Henriette Kjær (KF), 2004-05-28:
Handel med børn er afskyelig.
Regeringen deler forslagsstillernes opfattelse af, at handel med mennesker og i særdeleshed med børn er et grusomt foretagende, og vi skal gøre, hvad vi kan for at beskytte ofrene.
Problemet med handel med børn kan dog ikke løses ved generelt at give ofrene opholdstilladelse.
Det er udlændingemyndighederne, der skal vurdere, om børn, der kommer til Danmark som led i menneskehandel, kan få opholdstilladelse her i landet.
Udlændingeloven giver mulighed for at meddele midlertidig opholdstilladelse, hvis der foreligger ganske særlige grunde.
En ganske særlig grund kunne f.eks. være, at der er behov for, at en mindreårig opholder sig her i landet, fordi han eller hun skal vidne mod bagmændene.
Der kan også gives opholdstilladelse af humanitære grunde som følge af barnets fysiske eller psykiske forhold.
Den pågældendes alder vil kunne indgå i myndighedernes vurdering af behovet
for beskyttelse
Er der ikke grundlag for at give opholdstilladelse, kan udlændingemyndighederne i forbindelse med en udvisning fastsætte udrejsefristen til 15 dage, når den pågældende har været udsat for menneskehandel. I andre udvisningssager er udrejsefristen normalt straks.
I særlige tilfælde kan udrejsefristen forlænges ud over de 15 dage, og det forhold, at den pågældende er mindreårig, vil i den forbindelse kunne indgå i myndighedernes vurdering af behovet for en yderligere udsættelse af udrejsefristen. Der er fastsat regler om underretning af de sociale myndigheder, herunder fra politiets side.
Det er således udgangspunktet, at politiet skal underrette de sociale myndigheder, når en ung mellem 15 og 18 år skal afhøres som sigtet, og kun i mindre alvorlige sager kan underretning undlades.
Tilsvarende gælder for børn under 15 år, der skal afhøres som mistænkte.
Også i tilfælde, hvor den unge hverken er mistænkt eller sigtet,
skal der typisk ske underretning til de sociale myndigheder.
Det følger af Socialministeriets bekendtgørelse om underretningspligt over for kommunen efter lov om social service.
Sammenfattende foreligger der således dækkende retningslinjer for politiets inddragelse af de sociale myndigheder, der i sådanne sager desuden vil involvere udlændingemyndighederne.
Det fremgår af retsplejeloven, at der foreligger en fritagelsesgrund, hvis forklaringen kan antages at ville påføre vidnet selv eller vidnets nærmeste væsentlig skade.
Uanset at der foreligger en af de nævnte fritagelsesgrunde, kan domstolene dog efter en konkret vurdering pålægge vidnet at afgive forklaring, bl.a. under henvisning til sagens betydning for vedkommende part eller for samfundet.
Når politiet afhører vidner, har politiet pligt til at vejlede om disse regler, hvis omstændighederne giver anledning til det.
Vidnereglerne og den konkrete anvendelse heraf er udtryk for en afvejning af en række hensyn, og disse hensyn vil kunne gøre sig gældende med større eller mindre vægt i forskellige sagstyper.
Der er imidlertid efter regeringens opfattelse ikke noget grundlag for at fastsætte særlige vidne- eller vejledningsregler for den sagstype, vi drøfter i dag.
I Danmark er der, som forslagsstillerne også er inde på, ikke kendskab til, hvor mange personer der måtte være tale om, og af hvilken karakter problemerne måtte være.
Som jeg kort har været inde på, gøres der allerede i dag en indsats på området.
Forinden der skal tages stilling til, om yderligere indsats måtte være påkrævet, finder regeringen imidlertid, at der bør foretages en kortlægning af problemets omfang og karakteren af problemstillingerne, og på den baggrund afviser regeringen forslaget.