Jan Køpke Christensen (FP), 1997-11-07:
Vi så igen her i dag, at de, der kalder sig socialt ansvarlige her i Tinget, nemlig regeringspartierne, CD og også Det Radikale Venstre, sammen med SF og Enhedslisten ikke ønsker at støtte det foreliggende forslag fra Fremskridtspartiet og heller ikke forslaget fra V og K desværre.
Nu sagde hr. Bruno Jerup, at det ikke var første gang, Fremskridtspartiet har fremsat det her, men det er det
faktisk, og det burde hr. Jerup måske også kunne læse i bemærkningerne.
Men når vi kommer med forslaget fra Fremskridtspartiets side, skyldes det, at vi kan se ude i kommunerne, at den ene kommune efter den anden melder sig på banen og gerne vil indlægge deres borgere på private klinikker og hospitaler eller hos speciallæger, men det har lovgivningen endnu ikke gjort muligt.
Og det nærmeste tilfælde, jeg kender, er fra min egen kommune, hvor Fremskridtspartiets byrådsgruppe fremsatte det her forslag, og hvor faktisk hele byrådet bortset fra SF var indstillet på at gennemføre det.
Men så blev det lagt over i socialudvalget og socialforvaltningen osv., og dér fandt man så ud af, at der også kørte en sag i Holmegård Kommune, og så ville man lige afvente udfaldet af denne sag først.
Men princippet i, at kommunen skulle have lov til at indlægge kommunens borgere som patienter på et privathospital, sagde man altså ja til.
Det var den principielle holdning hele vejen rundt bortset fra SF.
Og det vil sige, at det altså ikke kun er den kommune, som jeg tilhører, Aabenraa Kommune, men også andre kommuner, der har været interesseret i at benytte sig af det, og det kan man også læse om i vores bemærkninger.
Og jeg synes, det er fint, når socialdemokratiske borgmestre, f.eks. i Holmegård Kommune, står frem og siger: Vi gør det, uanset hvad lovgivningen siger, for det drejer sig først og fremmest om at spare de pågældende borgere for store smerter og dernæst om at spare skatteyderne i kommunen for nogle helt vanvittige udgifter til sygedagpenge, som kunne være undgået.
Så taler man meget om kapacitetsproblemerne, men det ligger jo sådan, at et beslutningsforslag er meget overordnet formuleret, og det er da klart, at vi i Fremskridtspartiet meget gerne vil indgå forhandlinger med regeringen om at indføre en regel om, at der naturligvis ikke skal være en opdeling i A- og B-borgere, men at alle, der står på venteliste i en kommune, skal have mulighed for at blive behandlet på et privathospital, alt efter hvor længe de har stået på venteliste.
Men så kan man jo sige, at det altså ikke er de store dagpenge, der bliver sparet, i hvert fald når det drejer sig om pensionister osv., og det er ganske rigtigt; det er helt klart.
Men for Fremskridtspartiet har det altså noget med det rent medmenneskelige at gøre, at man naturligvis hjælper borgerne hurtigst muligt.
Og det siger jeg især til de
partier - og det er måske de mere venstreorienterede partier - der kører meget på kapacitsproblemerne.
Så der er faktisk ikke store problemer i det.
Men der er kæmpeproblemer med, at det flertal, der i dag er her i Tinget, og som har været her i alt for mange år, intet har gjort for at få det offentlige sundhedsvæsen til at fungere optimalt.
For hvorfor har der aldrig været flere, der har meldt sig ind i Sygesikringen danmark, end der er i dag?
Selvfølgelig fordi borgerne er meget utilfredse med den behandling, de kan forvente at få i det offentlige regi.
Og derfor bliver vi altså nødt til at forholde os til virkelighedens Danmark, og det er faktisk sådan, at vi ikke kan leve op til det, som borgerne kræver af os her i Folketinget, nemlig at de kan komme til hurtigst muligt.
F.eks. støttede Folketingets flertal allerede i 1988 et dagsordensforslag fra Fremskridtspartiet, der gik ud på, at der maksimalt måtte være 3 måneders ventetid til hospitalsbehandling.
Men hvad er der siden sket?
Stort set intet!
Ventelisterne er ikke blevet mindre - tværtimod.
Og jeg synes, det er værd at mærke sig, at man var enig i principperne, men hvad har man gjort fra de skiftende regeringers side, ikke kun den nuværende med Socialdemokratiet i spidsen - det er ganske rigtigt - men også den tidligere, borgerlige?
Men trods det er der ikke sket noget.
Nej, i stedet taler man om så mange andre ting, om kulturen osv.
Men hvad er det værd, når helbredet ikke er i top?
Og ud over at det drejer sig om, at patienterne hurtigst muligt skal i behandling, er det jo også sådan, at der inklusive sygedagpengene bruges kæmpemæssige økonomiske ressourcer på det område herhjemme, for det er klart, at jo længere en patient står på venteliste, desto mere medicin skal den pågældende patient have, og den er også tilskudsberettiget, og desto længere tid tager det også at komme på benene igen, og så skal den pågældende patient eventuelt på rekreationsophold osv. bagefter, fordi den pågældende har gået i for lang tid, inden vedkommende blev behandlet, og det koster også ekstra for det offentlige.
Så det er og bliver i bund og grund en utrolig dårlig forretning
at have medborgere på venteliste. Men hvis man ser bort fra det økonomiske, er det primære naturligvis - i hvert fald for Fremskridtspartiet, men det går jeg ud fra at alle er enige i - det rent medmenneskelige aspekt i denne sag, og her tror jeg, alle vi sundhedsordførere her i Tinget kender til daglige opringninger fra forskellige patienter om, hvor dårligt de bliver behandlet af det danske sundhedsvæsen. Men det, der er galt i den forbindelse, er bare, at først når hr. eller fru Jensen henvender sig til en folketingspolitiker, sker der noget, for så henvender den pågældende folketingspolitiker sig til systemet, og så kan den pågældende patient pludselig - sådan som jeg oplevede det for et par uger siden, da en patient henvendte sig til mig - godt blive indskrevet og komme i gang med behandlingen, og det kan jo ikke være rigtigt over for de svageste, som måske er nervøse eller ikke kan formulere sig og derfor ikke kan sætte sig ned og skrive et brev eller tage telefonen og ringe en folketingspolitiker op.
Det kan da ikke være rigtigt, at de mennesker, som jo har det hårdt nok i forvejen, ikke kan komme til, og at det kun er dem, der råber højest, der kommer til.
Vi må altså gøre noget for, at vores sundhedsvæsen kan blive bedre, og det, som Fremskridtspartiet har foreslået i dag, er altså en af de ting, som jeg mener kan forbedre situationen.
Sådan er situationen altså desværre i Danmark i dag.
Det skal selvfølgelig ikke være noget, man er tvunget til, men man skal i hvert fald have tilbudet.
Og jeg håber, at det rent medmenneskelige perspektiv kommer til at veje tungest, og så må vi bagefter se på kapacitets- og ressourceproblemerne.
Og så må man fra regeringens side udstikke nogle regler om, at der ikke må ske forskelsbehandling med hensyn til, om man er pensionist eller man er i arbejde, for naturligvis må alle, der står på venteliste, kunne komme til, alt efter hvornår de er indskrevet på den.
Det skal så være mine ord i dag, og så håber jeg, at man vil tænke meget grundigt over dem og over det, der i dag under overskriften »Flere havner på sygedagpenge« står i Jyllands-Postens Erhverv & Økonomi-sektion om, hvor overflødigt det er at give de penge ud til ingen verdens nytte.