Susanne Clemensen (CD), 2000-10-25:
Jeg vil starte med at sige, at en moderne dansk virksomhed er indrettet med passende lys, luft og udluftningsmuligheder.
Toilet- og badeforhold er ordentlige, og arbejdshøjden og borde og stole passer til medarbejderne.
En moderne arbejdsplads er indrettet med et personligt præg, så medarbejderne netop kan føle sig godt tilpas, kan inspireres, være kreative, effektive osv., trives sammen med deres kolleger.
Og børn tilbringer jo lige så mange timer i skolen, i børnehaven eller i fritidshjemmet, som vi voksne tilbringer på vores arbejdsplads.
Derfor mener vi, at det er nærliggende at forvente den samme form for indretning ikke alene i forhold til de fysiske forhold, men også i forhold til muligheden for at præge stedet.
Man må jo sige, at det er en virkelighed, som på mange skoler ikke er til stede.
Det gælder naturligvis ikke dem alle, for folkeskolen er jo utrolig mangfoldig, og der findes heldigvis også steder, hvor det går rigtig godt.
Men det er årsagen til, at vi egentlig principielt mener, at børns opholdssteder da burde være underlagt den samme form for regulering, som voksnes arbejdspladser er det.
Jeg må indrømme, at jeg godt kan se, at det naturligvis ikke skal være alle regler i den nuværende arbejdsmiljølov, som elever og studerende skulle være omfattet af.
Men i Sverige har man jo faktisk sagt, at en del af reglerne er elever og studerende omfattet af.
Det gælder f.eks. sådan noget som det, jeg var inde på nu her, altså arbejdsstedets indretning og arbejdets udførelse.
Vi har jo i CD i de seneste 2-3 år støttet de beslutningsforslag om at forbedre undervisnings- og institutionsmiljøet for børn og unge, der har været fremlagt her i salen til debat.
Og det har vi netop på baggrund af den udvikling, som vi synes vi må konstatere med de dårlige forhold, især ude på skolerne.
Vi har også været med til at kalde de ansvarlige ministre i samråd for at forklare sig over for Folketingets Uddannelsesudvalg, og senest har vi jo været initiativtagere til en forespørgsel om det her emne tidligere på året sammen med en række andre partier.
Men når man så læser forslaget, må jeg ærlig talt
indrømme, at jeg tvivler på, om det virkelig hjælper elever og studerende med at få et ordentligt og inspirerende undervisningsmiljø.
Der står godt nok, at det er det, der er intentionen.
Men af bemærkningerne kan man jo læse, at det ikke er nye konkrete rettigheder eller specifikke standarder for indretning af undervisningslokaler m.v., der slås fast her, men det er alene de regler, der allerede gælder på området.
Og det er jo meget spredte regler, der mangler tilsyn på nogle områder osv., så det er i virkeligheden mere sådan en hensigtserklæring om, at man gerne vil gøre noget ved det.
Men spørgsmålet er så, om man virkelig tager fat om problemstillingen.
En anden ting er også, at der i bemærkningerne står, at det ikke har nogen økonomiske konsekvenser.
Og jeg mener, at hvis man virkelig skal udvirke noget her, så kommer man jo ikke uden om, at det her det koster.
Det koster nogle penge.
Vi var i CD sidste år inde på og foreslog faktisk regeringen, at man skulle lave en investeringsplan for hele den offentlige sektor som helhed, som vi fandt var ved at være sådan let lurvet, og det gælder også forbedringer og renovering af folkeskolen.
Dér kunne vi så høre, at statsministeren langt om længe har set, at sådan en investeringsplan vil være en god idé.
Men havde vi nu haft den på det her tidspunkt, så havde vi måske også kunnet lave en lidt mere langsigtet og holdbar løsning i stedet for det, der ligger på bordet nu, som jeg mere vil karakterisere som en lappeløsning, som måske-måske ikke vil forbedre undervisningmiljøet for elever og studerende.
Så jeg synes, der er mange ting, vi må se på under udvalgsarbejdet, før vi i CD kan give vores tilslutning til det her lovforslag.