runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2003-04-02:
... man gøre det med henblik på familiesammenføringsreglerne?
Jeg vil gerne understrege over for statsministeren, at så vidt jeg ved, er der ikke blevet fremsat forslag, mens vi har været i regering, hvor formålet har været at undgå tvangsægteskaber, som vi ikke har stemt for.
Vi har været villige til virkelig at gøre, hvad der er at gøre mod tvangsægteskaberne. Vi har i sidste uge fremsat et helt nyt forslag til, hvad vi mener, der skal ske på familiesammenføringsområdet, hvor vi lægger os tæt op ad EU's fællesregler, og så er vi samtidig kommet med en række nye forslag til, hvad man kan gøre i forhold til tvangsægteskaberne, bl.a. kriminalisere dem.
Det synes vi at der er al mulig grund til at der gør, ligesom vi synes, der vil være al mulig grund til at sørge for, at de ulykkelige unge, der måtte være på vej ind i et tvangsægteskab, rent faktisk har et sted at gå hen, i det øjeblik et tvangsægteskab er under opsejling. Så vi kommer med en række forslag, og vi er også modtagelige for andre ideer, men vi vil ikke være med til at lave en lovgivning eller understøtte en lovgivning, der betyder, at alle, der ikke er fyldt 24 år, og hvor den samlede tilknytning til Danmark ikke er større end til et andet land, ikke kan få familiesammenføring.
Det går ganske enkelt ikke.
Derfor vil jeg gerne spørge statsministeren endnu en gang: Er det statsministerens holdning, at forbeholdet på indre retlige anliggender skal ophæves?
Og i så fald: Hvordan vil ...
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-04-02:
Først må jeg sige til fru Elsebeth Gerner Nielsen, at det problem, der kan opstå for danske statsborgere - og det har vi erkendt hele tiden kunne opstå - er et meget, meget lille problem i forhold til det meget store problem, vi får løst,
nemlig sat en stopper for mange tvangsægteskaber.
Så siger fru Elsebeth Gerner Nielsen, at man kunne finde så mange andre midler til at undgå tvangsægteskaber.
Så er det da mærkeligt, at Det Radikale Venstre ikke gjorde andet end at modarbejde, modarbejde og modarbejde alle forslag til at forebygge eller begrænse antallet af tvangsægteskaber i den tid, Det Radikale Venstre sad i regeringen. Her har hr. Peter Skaarup jo fuldstændig ret: Det er ikke mindst takket være Det Radikale Venstre, at vi sidder med det problem, vi har i dag.
Det er Det Radikale Venstre, der ikke har gjort noget som helst for at forhindre tvangsægteskaber.
Derfor var vi nødt til at gøre noget.
Det er en firkantet regel.
Jeg skal sige til hr. Bjarne Laustsen, at det ville have været en fordel, hvis Danmark ikke havde sit forbehold, for så kunne vi nemlig have været med til at stemme om det her direktiv, og gennem vores indflydelse måske have fået det til at se anderledes ud.
Så selvfølgelig har det været en svaghed for Danmark at have sit forbehold, for så var vi sat uden for indflydelse.
Nu sidder vi så og skal tage stilling til et direktiv, vi ikke selv har haft indflydelse på.
Til hr. Peter Skaarup kan jeg kun sige, at jeg deler fuldstændig den opfattelse, at der ikke er tale om nogen flugt af unge danskere til udlandet som følge af disse regler om familiesammenføring.
Peter Skaarup (DF), 2003-04-02:
Fru Elsebeth Gerner Nielsen siger, at der er et vældigt problem her, hvor der er danske statsborgere, der tager til Sverige for at blive gift, men kan statsministeren ikke bekræfte, at der ikke er nogen endelig dokumentation for, at der skulle være tale om en stor flugt af danske statsborgere til Sverige med det formål?
Kan statsministeren ikke også bekræfte, at det er den gamle regering, der sidder med skylden for, at vi nødvendigvis har måttet indføre nogle stramninger på det her område, sådan at vi imødegår de tvangsægteskaber, som har været et kæmpe problem for de indvandrerpiger og -drenge, der er kommet til landet? Jeg må sige, at jeg er meget enig med statsministeren i, at der er mange indvandrerne, der er glade for de her regler, hvor man undgår at blive tvunget til at blive gift med en borger fra det hjemland, man oprindelig kom fra.
Er det forhold, at regeringen på det her punkt nødvendigvis siger, at vi skal opretholde vores egne nationale regler, netop ikke et udtryk for, at flygtninge/indvandrerpolitikken er et nationalt anliggende, som vi i Danmark med de danske vælgeres accept nødvendigvis fortsat må beholde?
Bjarne Laustsen (S), 2003-04-02:
Jeg vil gerne spørge statsministeren, om statsministeren og regeringen er imod de undtagelser, som Danmark fik i sin tid, om man ikke er enig i, at de forbehold skal væk.
Så mener jeg også, at jeg har hørt, at regeringen er for, at der skal være fælles regler på det her område.
Jeg vil så godt spørge statsministeren: Når man siger, at det har haft en virkning, skyldes det så ikke bare, at man har eksporteret problemet til vores nabolande, og at det rent faktisk kan være sådan, at man bare har udskudt effekten, fordi folk opholder sig i vores nabolande og vender tilbage, når de har nået de 24 år?
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2003-04-02:
Men der må altså også være nogle virkninger, som statsministeren ikke kan være enig i.
Jeg vil gerne give et eksempel:
En dansk statsborger rejser til USA, opholder sig og arbejder i USA i en række år, gifter sig i USA, kommer hjem og ønsker nu at bo og arbejde i Danmark igen.
Vedkommende er i stand til at forsørge sin familie og vil på ingen måde ligge samfundet til last.
Nu har den pågældende danske statsborger selvfølgelig bedt om at få mulighed for at leve sammen med sin amerikanske kone her i andet; en kone, han har haft i mange år.
Han har fået afslag på at få familiesammenføring her, fordi den samlede tilknytning til USA vurderes at være større end til Danmark.
Det er altså det, man opnår i kampen mod tvangsægteskaberne.
Det kan godt være, at man forhindrer ganske få tvangsægteskaber, men det tror jeg også at man kunne opnå på anden vis.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-04-02:
Det kunne jo næsten lyde, som om fru Elsebeth Gerner Nielsen vil indføre forskelsbehandling mellem danske statsborgere og udlændinge, indvandrere, der er her i landet.
Den regel, vi har lavet, gælder for alle.
Den gælder altså for danske statsborgere såvel som ikkestatsborgere.
Og derved er der altså ikke nogen diskrimination, som der jo ellers ville være, hvis man indførte forskellige regler.
Derfor kan jeg sige, at vi ingen planer har om at ændre reglerne, fordi de har virket fuldstændig efter hensigten.
Det, der var hensigten, var jo at begrænse antallet af ansøgninger om familiesammenføring; det var at beskytte især unge indvandrerpiger mod tvangsægteskaber.
Og vi må sige, at reglerne har virket efter hensigten, for der har været et drastisk fald i antallet af ansøgninger om familiesammenføring.
Regeringen agter at holde fast i den politik.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2003-04-02:
Det er jo rigtigt, at vi ikke er forpligtet til at gøre det, fordi vi heldigvis har vores forbehold.
I Jylland ville man sige, at det her virker, som om regeringen både vil blæse og have mel i munden, for på den ene side siger man, at man gerne vil ophæve forbeholdet på de indre retlige anliggender, og samtidig siger man, at man er glad for sit forbehold.
Jeg synes ikke, at der er sammenhæng i regeringens politik.
Jeg kan heller ikke forstå, at statsministeren synes, at det er på sin plads, at det i dag er sådan, at det er meget nemmere for en EU-borger, der bor i Danmark, at få familiesammenføring, end det er for en dansk statsborger.
Det er i dag sådan, at en dansk statsborger, der tager til et andet EU-land og arbejder eller bor der et stykke tid og vender tilbage til Danmark, vil have ret til at få familiesammenføring, fordi han kan påberåbe sig et EU-borgerskab, i modsætning til den dansker, der har passet den daglige dont i Danmark.
Synes statsministeren, at det er rimeligt, at vi på den måde forskelsbehandler EU-borgere og danske statsborgere?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-04-02:
Regeringen ønsker ikke at ændre de nye regler om familiesammenføring, simpelt hen fordi de virker og virker hensigtsmæssigt.
De virker fuldstændig efter hensigten, nemlig at begrænse antallet af tvangsægteskaber.
Den skrappe regel om en 24-års-grænse for familiesammenføring er jo bl.a. indført for at beskytte unge indvandrerpiger mod tvangsægteskaber.
Det er selvfølgelig en barsk regel, men man må sige, at den virker efter sin hensigt, og jeg tror egentlig, at mange unge indvandrerpiger er meget glade for, at de gennem denne håndfaste regel har fået en beskyttelse, som de ellers savnede. Derfor har regeringen ingen planer om at ændre reglerne, og som bekendt er vi heller ikke forpligtet til at gøre det.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2003-04-02:
Som statsministeren er inde på i sit svar, kan vi konstatere, at EU nu er stærkt på vej til at indføre fælles regler på familiesammenføringsområdet.
I Danmark har vi desværre nogle regler, som slet ikke er forenelige med EU's fælles regler.
Som det ser ud for øjeblikket, vil det blive sådan, at man har ret til familiesammenføring, når man er fyldt 21 år, og at man i øvrigt har ret til familiesammenføring i det øjeblik, man har opholdt sig i et EU-land i 2 år, måske mindre.
I Danmark skal man til sammenligning være 24 år for at få familiesammenføring, og samtidig det er sådan, at den samlede tilknytning til Danmark skal være større end til et andet land for overhovedet at få familiesammenføring her.
Konsekvensen af de danske regler er, at i hundredvis af dansk-udenlandske ægtepar tager til Sverige for at få den familiesammenføring, de ikke kan få i Danmark.
Et faktum, der med al mulig tydelighed viser, at der sandelig er behov for fælles regler på området.
Mit spørgsmål er derfor: Hvad er grunden til, at regeringen ikke har tænkt sig at gøre noget med henblik på at sikre, at de danske regler ligner de europæiske regler? Som jeg har forstået det, ønsker regeringen at afskaffe forbeholdet på de indre retlige anliggender, så på det her område kan man sige, at der er al mulig grund til at forsøge så hurtigt som muligt at lægge sig op ad EU's fællesregler, også fordi den udvandring, der for øjeblikket sker fra Danmark til Sverige, viser, at der ikke er nogen grund til, at Danmark opfører sig som en ø i EU-havet.
Det, der sker for øjeblikket, er dybt usolidarisk, og der vil ikke være noget i vejen for, at vi indførte fælles regler.
Med andre ord vil jeg gerne bede statsministeren redegøre for, hvad grunden er til, at man ikke på det her område agter at gøre noget, når ministeren så engageret netop har argumenteret for at ophæve forbeholdet på de indre retlige anliggender, bl.a. i bogen »132 spørgsmål om de danske forbehold«.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-04-02:
Jeg kan sige, at regeringen har for indeværende ingen planer om at ændre udlændingelovens regler om familiesammenføring.
At der er opnået politisk enighed om familiesammenføringsdirektiv blandt de øvrige EU-lande, ændrer ikke ved det.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2003-04-02:
»Hvad kan statsministeren oplyse om regeringens politik for familiesammenføring set i relation til EU's fælles regler på området, herunder en aldersgrænse på 21 år og ret til familiesammenføring efter 2 års ophold i et EU-land?«
Skriftlig begrundelse
De danske familiesammenføringsregler er ikke forenelige med de af EU vedtagne.
En ophævelse af det danske forbehold på indre retlige anliggender vil bringe Danmark på kollisionskurs med EU's familiesammenføringsregler, medmindre Danmark ændrer sin politik på området.
Per Stig Møller (KF), 2003-04-02:
Det er en meget væsentlig diskussion, som hr. Søren Søndergaard rejser her.
Det, jeg sagde i mit svar, var, at både fra britisk og fra dansk side har vi over for USA påpeget, at både bæredygtigheden og legitimiteten af den fremtidige politiske udvikling i Irak vil være bedst tjent med så stort et FN-engagement i processen som muligt.
Det er meget vigtigt, at vi ikke er en besættelsesstyrke, men præcis en styrke, der stabiliserer denne overgangsadministration, sådan som vi gør i Afghanistan igennem AISEF.
Det, jeg forestiller mig, er, at man kommer frem til en irakisk administration, som afspejler de forskellige elementer i den irakiske befolkning.
Den har behov for at blive stabiliseret, og der kan Danmark have en rolle - men det er der ikke truffet nogen beslutning om - for at hjælpe Irak videre.
Det er det klart, at legitimiteten - det er jo også det, Azorererklæringen går ud på - ligger bedst forankret i FN.
Men vi kan jo komme i den situation, at Sikkerhedsrådet ikke beslutter noget som helst.
Det er jeg nødt til at forudskikke, i betragtning af at de skuffede os sidst med ikke at beslutte noget som helst nyt.
Det vil sige, at vi kan komme i den situation, at der skal stabiliseres, det er en forpligtelse; vi kan ikke sidde med armene over kors og se landet blive til kaos og så sige: Det kommer ikke os ved.
Det kan vi ikke.
Derfor er vi da nødt til at sige: Vi ønsker en central FN-rolle, vi ønsker, at FN skal være rammen, men jeg kan jo ikke stå her og garantere hr. Søren Søndergaard, at Sikkerhedsrådet nu skulle blive enigt.
Vi vil gøre, hvad vi kan, og vi vil også sige det i morgen til sikkerhedsrådsmedlemmerne: Se nu at tage denne her opgave alvorligt og bliv enige om den.
I sidder her for verdens skyld, I sidder her ikke for jeres egen skyld.
Det har jeg sagt tidligere til Sikkerhedsrådet, det siger jeg også til medlemmerne i morgen.
Peter Skaarup (DF), 2003-04-02:
Jeg er fuldstændig enig med statsministeren i, at det hjælper unge indvandrerpiger og -drenge, som måske ellers ville blive tvunget af deres forældre til at tage til deres oprindelige hjemland og blive gift med en person, som de ikke nødvendigvis føler ægte kærlighed for.
Vi kan høre, når vi taler med unge indvandrere, at de er meget glade for denne regel, fordi den gør, at familien ikke længere kan tvinge den unge hjem for at finde en ægtefælle.
Men dér, hvor jeg falder af i statsministerens argumentation,
er, lige så snart vi kommer til forbeholdet.
Statsministeren siger, at forbeholdet skulle være en bagdel
for Danmark, men jeg mener tværtimod, at forbeholdet er en fordel, for den nuværende situation giver os ikke nogen muligheder for, at vi fremover kan opretholde vores egen udlændingepolitik, hvis vi fjerner forbeholdet.
Så siger statsministeren, at vi kan stemme, hvis vi fjerner forbeholdet.
Men det vil ikke yde ret meget beskyttelse, at Danmark kan stemme imod, hvis der f.eks. er flertalsafgørelse på området, for så vil vi stå med ganske få stemmer i den givne situation, og så vil de andre lande hen over hovedet på os selv gennemføre en udlændingepolitik, som vi ikke er enige i.
Derfor er forbeholdet en stor fordel, og jeg synes, statsministeren skulle erkende, at i den nuværende situation hjælper det os med at opretholde vores selvstændige udlændingepolitik.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-04-02:
Når det nu er sådan, at modstanden fra det irakiske militær har været langt kraftigere, end man havde forudset, og at den forhåbning, man havde om, at Saddam Hussein-regimet ville kapitulere eller flygte, ikke har holdt stik, står man nu i den situation, hvor man skal til at ændre planerne fuldstændig og forberede et angreb på Bagdad, som kan blive meget, meget blodigt.
Det går jeg ud fra statsministeren er enig i.
Det har jo været fremme, at israelerne har brugt en bestemt metode, når de rykker ind i flygtningelejre, som i øvrigt naturligvis også er ulovlig.
Dér rykker de ind ved hjælp af bulldozere og smadrer alting, og det koster mange menneskeliv.
Men hvad er statsministerens holdning til, hvilke metoder der vil være acceptable i den forbindelse?
Jørn Jespersen (SF), 2003-04-02:
»Er statsministeren enig med fødevareministeren i, at det kompromisforslag som formanden for landbrugskomiteen i WTO, Stuart Harbinson, har fremlagt, er »voldsomt, skrapt og lemlæstende«?«
Ja, men jeg garanterer statsministeren for, at han ikke behøver at ulejlige sig i salen onsdag eftermiddag fra det øjeblik, hvor der kommer en klar og utvetydig melding fra den danske regering til vores partnere i EU og til WTO om, hvad den danske regering mener.
Men når statsministeren siger, at jeg ikke behøver at være i tvivl om regeringens holdning, er det desværre usandt. Der er al mulig grund til at være i tvivl om, hvad regeringen mener, for man har nemlig ikke meldt noget ud.
Statsministeren kan ikke dokumentere et eneste sted, hvor regeringen har meddelt vores partnere i EU, hvad Danmark mener.
I det sidste referat fra rådsmødet for landbrugsministre er der ingenting om Danmarks holdning, ingenting om et mindretal, der skulle sige: Fornuftigt forslag, lad os fremme det.
Så jeg vil spørge igen: Kunne statsministeren ikke forestille sig på et eller andet tidspunkt at give en melding til vores EU-partnere om, at vi synes, Stuart Harbinsons forslag er et velegnet forhandlingsgrundlag?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-04-02:
Ganske ofte, når vi drøfter de her ting, får jeg et klart indtryk af, at hr. Jørn Jespersen er fuldstændig urealistisk i forhold til, hvad det er muligt at opnå i EU.
Der er ingen tvivl om den danske regerings holdning.
Vi arbejder på at få en så vidtgående reform som overhovedet muligt.
Men det er altså velkendt, at der i EU-kredsen langtfra er enighed om, hvor langt man kan og bør gå, når det gælder reduktion af landbrugssubsidier og reformer af den nuværende landbrugspolitik i EU.
Kommissionen fremlagde som bekendt i januar forslag til reform af landbrugspolitikken, som nu er genstand for drøftelser i Rådet.
Set med regeringens øjne er ikke mindst forslaget om afkobling af den direkte landbrugsstøtte utrolig vigtig, og regeringen finder det derfor vigtigt, at der trods den store modstand i en række medlemslande fortsat arbejdes for at skaffe et flertal i EU for reformer i den retning, som Kommissionen foreslår. Det er det realistiske grundlag, det er det, vi arbejder på, og her behøver hr. Jørn Jespersen ikke at være i tvivl om regeringens holdning.
Det er han i øvrigt heller ikke, men derfor kan vi jo godt få nogen tid til at gå her i salen med at gentage det.
Jørn Jespersen (SF), 2003-04-02:
Jo, men statsministerens ønske om på anden vis at forgylde dansk landbrug er en indenrigspolitisk diskussion; den kan vi altid tage.
Den har ikke en pind med WTO-forhandlingerne at gøre.
Derfor to spørgsmål:
Når statsministeren nu siger - og det er jeg glad for - at de enkelte forslag i Stuart Harbinsons forslag ikke er for vidtgående, kunne man så forestille sig, at den store omverden kunne blive bekendt med det synspunkt, ved at regeringen, eventuelt statsministeren, offentligt tilkendegav i en henvendelse til vores EU-partnere og i en henvendelse til Stuart Harbinson, at vi synes, forslagene peger i retning af et fornuftigt forhandlingsgrundlag, og at vi måske i virkeligheden gerne så, at de gik endnu videre i retning af en aftrapning, men vi vil også gerne se på, om der er andre ordninger f.eks. fra USA's side, der skulle med ind i forslaget?
Altså at man ikke gør den manglende balance, som statsministeren taler om, til en forhindring for at komme i gang med forhandling, men tværtimod gør det til en del af den forhandling, som man aktivt støtter.
Er det nødhjælpen, som bliver camoufleret som nødhjælp og i virkeligheden er landbrugsstøtte, eller er det eksportkreditter, eller hvad er det for en type af ubalance, der er i forslaget?
Det er jo oplagt, at når EU har langt den største landbrugsstøtte, bliver vi jo også ramt af en reduktion; det siger sig selv.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-04-02:
Nej, jeg synes ikke, det er for vidtgående forslag.
Der, hvor jeg måske kunne have nogle bemærkninger til Stuart Harbinsons forslag, er at sætte spørgsmålstegn ved, om forslaget er afbalanceret i forhold til den støtte, andre giver, i forhold til den støtte, EU giver.
Og der synes jeg der er grund til at gå lidt nøjere til værks for at se, om der er den rette balance i hans forslag.
Men forslaget i sig selv, som det ligger, synes jeg peger absolut i den rigtige retning; jeg anser det ikke for at være for vidtgående liberaliseringer.
Men jeg minder igen om, at de nationale landbrugs muligheder for at omstille sig til sådanne nye vilkår jo i meget høj grad afhænger af, at man så også nationalt gennemfører de reformer, der skal til, for at landbrug så kan konkurrere på de nye vilkår.
Jørn Jespersen (SF), 2003-04-02:
Jeg beundrer statsministerens evne til at sige, at regeringens linje er klar, også når den er tæt indhyllet i et stort røgslør.
Men den evne har statsministeren, det må man medgive ham.
Statsministeren henviser bare til, at det jo er EU, der har forhandlingskompetencen, og kryber ynkeligt i læ bag den kendsgerning.
Men i andre sager forhindrer det jo ikke statsministeren i at skrive breve eller have meninger om, at noget hører til i EU.
Så det ville klæde statsministeren også at have en klar mening om afviklingen af landbrugsstøtten, om det forslag, der ligger i WTO.
Det er altså meget svært at få det ud af statsministeren, men vi gør et forsøg mere.
I Stuart Harbinsons forslag er der tale om at aftrappe eksportsubsidierne over 9 år.
Er det for vidtgående efter statsministerens opfattelse
Der er tale om at aftrappe den direkte støtte med 60 pct. henholdsvis 50 pct. over 5 år.
Er det for vidtgående, eller er der andre ting, der er for vidtgående i Stuart Harbinsons forslag?
»Indeholder Stuart Harbinsons forslag efter statsministerens vurdering overhovedet nogen forslag, som er for vidtgående liberaliseringer?«
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-04-02:
Som alle ved, er det jo altså EU, der har forhandlingsretten, forhandlingskompetencen på det her område i WTO-regi, og det vil altså sige, at dér, hvor Danmark skal prøve at påvirke processen, er i EU-kredsen, hvor alle også ved, at der ikke er enighed mellem landene. Danmark vil presse på for, at EU bevæger sig mest muligt i retning af at få fjernet tilskud til landbrug.
Det er klart den danske regerings opfattelse, at landbruget skal fungere på markedsvilkår ligesom alle andre erhverv - væk med tilskuddene.
Men vi er jo altså nødt til at indse, at det, EU som sådan kan spille ud med i WTO-regi, er det, der kan blive enighed om i EU-kredsen, hvor landene trækker i hver sin retning.
Så spørger hr. Jørn Jespersen, hvornår og hvordan den danske regering har gjort sine synspunkter gældende.
Det må hr. Jørn Jespersen spørge fødevareministeren om.
Det går jeg ud fra at fødevareministeren gør eller vil gøre på det tidspunkt, hvor det passer godt ind i forhandlingssituationen.
Det tror jeg egentlig også hr. Jørn Jespersen er nødt til at erkende, at det må være ministerens vurdering, hvornår og hvordan det bedst sker for at udnytte Danmarks forhandlingsposition stærkest muligt.
Men det må hr. Jørn Jespersen i givet fald snakke med fødevareministeren om.
Regeringens holdning er i hvert fald klar.
Det er den, som jeg har givet udtryk for her.
Vi arbejder i retning af at få de størst mulige reduktioner af landbrugsstøtten.
Og så vil jeg bare minde om, at der i regeringsgrundlaget klart står, at en sådan reduktion i landbrugsstøtten også skal følges af indenlandske omkostningsreduktioner.
Martin Lidegaard (RV), 2003-04-02:
Jeg er meget glad for, at statsministeren kan bekræfte, at Venstre fortsat fuldt ud står bag den vedtagelse og den strategi, der i og for sig ligger i den vedtagelse, nemlig at gå efter den støtte, der er mest skadelig for ulandene, først og derefter afkoble, så man ligesom får en fri verdenshandel, og så kan vi begynde at nedtrappe og diskutere, hvad vi vil bruge den fremtidige landdistriktsstøtte til.
Men det kunne være spændende at høre, hvilken overvejelse regeringen har gjort sig om, hvilken offensiv strategi Danmark har på det her område for at få de andre EU-lande med og for at få overbevist amerikanerne og andre.
Nu er statsministeren jo en person, som gerne fører en høj udenrigspolitisk profil på nogle områder i hvert fald, har vi kunnet konstatere, eller det, som statsministeren i hvert fald selv mener er en høj udenrigspolitisk profil.
Gælder det også det her område?
Er det sådan, at statsministeren her vil tage en førertrøje på og gå foran i EU, eller hvilke strategiske overvejelser har regeringen gjort sig for at få resten af EU og på lang sigt resten af verden med på at fjerne den støtte, som er sådan en pinlig ting for den vestlige verden, og som arbejder direkte imod fattigdomsbekæmpelsen?