Mogens Andreasen (DF), 2000-04-14:
Jeg ved ikke, om arbejdsministeren belært af tidligere erfaringer med sammenkobling af lovforslag har indset, at adskillelse i enkelte lovforslag er fornuftigt.
Det foreliggende lovkompleks er en aftale mellem regeringspartierne, SF, CD og Enhedslisten i forbindelse med finansloven for dette år - en aftale, som Dansk Folkeparti ikke har haft lod eller del i.
Hvis vi tager den første del af lovkomplekset, L 256, er der tale om områder, som omfatter både Arbejdsministeriet og Undervisningsministeriet, og ser vi på det samlede lovkompleks, er der mange berøringsflader med den lovpakke, vi forud for denne behandlede her i Folketinget.
I lovforslaget lægges der stor vægt på de svageres uddannelse og en større økonomisk koncentration på opkvalificering af denne gruppe til at kunne indgå i arbejdsmarkedet.
Det mener jeg er en udmærket intention, men der skal selvfølgelig findes en fornuftig balance, så det ikke er virksomhederne, der kommer til at bære hovedparten af omkostningerne.
Af lovforslaget fremgår det, at der nedsættes en bestyrelse for Arbejdsmarkedets UddannelsesFinansiering
, som én gang årligt forud for behandlingerne af finansloven indstiller til arbejdsministeren, hvilke områder der bør gives tilskud til i de forskellige uddannelser, som finansieres af staten med ca. 2,8 mia. kr. Sammensætningen af bestyrelsen for Arbejdsmarkedets UddannelsesFinansiering ser tilforladelig ud med syv medlemmer fra LO, ét medlem fra FTF, fem fra Dansk Arbejdsgiverforening, ét medlem fra Landbrugets Arbejdsgiverforening og to fra Offentlige Arbejdsgivere.
Det fremgår ikke af lovforslaget, hvor meget
virksomhederne rent økonomisk skal bidrage med.
Det mener jeg er en mangel, og jeg mener, det er nødvendigt, at vi får afklaret det under udvalgsbehandlingen sammen med andre punkter i dette lovkompleks.
Dansk Folkeparti er som alle andre klar over nødvendigheden af uddannelse, og at uddannelser målrettet mod arbejdsmarkedet i høj grad har været savnet i en lang årrække, hvor tåbelige kurser under arbejdsformidlingen har forhindret mange i at komme i arbejde.
At tilgangen af unge til arbejdsmarkedet er faldende, er et yderligere incitament til, at der sættes stærkere ind med uddannelse for at få de mange ledige i gang, og især er det aldeles vigtigt, at der sker en større tilgang til håndværksuddannelserne.
Dette lovforslag indeholder en række ændringer, som må medføre et gennemgribende udvalgsarbejde, inden de videre behandlinger her i salen.
Men vi ser også lovforslaget som en reform i lighed med reformen på uddannelsesområdet, som undervisningsministeren har fremlagt.
Dansk Folkeparti vil deltage positivt i udvalgsbehandlingen, og vi lægger naturligvis stor vægt på at få oplyst, i hvilket omfang og hvordan virksomhederne pålægges økonomisk medansvar.
Lovforslag nr. L 257, som er anden del af lovkomplekset, omfatter en lang række kurser på AMU-centre, enkeltfagsuddannelser, EUD, deltidsuddannelser på niveau med erhvervsuddannelser, enkeltfag på landbrugsuddannelserne, enkeltfag på fodterapeutuddannelsen, enkeltfag på social- og sundhedsuddannelserne samt deltidsuddannelse inden for samme område, merituddannelsen på pædagogisk grunduddannelse, PGU, og grunduddannelse for voksne m.v.
Til disse kurser ydes der godtgørelse for tab af indtægt eller arbejdsmulighed, tilskud til befordringsudgifter, tilskud til kost og logi og ophold på skolehjem, og det vil efter lovforslaget være muligt at opnå tilskud for lønmodtagere i arbejde, privat eller offentligt ansatte, selvstændige erhvervsdrivende, ledige på dagpenge og personer uden dagpengeret eller kontanthjælp, dog således at de sidstnævnte kun kan opnå befordringstilskud og dækning af kost og logi.
Når vi ser på den lange række af kurser, ser de ud til at være målrettede mod arbejdsmarkedet.
Men jeg må spørge arbejdsministeren, om arbejdsformidlingen fortsat kan købe kurser, der sideløbende med det, der nu sættes i gang, kan fortsætte i den form, som hidtil har været tilfældet inden for AF.
Jeg vil endvidere spørge ministeren, hvilken indflydelse de målrettede kurser og tilskudsordninger, der er indeholdt i lovforslaget, har på en reduktion af arbejdsformidlingens kursustilbud.
Jeg mener, det kan være ganske interessant at få afklaret, og jeg håber, at arbejdsministeren kan kaste lys over disse spørgsmål.
Vi fortsætter seancen med lovforslag nr. L 258 inden for det samlede lovkompleks, hvor det er opgjort, at der skal være kompetencegivende uddannelser, sammenhængende uddannelsesforløb og individuel kompetenceafklaring inden for AMU.
Arbejdsmarkedsuddannelserne skal omfatte ikkefaglærte personer med erhvervsuddannelse, arbejdsledere, laboranter, videregående teknikere og personer med erhvervs- og akademiske uddannelser.
Lad mig sige, at vi har brug for alle på arbejdsmarkedet.
Af denne del af det samlede lovkompleks fremgår det imidlertid, at der primært sigtes mod efteruddannelse af beskæftigede med hensyn til erhvervsrettede kvalifikationer, tværfaglige behov og virksomhedernes behov for arbejdskraft på de forskellige områder.
Efter Dansk Folkepartis opfattelse er lovforslaget et målrettet sigte mod uddannelserne, men jeg mener, det er nødvendigt at advare imod et tungt administrativt system for uddannelserne, der er så bredt sammensat, at det kan medføre problemer.
Lad mig kort sige om sammenlægning af AMU-centre og erhvervsskoler, at Dansk Folkeparti ikke har indvendinger imod, at det sker.
Vi betragter sådanne sammenlægninger som rationaliseringsbesparelser og effektivisering af institutionerne, som også kan være forbillede for andre sammenlægninger.
Dansk Folkeparti har sympati for dette forslag fra arbejdsministeren, og jeg skal derfor tilsige det vor fulde støtte.
Det sidste lovforslag i rækken drejer sig om orlov til børnepasning, og her må vi jo sige, at vi genkender dette forslag som et fingeraftryk fra SF og Enhedslisten i den aftale, der er indgået med regeringen og de andre partier i forbindelse med finansloven, og at Dansk Folkeparti går ind for, at forældre skal stilles frit med hensyn til den form for børnepasning, de ønsker, og at pengene følger børnene.
Vi har tidligere behandlet stort set det samme forslag
her i Folketinget, og det, der for mig at se stadig falder i øjnene, er, at det i forslaget opretholdes, at forældre til børn i alderen 3-8 år kan gøre brug af halvdagspasning af barnet eller børnene i offentligt dagtilbud under pasningsorloven.
Jeg mener, at den bestemmelse i lovforslaget skal fjernes.
Der bør ikke være mulighed for at optage en plads i en institution, hvor der i forvejen er ventelister i mange kommuner, og jeg kan derfor ikke tilsige Dansk Folkepartis støtte, medmindre der sker ændringer med hensyn til halvdagsplads i offentlige institutioner.
Til slut kan jeg sige, at Dansk Folkeparti vil indgå positivt i udvalgsbehandlingen af det samlede lovkompleks.