Knud Erik Hansen (SF), 1999-11-25:
Sidste år har det været forholdet til udlændinge og danskere med anden etnisk baggrund, der har været det store debatemne.
Enhver begivenhed bliver brugt, og tilbage står - brugt eller misbrugt - mange af de mennesker med en anden etnisk baggrund
reelt uden løsning på deres problemer
Det bliver en debat, der er præget af begivenheder, som ofte er ekstreme, og som slet ikke er hovedproblemet.
Og hermed være ikke sagt, at de bølleoptøjer, vi har oplevet på Nørrebro, ikke er et problem; det er de.
Men det er jo ikke flertallet, der foretager disse handlinger.
Så når det går galt i vores samfund, bunder det til syvende og sidst i, at vi har været og stadig er alt for dårlige til at tage mennesker med anden etnisk baggrund ind i det danske samfund.
Mennesker med anden etnisk baggrund oplever konstant at blive afvist alene på deres navn og anderledes udseende, uanset at de er vores medborgere.
Forskelsbehandling eller, med rette måske, diskriminationen er trængt langt ind i den danske folkesjæl. Der diskrimineres i de små daglige møder mellem mennesker, og der diskrimineres også, når vi taler om det alvorlige, det at få et arbejde.
Der diskrimineres også ved vores domstole.
De seneste udvisningsdomme er udtryk for en ganske grov diskrimination.
Der er her tale om to unge, der er vokset op i Danmark og har haft deres barndom og ungdom i Danmark, og hvor Danmark reelt er deres hjemland.
De unger, der løber rundt og laver ballade, det er reelt ikke fremmede.
Det er også vores unger, når de er vokset op i Danmark, de skal drages til ansvar som danske unge, og de skal ikke udvises. Bliver vi generelt ikke bedre til at tage imod udlændinge og danskere med anden etnisk baggrund og tage dem ind i det danske samfund, ja, så vil vi givet flere gange opleve optøjer som dem, vi har set på Nørrebro. Skal vi undgå det, er det helt afgørende, at vi sørger for, at folk med anden etnisk baggrund får muligheder for at få et arbejde.
Arbejde er den allervigtigste faktor, når vi skal snakke om integration.
Vil andre ikke, ja, så må offentlige arbejdspladser gå foran med en etnisk ligestillingspolitik. Vi skal være bedre til at anerkende og bruge de kvalifikationer, som flygtninge kommer med, og vi skal også være meget bedre til at påtale diskrimination og, om nødvendigt, også oprette nævn, der kan påpege diskrimination og hjælpe folk, der bliver diskrimineret. Da vi i sommer havde denne debat, blev den danske folkesjæl - og det var sådan set en positiv oplevelse - faktisk oprørt over den måde, vi behandlede de fremmede på, som søger til Danmark, hvad enten de er forfulgt, eller de gerne vil leve sammen med en af det andet køn.
De mødte nemlig en hård administration.
Man kan også se, at det ikke kun er administrationen, der giver problemer, det er i høj grad også udlændingeloven.
Nu skal vi selvfølgelig ikke være blinde for alt det, der giver kultursammenstød, men det er enormt vigtigt, at vi holder tungen lige i munden, når vi debatterer disse sager.
Det kan meget let blive til en hetz, en hetz mod et folk, der tænker på en anden måde.
Når vi snakker om arrangerede ægteskaber, er det rigtigt, at i arrangerede ægteskaber kan der være problemer, men det er utrolig vigtigt at sige, at dér, hvor der virkelig er problemer, er, når det arrangerede bliver til tvang.
Så kan vi diskutere, hvor mange gange det er tvang.
Men det er tvangen, der er problemet, det er ikke det arrangerede i sig selv, der er problemet. Så synes vi i SF også, det er et alvorligt problem, at der rent faktisk - og det er jo derfor, vi har debatten - er mange danskere, som retter deres vrede imod indvandrere og flygtninge, og mange gange kan man godt opleve det, selv om man så kan opleve det som uberettiget.
Men jeg kan godt forstå, at der kan være en enlig mor, der mangler en bolig, som kan blive irriteret over at se, at der er flygtninge, der kommer foran hende i køen. Men det er jo i virkeligheden ikke flygtningene, der er årsagen til det altså.
Hvis der er nogen, der er problembørn i den sammenhæng, så er det forsamlingen herinde, der ikke har sørget for, at der rent faktisk var boliger nok.
Vi har en opgave i at sørge for, at der er boliger nok.
Vi har en opgave i at sørge for, at der er hjemmehjælp nok, således at vreden i virkeligheden ikke bliver rettet mod de forkerte.
Det skal være kort det her.
Hvis man så skal være optimist og måske slutte lidt optimistisk og skue lidt ind i fremtiden, så kan man da sige, at så sker der i hvert fald en masse.
Vi er i gang med en stor proces med integration; vi er i gang med en stor proces, og mange kommer ud, og vi kommer til at opleve mange med anden etnisk baggrund fungere på lige fod med os andre, fungere - og fungere flot - i det danske samfund og tale det danske sprog, som vi nu kan. Skal man være endnu mere optimistisk og sige, at nu ser vi 5 år frem, så kunne det være, vi ville sige om denne debat, når vi ser tilbage på den: Nå ja, det var dengang.