Poul Nyrup Rasmussen (S), 1997-11-04:
Hr. Ole Stavad havde et direkte spørgsmål til mig og en opfordring, som gik på at give - ikke alle ministrene, men et passende udvalg kunne jeg forstå - en opsang for det manglende nordiske engagement.
To bemærkninger om det.
Den første er, at jeg faktisk på et af de seneste ministermøder har understreget, hvor vigtigt det var, at ministrene engagerede sig i det nordiske samarbejde.
Vi har endda også gjort det, at vi, hvad jeg synes er helt naturligt, har ændret datoen for det næste regeringsmøde her i Danmark netop under henvisning til det nordiske samarbejde, som i øvrigt denne gang vil have deltagelse af seks ministre fra Danmark, nemlig ud over ministeren for nordisk samarbejde mig selv, udenrigsministeren, forsvarsministeren, miljøministeren og fødevareministeren.
Også bemærkningerne om kulturministeren vil jeg tage med hjem, altså hjem til regeringen, og naturligvis blot understrege, at det nordiske samarbejde har en helt afgørende prioritet i vores arbejde.
Jeg er meget stolt af det, ministeren for nordisk samarbejde også sagde, nemlig at have mødt en bekræftelse hos Island, Islands regering, hos Norge, Norges regering, af, hvor stor pris de sætter på at have os som part også i det europæiske samarbejde.
Island og Norge gør ved gentagne lejligheder opmærksom på, at Danmark er deres stærke ven og det land og den regering, der sørger for, at informationer om Europa går til vore to gode søstre- og brødrefolk i Island og i Norge.
Det sætter regeringen en stor ære i, og jeg mener, det er helt afgørende at fortsætte det samarbejde.
Der var en anden, og jeg tror, det var fru Annette Just, der spurgte om de baltiske lande.
I sidste sæson i Nordisk Råds arbejde og ministerrådets arbejde blev der afholdt 5 + 3-møder, altså møder mellem de fem nordiske lande og de tre baltiske, og det bliver der også i den kommende periode.
Jeg har selv også på statsministerniveau lagt meget vægt på, at 5 + 3-møderne er en aktivitet, som vi skal fortsætte med.
Må jeg slutte med at understrege det, som hr. Søren Hansen var inde på: Norden som drøm og også Norden som en så afgørende værdi for os alle sammen, at det næsten ikke kan undervurderes.
Når vi gør os bekymringer over den nordiske kulturs overlevelsesmuligheder, trøster jeg mig lidt med, at der mig bekendt kun er to civilisationer, der er forsvundet i historien af grunde, som vi ikke rigtig kan forklare, men måske nok har vore anelser om.
Den ene er den oprindelige ægyptiske civilisation og den anden er den mesopotamiske, også den oprindelige.
Andre har været udsat for pres, men har overlevet.
Jeg er overbevist om, at det nordiske og det nordiske samarbejde også vil overleve, og jeg finder, at det måske også i det 21. århundrede er vigtigere end så meget andet, når vi endelig skal gøre det op, og måske er det vigtigere end nogen sinde at holde fast i og videreudvikle det nordiske samarbejde.
Og så er det i øvrigt også temmelig sjovt, vil jeg gerne sige.
Jeg kan anbefale det til ungdommen og til de ældre og til os midtvejs, for det er umådelig inspirerende og meget, meget spændende.
Enhver, der har været i Island, ved, hvad jeg taler om.
Enhver, der har været i Grønland og har set isbjergene stå i kø for at komme ud i det blå ocean, ved, hvad jeg taler om.
Enhver, der har været i Norge eller Sverige eller Finland, ved, hvad jeg taler om.
Nordisk Råds kulturpris for: »Norden er i orden«.
Og det skal vi passe på.