Henrik Sass Larsen (S), 2002-05-07:
Det her lovforslag fra skatteministeren har været genstand for en utrolig grundig behandling i udvalget.
Man kan således nævne, at der har været deputationer, der har været spørgsmål, der har været et hav af svar.
Man kan således sige, at det her spørgsmål har været grundigt behandlet.
Men det er ikke blevet klarere deraf. Det, vi står med her, vil være et direkte hul i skattelovgivningen, som man i øjeblikket er ved at etablere.
Det vil medføre et administrativt kaos, og på trods af de svar, som er forsøgt givet, fremstår det helt og aldeles uklart, hvordan og hvorledes den her lov rent faktisk skal administreres.
Nu kan man jo ikke sådan beskylde Advokatsamfundet for at være en filial af den socialdemokratiske bevægelse, så jeg vil bede skatteministeren, hvis han ikke har hørt det før, og hvis han ikke har været optaget af det her før, så at prøve at lytte til, hvad det rent faktisk er, der er Advokatrådets konklusion i denne her forbindelse.
De siger følgende: »Det er imidlertid Advokatrådets overordnede opfattelse, at den beskedne retssikkerhedsmæssige gevinst ved den foreslåede ordning med 100 pct.s godtgørelse, såfremt skatteyderen får medhold, i overvejende grad langt overstiges af de betænkeligheder, retssikkerhedsmæssige og andre, som de foreslåede skønsprægede regler og den deraf følgende bureaukratisering af godtgørelsesordningen giver anledning til.« Det må da være forholdsvis klar tale, også for en skatteminister.
Det må da stå fuldstændig lysende klart, at de her mennesker, som rent faktisk skal sidde og være skatteydernes hjælpere i denne her sag, siger, at det er fuldstændig forkasteligt, at man fremsætter det her forslag.
De kører videre med også at erindre om, at ministerens eget parti og den daværende regering nedsatte et udvalg, der skulle behandle alle de her spørgsmål grundigt, hvor man skulle gennemgå, hvordan man kunne lave den bedst mulige omkostningsgodtgørelse, og hvor også skatteministerens parti på det tidspunkt fik mulighed for rent faktisk at indsætte en repræsentant i det her udvalg, som kom frem med en betænkning og i enighed kom med et forslag til, hvordan man skulle lave en omkostningsgodtgørelsesordning, sådan som den fungerer i dag.
I enighed - i enighed fremsatte man de her ting.
KL. 14.40 På trods af de her betænkeligheder, på trods af at der fra alle mulige sider blev advaret imod det, sidder ministeren det totalt overhørig, og det er fuldstændig uklart, hvordan det skal komme til at fungere. Så kan jeg sige, at det ikke kun er Advokatrådet, der er kommet på denne her tanke.
Foreningen af Statsautoriserede Revisorer - og jeg skal igen gentage, at det heller ikke er en del af den socialdemokratiske bevægelse, det vil jeg godt understrege - skriver, at de betænkeligheder ved fuld omkostningsgodtgørelse, som er fremført i betænkningen fra det daværende udvalg, som lavede de her ting, bekræftes af foreningen i forbindelse med gennemgangen af nærværende lovforslag, og at forskellen mellem en tabt og en vunden sag i mange tilfælde er så hårfin, at en forskel i omkostningsgodtgørelsen virker urimelig.
Foreningen af Statsautoriserede Revisorer finder derfor, at det foreslåede system er alt for ressourcekrævende både for skatteydere, rådgivere og skattemyndigheder og rummer så store retssikkerhedsmæssige tilbageskridt, at der bør ske væsentlige ændringer i lovforslaget, for at retssikkerheden ikke skal lide skade.
Det er vel også forholdsvis klar skrift, må jeg sige til skatteministeren.
Og til det har vi kun fået nogle svar, der går mumle-bumle i en eller anden retning, uden at det på nogen som helst måde bliver klart, hvordan retssikkerheden bliver håndhævet i forbindelse med det her forslag.
Så er der sket det pudsige, at skatteministeren åbenbart har fået læst dele af det her forslag, og så er der fremsat
et ændringsforslag.
Det går ud på, at den mulighed, der lå i forslaget for at gå ind og prøve at sikre, at der ikke sker honoraroppustning, det, at folk skulle indsende et overslag over det her, har man så også på baggrund af alle de høringssvar, der er kommet ind, fundet ud af er fuldstændig umuligt at administrere, at det er retssikkerhedsmæssigt betænkeligt, og så har man fjernet det.
Men så står man jo med et uløst problem, for hvordan vil man nu sikre, at der ikke sker en honoraroppustning?
Hvordan vil man nu sikre, at man ikke lige pludselig får et stort tagselvbord med hensyn til de her ting?
Jeg skal prøve også at nævne til skatteministerens almindelige oplysning, at det i de her høringssvar, som er blevet indgivet, gang på gang bliver understreget, at det her ikke drejer sig om den lille mand.
Det er meget, meget, meget, meget få sager, hvor det drejer sig om den lille mand.
Det her drejer sig om selskaber og virksomheder, og det drejer sig om nogle mennesker, som udmærket godt er i stand
til at betale selv, og som rent faktisk ikke på nogen som helst måde har efterspurgt lige præcis den her vare.
Kunne skatteministeren derfor ikke i det mindste komme op og forklare os andre, hvordan man, nu hvor man har fjernet det oprindelige forslag om, at man vil prøve at styre spørgsmål omkring overslag, at man vil prøve at styre honoraroppustningen, skal sikre det?
Det kunne i hvert fald være hjælpsomt for debatten.
Men hvis man har siddet og gennemgået de høringssvar, som er indkommet fra Foreningen af Statsautoriserede Revisorer, fra Advokatnævnet og andre, og man så henviser til det ændringsforslag, som er blevet stillet, og vil vove at påstå, at det er en imødekommelse af den kritik og de betænkeligheder, der ligger i svarene, er man altså ude på et overdrev.
Der er grundige notater, som gennemgår forslaget over 10, 12, 14 sider, og som sådan set finder ethvert aspekt i det fremsatte lovforslag betænkeligt.
Der er nogle enkelte steder, hvor man mener, der sker nogle fremskridt, men på de væsentligste punkter bliver det kritiseret.
Så er det også utroligt, at fordi man finder ud af, at det første, man har lavet, og som man argumenterede for som et værn mod honoraroppustning, er fuldstændig uadministrerbart - ja, så fjerner man det, fordi man ikke kan administrere det, og så siger man: Nå, men der er i øvrigt ikke nogen problemer.
Jo, der er masser af problemer i det.
Der er masser af problemer, som er blevet påpeget i den første betænkning, der er en masse problemer, som er blevet påpeget i de høringssvar, der er afgivet, og der er masser af problemer i de svar, som skatteministeren har afgivet i denne forbindelse.
Det er et helt og aldeles uklart forslag, som i den grad vil være med til at udhule retssikkerheden på området.
Man havde oven i købet mulighed for, som det også bliver påpeget og foreslået fra Advokatrådets og alle andres side, at ministeren måske kunne give dispensation i særlige tilfælde, altså SF's variant.