Svend Erik Hovmand (V), 2002-05-07:
Der er mange detaljer i denne sag, men der er noget, der er helt overordnet, og det er skattestoppet.
Jeg forstår godt, at skattestoppet er en torn i øjet på det tidligere regeringsparti.
Jeg forstår godt, at den omstændighed, at vi siger, at nu er nok nok, nu skal vi ikke skrue skruen mere, absolut er et problem for det tidligere regeringsparti.
Jeg vil gerne sige, at skattestoppet for mig at se er en overordentlig vigtig ting, specielt på boligområdet.
Det er det for de unge, der skal disponere, det er det for alle, der bor i eget hus.
Det er efter min opfattelse fantastisk vigtigt, at vi nu indfører en mulighed for at standse den evindelige stigning i vores ejendomsskatter. Vi kan diskutere mange detaljer, og jeg forstår, at hr. Vernersen er meget optaget af det gamle systems uformåenheder.
Han nævnede jo en række eksempler på, at det ikke har virket, som det burde.
Men nu trækker vi altså en streg i sandet, og så siger vi: Hertil og ikke længere.
Ikke flere skattestigninger.
Jeg synes, at den debat, vi har oplevet ikke mindst i de seneste dage, med al ønskelig tydelighed viser, hvordan Socialdemokratiet her virkelig er ramt på et ømt sted.
Der er mange socialdemokrater og medlemmer i LO, som bor i eget hus.
Der er mange, for hvem det her har overordentlig stor betydning.
Her kan man nemlig ikke sige, som det ellers har været gjort adskillige gange i dag af hr. Vernersen, at det er en speciel erhvervsgruppe, der tilgodeses.
Nej, det er den danske befolkning.
Der er en meget stor del af den danske befolkning, som bor i ejerlejligheder eller i eget hus.
Jeg tror, at det er meget, meget vigtigt, at de nu får det budskab, at deres ejendomsværdiskat ikke stiger, så længe de bor i det hus, de bor i i øjeblikket.
Jeg skal ikke i øvrigt gå i detaljer, for det får vi jo, forstår jeg på formanden, lejlighed til senere, derfor kun disse indledende bemærkninger.
Må jeg allerførst sige om det sidste, at ordningen altså ikke er tilrettelagt sådan, at den også omfatter selvstændige, og det kunne nok have været formuleret lidt anderledes, det skal jeg gerne medgive.
Jeg vil i øvrigt gerne sige tak for tilslutningen til dette forslag.
Skat på sygdom - prøv at smage på ordene - er jo ikke noget, der er særlig hensigtsmæssigt i et samfund som det danske, altså det, at man skal beskatte folk, der vil hjælpe andre med at komme af med en sygdom.
Jeg har også mærket mig, at der har været positive meldinger, ikke bare fra store dele af befolkningen, men også fra organisationerne.
Jeg står her med et eksemplar af et blad, der hedder Mennesker og Miljø, dateret den 23. april 2002, hvor redaktør Johannes H. Nørgård fra Fagbladet, SiD, beskriver det forhandlingsforløb, som Dansk Folkeparti og regeringen har haft i denne sag, og han citerer så den social- og miljøpolitiske ansvarlige i SiD, Per Christensen, for bemærkningen om, at han hilser dette velkommen.
Jeg siger det bare i al stilfærdighed til Socialdemokratiets repræsentanter.
Der er altså folk ude på arbejdspladserne, som godt kan lide det her.
Så er man meget optaget af, at vi her har indført nogle begrænsninger.
De er meget begrænsede, men o.k., de er der da.
Og man taler om A- og B-hold.
Jeg vil gøre opmærksom på, at de regler, der er indført her, er ligningslovens § 7 a.
Det svarer til de regler om skattefrihed i forbindelse med adgang for ansatte til at erhverve aktier i virksomheden.
Vil man også dér sige, at der er et A- og et B-hold?
Det er en kendt metodik, det er en kendt metode, vi her benytter os af. Ærlig talt synes jeg altså også, at vi en gang imellem her i huset bør lytte lidt til det, der foregår ude på arbejdspladserne; til SiD-manden her, men også til arbejdsgiverne, som var meget modstandere af, at man lavede en ordning, som vi tidligere har diskuteret her i huset. Nu er vi landet - synes jeg - på en fornuftig måde, og jeg vil gerne benytte lejligheden til at sige tak til nogle meget konstruktive forhandlinger med Dansk Folkeparti.
Jeg kan beklage, at kaffen ikke var så varm, som den skulle være, men det håber jeg, vi retter op på en anden gang, og glæder mig over, at vi altså her og nu fjerner en sten på vejen med henblik på at sikre, at flere mennesker kan blive behandlet hurtigere og uden skattebetaling.
Det synes jeg er et godt
fremskridt.
Må jeg allerførst sige tak for en interessant debat.
Jeg vil sige til spørgsmålet om finansiering, at det er rigtigt, at det er konkurrenceevnepakken, som har været grundlaget for finansieringen af dette forslag med rammen på de 500 mio. kr. på finansloven 2002.
Der skal ikke findes yderligere øremærket finansiering til sådanne ændringer for de følgende år.
De provenumæssige konsekvenser af denne type forslag indgår jo i det store regnskab for de offentlige finanser, og budgetforbedringer for finansår 2002 giver varig finansiering.
Jeg synes, det er vigtigt at understrege, at vi her har, skal vi sige igangsat en række projekter, og de indgår så i de almindelige finanslovbehandlinger. Jeg må så sige, at jeg er glad for, at hr. Vernersen støtter spørgsmålet omkring FDB, pensionsbeskatningen og medarbejderaktierne, men der var så en række andre forslag, som Socialdemokratiet ikke kunne støtte, og det beklager jeg selvfølgelig meget.
Når hr. Vernersen siger, at dansk konkurrenceevne er i top, og at vi ikke behøver gøre mere ved den - sådan lå det nærmest underforstået - må jeg sige, at det er jeg ikke enig i.
Så til hr. Aage Frandsen: Jeg er enig med Venstres ordfører i spørgsmålet om det af SF stillede ændringsforslag, men vil gerne sige om det spørgsmål, som hr. Frandsen rejser med hensyn til EU og forslaget omkring havne, at jeg ikke umiddelbart ser noget problem i den sag, men vil meget gerne bidrage til en grundig afklaring af det spørgsmål under udvalgsbehandlingen mellem anden og tredje behandling, som jeg forstår der kunne være interesse for.
Det skal selvfølgelig klares af, og jeg synes, det er helt fair, at hr. Frandsen stiller spørgsmålet ved denne lejlighed, og det skal vi selvfølgelig have dyrket.