runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Per Stig Møller (KF), 2002-04-18:
Det skal jeg gøre ganske kort.
Selvfølgelig vil det være bedst, hvis vi har en international retsorden, hvor vi har alle spilleregler på plads og tid nok til at løse alle problemer efter spillereglerne. Det er bare ikke altid, verden er sådan, og derfor kan man ikke ansvarligt stå og sige, at sådan skal det altid være, at sådan er det bedst, det arbejder vi for.
Jeg sagde også i forbindelse med tvistbilæggelser, at sådan bør det være.
Men sådan er det jo ikke altid.
Og jeg vil ikke stå her og sige, at EU, Danmark, USA skal afholde sig fra at træffe afgørende, vitale beslutninger, der kan redde tusinder af menneskeliv, fordi folkeretten har et hul.
Vi kan da arbejde på at få stoppet hullet, men da hullet kun skal stoppes og kan stoppes, og når det er stoppet kun kan føre til handling efter en fælles vedtagelse, så er der jo altid situationer, hvor man kan risikere, at nogle blokerer vedtagelsen, og at folk til gengæld dør på grund af det.
Så derfor: Ja, vi arbejder for internationale aftaler.
Nej, vi vil ikke være med til at stå med hænderne over kors, hvis vi kan forhindre dødsfald.
Og i Mellemøsten- og i Israel-sagen har vi jo også her i EU i mandags sagt til Israel: Vi vil have humanitære korridorer ind til Jenin og ind til Ramallah, således at nødhjælpen kommer frem.
Vi var det første land, som protesterede kraftigt over, at nødhjælpen ikke kom frem og ambulancerne blev ødelagt. Så der er ikke noget at komme efter dér, hvis vi skulle have det lille hip til israelpolitikken.
Selvfølgelig skal palæstinenserne ikke omkomme, fordi der er et hul i folkeretten.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-04-18:
Det, vi har bedt fru Charlotte Antonsen om at svare på, er jo ikke detaljer.
Det er generelle målsætninger.
Hvilke visioner har man for et dansk formandskabs politik?
Derfor synes jeg da, at det er rimeligt at spørge om, hvorvidt regeringen har et praktisk indhold i den der påstand om, at man vil tage fra de rige og give til de fattige, hvilket jo i høj grad er en tanke, som Enhedslisten går ind for.
Men der kommer ikke rigtig noget svar, når man spørger.
Jeg synes, det er pinligt internationalt for den danske regering, at den ikke har kunnet tilslutte sig den generelt accepterede internationale målsætning om, at fattigdommen skal halveres inden for en 10-års-periode.
Det synes jeg er pinligt, og jeg forstår ikke, hvordan regeringen kan sabotere en sådan udvikling.
Jeg ved da godt, at så kan man ikke samtidig skære ned på ulandsbistanden, og der har den danske regering selvfølgelig et problem.
Men det er da noget, som den danske regering bliver nødt til at gøre op med sig selv inden Johannesburgtopmødet, for hvis man fra dansk side fastholder et arbejde, der går ud på at underminere den internationale enighed om at bekæmpe fattigdom, bliver det danske formandskab jo ikke en succes, i hvert fald ikke i forbindelse med Johannesburgtopmødet.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2002-04-18:
Efter de første par korte bemærkninger får jeg lyst til at sige, at jeg da egentlig synes, at det er ganske udmærket, at Venstres ordfører nu i en EU-debat sådan anlægger en holdning om et lidt mere roligt tempo i udviklingen af EU.
Det hele skal ikke nødvendigvis gå så stærkt.
At nogle så kalder det et lavere ambitionsniveau - det kunne også være et spørgsmål om, at man fik EU-tempoet sat lidt ned, så man kom i lidt større samklang med befolkningens ønsker.
Det er sådan lidt pudsigt, det må jeg give
fru Charlotte Antonsen ret i, for tidligere er Venstre tit blevet beskyldt for, at det er gået alt for hurtigt, og at de har haft alt for store visioner.
Nu anlægger Venstre så det, som nogen vil kalde et lavere ambitionsniveau, eller også er det et mere realistisk ambitionsniveau, og så får Venstre også tærsk for det.
Men det skal jeg sådan set blande mig udenom. Fru Charlotte Antonsen nævnte én ting i sit ordførerindlæg, nemlig at der i forbindelse med udvidelsen var nogle udeståender, var nogle ting, der var uafklarede, herunder bl.a. det med Irland og Nicetraktaten.
Jeg kunne egentlig godt tænke mig at få uddybet, hvad der lå i det i forhold til det danske formandskabs ambition om at løfte en udvidelsessag, når den irske situation er uafklaret.
Henrik Dam Kristensen (S), 2002-04-18:
Jeg vil gerne sige til fru Charlotte Antonsen, at jeg ikke tror, at der er nogen, der forlanger detaljer i dag.
Det, vi efterlyser, er visioner på nogle af områderne.
Dem kan man jo så tit høre både regeringsmedlemmer og medlemmer af regeringspartierne udtrykke i aviserne.
Så må man vel også kunne gøre det her fra talerstolen.
Fru Charlotte Antonsen siger, at der er tre prioriteter, nemlig Østudvidelsen, Østudvidelsen og Østudvidelsen.
Jeg er meget glad for, at statsministeren undervejs sagde, at al kraften ikke skal satses på udvidelsen.
Det er sådan en udtalelse, som vi selvfølgelig vil holde statsministeren og regeringen fast på.
Jeg tror, at samtlige partier i Folketinget er enige i den, og vi vil bakke regeringen op til enhver tid, så der kan blive så stor succes omkring udvidelsen som overhovedet muligt.
Men der er andre prioriteter, som også er vigtige.
Lad os bare tage et eksempel.
Det er sådan, at hvidbogen om fødevaresikkerhed har 2002 som en tidshorisont.
Det vil sige, at det er under det danske formandskab, der skal lægges linjer i forhold til salmonella og listeria og de andre vigtige fødevarepolitiske sager, der er på dagsordenen.
Hvad er prioriteterne her?
Vil man sætte det på dagsordenen?
Charlotte Antonsen (V), 2002-04-18:
Jeg kan se, at Folketingets partier har været omhyggelige i valget af taktik i dag, for det er i hvert fald en taktik, vi ikke har set før.
Det plejer altid at være sådan, at Venstre bliver beskyldt for, at vi er alt for villige i EU, og at vi vil alt for meget og for hurtigt.
Men denne gang har man altså haft fat i en eller anden pincet, og så efterlyser man, at jeg skulle have talt om alverdens detaljer om det ene og det andet og det tredje.
Ja, vi skal nok komme ind på flere detaljer, når vi når til forespørgslen den 21. maj, som alle partierne står bag, hvor vi jo har en mulighed for at gå i detaljer med det danske formandskab.
Det er Folketingets partier bevidst, at man ikke i EU går ind i detaljer og drøfter det kommende danske formandskab, så længe vi har et spansk formandskab siddende, for så bliver der total forvirring, og det er meget uvenligt over for det spanske formandskab.
Det er i øvrigt ikke noget, man plejer at gøre, og derfor kommer der ikke så mange detaljer.
Jeg skal dog svare på de spørgsmål, der er kommet.
Først til hr. Keld Albrechtsen: Vi tager fra de rige og giver til de fattige i EU.
Det, jeg tænker på, og det, jeg nævnte i min ordførertale, var strukturfondene.
Det ligger i sagens natur, at hvis der kommer flere fattige ind, er der altså nogle, der tidligere har fået store beløb fra strukturfondene, som så ikke længere kan få.
På sigt gælder det også landbrugspolitikken.
I Barcelona lykkedes det os at hæve gennemsnittet for støtten for ulandsbistanden.
Var det ikke et vigtigt resultat, vil jeg spørge hr. Keld Albrechtsen.
Det er rigtigt, at vi definerer fattigdom anderledes i Danmark, end vi gør i de andre lande, og derfor kunne vi ikke være med i den fattigdomsdefinition, men det har jo intet at gøre med bekæmpelse af fattigdom.
Det var en rent teknisk diskussion.
Resultatet af Barcelonamødet var, at vi hævede Europas ulandsbistand med et betragteligt antal milliarder.
Johannesburg vender vi tilbage til.
Det er klart, at Venstre har samme målsætning på det miljøpolitiske område, som den forrige regering havde.
Vi har lidt andre virkemidler, og derfor har vi i øjeblikket en debat mellem den nye Venstremiljøminister og nogle ordførere fra Socialdemokratiet og SF.
Men vi har samme målsætning, og det skal selvfølgelig også være det, der bærer vores EU-formandskab på miljøområdet.
Fødevarer blev der spurgt om af hr. Jeppe Kofod.
Vi ønsker for at tage noget konkret at styrke fødevaresikkerheden.
Vi ønsker at forhindre, at arbejdere får asbest.
Så der ligger en masse konkrete sager, og hvis hr. Villy Søvndal ville tage sig tid til at læse europaudvalgspapirerne, kunne han læse alverdens detaljer om det danske formandskab.
De ligger allerede i dag i svar til Europaudvalget.
Villy Søvndal (SF), 2002-04-18:
Jeg synes, at jeg fik et ikkesvar fra fru Charlotte Antonsen, for vi er jo overhovedet ikke uenige om - det er fru Charlotte Antonsen sig formentlig også meget bevidst - at udvidelsen for SF er det helt overordnede vigtige i den proces, vi skal i gang med.
Men normalt har det været sådan, at når lande havde formandskabet, havde de nogle ting, som specielt de lande var optaget af.
Det svenske formandskab havde nogle punkter, der var helt oplagte punkter for det svenske formandskab.
Men det kan godt være, at jeg har hørt forkert, men jeg har faktisk kun hørt to udmeldinger i den offentlige debat om, hvad der var vigtigt for et dansk formandskab.
Det var europaministeren, der pegede på, at det er vigtigt at inspirere andre europæiske lande til at holde fremmede ude. Og så tror jeg, det var i går, at sundhedsministeren nævnte et fælles europæisk initiativ imod fedme.
Det kan være meget på sin plads, men man kan stadig væk godt spørge også i forhold til kompetencefordeling og sådan noget, om det er det vigtigste punkt.
Undskyld mig, men det, jeg savner, er lidt svung over det her, lidt visioner og fremtidsvisioner for det kontinent, vi befinder os på.
Eksisterer sådanne?
Elisabeth Arnold (RV), 2002-04-18:
Der var jo ikke ret meget af det, fru Charlotte Antonsen nævnte i sin tale, som man kan være uenig i.
Vi er i hvert fald fra radikal side helt enige i hovedprioriteten, nemlig udvidelsen med de øst- og centraleuropæiske demokratier.
Men jeg synes nok, at fru Charlotte Antonsen slap meget hurtigt og meget let igennem de vanskeligheder, der faktisk forestår.
For eksempel blev det nævnt, at de nuværende landbrugsordninger løber frem til 2006, men udvidelsesforhandlingerne skal jo være afsluttet i år.
Jeg synes, det ville have været klædeligt, hvis fru Charlotte Antonsen kunne komme herop og sige, hvad det konkret er for nogle vanskeligheder, som skal overvindes, og som skal klares under det danske formandskab.
Hvis ikke det danske formandskab løfter den opgave, er udsigterne jo lange, for efterfølgende kommer der nogle lande, som måske er mindre godt i stand til at klare de vanskeligheder, som Danmark burde kunne klare.
Så jeg synes, at det ville være godt med en lidt mere realistisk og lidt mere tilbundsgående beskrivelse af de reelle problemer fra Venstres side.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-04-18:
Det, regeringen har at byde på, lyder ikke ret ambitiøst.
Men jeg vil godt stille et konkret spørgsmål om det, der dog antydes, altså at man skal overføre midler fra den rige del af verden til den fattige.
Men hvorfor arbejdede regeringen så på i forbindelse med Barcelonatopmødet at underminere EU's fattigdomsmålsætning om halvering af fattigdommen inden 2010?
Det var en målsætning, som den danske regering fik undermineret, således at topmødet i Barcelona vedtog en svækket fattigdomsmålsætning.
Men skal det, man siger nu, forstås sådan, at den danske regering nu går ind for, at FN's opfordring om halvering af fattigdommen skal man kæmpe for både på Johannesburgtopmødet og andre steder?
Det ville unægtelig være positivt, hvis det var tilfældet.
Men jeg er meget spændt på at høre, om det har konkret form, eller om det bare er tomme ord.
Charlotte Antonsen (V), 2002-04-18:
Regeringen og Venstre har meget, meget travlt, når vi taler om EU.
Det var i øvrigt ikke nogen af dem, hr. Villy Søvndal nævnte.
Det drejer sig om Østudvidelsen, Østvidelsen og Østudvidelsen.
Det, der er meget magtpåliggende for os, er, at vi ikke forkludrer Østudvidelsen ved at komme med alverdens nye ting.
For hver gang, man kommer med et nyt kontroversielt forslag i EU, lægger man samtidig også op til en ny splid i EU.
Vi har ikke behov for splid.
Det er klart, at der kommer en stribe andre sager på dagsordenen under det danske formandskab.
Nu har vi jo ikke tidobbelt taletid i dag, og som bekendt er det jo en forespørgsel, som både drejer sig om det nuværende spanske og om det kommende danske formandskab.
Men det er klart, at der kommer en række emner op.
Der kommer miljø, som hr. Jeppe Kofod spurgte om.
Der kommer asbest på arbejdsmarkedsområdet, som man allerede er blevet orienteret om i Arbejdsmarkedsudvalget.
Der kommer en stribe forslag, hvor hovedparten af dem naturligvis er sager, som videreføres fra tidligere formandskaber.
Vi ønsker Østudvidelsen på plads, og derfor agter vi altså ikke at forkludre det hele ved at kaste alverdens forslag på dagsordenen.
Villy Søvndal (SF), 2002-04-18:
Det er også under den kategori, der hedder efterlysninger.
Men når man tænker på tidligere formandskaber, er det ekstremt pauvert.
Jeg har kun hørt to udmeldinger i den offentlige debat om, hvad den danske regering ville være optaget af.
Det har været europaministeren, der har set det som en hovedprioritet at holde fremmede ude og inspirere EU i den sammenhæng. Så har det været sundhedsministeren, der vil gå ind og bekæmpe fedme i EU.
Jeg ved ikke, om de hænger sammen.
Men er det et udtryk for, at regeringen ikke har visioner for, hvordan verden skal formes?
Man kan jo godt melde ud.
Det har de to fagministre jo vist.
Har regeringen virkelig ikke større prioriteringer?
Jeppe Kofod (S), 2002-04-18:
Jeg vil gerne spørge Venstres ordfører, hvad man har tænkt sig, og hvad man konkret har gjort for at sikre, at det verdenstopmøde om bæredygtig udvikling, som skal foregå senere på året til august og september i Johannesburg, bliver en succes.
Jeg ved godt, at den danske regering har gjort alt, hvad man ikke skal gøre, for at sikre, at det bliver en succes, nemlig nedskæringen af ulandsbistand, miljøbistand osv.
Men hvad gør man, og hvad forestiller man sig?
Jeg har nemlig desværre ikke hørt et eneste ord om f.eks. spørgsmålet om massive investeringer i miljøforbedringer, og at man også på verdenstopmødet skal diskutere og bryde den onde cirkel, der er imellem økonomisk vækst og miljøbelastning.
Hvad har Venstre tænkt sig i den sammenhæng?
Vil man gå med ind og arbejde for at bryde den onde cirkel omkring belastning af miljøet ved økonomisk vækst, eller er man sådan set også ligeglad med det område?
Charlotte Antonsen (V), 2002-04-18:
Folketinget har bedt regeringen om en redegørelse for det nuværende spanske samt fra det kommende danske formandskab. I Europaudvalget har vi vedtaget en beretning, hvor vi lægger op til, at vi, hver gang der er et nyt formandskab i EU, skal drøfte sagen her i Folketingssalen.
Det er naturligvis for at få overblik over, hvad der sker i EU, så det ikke kun er ved særlig festlige lejligheder, som f.eks. i forbindelse med folkeafstemninger, at vi drøfter EU i Folketingssalen.
Alle partier står bag forespørgslen, og det viser jo, at der er et særdeles stort ønske om at vide, hvad der foregår i det europæiske samarbejde.
Det er vigtigt også for befolkningens forståelse for, hvad der sker, at EU-sagerne ikke alene drøftes bag lukkede døre i Europaudvalget, men at vi også bidrager til at brede debatten ud, ved at vi drøfter sagerne åbent her i Folketinget.
Besvarelse
Holger K. Nielsen (SF), 2002-04-18:
Jeg må sige, at i betragtning af hr. Troels Lund Poulsens ungdommelighed skuffer det mig, at han ikke har mere fantasi.
Han taler som en ældgammel politiker, der bare siger det hele igen og igen og igen.
Kunne det ikke tænkes, at der kunne diskuteres EU-politik, at der kunne diskuteres et europæisk svar til USA, uden at man tager undtagelserne ind.
Hvad har
undtagelser med det at gøre?
Det, jeg siger, er, at vi jo ikke forestiller os, heller ikke regeringen, det fremgik jo også klart af den tidligere udtalelse, at man på det militære plan skal udfordre USA
, det ligger ikke i vores forslag til vedtagelse.
Vi ønsker ikke, at EU skal være en militær stormagt, men vi ønsker et stærkt EU-samarbejde, som kan definere en anden sikkerhedspolitik, som tager de globale problemer alvorligt, som tager den internationale retsorden alvorligt, som tager FN alvorligt, som tager WTO alvorligt i modsætning til USA, der efterhånden er blevet ligeglad med international ret og international lov og orden.
Troels Lund Poulsen (V), 2002-04-18:
Det er igen et spørgsmål til hr. Holger K. Nielsen med hensyn til den brandtale, hr. Holger K. Nielsen nu holdt om vigtigheden af at samarbejde i EU.
Det er jeg jo fuldstændig enig med hr. Holger K. Nielsen i.
Jeg glæder mig så bare til at se, hvornår hr. Holger K. Nielsen og SF så ønsker, det er nødvendigt, at man ser på de forbehold, som vi har i øjeblikket, og som hr. Holger K. Nielsen og partiet SF har været de største advokater for.
For med det brændende, glødende EU-hjerte, hr. Holger K. Nielsen nu pludselig har fået, så må det jo være tiden, hvor han kan fortælle, hvornår det er nødvendigt med et opgør.
Holger K. Nielsen (SF), 2002-04-18:
Et svar til hr. Troels Lund Poulsen, som spørger, om det er et opgør med vores tidligere politik: Ja, i forhold til for 15 år siden så er der tale om et kraftigt opgør.
Men ikke i forhold til vores politik omkring undtagelserne, for det her har intet som helst at gøre med undtagelserne.
En fælles forsvarspolitik inden for EU har jo ikke noget som helst at gøre med, at vi skal føre en selvstændig linje i forhold til USA.
Der er jo ingen, der drømmer om - heller ikke regeringen - at vi skal matche USA militært.
Det er jo helt urealistisk.
Det vil man jo heller ikke.
Det, det drejer sig om, er, at man på det økonomiske, det diplomatiske og det politiske område er villig til at føre en selvstændig linje i forhold til USA.
Det betyder selvfølgelig ikke, at man pr. definition skal være i konflikt med USA.
Det betyder, at man fører en selvstændig linje i den forstand, at hvis der bliver konflikter, så er man også villig til at tage konflikterne i stedet for som i øjeblikket, hvor man bøjer af, hvor man bøjer sig i støvet.
Der er det vigtigere, at man som statsminister kommer over og taler med George W. Bush og klapper ham på ryggen, frem for at fremføre de meget store og vanskelige spørgsmål, der diskuteres i øjeblikket.
Det er det, det handler om i den europæiske politik.
Det er en politik, som andre europæiske politikere har forsøgt at fremføre: Chris Patten, Joschka Fischer, Védrine og andre, og hvor den danske regering er et ekko af den amerikanske.
Det er i den sammenhæng, vi skal se en selvstændighed i Europa i forhold til USA.
Jeppe Kofod (S), 2002-04-18:
Blot til hr. Holger K. Nielsen: Vi er også i Socialdemokratiet dybt forbløffede over den tone, som statsministeren vælger at bruge i den debat her.
Men som i den her debat og i så mange andre debatter her i salen
har vi altså set, at regeringen hellere vil føre en ukonstruktiv tone og blokpolitik i stedet for at prøve at samarbejde om væsentlige udfordringer, der står foran os.
For os har det været vigtigt, at vi sikrer, når Danmark overtager EU-formandskabet til efteråret, at den danske regering lægger sig på en linje sammen med de andre øvrige EU-lande, og man ikke fører en selvstændig linje og ikke følger EU-linjen og koordinationen, for man har set tendenser til, og vi nævnte nogle eksempler i vores ordførerindlæg, at den danske regering har ført en linje, som ikke stemte overens med de øvrige EU-landes, og det synes vi er dybt, dybt beklageligt.
Vi er glade for forslaget til vedtagelse.
Vi er glade for, at man har fået et forslag, der er fremsat af partier minus Dansk Folkeparti, som jo heller ikke stemmer for dette her forslag.
Troels Lund Poulsen (V), 2002-04-18:
Det er et spørgsmål til det forslag til vedtagelse, som hr. Holger K. Nielsen er kommet med.
Det er et spørgsmål, som går på, at der i forslaget står: »at arbejde for en selvstændig europæisk linje«, hvor jeg gerne vil have at vide, om det så er et opgør med den politik, SF tidligere har haft om, at man skulle have et forsvarsforbehold i det europæiske samarbejde.
Er det, hr. Holger K. Nielsen står og siger fra Folketingets talerstol, et opgør med den hidtidige politik?
Holger K. Nielsen (SF), 2002-04-18:
... at der er nogle klare skillelinjer, så folk kan se, at der her i Folketinget er forskelle i holdning til, hvordan vi skal håndtere de her store internationale spørgsmål.
Hører man på debatten, så er der jo forskelle.
Det er ærgerligt, at det ikke lykkedes at få de forskelle manifesteret i nogle vedtagelser, og at vi i stedet har fået et forslag til vedtagelse, der i hvert fald af regeringen vil blive brugt til, at den kan legitimere sig og den politik, den har ført.
Henrik Dam Kristensen (S), 2002-04-18:
Jeg har fuld respekt for, at man ikke kan gå i detaljer med det danske formandskab på det her tidspunkt, og det bliver der også en senere lejlighed til.
Jeg var måske nok en anelse skuffet over, at partiet Venstre ikke kunne tegne i hvert fald nogle lidt bredere linjer, der fortalte, hvad man ønsker, at formandskabet skal ende med. Jeg er med på, at der er mange problemer på strækningen, men hvad vil Venstre f.eks. på forbrugerområdet? Hvad vil Venstre, når det gælder miljø?
Hvad vil Venstre, når det gælder energipakken?
Der er ud over selve formandskabet en række helt centrale spørgsmål, som kommer til diskussion i andet halvår, når det gælder udvidelsen.
Det tror jeg vi har bred enighed om i Danmark.
Så jeg synes, at vi også i dag skulle bruge lejligheden til at trække den lidt bredere linje: miljø, forbrugerbeskyttelse osv., osv.
Men det hørte vi ikke noget om fra Venstre, det vil sige, at Venstre måske ikke har nogen holdning og ikke noget synspunkt på det område.
Kristen Touborg (SF), 2002-04-19:
Jeg vil gerne sige tak for debatten her i dag.
Det er efter min opfattelse fortsat vigtigt at tage den diskussion om, hvordan forholdene skal være for kommunestyret, og det er ikke mindre vigtigt nu, end det har været tidligere, kan man vist roligt sige.
Så vil jeg også godt sige tak til de partier, som har støttet SF's forslag eller har støttet principperne i forslaget.
Vi mener klart, at da borgmesteren er tillagt et særligt ansvar, nemlig et administrativt ansvar, er der en begrundelse for, at det skal være muligt, såfremt borgmesteren efter kommunalbestyrelsens mening ikke forvalter sit ansvar ordentligt, at afsætte denne.
Vi har valgt, at det skal være med to tredjedeles flertal med den begrundelse, at det naturligvis aldrig må være sådan, at der begynder at blive spekuleret partipolitisk i sagen mod en borgmester.
Men kan en kommunalbestyrelse fremvise et meget stort flertal, er det altså også efter vores opfattelse meget vigtige grunde til, at borgmesteren dermed må gå. Dertil kommer, at vi også udmærket kunne have den vedtagelse, at det i sidste instans også skulle godkendes af indenrigsministeren.
Det var der jo faktisk ikke noget i vejen for.
Vi er enige i, at ro og stabilitet er vigtigt i den kommunale forvaltning, men det er lige bestemt, hvad man ikke opnår i nogle ganske bestemte og få situationer, nemlig dér, hvor borgmesteren kører sit eget løb helt uden om det kommunale styre i øvrigt.
Jeg er overbevist om, at allerede muligheden for, at et stort flertal kunne afsætte borgmesteren, ville have en præventiv virkning.
Det har været nævnt nogle gange i dag, at forslaget her jo ikke ville løse Farumsagen, og det er korrekt sådan direkte set, som forholdene er nu.
For det kunne give et andet forløb, hvis det var sådan, at muligheden forelå.
Jeg skal ikke forlænge debatten yderligere her og nu, for det er jo tredje gang, vi har den.
Jeg håber, at vi får et godt udvalgsarbejde om forslaget.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2002-04-19:
Hvis det er konservativ beton, der er tale om, så er det jo et plusord.
Tak for de pæne ord fra hr. Touborg.
Jeg vil fastholde, at jeg ikke har kendskab til aktuelle sager, der begrunder gennemførelse af SF's forslag.
Det kan ikke hjælpe noget at relatere til Farum, for som jeg sagde før, der ville næppe, efter hvad jeg ved, være et flertal på to tredjedele i Farum for at afsætte den siddende borgmester.