003-04-02:
Jeg takker for svaret.
Jeg oplever egentlig, at handicapplanen er et bud på fremtiden, og når regeringen så selv nævner programmet i planen, er det da lidt interessant at få afklaret, om der slet ikke er afsat midler til fremtiden, men kun er nogle historiske data.
Så hvad er nyheden i forbindelse med forbedring over for målgruppen af handicappede, når man tager pengene fra Den Europæiske Socialfond med ind her og Equalprogrammet med i selve planen?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2003-04-02:
Det overordnede mål for Equalprogrammet er at skabe et tværnationalt samarbejde til fremarbejde af en ny praksis i bekæmpelsen af forskelsbehandling og uligheder af enhver art i forbindelse med adgangen til arbejdsmarkedet.
Programmet kan yde støtte til såvel projekter vedrørende personer, der søger adgang til arbejdsmarkedet, som til projekter vedrørende dem, der allerede er i arbejde.
Danmark modtager ca. 222 mio. kr. fra Europa-Kommissionen for perioden 2000-2006.
Der er afsat knap 40 mio. kr. til prioritet 3 i Equalprogrammet, der har til opgave at understøtte livslang uddannelse og integrationsfremmende arbejdsmetoder for socialt marginaliserede, herunder handicappede.
Den nationale halvdel fordeler sig med 45 pct. statslig og anden offentlig finansiering samt 5 pct. privat finansiering.
Den nationale, offentlige medfinansiering omfatter primært dagpenge og kontanthjælp til ledige, godtgørelse til ansatte, kommunale tilskud samt tilskud fra arbejdsmarkedsrådene.
Den nationale, private medfinansiering omfatter primært lønomkostninger til ansatte og supplerende tilskud fra involverede virksomheder.
Den nationale, offentlige medfinansiering af projekterne under Equalprogrammets tema med relation til handicapområdet forventes tilvejebragt inden for allerede eksisterende ordninger.
Det drejer sig om programmerne Employment og Adapt.
Der er derfor ikke forhåndsreserveret specifikke statslige midler til Equalprogrammet, og det skønnes ikke nødvendigt at afsætte specifikke midler.
Karen J. Klint (S), 2003-04-02:
»Hvor mange penge agter regeringen at afsætte til Danmarks deltagelse i Equalprogrammet under Den Europæiske Socialfond?«
Det fremgår af regeringens handlingsplan for handicapområdet, at Danmark - for at være med i Equalprogrammet under Den Europæiske Socialfond om udvikling og formidling af nye metoder til bekæmpelse af forskelsbehandling og af uligheder på arbejdsmarkedet, herunder handicappedes integration og muligheder på arbejdsmarkedet - skal medfinansiere efter »krone-til-krone« princippet.
Det fremgår endvidere, at Den Europæiske Socialfond har afsat 5 mio. euro til temaområdet, og spørgeren vil gerne vide, i hvilket omfang regeringen agter at bidrage til en medfinansiering, siden temaet er beskrevet i handlingsplanen.
Nicolai Wammen (S), 2003-04-02:
»Mener ministeren på trods af de nyeste ledighedstal, at man har det fornødne økonomiske råderum til at gennemføre regeringens bebudede skattelettelser?«
Per Stig Møller (KF), 2003-04-02:
Hr. Søren Søndergaard ved jo alt om, at jeg i årevis har arbejdet for mindretalsbeskyttelse.
Jeg fik faktisk lavet en betænkning om mindretalsbeskyttelse, der har været forelagt Folketingets Sikkerhedsudvalg.
Det omfattede også kurderne.
Det behøver hr. Søren Søndergaard ikke at antyde at jeg ikke interesserer mig for.
Folkets selvbestemmelsesret ved hr. Søren Søndergaard jo også, at jeg interesserer mig meget for.
Jeg mener ikke, at nogen skal undertvinges af andre, som de ikke accepterer at blive undertvunget af.
Det er bare en helt teoretisk diskussion her, for det kurdiske politiske system taler ikke om uafhængighed.
De taler om selvbestemmelse, de taler om føderation.
Det ville da være overordentlig uklogt. Man har også lov at bruge hovedet, må jeg sige til hr. Søren Søndergaard.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Nu tror jeg, at hr. Søren Søndergaard skal tage det lidt roligt og lade være med at prøve at lege den, der skal ordne hele verdenskortet.
Hr. Søren Søndergaard minder mig lige i øjeblikket om de mennesker, der sad i 1918 og trak streger i den arabiske verden: Så var det land dér, så var det land dér, så var de dér, og så var de dér, og så hørte de til dér.
Jeg vil godt mane til en lille smule ansvar.
Situationen er sådan, at der ikke er noget parlament eller noget Folketing, som i dag bør opmuntre til hverken det ene eller det andet, som kan skabe yderligere konflikter og vanskeligheder, som går længere end det, kurderne overhovedet anbefaler selv i dag.
Hr. Søren Søndergaard må undskylde mig.
Jeg agter at optræde ansvarligt.
Det her drejer sig om, at kurderne har en selvbestemmelse, og at det er kurderne, der skal deltage i opbygningen af det irakiske samfund som en del af det, ligesom shiitterne, sunnierne og de forskellige politiske grupperinger skal ind i forberedelsen af, hvad der skal ske med Irak bagefter.
Det vil jeg meget gerne hjælpe kurderne, shiitterne og sunnierne til at finde en fredelig løsning på.
Søren Søndergaard (EL), 2003-04-02:
Jeg er fuldstændig enig med udenrigsministeren i, at de reaktionære regimer i det arabiske Mellemøsten vil være rystende nervøse for folkenes ret til selvbestemmelse.
Jeg er fuldstændig enig.
De vil hade det som pesten, for deres eksistens bygger jo på en benhård undertrykkelse af befolkningsgrupper og nationale mindretal.
Det gælder også Tyrkiet.
Det er lige præcis derfor, det er så afgørende som et principielt signal at sige: Den danske position bør være støtte til folkenes ret til selvbestemmelse og ikke hænge sig fast i, at der er en FN-resolution.
Man kan jo godt være uenig i en FN-resolution.
Man kan jo godt arbejde for, at en FN-resolution skal ændres.
Det kommer man jo bl.a. før eller siden til i forhold til Kosova, hvor man også har en FN-resolution om, at det er en del af det tidligere Jugoslavien.
Jeg beklager bare, at vi ikke kan få denne klare melding om støtte til det kurdiske folks ret til selvbestemmelse.
Uanset i hvilken udstrækning det kurdiske folk vil gøre brug af den, må det være afgørende, at de har retten til selv at bestemme, hvad de vil.
Har de det, så tror jeg også, at man bl.a. ville have en mere trofast allieret i kampen mod de reaktionære regimer, som i alt for lang tid har domineret regionen.
Per Stig Møller (KF), 2003-04-02:
Nu bidrager kurderne jo faktisk til kampen mod Saddam Hussein, og deres overlevelse er også blevet beskyttet af de allierede parter, som har sikret ikkeflyvezonen, som har sikret, at Saddam Hussein ikke kunne fortsætte med sine massemord på kurdere.
Så jeg tror, at kurderne er ganske godt tilfredse med alliancen.
Der er ikke nogen betydelige kurdiske politikere, som har ønsket uafhængighed.
Det er der overhovedet ingen af dem der har givet udtryk for.
Det, de har ønsket, er en form for hjemmestyre, og det får de garanteret også i et eller andet omfang i forbindelse med nyordningen af Irak.
Der er ingen af dem, der har bedt om det, som hr. Søren Søndergaard nu vil gøre til et problem.
Og hvis vi gjorde det til et problem, ville vi skabe meget store problemer i regionen, for der er ikke nogen arabiske lande, der ville støtte den løsning.
De ville tværtimod meget kraftigt frygte resultaterne af, at f.eks. det danske Folketing gik i byen med hr. Søren Søndergaards kampinteresse.
Kurderne støtter det, der foregår.
Der er ikke noget, der tyder på, at kurderne vil kæmpe for en uafhængighed, men de vil kæmpe for en selvbestemmelse.
Det vil de formentlig også få, og de får indflydelse på den nye irakiske administration, for den vil de blive en del af.
Så vil jeg igen gøre opmærksom på, at det tidligere har spillet en meget stor rolle for hr. Søren Søndergaard at respektere Sikkerhedsrådet og FN.
FN har altså siden 1991 i en stribe resolutioner bekræftet, at alle medlemsstater er forpligtede på suveræniteten og integriteten af Irak.
Det har ikke noget at gøre med Saddam Hussein.
Det har noget at gøre med, at Irak også skal leve efter Saddam Hussein.
De levede faktisk meget dårligt under Saddam Hussein.