Kim Behnke (FRI), 2000-04-13:
Det er lidt sjovt, for førstebehandlingen af denne sag har mest drejet sig om proceduren: Hvorfor har vi her et lovforslag, der udspringer af, at Retsudvalget den 24. februar afgav en beretning?
Det er ikke ret mange, der har talt om selve indholdet, og det er jo, fordi vi tilsyneladende alle sammen er enige om de fire punkter, som branchen - og ikke kun Kasinoforeningen, men hele branchen, medarbejdernes fagforeninger osv. - henvendte sig med til Folketinget og sagde: Vi har fire konkrete problemer: Vi har det problem, at der er krav om, at man skal betale mindst 40 kr. i entré for at komme ind, og det giver kasinoerne en konkurrenceforvridning i forhold til, hvis man vil spille andre steder.
Så er det også sådan, at mindsteindsatsen i spillemaskinerne er 5 kr., og det betyder, at man ganske hurtigt kan få aftenen til at gå, selv om man har mange penge med sig.
Vi har altså et ønske om at få mindsteindsatsen sat ned.
Det tredje ønske er med hensyn til reglerne, hvis man er så heldig at vinde en stor gevinst.
Vi havde for ikke så længe siden et eksempel fra Århus, hvor en spiller var så heldig at vinde over 4 mio. kr., og så er det jo ikke særlig betryggende, at vedkommende sådan set kun har den mulighed at få pengene udbetalt kontant, frem for at man fra kasinoet kan udbetale pengene på en check.
Og endelig ønsker vi at beskytte kasinoet mod falskspillere.
Disse fire punkter blev formuleret i et ønske om, at Folketinget ville ændre og forbedre lovgivningen med det ene formål, at de danske kasinoer kan få en bedre drift, end de har haft hidtil, og når de oven i købet bakkes op af den samlede branche, burde det normalt ikke give anledning til problemer.
Nu er det jo ikke sådan, som justitsministeren lidt antydede, at der skulle være nogle her i salen, som er i lommen på nogen.
Vi er faktisk nogle stykker, som er parate til at kæmpe for en sag, bare fordi vi synes, det er korrekt, og ikke fordi vi har udsigt til egen vinding eller noget som helst, og det er korrekt at kæmpe for denne sag af den simple årsag, at vi faktisk synes, det er godt, at der er fem kasinoer i Danmark, og der er jo ingen grund til at give dem dårligere konkurrencevilkår, hvis vi kan hjælpe dem på nogle konkrete punkter.
Og som hr. Søren Søndergaard ganske rigtigt nævnte, havde justitsministeren jo ingen væsentlige eller saglige argumenter i den anledning, og derfor står vi så her i dag. Så er der nogle ting, som ikke er taget med, men som der også er blevet rejst spørgsmål om, f.eks. afgiftsgrænsen.
Så er der det spørgsmål, som hr. Peter Skaarup var inde på, nemlig om de offentlige kontrollanter.
Der er i hvert fald fem kommuner her i landet, som synes, det er meget rart at have disse kontrollanter, fordi det giver et ganske betragteligt provenu til den lokale kommunekasse, men det var jo dybest set ikke det, der var meningen fra starten.
Meningen var, at man skulle tage en medarbejder fra den lokale told- og skatteforvaltning, så man var sikker på, at kontrollanten var uafhængig.
Det var ikke meningen, at kommunerne skulle tjene penge på det, og derfor er der opstået en urimelig forskel mellem den faktiske udgift til medarbejderen og den udgift, der bliver faktureret til kasinoet.
Ministeren skal glæde sig over, at det er ham som minister, der får forslaget vedtaget, og at han til evig tid vil fremstå som den, der fik tingene her ført igennem.
Så er der diskussionen om registrering af falskspillere.
Ministeren har i dag fremført, at det væsentligste problem for regeringen er, at man ikke ved, om der i de andre lande er en national lovgivning, som forpligter kasinoerne til at slette oplysningerne.
Men her begår ministeren jo en fejl, for det forhold er ikke længere reguleret af national lovgivning; det er reguleret af direktivet, og direktivets artikel 6, stk. 1, taler både om pligt til ajourføring, pligt til berigtigelse af fejldata og sidst, men ikke mindst, pligt til sletning.
Pligten for andre lande til at ajourføre, berigtige og slette behøver altså ikke være hjemlet i den nationale lovgivning; det er hjemlet i direktivet.
At vi så i Danmark har dobbeltkonfekt, at vi både har direktivet og national lovgivning, skal jo ikke komme de andre lande og den gode sag til skade.
Ministeren har lige været heroppe i forbindelse med dialogen med hr. Søren Søndergaard og gjort opmærksom på, at det er et EF-direktiv, der regulerer forholdet, og når det er tilfældet, må det også være sådan, at det er EF-direktivets artikel 6, stk. 1, der regulerer de andre landes kasinoers pligt til at sørge for en korrekt sletning, i det omfang der er behov for det.
For os at se
er der derfor slet ikke nogen problemer.
Man har forsøgt at fernisere sig ind i et hjørne
på det punkt, men det er helt unødvendigt.
Når man i øvrigt tænker på, hvordan EU's direktiv om personregistrering i øvrigt er blevet behandlet i Danmark, har det jo også vist sig, at på ganske mange punkter har regeringen gennem tiderne været unødigt forsigtig og unødigt overimplementerende i sin håndtering af sagerne, så det er vores forventning, at når vi har fået denne sag gennemgået
grundigt i Folketingets Retsudvalg, kan vi blive enige om, at de bestemmelser, der er i direktivet, er tilstrækkelige til at sikre retssikkerheden.
Og så glæder vi os i Frihed 2000 over, at den beretning, som vi tog initiativet til, har udløst et lovforslag, som vi naturligvis støtter fuldt ud.