runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Peter Skaarup (DF), 1998-12-10:
Jeg synes, at Det Radikale Venstre og fru Elisabeth Arnold taler meget uden om problemstillingerne her.
Man snakker om, at Dansk Folkeparti vil skabe utryghed og manipulationer, men det, der i virkeligheden er kerneproblemet i det her Folketing, er, at bl.a. Det Radikale Venstre, hver eneste gang vi diskuterer stramninger inden for retssystemet, er modstræbende og negative og altid er imod ændringer, der kan gøre, at den præventive virkning ved de højere straffe, som Dansk Folkeparti og andre partier ønsker, slår igennem, og det er derfor, vi ikke får gennemført højere straffe.
Og hvad er Det Radikale Venstres kommentar til, at det, som regeringen efter statsministerens nytårstale i 1997 lovede, nemlig at der skulle højere strafferammer til, rent faktisk ikke er sket?
Statsministeren sagde jo her, at vi ikke vil finde os i volden.
Hvad kunne Det Radikale Venstre tænke sig at gøre ved den situation?
Kan vi forvente nogle initiativer?
Kan vi forvente forbedrede bevillinger til bl.a. politiet, eller er det en by i Rusland for Det Radikale Venstre?
Anni Svanholt (SF), 1998-12-11:
SF's overordnede holdning er, at pesticiderne skal afvikles både i jordbrug, skovbrug, på offentlige arealer og i private haver.
I SF er vi meget tilfreds med, at vi er kommet et godt stykke af vejen med afviklingsplanen.
SF's aftale med regeringen i forbindelse med finansloven for 1998 fik sat godt skub i sagen, afviklingen i brugen af pesticider på statens arealer er aftalt, der er nu indgået en aftale med kommuner og amter om en afvikling senest i år 2003, et forbud mod pesticider i private haver vil også blive gennemført, og endelig er der sket en fordobling af pesticidafgiften, alt sammen præcis, som SF tidligere har foreslået i beslutningsforslag nr. B 45.
Og nu ser vi så i øvrigt frem
til Bicheludvalgets rapport i marts næste år.
Dette beslutningsforslag handler om et indeks, og SF er enig i, at et belastningsindeks for kemikalier, herunder pesticider, kunne være et nyttigt redskab, hvis det kunne udarbejdes.
Det kan det kun i simpel form, hvilket betyder, at vi skal tage politisk stilling til, om f.eks. hensynet til biodiversitet er en vigtigere faktor end hensynet til grundvandet, vandmiljøet, giftighed for sprøjteføreren osv., og det vil sige for hvert enkelt aktivstof og for de blandinger, det optræder i kommercielt.
De borgerlige partier har i den seneste version af det i flere omgange genbrugte forslag fremhævet, at man i Holland har gjort det muligt at læse på pesticidemballagen om konsekvenserne for grundvand, fisk og regnorme og om brugen af midlerne i forskellige situationer.
Jeg ved ikke, om det er et fremskridt for den øvrige fauna.
Det må man i hvert fald håbe for den hollandske fauna og for de fødevarer, der produceres i Holland.
Vi går i SF stærkt ind for forsigtighedsprincippet.
Det er det, der er vigtigt.
Vi er enige med forslagsstillerne i, at anvendelsen af pesticider eller plantebeskyttelsesmidler, som Venstre jo gerne vil kalde det, skal minimeres, men det er dog vigtigere at satse aktivt på en omstilling til økologisk jordbrug og et forbud mod sprøjtegifte.
Vi er naturligvis åbne for det, hvis der kommer nye oplysninger og nye måder at gøre det på, men med de oplysninger, der foreligger indtil nu, må vi afvise dette forslag.
Jens Vibjerg (V), 1998-12-11:
Jeg er da glad for at kunne konstatere, at forslaget, som jeg hører det, får en positiv modtagelse fra i hvert fald et flertal i Folketinget.
Nu har jeg ved forskellige lejligheder oplevet ministeren virkelig have ambitioner på miljøets vegne.
Og derfor er det lidt skuffende, når vi her har en sag, som peger fremad, at ministeren så hænger så meget i dyndet og ikke har visionerne til at komme videre, svømme lidt oven på og sige: Jamen, det kan godt være, at der er nogle af mine embedsmænd, der synes, at det her er for besværligt, men vi vil nu alligevel fremad, vi vil noget for miljøet.
Jeg håber, at udvalgsarbejdet vil vise, at vi trods alt sammen kan trække det her forslag igennem til noget godt for miljøet.
Jeg vil godt spørge fru Anni Svanholt: Da vi endnu ikke har besluttet at afskaffe bilen og kun bruge cyklen, synes fru Anni Svanholt så ikke, det er bedre at køre i en bil, der kører 15 km på literen, end i en bil, der kører 5 km på literen?
Det er egentlig det, vi også vil nå på dette område.
Ebbe Kalnæs (CD), 1998-12-11:
Beslutningsforslag nr. B 52 vedrører indførelsen af et belastningsindeks for bekæmpelsesmidler, og det er klart en tanke, som vi er optaget af.
Jeg har meget vanskeligt ved for alvor at gå ind i debatten om de muligheder, der er for at gennemføre det og gennemføre det, så det virker, men jeg synes, vi skal forsøge.
Det er overordentlig vigtigt, at vi tager nuanceret stilling til det her.
Det er overordentlig vigtigt, at vi gør os klart, at alt ikke er lige giftigt.
Det er meget vigtigt at understrege, at det, der er mindst belastende for miljøet, ofte ender med at blive det dyreste, som også hr. Vibjerg sagde, og derfor må vi altså bruge en lille smule fantasi.
Jeg kender i hvert fald en minister på dette område, som normalt er vældig kreativ, og her synes jeg også, han burde være med og starte kreativiteten, for det er vigtigt.
På dette område, når vi taler om gift, er gift blevet sådan et udtryk: Når pesticiderne kommer, og det er blevet sådan nogle ord, som vi bare slynger ud.
Vi ved jo, at i masser af sammenhænge, når vi kigger nærmere på det og undersøger det, er det naturligt.
Pesticider har jo nogenlunde samme egenskaber og farlighed i forhold til, hvis mennesker og dyr går ud af balance.
Jeg opfatter det nogle gange sådan, at de værste, og det vil jeg slet ikke sige at regeringen er, i virkeligheden burde gå hen og søge en eller anden accept af, at de blev et trossamfund, for de bruger det som en dommedagssituation gang
på gang
Jeg er lidt bange for, at hvis man bare siger, at alt er lige giftigt, og at hvis der står pesticid, skal vi stort set ryste af skræk alle sammen, så ødelægger vi den folkelige opbakning, og så får vi ikke den nuancering, der skal til, så tager man det ikke tilstrækkelig alvorligt.
Det tror jeg, man skal passe på med.
Vi kender jo også det lille røde Ø-mærke, der siger: Ingen gift og ingen kunstgødning, og vi ved, at det er løgn.
Der bliver altså brugt gift selv i økologisk jordbrug.
Der bliver også brugt gødning og kunstgødning selv i økologisk jordbrug.
Der bliver også brugt foder på de her områder, hvor man stadig væk har mulighed for at bruge en vis procentdel.
Jeg siger ikke, at det ikke er bedre i økologisk jordbrug.
Jeg siger bare, at det er lidt farligt sådan at fortælle folk, at det ene er rent, og det andet er ganske forfærdeligt.
Vi er nødt til at nuancere denne sag, hvis den skal kunne holde i længden, og hvis den skal holde for alvor.
Det at få indført et indeks giver også på afgiftssiden mulighed for at bruge flere instrumenter til at få trukket udviklingen i den rigtige retning.
Som jeg plejer at sige, når jeg skal sammenligne nogle af de grænseværdier, vi har på en række områder, så er det farligste, jeg omgiver mig med i det daglige, min printer og min kaffe.
Adskillige af de andre gifte, der er grænser for, ville ikke være nær så rammende i forhold til mig.
Vibeke Peschardt (RV), 1998-12-11:
I Det Radikale Venstre mener vi, at vi gerne vil udfase pesticider fuldstændigt.
Vi mener, at det er gift, man putter i jorden.
Der er selvfølgelig nogle, der kan mene, at det er en meget religiøs holdning at have til det, men i vores parti mener vi faktisk, det er et meget fornemt mål at arbejde hen imod, og det tvinger hele tiden alle brugere af pesticider i den samme retning. Hvis man sammenligner med, hvad der f.eks. skete, da man lavede Vandmiljøplan I i slutningen 1980'erne, så gik man bare ud og sagde: Helt fint nu med grønne marker, vel vidende at det godt kunne betyde et øget pesticidforbrug.
Det kom det også til, og man kan aflæse resultaterne i dag.
De er jo ikke opløftende, hvis man læser Drikkevandsudvalgets rapporter, men lad det nu ligge. Om det konkrete forslag her vil jeg godt sige til forslagsstillerne: Det ville da være strålende, hvis man kunne lave sådan et belastningsindeks, men al videnskab i Danmark, der har været stillet til rådighed for det her, siger, at det kan man ikke.
Til gengæld er det jo positivt, at man arbejder videre med det og siger, at vi måske kan lave nogle delindeks, og så kan vi da starte med at bruge dem.
Gør man det, kan man også bruge den type indeks i rådgivningen af landmænd og gartnerier, og hvem det ellers kan være.
Hertil kommer selvfølgelig også, som alle her ved, aftalen med kommunerne om, at man på offentlige kommunale arealer udfaser pesticider.
Jeg ved godt nok ikke, hvor pengene til det skal findes, for det koster altså ekstra mandskab, vil jeg godt sige, men det vil vise sig, efterhånden som det bliver gennemført, og det skal nok blive gennemført, er jeg sikker på.
Der er stor opbakning i befolkningen til det her; det skal man ikke tage fejl af.
Nu skal jeg ikke korrekse hr. Ebbe Kalnæs eller begynde på korte bemærkninger midt i min tale, men jeg synes altså lige, han skal vide, at økologi som sådan ikke kun er noget, der findes i Danmark, det findes i hele Europa.
Det er en bevægelse hen imod renere fødevarer og et renere miljø, og det synes jeg skal understøttes.
Så vil jeg godt sige, at dette forslag hænger nøje sammen med pesticidafgifterne.
Jeg tror, at pesticidafgifterne måske er den direkte anledning til ønsket om dette belastningsindeks; det kunne de i hvert tilfælde være.
Nu har jeg ikke præcis forstand på, hvordan man skal lave sådan nogle belastningsindeks, og hvordan de gør det i Holland, men det, som jeg godt kunne tænke mig, hvis man skulle have sådan et i Danmark, var at finde ud af, hvordan det virker på jorden.
Det er en organisme simpelt hen, som jo er levende, og som er med til at danne basis for alt det landbrug og gartneri, vi har her i landet.
Og det er da vigtigt også at beskytte den del af det, og det snakker man ikke så meget om. Jeg vil bare sige, at vi heller ikke nu kan støtte det forslag her.
Jens Vibjerg (V), 1998-12-11:
Jeg vil godt spørge den radikale ordfører, Fru Vibeke Peschardt, om hun ikke har opfattelsen af, at alle de dér ting, midlerne, har betydning, om det ikke er det, man undersøger, når man godkender et middel eller nægter godkendelse af et middel.
Det er jo lige rent faktisk det, det her går ud på, at man tager al den viden, man har nu, og det er den, der afgør, om et middel kan godkendes eller ikke godkendes, og at man så rangerer det, så vi kan se, hvor tæt det ligger på stregen for at blive godkendt, og hvor langt det ligger fra.
Det er jo det, det går ud på.
Og derfor vil jeg godt spørge fru Vibeke Peschardt: Mener fru Vibeke Peschardt ikke, at den viden er til rådighed i forbindelse med godkendelse af midler i dag?
For ellers har vi et problem.
Vibeke Peschardt (RV), 1998-12-11:
Jeg synes jo, at det interessante er, at al den viden, vi har til rådighed nu, og al den forskning, der foregår nu, måske kan lede os hen i retning af, at vi engang ad åre har regnet os frem til, at man måske kan lave sådan et belastningsindeks, som Venstre så gerne vil have.
Som jeg hører det i dag, og som jeg hører, at man nu kan lave delindekser, så det beviser jo, at der er bevægelse i kunsten, om jeg så må sige.
Og hvis vi sådan helt renset for ideologier og andet ser på det her, så synes jeg jo ærlig talt også, at pindene 2 og 3 viser, at der er bestemte ting, vi er enige om.
Altså regeringspartierne og andre her i salen er jo enige med Venstre om forbedret vejledning og forskning i resistenser osv. osv., og det gør man jo løbende.
Men på nuværende tidspunkt er der ikke nogen basis for at lave et sådan belastningsindeks.
Anni Svanholt (SF), 1998-12-11:
Selv om det er en lidt morsom sammenligning, som hr. Vibjerg laver, vil jeg gerne sige, at der faktisk kun er ca. 2 ½ måned, til Bicheludvalget kommer med sin rapport, og hvor vi skal vurdere hele pesticidområdet.
Vi ved faktisk allerede, at udvalgets midtvejsrapport sagde, at man stort set kunne komme af med alle pesticiderne i jordbruget.
Der vil dog være nogle bestemte produktioner, som indtil videre stadig væk er nødt til bruge dem.
Det er det, vi er meget optaget af, og vi vil vurdere det i den sammenhæng.
Søren Kolstrup (EL), 1998-12-11:
Jeg kan meddele Venstre, at Enhedslisten ikke kan gå ind for det her forslag.
Enhedslisten ønsker, at alle pesticider i Danmark udfases så hurtigt som vel muligt af hensyn til vore fødevarer, af hensyn til vores drikkevand, af hensyn til en decentral drikkevandsforsyning og af hensyn til menneskene.
For det første kan man jo sige, at der er usikkerhed om, hvorvidt det overhovedet kan indføres i dag, men lad os nu antage, at man havde en metode til at indføre det umiddelbart, så ville vi også i den situation være meget klare modstandere af et sådant indeks.
Vi opfatter det her som et ideologisk forsøg på at indføre nogle helt nye begreber, nemlig et grønt bekæmpelsesmiddel eller i hvert fald et discountgrønt bekæmpelsesmiddel.
Og i den forstand mener vi, at det er et direkte farligt forslag, som skal retfærdiggøre brugen af bekæmpelsesmidler, og derfor siger vi nej tak.
Vi synes, at man i stedet skulle bruge kræfterne og energien på en økologisk omstilling.
Hvad angår det andet forslag, er vi ikke helt med på, hvad der egentlig er det nye i det.
Jeg har det ganske som den socialdemokratiske ordfører, fru Bierbaum, på det punkt.
Det sidste: Ja, hvis jeg skulle tvinges til at være en gnist positiv over for det her, så kan jeg selvfølgelig også se, at der står, at man vil udvikle planternes resistens, og hvis det betyder, at man dog lukker op for, at man får disse resistente planter ind i en økologisk omstilling, så kan det være, der er en lille smal bræmme dér, hvor vi måske kan mødes.
Så vil jeg i øvrigt lige slutte med at sige, at jeg synes, at hele den her miljøpolitiske debat, vi har i dag, viser, at det virkelig er sådan kørt noget op i front.
Det viser, hvor vigtigt det er, at vi er nogle, der står sammen, og at, hvad kan man sige, midterbanen i dansk politik og i hvert fald dele af Socialdemokratiet ikke kommer til at ryste på hånden.
Derfor glæder det mig selvfølgelig, at den socialdemokratiske ordfører tog så klart afstand fra forslaget.
Thorkild B. Fransgaard (FP), 1998-12-11:
Da jeg er medforslagsstiller, kan jeg selvfølgelig støtte beslutningsforslaget om indførelse af et belastningsindeks, så vi kan få tydeliggjort, hvilke midler der belaster vort miljø, og hvilke der ikke gør.
Det kan kun være til gavn for miljøet, og det kan kun være til gavn for dem, der bruger bekæmpelsesmidlerne.
Alle, der bruger bekæmpelsesmidler, vil jo selvfølgelig to ting: Man vil gerne beskytte miljøet, men man vil selvfølgelig også undgå at bruge penge på noget, der er unødvendigt.
Jeg kan høre på debatten, at der er ved at begynde at blive gravet en grøft i det her spørgsmål.
Det er jeg ked af, for det hjælper ikke nogen ting. Jeg kan henvise til en artikel, jeg læste for en måned siden, hvor der var én - jeg går ud fra, at det var én, der ved ligeså meget om det, som vi gør, men det ved jeg ikke - der igennem en beregning kunne vise, at hvis en dansker drak det vand, som han nu skal drikke i hele sit liv, med den øverste grænse for, hvilke pesticider der måtte være deri, så ville den gift, han drak hele livet igennem vandet, svare til at ryge en cigaret.
Sådan et argument er også for meget i den anden grøft, og derfor synes jeg, at det her forslag er godt, så vi kan få at se, hvad der er farligt, og hvad der ikke er.
Derfor: En iværksættelse af en forskning inden for området og samtidig måske også være med til at kunne udvikle alternative ting.
Der er ikke nogen, der har fundet de vises sten på det her område endnu, men vi vil gerne være med til at skubbe på, at der er nogen, som kan finde den. En anden ting er med hensyn til den sidste ting, som man er langt fremme med, nemlig at udvikle planter, der er resistente over for de her beskyttelsesmidler.
Som man kan se i forslaget, synes vi, at det er noget, der skal bruges kræfter på, for hvis man ser på sigt, bliver det nødvendigt.
Man kan selvfølgelig have den holdning, at man bare kan forbyde bekæmpelsesmidler.
Det er nemt nok at sige, men det er utopi.
Og derfor er det virkelig nødvendigt med både forskning og udvikling på området.
Det gælder både det ene og det andet.
Så derfor vil jeg anbefale, at man stemmer for det her, og at vi sammen finder en løsning på det.
Svend Aage Fauerholdt (DF), 1998-12-11:
Vi må gøre os klart, at vi også i årene fremover vil bruge sprøjtemidler her i Danmark.
At beslutningsforslaget her vil medvirke til at udvælge de mest miljøvenlige midler,
er Dansk Folkeparti enig i. Det er et stort område, vi spænder over her, det kan jo være lige fra lus og til den braklægningsjord, som skaber utrolig mange ukrudtsplanter, men rådgivning og vejledning skal medvirke til, at mængderne af giftstoffer, som fortsat er en nødvendighed, ikke overstiger den behandlingssituation, som den enkelte bruger er i.
Yderligere forskning skal derfor også medvirke til, at målsætningerne med dette beslutningsforslag er et gode for miljøet.
Dansk Folkeparti er medforslagsstillere til det her beslutningsforslag, og derfor kan vi meddele lige så kort, som forslaget er udformet: Dansk Folkeparti kan selvfølgelig tilslutte sig forslaget.
Jens Vibjerg (V), 1998-12-11:
Jeg har lige et enkelt spørgsmål til ministeren: Er det ikke rigtigt, at hvis vi ser tilbage over de sidste 20 år, så er midlerne blevet bedre og bedre og mere miljøvenlige?
Svend Auken (S), 1998-12-11:
Det tror jeg desværre ikke man kan sige generelt med den sikkerhed, som hr. Vibjerg efterlyser.
Faktisk sagde jeg i min tale, at der var seks midler, som undervejs i ansøgningsprocessen blev trukket tilbage af ansøgeren selv, fordi de havde uacceptable egenskaber.
De såkaldte minimidler, eller hvad man kalder dem, er meget, meget potente bekæmpelsesmidler, som derfor sælges i mindre mængder.
Det er selvfølgelig alt andet lige en fordel, men der er grund til også at se kritisk på dem.
Det tror jeg heller ikke nogen anden kan.
Men faktisk har vi altså et meget højt tempo i behandlingen af de her sager, og vi afviser ikke at godkende nye midler.
Jens Vibjerg (V), 1998-12-11:
Ministeren siger jo rent faktisk i sit svar på det her spørgsmål, at de gamle midler, vi har udfaset, ikke er til større belastning for miljøet end de nye midler, og det er jeg ganske uenig i.
Svend Auken (S), 1998-12-11:
Jeg kan kun forstå hr. Vibjergs sidste indlæg som en test på, om jeg overhovedet er vågen under behandlingen.
Det er da det mest tåbelige ...
undskyld, det er en en hård dom.
Det er ikke en særlig kløgtig betragtning.
Nu har jeg netop været så stolt af, at vi har fået udfaset de grundvandstruende midler, sådan at vi kan sige, at vi på markedet i dag efter den viden, vi har, ikke længere markedsfører midler, der kan gå i grundvandet.
Det er da et kæmpefremskridt, naturligvis er det det.
Det var da også derfor, jeg var så ked af, hr. Vibjergs parti ikke kunne være med, da vi vedtog loven i sin tid.
Inger Bierbaum (S), 1998-12-11:
Ligesom det foregående beslutningsforslag har Folketinget behandlet dette her før alene med den lille forskel, at de tidligere forslag havde kortere tidsfrister, og som vi tidligere har sagt, ønsker vi ikke, at Folketinget sætter en begrænsning i sagsbehandlingstiden ved nyvurderinger af pesticider.
Sagsbehandlingen må have den nødvendige tid, så vi sikrer en fagligt kvalificeret og grundig sagsbehandling.
Derfor er forslaget om maks. 9 måneders behandlingstid urealistisk set fra vores synspunkt. Som jeg nævnte ved foregående forslag, mener vi principielt, at brugen af pesticider bør undgås eller i hvert fald begrænses.
Derved begrænses risikoen jo for skadelige påvirkninger fra pesticiderne, måske nogle, som vi endnu ikke er opmærksom på.
Skal sprøjtemidlerne alligevel bruges, må vi først skaffe os den bedst mulige viden om midlets indvirkninger på miljøet.
Det er forslagsstillerne forhåbentlig ikke uenige med os i.
Vores fremmeste hensyn er derfor ikke en bestemt tidsfrist, men at de faglige krav sættes i højsædet.
Vi skal gøre, hvad der er muligt for at sikre både dyreliv, menneskers sundhed og ikke mindst vores grundvand.
Når det er sagt, vil jeg sige, at vi da gerne vil have godkendelsesproceduren gennemført så hurtigt som muligt, men hvad er der mulighed for?
Det må afhænge af den faglige kvalitet.
Vi vil have kvalitet frem for hastværk i godkendelsesproceduren.
Forslagsstillerne forudsætter desuden i forslaget, at nye bekæmpelsesmidler vil være mere miljøvenlige end de midler, der allerede er på markedet.
Det er der ingen naturlighed i.
Nye midler er før blevet afvist og skal stadig kunne blive det.
Til sidst vil jeg gerne sige, at det er mit indtryk, at forslagsstillerne ikke på nogen måde forholder sig til de faktiske forhold om sagsbehandlingstider.
Miljøstyrelsen forsøger selv at komme ned på en tidsfrist på omkring 2 år for nyvurderinger, og det er ganske udmærket.
Heldigvis er allerede nu mange af de farlige giftmidler blevet forbudt.
Det er vores indtryk, at Miljøstyrelsen allerede har gjort en glimrende indsats for at gøre sagsbehandlingstiden effektiv, uden at der gås på kompromis
med de faglige krav
Vi har derfor ingen behov for, at Folketinget fastsætter yderligere regler på området, så vi afviser forslaget.
Henriette Kjær (KF), 1998-12-11:
Det er egentlig et lille ukompliceret forslag, som burde skaffe sig stor tilslutning, og den modstand, vi har hørt fra ministeren og Socialdemokratiet, synes jeg er for overdreven.
Hvis det kan gavne miljøet med en kortere sagsbehandlingstid, skal vi da også prøve at gøre det.
Det er ren logik.
Nu er det jo ikke første gang, vi fremfører det her forslag, som det også er blevet nævnt, så hvis ministeren i øvrigt synes, det kunne være hensigtsmæssigt med en kortere sagsbehandlingstid, kunne han jo af egen drift sørge for at opprioritere denne opgave.
Sagsbehandlingstiden er jo helt urimelig med 40 måneder i gennemsnit,
har jeg læst et sted.
Derfor foreslår vi en sagsbehandlingstid på maksimalt 9 måneder.
Men det helt afgørende er jo miljøet.
Hvis en jordbruger læser om et bedre og mere miljøvenligt bekæmpelsesmiddel, man med stor succes har brugt i et andet land, er det da trist at måtte sidde med sit læsestof i hånden og lade det blive ved det. Vi skal da have gavn af den udvikling, der finder sted.
Det må vi både kræve som borgere og forbrugere og erhverv.
I øvrigt mener jeg også, at det er en uting med sagsbehandlinger, der løber over 1, 2 eller 3 år.
Det kan ikke være tilfredsstillende for nogen.
Vi vedkender os i Det Konservative Folkeparti, at vi ønsker en stat og en offentlig sektor, men det skal være en effektiv offentlig sektor.
Vi skal kunne sige, at det her foregår rationelt og effektivt.
Og det synes jeg ikke det her er udtryk for.
Det er med til at give den offentlige sektor et rigtig skidt præg, ja, man forestiller sig jo ligefrem, hvordan støvet ligger tungt på gamle teaktræsborde, og hvordan der sidder en offentlig medarbejder med butterfly og vandkæmmet hår, der går mere op i formen end i at lange noget ud over skranken.
Det er helt sikkert et uretfærdigt billede af de folk, der arbejder med det her problem, for de arbejder garanteret ihærdigt og flittigt.
Der skal bare være nogle flere af dem.
For som ministeren ved en tidligere fremsættelse har fremført, så er der ganske meget materiale, der skal gennemarbejdes, ting, der skal dokumenteres osv., og det er vi godt klar over.
Men spørgsmålet er så, om man ikke kan ansætte nogle flere, og det kan man jo, hvis man vil.
Det er så op til Folketinget, om man vil pålægge ministeren at få gjort godkendelsesproceduren mere effektiv, og vil man ikke det, er det en ærlig sag, men så falder visse partiers iver efter at være miljøvenlige også lidt på gulvet.