runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Vibeke Peschardt (RV), 1998-06-18:
Jeg vil først sige til SF, at det er et utrolig gennemarbejdet og lærd forslag.
Jeg vil nærmest kalde det en vidensbrønd for en, der er relativt ny på det her område.
I Det Radikale Venstre er vi faktisk positive over for hele hensigten med forslaget.
Der står nemlig, at midlerne til at nedbringe kemikalietrykket er registrering, klassificering, mærkning, forbud, udfasning, afgifter og oplysning.
Det er jo stort set også det, vi genfinder her i SF's forslag, og det er vi selvfølgelig meget tilfredse med.
Det, jeg selv er optaget af i denne sammenhæng, er først og fremmest
Det vil jeg sådan set håbe at de holder fast i, for det hænger temmelig meget sammen med det, der hedder udfasning, nemlig at man i løbet af en kortere, måske endda ganske kort, årrække ophører med brugen, og så kunne man måske ende med et forbud.
Jeg vil godt nævne en særlig ting i denne sammenhæng, og det er phtalaterne.
Det er jo noget, vi har interesseret os meget for, men det er selvfølgelig kun et enkelt lille stof af de hundred tusinder, som industrien anvender, og jeg tror også, det bliver en vanskelig sag at få ført igennem.
Men vi er for nylig kommet i besiddelse af en norsk undersøgelse, der viser, at phtalater, altså de dér blødgørere i PVC og plastic, ikke bare kan være kræftfremkaldende og påvirke fertiliteten, men de har en meget stor skyld i astmaallergi.
Jeg vil sige til SF, at vi er glade for, at de har fremsat forslaget, og vi går ud fra, at alle partier her i Folketinget - det har ministeren givet tilsagn om - vil deltage positivt, når det skal drøftes i Miljøudvalget til efteråret.
Henriette Kjær (KF), 1998-06-18:
Jeg vil starte med at sige tak til SF for, at de bringer de kemiske stoffer på banen igen.
Det er et emne, som Det Konservative Folkeparti er meget optaget af, da et ukontrolleret forbrug af kemikalier vil være meget skadeligt for miljøet og specielt vore næste generationer.
Det er vigtigt, at vi ved hjælp af et bredt samarbejde får løst problemerne på kemikalieområdet hurtigst muligt.
Det kan åbne for en række forbedringer og stramninger på kemikalieområdet, og derfor vil Det Konservative Folkeparti også se positivt på forslaget, når det kommer til udvalgsarbejdet.
Forslaget er godt gennemarbejdet, og det er altid et godt udgangspunkt for den videre behandling.
Når dette er sagt, skal jeg også sige, at Det Konservative Folkeparti ikke er fuldstændig enig med SF i, hvordan tankerne i forslaget skal udmønte sig. Der er nogle punkter, specielt pkt. 4, 5 og 6, som vi mener kræver nærmere overvejelse, såsom hvordan mærkning skal foretages, samt hvordan kontrollen, overvågningen og det internationale samarbejde skal foregå.
Som punkterne ser ud i øjeblikket, er der altså behov for nogen debat, og vi kan derfor ikke tilslutte os forslaget fuldt ud, men i løbet af udvalgsarbejdet bør vi kunne arbejde os frem til løsninger, som vi kan blive enige om, da forslaget som helhed er positivt.
Jens Vibjerg (V), 1998-06-18:
Der er meget godt i SF's beslutningsforslag om nedbringelse af kemikalietrykket, og jeg skal i hvert fald ikke herfra klandre SF for, at man nu kan se perspektivet.
Det er så lidt synd, at SF ikke støttede Venstre og De Konservative
, når vi tidligere i flere år både med forslag og tale har arbejdet for at få set det her område i dets helhed. Jeg vil altså glæde mig over, at SF nu er inspireret af det, vi har sagt og gjort.
Jeg kan så høre, at regeringen ikke formår at se kemikalieområdet i dets helhed, den magter åbenbart kun at pille enkelte områder ud.
I alt for lang tid har vi ladet stå til på kemikalieområdet.
Vi har fokuseret på enkelte farlige stoffer uden at overveje den generelle samfundsmæssige og miljømæssige belastning fra kemikalier.
Denne laden stå til har åbenbart strakt sig langt ind i Miljøministeriet.
Jeg spurgte kort inden valget miljøministeren om omfanget af det samlede kemikalieforbrug i Danmark.
Ministeriets gæt, og han understregede, at der var tale om et gæt på grund af manglende information, var i størrelsesordenen 8 mio. t om året - 8 mio. t - og det er langtfra fyldestgørende tal.
Derfor er Venstre meget enig med SF om intentionerne i beslutningsforslaget: at få mere styr på kemikalietrykket.
Det er tankevækkende, at vi bruger så megen tid og så mange kræfter herinde på enkeltstoffer og produkter.
Vi må gøre noget ved den samlede indsats. Venstres holdning på kemikalieområdet er klar: Vi vil have indført belastningsindeks, og det har jeg så også lyttet mig til at SF, i hvert fald sidste gang vi fremsatte forslaget, i tale støttede, men modet svigtede lidt, da der skulle trykkes på knappen. Jeg læser også det, der står i forslaget her, sådan, at man nu gerne vil have produkterne - kemikalierne - stillet op i grupper, så man får vurderet deres miljøbelastning. I Venstre vil vi forbyde de farligste stoffer.
De skal ikke kun pålægges en høj afgift.
De skal forbydes og udfases.
Hvis et produkt er farligt for mennesker, skal det forbydes, ikke beskattes.
Derudover skal et belastningsindeks bruges til at differentiere afgiften på kemikalier.
Afgiften skal varieres, så vi på den måde kan få en adfærdsregulerende effekt og få drejet forbruget væk fra de farlige stoffer over på de mindre farlige.
Forslaget fortjener en grundig udvalgsbehandling, så et på mange måder udmærket forslag kan blive virkelig godt, og der er noget, der tyder på, at det er oppositionen, der skal vise regeringen vejen på dette område.
Steen Gade (SF), 1998-06-18:
Når jeg tager en kort bemærkning her fra starten og ikke venter, til jeg svarer til sidst, er det, fordi jeg synes, at en del af ministerens argumentation bygger på en mistolkning af, hvad der står i vores beslutningsforslag. Der står i vores beslutningsforslag om positivlister, at det er inden for udvalgte anvendelsesområder, og det kommer
ministeren jo overhovedet ikke ind på i sin afvisning
Jeg forstår i hvert fald ikke, at vi skal have en diskussion, hvor vi siger, at det er soleklart med pesticider - det siger sig selv, at de skal godkendes - men at det åbenbart ikke er soleklart, at der inden for husholdningsområdet, inden for elektronikområdet, inden for tekstilområdet er noget, der ikke skal godkendes.
Det forstår jeg simpelt hen ikke.
Jeg vil bare her fra starten sige, at hvis det bygger på en misforståelse, vil jeg håbe, at de andre ordførere i hvert fald læser, hvad der står i forslaget.
Ole M. Nielsen (KRF), 1998-06-18:
I Kristeligt Folkeparti ønsker vi naturligvis en grøn udvikling og også en grøn indkøbspolitik, men med fornuft.
Og når jeg siger fornuft, ved jeg jo godt, at fornuft ikke er noget entydigt.
Det ligner faktisk et beskæftigelsesprojekt for bureaukrater, synes jeg, hvis det blev gennemført.
Jeg blev lidt forskrækket, da miljøministeren begyndte med at byde velkommen til forslaget her.
Jeg var lidt overrasket over, at det egentlig var så positivt, men jeg blev da lidt beroliget efterhånden, for alle de ting, som ministeren nævner af intentioner, af ting og sager, der er på vej, den udvikling, ministeren beskriver osv., er jeg fuldstændig enig i og ønsker og bifalder.
Derimod ønsker jeg ikke den bureaukratiske opbygning og den lovgivning omkring det, som beslutningsforslaget her lægger op til.
Endelig ville der også være nogle ganske alvorlige økonomiske konsekvenser, hvis man gennemførte det her.
Man kunne jo i enkelte tilfælde komme i nogle fuldstændig ekstremt tåbelige situationer, hvis man var pligtig til at købe grønne produkter, som nærmest var umulige at fremskaffe og derfor selvfølgelig, hvis ellers SF tillader markedsmekanismerne at fungere stadig væk, ville komme til at koste en fuldstændig uhyrlig pris. Og generelt er der jo ingen tvivl om, at det vil koste noget at gennemføre den politik her, også bortset fra de ekstreme udviklingssituationer. Det mener jeg også nok vi er villige til at betale og villige til at være med til, men på den anden side, hvis det koster mange penge, hvor skal de så hentes?
Skal det så gå ud over de ressourcer, som vi stort set bredt er enige om at folkeskolen har brug for?
Skal det gå ud over antallet af hjemmehjælpere osv.?
Der er mange gode formål, som kommunerne og offentlige institutioner også skal skaffe penge til.
Som sagt er vi enige i intentionerne, og vi er glade for den tryksag, vi har fået om en grøn indkøbspolitik i kommunerne, som jo naturligt nok ønsker frihed til at gøre det på en fornuftig måde.
Vi ser gerne, at den udvikling fortsætter, men kan desværre ikke tilslutte os beslutningsforslaget her.
Lis Greibe (S), 1998-06-18:
Vi har på vor jordklode et begrænset antal grundstoffer, men antallet af kombinationsmuligheder er utallige.
Vi opfinder nye kemiske sammensætninger, og mange af dem bruges der blot løs af til fremstilling af produkter, uden at man kender de langtrækkende konsekvenser til bunds.
Dagligt udsættes vi for tusindvis af kemiske stoffer, og mange af disse er giftige.
Da det er urealistisk uden dokumentation blot at forbyde alle kemiske stoffer, er kunsten at få fastsat grænseværdier, som muliggør, at vi kan udnytte stoffernes tekniske fordele og samtidig undgå risici.
Allerede så langt tilbage som i 1980 registrerede EU mere end 100.000 kemiske stoffer, og markedsføringen er stort set fri.
Det er desværre nødvendigt at bruge flere og flere ressourcer på en form for kemisk miljøpolitiarbejde: forbud, kontrol, krav om åbenhed, mærkning, udfasningsplaner, overvågning osv.
Der er sørgeligt mange grunde til at være sig fuldt bevidst om det ansvar, også vi politikere har i den sammenhæng.
Vi har i det danske Folketing ofte diskuteret styring af og kontrol med kemiske stoffer.
Forespørgsler, beslutningsforslag, redegørelser
ligger som perler på rad gennem de senere år, og dagens beslutningsforslag overlapper disse og forlænger kæden.
Socialdemokratiet er meget enig med SF i, at styring af kemikalieområdet er en af tidens største udfordringer, og vi er meget tilfredse med, at emnet holdes varmt. Vi kan ikke for ofte skærpe opmærksomheden om indsatsen mod kemikalietrykket.
Regeringsgrundlaget fra marts 1998 pointerer også tydeligt nødvendigheden af en forstærket indsats mod miljøfarlige kemikalier.
Miljøministeren har tilkendegivet, at der i ministeriet arbejdes med et oplæg til en samlet strategi på området, og i den sammenhæng er det af SF fremlagte beslutningsforslag i høj grad en inspirationskilde.
Miljøstyrelsens nye redegørelse opstiller en række
konkrete initiativer for perioden 1998-2002 med det overordnede mål at styrke udviklingen og afsætningen af renere produkter, så den samlede miljøbelastning fra produktion, brug og bortskaffelse af produkter reduceres
Socialdemokratiet er meget enig med SF i, at indsatsen for at nedbringe kemikalietrykket skal intensiveres, og vi vil indgå positivt og aktivt i det kommende arbejde; heri ligger også at forholde os til SF's forslag, men vi afventer et samlet udspil fra ministeren og stemmer derfor imod beslutningsforslag nr. B 44.
Thorkild B. Fransgaard (FP), 1998-06-18:
En forstærket indsats mod kemikalieforbruget er i sig selv den rigtige vej, den rigtige tankegang, men der er jo nogle kemikalier, der er nødvendige for, at et moderne samfund kan fungere.
Det gælder virksomheder, det gælder landbruget.
Vi skal selvfølgelig i Danmark sørge for, at de kemikalier, vi bruger, er så ufarlige som overhovedet muligt.
Det er kun udmærket, man er så striks, for på den måde kan forbrugerne, dvs. landbruget og erhvervslivet, bruge dem med god samvittighed.
Derfor mener jeg, at vi allerede i dag har så god kontrol, og at vi har så god en overvågning, at det er unødvendigt, at vi går yderligere ad den vej.
Med hensyn til noget, jeg lagde mærke til i lovforslaget, om, at man ønsker yderligere mærkning, altså at man har yderligere vejledning for de forskellige kemikalier, må jeg gøre opmærksom på, at allerede i dag er det sådan, at en virksomhed, når den får en 200-liter-tromle med, det kan være maling eller andre kemikalier, så er der så mange mærker og mærkater på, at der faktisk ikke er plads til mere på en sådan en tromle.
Det gælder også, når en landmand får 5 liter plantebeskyttelsesmiddel, for så er der ikke mere plads på dunken i dag, og der følger simpelt hen sådan en tyk bog med.
Der er allerede nu så meget, at det er mere vildledende end vejledende.
Så derfor vil yderligere mærkning gøre mere skade end gavn.
Skulle man gøre noget, kunne man derimod forenkle det.
Jeg synes, vi på området med den lovgivning, vi allerede har, skal stoppe op, inden vi går videre, og så må vi se, hvad der sker.
Svend Aage Fauerholdt (DF), 1998-06-18:
Det er til hr. Steen Gades bemærkning om, at et stort flertal vil begrænse erhvervslivets og landbrugets råderum.
Steen Gade (SF), 1998-06-18:
Hvis man har stået heroppe og sagt, at man vil begrænse kemekalietrykket, altså at der skal være færre kemikalier, så vil det råderum på 100.000 ukontrollerede stoffer, som industrien har i dag, og som den kan bruge, som den vil, jo blive indskrænket.
Og det kan jeg da ikke tolke anderledes, end at det mener også de borgerlige partiers ordførere grundlæggende, og det er vel, fordi de mener, at markedet trods alt skal have nogle begrænsninger, og at vi som politikere er ansvarlige over for mennesker og ikke kun over for udbytter i aktieselskaber.
Svend Auken (S), 1998-06-18:
Jeg forstår godt, at hr. Steen Gade er utilfreds med, at vi ikke diskuterer alle enkelthederne i det, men jeg har prøvet at give en forklaring, som ikke er ment uhøfligt, og den er, at vi sidder faktisk i øjeblikket og er meget optaget af at finde frem til, hvad for et udspil vi skal komme med til drøftelserne med partierne til efteråret.
Og dér synes jeg, det er positivt, at SF har lagt sine synspunkter frem, ligesom jeg synes, det har været en god debat, vi har haft her i dag, og jeg har lyttet til argumenterne. Jeg har ikke taget afstand fra positivlister.
Og det er meget godt, hvis det lykkes os at få et forbud mod phtalater i legetøj, men hvorfor ikke i det hele taget sikre sig, at der kun er stoffer i legetøj, som vi ved ikke er farlige.
Det eneste, jeg tillod mig at opponere imod - men det er jeg slet ikke modstander af at vi kan overveje, og mange af de ting, hr. Gade sagde i anden omgang, er jeg også enig med ham i - er en egentlig godkendelsesordning for tusindvis af produkter, for den er jeg bekymret for, men lad os diskutere det.
Nu kan jeg se, at jeg igen har provokeret hr. Gade, men det var faktisk slet ikke min mening; det var en udstrakt hånd til en fredsommelig dialog.
Ole M. Nielsen (KRF), 1998-06-18:
Vi synes faktisk, at det er et rigtig godt forslag.
Det var måske alligevel fornuftigt at lægge en afgift på det, men det synes jeg nu heller ikke er nødvendigt.
Kogsalt er altså indbefattet i de 8.000 ton, og kogsalt er absolut farligt for mennesker, men også fuldstændig uundværligt.
Sådan er det jo med så mange ting.
Jeg er sådan set ked af, at jeg ikke kan stemme for forslaget.
Det tror jeg ikke jeg kan, fordi jeg er lidt bange for, at det beslutningsforslag binder regeringen til nogle ganske bestemte ting, men jeg synes bestemt, at det er noget, vi skal tage op og arbejde videre med.
Jeg synes, at det er et virkelig nyttigt område.
Thorkild B. Fransgaard (FP), 1998-06-18:
Beslutningsforslaget om, at amter og kommuner skal købe økologisk ind, kan Fremskridtspartiet selvfølgelig ikke støtte.
Der står endda i forslaget, at det gælder for både kommuner, amter og alle selskaber, der ejes af disse, at de skal til at købe økologisk ind.
Endvidere står der i forslaget, at det skal dokumenteres og registreres, at man har købt grønt ind, og hvordan man har gjort det, og en gang årlig skal der udarbejdes rapporter af Miljøstyrelsen om resultater af politikken - altså endnu mere bureaukrati, altså endnu mere central styring, en ægte socialistisk, økologisk tankegang.
Det er en ren trossag, og det skal man have lov til
, enten man ser på det på den ene eller anden måde, men ligefrem at påtvinge amter og kommuner, at de skal følge den tankegang, kan vi ikke gå ind for. Vi mener i øvrigt, at hele debatten om økologiske og normale fødevarer er oppe på et hysterisk niveau, hvor den ikke hører hjemme.
Vi synes, at amter og kommuner selv skal have lov at vælge.
De skal selvfølgelig købe de sundeste og de bedste fødevarer, men at det skulle være de økologiske, der er det, stiller vi os tvivlende over for.
Det skal amterne og kommunerne selv have lov til at vælge. Vi kan ikke gå ind for endnu sådan en bureaukratisk lov som den her.
Der er rigeligt med den slags i forvejen.
Vi kan ikke støtte det overhovedet.
Svend Aage Fauerholdt (DF), 1998-06-18:
Dansk Folkeparti er enig i hensigten om at forstærke indsatsen mod uønskede stoffer og kemikalier i naturen, men de tiltag og forslag, som beslutningsforslaget lægger op til, er det svært umiddelbart at vurdere effekterne af, ligesom det er overordentlig svært at se, hvad konsekvenserne af forslaget vil blive.
Jeg er da ikke i tvivl om, at en del af forslaget vil kunne have en gavnlig virkning på miljøet, men vi skal jo også se på, hvem virkningerne sker på bekostning af.
Gennemføres forslaget, kan det måske betyde snærende bånd for erhvervslivet og landbruget i en grad, der ødelægger konkurrenceevnen for dansk erhvervsliv.
Initiativer i retning af at begrænse brugen af stoffer og kemikalier må tages i international sammenhæng og ikke ensidigt vedtages i Folketinget og gennemføres med virkning for det vareproducerende erhvervsliv i Danmark.
Jeg tror, at Dansk Folkeparti vil have svært ved at stemme for forslaget.
Henriette Kjær (KF), 1998-06-18:
SF vil med dette forslag gennemføre en såkaldt grøn indkøbspolitik, men den er ikke bare grøn.
Den indkøbspolitik, SF foreslår, er uhyre bureaukratisk.
Forslagsstillerne har formået at gøre det så omstændeligt, så ressourcekrævende og så tungt, at det grønne og glæden ved at købe rigtigt ind drukner i administration.
Det Konservative Folkeparti synes, at de offentlige institutioner og virksomheder bør købe miljørigtigt ind, og at daginstitutioner og plejehjem skal gøre sig umage for at købe de bedste og sundeste fødevarer, men vi vil ikke pålægge nogen udelukkende at købe økologisk.
Konventionelle fødevarer er som udgangspunkt også sunde.
Det afgørende for Det Konservative Folkeparti er, at det offentlige køber fornuftigt ind og finder en balance imellem, hvad der er både miljømæssigt og økonomisk forsvarligt, og at indkøberne får nogle gode vejledninger og informationer, så de har noget at gå efter.
På baggrund af en udmelding fra miljøministeren om, at det offentlige burde gå miljømæssigt i front med sine indkøb og den daglige drift, bemærkede jeg, at SF var positiv over for denne udmelding, men samtidig mente, at det offentlige så skulle have økonomisk kompensation for sine omkostningstunge indkøb.
Dette kan jeg på ingen måde støtte.
Man må holde sig inden for de økonomiske grænser, der nu engang er.
Jeg mener, at vi hele tiden skal have en debat om det offentliges indkøbspolitik, at kommuner og amter skal motiveres, og regeringen har også iværksat forskellige gode tiltag i den retning.
Det kan vi kun støtte.
Det bedste er dog, når det er borgerne selv, der stiller kravene og giver kommunalbestyrelser og amtsråd et vink med en vognstang.
Jeg mener altså, vi er godt på vej med en såkaldt grøn indkøbspolitik, og mener derfor, at SF's forslag er lidt overflødigt, men vi går gerne ind i en konstruktiv udvalgsbehandling og lytter til SF's argumenter for, hvorfor det er nødvendigt med al den afrapportering, indberetning, registrering, dokumentering osv.
noget fornuftigt alle partierne imellem.
Svend Aage Fauerholdt (DF), 1998-06-18:
SF's forslag tager udgangspunkt i, at det offentlige som storforbruger bør gå foran med indkøb af miljøvenlige produkter og styrke sin grønne indkøbspolitik.
Dansk Folkeparti har ikke noget imod miljøvenlige produkter.
Det er vor opfattelse, at der i disse år sker et skred i holdningerne, i retning af at almindelige borgere tænker mere og mere over, hvad de køber, og hvad produkterne indeholder.
Det er en sund og god holdning at se på, hvad man køber og være kritisk over for indholdet i varerne.
Er indholdet belastende for miljøet, skifter mange over til andre produkter, der er mindre belastende for miljøet, hvis prisen vel at mærke ikke er afskrækkende.
Det er derfor mit indtryk, at flere og flere borgere ad frivillighedens vej selv finder over til mere miljøvenlige produkter.
Ifølge SF halter det offentlige bagefter.
Spørgsmålet vil vel altid være, hvem der skal gå foran, det offentlige eller de private.
SF vil med dette forslag tvinge en mere grøn indkøbspolitik igennem i det offentlige via initiativer fra regeringen, styring af de statslige og kommunale institutioner og i de statsejede selskaber.
Vi får ikke noget at vide om de økonomiske konsekvenser af forslaget.
En af forslagets konsekvenser er en omfattende rapportering om den grønne indkøbspolitik.
Jeg tror ikke på, at det er vejen frem.
Derimod tror jeg på, at miljøbevidste indkøb stille og roligt, og i det omfang økonomien også taler for det, vil vinde mere og mere indpas i det offentlige.
Dansk Folkeparti kan ikke støtte forslaget.
Anne Baastrup (SF), 1998-06-18:
I Retsudvalget sidder vi på nuværende tidspunkt dybt begravet i et lovforslag om en ændring af registerloven eller etablering af en helt ny registerlov, og i den forbindelse har det undret mig, at indenrigsministeren i forslag til lov om ændring af lov om folkeregistrering får en bemyndigelse til at videregive CPR-numre til private, for et af de hovedproblemer, vi har i Retsudvalget, er bl.a. den udvidelse af mulighederne for at videregive CPR-numre til private.
I den anledning har vi fra SF's side stillet ændringsforslag uden for betænkningen, og jeg vil derfor anbefale Tingets medlemmer at stemme for ændringsforslagene, ikke fordi vi regner med, at folkeregisterloven skal se sådan her ud, når vi er færdige med registerloven, men fordi vi forventer, at man i Retsudvalget nøje går ind og kigger på det her område, og i den forbindelse vil det være smart, at man ikke fra Folketingets side har foruddiskonteret netop spørgsmålet om privates brug af CPR-numre.
Anne Baastrup (SF), 1998-06-18:
Jeg takker for indenrigsministerens meget klare afgrænsning
af den bemyndigelse, man får i folkeregisterloven, og skal på den baggrund trække de to ændringsforslag tilbage.
Jørn Jespersen (SF), 1998-06-18:
Da der ligger nogle ændringsforslag til L 15, som vi egentlig har en del sympati for i SF, men som vi ikke mener vi kan stemme for i den foreliggende form, skal vi bede om, at forslaget kommer til fornyet udvalgsbehandling.