runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Egil Møller (DF), 2001-01-23:
Dansk Folkeparti ønsker en fair og fri konkurrence.
Som det fremgår af bemærkningerne til lovforslaget, ønsker regeringen en ny lovgivning på området til erstatning
for bestemmelserne i licitationsloven fra 1967.
Dansk Folkeparti kan ikke tilslutte sig ønsket om denne lovs afskaffelse, men kunne i stedet foreslå ændringer f.eks. om at fjerne begrænsninger, når private forbrugere indhenter underhåndsbud.
Såfremt loven vedtages, vil flere virksomheder komme ud for, at de forgæves udregner tilbud.
Det medfører et langt større ressourcespild end ved den nugældende lovgivning.
Hvorfor skal privat og offentligt byggeri ikke behandles ens, idet netop dette lovforslag alene omfatter offentligt byggeri?
Lovforslaget indebærer, at alle tilbud kan forhandles og ændres, efter at licitationen har været afholdt. Er det fair og gennemsigtigt, at konkurrencen herefter kan blive afgjort i lukkede forhandlinger?
Der vil herved opstå den mulighed, at nogle bliver favoriseret eller diskrimineret på grund af forbindelser eller andet.
At lovforslaget vil skade de mindre virksomheder på bekostning af de store ressourcestærke byggevirksomheder, er der vel ingen tvivl om.
Kan det være i samfundets interesse, at en del, fortrinsvis mindre, virksomheder vil holde sig væk fra licitationer?
Det er ikke fair, og det er ikke fri konkurrence.
Som sagt: Dansk Folkeparti ønsker, at der er ens spilleregler for privat og offentligt byggeri, og at dette mål nås gennem en effektiv og gennemsigtig konkurrence.
Sonja Albrink (CD), 2001-01-23:
Lad mig starte med at kvittere for de gode intentioner, der er i dette forslag.
Når man har sådan et lovforslag, som hedder lov om indhentning af tilbud i bygge- og anlægssektoren, så er det selvfølgelig en diskussion om, hvilken konkurrence der skal være i bygge- og anlægssektoren.
Men det er selvfølgelig også en diskussion om, hvilken erhvervsstruktur vi ønsker i det her land.
Ministeren opridser grundlaget for den eksisterende licitationslov.
Det var jo et hensyn til mindre håndværksvirksomheder, der førte til en række konkurrencebegrænsninger.
Det læser jeg så også, som om ministeren anerkender, at det lovforslag vil medføre, at mindre håndværksvirksomheder måske vil få det sværere, og at flere og flere entrepriser måske vil blive udført af de helt store selskaber.
Når man så har kigget videre, må man så også have lov til at stille sig et par spørgsmål.
Spørgsmål, der bl.a. går ud på, hvad det er for en virksomhedssturktur, vi ønsker - som jeg som sagt indledte mit indlæg med - i bygge- og anlægssektoren.
Jeg synes, det er værd at værne om de stolte håndværkstraditioner, vi har her i landet.
Jeg mener, at det måske vil være en katastrofe, hvis vi gik hen og tabte den struktur.
Derfor synes vi også i CD, at det er vigtigt, at vi bevarer så gode forhold som muligt vedrørende de mindste håndværksmestre.
Et andet spørgsmål, som man også har lov til at stille sig,
er: Vil en bygge- og anlægssektor med få og meget store aktører nødvendigvis medføre større konkurrence og lavere priser?
Vi synes også i CD, det er værd at understrege, at en ny lov til erstatning for licitationsloven ikke må være begrundet i de sager, som vi har hørt om karteldannelser.
Jeg synes selv, vi fik et meget flot, bredt grundlag i konkurrenceloven, som jo havde til sigte at tage hånd om de her ting, og der må jeg sige, at jeg har stor tiltro til, at erhvervsministerens egne folk og ministeren selv vil håndtere de her ting, sådan at vi ikke får de problemer igen.
Jeg skal slutte mit indlæg med at sige, at vi i CD gerne vil indgå i et konstruktivt udvalgsarbejde.
Når alt kommer til alt, handler det om at få et fornuftigt forhold mellem de små og store på markedet.
Det gælder om at finde en fornuftig vægtning mellem den frie konkurrence og et rimeligt ressourceforbrug i forbindelse med den tilbudsgivning, som skal finde sted.
Morten Helveg Petersen (RV), 2001-01-23:
Lovforslaget har til hensigt at styrke konkurrencen inden for bygge- og anlægssektoren med det formål at skabe bedre og billigere byggeri, og det ser der unægtelig ud til at være behov for.
Konkurrencestyrelsen har peget på, at mangelfuld konkurrence inden for sektoren betyder, at priserne i Danmark ligger 15-20 pct. over niveauet i sammenlignelige lande.
Det offentliges ressourcer skal naturligvis anvendes mest hensigtsmæssigt, og derfor er det nødvendigt at se på konkurrenceforholdene i bygge- og anlægssektoren.
For offentlige udbydere bliver der ingen vej udenom; reglerne er obligatoriske.
Private udbydere er derimod ikke forpligtet til at følge dem, men kan vælge at gøre det, og jeg synes, debatten i dag indimellem nærmest har haft karakter af politisk surrealisme, når man fra borgerligt hold har haft travlt med nærmest at påtvinge et fælles regelsæt også til private udbydere.
Der har vi dog så megen tiltro til private i Det Radikale Venstre, at vi vælger at tro, at de finder ud af, hvad der er mest fordelagtigt og forhåbentlig også gør brug af det her regelsæt, hvis det er det, de gerne vil.
At man derved også kan konkurrere på kvalitet burde betyde bedre byggekvalitet ved offentlige anlægsopgaver.
Vi ser, at der er gode argumenter for at styrke konkurrenceforholdene her.
og derfor kan vi absolut støtte det her forslag.
Frank Aaen (EL), 2001-01-23:
Vi er i Enhedslisten positive over for forslaget.
Vi mener, der er klare fremskridt i det ved fremover at lægge mere vægt på kvalitet end bare at lægge et relativt goldt prisniveau som valggrundlag.
Vi er sikre på, at der her kan føre til øget konkurrence og dermed altså gøre det sværere at lave karteldannelser og mestergrise og på den måde, som vi desværre jo har set for mange eksempler på, snyde f.eks. de offentlige kasser. Vi er selvfølgelig optaget af det problem, der kan være, om de store nu får endnu bedre muligheder for at tryne de små.
Og vi vil selvfølgelig godt i den efterfølgende udvikling være sikre på, at vi følger med i, at det ikke sker.
For det er klart, at hvis vi så bare får det hele erstattet af, at alt domineres af nogle få store, så er vi jo tilbage i samme situation som i dag, hvor der reelt begynder at være ingen konkurrence på markedet. Så det vil vi følge op på, og kan nogen komme med forslag til, hvordan vi kan beskytte de små mod de store uden af den grund altså f.eks. at give alt for gode muligheder for, at man kan aftale priserne til at være urimelig høje, men på anden måde beskytte sig mod de store, så er vi absolut lydhøre over for den type forslag.
Så endelig til sidst, og det mener jeg, at regeringen bør gå positivt ind i: Nu hørte vi jo alle sammen bl.a. statsministeren sige i sin nytårstale, at udlicitering kræver alt for mange ofre for de ansatte og giver dårlige arbejdsvilkår og dårligt arbejde i det hele taget.
Det her drejer sig om udlicitering.
Det drejer sig oven i købet om et område, hvor det offentlige stort set ikke selv har nogen kapacitet, hvor alt næsten er udliciteret.
Og der vil jeg nok sige, at nu skal vi begynde at diskutere: Jamen hvordan kan vi så i regelsættet her tage højde for de ansattes arbejdsvilkår?
Hvordan kan det indgå?
Jeg vil faktisk sige skal indgå. Derfor er mit spørgsmål til erhvervsministeren, og det vil vi rejse under udvalgsarbejdet: Hvordan afspejler statsministerens på det her punkt ganske fremragende udsagn sig konkret, når vi begynder at lovgive?
For hvis det ikke kan ses i den efterfølgende lovgivning, så må vi jo konstatere, at det bare var snak, og det går jeg ikke ud fra det var.
Jeg går ud fra, at det var noget, regeringen mener og vil forfølge i praksis.
Derfor forventer vi, at vi kan få nogle diskussioner om, hvordan hensynet til de ansatte kan afspejle sig i, at det også skal være en del af det, der indgår, når man vurderer forskellige tilbud.
Jeg er godt klar over, at regeringen også har andre initiativer på det her område, men jeg mener, at vi er nødt til også at have det ind her i det, vi kan kalde hovedloven på det her område vedrørende byggeriet, hvor alt stort set er udliciteret.
Pernille Sams (KF), 2001-01-23:
Jeg var så glad for, at hr. Kim Behnke sagde det, som jeg ikke har kunnet få nogen af Socialdemokraterne eller De Radikale eller andre til at sige, nemlig at en privatmand bare kan spendere pengene, som han vil, hvorimod det for offentlige bygherrer er vigtigt, at man får sikkerhed for, at man får den rigtige og den billigste løsning.
Det er nemlig lige netop det, der ligger til grund for, at Socialdemokratiet og regeringen har lavet forslaget, som det er, men deri er implicit jo også, at det offentlige fortsat efter det her forslag er underlagt regelsættet.
Her siger man så samtidig, at det, at man er underlagt regelsættet, giver sikkerhed for den bedste og den billigste løsning, men på den anden side siger regeringen, at man vil have de private bygherrer ud over regelsættet, fordi det skaber større konkurrence.
Det er fuldstændig modstridende argumenter, man bruger, og derfor bliver det en gang vrøvl fra regeringens side.
Så vil jeg selvfølgelig bare bede hr. Kim Behnke om, at han måske kan bekræfte, at det forholder sig sådan, for det er fuldstændig modsat det, som regeringen gør, nemlig siger, at det offentlige skal have fuldstændig stramme tøjler, for det sikrer konkurrencen, men de private skal have mulighed for alt muligt, for det sikrer endnu bedre konkurrence.
Det er jo vrøvl.
Kim Behnke (FRI), 2001-01-23:
Jeg forstod godt spørgsmålet, og jeg skal ikke tale på vegne af regeringen eller andre, men på vegne af mig selv og Frihed 2000.
Når det er et byråd, et amtsråd eller en anden politisk forsamling, der træffer beslutninger, så er det ikke egne penge, man bruger, vil jeg sige til fru Pernille Sams, men så disponerer man på vegne af andre.
Det er sjældent mine egne penge, vi bruger deroppe.
Men i det øjeblik, jeg ønsker at få bygget en fabrikshal eller en villa eller en carport eller bare få malet min stue, så er det mine egne penge.
Derfor har jeg et uendelig stærkt incitament til at vælge den bedste og billigste løsning, uden at Folketinget behøver at lovgive om det.
Det samme incitament har politikere ikke, for det er ikke deres egne penge, de disponerer over.
Det er for os at se en meget væsentlig skillelinje, som gør, at der er nødt til at være nogle præcise regler, når det er det offentlige, der disponerer, mens jeg har fuld tiltro til, at enhver privat bygherre nok selv skal finde den bedste og billigste løsning.
Og skulle de vælge den dyreste løsning, så er jeg fuldstændig ligeglad, for det er deres egne penge.
Det er ikke skatteborgernes penge.
Pernille Sams (KF), 2001-01-23:
Jamen jeg er jo fuldstændig enig med hr. Kim Behnke, fuldstændig!
Men jeg siger bare, at det jo er nøjagtig modsat det, der ligger til grund for det, der af regeringen er indbygget i at lave det skel.
Det er derfor, det er så ulogisk opbygget.
For jeg er fuldstændig enig med hr. Kim Behnke, og sådan kan det ikke undgå at komme til at virke i praksis.
Derfor kan man jo heller ikke bruge dét som argument, som regeringen har gjort, at fordi det er offentlige penge, så skal det være underlagt et regelsæt.
For det kan da aldrig give dårligere konkurrence, når man tror, at det er det, der giver optimal konkurrence i den offentlige sektor, når nu de private gerne vil have det.
Så jeg forstår simpelt hen overhovedet ikke regeringens venden rundt på argumentationen, for hr. Kim Behnkes argumentation er jo fuldstændig logisk og korrekt: Sådan kan det ikke undgå at virke.
Derfor kan man heller ikke bruge det modsat, som regeringen gør i det her lovforslag.
Egil Møller (DF), 2001-01-23:
Ministeren nævnte, at man altid har ret til at blive klogere, men det forudsætter jo så også, at man er i stand til at blive det, og det gælder jo selvfølgelig også ministre.
I svaret nævnte ministeren, at konkurrencen nok ikke bliver 110 pct. Jamen hvis man skal have toppen af konkurrence helt ud i det yderste, kan man da vel aldrig komme over 100 pct.?
Søren Hansen (S), 2001-01-23:
Den fagre nye verden giver mange muligheder for det enkelte menneske, men også nogle, der kan træde andres velerhvervede og rimelige rettigheder over tæerne, og det er det, vi har for os her.
Nu er vi i stand til at klone lyd og billede, altså opnå præcis samme kvalitet som udgangspunktet i de kopier, vi laver.
Jeg synes, det er rigtigt,og Socialdemokratiet kan støtte forslaget, der giver ret til at kopiere til privat brug, også fordi der herigennem sendes et signal om en tydeliggørelse af, at al anden form for kopiering er og bør være ulovlig.
Det får vi understreget, og også af den grund støtter vi lovforslaget.
Vi eksproprierer det, der er deres, vi eksproprierer en del af deres ophavsret.
Derfor er det rigtigt og vigtigt, at vi finder frem til en ordentlig kompensation til ophavsmændene og -kvinderne.
Det er ikke nogen enkel opgave; den er oven i købet, så vidt jeg kan vurdere, temmelig besværlig, og den kan aldrig undgå at blive vilkårlig i et vist omfang.
Vi kan i hvert fald ikke opnå en ordning, der giver millimeterretfærdighed på dette område.
Til gengæld er jeg helt overbevist om, at en ren blank cd-afgift ikke giver den rigtigste løsning.
Det vil give grænsehandelsproblemer og andre vanskeligheder.
Derfor er det godt, at udvalget er nedsat for at finde en fornuftig løsning.
Jeg vil gerne understrege behovet for, at man finder en fornuftig løsning, og at man finder den så hurtigt, det overhovedet er gørligt.
Den ordning skal være effektiv og som sagt gerne komme så hurtigt som muligt.
Så skal jeg her til slut tilføje, at partiet Det Radikale Venstre også kan støtte lovforslaget.
Kim Andersen (V), 2001-01-23:
I Venstre hilser vi det foreliggende lovforslag fra kulturministeren velkommen.
Som den foregående taler sagde, har vi i dag en teknik og en teknologi, som gør, at det er muligt at klone, at gengive hundrede procent fuldkomment, hvad der hentes ned fra Nettet, at brænde cd'er, og vi må erkende, at det i vid udstrækning foregår rundtomkring i hjemmene i dag.
Derfor er det en naturlig følge af den ny teknologi, at man lovliggør, at den trafik kan gennemføres til privat brug.
Det er vi indstillet på at støtte.
Men det giver naturligvis også nogle problemer i forhold
Det er derfor også fornuftigt, at ministeren ikke går videre i sit forslag, end tilfældet er.
Vi ved, at der i EU arbejdes med et nyt direktiv på området.
Vi ved, at der i Kulturministeriet er nedsat en arbejdsgruppe, der skal se på, hvordan hele det her meget komplicerede område kan reguleres i fremtiden, og hvordan kunstnerne kan honoreres for de frembringelser, som retteligen er deres.
Umiddelbart må rådet naturligvis være, at de udøvende kunstnere sørger for i forhandlingerne med forlæggeren i forbindelse med ønsket om mangfoldiggørelse af deres kunstværker at sikre sig bedre honorarer og højere royalties, men det er naturligvis ikke nødvendigvis hele svaret på problemstillingen.
Vi er derfor indstillet på at støtte det lovforslag, der foreligger.
Vi er også positive over for de andre elementer i det, nemlig at man lader fastsættelsen af afgifter, båndafgifter og aftalelicens overgå til Ophavsretslicensnævnet og fjerner det fra ministerielt regi.
Det kan være yderst fornuftigt.
Vi støtter også ophævelsen af nationalitetskravet i ophavsretslovens § 39 med hensyn til båndafgifter og aftalelicens.
Her kan man måske undre sig lidt over, at det er muligt, at en tredje part kan indgå aftaler om en pris for et produkt for en person, som ikke er repræsenteret i det forum.
Det har jeg selv haft lidt vanskeligt ved at forstå hvordan man håndterer, men er altså blevet belært om og har fået grundigt forklaret, at det er det, man gør i de nordiske lande, at der her er erfaringer for, at det kan praktiseres.
Jeg må indrømme, at jeg har selv stadig væk tvivl i baghovedet omkring det spørgsmål, men det vil jeg vende tilbage til med et par spørgsmål under udvalgsbehandlingen.
Herudover skal jeg kun føje til, at vi sådan set venter spændt på at få forelagt det direktivforslag fra EU, der arbejdes med, at vi venter med spænding på at se resultatet af den arbejdsgruppe, som er nedsat i kulturministerens regi, bl.a. omkring honorering for digital kopiering.
Vi skal jo også passe på her ikke at skabe en ny grænsehandelsproblematik, hvilket vi meget let kommer til, både når vi snakker om afgift på udstyr og afgift på optagemedier.
Hundekompliceret er det.
Vi glæder os til at se et output af de to tiltag for så at få et samlet regelsæt og en samlet, sammenhængende lovgivning på det her uhyre indviklede område.
Søren Hansen (S), 2001-01-23:
Jeg ved, at der sidder mange uden for denne sal, der følger denne debat meget nøje, og derfor vil jeg bare med denne her bemærkning have sikkerhed for, at hr. Kim Andersen ikke isolerer dette her til at være de udøvende kunstnere, men også til at være de skabende kunstnere, i dette her tilfælde jo først og fremmest komponister, forfattere og andre skabende kunstnere.
Kim Andersen (V), 2001-01-23:
Hr. Søren Hansens spørgsmål er en god anledning for mig til at præcisere, at hvis jeg har formuleret mig på en måde, så de skabende kunstnere ikke også var omfattet, er det godt, at jeg får spørgsmålet, for jeg tænkte naturligvis også på dem.
Brian Mikkelsen (KF), 2001-01-23:
Det er et glimrende forslag, vi i dag skal tage stilling til.
Vi har den holdning - dybest set og principielt - i Det Konservative Folkeparti, at når man som rettighedshaver, som kunstner på den ene eller på den anden facon, har produceret noget, har man også nogle rettigheder, og det skal man selvfølgelig enten kompenseres for eller betales for.
Derfor synes vi, at det er rimeligt, at man har en struktur, som vi har herhjemme.
Vi vil bare godt have en yderligere grad af frivillighed, så der var nogle flere brancheforhandlinger, men lad det komme til sin tid.
Vi kan konstatere, at det her bliver behandlet på EU-plan.
De fire elementer, som forslaget har her, kan vi alle støtte.
Det vigtigste og i og for sig mest kontroversielle, altså at det nu bliver tilladt at foretage digital kopiering til egen personlig brug, hedder det vist, kan vi også godt støtte.
Man kan jo ikke bare stoppe en udvikling og så sige, at nu må man ikke det, og nu må man ikke det. Vi har medierne, og de bliver brugt, og mange bruger dem jo til at fremme f.eks. egne ting, som man laver i husstanden, og dér udvikler det jo også IT-fremstød i det private hjem, hos børn af familierne osv., så det støtter vi.
Vi vil godt være med til at overveje meget seriøst, om det ikke er rimeligt, at der også kommer afgift på hardware, men det kræver, at producenterne, at branchen sætter sig ned med kunstnerne, med rettighedshaverne, og prøver at finde frem til en fornuftig struktur, en fornuftig ordning.
I dag er det jo sådan, at der kun sidder én part, der i og for sig, i hvert fald for cd-r'ernes vedkommende, kan fastsætte afgiften.
Hvis vi skal begynde at tale om det også for hardwaredelen, er det rimeligt, at branchen sætter sig sammen med kunstnerne selv, med rettighedshaverne, så man kan finde en fornuftig struktur.
Det vil måske nok være en rigtig løsning.
I dag har man jo sat en afgift på cd-r'erne, som er meget høj i forhold til den afgift, der er i Sverige og i Tyskland, og jeg frygter i og for sig, at man kan opleve den samme situation som med videobåndene.
Da man indførte den blankbåndsafgift i 1980'erne, skete der jo det, at salget eksploderede i Tyskland og i Sverige, og det faldt dramatisk i Danmark.
Så hvis man kan få spredt indtægterne, vil det være rimeligt. Vi vil gerne overveje det og er egentlig positive over for, at man laver en hardwareafgift.
Nu vil vi se det udvalgsarbejde, der kommer i den tekniske arbejdsgruppe, som ministeren har nedsat, og opfordrer til, at branchen sætter sig ned sammen, kigger hinanden i øjnene og finder ud af en fornuftig struktur på området.
Men tilbage til forslaget.
Det er nogle rigtige problemstillinger, man tager fat på.
Vi synes, at man fremtidssikrer det rimeligt.
Vi ser frem til, at der kommer yderligere politiske forhandlinger, politiske drøftelser, når man er færdig inden for EU på området, men det her kan vi godt bruge som udgangspunkt og vil støtte alle dele.
Aage Frandsen (SF), 2001-01-23:
Da SF's ordfører på det her område, hr. Ole Sohn, ikke kan være til stede, skal jeg kort fremføre SF's synspunkter omkring det her lovforslag.
Vi er enige i lovforslagets indhold med henblik på, at man nu legaliserer, gør det lovligt, at man kan fremstille digitale kopier til privat brug inden for husstanden, og dermed markerer vi, at den regel, som vi nu laver, er ud fra, hvad det er muligt at opretholde, og vi markerer dermed også, hvad der er lovligt, og hvad der så også stadig væk er ulovligt.
I den forbindelse lægger vi vægt på, at det udvalgsarbejde i den tekniske arbejdsgruppe, som også er en del af lovforslaget, hurtigst muligt bliver færdigt, sådan at man ikke kommer til at stå i et tomrum, hvor man har lovforslaget som vedtaget og så samtidig har et problem med, hvad der så i øvrigt skal ske, og det vil sige, at udvalgsarbejdet så ikke til det tidspunkt er færdigt.
Derfor lægger vi meget vægt på, at de her ting afklares hurtigst muligt.
Man kan sige, at det, vi behandler her, vel er spørgsmålet om, hvordan den åndelige ejendomsret skal tackles.
Her er det jo den åndelige ejendomsret, og den burde jo være mindst lige så vigtig at lægge vægt på, og derfor synes vi, at det er vigtigt, at de her ting afklares også i forståelse med de mennesker, det drejer sig om.
Det er derfor, at vi håber, at arbejdet i udvalget snarest muligt bliver færdigt.
Børge Klit Johansen (KRF), 2001-01-23:
Jeg skal meddele, at vi i Kristeligt Folkeparti forholder os fordomsfrit til det her lovforslag.
Der er bl.a. reglerne fra by- og boligministeren om licitation, og hvornår man kan forhandle, og hvornår man kan hente underhåndstilbud.
Vi synes også, der kunne være nogle spørgsmål om grænserne omkring underhåndstilbud, for hvis man kan gå ud og hente et utal, hvor er så grænsen for en omvendt form for licitation i så henseende?
Det kunne vi godt tænke os at få belyst undervejs.
Men vi er meget positive over for arbejdet med det her.
Svend Heiselberg (V), 2001-01-23:
Jeg vil gerne sige til hr. Arne Melchior, at hr. Arne Melchior ingen steder kan finde, at jeg har sagt, at det gør
ingenting, at man kører 20 pct. for stærkt.
Jeg vil gerne se beviset på, at jeg skulle have sagt det.
Nej, jeg har sagt, at der er mange mennesker, som kommer til helt uforvarende at køre lidt for stærkt.
Det er der mange mennesker der gør.
Jeg vil også gerne minde hr. Arne Melchior om, at hr. Arne Melchior jo engang gik over for rødt lys og blev fotograferet, jeg tror, det var til Ekstra Bladet.
Aase D. Madsen (DF), 2001-01-23:
Jeg vil køre lidt videre i den samme skure, for jeg står her med pressemeddelelsen, som socialministeren udsendte den 11. december.
Der står her, at det foreslås, at der fastsættes et minimumsniveau for tilsyn.
Fremover skal kommunen mindst to gange årlig gennemføre uanmeldte tilsyn på plejehjem og i tilsvarende boligenheder.
Det har de, der har afgivet høringssvar,
klart forstået således, at det er kommunerne, der skal kontrollere sig selv.
Ministeren siger, at ministerens synspunkt er, at embedslægen skal kunne gå ind og foretage det uvildige tilsyn på plejehjem.
Så vil jeg gerne spørge ministeren, om jeg mere eller mindre kan få et løfte om, at ministeren vil arbejde meget, meget kraftigt for, at det bliver sundhedsministerens tilsagn, der kommer til at stå til troende, og at vi ikke skal tage pressemeddelelsens ord for socialministerens synspunkt på den sag.
Arne Rolighed (S), 2001-01-23:
Jeg vil gerne oplyse over for fru Aase D. Madsen, at selve plejehjemstilsynet og plejehjem er et ansvarsområde, der ligger hos socialministeren.
Det har været drøftet i regeringen, hvorvidt embedslægen skulle spille en mere aktiv rolle fremover, og de drøftelser pågår.
Jeg er så sammen med socialministeren klar til at gå ind i de afsluttende drøftelser meget hurtigt, så vi kan få en afklaring omkring hele den her sag.
Jeg kan ikke gå ind i diskussioner om socialministerens pressemeddelelser.