runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jørn Jespersen (SF), 2002-05-22:
Ministeren siger, at når vi nu kan spare nogle penge på de lande, der bliver medlemmer, fordi de vil få støtte via EU til i hvert fald delvis at leve op til deres miljøforpligtelser, så frigør det nogle penge, vi passende kunne bruge på de lande, der ikke kommer med i EU.
Se, det er jo præcis SF's synspunkt, at det ville være uhyre fornuftigt gradvis at kanalisere pengene over til de lande, der ikke kommer med.
Men det er jo ikke det, regeringen gør.
Regeringen snupper pengene og bruger dem til et skattestop eller til støtte til landmænd for at overholde de generelle miljøregler.
Derfor er spørgsmålet: Hvornår vil regeringen leve op til det, som miljøministeren nu siger, og bruge nogle af de frigjorte midler på de lande, der ikke kommer med?
Hans Christian Schmidt (V), 2002-05-22:
Som jeg en gang har sagt, så har regeringen med den nye strategi for den danske Øststøtte i årene 2002-2003 valgt primært at fokusere på landene i Østersøregionen, herunder dele af Rusland.
Det er i Østersøregionen, Danmark har de bedste forbindelser og bedst kan bidrage til udviklingen.
Det kan man synes er rigtigt eller forkert, men nu, hvor vi forhåbentlig vil opleve, at i hvert fald 8 ud af de 10 lande, som har været i spil, vil blive optaget i EU, så vil der jo blive frigjort nogle midler, og de midler kunne man da passende anvende til de lande, som bl.a. hr. Jørn Jespersen nævner.
Jeg synes, at når vi skal indkalde til møde og have en debat, så er det i det udvalg ved det møde, vi skal fastlægge, hvordan den fremtidige politik på hele Mifresta-området skal se ud, og der synes jeg da, det kunne være passende, at vi også tager de synspunkter med.
Jørn Jespersen (SF), 2002-05-22:
Vi kan godt høre, at der muligvis kan være en lille åbning i det, miljøministeren siger, og det fremgik også af debatten i går, med hensyn til at man i forbindelse med de kommende forhandlinger med partierne bag Mifresta muligvis kan bruge nogle penge til at hjælpe de lande, som ikke kommer ind i EU, på miljøområdet.
Det håber jeg at der bliver mulighed for, og at vi i fællesskab kan medvirke til, at det sker.
Men så forstår jeg bare ikke visdommen i, at man først afvikler projekterne i de pågældende lande i 2002 og 2003 for måske at skulle starte indsatsen op igen i 2004.
Vil ministeren ikke forklare mig, hvad den dybere logik er i dét, og vil ministeren ikke indrømme, at hvis det skulle gå hen og blive resultatet, at man først afvikler hele indsatsen og derefter starter den igen, så er det i hvert fald ikke en måde at få kvalitet og effektivitet i miljøbistanden på.
Det er en underlig abrupt måde at arbejde på, at man drosler ned og så starter igen?
Er det ikke rigtigt, at hvis det er det, der er regeringens hensigt,
så er det meget, meget lidt effektivt og en meget dårlig kvalitet, der ligger i bistanden på det område?
Hans Christian Schmidt (V), 2002-05-22:
Jeg vil gerne repetere det: Det er sådan, at de projekter, der er i de lande, som vi formoder ikke kommer med, selvfølgelig vil blive afviklet i 2002, 2003, og så vil det være sådan, som det også fremgik af debatten i går, at man vil indkalde til fornyet drøftelse inden sommerferien og dér diskutere, hvordan og hvorledes det kommer til at se ud for 2004 og fremad.
Man kan sagtens diskutere nogle ting omkring regeringens Øststøttepolitik, om man er enig eller uenig, men jeg tror, de fleste vil forstå, at når en Øststøttepolitik tager udgangspunkt i en række lande, der søger optagelse i EU, vil det selvfølgelig have en indvirkning på, hvordan vi så bruger pengene.
Nu er vi i den situation, at de midler - og det fremgik også af debatten i går - der nu bliver brugt til de lande,
så vil kunne kanaliseres til det, man kalder føroptagelsestilskud til de lande.
Vi må da håbe, at de bliver optaget, og der vil Danmark kunne spille en afgørende rolle.
Det er der, jeg har sagt, at jeg vil presse på for at sikre, at disse lande ikke bliver glemt.
Jørn Jespersen (SF), 2002-05-22:
Jo, og nu kommer vi måske til det tidspunkt, hvor ministeren kan svare på det, spørgsmålet handler om
Der er nemlig ikke blevet spurgt om, hvad der står i regeringens Øststøttestrategi, det kan vi godt læse.
Der blev spurgt om, hvorfor den indebærer, og hvad begrundelsen er for, at man dermed udelukker en række lande, som ikke står til at blive medlemmer.
Man dropper formentlig Rumænien, Bulgarien, Moldavien, øvrige lande på Balkan, de gamle Sovjetstater.
Er det, fordi man ikke synes, at man er rustet til indsatsen?
Er det, fordi man ikke synes, at de lande har brug for at få hjælp til at løse deres meget store miljøproblemer inden for vand, luft, håndtering af affald?
Er det, fordi det ikke er nyttigt for det internationale samfund, at de lande sættes i stand til at leve op til internationale aftaler?
Er det, fordi der ikke ligger gode muligheder for dansk eksport, eller hvad er regeringens begrundelse for, at man ikke ønsker at styrke vores indsats i de lande, hvor behovet er allerstørst?
Ministeren har én sætning, hvor han siger: Jeg vil presse på, for at de lande ikke bliver glemt.
Er det noget, ministeren er kommet i tanker om, efter at Øststøttestrategien er udformet, for det har åbenbart ikke sat sig nogen spor i den foreløbige beslutning fra regeringen?
Så hvad er ministerens sådan mere konkrete planer for at rette op på den uheldige beslutning, som regeringen har truffet, om at skubbe en hel masse lande ud af det her miljøsamarbejde?
Hans Christian Schmidt (V), 2002-05-22:
og netop også om miljøstøtten.
Jeg er selvfølgelig glad for, at vi også kan få en diskussion om det i dag, jeg siger kun, at nogle måske vil opleve, at en del af de ting, der bliver nævnt, hænger ret meget sammen med hele den debat, vi havde i går, men sådan må det jo være, når spørgsmålene ligner hinanden.
Igangværende projekter i landene, som ikke umiddelbart står for optagelse i EU, vil fortsætte, som det hele tiden har været planlagt.
Regeringen har med den nye strategi for den danske Øststøtte i årene 2002-2003 valgt primært at fokusere på landene i Østersøregionen, herunder dele af Rusland.
Det er i Østersøregionen, Danmark har de bedste forbindelser og bedst kan bidrage til udviklingen.
I Østeuropa vil Danmark kunne investere i CO2-reduktioner og modregne dem i vor egen internationale klimaforpligtelse via Joint Implementation.
I forhold til den tidligere regering har den nuværende regering påtaget sig
mere ambitiøse klimamål.
Regeringen vil derfor sikre, at den danske indsats på klimaområdet fremover så vidt muligt forbereder og bidrager til anvendelsen af Joint Implementation i et nært samarbejde mellem Danmark og partnerlandene i Central- og Østeuropa, herunder især i de lande, som ikke umiddelbart står for optagelse i EU, f.eks. Rumænien.
En stor del af hjælpen til de østeuropæiske lande vil fremover komme fra EU, og det forventes, at EU fortsat vil støtte de lande, som ikke umiddelbart står over for optagelse i EU.
Jørn Jespersen (SF), 2002-05-22:
»Hvorfor ønsker regeringen ikke fremover at støtte miljøindsatsen i de europæiske lande, der ikke umiddelbart står foran optagelse i EU?«
Hans Christian Schmidt (V), 2002-05-22:
Det er netop den debat, vi har nu, hvor hr. Jørn Jespersen ikke kan citere det ord, der hedder generel.
Derfor ender vi igen ved, at hr. Jørn Jespersen ikke kan lide sammenligningen.
Det er jo ærlig snak.
Man kunne have sagt: Miljøminister, jeg synes ikke, jeg kan lide, at ministeren bruger de sammenligninger.
O.k., det er jo ærlig snak.
Men hr. Jørn Jespersen kan ikke finde det ord, han skal bruge.
Derfor kommer hr. Jørn Jespersen også med en lang udredning om, »at i spørgsmålet stod der ... osv.«
Jeg synes, hr. Jørn Jespersen skulle stoppe det pindehuggeri. Hermed sluttede spørgsmålet.
Jørn Jespersen (SF), 2002-05-22:
Det vil fremgå fuldstændig tydeligt og eksplicit for enhver, der læser debatten, at det, som det skriftlige spørgsmål handlede om, det, som den mundtlige begrundelse handlede om,
det, som alle spørgere spurgte om, var kompensationen for generelle reguleringer.
Det var udelukkende det, spørgsmålet gik på, for det var det, der var interessant, fordi ministeren har nedsat et udvalg, som fremover skal give kompensation for generelle regler.
Så det kan man slet ikke være i tvivl om. Alligevel bringer ministeren en række tilskudsordninger, som intet har med generelle regler at gøre, ind i debatten.
Dermed er det ministeren, der enten bevidst eller ubevidst kommer til at give forkerte oplysninger, kommer til at sige noget, som er direkte usandt, og det synes jeg ministeren skulle korrigere, jo før jo bedre.
Jeg kan forstå, at ministeren i dag efter 14 dages betænkningstid ikke er til sinds at gøre det, jeg håber 1 uges betænkningstid mere vil hjælpe på det.
Hans Christian Schmidt (V), 2002-05-22:
Jeg noterede netop, at ordet »generel« ikke indgik i hr. Jørn Jespersens citat.
Jørn Jespersen (SF), 2002-05-22:
Jo, men når jeg ikke synes, at det her er pindehuggeri, så er det jo, fordi det er en relativt væsentlig del af den demokratiske debat og den parlamentariske tradition, at ministre har pligt til at svare fyldestgørende og korrekt i onsdagens spørgetid, og det har ministeren ikke gjort i det her tilfælde.
Derfor bliver vi nødt til at finde ud af, om det enten skyldes, at ministeren ikke har respekt for sin pligt til at tale sandt, eller om det er, fordi han bare ikke er mand nok til at indrømme en fejl, han er kommet til at begå.
Det er af helt principiel betydning også for det fortsatte arbejde i Folketinget.
Det, ministeren sagde, og jeg citerer ordret fra referatet: »Vi er nødt til at sikre os, at landmændene bruger mindre kvælstof på visse områder, og det giver vi en kompensation for.«
Jeg har nævnt alle de områder, hvor man lavede generelle regler i Vandmiljøplan II, der skulle nedsætte kvælstofudledningen, og det er der ikke givet kompensation for.
Kunne ministeren ikke bekræfte, at der ikke gives kompensation i Vandmiljøplan II for overholdelse af generelle miljøregler?
Hans Christian Schmidt (V), 2002-05-22:
Hr. Jørn Jespersen skal have lov til at stille de spørgsmål, han gerne vil, og det gør han i øvrigt også, det kan man bare gå ind og kigge efter.
Det synes jeg kun er i orden, for det giver en livlig debat og er udtryk for et engagement.
Det, som bare ikke går an, er, at hr. Jørn Jespersen begynder at sige, at miljøministeren brugte udtrykket »generel«.
Det er rigtigt, at hr. Jørn Jespersen ikke kan lide, at den sammenligning kom frem, hr. Jørn Jespersen bryder sig ikke om, at de to ting kom frem, for i hans verden mener han ikke, at det kan sammenlignes.
Miljøministeren brugte ikke udtrykket »generel«.
Jeg har redegjort for den her sammenligning, og nu synes jeg ærlig talt, at det bliver pindehuggeri, når vi står her og diskuterer.
Nu skal vi i gang med nogle - synes jeg - interessante drøftelser, og jeg synes i hvert fald, at arbejdsgruppen skal have lov til at gøre sit arbejde færdigt, og så kan vi diskutere det til den tid.
Jørn Jespersen (SF), 2002-05-22:
Det har bare ikke noget at gøre med, om jeg kan lide sammenligningen.
Det, ministeren nu forsøger at gribe ud efter som sit sidste halmstrå, er at nævne økologisk landbrug, skovrejsning, vådområder.
Men det er jo netop ikke generelle virkemidler, som alle skal rette sig efter.
Det er specielle ordninger, som man kan tilmelde sig, hvor man enten mister sin jord eller lægger sin dyrkningsform om og får et tilskud til det.
Det er slet ikke det, vi diskuterer.
Vi kan godt fortsætte debatten med flere spørgsmål, flere seancer her om onsdagen, men jeg synes, det vil klæde ministeren, og det vil i hvert fald gøre hans tidsforbrug mere effektivt, at indrømme nu frem for senere, at det var forkert, hvad han sagde den 8. maj.
Hans Christian Schmidt (V), 2002-05-22:
For øvrigt indgår der i Vandmiljøplan II følgende instrumenter yderligere: genetablering af vådområder, aftaler om miljøvenlig landbrugsdrift, skovrejsning, økologisk jordbrug.
Jo, vi kender dem.
Jeg kan kun sige til det her, at det godt kan være, hr. Jørn Jespersen ikke kan lide sammenligningen, men derfor brugte miljøministeren den alligevel.
Jørn Jespersen (SF), 2002-05-22:
Jeg synes jo, det hører med til sådan almindelig anstændighed i politik, at når man er kommet til at sige noget, som er faktuelt forkert, så indrømmer man det, sådan at den politiske debat kan gå videre.
Men så meget mandfolk er der åbenbart ikke i miljøministeren på det her område.
Det, som han sagde i spørgetiden for 14 dage siden på et helt konkret spørgsmål om kompensation for generelle reguleringer, var, at når vi ønsker, at landmændene skal bruge mindre kvælstof på visse områder, så giver vi kompensation for det.
Det er et ordret citat af miljøministeren.
Men det passer jo ikke, for det, der er i Vandmiljøplan II, som er generelle virkemidler, er bedre foderudnyttelse; det er skærpede harmonikrav; det er skærpede krav til udnyttelse af nitraten i husdyrgødningen; det er efterafgrøder på yderligere 6 pct.; og det er en nedsat N-norm.
Kan ministeren ikke bekræfte - det burde han kunne, for det er kendt stof - at alle de ting, jeg har nævnt her, som er de generelle virkemidler i Vandmiljøplan II, er uden kompensation til landbruget?
Jeg synes, ministeren skulle tage sig sammen og bekræfte, at sådan er det, og at det var forkert, hvad han sagde for 14 dage siden.
Hans Christian Schmidt (V), 2002-05-22:
Hvis man læser spørgsmålet, er det stillet således, at ministeren skal kunne bekræfte et udsagn, som spørgeren er kommet med.
Det, jeg redegjorde for den 8. maj, var, og det afgørende er, at flere af virkemidlerne til at opnå den ønskede kvælstofreduktion i forbindelse med Vandmiljøplan II medførte kompensation for naturforbedringer til grundejerne.
Når jeg finder det relevant at drage en parallel til overvejelserne om kompensation for fremtidige rådighedsindskrænkninger på landbrugsjord, er det, fordi den økonomiske kompensation i forbindelse med Vandmiljøplan II-forliget blev brugt som middel til at opfylde forligspartiernes generelle landsdækkende målsætning om reduktion af kvælstofudledning.
Som nævnt den 8. maj skal den nedsatte arbejdsgruppe opstille kriterier for, hvornår fremtidige reguleringer, der medfører rådighedsindskrænkninger på realanvendelsen på landbrugsejendomme, skal udløse økonomisk kompensation.
Jeg synes faktisk, at vi nu skulle lade den arbejdsgruppe gøre sit arbejde færdigt.
Så har vi et fornuftigt grundlag at føre de videre politiske drøftelser på.
Det er det, der er lagt op til, og det synes jeg i det mindste vi skulle afvente.
Jørn Jespersen (SF), 2002-05-22:
»Hvad kan ministeren oplyse om konkrete EU-vedtagelser vedrørende støtte til miljø og natur i de nye EU-lande fra år 2004 og fremefter?«
Desværre får vi konflikt med regeringen på miljøområdet, som vi ikke har ønsket.
Det, vi derimod ikke får, er det, vi efterspørger: klarhed og argumenter.
Nu kommer vi til det næste, hvor jeg håber, vi kan få bare lidt klarhed og lidt argumenter: Har ministeren noget overblik over, hvor stor den EU-støtte, der vil blive givet til de medlemmer, der heldigvis kommer med, og det er forhåbentlig i størrelsesordenen mindst otte, vil blive, og hvor stor en del af den der kommer til at gå til miljøområdet?
Det burde man jo forvente at ministeren har en vis klarhed over, da han kan bruge den støtte som argument for, at Danmark skærer sin egen bilaterale støtte ned.
Så derfor er jeg meget spændt på: Hvad ved ministeren om størrelsen af støtten og om anvendelsen på miljøområdet?
Hans Christian Schmidt (V), 2002-05-22:
Jeg vil sådan set bare lige kort sige til hr. Jørn Jespersen, at det somme tider måske er en god øvelse at tænke på, at det ikke altid behøver at være modstanderne, der kun kan være forkert på den.
Man kan også selv være det.
Jeg siger det kun, fordi når jeg hører hr. Jørn Jespersen tale, så er det hele tiden alle andre, det er galt med.
Derfor er det måske godt, hvis man tænker ved sig selv, at man jo også selv kan have andel i det. En optagelse af op til otte central- og østeuropæiske lande i EU i 2004 vil indebære, at de nye medlemslande bliver omfattet af EU's støtteordninger, herunder strukturfonden og af landbrugspolitikken.
EU's ordninger vil således træde i stedet for bilateral støtte fra andre lande og vil derfor i betydeligt omfang reducere behovet for bevillinger til den danske Øststøtte.
Samtidig vil udvidelsen af EU have væsentlige konsekvenser for EU's budget.
De nøjagtige budgetmæssige virkninger af udvidelsen er endnu ikke afklaret.
Jeg siger lige den sætning igen, for den kunne måske nok få nogen betydning om et øjeblik: De nøjagtige budgetmæssige virkninger af udvidelsen er endnu ikke afklaret.
Det fremgår heraf, at der forventes afsat tilsagnsrammer for ca. 87 mia. kr. i forbindelse med udvidelsen i 2004, stigende til ca. 127 mia. kr. i 2006.
Heraf forventes ca. 57 mia. kr. anvendt til strukturfonde, som bl.a. støtter miljøinvesteringer i 2004, stigende til ca. 83 mia. kr. i 2006.
De forventede udbetalinger ligger noget under niveauet for tilsagnsrammerne, idet der forventes at være en vis indkøringsperiode.
Jørn Jespersen (SF), 2002-05-22:
Det vil altså sige, at regeringen har bygget hele sin argumentation på at skære den danske miljøindsats i Østeuropa ned til under en tredjedel og på, at EU går ind og løfter opgaven både i forhold til de lande, som bliver medlemmer, og i forhold til de lande, som ikke bliver medlemmer.
Når man så spørger om, hvad det er for en opgave, vi med sikkerhed ved, at EU vil løse, så er svaret: Det ved vi ikke ret meget om.
For det første ligger der kun et udkast fra Kommissionen.
Det er ikke vedtaget, der er ingen sikkerhed for, at det bliver sådan, det kan blive alt muligt andet.
For det andet ved man ikke, hvor stor en del af de 87 mia. kr. der går til miljø.
Det er der ikke bare antydning af vurdering af fra miljøministerens side.
Det vil altså sige, at man uden at have et solidt grundlag for at træffe en beslutning har skåret den danske miljøindsats ned til en tredjedel.
Jeg tror, det havde været klogere, at man var gået den anden vej rundt og havde undersøgt sagen, havde forhandlet den med Folketingets partier og derefter truffet beslutning om, hvordan den danske Øststøttestrategi skulle laves.
Men sådan har det altså ikke været. Jeg skal bare for god ordens skyld spørge for at være retfærdig over for ministeren og give ham en sidste chance:
Ved ministeren virkelig ikke mere om grundlaget for sin beslutning end det, der er blevet oplyst her?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-05-22:
Jeg må sige til både hr. Henrik Sass Larsen og hr. Ole Vagn Christensen, at der jo altid i den offentlige sektor vil kunne og skulle ske omprioriteringer.
Derfor kan man meget vel komme ud for både hos staten, amterne og kommunerne, at der er nogle steder, man foretager reduktioner, fordi der er nogle andre steder, hvor man gerne vil bruge flere penge.
Sådan vil det jo være.
Man kan næsten sige, at sådan skal det jo være i et dynamisk samfund.
Men det, vi taler om her, er altså den kendsgerning, at der rent faktisk sker en vækst i de kommunale og amtskommunale udgifter.
Så har det noget at gøre med, at man i den enkelte kommune og i det enkelte amt afgør, hvor stor væksten må være.
For vækst det er der.
Så kan jeg sige, at for 2003 har regeringen jo sagt, at der er plads til en vækst i de samlede offentlige udgifter på 2,5 mia. kr.
Det er ny vækst.
Dem har den nye regering jo overtaget.
Vi har sagt, at vi er enige i fremskrivningerne frem til 2010, og det fortæller noget om, hvad der er til rådighed hvert år.
Så hvis hr. Ole Vagn Christensen og andre fra hr. Ole Vagn Christensens parti er utilfredse med disse rammer, må man sende utilfredsheden tilbage til den socialdemokratiske finansminister, der lavede rammerne.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2002-05-22:
Det er præcis den faktuelle oplysning fra spørgeren, der viser, at den saltvandsindsprøjtning, regeringen har givet, er historisk.
Den ressourcetilførsel på 1,5 mia. kr. ligger jo oven i den ressourcetilførsel, som fandt sted i forbindelse med økonomiaftalerne sidste år, og det er en aftale, som er finansieret med det finanslovforslag, som regeringen lagde frem og i øvrigt også har fået vedtaget.
Så de danske amter er altså i den enestående historiske situation, at de i to omgange har fået en ressourcetilførsel.
Det gør, at jeg med sindsro kan påstå, at man ikke kan finde andre eksempler på, at den danske sygehussektor har fået et så stort ressourceløft, som situationen er i indeværende år.
Nu er det så op til landets amter at dokumentere ved handling, at de kan løse den opgave, der er en kerneopgave
for amterne, nemlig at drive sygehuse, udstyret med flere ressourcer, udstyret med en barriererapport, der viser, at ting kan lade sig gøre, og udstyret med et signal fra regeringen om, at hvis der alligevel skulle være en tue, man er ved at vælte over, er vi sådan set indstillet på at få den ryddet væk. Der findes ikke nogen gode undskyldninger.
Nu er det bare med at komme i gang, og det, der er det helt centrale her og nu, er, at der bliver indgået aftaler med flest muligt private behandlingssteder.
Amtsrådsforeningen er som sagt i dialog med et antal i Tyskland, Sverige og Danmark.
Jeg så meget gerne, at det forhandlingsforløb kom op i tempo, og selv om der ikke har været spurgt om det, vil jeg gerne benytte lejligheden til at give det tilsagn, at jeg inden for de allernærmeste dage tager en ny dialog med Amtsrådsforeningen for at sikre mig, at man er helt fremme på banen med henblik på at kontrahere med flest muligt sygehuse, så den udvidede patientrettighed, regeringen med opbakning fra et flertal i Folketinget ønsker at give landets patienter den 1. juli, får et så reelt indhold som overhovedet muligt. Det er jo klart, at det er sjovest at have valgfrihed, det er sjovest at have ret til selv at vælge, i hvilken butik man vil handle, hvis der er et udbud, hvis der er et antal butikker at vælge imellem.
Lone Møller (S), 2002-05-22:
Jeg vil selvfølgelig med spænding afvente de aftaler, som forhåbentlig ligger færdige inden den 1. juli.
Så vil jeg godt lige bede ministeren om en bekræftelse
her i Folketingssalen
Det lyder nu, som om de 1,5 mia. kr., der i indeværende år er afsat til sundhedsvæsnet, redder dansk sundhedspolitik, men vil ministeren bekræfte, at sidste år blev der afsat et beløb i størrelsesorden 1,6 mia. kr. i forbindelse med økonomiforhandlingerne med amterne, så den danske befolkning ikke får det indtryk, at de 1,5 mia. kr., der endnu næsten ikke er udloddet på nogen måde, er løsningen på samtlige problemer i dette land?
Det kan vi jo reelt se ikke er tilfældet af diabetesbehandlingens elendige tilstand, som vi var inde på i det foregående spørgsmål.