runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Mogens Andreasen (DF), 1999-01-14:
Jeg skal ikke sige forfærdelig meget om det her forslag fra Enhedslisten, men nu skal vi jo så til det igen.
Enhedslisten forsøger endnu en gang at få et beslutningsforslag igennem om nedsættelse af arbejdstiden på 7 timer om ugen med fuld lønkompensation.
Af forslaget fremgår det, at virksomhederne skal tvinges til at indgå en overenskomst med de ansatte om nedsættelse af arbejdstiden, og som modydelse skal der kunne ydes en økonomisk støtte til virksomhederne, som skal udgøre den maksimale dagpengesats.
Samtidig er det anført i forslaget, at ledige skal ansættes i samme antal timer, som arbejdstiden er nedsat. Hvis vi forudsætter, at beslutningsforslag af denne art bliver vedtaget og der lovgives i forhold hertil,
så vil det være et klart indgreb på overenskomstområdet og dermed også et indgreb over for virksomhedernes ret til selv at bestemme og lave individuelle aftaler med deres medarbejdere.
Samtidig vil det være en stor økonomisk offentlig belastning.
Der er ingen forskel i Dansk Folkepartis holdning til det forslag, vi behandler i dag, og det forslag, vi behandlede den 17. juni 1998.
Vi ønsker ikke at indføre flere tilskudsordninger, og vi ønsker ikke dette indgreb indført
over for virksomhederne
Jeg mener allerede, der er skabt råderum med de indførte fri omsorgsdage, som er fastsat i forbindelse med overenskomstindgrebet sidste år.
Jeg skal derfor anbefale Folketinget at afvise beslutningsforslaget, som i høj grad vidner om et vist ukendskab til dagligdagen på arbejdsmarkedet.
dette forslag, og jeg skal på Fremskridtspartiets vegne meddele, at Fremskridtspartiet heller ikke kan støtte det.
Marianne Jelved (RV), 1999-01-14:
Jeg vil først gerne takke for en meget velvillig første behandling af lovforslaget om værdipapirhandel. Så vil jeg, for at vi nu ikke skal grave os ned i alt for meget arbejde omkring børsreformen, gøre hr. Kim Behnke opmærksom på, at regeringen står fuldkommen ved børsreformen - ingen tvivl om det - men der skete jo det i december 1997, at Fondsrådet anbefalede regeringen, at værdipapirhandelslovens § 31 blev taget op til fornyet overvejelse i lyset, som der stod i brevet til undertegnede, af de hidtidige erfaringer fra såvel Danmark som udlandet.
Derfor er der jo lavet et ret pænt forarbejde, inden lovforslaget, som vi behandler i dag, er blevet færdigt i ministeriet til fremsættelse i Folketinget, hvor 12 udvalgte landes børsretlige reguleringer af overtagelsestilbud er blevet undersøgt.
Det viser sig jo, når man ser på den undersøgelse, at der jo ikke er nogen sådan ensartet lovgivning i de pågældende 12 lande.
Der har også været henvist til, at Folketinget burde afvente ændringer i § 31, til det bankdirektiv, der er undervejs i EU-regi, er færdigt.
Men regeringen har altså valgt ikke at vente, fordi det ikke er til at sige, hvor lang tid der vil gå.
Til gengæld er det et minimumsdirektiv, og derfor forventer vi ikke, at det giver nogen problemer med den måde, vi har tilrettelagt lovgivningen på her i Danmark i L 150.
Men vi har valgt alligevel at fremsætte forslaget nu, som det fremgår af lovforslaget, og der er selvfølgelig nogle valg at måtte foretage i en sådan situation.
Man kan vælge at lægge grænsen et andet sted end ved en tredjedel.
Når en tredjedel er valgt, er baggrunden, at der i aktieselskabsloven - bl.a. i aktieselskabsloven - ofte opereres med netop to tredjedele hhv. en tredjedel, hvis der kræves to tredjedeles majoritet eller to tredjedele af stemmerettighederne bag forskellige typer beslutninger ifølge aktieselskabsloven.
Så der er altså nogle overvejelser, som vi kan gøre endnu mere rede for under udvalgsbehandlingen.
Hvordan kan vi bedst skabe en mulighed, som gør, at den slags situationer, som man måske kunne kalde lidt groteske, skal udløse en situation, et overtagelsestilbud, som slet ikke har været meningen?
Der er fremlagt et forslag i lovforslaget, og jeg vil meget gerne gå ind i et meget grundigt udvalgsarbejde, som hr. Kim Behnke lagde op til, det synes jeg er helt, helt relevant, men jeg vil også gerne med udvalget drøfte mulige dispensationsmuligheder, overgangsydelser, så vi ikke kommer i en situation, der virker uhensigtsmæssig og grotesk og imod det, der har været hensigten med lovforslaget.
Så hvis jeg må nøjes med det, vil jeg endnu en gang sige tak for den positive tilgang til lovforslaget og give tilsagn om at give en så god og nuanceret belysning af de problemstillinger, som er blevet berørt, og som ønskes af udvalget.
Jens Vibjerg (V), 1999-01-14:
Det kommer vel næppe bag på nogen, når jeg nu siger, at Venstre ikke vil støtte dette beslutningsforslag.
Selv om man umiddelbart kunne foranlediges til at tro, at den her foreslåede model kunne være et af flere instrumenter i bekæmpelsen af ledigheden, så er beslutningsforslaget i stedet udtryk for en forfejlet opfattelse af arbejdsløshedsproblemet.
Forslaget bygger på den overbevisning, at der kun er en konstant mængde arbejde, og at den mængde skal fordeles mellem os alle, og det er jo ikke rigtigt.
I Venstre tror vi altså ikke på, at offentlig subsidiering af arbejdsdeling nogen sinde vil medføre flere reelle job.
Ydermere vil jeg gerne stille det spørgsmål, om den ordning og mulighed for nedsat arbejdstid også skal være et tilbud til de mennesker, som i dag arbejder 30 timer om ugen.
Skal disse mennesker også have mulighed for at indtræde i en fuldtidsstilling for umiddelbart derefter at gå ned i timetal, dog med fuld lønkompensation?
Hvis svaret på mit spørgsmål er ja, så er de økonomiske konsekvenser af dette beslutningsforslag uoverskuelige for det offentlige budget.
Hvis svaret er nej, er det så ikke uanstændigt over for de mennesker, som i dag selv betaler for deres nedsatte arbejdstid?
Dette beslutningsforslag er reelt et forslag om statsfinansieret fritid, og det har vi simpelt hen ikke råd til.
Forslaget vil, hvis det gennemføres, være direkte ødelæggende for hele arbejdsmarkedspolitikken, så Venstre kan som sagt slet ikke støtte forslaget. Så skal jeg, da den konservative ordfører ikke kan være til stede, sige på De Konservatives vegne, at de afviser forslaget.
Carsten Hansen (S), 1999-01-14:
Det produkt, Enhedslisten præsenterer os for her i dag, er faktisk en anden form for skraldemandsmodel, og for mig at se ligner forslaget lidt en paradeforestilling, som måske ideologisk set giver point i Enhedslistens bagland.
Men jeg er enig med arbejdsministeren i, at det virker, som om de seneste 6 års udvikling i det danske samfund er gået fuldstændig sporløst hen over den yderste venstrefløj. Det forekommer helt bagvendt, at vi skulle til at betale for en arbejdstidsnedsættelse med den maksimale dagpengesats, når vi ser, at der er flaskehalse på en lang række områder. Der er visse områder i Danmark, hvor det ikke er til at opdrive en faglært håndværker, i hvert fald inden for en lang række områder, og så begynder vi at se flaskehalsproblemer i industrien, i uddannelsessektoren samt inden for social- og sundhedsområdet på grund af mangel på kvalificeret arbejdskraft.
Så har et meget bredt flertal i Folketinget jo netop vedtaget en ny finanslov med en efterlønsreform, hvor ét af hovedformålene er at holde de arbejdsdygtige, de ressourcestærke, de veluddannede længere på arbejdsmarkedet.
Det vil altså kort sagt virke helt bagvendt.
Vi kan jo heller ikke styre, hvem det er, der ønsker at gå på nedsat tid.
Det er måske i virkeligheden dem, som vi har allermest brug for.
Faren er i hvert fald til stede, for mange af dem har en god pensionsordning.
Og vi vil stå i den situation, hvor virksomhederne ikke ville kunne finde erstatninger, og på den måde medvirker det her forslag til et forøget lønpres, øgede omkostninger og dermed også øget inflation og overophedning i det danske samfund.
Ja, vi kender historien fra 1970'erne.
Vi kan også risikere, at nogle virksomheder måske vælger at kompensere for arbejdstidnedsættelsen med nogle af de få ledige, der er tilbage i aktivering, således at vi får en meromkostning for de offentlige kasser uden at få etableret nye arbejdspladser.
Det vil jeg kalde kassetænkning.
Vores mål i Socialdemokratiet er at få skabt varige arbejdspladser, og vi har med de seneste 6 års udvikling i samfundet vist, at den vej, som vi har fulgt med et bredt flertal i Folketinget, er den rigtige.
Vi er enige i, at det er vigtigt at sikre befolkningen bedre arbejdsmæssige vilkår og flere varige arbejdspladser, så de, der står uden arbejde, får mulighed for at få et.
Det er også derfor, virksomhederne skal tilskyndes til at ansætte dem over 50 år og folk fra etniske minoriteter - med et offentligt tilskud, hvis det er dét, der er nødvendigt, men det skal altså ikke være i stillinger, der er offentligt finansierede. Vi må derfor afvise forslaget.
Jette Gottlieb (EL), 1999-01-14:
Jeg vil godt lige benytte lejligheden til at takke ministeren, ikke for støtten til forslaget - den kunne være på et meget lille sted - men fordi ministeren så klart gør rede for, at det her er en ideologisk debat.
Nok er det her forslag en genfremsættelse, men det rammer jo et tidspunkt, hvor rapporten fra regeringen om arbejde og service i 1999 præcis viser, hvad regeringens ideologiske hensigter er, nemlig at danskerne skal arbejde mere.
Her lægger vi altså op til en ideologisk diskussion af, at der altså er andre måder at løse de problemer på, som vi står over for.
Derfor lægger jeg også op til, at det, vi her taler om, er en meget ideologisk debat og ikke en teknisk debat om, hvordan vi skal stille forslagene frem, og det vil jeg håbe også vil komme frem i de kommende ordførertaler.
Christine Antorini (SF), 1999-01-14:
Jeg vil gerne spørge, hvad De Radikales synspunkt er med hensyn til at kombinere udviklingskontrakter med en eller anden form for flerårsaftale.
For som Rektorkollegiet har udtrykt det, ønsker man en slags garanti for, at der vil blive budgetro i et par år, hvis man skal kunne fokusere på nogle mål.
Det er mit første spørgsmål.
Det andet spørgsmål er, hvad De Radikales holdning er til hele fordelingen af forskningsmidlerne, som ikke blev berørt så meget i ordførertalerne, om De Radikale mener, at man skal styrke de frie midler ved f.eks. at have færre programmer og føre flere midler tilbage til forskningsrådene, og om tiden ikke er moden til, at vi også burde kigge på en revurdering af, om forskningsrådene er sat sammen på den rigtige måde.
Elisabeth Arnold (RV), 1999-01-14:
Først til fru Hanne Severinsen om, hvorfor der var dårlige vibrationer: Det kan jeg jo af gode grunde ikke vide, men jeg var i hvert fald ikke med til at skabe dem.
Jeg kan kun sige, at noget af det, der har undret mig, er, at man begyndte at tale om udviklingskontrakter, lang tid før der forelå noget som helst skriftligt om dem, og det vil sige, at folk talte om udviklingskontrakter, som om de vidste, hvad det handlede om.
Der var i hvert fald i den første del af debatten om dem megen usikkerhed om, hvordan det egentlig skulle foregå, og hvor megen tvang og hvor megen frivillighed der var i dem.
Så jeg synes, man gjorde sagen en dårlig tjeneste ved at starte diskussionen, før redegørelsen egentlig var parat.
Det er et af mine bud, men jeg kan ikke vide det.
Men jeg håber da, at stemningen bliver bedre efterhånden, og det er jeg faktisk helt sikker på at den bliver. Så siger hr. Søren Kolstrup, at der kommer en ny kurs i forskningspolitikken, men sådan kan jeg altså ikke læse redegørelsen.
Jeg læser den, som om man giver universiteterne nogle nye styringsinstrumenter og udviklingsmuligheder, men ikke lægger vægt på andre felter eller andre områder inden for forskningspolitikken, end man har gjort hidtil.
Det er stadig væk de kendte hovedområder: bioteknologien, materialeteknologien, IT-området osv., og det har jeg ikke nogen bemærkninger til, for der er ikke udstukket nogen ny kurs dér, så vidt jeg kan se. Så blev der spurgt til universitetsloven.
Og jeg er glad for, at hr. Søren Kolstrup nævnte den tidligere undervisningsminister, som ikke blev rost så meget, mens han var minister, men som er blevet rost meget, efter at han er gået af, og dertil kan man jo bare sige, at sådan er det altid med undervisningsministre: Det går så godt, når de er gået af.
Og Ole Vig Jensen var meget interesseret i demokrati på universiteterne, og det er Det Radikale Venstre generelt, og vi vil være meget interesserede i, at universitetsloven, når den skal revideres, tager meget sigte på at få indført noget mere demokrati i styrelsesloven; det vil vi være meget optaget af.
Studenterne er en ressource på universiteterne; de er de kommende forskere, og de skal også være interesserede i deres arbejdssteds ve og vel og i de ambitioner, der skal være formuleret på deres arbejdssted.
Til sidst til fru Christine Antorini: Vi er interesserede i, at der bliver en eller anden form for modydelse fra den politiske side, når der bliver indgået udviklingskontrakter med universiteterne.
Universiteterne kan jo ikke holde deres del af aftalen, hvis de ikke også ved, hvad de har at gøre godt med.
Det skal jeg i hvert fald kunne sige helt klart.
Og vi er også interesserede i, at antallet af cigarkasser til forskningsmidler bliver reduceret, sådan at der bliver større sikkerhed for basismidlerne og mindre rundkastning mellem de forskellige klumper af strategiprogrammer, som man nu finder på.
Villy Søvndal (SF), 1999-01-14:
Forslaget indebærer, at der kan ydes økonomisk støtte til virksomheder, der ved overenskomst med de ansatte aftaler en nedsættelse af arbejdstiden.
Støtten udgør den maksimale dagpengesats, og arbejdstiden skal nedsættes med op til 7 timer pr. uge for fuldtidsansatte.
Som modydelse skal virksomhederne ansætte arbejdsløse på normale løn- og ansættelsesvilkår, og støtten skal så aftrappes over en 5-8-års-periode.
SF støtter intentionerne i forslaget, da det vil gavne de ansatte, nedbringe arbejdsløsheden og samtidig er omkostningsneutralt.
Alle tiltag, der kan bidrage til at skabe en mere ordinær beskæftigelse, bør efter SF's opfattelse fremmes, men som vi tidligere har gjort opmærksom på, finder vi, at det mest rigtige er, at denne type arbejdsmarkedspolitiske forslag drøftes igennem med arbejdsmarkedets parter.
Det være også sagt for at berolige arbejdsministeren, der var bekymret ved at gribe ind i aftaler på arbejdsmarkedet.
Den bekymring deler vi i SF til fulde.
SF synes, det er en smule bekymrende i en situation, hvor der er en arbejdskraftreserve både i form af dagpengeledige og aktiverede bistandsklienter, folk, der er trængt ud i ordninger på grund af arbejdsløshed, når vi stadig har en arbejdsløshed på det niveau, vi har i dag, at flaskehalse så spiller så stor en rolle. Det efterlader jo det indtryk, at regeringen i virkeligheden er af den opfattelse, at en arbejdsløshed på det niveau, vi har i dag, formentlig er det nødvendige niveau.
Det er det indtryk, der meget let efterlades, hvis man ikke er villig til at tage skridt i retning af yderligere nedbringelse af arbejdsløsheden.
Med de bemærkninger skal jeg på SF's vegne anbefale forslaget og sige, at SF's ordfører, hr. Ole Sohn, desværre ikke kunne være til stede.
Han er optaget i et andet hjørne.
Søren Kolstrup (EL), 1999-01-14:
Jeg skal takke fru Elisabeth Arnold for hendes svar, for fru Elisabeth Arnold bemærkede, at hun også opfattede studenterne som en ressource og var levende optaget af at få styrket demokratiet.
Jeg vil så bare have bekræftet af fru Elisabeth Arnold, at det altså betyder, at Det Radikale Venstre vil arbejde for, dels at studenterne får mere magt i de kompetente organer, og dels at de kollegiale organer, de kompetente organer, de demokratiske organer, overhovedet får mere at skulle have sagt på universiteterne. Jeg synes, det er vigtigt at få en endnu klarere bekræftelse af dette, altså at Ole Vig Jensen ikke er begravet, for så er vi kommet et lille skridt videre i debatten.
Hanne Severinsen (V), 1999-01-14:
Jeg vil bare gøre opmærksom på, at så længe man ikke vidste, hvad det var, man snakkede om, var vibrationerne gode; de blev først dårlige, da der kom et udkast.
Og jeg spurgte fru Elisabeth Arnold, om dette udkast skal betragtes som værende taget af bordet med de ord, hun er kommet med.
For jeg er ikke helt beroliget af det papir, vi fik over i går, for det er godt nok forkortet, og der er nogle gode ord fra redegørelsen, og redegørelsen er jo fin, men er det taget af bordet?
For det var faktisk det, der skabte de dårlige vibrationer, og det forstår jeg godt, for det var en udvidet tjekliste og ikke et udkast til en kontrakt.
Morten Helveg Petersen (RV), 1999-01-14:
Det Radikale Venstre kan støtte lovforslaget.
Hensigten med reglen om overtagelsestilbudet er både at sikre klare regler og betingelser for den, der handler med virksomheder, og samtidig at tage hensyn til mindretalsaktionærerne og deres stilling.
Og endelig betyder muligheden for at udøve bestemmende indflydelse ved virksomhedsovertagelser, at det udløser pligt til at give overtagelsestilbud.
Kriteriet bestemmende indflydelse kombineres med en grænse på en tredjedel af stemmerettighederne, og erhververen skal altså mindst have en tredjedel af stemmerettighederne, før der skal tages stilling til, hvorvidt der er tale om en bestemmende indflydelse.
Det Radikale Venstre kan også tilslutte sig de ændringer, der foreslås med hensyn til tavshedspligt og partsbegreb.
Vi er positive.
Villy Søvndal (SF), 1999-01-14:
Da SF's ordfører på området, hr. Ole Sohn, ikke kan være til stede, skal jeg på vegne af SF fremføre: Forslaget til ændring af loven om værdipapirhandel, som blandt andet bygger på Finanstilsynets rapport om harmonisering af reglerne om finansielle koncerner, indeholder en række fornuftige tiltag, som bidrager til en forenkling af regelgrundlaget for finansielle virksomheder.
Forslaget indeholder ligeledes en ændring af værdipapirhandelslovens § 31 vedrørende mindretalsaktionærernes rettigheder, hvilket indebærer, at en person eller et selskab, der erhverver en bestemmende aktiepost på mere end en tredjedel af stemmerettighederne i et selskab, fremover får pligt til at give overtagelsestilbud på identiske betingelser til mindretalsaktionærerne.
Også det er et positivt skridt.
Men som under behandlingen af lovforslag nr. L 6 om bank- og sparekasseloven og de øvrige finansielle love i december måned er SF kritisk over for tavshedsbestemmelserne og partsbegrebet.
Pernille Sams (KF), 1999-01-14:
Vi Konservative vil gerne sige tak til økonomiministeren for at have taget handsken op omkring problemet med beskyttelse af mindretalsaktionærer.
Vi har ikke lagt skjul på, at vi mener, at der skal være en ordentlig og en reel beskyttelse af mindretalsaktionærer, og at den nuværende lov på det område er utilstrækkelig.
For os er det vigtigt, at det er attraktivt at spare op i aktier, at investere i erhvervslivet, og at også private mindre investorer kan føle sig trygge ved det.
Det spreder ejendomsretten i Danmark, og det skaber interesse for vore virksomheders vilkår og muligheder, og derfor lægger vi stor vægt på det.
Men det er jo blot heldigt, kan man sige.
Det skal jo ikke være en sovepude, og derfor er det rigtigt at få reglerne på plads, så mindretalsbeskyttelsen er klar, når og hvis den skal bruges.
Vi ønsker regler, der på én gang beskytter mindretalsaktionærer, og som samtidig ikke forhindrer erhvervslivets strukturtilpasning og rationaliseringer.
vil vi i forbindelse med udvalgsarbejdet undersøge, om det er den bedste måde at indføre mindretalsbeskyttelsen på, eller om man eventuelt skal se på nogle af de andre mål, der er for, hvad øvrige aktionærer skal tilbydes, eventuelt en børsfastsat kurs eller andre af de forslag, der er blevet fremsat i forbindelse med debatten de seneste måneder og i høringssvarene.
Det vil vi vende tilbage til, men det er helt overordnet et meget positivt signal, vi ønsker at sende omkring ministerens forslag, og vi ønsker bestemt at medvirke til mindretalsbeskyttelse.
Et enkelt punkt kan vi sige på forhånd at vi synes
regeringen har grebet forkert an.
Det er overgangsbestemmelsen.
Det er fint med en hurtig ikrafttræden, men når tilkøbet af blot en enkelt aktie hos en eksisterende storaktionær vil udløse tilbudspligt til samtlige øvrige aktionærer, mener vi, at man er gået for vidt.
Det er et meget vidtgående kriterium, man her har lagt ind.
Også for så vidt angår den anden del omkring partsbegreb og tavshedspligt, har vi jo tidligere haft debatten på de andre finansielle områder, og dér er vi ligeledes positive.
Kristian Jensen (V), 1999-01-14:
Da Venstres ordfører, fru Pia Larsen, ikke kan være til stede, skal jeg på hendes vegne sige, at da dette er et forslag om revision af lov om værdipapirer, som indeholder to hovedbestanddele, der er i Venstres interesse, kan vi støtte begge dele.
, således at erhververen af en aktiepost i et selskab nu også kan give alle selskabets aktionærer mulighed for at afhænde deres aktier på identiske betingelser, hvis erhververen vil kunne udøve bestemmende indflydelse over selskabet og kommer til at besidde mere end en tredjedel af stemmerne.
Dermed tager loven nu også højde
for den situation, at en aktionær erhverver, som det hedder, bestemmende indflydelse uden decideret at besidde kapitalmæssig eller stemmemæssig majoritet.
Når dette kombineres med, at skønnet først skal foretages, hvis erhververen kommer til at besidde mere end en tredjedel af stemmerettighederne, kan Venstre give sin støtte til denne del af forslaget.
Den anden del af forslaget vedrører tavshedspligt og partsbegreb svarende til en række lovforslag, som Venstre støttede før jul.
Derfor kan vi også støtte disse bestemmelser i lovforslaget her.
Venstre skal hermed give sin tilslutning.
Frode Sørensen (S), 1999-01-14:
Der er som følge af denne udredning blevet opdaget en række områder i tilsynslovgivningen, der bør tilpasses og præciseres.
I dette tilfælde handler det om loven om værdipapirhandel, hvor tavshedspligten præciseres, og hvor der skal indsættes en ny bestemmelse om, hvem der har partsstatus i forhold til Finanstilsynet.
Hertil kommer nogle redaktionelle ændringer.
Lovforslaget rummer en ny bestemmelse om øget aktionærbeskyttelse.
Værdipapirhandelslovens § 31 omhandler overtagelsestilbud, hvor det sikres, at når en aktionær opnår bestemmende indflydelse, så udløser det pligt til at give overtagelsestilbud.
I Socialdemokratiet er vi enige i, at kriteriet bestemmende indflydelse skal kombineres med en grænse på en tredjedel af stemmeretten, således at køberen skal have mindst en tredjedel af stemmerettighederne, før det skal afgøres, om der er opnået bestemmende indflydelse.
Lovforslaget tager også højde for situationen, hvor en erhverver utilsigtet opnår bestemmende indflydelse.
Det vil være muligt at spørge Fondsrådet om en tidsbegrænset dispensation med henblik på at afhænde en del af aktiebesiddelsen.
Loven bør også komme til at gælde for aktier, der er optaget til notering på en af de autoriserede markedspladser, der således også vil komme ind under tilbudspligten.
Også på koncernområdet rummer forslaget nogle nyskabelser, idet det også skal sikres, at der hersker ensartede regelsæt for koncernforhold.
Forslaget ligger helt i tråd med regeringens øvrige indsats for at forenkle reglerne på det finansielle område, og som i de øvrige tilfælde kan Socialdemokratiet give forslaget sin tilslutning.
Jan Trøjborg (S), 1999-01-14:
Jeg vil gerne benytte lejligheden til at sige tak for de mange positive bemærkninger.
Jeg vil til de bemærkninger, der har været om bemyndigelse, sige, at der jo ikke er tale om et stort propagandaskrift, som regeringen udgiver.
på ca. 6.000, og jeg tror, at mange vil glæde sig over den modernisering, der nu kan ske, således at Statstidende også, skal jeg sige, kan foreligge i elektronisk form. Imidlertid vil vi da gerne bidrage til en afklaring og opklaring af de bemyndigelser, der er nævnt.
Jeg ved ikke, om det skulle være en rekord i 13 paragraffer at have 15 bemyndigelser til ministeren.
Jeg ved ikke, om der føres en record i forhold til en sådan mulig sammenligning, men det vil vi selvfølgelig meget gerne se nærmere på. Der er tale om nogle bemyndigelser, der er indlagt i lovens paragraffer med henblik på at få en praktisk overgang til elektronisk form og med henblik på at sikre, at vi kan opretholde en betjening af borgerne, der efterspørger Statstidende stadig væk placeret, som det er i dag, nemlig som papirbaseret udgave.