Margrete Auken (SF), 1998-06-11:
SF er meget tilfreds med, at vi nu er med i de meget vigtige trafikpolitiske vedtagelser, der skal komme fremover, hvor jo ikke mindst udfyldningen af rammerne, pengene osv. kommer til at spille en meget stor rolle for, hvordan det her bliver.
Vi er på den baggrund glade for, at forslaget også er så ordentligt, at det ikke har været svært at tilslutte sig denne model, og vi takker ministeren for, at hun også så klart har tilkendegivet, at grundlaget nu skal være i hvert fald så meget bredere, at også SF kommer med i forhandlingerne fremover.
Vi mener altså også, at denne her lov giver muligheder for, at vi kan få en gennemsigtighed ind i tingene, som er nødvendig, og samtidig får givet DSB en frihed til at kunne lave ordentlig jernbanedrift, lave ordentlig servicering af passagerer.
Og så håber vi jo altså også, at DSB Gods på et eller andet tidspunkt kommer til at fungere rigtigt.
Jeg er enig med - jeg tror, det var hr. Heiselberg, der sagde, at man ikke bare må kalde det miljø, hver gang noget er svært.
Det er rigtigt nok, men vi skal jo så undersøge, om der faktisk er penge, vi snyder dem for.
Og der er noget, som jeg har bedt ministeren lige være opmærksom på også.
Det er sådan noget som transport af farligt gods f.eks. Det er meget, meget farligt at transportere på veje, og det er nok det sikreste overhovedet at få det på skinner. Krediterer vi dem ordentligt for det f.eks.?
Der er en række ting dér.
Jeg synes også, vi skal have kigget på, om hele den samfundsmæssige gevinst ved, at vi har det her til at fungere godt, bliver én, som bliver synlig i deres økonomiske muligheder.
Det glæder vi os også til at være med til.
Jeg har et par småting.
Det er ikke noget, der på nogen måde dæmper vores begejstring.
Det er bare noget, vi vil have klarhed over i løbet af udvalgsbehandlingen.
For det første skal vi være sikre på, at personaleforholdene er gode.
En af forudsætningerne for, at DSB kommer til at fungere godt, er, at vi har et personale i DSB, der trives godt med arbejdet.
Det er så afgørende, at det er mennesker, der føler sig godt behandlet, og dér skal vi altså bl.a. være sikre på, at de overgangsordninger, der er for tjenestemændene, er i orden.
Jeg kan ikke se det her, men det, jeg i hvert fald kan se, er, at vi ikke er alene om at være opmærksom på det.
Det er man altså også i ministeriet og sandsynligvis, eller forhåbentlig i hvert fald, også i DSB.
Det andet punkt, som jeg har været meget opmærksom på, vil jeg faktisk bore en hel del i.
Det er § 19, offentlighedsloven.
Først og fremmest kæmpe ros til regeringen for, at man nu har præciseret, at det her aktieselskab ikke skal ligne de andre, men altså være ét, som lever op til de gode traditioner, vi har i Danmark - eller har haft, indtil vi begyndte at lave alt for mange af de dér offentlige selskaber - med at der skal være offentlighed.
Og det skal ikke være selskabet, der afgør, hvornår det synes, det er sjovt, men det skal altså følge reglerne i offentlighedsloven. Når jeg siger det sådan lidt bistert, er det, fordi ministeren jo oversendte til os forleden dag en række svar på spørgsmål, vi havde stillet i forbindelse med Ørestadsselskabet, og dér refererer, uden at ryste på hånden og i hvert fald ikke kommenterer det, Ørestadsselskabets egen definition af, hvordan de vil leve op til offentlighedsloven.
De præsenterer sig selv for et tag selvbord, og hvis det var sådan, vores offentlighedslov så ud, var den altså ikke meget værd.
Man skal prøve at sammenligne § 13, stk. 5 og 6, i offentlighedsloven med den formulering, som var i Ørestadsselskabets beslutning fra december 1994, hvor man siger, at man vil følge loven om offentlighed, selv om man ikke skal.
Altså man skal ikke, men man vil gøre det.
Mine papirer ligger nede i min pose, så jeg kan ikke citere fuldstændig ordret, hvad det er, Ørestadsselskabet skriver, men det er altså kort sammenfattet: Bare det ikke giver os problemer, for hvis det giver os problemer, vil vi ikke følge offentlighedsloven.
Og sådan er det ikke.
Jeg kan sige til ministeren, at hvis man tager § 13 i offentlighedsloven og undersøger mulighederne for at undtage offentlighed, så skal man konkretisere sig.
Det er ikke nok bare at sige, at det her er bøvlet.
Man skal ned og lave en konkret beskrivelse af: Hvorfor er det i denne her akkurate situation så vigtigt - så vigtigt - at det tilsidesætter det andet overordnede, vigtige behov, nemlig offentlighedens mulighed for at følge med?
Jeg tror, at en af forudsætningerne for, at DSB kan få frie og gode forhold og også kan insistere på at være en selvstændig virksomhed, er, at der ikke er hemmelighedskræmmeri omkring dem.
Så skal vi til gengæld respektere, at de skal have den frihed, de skal have, og det synes jeg også er vigtigt at få sagt, ikke mindst i dag.