Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-02-09:
Først og fremmest vil jeg godt sige tak til ministeren for den korte og ikke særlig klare besvarelse.
Ministeren snakkede derimod om, hvordan verden ser ud i andre lande – her ser det heller ikke for godt ud, her øges uligheden også – og ministeren snakkede også om forholdet mellem udviklingen i indkomster og priser.
Men det er ikke emnet for denne forespørgsel.
Emnet for forespørgslen er øget ulighed.
Derimod snakkede ministeren om, at nogle grupper af lønmodtagere har en mindre lønudvikling end andre grupper – typisk at nogle lavindkomstgrupper har en mindre lønudvikling end andre, mere højtlønnede grupper.
Men det er jo ikke i sig selv udtryk for mindre ulighed, tværtimod medvirker det bare til øget ulighed.
I øvrigt snakkede ministeren også om disse gruppers lønudvikling minus – og læg vel mærke til det – pensionsbidrag.
Det er jo sådan, at de seneste 10-15 år har grupper af lønmodtagere faktisk prioriteret at afsætte en god del midler til pensionsopsparing.
Den diskussion kan vi tage en anden dag, men ikke desto mindre er det en del af indkomstudviklingen.
Alt i alt mener jeg, at ministerens svar som udgangspunkt talte uden om det fuldstændig klare faktum, at satspuljen har betydet, at der hvert år bliver foretaget et fradrag i kontanthjælpsmodtageres, dagpengemodtageres og pensionisters indkomstudvikling.
Jeg står her med et svar fra finansministeren selv, som bekræfter, at hvis vi tager den helt skrabede satspulje og ser på forholdet mellem lønudviklingen og udviklingen i overførselsindkomsterne siden 1991, er det sådan, at i dag mangler en folkepensionist 4.900 kr. i forhold til det, den pågældende ville have fået uden satspuljen, en førtidspensionist mangler 5.800 kr., en person på sygedagpenge 7.100 kr. og en person på arbejdsløshedsdagpenge ligeledes 7.100 kr.
Det er de reelle tal.
Det er det, disse mennesker ville have haft mere i dag, hvis de havde fulgt den almindelige indkomstudvikling, og det er et udtryk for øget ulighed.
Et af statsministerens løfter har jo været: Vi vil ikke skære i de sociale ydelser.
Når vi bl.a. fra Enhedslistens side har kritiseret statsministeren i forbindelse med de nedskæringer, der er sket, f.eks. med kontanthjælpsloft, starthjælp osv., er der hver gang blevet svaret: Jamen de sociale ydelser bliver jo generelt set ikke nedskåret.
Her har vi imidlertid at gøre med en ordning, som ved lov gennemfører generelle nedskæringer af de sociale ydelser i forhold til lønudviklingen her i landet.
Det betyder også, at hvis f.eks. en faglært arbejder bliver arbejdsløs, er det sådan, at i dag er dækningen af arbejdsløshedsdagpengene lavere, end den var tilbage i 1991, og endnu lavere, hvis vi går endnu længere tilbage i tiden.
For en faglært arbejder er dækningen ved arbejdsløshed mindre end 60 pct. i dag, så den illusion, at vi har et dagpengesystem, som giver 90 pct. dækning, hvis man uforskyldt bliver arbejdsløs, er og bliver en illusion.
I dag er dækningen så ringe, at der faktisk er mennesker, der spørger: Kan det overhovedet betale sig at forsikre sig mod arbejdsløshed?
Så kan man jo spørge, som jeg jo har hørt adskillige gange: Hvad går pengene så til?
Pengene i satspuljen går til en lang række socialpolitiske foranstaltninger, så det er altså sådan i dagens Danmark, at socialpolitikken bliver finansieret af de laveste indkomster.
Det er i lodret modstrid med hele grundlaget for det solidariske danske velfærdssamfund, som her er sat ud af kraft.
Hvert år bliver der bevilget 600-700 mio. kr. til gode og agtværdige formål, men de bliver finansieret af de laveste indkomster i stedet for over skatten, så det var de bredeste skuldre, der bar mest.
Det er godt nok kun et lille hjørne af et stort statsbudget, men det har stor betydning for de arbejdsløse, pensionisterne, kontanthjælpsmodtagerne og de syge, som mangler de penge i dagliglivet – de penge, som kunne gøre, at man kunne leve en ordentlig tilværelse, selv om man uforskyldt er kommet på overførselsindkomst.
Jeg mener, det må være oplagt for alle, som er modstandere af at skabe mere ulighed i samfundet, at vi er nødt til at indføre en regulering, der sikrer en parallel udvikling mellem lønindkomster og overførselsindkomster, og derfor vil jeg fremsætte følgende: Forslag til vedtagelse
»Folketinget konstaterer, at den økonomiske ulighed i Danmark er øget som følge af satsreguleringspuljen.
Regulering af satserne for modtagere af dagpenge, kontanthjælp og sociale pensioner følger ikke med udviklingen i lønindkomster.
Det har betydet, at den reelle værdi af årsindkomsterne for arbejdsløse, syge, kontanthjælpsmodtagere, efterlønnere, folke- og førtidspensionister m.fl. i 2006 er forringet med 5.0007.000 kr.
Derfor opfordrer Folketinget regeringen
til at – ændre loven om satsregulering, så overførselsindkomsterne reguleres med samme procent som lønudviklingen, – regulere de nuværende satser, så de kommer op på det niveau, de ville have været på, hvis ikke der var foretaget fradrag til satsreguleringspuljen.«
Det var ikke et spørgsmål om, hvorvidt det kan betale sig at arbejde, det var et spørgsmål om at se på de laveste indkomster.
Men hvis vi nu tager denne lov, som definerer, at overførselsindkomsterne skal stige 0,3 procentpoint mindre end indkomstudviklingen i almindelighed, betyder det så ikke, at overførselsindkomsterne halter bagefter?
Det lyder jo meget logisk, og det er altså bare det, jeg godt vil have hr. Peter Christensen til at svare mig på.
Først vil jeg godt sige tak til ministeren for den korte og ...