Ole M. Nielsen (KRF), 1999-01-28:
Vi synes, at »Affald 21« er et ganske udmærket stykke papir, et godt arbejde.
Der er masser af gode forslag, som man kan arbejde videre med.
Men kendsgerningen er jo, at vi er kommet bagefter målsætningen i handlingsplanen for 1993-97.
Målsætningen er simpelt hen skredet.
Og det er jo ingen tilfældighed.
Det ligger helt enkelt i, at man havde ønsker om en økonomisk politik, en økonomisk vækst med henblik på at øge beskæftigelsen, og det er altså ikke nemt at have økonomisk vækst og øge beskæftigelsen, uden at vi øger forbruget.
Vi er utrolig lystne i forhold til at forbruge i Danmark. Vi er også kommet bagefter med håndteringen af affaldet. Det er meget karakteristisk i turistområderne.
Her er man meget bevidst om det.
Når tyskerne kommer her op, kan de slet ikke finde ud af, at de skal putte al deres affald i én sæk.
De er vant til, at det skal puttes ned forskellige steder og behandles forskelligt.
Det er nærmest på grænsen af, at vores manglende affaldssortering skader turismen.
Så der er god grund til at hanke op i den side.
Der er mange fronter at arbejde på: Indsamling fra industrien f.eks., ændringer i materialeforbrug.
Der er brug for fordomsfrihed, brug for mange forskellige instrumenter til at påvirke vores adfærd.
Men det allervigtigste er, at forbrugerne bliver bevidste om, hvad det handler om.
Og forbrugerne er jo altså ikke nogle andre. Det er os selv.
Det er os alle sammen.
Det er langt vigtigere, at forbrugerne er opmærksomme, at vi selv er opmærksomme på, hvordan vi behandler tingene, end at vi udpeger enkelte syndebukke i samfundet. Her kan jeg jo ikke undlade det lidt sure opstød, at generelt har regeringens ambitioner ikke været nær så høje på affaldsområdet - eller også er indsatsen i hvert fald slet ikke lykkedes - og ikke haft samme omfang som ambitionerne og indsatsen over for landbruget.
Bedre sortering, bedre behandling og større genanvendelse er alt sammen okay, men det er bevidstheden om vores livsstil, der vil flytte noget. Så kan jeg ikke undlade at bemærke, at i Kristeligt Folkeparti har vi jo fremsat et forslag om at nedsætte en værdikommission, ikke en kommission, som skal finde ud af, hvad det er for nogle værdier, vi skal have for vores liv i det samfund her, men en kommission, som kan være igangsættende for en bevidstgørelse og en værdidebat.
Hvis den debat kan trænge ud til folket, er vi helt sikre på, at hvis folk blev mere opmærksomme på, hvad det handler om, så kunne vi få nogle andre mål for vores samfund end et stadigt større forbrug, så kunne vi få nogle andre værdier trukket frem, så kunne vi også komme til at nedbringe vores CO2-udslip f.eks., og så kunne vi reducere vores affaldsmængder. Affaldsbjergenes størrelse er et udtryk for, hvad det er for nogle værdier, vi sætter højst.
Det er spændende, at Socialdemokratiets ordfører, fru Pernille Blach Hansen, er åben over for at gå længere end det forslag til vedtagelse, som har bred tilslutning, men som efter min mening er for slap.
Det er spændende, at ordføreren går længere, altså længere med at acceptere, at målet må være minimering i stedet for kun stabilisering.
Vi kan støtte SF's forslag til vedtagelse.
Jeg genkender alle ordene i forslaget fra Kristeligt Folkepartis arbejdsprogrammer.
Og vi støtter i høj grad, at vi skal tilbage til målene fra handlingsplanen for 1993-97.
De mange gode ord, som jeg kan genkende i SF's forslag, er f.eks.: eliminere problematiske stoffer, genanvendelse af organisk affald inkl. spildevandsslam og tilbagetagningsordninger - det er et virkelig godt begreb, en god ting at arbejde med.
Jeg genkender ordene »produkternes holdbarhed«.
Det er jo fuldstændig tåbeligt, så billige elektriske apparater er; vi køber dem, og smider dem væk, for de kan ikke repareres. Der er ordene »genanvendelsesmuligheder og reducering af indholdet af kemikalier«.
Og som den sidste pind i forslaget til vedtagelse: »etablering af et program for at sikre teknologisk udvikling inden for affaldsbehandling og genanvendelse«. Vi kan tilslutte os SF's forslag til vedtagelse.