runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Margrete Auken (SF), 2002-03-14:
Jeg ved såmænd ikke, om der er nogen trøst i, at man får slukket sin hævntørst.
Jeg kan forstå på hr. Helge Adam
Møller, at han tror, at ofrenes største problem, er hævntørst - det er det eneste, der er svar på.
Jeg vil sige, at den er der også, og den skal sådan et eller andet sted også have sit, men det er det eneste, der er svar på i det her forslag.
Alt det andet
har fru Elisabeth Arnold nævnt, så det skal jeg ikke komme ind på ikke er der. Så en enkelt ting om det dér med biltyverierne: Jeg kan altså ikke høre, hvor begavet det er at lave en minimumsstraf på det punkt.
Det er dér, hvor vi savner høringssvarene for at se intelligensen i det her.
Det, som jeg klagede over før, var, at De Konservative - nej, det var nu altså Venstre, men nu kan jeg forstå, at dengang hr. Helge Adam Møller var formand for Færdselssikkerhedskommissionen, tænkte han jo anderledes over det - syntes, at det at køre rædselsfuldt, fartforbrydelser, skulle være langt, langt mindre alvorligt end biltyveri.
Det var det, jeg snakkede om, og ikke, at biltyverier ikke var alvorligt.
Elisabeth Arnold (RV), 2002-03-14:
Det er helt i orden, at hr. Helge Adam Møller har en glad dag i dag.
Jeg synes også, det er helt i orden, at man gerne vil sende signal til offentligheden om handlekraft.
Men det, at man sætter offeret i centrum, har jeg ærlig talt lidt svært ved at se.
Der kan højst være tale om en trøst måske til nogle af de ofre, der er.
Jeg kan ikke se nogen steder, at der er tiltag over for ofrene, at der er forbedrede hjælpemuligheder.
Rundtomkring i landet har det været besluttet at oprette voldtægtscentre osv. - det kan jeg ikke se nogen styrkelse af.
Og jeg kan navnlig ikke se nogen som helst tegn på, at der skulle komme færre ofre efter dette.
Jeg vil gerne spørge hr. Helge Adam Møller: Bliver der færre ofre efter denne forhøjelse af straffen, og bliver der færre gerningsmænd?
Line Barfod (EL), 2002-03-14:
Man burde måske ikke blive så forundret over hr. Helge Adam Møllers indledning, som jeg blev, når man har set regeringens politik og har set fjernelsen af råd og nævn og eksperter
osv., men jeg blev alligevel lidt overrasket.
Selvfølgelig har hr. Helge Adam Møller ret i, at lovene
netop ikke kun skal afgøres af eksperter.
Det er ikke kun
jurister, der skal lave love; det er ikke kun læger, der skal sidde og se på, hvilke love der skal være på det sundhedsfaglige område osv.
Jeg vil gerne høre, om det, hr. Helge Adam Møller nu lægger op til, er, at fremover skal lovforslagene sendes til høring hos hr. Per Dalgaard - med al respekt for hr. Per
Dalgaards valg og baggrund - og at vi skal nedlægge Straffelovrådet
Er det, hr. Helge Adam Møller foreslår, at vi ikke længere har behov for Straffelovrådet, for juridiske professorer osv.?
Ja, så lyser lampen.
Per Dalgaard (DF), 2002-03-14:
Det, der er Dansk Folkepartis motiv til at forholde sig til de sager, som vi gør, er, at i vores kultur har vi respekt for det enkelte menneske, og det er det, der afspejler den holdning, der siger, at vi ikke vil acceptere, at folk ikke kan få lov til at færdes frit og fredeligt, som de altid har kunnet.
Vi vil ikke acceptere, at nogle mennesker finder på måske i en eller anden form for affekt umotiveret at overfalde andre.
Så det er den holdning, som samfundet har i almindelighed, der gør, at vi synes, de straffe skal stige.
De er for små i dag, og folk kan ikke forstå det, og det vil vi ikke acceptere, at de er.
Line Barfod (EL), 2002-03-14:
Hr. Per Dalgaard taler om, at straffen for vold er for lav - det kan man selvfølgelig diskutere - men for lav i forhold til hvad?
Hr. Per Dalgaard var i sit ordførerindlæg inde på, at der var et misforhold omkring straffen.
Det er jo den diskussion, der har været længe, og den diskussion, der har ført til, at Straffelovrådet er blevet bedt om at komme med en samlet gennemgang af strafferammerne for at se på, om man kan gøre noget ved det misforhold, som de fleste er enige om der er mellem straffen for forbrydelser mod personer og straffen for forbrydelser mod penge. Hvad er det, der gør, at det er så vigtigt at gå ind og se på lige præcis straffen for vold uden at afvente det samlede billede, så man netop kan sikre, at vi kommer ud af det her misforhold, at vi får en samlet afvejning af straffen for forskellige typer forbrydelser over for hinanden, som det er blevet efterlyst?
Hvad er det, der gør, at det pludselig haster så meget at få det på det ene område uden at afvente afvejningen i forhold til de andre områder?
Elisabeth Arnold (RV), 2002-03-14:
Når nu hr. Per Dalgaard kommer så mange steder og snakker med så mange mennesker, vil han så ikke godt gøre os den tjeneste, næste gang han kommer ud i sådan en diskussion, at fortælle disse mennesker, at der faktisk sidder almindelige mennesker med ved disse domsafsigelser, som med deres sunde fornuft og deres fornemmelse for sagens forskellige omstændigheder er med til at afsige dommene?
Det er altså ikke alene jurister, der kun befinder sig i retssystemet, der er med til disse domsafsigelser; der sidder også lægfolk med. Vil hr. Per Dalgaard ikke godt love mig at fortælle det, næste gang han kommer ud i sådan en diskussion?
Per Dalgaard (DF), 2002-03-14:
Jeg vil svare begge de to spørgere fælles.
Det, jeg oplever, og det, jeg hører og erfarer fra de mennesker, jeg færdes blandt - og det er ikke kun én bestemt gruppe - er, at de domme, der afsiges for voldsforbrydelser, er for små, er for ringe, og folk kan simpelt hen ikke forstå, at de skal være så lave.
Så kan der komme nok så mange undersøgelser af lægdommeres motiver og andre dommeres også, af hvad de gør og ikke gør osv.
Det, Dansk Folkeparti forholder sig til, er den realitet, vi ser i samfundet, hvor domme for alle former for voldsforbrydelser er alt for lave.
Det er det, vi forholder os til, og det er derfor, vi gerne vil have dem hævet.
Elisabeth Arnold (RV), 2002-03-14:
Når nu hr. Per Dalgaard får denne her beskrivelse af fru Line Barfod, som jo kender systemet indefra, vil hr. Per Dalgaard så ikke godt erkende, at netop anvendelsen af lægdommere i retssystemet er en eller anden form for omsorg for, at domstolene lever i den samme verden, som vi andre gør, netop ved at inkludere personer, som ikke er fuldstændig hundrede procent absorberede af domstolssystemet?
Line Barfod (EL), 2002-03-14:
Jeg kan oplyse, at jeg som advokat ikke har nogen større indsigt i lægdommeres motiver, end alle andre kan få ved at læse de undersøgelser, de redegørelser osv., der er lavet omkring lægdommere.
Det, der kalder mig herop i forhold til hr. Per Dalgaards indlæg, er, at hr. Per Dalgaard udtaler sig om, hvordan dommerne og lægdommerne dømmer, og hvad der er afgørende for dem, men tilsyneladende uden overhovedet at have sat sig ind i, hvordan ordningen fungerer, og tilsyneladende uden overhovedet at have sat sig ind i de undersøgelser og redegørelser, der er lavet på området, og som viser, at lægdommerne faktisk udfører et kæmpe arbejde og lever op til den opgave, de har med at sikre, at opfattelsen i den almindelige befolkning også afspejler sig i de domme, der bliver afsagt ved de danske domstole.
Per Dalgaard (DF), 2002-03-14:
Til fru Line Barfod: Fru Line Barfod er jo jurist og advokat osv. og har sikkert meget bedre kendskab til lægdommernes bevæggrunde og deres motiver, end jeg har
Jeg må indrømme, at hvordan og hvorledes de forholder sig til de enkelte domme, og hvad motiverne er dér, kender jeg ikke noget til, det er fuldstændig korrekt, så det vil jeg ikke kunne komme nærmere. Fru Lissa Mathiasens holdninger til, om jeg har læst eller ej, vil jeg forbeholde mig ikke at svare på.
Line Barfod (EL), 2002-03-14:
Hr. Per Dalgaard talte om lægdommere, der ligger under for juridiske dommere.
De fleste af de undersøgelser, der er lavet, og de udtalelser, der er kommet fra lægdommere selv osv. - for den votering, der foregår mellem lægdommere og juridiske dommere, er jo hemmelig - viser, at det ofte er lægdommerne, der trækker ned i straffen.
De meningsmålinger, der er lavet af, hvordan folk gerne vil have straffene, viser desuden, at hvis man giver folk et mere detaljeret kendskab til, hvad der er foregået, til gerningsmandens baggrund og til hele forholdet omkring sagen, jamen så går folk generelt ind for en del lavere straffe end det, de siger, når de kun hører selve beskrivelsen af forbrydelsen ganske kort refereret, som man som regel ser den refereret i pressen. Er hr. Per Dalgaard bekendt med det forhold, der er omkring lægdommere?
Har han sat sig ind i, hvordan forholdet er for lægdommere?
Lissa Mathiasen (S), 2002-03-14:
Nu havde jeg selvfølgelig håbet, at jeg havde fået en erkendelse fra hr. Per Dalgaard og en beklagelse, og at han ville have trukket det tilbage.
Men omvendt: Hvis vi tænker tilbage, var det måske også i efteråret, vi så, at Balvig senest havde en meget klar artikelserie omkring det her.
Men jeg er nødt til at spørge hr. Per Dalgaard: Vil det sige, at man som ordfører, hvor man ydermere går op og med brask og bram siger, at man støtter det her, heller ikke har læst det, der rent faktisk ligger som grundlag for det her lovforslag?
Hvis man ser, hvad der står her om Rigsadvokatens egne udsagn, står det altså også højt og tydeligt.
Vil det sige, at man heller ikke fra Dansk Folkepartis ordførers side har læst det? Jeg synes efterhånden, det er lidt ubehageligt at høre, hvad det er for et grundlag, man rent faktisk tager sine beslutninger på.
Elisabeth Arnold (RV), 2002-03-14:
Jeg kan da supplere fru Lissa Mathiasens spørgsmål med at spørge, om ikke hr. Per Dalgaard er klar over, at den seneste meget spektakulære massevoldtægt blev begået af danske stilladsarbejdere efter en animeret julefrokost her ved nytårstid.
Der var vist adskillige dér, der kunne spore deres aner tilbage til vikingerne.
Jeg vil så i øvrigt spørge hr. Per Dalgaard, som sagde, at de dommere, der dømmer i voldtægtssager, lever i en helt anden virkelighed, end vi andre gør, hvilken rolle han mener lægdommere har i disse strafferetssager, hvor der altså også bliver dømt under medvirken af såkaldt forholdsvis almindelige mennesker.
Lissa Mathiasen (S), 2002-03-14:
Jeg sad egentlig og undrede mig, da jeg hørte hr. Per Dalgaards indledning til den her ordførertale, og det, der undrede mig, var, at jeg syntes, jeg hørte hr. Per Dalgaard sige, at vi på det seneste har fået et uvæsen her til landet med massevoldtægter.
Så jeg er nødt til at spørge hr. Dalgaard, om ikke man også i Dansk Folkeparti er vidende om, at man rent faktisk, hvis bare vi går tilbage til 1950'erne, beklageligvis må konstatere, at da havde vi en meget lang række af massevoldtægter begået af danskere.
Det skal ikke forklejne det, der sker nu, det er grimt nok, men det siger bare noget om, at man måske også har brug for at have lidt historie med, for at hele debatten herinde ikke skal blive en anelse forkvaklet.
Jeg håber, Dansk Folkeparti er enig og vil erkende, at det var en fortalelse, og at det ikke er noget nyt, der just er sket i de senere år.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2002-03-14:
Jeg synes, det var meget sjovt set, men så vil jeg alligevel godt lige bede fru Line Barfod om at svare helt klart.
Vi er jo enige om, at det ikke er en særlov.
Vi er vel også enige om, at når man nævner en fremtidig begivenhed, så skyldes det ulykkelige erfaringer fra tidligere begivenheder.
Havde det stået til mig, ville jeg godt have haft den ind allerede i terrorpakken, men jeg går ud fra, at fru Line Barfod er enig med mig i, at det ikke er en særlov, og at det er et forhold, der er kriminaliseret i forvejen, ikke?
Line Barfod (EL), 2002-03-14:
Jeg tror, at ministeren og jeg taler forbi hinanden.
Jeg taler om, hvad man kan gøre for at forhindre, at nogen overhovedet kommer i gang med kriminalitet, hvad man kan gøre for at forhindre, at der overhovedet kommer vold i familien, mens ministeren taler om, hvad man skal gøre, når folk er kommet ud i kriminalitet, når der har været vold i familien, og derfor er det to vidt forskellige ting.
Det, jeg er optaget af, er, at der slet ikke er nogen, der skal blive udsat for vold i familien, at der ikke er nogen børn og unge, der skal komme ud i kriminalitet, og derfor er jeg så optaget af, at man har skåret så voldsomt.
Det er ikke mange millioner, man har skåret, det er tværtimod små beløb, men de gør en kæmpe forskel.
Når familierne står med store problemer og f.eks. er kommet ud i en huslejerestance på grund af arbejdsløshed eller sygdom eller andet, har de i dag mulighed for at få hjælp fra en beboerrådgiver, som oven i købet laver opsøgende arbejde.
Det er skåret væk.
Når man står og ikke ved, om man er ved at blive sat ud af sin bolig, så kan vi altså godt risikere, at man så kommer til at give det udtryk i vold.
Selvfølgelig skal man ikke dét, men det sker altså nogle gange.
Det er dér, jeg ikke forstår sammenhængen i regeringens samlede politik.
Lene Espersen (KF), 2002-03-14:
Først til fru Line Barfod om det forebyggende
: Jeg har jo allerede været inde på det adskillige gange, bl.a. de initiativer, som er i vores handlingsplaner, og her synes jeg faktisk at der er mange gode initiativer. Nu lagde jeg mærke til, at fru Line Barfod lagde meget vægt på familien, og hvad der kan gøres i den forbindelse.
Der lægger vi jo lige så meget vægt på, at familien og ikke mindst forældrene har et hovedansvar for at sikre, at børnene
ikke roder sig ud i kriminalitet
Derfor er et af de initiativer, som handlingsplanen beskriver, en konsekvent opfølgning, så vi sikrer, at kommunerne følger den forpligtelse, de har ifølge anden lovgivning, til at lave en handlingsplan, så man har sikkerhed for, at de unge mennesker, der har begivet sig ud i kriminalitet, oplever, at samfundet følger op på det, og det skal naturligvis ske i samråd med forældrene.
Til fru Sandy Brinck: Jeg kan så bare konstatere, at når det kommer til stykket, er der nok ikke den store uenighed.
Jeg har allerede tilkendegivet i min første besvarelse til hr. Morten Bødskov, at vi er åbne over for en diskussion af § 22, men jeg anførte også, at det meget klart fremgår af lovforslaget, at vi udmærket er klar over, at det, at vi skærper straffene på de her områder, meget vel kan medføre, at straffeloven også på andre områder skal justeres.
Vi har bare fundet det mest rigtigt at afvente Straffelovrådets endelige arbejder, der forventes afsluttet omkring den 1. juli 2002, før vi gjorde yderligere ved det.
Til hr. Morten Bødskov: Jeg hørte hr. Morten Bødskov sige det endnu en gang, og nu skal jeg nok lade være med at kalde hr. Morten Bødskov noget grimt, men jeg håber, at det var en fortalelse af hr. Morten Bødskov
, når hr. Morten Bødskov sagde, at regeringens andet ben kunne stå på 7½ side.
Det er ikke tilfældet.
Der er mange andre initiativer, og jeg synes faktisk, at handlingsplanen indeholder nye og gode ting som supplement til noget af det, der allerede foregår.
Endelig til fru Lissa Mathiasen
: Jeg beklager, men jeg tror, det var mig, der først misforstod spørgsmålene.
Selvfølgelig er det korrekt, at for så vidt angår 2002 og starten af 2003, har vi Kriminalforsorgens tilkendegivelse af, at man mener at kunne klare lovforslaget og strafskærpelserne inden for den nuværende kapacitet.
Kriminalforsorgen har sagt, at det kan lade sig gøre, og derfor kan man sige, at regeringen ikke har mere hastværk, end at det arbejde, som vi iværksætter sammen med Finansministeriet og Kriminalforsorgen i løbet af sommeren, forhåbentlig munder ud i, at vi har en færdiggjort plan for, hvordan tingene udmøntes i praksis.
Kriminalforsorgen har altså sagt, at man kan klare opgaven inden for den nuværende kapacitet, og det har jeg fuldt ud tillid til, når Kriminalforsorgen tilkendegiver det.
Lissa Mathiasen (S), 2002-03-14:
Jeg vil da godt kvittere for ministerens reaktion i forhold til et kommende forlig om Kriminalforsorgen.
Vi vil meget gerne komme og også forsøge at deltage i det konstruktive arbejde, men det var sådan set ikke det, jeg spurgte ind til.
Det, jeg faktisk spurgte ind til, og det, vores bekymring går på, er perioden, indtil vi når udgangen af 2003.
Så spørger jeg bare, når ministeren samtidig i det her lovforslag og også i svarene til Retsudvalget lægger an til, at det vil man kigge på i 2003-finansloven, hvad man konkret vil gøre fra ministerens side for at tilgodese nu og her-behovene - ikke mindst, når vi tager det næste med, som kan have en meget hurtig effekt.
Man kan ikke over en nat udvide antallet af pladser, og man kan heller ikke over en nat få et personale, som er i stand til at gå ind og varetage de her opgaver.
Derfor spørger jeg: Hvad vil man helt konkret gøre, når vi allerede i dag har en overbelægning på vores institutioner inden for Kriminalforsorgen?
Morten Bødskov (S), 2002-03-14:
Nu siger ministeren, at det ikke er handlingsplanen »Stop Volden«, vi diskuterer, men det var jo ministeren selv, der bragte den på banen.
Socialdemokratiet er jo enig i, at der bliver gjort masser af godt socialforebyggende og kriminalpræventivt arbejde, der er masser af mennesker, der knokler, for at folk i særlig hårdt belastede områder skal få en bedre hverdag.
Vi støtter da også de initiativer, der ligger i den her pakke, men det rykker altså ikke ved, at når man trækker det fra, vi har diskuteret i dag, når man trækker opsummerende tabeller fra, når man trækker indledning og afslutning fra, står man tilbage med ca. 7½ side med 1½ linjeafstand, 7½ A5-side er det andet ben, som man mener skal udgøre regeringens kriminal- og retspolitik.
Det er for lidt, og det er for tyndt.
Så spørger ministeren efter nye forslag.
Jeg vil gerne give ministeren ét forslag: Drop besparelserne på beboerrådgiverne.
Hvorfor skal de væk, og hvem skal erstatte deres arbejde?
To meget konkrete spørgsmål til ministeren.
Sandy Brinck (S), 2002-03-14:
Jeg deler den tidligere ordførers forundring over ministerens trang til at kalde andre kolleger for uartige.
Men det, der får mig til at tage ordet, er, at ministeren stod heroppe og var sådan lidt hånlig over, at Socialdemokratiet havde en anden holdning til Straffelovrådets arbejde, da man sad i regering, end når man er i opposition.
Jeg har sådan set forståelse for, at ministeren er ny på det retspolitiske område, og derfor skal jeg bare slå fast, at de ændringer, Socialdemokratiet har været med til at fremsætte i sin regeringstid og også som opposition sammen med Det Radikale Venstre, om at hæve strafniveauet for voldtægt faktisk holdt sig inden for maksimumsgrænsen på 10 år.
Det er den store forskel på det, regeringen fremsætter nu, og det, vi tidligere har fremsat.
Det er det, der netop gør, at det, regeringen fremsætter nu, giver nye ubalancer, som kunne have været undgået.
Derfor tilbød hr. Morten Bødskov også i Socialdemokratiets indlæg regeringen, at enten tager man vores model, så man undgår ubalancerne, eller også er regeringen behjælpelig med at få rettet op på de ubalancer.
Endnu har jeg ikke hørt ministeren sige noget om, at regeringen kommer med et ændringsforslag, der retter op på de ubalancer, der springer i øjnene.
Line Barfod (EL), 2002-03-14:
Nu brugte ministeren selv ordet uartigt om en anden ordfører, så vil jeg gerne sige, at jeg synes, det er uartigt at kæde merbevillingen på sygehusene sammen med nedskæringer på det forebyggende arbejde og det kriminalpræventive område. Pengene til sygehusene har regeringen jo taget ved en nedskæring over for de allerallerfattigste ude i verden.
Man kan sige, at det er en endnu større forebyggelse, man har taget dem fra.
Det er nemlig forebyggelsen af konflikter generelt i verden.
Hvis man alene ser på det danske arbejde for at forebygge kriminalitet i Danmark, har det altså ikke noget med merbevillingen til sygehusene at gøre, for den har man taget et andet sted.
Så det er ikke det, der er begrundelsen for, at man skærer ned på det generelle forebyggende arbejde.
Jeg kan stadig ikke se sammenhængen.
Hvis man gerne vil gøre et stort forebyggende arbejde, hvorfor skærer man så ned nogle af de steder, hvor man virkelig kan være med til at forebygge, der, hvor det kan starte ude i familierne, inden det udvikler sig til vold, inden børnene vokser op og bliver kriminelle?
Hvorfor skærer man ned på det boligsociale arbejde?
Lene Espersen (KF), 2002-03-14:
Først til hr. Morten Bødskov: Jeg forstår ikke den surhed, som hr. Morten Bødskov gav udtryk for.
Jeg synes sådan set heller ikke, at det er fair. Jeg sagde ikke i min besvarelse, at det alene var de to handlingsplaner, som vi har fremlagt, der er det kriminalpræventive og forebyggende ben i regeringens indsats.
Der bliver brugt tonsvis af menneskelige ressourcer og penge på forebyggende indsatser overalt i systemet, ikke mindst Kriminalforsorgens ansatte gør et enormt stykke arbejde, men der er også mange andre blandt de sociale myndigheder og andre, der gør et kæmpemæssigt stykke arbejde.
I dag behandler vi et lovforslag, der skærper strafferammerne.
Det har Socialdemokratiet også sagt ja til, og det synes jeg faktisk er godt og glædeligt.
Gode, nye initiativer er jo altid velkomne, men jeg vil dog sige, at den noget hårdhændede behandling, hr. Morten Bødskov gav »Stop Volden«, forstår jeg faktisk ikke.
Der er masser af mennesker, der er optaget af det her spørgsmål i dagligdagen, som har rost regeringens initiativer, bl.a. når det gælder unge og alkohol.
Det er et nyt initiativ for bare at komme med et enkelt, men det er ikke handlingsplanen, vi diskuterer i dag.
Over for fru Elisabeth Arnold vil jeg beklage, hvis det var sådan, jeg udtrykte mig.
Jeg er fuldt ud klar over, at Det Radikale Venstre også er optaget af vold i hjemmet.
Det, jeg forsøgte at sige, var derfor også, at jeg havde forventet, at det måske var et af de områder, hvor Det Radikale Venstre havde været mere positivt i forhold til det, regeringen har fremsat om strafskærpelser.
Derudover kan jeg sige, at i den anden handlingsplan, vi har i forhold til vold mod kvinder, er der en lang række initiativer, der er målrettet lige præcis de kvinder, som i dag måske ikke tør eller måske er skamfulde over at anmelde deres ægtemand.
Blandt andet bliver der jo lavet en rådgivningslinje og en hjemmeside for at hjælpe de kvinder.
Endelig igen til fru Lissa Mathiasen: Man hører jo det, man vil høre.
over, hvad pladsbehovet bliver.
Det er naturligvis ud fra den betragtning, at hvis kriminaliteten er så og så stor, så og så mange mennesker bliver dømt efter den og den straffelovsparagraf, vil det medføre, at når de har afsonet den straf, de ville have fået efter de nugældende regler med tillæg af de strafskærpelser, som dette lovforslag medfører, et behov for x antal lukkede og åbne pladser.
En sådan statistisk øvelse synes jeg, at man er nødsaget til at gennemføre.
Det, vi har nævnt i lovforslaget, er jo så selvfølgelig, at vi i samråd med Finansministeriet og Kriminalforsorgen vil lave en analyse af den endelige vurdering af de økonomiske konsekvenser i 2003.
Men under alle omstændigheder udløber flerårsaftalen for Kriminalforsorgens område, og der forventer jeg naturligvis og håber på, at alle de partier, der i dag har været så optaget af de spørgsmål, også indgår konstruktivt i en drøftelse af, hvad vi gør i årene fremover.