Flemming Oppfeldt (V), 1998-01-23:
SF's beslutningsforslag havde på mange punkter været et godt forslag, hvis det var blevet fremsat for 15 år siden, for dengang var ungdomsårgangene større og var med til at presse de ældre ud.
Men i de kommende år bliver det jo anderledes: Der bliver færre unge og færre ældre på arbejdsmarkedet.
Det, som er mest interessant med hensyn til SF's forslag, er, om SF er enig i Venstres målsætning om, at vi skal have flere over 60 år til at forblive erhvervsaktive, og jeg vil godt henlede opmærksomheden på to kendsgerninger om delingen ved de 60 år, som jeg synes er ret væsentlige.
Hvis vi ser på erhvervsfrekvensen for de 50-60-årige, er den i denne gruppe nogenlunde som for de yngre aldersgrupper på arbejdsmarkedet, men lige ved de 60 år falder den meget dramatisk.
Når det gælder henvisninger til job, blev der ifølge Arbejdsmarkedsstyrelsen i de første 5 måneder af 1997 henvist 10.800 personer over 50 år til arbejdsformidlingssystemet.
Selv om man har passeret de 50 år, er man absolut ikke fortabt, og der bliver mere og mere efterspørgsel på ældre i disse år.
Det andet er, at vi har fået en slags alternativ pensionsalder ved 60-62 år via aldersbestemt førtidspension, efterløn eller frivillig pensionering.
Det er det mønster, der er ved at tegne sig nu, men det er et spørgsmål, om det er særlig godt, og det er i hvert fald meget, meget kostbart.
Men er det ikke meget rimeligt, at man kan trække sig tilbage, hvis man begynder at få det dårligere?
Til det må jeg sige, at der også er en anden statistik, og den er faktisk meget interessant.
I de seneste år, faktisk også under den nuværende regering, er folk fra 50 år og opefter begyndt at få det bedre rent helbredsmæssigt.
De erhvervsaktive 50-55-årige føler sig raskere, og også de erhvervsaktive 60-66-årige føler i dag, at de rent helbredsmæssigt har det langt, langt bedre, end den tilsvarende aldersgruppe havde det for 6 år siden.
Punkt 1: At man skal have retten til at arbejde også ud over sin folkepensionsalder, altså arbejde helt til man er 70 år eller mere og dermed udskyde folkepensionen og så kunne få lidt ekstra i folkepension, hvis man gør det.
Punkt 2: At man har en mulighed for at få en øget præmiering ved pensioneringsordninger, som man helt eller delvis selv betaler til, og dermed også selv kan bestemme tidspunktet for, hvornår man ønsker at trække sig tilbage og kan trække sig fleksibelt tilbage.
Punkt 3: Vi opfordrer organisationerne til at aftale en øget brug af deltidsarbejde, således at unge familier, men også ældre familier kan arbejde på nedsat tid.
Punkt 4: Vi ønsker en mere målrettet voksenvidereuddannelse, der også er tilrettelagt efter de lidt ældres behov på arbejdsmarkedet, således at de ikke skal gå på det samme AMU-kursus hele livet igennem.
Punkt 5: Vi kunne godt tænke os en debat om - men det er sådan lidt mere overordnet - den måde, vi i lønner hinanden på i vores samfund.
Altså at vi stiller nogle spørgsmål ved, hvorvidt den anciennitet, der gælder i dag, også skal gælde i fremtiden.
Når man nærmer sig pensioneringstidspunktet, er det jo også der, man har de højeste lønninger, men ikke de højeste behov.
Hvis man kun fungerer 80 pct., så burde det jo egentlig også være sådan, at vi havde et lønsystem, som indretter sig på, at man så får 80 pct. Det er selvfølgelig en meget fundamental og en meget følsom diskussion.
Kort sagt: Venstres seniorpolitik er en vifte af forskellige muligheder, hvor tilbagetrækningstidspunktet er fleksibelt med en langsom aftrapning sammenholdt med et lønsystem, der ikke i samme grad er bundet til anciennitet.
Men det vigtigste for os er, at den enkelte i videst muligt omfang selv kan bestemme og tage et ansvar, frem for at vi opbygger en hel masse ordninger, som der lægges op til i SF's forslag.