runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Brian Mikkelsen (KF), 1999-01-15:
Da den konservative ordfører, hr. Bendt Bendtsen, ikke kan være til stede, skal jeg på hans vegne fremsige følgende: Det Konservative Folkeparti siger nej til at sætte børn på 12 år i fængsel, som resultatet kan blive, hvis dette beslutningsforslag bliver vedtaget.
Forslagsstillerne skriver nemlig i deres bemærkninger til forslaget: »Strafudmålingen, sanktionerne og de øvrige foranstaltninger, der i dag foretages over for gruppen af 15- til 18-årige, skal efter forslagsstillernes opfattelse også kunne iværksættes over for unge i alderen 12 til 15 år.«
Det betyder, at man siger ja til at sætte 12-årige i fængsel i værste fald, og det siger vi klart nej til fra konservativ side.
Vi er meget enige i, at der skal være mere konsekvens i retspolitikken; det er nemlig konservativ politik, og det har det hele tiden været.
Men at placere børn på 12-13 år i kriminalforsorgens regi vil være tåbeligt og uden nogen virkning.
I det hele taget bør den kriminelle lavalder ikke være det store politiske spørgsmål, som den gøres til.
Der skal gribes hårdt ind over for kriminalitet, både når den begås af unge over 15 år og af børn under 15 år, og der bør ske sanktioner over for alle, ligegyldigt om de er fyldt 15 år eller ej.
Men har vi med børn at gøre, kan disse sanktioner sagtens foregå i socialt regi og ikke i kriminalforsorgens regi.
I forbindelse med børns anbringelse uden for hjemmet er der flere gange og også med den seneste lovændring givet mulighed for, at børn kan anbringes til socialpædagogisk observation og behandling i helt op til 12 måneder. Redskaberne er altså til stede i dag, også uden for kriminalforsorgens regi, og de unge kan mærke konsekvenserne, såfremt viljen er til stede fra myndighedernes side, uanset om den kriminelle lavalder er 12, 13, 14 eller 15 år.
Aldersgrænsen er egentlig ganske uinteressant, for det, som er interessant, er, om der sker noget, om der kommer en sanktion, når man betræder de forkerte veje.
I forslaget vedrørende ungdomskriminalitet, som Det Konservative Folkeparti og Venstre for kort tid siden havde til behandling her i salen, og som justitsministeren jo omtalte, beskrev vi muligheden
for brug af samfundstjeneste og brug af ungdomskontrakter for unge under 15 år
Derfor er vi enige med forslagsstillerne i denne del af forslaget, altså at børn og unge lærer, at der er en konsekvens af egne handlinger.
Ungdomskontrakterne for de 15-17-årige udformes i dag i et samarbejde mellem politi og sociale myndigheder samt forældrene, og det kan også lade sig gøre, selv om børnene er under den kriminelle lavalder.
Er det så en straf, vil nogle spørge.
Vi kalder det opdragelse og at skulle stå til ansvar for egne handlinger.
Hvis jeg skal sammenholde vore meninger med forslaget, er vi meget uenige i, at 12-årige skal have mulighed for at ende i fængsel, og vi er enige med forslagsstillerne i, at der bør være mulighed for en udvidet samfundstjeneste for unge kriminelle.
Med disse bemærkninger kan jeg altså konkludere, at vi ikke tror på en nedsættelse af den kriminelle lavalder.
Det har intet med virkeligheden at gøre, og derfor kan vi ikke støtte forslaget.
Sonja Albrink (CD), 1999-01-15:
Jeg vil gerne slå fast, at anvendelsesområdet for samfundstjeneste som alternativ til frihedsstraf er vi i CD altid parat til at diskutere.
Derimod vil vi absolut ikke være med til at nedsætte den kriminelle lavalder.
Forslagsstillerne har ikke brugt megen plads i bemærkningerne til den del af forslaget, der vedrører samfundstjeneste, og jeg har faktisk vanskeligt ved at blive klog på, hvor forslagsstillerne helt nøjagtigt vil hen, bortset fra at give mulighed for at bruge samfundstjeneste over for de 12-15-årige, hvis den kriminelle lavalder vel at mærke nedsættes.
Det er faktisk lidt ærgerligt, for som nævnt vil vi i CD gerne være med til at diskutere, om ikke samfundstjeneste med stor fordel også kunne anvendes i stedet for mildere straffeformer end frihedsstraf.
Efter CD's opfattelse er der god grund til, at den kriminelle lavalder er 15 år.
Vel skal man ikke generalisere, og vi er da i CD godt klar over, at børn og unge er meget forskellige i deres udvikling; selvfølgelig kan en 14-årig sagtens være mere moden og bevidst om sine handlinger end eksempelvis en 16-årig.
Forslagsstillerne begrunder forslaget med den stigende bandekriminalitet, som især er et storbyfænomen.
Men jeg har altså også meget svært ved at se, hvordan man kan komme bandekriminaliteten til livs blot ved at sænke den kriminelle lavalder, og forslagsstillerne leverer faktisk selv mine argumenter, når de gør
opmærksom på, at hovedparten af medlemmerne rent faktisk er mellem 15 og 20 år og dermed over den kriminelle lavalder.
Det, at de kan straffes, afholder dem altså ikke fra at begå kriminalitet, så hvorfor i alverden skulle det så være tilfældet for de 12-15 årige, som i forvejen er mindre bevidst om konsekvenserne af deres handlinger?
Forslagsstillerne citerer også i bemærkningerne rapporten »Gadebander i Danmark« fra september 1998, der er udgivet af styregruppen vedrørende gadebandekriminalitet.
Heraf fremgår det, at problemet generelt er størst i storbyområder, hvor der er ghettodannelser i sociale bebyggelser, og hvor der ikke er tilstrækkelige tilbud på klub- og fritidsaktivitetsområdet.
Tror forslagsstillerne virkelig, at et problem, der særlig manifesterer sig i specielle områder, bare kan løses ved at nedsætte den kriminelle lavalder?
Det tror vi i hvert fald ikke i CD.
Gadebandeproblematikken, som ellers er alvorlig nok, skal altså ikke ses i sammenhæng med en diskussion om den kriminelle lavalder.
Derimod mener vi, at den skal ses i lyset af, at netop i de områder savnes der nogle generelle sociale tilbud, som skal gives i sammenhæng med en mere effektiv kriminalpræventiv og politimæssig indsats.
Søren Søndergaard (EL), 1999-01-15:
Nogle gange behøver der ikke at være særlig gode argumenter for at opretholde tingenes tilstand, og det er der nogle der har levet højt på længe.
Men der behøver vel at være gode argumenter for at forandre dem, og her synes jeg, at udgangspunktet er, at de argumenter ikke bliver fremlagt.
Hvorfor har man valgt en grænse på 12 år fra Dansk Folkepartis side?
Hvis vi kigger på bemærkningerne om gadebander, skriver man bl.a.: »Endvidere er der en klar tendens til, at medlemmerne i rand- og medløbergrupperne bliver yngre, endda helt ned til 8-9 år.« Jamen hvorfor så en grænse på 12 år?
Vi har ledt forgæves i teksten efter argumenter for 12 år i modsætning
til 8 år eller 9 år eller 6 år eller 14 år, eller hvad det nu kunne være.
Der er ikke fremlagt nogen argumenter.
Så skriver forslagsstillerne, at de har en forhåbning om, at en kriminel lavalder på 12 år vil betyde, at færre unge kommer ind på en kriminel løbebane.
Men hvad bygger den formodning på?
Vi har fået et sådan set interessant svar fra Justitsministeriet på et spørgsmål om, hvordan den kriminelle lavalder er i andre EU-lande, og det kan konstateres, at den er utrolig forskellig.
I nogle lande er den faktisk helt nede på 6 år.
Måske kunne vi - det er måske en vanskelig opgave, men vi kunne i hvert fald forsøge - tænke over, om man kan aflæse noget ud af det, om der f.eks. er væsentlig færre kriminelle unge i Wales, end der er i Spanien.
Som jeg lige husker det, er den kriminelle lavalder ikke engang halvt så høj i Wales, som den er i Spanien, henholdsvis 6 og 16 år.
Men igen: Der er ikke rigtig fremlagt nogen argumenter, og så er det jo lidt svært at gå ind for en ændring, selv om man er et meget revolutionært menneske og sådan set ønsker grundlæggende forandringer af mangt og meget.
Så synes jeg også, at forslaget lider under den vildfarelse - flere andre har været inde på det, og derfor vil jeg ikke sige meget om det - at man ikke skal gøre noget, hvis børn under 15 år forbryder sig mod straffeloven eller mod regler og forordninger.
Selvfølgelig skal man da gøre noget.
Selvfølgelig skal der da gribes ind, og der skal gribes kraftigt ind.
Det sidste punkt, jeg vil trække frem, er, at jeg synes, der er en sammenhæng mellem den kriminelle lavalder og den seksuelle lavalder, og den seksuelle lavalder er jo 15 år.
Jeg synes i hvert fald, det er en meget mærkelig opfattelse, hvis man siger, at de unge kan pålægges det fulde ansvar og derfor kan straffes som voksne, hvis de overtræder lovgivningen, men når det gælder deres eget liv og deres seksualitet, kan de ikke pålægges noget ansvar.
Derfor kunne jeg godt tænke mig at vide, om forslaget her er en optakt til, at vi vil se et forslag fra Dansk Folkeparti om en nedsættelse af den seksuelle lavalder.
Fra Enhedslistens side skal jeg sige, at vi synes ikke lige, det er aktuelt, sådan som kortene ligger.
Karsten Nonbo (V), 1999-01-15:
Jeg vil gerne på Venstres vegne slå fast med syvtommersøm, at ansvaret for børn og unge først og fremmest er forældrenes ansvar.
Når der er tale om børn under 15 år, er der tale om børn, som ikke helt kan overskue konsekvenserne af deres egne handlinger, og jeg er bange for, at man tager presset af forældrene i deres rolle som forældre ved at lade andre helt og holdent opdrage dem med - var jeg lige ved at sige - både gulerod og stok.
Men lever forældrene ikke op til deres ansvar, har kommunen pligt til at gribe ind, og jeg tør roligt sige som kommunalpolitiker, at den pligt skal man nok leve op til.
Har et barn begået noget strafbart, bliver kommunen underrettet af politiet - det sker telefonisk, og det sker straks - og så har en sagsbehandler bare at rejse sig fra skrivebordet, inden der er gået 20 sekunder, og deltage aktivt i behandlingen af barnets problem, få snakket med barnet og med forældrene.
Der må ikke gå dage, før man reagerer fra det offentliges side i de tilfælde, hvor forældrene ikke opfylder deres rolle som forældre, for hvis det sker, føler barnet, at dets handling ikke får nogen konsekvenser. Der skrives i oplægget til forslaget fra Dansk Folkeparti, at en nedsættelse af den kriminelle lavalder betyder, at de unge kan dømmes til anbringelse på institution.
Men børn og unge kan i den grad anbringes allerede nu.
Er der problemer i hjemmet, og forældrene indser det, kan man frivilligt få anbragt barnet i et forsøg på at hjælpe det, og ellers er der tvangsmæssige muligheder, hvor en dommer skal medvirke.
Der er derfor set med Venstres øjne ingen grund til at nedsætte den kriminelle lavalder.
Politiet har for så vidt allerede nu kunder nok i butikken, og der er ingen grund til at gøre politiet mere magtesløst i dets forsøg på at løse opgaverne.
Det vil jo igen udhule de konsekvenser, børnene og de unge kan blive konfronteret med.
Dansk Folkeparti skriver, at der er eksempler på, at unge under 15 år har begået mord, men mig bekendt er det eksempler, der ikke er hentet her fra landet.
Man skriver også, at efter en nedsættelse af den kriminelle lavalder vil børnene under 15 år kunne være i fred for dem, der er over 15 år, men jeg tror ikke, at en nedsættelse har nogen indflydelse overhovedet.
Det er klart, at den første lovovertrædelse skal medføre konsekvenser, men der er altså også andet end en straf, nemlig at gå ind og hjælpe.
Man skriver i begrundelsen, at det skal kunne mærkes på lommepengene, at lommepengene skal fratages børnene.
Her må vi sådan lidt sarkastisk sige: Jamen nu er det jo sådan, at i hvert fald børn under 13 år slet ikke må gå ud og tjene lommepenge.
Den regel så vi gerne lavet om, men det er altså lidt svært at komme efter de 12-årige og sige, at nu straffer vi jer ved at tage de penge, I tjener, når de ikke engang må tjene noget.
Venstre kan altså ikke tilslutte sig en nedsættelse af den kriminelle lavalder.
Anne Baastrup (SF), 1999-01-15:
Dansk Folkepartis forslag her er en udløber af kampagnen med overskriften »Volden ud af Danmark«, men gudsketakoglov har den kampagne ikke givet den genlyd i den offentlige debat, som Dansk Folkeparti har sat næsen op efter.
Jeg har set det nyeste kampagneinitiativ, hvor Dansk Folkeparti vender tilbage til det gamle system med oppiskning
Jeg så en annonce, hvorefter det angiveligt skal være de fremmedes skyld, at efterlønsordningen blev lavet om.
Det viser lidt om niveauet for Dansk Folkepartis måde at føre politik på.
Børn og unge laver ikke kriminalitet, hvis de bor i et område, hvor der er relevante fritidstilbud, og hvor der er mulighed for god kontakt med voksne.
Børn og unge bliver ikke kriminelle, hvis de har et trygt familieliv, hvor de voksne interesserer sig for dem, hvor de voksne kan være eksempler til efterfølgelse, og hvor voksenkontakten er god og stabil.
Skal vi forhindre, at børn og unge kommer ind på en kriminel løbebane, er det de ting, der skal være i orden, og er der problemer, er det sociale tiltag, man skal sætte ind med.
Vi har rundt omkring i landet mange initiativer i gang, Mentorprojektet i Århus er nævnt, Nørrebro Bydelsråds initiativ er nævnt, og vi er på nuværende tidspunkt i gang med at drøfte med socialministeren, om vi skal ændre på mulighederne for tvangsfjernelse af børn.
Der er en lang række initiativer i gang til at sikre, at børn og unge får en god, tryg opvækst, og det er forudsætningen for at forhindre, at de får en kriminel løbebane.
Nu skal jeg jo også være ærlig og sød og alt sådan noget, selv om det ellers somme tider kan være lidt svært, når det er Dansk Folkeparti, det handler om.
Men Dansk Folkeparti lægger jo også op til øget brug af samfundstjeneste, og der skal ikke herske tvivl om, at SF støtter, at der bruges samfundstjeneste i højere grad, end det hidtil er sket, fordi det er en af de sanktionsformer, der viser, at recidivet falder.
Men det skal naturligvis kun ske, hvis det drejer sig om unge over 15 år.
Tom Behnke (FP), 1999-01-15:
Forslaget bevirker jo, at der er flere våbentyper, der bliver omfattet af våbenloven, og det har vi bestemt ingen indvendinger imod i Fremskridtspartiet.
Så naturligvis skal de også være omfattet af det.
Vi ser også med tilfredshed, at når man skal have udstedt en erstatningstilladelse, så kan man nøjes med at betale 200 kr.
Vi ser også med tilfredshed, at skydebaners indretning bliver præciseret med lovforslaget her.
Jeg vil gætte på, at det var den meget kedelige episode, der var for et par år siden med en vådeskudsulykke i Jylland, som jo også blev rejst her i Folketinget, og som blev debatteret en del i den forbindelse, der gjorde det nødvendigt at få præciseret, hvordan disse skydebaner skal være indrettet, men også at man helt præcis ved, hvilke personer der har ansvaret for, at banerne er indrettet korrekt.
Det forventer jeg også at ministeren har med i sine overvejelser.
Jeg er også meget tilfreds med, at vi nu får enhver form for gasvåben omfattet af loven her, således at det ikke kun er de rene gaspistoler, der er omfattet, som det er i dag, men at også de kombinerede gas- og signalvåben bliver omfattet af loven, for de kan jo alt andet lige bruges præcis på samme måde som rene gaspistoler.
Så har jeg undret mig lidt over, men det kan selvfølgelig skyldes den sproglige formulering i forslaget, at der står, at bl.a. besiddelse og anvendelse af visse typer af optisk elektroniske sigtemidler, lyddæmpere, knive med tværstillet greb beregnet til stød samt visse typer af laservåben under våben- og eksplosivstoflovens kontrolordning bliver forbudt uden tilladelse.
Det drejer sig lige præcis om den dér tilføjelse »uden tilladelse«.
Jeg forventer ikke, at hverken ministeren eller politiet fremover vil være i stand til at udstede tilladelse til, at man f.eks. må bære, besidde og anvende knive med tværstillet greb beregnet til stød.
Så jeg regner med, at det snarere er en sproglig blomst, der er kommet med ind dér, end at det er meningen, at man fremover skal kunne give tilladelse til den slags.
Det håber vi i hvert fald ikke i Fremskridtspartiet, og det forventer vi heller ikke.
Frank Jensen (S), 1999-01-15:
Oprettelse af registre følger jo også af anden lovgivning, nemlig registerlovens bestemmelser.
Men som sagt er det uklogt af ministeren at forandre imod en praksis, hvor der er markeret et flertal i Folketinget. Vi kender det jo fra en række områder.
Jeg synes også, vi efterhånden har fået udviklet en praksis her i Tinget, der består i, at når vi giver ministre bemyndigelser, så kræver Folketinget, at ministeren tilkendegiver over for udvalget, i hvilken retning man vil udnytte de bemyndigelser, og også orienterer Folketinget, når de udnyttes, sådan at Folketinget løbende kan følge med, også på de områder, hvor der er administrative bemyndigelser, der er tillagt ministeren.
Det synes jeg er en god praksis.
Jeg synes, at det er rigtigt, at Folketinget skal følge med, men vi skal selvfølgelig også passe på, at lovgivningen ikke bliver alt for detaljeret.
Og dér, hvor vi har givet bemyndigelser, skal man selvfølgelig ikke efterfølgende gå ind og lave detaljeret lovgivning.
Det vil jeg advare imod.
Anne Baastrup (SF), 1999-01-15:
Jeg vil godt spørge ministeren, om det som konsekvens af vedtagelsen af det her lovforslag vil betyde, at en anden justitsminister med en anden farve end ministeren alligevel kan gå hen og lave om på et centralt våbenregister og decentralisere det igen, uden at Folketinget er inde at kigge
på sagen
Er det sådan, lovgivningen er skruet sammen, at bemyndigelsen er af en sådan karakter, at en ny minister kan lave det om?
Jann Sjursen (KRF), 1999-01-15:
Kristeligt Folkeparti kan fuldt ud støtte regeringens lovforslag, som skærper våbenlovgivningen og også inddrager flere våbentyper under lovgivningen som sådan.
Det er et punkt, vi fra Kristeligt Folkepartis side også gerne vil være med til at se nærmere på under udvalgsbehandlingen, for umiddelbart synes jeg, at der synes at være et misforhold mellem den detaljeringsgrad, der er på visse områder i lovforslaget i forhold til det, som man så har ønsket at lægge uden for loven og altså til gennemførelse via administrative tiltag.
Så det punkt vil vi gerne medvirke til at få belyst under udvalgsbehandlingen.
Søren Søndergaard (EL), 1999-01-15:
Vi kan støtte forslaget, ikke fordi vi synes, at det imødekommer vores og SF's beslutningsforslag, B 41, tilstrækkeligt, men fordi det på en række andre punkter skærper eller i det mindste lover at skærpe retningslinjerne.
Jeg vil imidlertid godt bruge tid på et enkelt spørgsmål, og det drejer sig om de løfter, som ministeren giver i de indledende bemærkninger.
Der får vi at vide, at ministeren agter at revidere de administrative forskrifter og udsende både en ny bekendtgørelse og et nyt cirkulære, som skal følge op på de anbefalinger, som Rigspolitichefen tidligere er kommet med, og det synes vi lyder godt.
Men hvorfor er det, at så vigtige og helt centrale spørgsmål som fastsættelse af rammerne for et centralt våbenregister, for opbevaring af våben i våben- og jagtforeninger og andre af anbefalingerne fra Rigspolitichefen skal henlægges til administrative tiltag og ikke formuleres i selve loven?
Spørgsmålet bliver ikke mindre forståeligt, når man læser resten af lovforslaget, for det er jo ikke regulering
helt ned til detaljen, der mangler
På en række områder er der netop lavet detaljeret lovgivning på områder, hvor det måske strengt taget kunne være fastlagt administrativt. Når jeg tager fat på det her, er det selvfølgelig, fordi jeg er en lille smule bekymret for, at de her områder, som henlægges administrativt - det er ministeren selvfølgelig ikke ubekendt med - lige præcis er de områder, hvor man fra skytteforeningerne har gjort de største ophævelser. Vi mener ikke set ud fra noget synspunkt, at det er rimeligt at flytte de her diskussioner ud af Folketingssalen og over i ministerierne.
Det bliver regelfastsættelser, som bliver mindre gennemskuelige, og det bliver efter vores synspunkt med fare for, at magtfulde og stærke og indflydelsesrige våbenorganisationer - det er de jo, det kan man jo konstatere på det antal breve, man får, når man rører ved det her emne - får
en efter vores opfattelse urimelig stor indflydelse på de regler, der skal gælde.
Derfor vil jeg til afslutning godt spørge ministeren, hvorfor Rigspolitichefens anbefalinger skal gennemføres administrativt og uden om Folketinget og ikke gennemføres direkte som en del af lovgivningsprocessen.
Sonja Albrink (CD), 1999-01-15:
For ikke så længe siden, som andre ordførere også har været inde på, behandlede vi Enhedslistens og SF's forslag til en central våbenregistrering og indførelse af et våbenkørekort som forudsætning for, at man kan få en våbentilladelse, alt i alt et forslag om en kraftig opstramning af reglerne for erhvervelse, besiddelse og kontrol af våben.
CD's udmelding til det forslag var, at vi bestemt ikke har noget imod opstramninger, men at vi stillede os lidt tvivlende over for den praktiske gennemførelse især med hensyn til den foreslåede registrering, der også indbefattede våben uden serienumre eller lignende.
Regeringens forslag indeholder også opstramninger, men slet ikke i samme grad, som der var lagt op til med beslutningsforslaget fra de to partier.
I regeringens forslag gennemføres en skærpelse af loven, ved at man udvider området for, hvilke våben og våbenudstyr der er omfattet af lovens kontrolordning.
Man må altså heller ikke glemme, at Danmark rent faktisk internationalt har forpligtet sig til at gennemføre nogle af disse regler.
I CD er vi godt tilfredse med, at signalvåben og kombinerede signal- og gasvåben foreslås inddraget under lovens almindelige kontrolordning, da disse våben jo i høj grad kan og sikkert også vil blive anvendt til at begå kriminalitet.
Regeringen skal absolut heller ikke høre et ondt ord om, at man vil medtage magasiner, lyddæmpere og optisk elektroniske sigtemidler, selv om man jo selvfølgelig godt kan sætte spørgsmålstegn ved, hvilken reel gevinst der er ved at inddrage magasinerne.
Det kan da sådan set også undre lidt, at en type sigtemiddel er omfattet, mens en anden falder uden for loven. Vi er i øvrigt også tilfredse med, at reglerne for politiets og forsvarets udførsel af våben i tjenstligt øjemed bliver lempet.
Det forekommer
noget bøvlet, at statsinstitutioner formelt set skal spørge andre statsinstitutioner om lov, når man skal ud og udføre et stykke arbejde, man er sat til. Alt i alt synes vi i CD, der er tale om et positivt skridt i den rigtige retning, selv om forslaget efter vores opfattelse er mere teknisk end af nyskabende karakter, og vi kan derfor støtte forslaget.
Peter Skaarup (DF), 1999-01-15:
Dansk Folkeparti har læst det her forslag med stor interesse, fordi det rammer ind i den debat, som bl.a. SF og Enhedslisten har ønsket omkring en strammere våbenlovgivning.
Det ligger klart for os, at der er behov for en strammere våbenlovgivning, men vi må også sige, at de intentioner, der var hos SF og Enhedslisten, var lige voldsomme nok efter vores opfattelse.
Så derfor hilser vi det
Vi er også enige i, at det er vigtigt at have det her centrale våbenregister, så der kan komme mere styr over, hvor våbnene i Danmark egentlig befinder sig.
Hvad vi dog er noget betænkelige ved, og hvad vi dog også vil have undersøgt nærmere under udvalgsarbejdet, er det her forbud mod blyhagl.
Vi har ikke kunnet se dokumenteret
nogen steder, at blyhagl under jagt er voldsomt skadeligt i forhold til andre former for midler under jagt.
Derfor er det altså, at vi under udvalgsbehandlingen vil have afklaret, om der findes dokumenterede undersøgelser, der viser, at blyhagl er et problem i forbindelse med jagt.
Er der det, findes de, er det klart, at vi vil være med til den skærpelse, der ligger her, men findes de ikke, er der ingen grund til at lægge jægerne for had via den her lovgivning, hvor det helt sikkert vil være sådan, at man så skal finde frem til andre former for hagl.
Og de har efter fleres opfattelse ikke været bedre end blyhagl, snarere tværtimod.
Derfor er der efter vores opfattelse af det her behov for en diskussion, inden vi kan foretage den endelige behandling og eventuelt vedtagelse af forslaget.