runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Yvonne Herløv Andersen (CD), 1998-11-27:
Centrum-Demokraterne sagde under forhandlingerne om serviceloven, at vi egentlig gerne ville videre, end man kom, når det drejer sig om det frie valg for de ældre, men det landede så på noget andet, som dog også var et fremskridt.
Nu foreslår man så her fra Venstre og De Konservative, at vi kommer lidt længere.
Det har vi da heller ikke fra CD's side noget imod, men man kunne måske også gøre det på en anden måde.
Måske kunne man gøre det på den samme måde, som man har gjort med handicaphjælperne, og som man gør det med privat børnepasning, og så kalde det her for en servicehjælper, altså så man i princippet selv bliver arbejdsgiver, men selvfølgelig efter, at kommunen har godkendt det.
Jeg synes, der er i det forslag, som ligger her, og som jeg jo bliver nødt til at forholde mig til, er en uklarhed i bemærkningerne præcis om det her. Er det meningen, at den ældre selv skal ansætte hjælp eller være arbejdsgiver? Men opsamlende vil jeg sige, at vi fra CD's side er positivt indstillet over for at komme videre med hensyn til at lade de ældre vælge selv, men at vi også har øje for de problemer, man kan komme ud i kommunalt. Og så til sidst en stille bøn omkring hjemmehjælp i øvrigt.
Her vil mit gode råd være det, som vi har lovet ministeren, nemlig at vi sammen sætter os ned og strammer på de lovregler, som vi har søsat med denne lovgivning; det kan vi blive nødt til.
Hvis man til stadighed fortolker det så bredt i kommunerne, bliver vi nødt til at bede ministeren om at hjælpe Folketinget med at få klaret det her problem af og stramme lovgivningen, så der ikke er noget at tage fejl af i kommunerne.
Jette Gottlieb (EL), 1998-11-27:
Enhedslisten støtter servicelovens formulering om, at de ældre har ret til selv at vælge en hjemmehjælper, men det er jo klart, at det ikke er forslagsstillernes ærinde at sikre denne valgfrihed.
Formuleringerne i serviceloven er ikke spor tilfældig.
Når der er indført en bestemmelse om, at kommunen skal godkende den hjemmehjælper, som den ældre har valgt, er det jo for at understrege, at kommunen har ansvaret for kvaliteten i hjælpen, og denne ansvarlighed er selvfølgelig knyttet til en person og kan ikke forflygtiges til et firma.
Plejen af de ældre skal og må være en offentlig opgave, og det skal den blive ved med at være.
Der er så det problem, at det er kommunerne ude i landet, der udmønter denne offentlige opgave, og vi har set gentagne eksempler på, at kommunerne nu skærer fuldstændig uansvarligt ned i den hjemmehjælp, som de ældre får.
Det er ikke holdbart.
Hvis det fortsætter, er vi nødt til at lave nogle lovbestemmelser, der strammer reglerne for et plejeminimum for de ældre endnu mere, end de allerede blev strammet ved sidste lovrevision, for vi kan ikke være tjent med, at vores velfærdssamfunds minimumsgoder bliver fastsat af en tilfældig budgetlægger i en tilfældig kommune.
Vi er nødt til at sikre, at der er et fælles minimum for kommunerne. Hvis den politik fortsætter, som er sat i gang her i dette efterår, med at blive ved med at fjerne f.eks. den tekniske hjælp, er vi altså nødt til at lave en lovgivningsstramning, men vejen til det er ikke at åbne for en yderligere liberalisering eller åbne for en privatisering af hele hjemmeplejen.
Tove Videbæk (KRF), 1998-11-27:
Intentionerne med dette lovforslag synes vi er positive.
Kristeligt Folkeparti synes, at valgfrihed altid er af det gode.
Det giver de ældre mulighed for at tage del i beslutningsprocesserne vedrørende deres eget liv.
I den forbindelse kan jeg tilføje, at der er nogle kommuner, der har overhalet os vedrørende det her med hjemmeservice.
Netop i dag er jeg blevet ringet op af en regionalradio, som fortæller, at nogle kommuner er blevet meget kreative kassetænkere på dette område.
Nogle kommuner har skåret kraftigt ned på den praktiske hjemmehjælp, ja, har faktisk frataget mange ældre hjemmehjælpen, og samtidig har de så henvist de ældre til et hjemmeservicefirma, som kommunen har etableret.
Via denne lille omgang kassetænkning sparer kommunen penge til praktisk hjemmehjælp, den får arbejdspladser til de fyrede hjemmehjælpere, og den får 50 pct.s statstilskud til betaling af lønnen til disse tidligere kommunalt ansatte hjemmehjælpere, som nu er ansat i en eller anden kommunal offentlig organisations hjemmeservicefirma.
Denne slags kommunal kassetænkning synes jeg er usmagelig, og jeg er faktisk heller ikke sikker på, at den er lovlig.
Dette lovforslag, som vi har til behandling i dag, kan jeg støtte.
Grete Schødts (S), 1998-11-27:
Jeg vil godt spørge den sidste ordfører, hvordan man havde forestillet sig, at en kommune skal være arbejdsgiver og henvise til et hjemmeservicefirma, hvor staten betaler halvdelen af lønudgiften.
Det kan ikke lade sig gøre.
Else Winther Andersen (V), 1998-11-27:
Jeg vil gerne på vegne af forslagsstillerne sige tak for de overvejende positive meldinger, vi har fået på dette lovforslag.
Det er vi selvfølgelig glade for.
Jeg lyttede mig også til i socialministerens tale, at hun var overvejende positiv.
Jeg ved ikke, om jeg skal gentage det, for at socialministeren hører, hvad der bliver sagt.
Jeg lyttede mig overvejende til i socialministerens tale, at nu var der selvfølgelig godt nok vedtaget en servicelov, men at man godt ville gøre nogle erfaringer.
Jeg hørte ikke en så stærkt negativ tone, som jeg faktisk havde troet der havde været, og det glæder mig jo selvfølgelig.
Det ville være godt, hvis man kunne vedtage dette forslag på hjemmehjælpsområdet med et bredt flertal, for ellers er vi meget tæt på et flertal uden om regeringen.
Ellers vil jeg da nok sige, at der har været flere bolde i luften vedrørende dette her, også flere, end jeg føler det kan holde.
Men der er jo lidt tale om nye tider ude i kommunerne, hvor de private begynder at gå ind og overtage.
Men det væsentligste er, at de ældre får en valgmulighed, og det gør ikke noget, at sidegevinsten her så også bliver en konkurrence i forhold til det offentlige.
Det har nu altid været sundt, at der bliver et sammenligningsgrundlag, og det tror jeg alle vil vinde ved.
Frank Aaen (EL), 1998-11-27:
Det er bare en forbrugeroplysning, fordi jeg hørte, der var debat om hjemmehjælp og hjemmeservice i stedet for.
Jeg kan sige, at da hjemmeserviceloven blev lavet, var de partier, der stod bag den, enige om, at man ikke ville tolerere en forskydning fra kommunal hjemmehjælp til hjemmeservice, og det er faktisk det, vi ser i øjeblikket ude i kommunerne; man skærer ned på hjemmehjælpen og sender folk en henvisning til hjemmeservice. Det vil vi ikke have.
Og de, der overværede spørgetiden i onsdags, vil også vide, at på mit spørgsmål gav erhvervsministeren tilsagn om, at vi skulle gribe ind og stoppe den trafik.
Så det kan ikke ske; det stopper.
Folk skal have hjemmehjælp; de skal ikke betale sig til hjemmeservice.
Per Kaalund (S), 1998-11-27:
Den socialdemokratiske folketingsgruppe kan ikke støtte det foreliggende forslag.
Og med hensyn til spørgsmålet om de såkaldt glatløbede våben har vi jo fået oplyst, at det udgør en så usikker størrelsesorden som et antal på mellem 500.000 og 800.000 våben af den type.
Så det vil nok være en meget stor registreringsopgave at sætte i gang, men er der mulighed for at gøre det som beskrevet af justitsministeren, vil vi selvfølgelig støtte det.
Vi er også enige i, at forsvarets våben, herunder hjemmeværnets, ikke hører med i denne lovgivning.
I øvrigt er vi villige til at drøfte de mange elementer, der ligger i det her forslag, i forbindelse med det bebudede lovforslag.
Tove Videbæk (KRF), 1998-11-27:
Jeg kan svare fru Yvonne Herløv Andersen, at det er flere kommuner i Ringkøbing Amt, og det var Radio Midt-Vest, som ringede mig op her til morgen og ville have en kommentar til det.
Så er det til fru Grete Schødts.
Det her var et tilfælde, hvor kommunen havde frataget de ældre praktisk hjemmehjælp og samtidig henviste til et hjemmeservicefirma.
Det, som vi taler om i dag, er jo inden for området, hvor folk bliver visiteret til at skulle have hjemmehjælp, så jeg mener nok, det er to forskellige ting.
Jens Heimburger (KF), 1998-11-27:
Jeg troede et kort øjeblik, at Socialdemokratiet allerede havde ændret holdning, fordi de kunne se argumentet om, at de ældre godt kan håndtere den her øgede valgfrihed, der er lagt op til, men det var det dog ikke.
Det var en yderligere problematisering af noget, som kun drejede sig om, at vi rent faktisk tror på, at de ældre godt kan håndtere at have valgfriheden mellem en enkeltperson og en virksomhed.
At hjemmeserviceordningen bygger på statstilskud, har ikke noget med det at gøre.
Det er et statstilskud, men der er jo ingen, der siger, at der ikke skal være statstilskud til hjemmehjælpen.
Det er jo slet ikke det, vi diskuterer.
Det har vi alle dage været tilhængere af.
Så jeg synes, det er en unødig problematisering.
Men vi er glade for, at vi ikke fik yderligere aktivvirksomheder eller andre kunstige begreber indført i Danmark.
Det er vi glade for, og derfor har vi jo også indgået finanslovforliget med Socialdemokratiet om det.
Så godt for det, men jeg synes, vi skal holde os til det, denne her sag drejer sig om: Har vi tillid til de ældre eller ej? Og vi har det.
Grete Schødts (S), 1998-11-27:
Jeg vil godt spørge den konservative ordfører, om det, man er ved at foretage her, ikke er statslige arbejdspladser.
Jeg så til min forbavselse her forleden i tv, at netop Det Konservative Folkepartis ordfører, hr. Jens Heimburger, gik imod nye statslige arbejdspladser.
Hvad kalder
Det Konservative Folkepartis ordfører det her?
Jens Heimburger (KF), 1998-11-27:
Derfor synes jeg i virkeligheden, at det, som socialministeren har fremført i dag, efter min mening ikke var på et særlig fast grundlag, for der er jo ikke tale om noget, som er hverken dyrere, eller som gør det farligere for de ældre.
Der er tale om, at vi øger deres valgfrihed, og der er tale om, at vi rent faktisk tror på de ældre.
Vi har tillid
til, at de ældre, der ønsker at benytte denne ordning, gerne må have et par ekstra valgmuligheder. Endelig vil det også have den effekt, at vi måske kan forudse, at der kommer en bedre kvalitet, hvis der er flere, der kan byde på de her opgaver.
Jeg har den oplevelse, at konkurrence oftest er af det sunde, og jeg har også den oplevelse, at der netop på det her område er brug for kvalitetsløft og forbedringer.
Så jeg vil anbefale både socialministeren og Socialdemokratiet at tænke sig om en gang til.
Det Konservative Folkeparti støtter socialministerens forslag til ændringer i loven om aktiv socialpolitik.
Vi er en del af aftalen om den nye udlændingelov og deltager derfor naturligvis også i den nødvendige følgelovgivning.
Princippet om, at vi stiller krav og udviser konsekvens over for de udlændinge, som ikke deltager i integrationsprocessen, støtter vi fuldt ud.
Samtidig er det væsentligt, at ideen bag introduktionsydelsen videreføres til de personer, der søger om familiesammenføring. De øvrige ændringer i lovforslaget tilslutter vi os også.
Anne Baastrup (SF), 1998-11-27:
Det er ikke det teknisk mest simple lovforslag, jeg har set.
Sådan som jeg kan forstå lovforslaget, vil SF stille et ændringsforslag, så vi opdeler det på den måde, at vi kan få lov til at stemme for forslaget under nr. 4 og selvfølgelig også under nr. 6. Men jeg vil godt lige benytte mig af lejligheden til at kritisere regeringen for at følge op på integrationsloven på en sådan måde, at vi nu også reelt går ind og ændrer på udlændingelovens bestemmelser.
Jeg har hele tiden forstået, at regeringspartierne altid har støttet spørgsmålet om muligheden for at få varig opholdstilladelse efter 3 år.
Da vi behandlede integrationsloven, kørte vi gang på gang på den nuværende indenrigsminister med spørgsmålet: Hvad er det rent faktisk, konsekvenserne vil blive af integrationsfasen?
Og ministeren sagde gang på gang på gang, at der ikke ville være nogen problemer, men at man ville være omfattet af de almindelige regler, og at der ikke ville være nogen ekstra straf.
Nu kan vi se, at straffen kommer.
Inge Refshauge (DF), 1998-11-27:
Dansk Folkeparti stiller sig faktisk positivt over for forslaget.
Vi har ikke været med til at vedtage integrationsloven, men nu er den altså vedtaget, og så må det hele gå videre.
Der er dog enkelte ting i det her forslag, som vi gerne havde set var udmøntet på en anden måde, men i det store hele er vi positivt indstillet over for det og vil se på det i udvalget.
Yvonne Herløv Andersen (CD), 1998-11-27:
Centrum-Demokraterne har ikke umiddelbart nogen problemer med at få tilpasset lovgivningen til den vedtagne flygtninge- og integrationspakke, men hvis der skulle være ting i det, som ud over at ville være en ganske administrativ tilpasning til den lov, der er vedtaget, og som der ligger et forlig om, så vil vi gerne kigge på det i udvalget, for så kommer vi til at tale om at få løst problemet vedrørende introduktionsydelsen, og det vil vi nok have behov for at se på i udvalget.
Jette Gottlieb (EL), 1998-11-27:
Da vores ordfører, hr. Søren Søndergaard, ikke kan være til stede, så vil jeg sige følgende på hans vegne: Hvis man kan sige om udlændinge, der opholder sig i Danmark, at de har det nemt, ja, så skal man jo enten være naiv eller medlem af et parti på højrefløjen eller tale mod bedrevidende.
Integrationsloven, som skal træde i kraft om ganske få uger, fik regeringen med lodder og trisser igennem i Folketinget før sommerferien, og som bekendt skulle den være udtryk for et tigerspring fremad i udlændinges integration i det danske samfund, i hvert fald ifølge tilhængerne.
En 3-årig introduktionsperiode skal sikre, at de mest elementære færdigheder og viden om, hvordan vi danskere opfører os, er indlært, og efter de 3 år skulle man så være fuldbefaren og kunne få lov at leve et normalt liv uden hele tiden at være i fare for at blive udvist.
Men sådan er det ikke i praksis.
Hvis man ikke lever op til den 3-årige introduktionsperiodes uddannelse i danskhed,
ja, så kan man se frem til yderligere år i usikkerhed og frygt for fremtiden, for integrationsloven åbner for, at 3-års-reglens grænse for at opnå varig opholdstilladelse kan udskydes.
Hvor lang tid?
Ja, det vil blive det egentlige spørgsmål.
Da integrationsloven blev diskuteret, gjorde Mellemfolkeligt Samvirke opmærksom på i et høringssvar, at det ikke fremgår, hvor længe en tidsubegrænset opholdstilladelse forlænges, eller med andre ord hvor lang tid der går, før en »dumpekandidat« på ny kan søge om varig opholdstilladelse.
Det fremgår heller ikke, hvordan den uheldige ansøger kan kvalificere sig i ikke at dumpe igen ved ansøgning nr. 2.
Der ses ikke umiddelbart at være mulighed for at gå om i introduktionsprogrammet.
Indenrigsministeren svarede dengang, da vi spurgte, at der ingen tidsfrister er for, hvornår en ny ansøgning kan indgives. Som om der ikke er usikkerhed og utryghed nok i integrationsloven, ja, så er socialministeren nu også kommet på banen og har med stor følsomhed lagt det her forslag på bordet.
Vi kan bl.a. læse i den skriftlige fremsættelse, hvad ministerens mening egentlig er, nemlig at man i løbet af de første 3 år efter udløbet af integrationsperioden skal kunne udvises, hvis man får brug for varig hjælp.
Ikke nok med, at de nye danskere skal stavnsbindes og leve på diskriminerende ydelser i 3 år, sådan som integrationsloven fastlægger det - det er der heldigvis sat spørgsmålstegn ved - men medens vi venter på at få undersøgt, om denne diskriminationslov fører Danmark frem til et brud på menneskerettighederne, ja, så skal jeg love for, at regeringen ikke spilder tiden, men indfører nye usikkerhedsskabende foranstaltninger for de nye danskere.
Dette forslag vil i realiteten betyde en udvidelse af integrationslovens 3-års-regel, sådan at det meget vel kan gå hen og betyde en de facto 6-års-regel for de nye danskere, før de kan blive accepteret i det gode selskab og få vished for, at de består adgangsprøven til de hellige haller.
Det er dansk udlændingepolitik i fuldstændig renkultur, og den får altså ikke vores støtte.
Jette Gottlieb (EL), 1998-11-27:
Jeg vil bare spørge hr. Tom Behnke, om han med de udsagn, han kommer med her, lægger op til en formulering om, at regeringen i den grad er besjælet af en dobbeltmoral, og at det er det, han ligesom gør sig til talsmand for i det her spørgsmål.
Det ville jeg da gerne høre hans kommentar til.
Tove Videbæk (KRF), 1998-11-27:
I forbindelse med og som følge af vedtagelsen af integrationsloven er der behov for nogle ændringer i aktivloven, og det er så disse ændringer, der ligger til grund for dette forslag.
Der er enkelte områder i dette lovforslag, som vi i Kristeligt Folkeparti har brug for at få klaret op på.
Vi stemte imod bl.a. introduktionsydelsen og har derfor behov for at kigge lidt nærmere på bl.a. denne del af lovforslaget, men vi ser frem til et positivt samarbejde omkring det i udvalget.
Karen Jespersen (V), 1998-11-27:
Jeg skal takke for den tilslutning, der har været til forslaget, og jeg mener, at de spørgsmål, der har været rejst, egner sig til at blive opklaret i udvalget.
for, at regeringen ikke kan støtte det forslag her, og når jeg ikke vil det, hænger det sammen med, at den sociale servicelov, som forslaget her er en ændring til, blev vedtaget med et meget bredt flertal og trådte i kraft den 1. juli i indeværende år, og det vil sige, at den kun har virket 4-5 måneder.
Alene af den grund synes jeg, det er forkert at gå ind og lave sådan en ændring, som netop var et af diskussionspunkterne, da vi lavede aftalen om hele revisionen af bistandsloven.
en mere behersket udgave af sådan en nyskabelse.
Den anden grund er, at vi skal passe meget på, at vi ikke kommer og belaster kommunerne med nogle opgaver, som de har meget svært ved at styre inden for den samlede planlægning.
Det var noget, vi diskuterede meget, da vi lavede revisionen af bistandsloven, og der var nogle i den forligskreds, der var meget imod den formulering, der ligger i forslaget nu.
Derfor betragter jeg det som min opgave at holde fast i den aftale, vi lavede dengang, men jeg vil selvfølgelig være indstillet på at følge, hvordan det forslag, vi har vedtaget, virker, og så se, om der er behov
for ændringer senere hen.
Grete Schødts (S), 1998-11-27:
Jeg vil godt indlede med at tilkendegive, at jeg synes, at hjemmeservice er en god opfindelse.
Jeg bestemmer også fuldstændig helt og selv, hvem jeg vil have til at udføre opgaven for mig, og det er fint nok for mig.
Den valgfrihed har alle uanset alder.
Den ordning er udmærket, og der er også masser af ældre, der nyder godt af den. Men hvis jeg skal føre det her lovforslag ud i livet og virkeliggøre det, så pålægger forslagsstillerne jo egentlig kommunerne at have en lønudgift og afregne til et privat firma, altså nogle, som de i og for sig ikke har indflydelse på hvem er.
De får en timelønsudgift på mellem 70 og 100 kr., og så sender vi den anden halvdel af regningen til finansministeren. Den enkelte får valgfrihed, siger man. Ja, på det offentliges regning.
Man opretholder faktisk en ny statslig arbejdsplads, og hvis den skal være budgetneutral, betyder det jo i hvert fald, at andre af de kommunalt ansatte skal afskediges, og det kan jo handle både om sygeplejersker, hjemmehjælp, social- og sundhedsassistenter og det personale.
Det er vi i Socialdemokratiet ikke indstillet på, og vi afviser derfor forslaget.
Else Winther Andersen (V), 1998-11-27:
Men hvorfor skal man sætte grænser for, hvordan og af hvem de ældre skal have udført den tildelte hjemmehjælp?
Det vil jeg gerne sætte streg under, for det drejer sig om den tildelte hjemmehjælp.
Der er jo ingen, der er bedre til at bestemme og vurdere, hvad det er, de gerne vil have, end de ældre selv.
Den valgfrihed, der kom ind i serviceloven, er alt for restriktiv, på den måde at de ældre kun kan udpege en person til at udføre særlige opgaver i hjemmet frem for den kommunale hjemmehjælp.
Vi mener, at de ældre skal have andre valgmuligheder ved også at kunne udpege private firmaer.
Vi ser jo, at i de kommuner, der har indført private firmaer til at udføre opgaven, er de ældre jo tilfredse, de bestemmer selv.
Firmaerne skal løse en opgave, og hvis de vil have nogle kunder, er de nødt til at komme til tiden, de er nødt til at anstrenge sig for, at de ældre også får opgaven løst bedst muligt.
Det er væsentligt for de ældre, at de kan beholde deres selvrespekt, ved at de selv er med til at være planlægger og arbejdsgiver.
Derved viser vi også respekt for den ældres personlige integritet, og jeg fatter faktisk ikke, at regeringen ikke her vil være med til at slippe de ældre løs, men at man hele tiden, for det er faktisk det, man indirekte gør, er med til at demonstrere, at man ved sådan set bedst, og man synes nu, at det er bedst, at det er det offentlige, der foretager det.
Det er også en af grundene til, at det blev så restriktivt med hensyn til, om vi kunne få en privat eller en selvansat med under serviceloven.
Det er en lille form for hovmod over for den svage gruppe, fordi vi går ind og vælger på deres vegne, og det vil Venstre altså ikke være med til. Vi vil gerne give de ældre frihed og dermed lade dem have deres egen selvrespekt til at fortsat at kunne planlægge deres liv.
Grete Schødts (S), 1998-11-27:
Jeg vil godt spørge Venstres ordfører, om Venstre ikke står bag servicelovens § 71.
Så vil jeg også godt spørge Venstres ordfører, hvordan man vil sikre de ældres retssikkerhed, deres tryghed.
Hvordan vil Venstre bære sig ad med at gøre kommunen til arbejdsgiver i forhold til et privat hjemmeservicefirma?
Det kan faktisk ikke lade sig gøre i forhold til lov om hjemmeservice.
Else Winther Andersen (V), 1998-11-27:
Til fru Grete Schødts vil jeg allerførst gerne sige, at Venstre står bag serviceloven, og vi har heller ikke givet udtryk for andet hverken med dette lovforslag eller med det, jeg har sagt fra Folketingets talerstol.
Vi har derimod sagt, at vi gerne vil gå videre.
Selvfølgelig kan det lade sig gøre at opretholde tryghed og retssikkerhed for den ældre.
Det kan i hvert fald være lige så godt som det, vi har, hvor vi den ene gang efter den anden ser, at den ældre har været udsat for tyveri eller andre ting.
Det kan lige så godt foregå i offentligt regi, som det kan foregå, hvis det er private, der står for det.
Det kan jeg ikke se at der ligger nogen forskel i.
Det kunne derimod måske være, at private firmaer bedre kunne tegne en forsikring mod bl.a. tyveri.
Det er jo noget af det, vi den ene gang efter den anden har hørt fra denne talerstol, at det kunne offentlige firmaer ikke gøre på den samme måde.