runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anders Samuelsen (RV), 2002-04-10:
Jeg er overbevist om, at en stor del af den danske befolkning kan erindre sig, at under valgkampen gik De Konservative frem med brask og bram og sagde, at det var et krav for Det Konservative Folkeparti, at skatten på arbejde skulle nedsættes.
Det var ikke bare et mål, det var et krav.
Kan ministeren bekræfte, at man har fraveget det krav, så man nu nøjes med at have det som en blød målsætning?
Jeg mener også at kunne huske, og det beder jeg økonomi- og erhvervsministeren bekræfte, at der fra De Konservatives side blev stillet krav om, at man skulle have skatteministerposten.
Kan man også bekræfte - det mener jeg må fremgå med rimelig tydelighed - at den skatteministerpost fik man ikke?
Så vil jeg også godt have ministeren til at bekræfte, at selv om Det Konservative Folkeparti ikke har 90 mandater, så har man faktisk i et vist omfang som et parti - det kan jeg bekræfte fra den tid, da Det Radikale Venstre sad med i regering - en form for vetoret.
Og den vetoret har man ikke benyttet sig af fra ministerens side.
Bendt Bendtsen (KF), 2002-04-10:
Jeg kan sige til flere af spørgerne, ja, faktisk til næsten alle sammen, at man jo er fuldt bekendt med, hvad der har været konservativ skattepolitik forud for valget.
Nu viste det sig altså, at Det Konservative Folkeparti ikke fik 90 mandater, for så havde det være ulige nemmere at gennemføre det, der var den konservative skattepolitik.
Det Konservative Folkeparti er en del af en borgerlig regering, en regering, hvor vi har debatteret skattestop.
Der står så i regeringsgrundlaget, at vi kører en økonomisk politik, og når råderummet er til stede, så nedsætter vi skatten på arbejde.
Jeg kan forstå, at hr. Buksti er meget optaget af, om der nu bliver penge til den nedsættelse af skatten på arbejde, som De Konservative har sagt.
Dér kan jeg sige, at vi tager det helt stille og roligt, og det kan hr. Buksti også gøre.
I den økonomiske politik, vi har fremlagt i regeringen, har vi en klar holdning til, at målet er, at vi får påbegyndt opgaven med nedsættelse af skatten på arbejde pr. 1. januar 2004.
Med hensyn til arbejdsudbuddet så ved vi alle sammen, at vi har et stramt arbejdsmarked på nuværende tidspunkt, og derfor er vi fra regeringens side optaget af det her for at få flere nydanskere i arbejde.
Vi er klar med en erhvervspakke med 32 initiativer, der gør, at vi fremover får skabt mere vækst, flere arbejdspladser.
Vi er optaget af både en iværksætterpakke til efteråret og en vækststrategi her i tiden op til sommerferien.
Vi er optaget af, at vi gennem integrationsarbejdet får flere i job.
Morten Helveg Petersen (RV), 2002-04-10:
Det var et meget kort svar, ministeren gav før, det kan forhåbentlig blive uddybet nu, men jeg skal på den baggrund stille et meget kort spørgsmål: Vil økonomiministeren bekræfte, at det tidligere har været konservativ politik at sænke mellemskatten?
Men det indebærer jo også, når finansministeren siger, at man ikke har forslag liggende om det her, at forsvarsministeren dårligt i økonomisk henseende kan tale på regeringens vegne, i fald der fremkommer overvejelser, der medfører
ekstra udgifter på 2 mia. kr., når finansministeren nu står her og siger: Jamen det har man ikke nogen planer om.
Så må vi vel betragte de her overvejelser som skrinlagt, eller hvordan?
Jacob Buksti (S), 2002-04-10:
I forlængelse af hr. Anders Samuelsens spørgsmål vil jeg godt høre, hvordan økonomi- og erhvervsministeren har det med, at De Konservative, så vidt jeg har forstået, gik til valg på, at man skulle lette skatten, mens det var Venstre, som gik til valg på, at man havde et skattestop.
Er økonomi- og erhvervsministeren ikke enig i, at netop skattestoppet blokerer for De Konservatives mulighed for at få den skattelettelse, man er gået til valg på?
Eller sagt på en anden måde: Når regeringen bekender sig til 2010-perspektivet, så siges der jo dér, at der er plads til 1 pct. af bruttonationalproduktet til skattelettelser, men de tre fjerdedele går til skattestop.
Det vil sige, at der stort set ingenting er til De Konservatives skattelettelser.
Hvordan synes økonomi- og erhvervsministeren selv, at det går?
Bendt Bendtsen (KF), 2002-04-10:
Det ligger jo fuldstændig klart i regeringsgrundlaget: først skattestop, dernæst lavere skat på arbejde.
Jeg har redegjort for i dag, hvilke effekter det har på arbejdsudbuddet, når man gør det ene og det andet.
Det fremgår fuldstændig klart af regeringsgrundlaget, hvilken politik der føres på området.
Anders Samuelsen (RV), 2002-04-10:
Jeg er fuldstændig enig i, at der er en særlig problematik omkring grænsehandelen, og derfor var der også i den tidligere regerings 2010-rapport afsat midler specielt med henblik på at løse den problemstilling.
Hvorfor vælger man det åbenlyst - og også her medgivet af økonomi- og erhvervsministeren - dårligste redskab i forhold til den danske samfundsøkonomi?
Bendt Bendtsen (KF), 2002-04-10:
Som det er fremgået af først statsministeren og nu også af svaret på det her spørgsmål, er regeringens målsætninger på det skattepolitiske område meget, meget klare.
Først skal der iværksættes et skattestop, det har vi gjort, derefter vil regeringen - forudsat at det fornødne råderum er tilvejebragt - fremsætte forslag til en reduktion af skatten på arbejdsindkomst med ikrafttræden den 1. januar 2004.
Begge typer skat mindsker gevinsten ved at yde en ekstra indsats, derfor vil både skattestoppet og en sænkning af skatten på arbejdsindkomst øge arbejdsudbuddet. Målrettede lempelser af beskatningen af arbejdskraft har imidlertid større effekt på arbejdsudbuddet.
Det er korrekt, at en inflationsjustering af afgifterne stort set kan finansiere en forøgelse af bundgrænsen for mellemskatten på 10.000 kr.
Fastlåsningen af afgifterne betyder en lavere beskatning af forbrug relativt til en situation med inflationsjustering og giver dermed en større gevinst ved arbejde.
Effekten er dog relativt beskeden svarende til en årlig vækst i arbejdsudbuddet på ca. 400 helårspersoner fordelt over alle skatteyderne.
Øges bundgrænsen for mellemskatten vil 155.000 personer få et fald i marginalskatten på knap 6 pct.
Det betyder en stigning i arbejdsudbuddet, der svarer til ca. 1.600 helårspersoner, det er så under den forudsætning af, at arbejdsudbudselasticiteten er 0,1.
Det er min opfattelse, at der er bred politisk enighed om at undlade at inflationsjustere afgifterne på netop disse varer.
Anders Samuelsen (RV), 2002-04-10:
Nu har vi forstået på statsministeren, at et stop er et stop, men et redskab er ikke bare et redskab.
Man kan bruge forskellige redskaber inden for skattepolitikken, og det er baggrunden for, at jeg har tilladt mig at stille
dette spørgsmål til økonomi- og erhvervsministeren.
Jeg har prøvet at redegøre for spørgsmål nr. S 1614, og jeg venter med spænding på svaret.
»Vil ministeren bekræfte, at hvis afgifter, der opkræves i kroner og øre, fik lov at følge inflationen, ville det ekstra afgiftsprovenu kunne finansiere, at bundgrænsen for betaling af mellemskatten hæves med ca. 10.000 kr. årligt, og give en vurdering af arbejdsudbudseffekten ved at fastlåse afgifter, der opkræves i kroner og øre, frem for at lade dem følge inflationen, og endelig give en vurdering af arbejdsudbudseffekten ved at hæve bundgrænsen for betaling af mellemskatten med 10.000 kr.?«
Skriftlig begrundelse
Spørgeren er af den opfattelse, at det er uklart, om regeringen finder, at det er vigtigst at lade afgifter udhule af inflation eller fjerne mellemskatten.
Morten Homann (SF), 2002-04-10:
»Vil statsministeren fastholde, at Venstre udelukkende planlagde én annonce om flygtninge og indvandrere i folketingsvalgkampen 2001, som oplyst i besvarelsen af spørgsmål nr. S 1512, og at der således ikke er indrykket flere annoncer svarende til den, der den 8. november 2001 var indrykket i magasinet BygTek?«
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-04-10:
Det er altså forbløffende, at socialdemokrater kan have det sådan, at der er tvivl om, hvad der er en skat, og hvad der ikke er en skat.
Nu kan jeg forstå, at når man går ud og køber hjemmeservice og selv betaler noget for det, så opfatter socialdemokrater det som en skat.
Det er en skat, at man selv bestiller nogen til at gøre rent derhjemme eller ordne haven, eller hvad det nu kan være, og betalingen for det skulle så være omfattet af et skattestop.
Det er da overhovedet ikke en skat.
Det er jo frivilligt, om man vil betjene sig af hjemmeservice, og derfor kan det aldrig være en skat, at man f.eks. sætter tilskuddet til hjemmeservice ned, så brugerne af hjemmeservice skal betale noget mere.
Det har da ikke noget
at gøre med, at man kommer til at betale mere i skat.
Man kan bare lade være med at købe hjemmeservice, det har ikke noget med skat at gøre, og derfor er der ikke ret meget at være i tvivl om.
Sådanne tilskudsbelagte områder er selvfølgelig ikke omfattet af skattestoppet, for det er ikke skat, man betaler, det er noget, man frivilligt har besluttet sig for at købe.
Derfor kan jeg også sige, at når man snakker om dagpenge og efterløn osv., som er mere eller mindre hundrede procent statsdækket, så har vi ingen planer om at ændre på dagpengeniveauer eller efterlønsniveauer eller noget i den retning.
Det fremgår klart af regeringens program, så der er ikke meget at være i tvivl om.
Jeg er glad for hr. Henrik Sass Larsens rørende omsorg for, at også Venstreborgmestre bliver gjort bekendt med indholdet i skattestoppet, og lad mig derfor gentage, hvad enten det er til socialdemokrater eller Venstrefolk: Der er ikke meget at være i tvivl om, for et stop er et stop.
Hvis bare man ville lade være med alle de finurlige tanker om, hvordan man kan omgå det, så er der ikke noget at være i tvivl om, hvad enten man er Venstremand eller socialdemokrat.
Thomas Adelskov (S), 2002-04-10:
Jeg kan forstå, at der er sket mange ting, da man har udformet finansloven.
Der er bl.a. en kendt svipser på handelsskoleområdet, som statsministeren trådte ind og erkendte og rettede. Så skal jeg gøre statsministeren bekendt med et par andre svipsere.
Der er den fordoblede brugerbetaling, man indfører på aftenskolevirksomhed.
Hvis ikke det er omfattet af skattestoppet, så forstår jeg hr. Jens Peter Vernersens spørgsmål sådan, at så må vi have en liste.
En anden svipser, jeg kunne nævne, er brugerbetaling på efteruddannelse, som regeringen nu i et notat til AUD-bestyrelsen har angivet skulle hæves op til 750 kr. pr. kursusuge.
Det er åbenbart heller ikke omfattet af skattestoppet.
Jeg vil gerne, som tidligere hr. Jens Peter Vernersen, spørge statsministeren: Kunne vi få en liste over, hvilke aktiviteter der er omfattet, og hvilke der ikke er omfattet
af skattestoppet?
Henrik Sass Larsen (S), 2002-04-10:
Jeg er glad for en gang imellem, når vi har den her debat, at få det sådan lidt ideologiske mantra med, at det kun er socialdemokrater, der vil sætte skatten op og alle de her ting.
Men nu er jeg ude i et ærinde her, hvor jeg laver forbrugeroplysning til Venstreborgmestre på Vestegnen og andre steder, for de kløjes altså også gevaldigt i det, må jeg sige til statsministeren.
Så om ikke andet så for at hjælpe dem, når man nu ikke har nogle gode kurser internt i Venstre, kunne det være rart at få nogle koncise definitioner af disse her ting. Så ryger vi her ind i en diskussion, der siger, at hvis det nu er en tilskudsbelagt aktivitet, ja, så må man godt alt efter temperament hæve eller sænke de tilskud, man giver fra det offentlige, for så er det åbenbart ikke brugerbetaling
længere.
Eller hvordan skal det forstås?
Det er sådan lidt fup.
Jens Peter Vernersen (S), 2002-04-10:
Det er da helt utroligt, at når man spørger om noget, der er formuleret i finansministerens skattestoppapir, så skal statsministeren komme med de der besynderlige udsagn.
Det er åbenbart for statsministeren sådan, at hver gang ordet tages her i Folketingssalen, så tror han, at han står ude i et forsamlingshus og virkelig skal holde en brandtale for Venstre.
Det er jo ikke det, det drejer sig om.
Det drejer sig om at få belyst, hvad betydningen er for disse tilskudsbelagte aktiviteter.
Her drejer det sig jo ikke om at sætte nogen som helst skat op.
Det drejer sig om, hvorvidt det her kunne betyde, at disse tilskudsbelagte aktiviteter bliver reduceret, altså at udgiften til disse tilskudsbelagte aktiviteter bliver reduceret.
Vil der blive betalt mindre i dagpenge f.eks.?
Vil der blive betalt lavere efterløn?
Er det det, der er forståelsen
af det her punkt?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-04-10:
Hvis det bare var sådan, at alle forstod, at et stop er et stop, så var der jo ikke noget at være i tvivl om.
Når der er nogle, der er i tvivl, så er det, fordi man går med finurlige tanker om, hvorvidt man nu alligevel kunne finde en smutvej til at sætte et eller andet op.
Derfor er det forståeligt nok, at det er socialdemokrater, der hele tiden spørger om, hvordan man skal fortolke skattestoppet, for for en socialdemokrat er den første tanke om morgenen: Hvordan kan vi nu skrue et eller andet i vejret?
En afgift, et gebyr, en takst.
Hvordan kan vi komme uden om skattestoppet?
Men det er slet ikke tanken med et skattestop.
Et skattestop det er et stop, og et stop er et stop.
Så det er meget enkelt i virkeligheden. Det forhold, at udgifter til tilskud ikke er omfattet af skattestoppet, betyder jo ikke, at regeringen har planer om at lave besparelser på de pågældende områder.
Anders Samuelsen (RV), 2002-04-10:
Jeg skal love for, at vi hurtigt er nået hen til de korte svar på spørgsmålene.
Jeg bad om at få den saglige, faglige forklaring på, hvorfor man vælger det dårligste redskab i forhold til den samfundsøkonomiske udfordring, vi står over for, den mangel på arbejdskraft, som vi står over for.
Kunne Folketinget ikke blive indviet i, hvad det er for nogle overvejelser, man har gjort sig internt i regeringen, som har gjort, at man er nået frem til at vælge det ringeste redskab?
Henrik Sass Larsen (S), 2002-04-10:
Jeg synes ikke, det er så hjælpsomt af statsministeren, at han ikke vil uddybe det noget mere.
Nu er det jo ikke kun os i Socialdemokratiet, der en gang imellem kan være i tvivl om, hvad det her skattestop indebærer.
Også mange Venstreborgmestre har store vanskeligheder med det, og i Greve er de helt ulykkelige, de kan slet ikke finde ud af det i forhold til de definitioner, statsministeren har. Det kunne måske hjælpe lidt, også i forlængelse af det, hr. Jens Peter Vernersen siger, at uddybe: Hvad med sådan noget som dagpasningstilbud for børn og unge?
Det er jo også et tilskud, man giver der.
Er det så heller ikke omfattet af skattestoppet?
Må det så også godt hæves?
Det er rart at vide, det er jo forbrugeroplysning til borgmesteren.
Man kan også sige om tilskuddet til privatpraktiserende læger, at det jo også er en tilskudsaktivitet.
Må det også godt hæves derude?
Må man også godt regulere på det?
Derfor ville det være meget rart for brugervenligheden i kommunerne, når de skal tilrettelægge budgetterne og andet, om man kunne få et klart svar fra statsministeren frem for det mere teoretiske.
Thor Pedersen (V), 2002-04-10:
Det korte af det lange er, at der ikke er noget forslag.
Man kan gøre sig alle overvejelser.
Det er lige før, at overvejelser hører hjemme i tankernes frihed.
Altså det, der er det konkrete, er, om man kommer med et forslag og noget, man har besluttet.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Så må jeg til forståelsen lige sige, hvad der står i spørgsmålet.
Det er, om jeg finder, i givet fald man vil have disse ekstra udgifter, at det var en fornuftig prioritering.
Jeg vil starte med igen at sige, at der ikke er fremsat
noget forslag om disse ekstra udgifter.
I øvrigt må jeg sige om det at prioritere, at det jo kræver, at man skal kende fremtiden.
Om det er en fornuftig prioritering at udstationere soldater vil jo afhænge af, hvilken udvikling vi har, også med hensyn til det ansvar, som Danmark i givet fald skal løfte.
Og ingen ved det.
Heldigvis er der en tradition for, når der opstår uforudsete hændelser, at det er et meget bredt flertal i Folketinget, der står bag at man udsender soldater, og dermed ved man også, at det koster ekstra.
Men det ønske, som både spørgeren og jeg vel har,
Og så må fremtiden vise, om ikke det forhåbentlig er det, der dækker det, der er brug for i en mere fredelig verden.
Svend Erik Hovmand (V), 2002-04-10:
Der må jeg så gentage, hvad jeg allerede har sagt én gang før, at det ikke er regeringens politik, at en forhøjelse af en afgift på et farligt kemikalie nødvendigvis skal modsvares af en nedsættelse af afgiften på et andet farligt kemikalie.
Derimod ser regeringen på den samlede ramme for miljøafgifter, således at en anden afgift i så fald vil blive sænket.
Så vil jeg svare på spørgsmålet om dette med afgifter og indkomstskatter: Det er ikke sådan, at jeg med det, jeg har sagt, siger, at man overhovedet ikke kan bruge afgiftsredskabet i mange forskellige sammenhæng.
Eksempelvis skete det, da vi indførte og lancerede 95 oktan-benzin i Danmark - i øvrigt under den nuværende statsministers tid som skatteminister - provenuneutralt på den måde, at man altså forhøjede afgiften på nogle områder og så satte den ned på andre områder.
Dér, hvor man satte den ned, var på det, man ønskede fremmet, det var den blyfri benzin 95 oktan, og det lykkedes.
Det var en operation, som jeg synes i virkeligheden
er eksemplet, når vi diskuterer afgifter på miljøområdet.
Jørn Jespersen (SF), 2002-04-10:
Jeg bliver nødt til at sige til skatteministeren, at det her ikke er udtryk for, at jeg alene tænker i grønne afgifter.
Nu er det tilfældigvis bare det, spørgsmålet til skatteministeren i dag handler om.
Vi kunne selvfølgelig godt snakke om alt muligt andet også, f.eks. at bøgen er sprunget ud i Hornsherred osv.
- det tror jeg nu ikke er regeringens skyld - det er bare ikke det, vi diskuterer.
Vi diskuterer grønne afgifter og regeringens politik for det, og så bliver jeg nødt til at gentage mit spørgsmål, som skatteministeren ikke antydningsvis svarede på: Hvis man nu
hæver én grøn afgift, fordi det har en dokumenteret positiv miljøeffekt, og så samtidig skal finde en anden afgift at sænke, og det ikke har en positiv miljøeffekt, hvad er det så, der gælder?
Er det miljøhensynet, eller er det skattestoppets principper om, at en stigning skal modsvares af et fald et andet sted?
Det må regeringen da kunne svare på.
Aage Frandsen (SF), 2002-04-10:
Kunne man ikke forestille sig, at man forhøjede en miljøafgift og sænkede indkomstskatten?
Kunne det ikke være en fornuftig ting?
Kunne man ikke netop sænke indkomstskatten for nogle af dem, der havde de laveste indkomster?
Var det ikke en mulighed at gøre det på den måde, så man ikke bare tænker i afgifter for at bruge skatteministerens egne ord.
Svend Erik Hovmand (V), 2002-04-10:
Nu er det - og det er ingen bebrejdelse - som om spørgeren alene tænker i afgifter, og det kan man jo ikke bebrejde spørgeren, for man har jo været vænnet til nu i 8-9 år, at det er grønne afgifter og nye afgifter og flere afgifter osv.
Men man kunne jo altså også finde andre metoder til at reducere brugen af farlige stoffer på.
Jeg siger bare dette for at understrege, at man altså ikke alene skal fokusere på den gamle traver, der hedder grønne afgifter.
Oprindelig blev de grønne afgifter jo lanceret med den begrundelse, at de skulle påvirke folks adfærd.
Men alle ved jo, at det til sidst endte med at blive en ren skat, i hvert fald på en lang række områder, fordi de grønne afgifter hviler på en lang række områder, som hører til det helt naturlige forbrug for ganske almindelige mennesker, fra folkepensionister til direktører.
Der er ingen forskel, den ene drikker lige så meget vand som den anden.
Så selve tankegangen synes jeg man skal gøre lidt op med.
Men i øvrigt - når spørgeren er så optaget af det med regnestykket - fremgår det jo også af den vejledning, der er udsendt i forbindelse med skattestoppets administration, at det forholder sig, som jeg har sagt i indledningen.
Jørn Jespersen (SF), 2002-04-10:
Er regeringen ikke enig i, at miljøafgifter bør fastsættes, så de giver den maksimale miljøeffekt?
Og hvis vi er enige om det udgangspunkt, hvordan kan man så have et princip om, at hvis én afgift ud fra miljømæssige overvejelser bliver fastsat på et givet niveau, skal man partout nedsætte en anden afgift med det tilsvarende beløb?
Man har da ingen sikkerhed for - meget langt fra endda - at det giver den maksimale miljøeffekt.
Det er jo et princip, der intet har at gøre med saglig miljøpolitik, med at sikre mest muligt miljø for pengene, men bare er et rigidt princip i et skattestop.
Derfor bliver ministeren nødt til at svare på: Er det de saglige miljøhensyn, der sikrer mest muligt miljø for pengene, eller er det et rigidt princip om, at når én afgift stiger, skal en anden falde?
Svend Erik Hovmand (V), 2002-04-10:
Regeringens miljøpolitik er som bekendt mest miljø for pengene.
I forhold til skattestoppet skal det forstås sådan, at hvis den største miljøeffekt opnås ved at hæve afgiften på et område og sænke den på et andet område, er det selvfølgelig naturligt at foretrække ud fra et miljøsynspunkt frem for at fastholde afgiftssatsen.
Hr. Jørn Jespersen nævner i sit spørgsmål specifikt afgifter på kemikalier.
Jeg vil godt i den forbindelse bemærke, at den forrige regering jo som bekendt har indført et hav af såkaldte grønne afgifter. Afgifter på kemikalier er kun en meget lille del af disse mange afgifter.
Det er ikke regeringens politik, at en forhøjelse af en afgift på et farligt kemikalie nødvendigvis skal modsvares af en nedsættelse af afgiften på et andet farligt kemikalie.
Derimod ser regeringen på den samlede ramme af miljøafgifter, således at en anden miljøafgift i så fald vil blive sænket; i hvert fald vil der naturligvis blive taget højde for, hvor miljøeffekten er størst.
Jørn Jespersen (SF), 2002-04-10:
Hvis man ser på Venstres hjemmeside, kan man se et afsnit om miljø og grønne afgifter, hvor partiet skriver, at kravene til de grønne afgifter fra Venstres side er, at de skal påvirke miljøet, have den rigtige miljøeffekt, og de skal være sagligt begrundede, sådan at de afspejler den samfundsmæssige omkostning ved at bruge et givet stof.
På den anden side har regeringen i sit skattestop et princip om, at hvis man hæver én afgift, formentlig fordi det gavner miljøet, skal en anden afgift nedsættes tilsvarende.
Derfor har det lidt interesse at få afklaret
Skriftlig begrundelse
Venstres miljøordfører har i flere tilfælde redegjort for, hvordan skattestoppet skal forstås i forhold til de grønne afgifter.
Han har peget på, at det samlede provenu skal bevares, men at de enkelte afgifter kan reguleres inden for denne ramme.
I betragtning af at de grønne afgifter på kemikalierne er fastsat bl.a. ud fra et ønske om en adfærdsregulerende effekt af afgiften, og at denne effekt er skønnet af Skatteministeriet, bedes ministeren redegøre for den saglige begrundelse for skattestoppet, som vil kunne betyde en optimering af adfærdsvirkningen i forhold til et enkelt stof på bekostning af adfærdsvirkningen af afgiften på et andet.
Thor Pedersen (V), 2002-04-10:
Jeg vil gerne sige, at nu må der ikke være tvivl om, at den reduktion, vi taler om, i store træk svarer til 2 pct. om året, altså fra finansår til finansår.
Det er helt korrekt, at der udmeldes 3, 5 og 7 pct., som ligger i budgetoverslagsårene.
Det er velkendte tal.
Der er der fuld frihed for inden for den samlede ramme, som en minister råder over, at fordele den ressource, man så råder over.
Så skal man erindre, at det, der kommer ud netto, ikke er besparelser, men det er jo også at skaffe økonomi til at prioritere andre områder op, ligesom vi har gjort det på finansloven for år 2002 ved at tilføre 0,5 mia. kr. mere til ældreområdet og 1,5 mia. kr. mere til sygehusene.
Det er jo ikke penge, der er sparet, det er jo en omprioritering inden for den totale sum, som regeringen måtte råde over inden for givne skatteindtægter.
Det er der jo ikke noget nyt i.
Men det er - for at slå det fast - den enkelte minister, der selv har frihed til inden for sit område at fordele de midler, som man mener bedst svarer til de politiske ønsker, man har.