Aage Frandsen (SF), 1999-01-21:
Da Folketinget i 1996 vedtog en række love vedrørende de frie skoler, støttede vi de to af lovene og ikke den tredje.
Vi støttede ikke den lov, som vi kalder Tvindsærloven, fordi den havde særlovskarakter og ligesom havde noget domsagtigt i sig - dermed dog ikke være sagt, at det var sådan - og vi var også betænkelige ved, at loven gav ministeren nogle meget vidtgående beføjelser, når det gælder godkendelser og lukning af skoler.
Men de to andre lovforslag, som vedrørte habilitet, støttede vi.
For mig er det vigtigt, at der er en vis konsekvens i det, man gør, og derfor er det også sådan, at de ting, der vedrører habilitet i denne forbindelse, må vi altså støtte.
Men når det drejer sig om de mindre dele af forslaget med hensyn til godkendelser og lukning og sådan noget, er vi ikke særlig begejstrede for dem. Det er selvfølgelig spørgsmålet, hvor detaljeret man skal være i denne forbindelse, og hvor vidt man skal gå i en præcisering af nogle mere foreningsretlige ting, f.eks. valg af formand; det kan man godt diskutere.
Men tanken om, at der skal være en klar adskillelse mellem nogle, der ejer, og nogle, der udlejer og sådan nogle ting, mener jeg altså er rigtig.
Også jeg har med interesse studeret Peter Germers papir, og nogle af Germers synspunkter må man jo sige kan gøres gældende for alle lovforslag, vi vedtager her i Folketinget, også større lovkomplekser.
Jeg vil nævne, at vi her i Folketinget fik forelagt 19 lovforslag den 2. december 1998.
Nogle af disse forslag blev vedtaget den 11. december, og nogle af dem blev vedtaget ugen efter.
I alt 19 forslag blev altså forelagt den 2. december og vedtaget inden jul, og høringsfrister og alt sådan noget var selvfølgelig en by i Rusland. Selvfølgelig var de ikke alle sammen lige vigtige, slet ikke, og heller ikke så principielle som forslaget her; men i hvert fald kan et af de kritikpunkter, Germer kommer frem med, desværre også siges at være berettiget i andre tilfælde. Derfor synes jeg også, det i denne forbindelse er værd at kigge på de mere principielle ting vedrørende det foreningsretlige; men for vores vedkommende drejer det sig ikke om at lukke af i forhold til habilitetsspørgsmål.
Det mener vi er rigtigt beskrevet, for det er svært at lave noget, hvor man siger, at der ikke er tale om generel inhabilitet, men kun i specielle situationer.
Det tror jeg simpelt hen ikke kan administreres.
Så har jeg selvfølgelig også med en vis interesse noteret mig, at nogle partiers synspunkter selvfølgelig er påvirket af, at de har nære relationer til oplysningsforbund, og det er da også i orden.
Det er jo en del af vort demokrati, at vi har oplysningsforbund, men det ændrer altså ikke ved, at når det offentlige giver nogle penge til dem, må der også stilles nogle krav.
For mig at se er det største problem, at man blander sig i, hvordan en forening vil organisere sig selv og sådanne nogle ting, men ikke spørgsmålet om habilitet, og derfor kan vi give en principiel tilslutning til forslaget.
Men der er nogle ting i det, vi gerne vil have prøvet af, og vi ser selvfølgelig også gerne, at andre jurister end Germer kigger på det - ikke fordi vi ikke tror, at Germer er en dygtig jurist, men mit kendskab til jurister, også jurister, som beskæftiger sig med forfatningsmæssige spørgsmål, har lært mig, at de ikke er enige.
Det fremgår også af Germers responsum, at der er mange forskellige synspunkter.
Hans synspunkt har vi her, og vi kan spørge andre, men det er et interessant synspunkt, han kommer med.