runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Niels Jørgen Langkilde (KF), 1997-11-19:
Nu da ministeren ikke bad om ordet, så kan jeg måske foreslå et svar på hans vegne.
Københavns Havn driver i dag f.eks. stevedorevirksomhed og containerreparation.
Københavns Havn betaler ikke skat, og mig bekendt er der ikke taget initiativer til at rette op på det forhold, og det er jo dér, at jeg er blevet opmærksom på konkurrenceforvridningen.
Til tanken om, at havne i offentligt eje skulle til at betale skat: Filosofien bag forslaget var jo, at det ville man ikke risikere. For hvis man nu drev en stevedorevirksomhed eller containerreparation eller noget andet, så ville man sige: Vi kommer til at betale skat af det hele, hvis vi gør det.
Det må vi hellere lægge ud til et privat selskab og sige, at det er en opgave for private firmaer at reparere containere, og det kan ikke være havnens opgave.
Og der ville selvfølgelig straks være nogle, der ville gå i gang med opgaven, hvis de var sikre på ikke at blive udkonkurreret af et offentligt understøttet selskab, der ikke skulle betale skat.
Deri ligger filosofien.
Carsten Koch (S), 1997-11-19:
Det er sådan, at hvis en offentlig havn f.eks. er organiseret som et aktieselskab og det kun driver havnevirksomhed, så kan det godt være skattefritaget som følge af det.
Det er fuldstændig rigtigt, det kan jeg bekræfte over for hr. Kim Behnke.
Det, der var pointen i mit indlæg, som er blevet kaldt dunkelt og alt mulig andet godt,
er, at hvis man er utilfreds med Københavns Havns aktivitet, så skal Københavns Havn på aktier, for at man kan pålægge den skattepligt, hvis den har sideordnede aktiviteter, idet vi går ud fra, at den har sideordnede aktiviteter.
Men jeg vil gøre opmærksom på, at den diskussion havde
man jo i fuldt flor i 1992, og det er den, jeg har henvist til at man sætter sig ind i, for den vil være meget god at få forstand af.
Men dertil kommer, at - og det har forslagsstilleren ikke været tilstrækkelig meget inde på - modstykket til skattefriheden for Københavns Havn og en række andre offentlige, hvad skal vi sige instanser, som måske driver en vis form for produktionsvirksomhed, er, at de påtager sig nogle flere opgaver, end de skulle have gjort, hvis de var rent privat drevne kommercielle virksomheder.
Som det også blev nævnt af den socialdemokratiske ordfører under et af indlæggene, er det altså sådan, at man bliver nødt til at erkende, at modstykket er, at Københavns Havn deltager i en række offentlige aktiviteter, som skal finansieres osv., og det var et af de synspunkter, som indgik med stor vægt i diskussionen i 1992, og som gjorde, at man faktisk afstod fra at gå videre med de tanker.
Niels Jørgen Langkilde (KF), 1997-11-19:
Det fremgår altså af ministerens svar her, at Københavns Havn ikke betaler skat, når de er ude og konkurrere med private virksomheder.
Det er situationen.
Det er blandt andet det, vi gerne vil have ordnet.
Så kan man sige, at det har et ædelt formål - det er i orden - men hvorfor skal et containerreparationsfirma eller et andet selskab lide under, at der er et statsligt monopol på det?
Så synes jeg, at det er mere fair at sige, at det vil vi gerne betale et eller andet for.
Det skal man ikke gøre over skattelovgivningen og på den måde favorisere en frem for en anden, for det mener jeg er skadeligt.
Kan ministeren foreslå en anden måde, hvorpå vi kan rette op på det her forhold, så er vi åbne over for det.
Jeg synes, at det er meget væsentligt for havnene, at vi ikke gør det til et område, hvor det er farligt for private virksomheder at gå ind, fordi de kan komme ud i den form for konkurrenceforvridning.
Det er en af de ting, vi skal værne om.
Der må ikke være nogen konkurrenceforvridning, hvis vi skal lokke nye til at etablere sig eller eksisterende firmaer til at fortsætte med at arbejde i det pågældende område.
Hvis vi så skal til at se på Københavns Havns modsvar af havnemæssige forpligtelser, så er det jo noget med, at man gerne vil modtage godset.
Det har ikke været det store problem, at man har stået i de danske havne og sagt: Nej, vi har alt for meget gods, hold jer væk, I må sejle et andet sted hen.
Jeg skal ikke kunne sige, at det ikke er sket en eneste gang, men jeg har aldrig hørt, at det skulle være et meget stort problem.
Derfor er det en forpligtelse, man har, der ikke koster havnen ret mange øre - om overhovedet noget.
Det har jeg ikke hørt nævnt i debatten før, men Københavns Havn har nogle gode opgaver med at udvikle en række jordarealer, som det også sker i privatiserede havne i England.
Vi har lige hørt, da engelske havnefolk var herovre, om, hvordan de fik udviklet det.
Hvordan de fik sænket taksterne, efter at de var blevet privatiseret.
Det kan virke meget charmerende, måske er der også problemer i det, men det må
man først i gang med at se på for alvor og finde en model, der sikrer havnene en central placering i fremtidens erhvervsliv og i fremtidens kommunikationssystem.
Carsten Koch (S), 1997-11-19:
Jeg skal takke for en meget positiv modtagelse hele vejen
Som flere af ordførerne har været inde på, er formålet med lovforslaget jo at øge rigtigheden i og tilliden til de konkrete afgørelser ved, at forslaget sikrer den størst mulige uafhængighed under klagebehandlingen, samtidig med at Told- og Skattestyrelsen får bedre muligheder for at vejlede de lokale told- og skatteregioner.
Jeg må da også konstatere, at det ikke kun er ordførerne, der har været positive i dag, men at det også er sådan, at den helt overvejende holdning under den eksterne høring har været positiv.
Så jeg tilsiger en hurtig udvalgsbehandling.
Vibeke Kiil (CD), 1997-11-19:
Da mit partis ordfører ikke kan være til stede, skal jeg på Centrum-Demokraternes vegne udtale følgende: Når der er nogle, som gør noget for at lette det administrative bøvl, hvad enten det er for virksomheder eller for private, så er CD med.
Det gælder også det forslag, som skatteministeren er kommet med for at gøre det enklere og mere overskueligt at klage over en eller anden afgørelse fra skattemyndighederne.
Skattereglerne er svært tilgængelige, og det tror jeg aldrig vi får lavet helt om på, men derfor skal vi ikke bare acceptere, at der ikke gøres noget for at indrette skattereglerne således, at de er så overskuelige som muligt.
Derfor synes jeg, det er et fint initiativ, skatteministeren her har taget for at gøre klagemulighederne over afgørelser inden for skatte- og afgiftsområdet mere enkle og ensartede.
Skatteministeren kan altså regne med Centrum-Demokraternes støtte.
Kim Behnke (FP), 1997-11-19:
Det er Fremskridtspartiets opfattelse, at udgangspunktet for det her lovforslag er korrekt, og derfor støtter vi også selve intentionen, nemlig at få præciseret de klageadgange, der er, i det øjeblik man som borger er kommet i klemme i skattesystemet.
Det kan jo være svært for en selvstændig erhvervsdrivende at finde ud af, om det er Momsnævnet, man skal klage til, eller det er en sag, der skal præsenteres for Skatteankenævnet, eller man måske ligefrem skal have en udtalelse fra Ligningsrådet for at nå frem til en konkret afgørelse, og for at der ikke skal være nogen tvivl om, hvordan de regler er, støtter vi altså en præcisering.
Og når man eksempelvis ser på den tid, der går, fra en sag første gang præsenteres, og til der foreligger en landsskatteretsafgørelse, så er der mange virksomheder og individer, som har svært ved at vente så længe på at få en afgørelse, ikke mindst fordi den lange ekspeditionstid jo ofte betyder, at folks personlige økonomi og/eller virksomhedens økonomi er stærkt påvirket i den tid. Derfor synes vi, der under udvalgsarbejdet bør ses på, hvordan ekspeditionstiden i forbindelse med klagesager på skatteområdet kan bringes væsentligt ned.
Og vi har på det seneste rejst det problem over for skatteministeren, at sagsbehandlingstiden i en enkelt, måske principiel sag nogle gange er så lang, at andre, tilsvarende sager falder på gulvet, simpelt hen fordi tidsfristerne er udløbet, inden den principielle sag er blevet afgjort.
På skatteområdet skal det være sådan, at borgerne har tillid til, at når de klager, får de også en hurtig afgørelse, og specielt for erhvervslivet er det jo tit sådan, at et hurtigt nej er mere værd end et langtrukkent ja. Så med disse få ord skal vi anbefale lovforslaget til en god og fornuftig udvalgsbehandling.
Og vi ender antagelig med at stemme for forslaget, men vi vil altså gerne se på mulighederne for at få en hurtigere sagsbehandling inden for skattesystemet.
Keld Albrechtsen (EL), 1997-11-19:
Da mit partis ordfører, hr. Frank Aaen, er forhindret i at være til stede, skal jeg på hans vegne komme med nogle få bemærkninger til det her lovforslag.
Vi kan tilslutte os den ændrede klagestruktur inden for skatte- og afgiftsområdet.
Vi er tilhængere af en mere ensartet behandling inden for de mangeartede områder, der her er tale om med Momsnævn, Motornævn og Ankenævn osv., således at der nu sker en vis forenkling af tingene.
ikke i det uendelige kan trække sager i langdrag.
Derudover er der så selvfølgelig domstolssystemet.
Med de bemærkninger kan Enhedslisten støtte forslaget.
Kristen Touborg (SF), 1997-11-19:
Jeg vil gerne takke for ministerens svar, og jeg tager det som udtryk for et løfte om, at hvis regeringen overhovedet mener, at der er nogen risici forbundet med brugen, vil man i hvert fald udskyde datoen for ibrugtagning af farvestoffet, indtil man har rimelig sikkerhed for, at det er uproblematisk.
Når jeg i mit første spørgsmål anvendte udtrykket »at flytte beholderen«, skyldes det, at der i svaret til Hr. Niels Højland rent faktisk står, at i første omgang var stoffet anbragt tæt ved venstre baghjul, men derefter blev det flyttet, og herefter fandt man så, at faren ikke ville være så stor længere.
Ærlig talt: For mig at se er det ikke alt for overbevisende, at man ved at flytte en beholder til et andet sted på bilen skulle opnå en meget større sikkerhed.
Hvad nu hvis bilen f.eks. vælter?
Bent Hindrup Andersen (EL), 1997-11-19:
Jeg vil gerne understrege, at et yderligere perspektiv er, at hvis man på en økologisk gård skal have diesel med gift i, er det imod alle fornuftige ideer.
Jeg vil også gerne sige til skatteministeren, at selv om stoffet også bruges til opvarmning, vil vi gerne helt af med det fossile brændsel, og her er der i hvert fald en fælles interesse mellem regeringen og Enhedslisten.
Men så vil jeg spørge skatteministeren: Ville det egentlig ikke løse både miljøproblemet med hensyn til at håndtere giften og problemet med at give et større incitament til at spare på den fossile energi, herunder diesel?
Carsten Koch (S), 1997-11-19:
Jeg deler ikke på nogen måde den opfattelse af, at man lemfældigt flytter tønden fra den ene ende af bilen til den anden.
Det sker under stærkt betryggede forhold.
Tromlen er placeret allerinderst, den er afskærmet, der er ikke nogen som helst forbindelse mellem mennesker og det pågældende koncentrat, og det er computerstyret. Al påfyldning af dette farvestof - som jo forefindes i ganske små mængder, da det er 1 l til 10.000 l dieselsolie, vi taler om - foregår under de samme former, som al anden transport af miljøfremmede stoffer foregår under, under fuldt de samme betingelser.
Det er sådan, at tankbilen skal totalskades, hvis der skal ske noget.
Det har vi fået at vide fra Beredskabsstyrelsen.
Så vil jeg godt anholde hr. Bent Hindrup Andersens ord »gift«.
Vi taler om et stof, som af nogle betragtes som uheldigt for miljøet i en vis forstand, og jeg skal ikke benægte, at det kan være tilfældet.
Man skal også være opmærksom på, at dieselolie i sig selv også har skadelige virkninger.
Både 10.000 l dieselolie og 1 l farvestof har skadelige virkninger, så man kan ikke stille sagen sådan op, at den hellige grav er velforvaret, hvis man fjerner farvestoffet, for så kan dieselolien flyde let, og så er der ingen problemer overhovedet.
Der er under alle omstændigheder store problemer i forbindelse med, at en tankvogn totalskades, det hersker der ingen tvivl om.
Men det sker kun i ganske få tilfælde, og Beredsskabsstyrelsen har altså godkendt ordningen.
Med hensyn til diskussionen om det miljømæssige henviser jeg til at kontakte miljø- og energiministeren, som kan uddybe disse betragtninger.
Jeg har i hele forløbet henholdt mig til de relevante og kompetente myndigheder.
Vi har aldrig nogen sinde fået et forbud eller noget, der bare ligner det, fra de kompetente myndigheder, som ved meget mere om tingene end Skatteministeriet, og vi har selvfølgelig forelagt sagerne hver gang.
Kristen Touborg (SF), 1997-11-19:
Jeg skal ikke stille flere spørgsmål på den led, men jeg vil måske blot bede ministeren definere begrebet gift, som hr. Bent Hindrup Andersen spurgte om.
Hvis det her ikke er gift, vil jeg godt vide, hvad der ellers er gift, for jeg forstår selv begrebet gift som noget, der er giftigt.
Men kunne vi få en definition fra ministeren, ville det være godt.
Carsten Koch (S), 1997-11-19:
Jeg kan jo spørge om det, for jeg må sige med det samme, at jeg ikke er i stand til at give en præcis definition af ordet gift, og det var nu heller ikke mig, der brugte ordet.
Der må åbenbart være en meget klar definition af ordet gift, men jeg er ikke overbevist om, at farvestoffet falder ind under det begreb, og jeg kan i øvrigt spørge hr. Kristen Touborg: Er dieselolie giftig, eller er den det ikke?
Hermed sluttede spørgsmålet.
Bortfaldne spørgsmål
Poul Qvist Jørgensen (S), 1997-11-19:
Dette lovforslag skal ses som en forlængelse af de anbefalinger, Medieudvalget fremkom med for snart halvandet år siden, og hvori det blev foreslået, at tilskudsmulighederne skulle gøres bredere.
Der gives nu mulighed for, at Dagspressens Finansieringsinstitut kan yde støtte til produktudvikling, markedsforskning samt planlægning og etablering af nye dagblade.
Hertil kommer, at et dagblad nu skal kunne få en form for økonomisk sanering betalt i op til 4 år.
En tilsvarende udviklingsstøtte, navnlig med henblik på et dagblads udvikling af sine elektroniske muligheder, skal dog medfinansieres fifty-fifty af avisen selv.
Af øvrige initiativer i lovforslaget kan det nævnes, at det eksisterende tilsynsråd udvides med yderligere to medlemmer til fem på en sådan måde, at såvel Danmarks Journalistforbund som Danske Dagblades Forening bliver repræsenteret i tilsynsrådet.
Dette initiativ er nyttigt, når det skal vurderes, om støtten er blevet tildelt efter lovgivningens ånd og bogstav.
Man kan sige, at vagthundefunktionen er blevet styrket.
Det er vi godt tilfredse med i Socialdemokratiet.
Jeg må opfordre til, at dette lovforslag ikke bliver opfattet som regeringspartiernes hjælpende hånd til nogle bestemte dagblade.
Det er altså hverken en lex dit eller dat, men en lov, der kan udstrække den statslige hjælp til de aviser, som helt objektivt opfylder kravene, hverken mere eller mindre.
Med forslaget er der bl.a. lagt en redningsplanke ud til nogle aviser, der har eksisteret i mange år, men som har alt for snævre økonomiske rammer til at kunne udvikle sig.
På den vis kan vi være med til at sikre den mangfoldighed i det trykte mediebillede, som mange års ubønhørlig bladdød har medvirket til at ændre til det værre, således som det f.eks. er beskrevet i denne uges nummer af Danske Kommuner, nr. 36.
Med disse få ord kan jeg give Socialdemokratiets støtte
til lovforslaget, og vi ser frem til en hurtig og effektiv udvalgsbehandling.
Torben Rechendorff (KF), 1997-11-19:
I et demokrati spiller dagspressen en helt afgørende rolle.
Hvordan når signalerne fra rådhuse, amtsgårde og Folketing ud til borgerne, og måske navnlig: Hvordan når signalerne fra borgerne ind til de folkevalgte?
Svarene på de spørgsmål er afgørende for den stadige udvikling af vores demokrati.
Man kan også sige det på en anden måde: Dagspressen lever af politikerne, og - for at der ikke skal være nogen misforståelse - politikerne lever af dagspressen.
Den elektroniske presse i Danmark lever en begunstiget tilværelse; den skønner ikke altid på det, men sådan forholder det sig jo.
Licensmidlerne er betingelsen for vores pålæg om public service, og reklameindtægterne er - tro det hvem der vil - verdens mest gunstige sikkerhedsnet.
Den skrevne presse lever derimod af abonnenterne og af annoncørerne, og sådan bør det efter Det Konservative Folkepartis opfattelse fortsat være, også selv om det fører til bladdød og overlevelseskampe.
En egentlig statsstøttet skreven dagspresse er ikke på dagsordenen, og sådan ønsker dagspressen det heller ikke selv.
Angsten for sammenkædning af økonomisk støtte og redaktionel indflydelse ligger dybt i enhver bladmand, og godt det samme.
Som der står i Medieudvalgets betænkning på side 153: »Enhver, der har mod, energi og ressourcer til at udgive et periodisk skrift, kan gøre det uden at spørge nogen offentlig myndighed om tilladelse.«
Igen godt det samme.
Men alt det betyder jo ikke, at vi skal være uberørte af, at antallet af dagblade i det seneste årti er faldet markant, ligesom det samlede oplag har en vigende tendens.
Folketinget kan ikke, og Folketinget skal ikke holde kunstigt liv i dagblade, men vi skal via nogle få ordninger søge at begrænse yderligere indskrænkninger i antallet af dagblade og i samlet oplag.
De tre traditionelle ordninger er som bekendt fritagelse for moms på bladsalg, lavere portosatser ved avisudbringning og Dagspressens Finansieringsinstitut.
Den foreslåede nyording, som ligger i forlængelse af Medieudvalgets anbefaling i betænkning nr. 1320 fra i fjor, kan Det Konservative Folkeparti tilslutte sig.
Lovforslagets tre elementer - de udvidede muligheder for tilskud fra Dagspressens Finansieringsfond, tilsynsrådets ændrede sammensætning og den øgede bevilling på finansloven til 10,8 mio. kr. i 1998 og 13,8 mio. kr. i 1999 -
kan vi altså give vores støtte.
Den ændring, der blev gennemført i 1984, indebar jo, at planlægning og etablering af nye dagblade samt støtte til sanering af økonomisk meget svage dagblade blev føjet til de eksisterende støttemuligheder.
Det støttede vi dengang.
Om dette nye element vil opfylde bemærkningerne i lovforslaget, hvor der bl.a. står, at det er med henblik på at opretholde pluralismen i den danske dagbladssituation, vil jo vise sig.
Vi deler naturligvis statsministerens håb.
Må jeg til sidst sige om tilsynsrådets sammensætning, at jeg ikke ved helt bestemt, om det har fundet sin endelige form.
Det har vi nogle spørgsmål til i udvalget.
Vi er principielt bekymrede, når en minister uanset rang får mulighed for at bestemme flertallet i et udvalg; men hovedsigtet er vi altså enige i.
Bent Hindrup Andersen (EL), 1997-11-19:
Nu bringer skatteministeren selv EU på banen, og så vil jeg gerne spørge skatteministeren: Skatteministeren nævner, at der er seks andre EU-lande, der også har den ordning, og er det et påbud fra EU, vi er ved at efterleve, eller står vi helt frit med hensyn til at tilsætte stoffet, hvis vi har en afgiftsdifferentiering?
Og et andet spørgsmål til skatteministeren: Er den letteste løsning på problemet ikke at fjerne afgiftsfritagelsen, så erhvervslivet også kommer til at betale en afgift og derigennem får en motivering til at spare på dieselolien?
Ville det ikke løse problemet?
Ester Larsen (V), 1997-11-19:
Med dette lovforslag følges Medieudvalgets betænkning op, og i denne betænkning anbefaler et flertal en nyordning vedrørende Dagspressens Finansieringsinstitut.
Den væsentlige nyskabelse i lovforslaget er, at der åbnes adgang til driftsstøtte til nødlidende dagblade over en længere periode, ja, op til 4 år.
I bemærkningerne til lovforslaget argumenteres der med, at sigtet med lovforslaget er at opretholde pluralismen i den danske dagbladsstruktur.
Det er i sig selv et udmærket formål, som Venstre har sympati for.
Det er da også den sympati, der har udmøntet sig i de lempeligere post- og momsvilkår, der gælder for dagspressen.
Det er den samme sympati, som har udmøntet sig i andre støtteordninger, som Dagspressens Finansieringsinstitut administrerer.
Det er umådelig bekymrende, hvis de dagblade, som har vanskeligheder med at klare sig, fordi der er for få, der vil købe deres aviser, nu skal holdes i live gennem skattefinansierede driftstilskud.
Det er en tankegang, der byder os imod.
Det fremgår af bemærkningerne, at Medieudvalget vurderer, at det ud fra den nuværende mediesituation må forudses, at relativt få aviser vil være kandidater til at modtage den udvidede støtte.
Når et princip én gang er indført, vil det i fremtiden være uhyre nemt blot at dreje på tilskudsskruen eller lempe betingelserne. Jeg må sige, at Venstre går til udvalgsbehandlingen med overordentlig store betænkeligheder.
At forestille sig, at f.eks. Aktuelt fremover skulle kunne bringes på gaden med støtte ikke alene fra fradragsberettigede fagforeningskontingenter, men nu også med direkte skattekroner, er en tankegang, som det er umådelig svært for Venstre at acceptere.
Henrik Svane (RV), 1997-11-19:
Dagspressens Finansieringsinstitut blev etableret i 1970 og har overordnet til opgave at være med til at sikre et større og mere varieret udbud af aviser, end de rene, rå markedsvilkår ville give.
Et stort udbud af aviser er vigtigt for ethvert demokratisk samfund, og derfor ser vi i Det Radikale Venstre med stor alvor på den rolle, som Dagspressens Finansieringsinstitut spiller.
Siden 1970 har vilkårene for dagspressen unægtelig ændret sig en del, og især det voldsomme udbud af elektroniske medier har påvirket dagspressens situation.
Det er blevet vanskeligere at være trykt medium i dag, bl.a. fordi de yngste generationer ikke på samme vis er opdraget til at læse aviser.
De vil ofte hellere surfe på internettet eller få nyheder fra fjernsynet.
Men dagspressen er et vigtigt medium, hvis situation vi derfor bør lindre lidt i konkurrencen med de mere lettilgængelige medier. I juni 1996 kom Medierådet med betænkningen om medierne
i demokratiet, og dette lovforslag er en følge af nogle af Medierådets anbefalinger.
Kort sagt skal mulighederne for tilskud fra Dagspressens Finansieringsinstitut udvides, sådan at det bliver muligt at støtte et projekt i op til 4 år på dagblade, der har flere års driftsperiode bag sig.
Tilsynsrådet skal udvides fra tre til fem medlemmer, så repræsentationen i rådet bliver bredere, og finanslovbevillingen skal hæves.
Alle disse forslag ligger i fin forlængelse af Medierådets fornuftige anbefalinger, hvorfor vi i Det Radikale Venstre kan tilslutte os lovforslaget.
Bent Hindrup Andersen (EL), 1997-11-19:
Vi er tilhængere af en mere udfarende rolle i forhold til de eksisterende dagblades situation samt bistand til yderligere etablering af nye dagblade.
Vi støtter, at der kan ydes driftsstøtte til dagblade, der på den ene eller den anden måde har problemer.
Vi er tilhængere af, at den skrevne presse skal kunne hamle op med de elektroniske medier, og sammenlignet med den massive investering, der foretages i de elektroniske medier, kan man stille sig det spørgsmål, om vi egentlig gør nok fra det offentliges side i forhold til avisen og det skrevne stof, herunder naturligvis også litteraturen.
Vi vil gerne gå videre som anbefalet af et mindretal i Medieudvalget.
Det vil sige, at bevillingsrammen udvides fra de 14 mio. kr. til 30 mio. kr. Hvad angår nedsættelsen og udvidelsen af tilsynsrådet, støtter vi også det.
Vi ønsker med udvidelsen at sikre lønmodtager- og forbrugerinteresser i rådet.
Vi finder endvidere, at det er organisationerne, der suverænt skal udpege disse fire medlemmer.
Med disse ord vil vi gerne sige, at vi støtter lovforslaget.
Per Kaalund (S), 1997-11-19:
Formålet med dette lovforslag er at harmonisere klagestrukturen på skatte- og afgiftsområdet, og det drejer sig om op imod 40 forskellige love, der skal ændres.
Hovedreglen bliver, som det fremgår af teksten, at afgørelser kun kan påklages én gang, og at Landsskatteretten i afgørende sager bliver klageinstans.
Man skal jo i høj grad fra styrelsens side rådgive de lokale told- og skatteregioner.
Omkring konsekvenserne i øvrigt af dette lovforslag så accepterer vi også, at man nedlægger tre nævn, nemlig Momsnævnet, Motornævnet og Ankenævnet for Bidrag til Arbejdsmarkedsfondene.
Der blev udarbejdet en rapport i april 1997 af en arbejdsgruppe, og der var jo en meget venlig modtagelse af denne rapport.
Lovforslaget har været til høring, og det var rapporten i sin tid også, og de er blevet positivt modtaget, så vi kan i helhed anbefale lovforslaget gennemført.