runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jann Sjursen (KRF), 2000-05-04:
Kristeligt Folkeparti støttede for et år siden Kosovonødloven, som jo etablerede et særligt opholdsgrundlag for de grupper af flygtninge, som vi modtog fra Kosovo.
Det gjorde vi, på trods af at der dengang også her i Folketingssalen var en særlig debat om, hvorvidt det overhovedet var nødvendigt at etablere et sådant særligt opholdsgrundlag for de fordrevne fra Kosovo.
Nu er vi så i den glædelige situation, at FN's Flygtningshøjkommissariat, UNHCR, har meddelt, at det nu er tilrådeligt at lade de fordrevne Kosovoalbanere vende tilbage til landet, og vi betragter det forslag, som regeringen har fremsat om at ophæve loven, som et skridt på vej til, at de fordrevne nu kan vende tilbage, også med de bestemmelser om repatriering, som der faktisk ligger i loven.
Vi synes, at det er fornuftigt nok at gøre det på nuværende tidspunkt på baggrund af en anbefaling, som er kommet fra UNHCR, og vi er også tilfredse med, at det i bemærkningerne til lovforslaget angives, at der selvfølgelig - og jeg siger selvfølgelig - vil være mulighed for for enkeltpersoner, som har fået ophold i henhold til Kosovonødloven, nu at søge om ophold i Danmark, jf. de bestemmelser, der gælder herom i udlændingeloven.
Der kan jo være enkeltpersoner, som stadig væk er i en sådan situation, at de trænger til og har brug for beskyttelse i Danmark, sådan som man normalt kan få det i henhold til udlændingeloven.
Jeg vil i den forbindelse godt sige, at den problemstilling, som hr. Knud Erik Hansen fra SF og også fru Jette Gottlieb fra Enhedslisten har peget på, finder jeg yderst relevant, nemlig spørgsmålet om, hvorvidt man eventuelt skal godskrive dem, der måtte søge om opholdstilladelse efter udlændingeloven i øvrigt, når man nu ophæver nødloven her, den tid, de har været i Danmark.
Det synes vi er relevant for, at man kan sige, at disse flygtninge ikke eventuelt bliver forskelsbehandlet i forhold til flygtninge i øvrigt, som får opholdsgrundlag, jf. udlændingeloven.
Jeg vil da også sige, at vi faktisk fra Kristeligt Folkepartis side tidligere har og også senere vil fremsætte forslag i Folketinget om, at man udvider den tid, der i øvrigt går, fra man har søgt om asyl i Danmark, til man får meddelt tidsbegrænset opholdstilladelse, til 5 år. Den grænse tror jeg ikke at nogen af de fordrevne fra Kosovo vil nå, men ud fra et synspunkt om, at man ikke skal forskelsbehandle flygtninge, hvad enten de får opholdstilladelse i henhold til den ene eller anden lov, synes jeg, det er en problemstilling, som vi må se nærmere på under udvalgsbehandlingen.
På den baggrund kan jeg tilsige, at Kristeligt Folkeparti er positivt over for lovforslaget og selvfølgelig vil tilsige det en positiv udvalgsbehandling.
Tom Behnke (FRI), 2000-05-04:
Uanset forhistorien om, hvordan loven kom i stand, så har vi i Frihed 2000 den opfattelse, at nu, hvor vi står med et lovforslag fra ministeren om, at man skal ophæve Kosovonødloven, er vi positivt indstillet over for det.
Vores indgangsvinkel til det er positiv ud fra, at vi har forstået forslaget på den måde, at UNHCR nu har meddelt, at der ikke længere er et særligt behov for, at personer fra området søger og opnår asyl f.eks. i Danmark, men at det igen vil være sikkert at vende tilbage, og at man med forslaget her lægger op til, at en meget stor del af dem, der allerede er kommet til Danmark, vender tilbage igen med en eller anden form for repatrieringsstøtte. Vi har også forstået det sådan, at nye ansøgere vil være i den situation, at de så skal søge efter den almindelige udlændingelov, og som situationen er i Kosovo i øjeblikket, er det ikke særlig sandsynligt, at de vil kunne opnå opholdstilladelse i Danmark, medmindre nogle særlige forhold gør sig gældende.
Sådan vil det jo være for alle, der ønsker at søge om at få asyl i Danmark, så det har vi heller ingen indvendinger imod.
Det, vi så også kan forstå, og den måde, vi i hvert fald tolker det på, er, at for dem, der allerede er i Danmark og har opholdstilladelse efter nødloven, bør der gælde, at de enten repatrieres til Kosovo, eller at de fortsætter under de regler, som gælder efter den særlige nødlov, og det vil sige, at det er en midlertidig opholdstilladelse, der gælder.
Hvis de ønsker at ændre den status til at få en egentlig opholdstilladelse, så vil de blive behandlet efter de almindelige regler i udlændingeloven.
På den baggrund kan vi i Frihed 2000 indstille lovforslaget til vedtagelse.
Peter Skaarup (DF), 2000-05-04:
Jeg siger tak til ministeren for den sidste præcisering.
Det tyder altså på, at man godt kunne forestille sig, at der kunne blive flertal, for vi synes også i Dansk Folkeparti, at det ville være glimrende, hvis vi kan komme væk fra de her særlove, som skal håndtere nogle ganske specifikke situationer.
Så vi vil da være meget indstillede på at drøfte, at vi kan lave en lovgivning, der sikrer imod, at det er særlove, men derimod udlændingeloven, der kommer til at gælde.
Et af de problemer, vi så med særloven, var, at man via den altså får en særlig opholdstilladelse, og at man så efterfølgende - og det er så det, ministeren lige har bekræftet - kan søge asyl og få en længerevarende opholdstilladelse.
Det er der så også nogle der allerede har gjort.
Dér er det, vi ser et problem i en særlov, fordi det ligesom er første skridt, og så kan man efterfølgende tage et andet skridt, hvor man lige så godt kunne tage det i ét samlet skridt til at starte med, nemlig ved hjælp af udlændingeloven.
Så det havde vi meget gerne set at man gjorde.
Jeg vil så sige, at generelt er det for os sådan, at vi gerne vil støtte det her lovforslag, som regeringen har fremsat, og det tror jeg også vi kommer til i den sidste ende.
Men vi vil stille et ændringsforslag, der går ud på, at det ikke skal være muligt at få opholdstilladelse i forhold til loven, fordi vi mener, at det med afskaffelsen af særloven nu må være sådan, at de personer, der er omfattet af loven, også vender tilbage.
Efter vores opfattelse er det også for lang tid, der går, fra at man beslutter, at personerne skal sendes hjem - altså at der skal ske den her frivillige hjemsendelse - og så til at man i virkeligheden først får afsluttet den frivilige hjemsendelse i juli 2001.
Det er muligt, vi også vil stille ændringsforslag i forhold til det.
Det vil sige, at der fra dags dato kan gå over 1 år, før de sidste kosovoflygtninge kan vende tilbage.
Samtidig skal vi så tænke på, at der altså er nogle, der får opholdstilladelse ud over det, og som kommer til at være her i langt længere tid.
Vi havde gerne set - og det vil jeg bede regeringen om at overveje - at man sørgede for at få afviklet den periode, så man hjemsender folk allerede inden sommer eller inden jul, sådan at vi også kommer til at hjemsende alle, inden den næste vinter træder i kraft, hvilket i øvrigt har været diskuteret lidt her under debatten.
Så altså som konklusion vil jeg sige, at jeg godt vil tilsige forslaget støtte, men vi ønsker os, at vi i forbindelse med udvalgsarbejdet kan få flertal for, at vi for det første afskærer personer fra at få opholdstilladelse via den her lov, og at vi også begrænser den periode, der går i forhold til, at det først skal være i juli 2001, at de sidste skal sendes hjem.
Vi mener, at de allerede skal hjem her i år.
Karen Jespersen (S), 2000-05-04:
Beslutningsforslaget her er jo et af en lang række forslag, der indgår i en samlet pakke fra Kristeligt Folkeparti, og det konkrete beslutningsforslag drejer sig om at hæve den årlige flygtningekvote, Danmark har efter aftale med UNHCR.
Det er jo sådan, at Danmark modtager omkring 500 af de såkaldte kvoteflygtninge om året fra UNHCR's flygtningelejre, og det er den kvote, Kristeligt Folkeparti foreslår hævet med 250 personer om året.
Det er jo meget forståeligt, kan man sige, at der kommer
sådan et forslag, for det er selvfølgelig en ubehagelig tanke, at der sidder så mange mennesker i flygtningelejre rundtomkring i verden, og derfor er det selvfølgelig også utrolig vigtigt, at Danmark har sin opmærksomhed rettet imod de mennesker. Men jeg er ikke enig med forslagsstillerne i, at Danmark gør for lidt for at løse verdens flygtningeproblemer, og at det er en grund til, at vi skal hæve flygtningekvoten.
Jeg synes sådan set, at der, hvis vi ser på det samlede antal flygtninge, Danmark hjælper, og den hjælp, vi yder i nærområdet, ikke er nogen akut grund til at hæve antallet på de 500 personer.
Det kan jo netop ikke betragtes isoleret, men må ses i sammenhæng med de flygtninge og familier, som Danmark i øvrigt modtager.
Og der er det jo faktisk sådan, at vi modtager et ganske pænt antal.
I 1999 gav Danmark asyl til 4.305 personer for at være helt præcis, og ud af den gruppe var 518 personer kvoteflygtninge.
Samtidig blev der i 1999 familiesammenført
2.781 ægtefæller, faste samlevere, børn under 18 år og forældre over 60 år med flygtninge, der allerede bor her i landet.
Så på den måde synes jeg, at Danmark, når man betragter det samlet set, jo modtager ganske mange flygtninge om året.
Jeg synes også, man skal se det antal kvoteflygtninge, vi modtager, i sammenhæng med den indsats, vi yder i nærområdet, hvor vi faktisk yder en ganske stor bistand via de bidrag, vi yder over udviklings- og miljøbistanden.
Der er jo en række initiativer og projekter, som Danmark deltager i også inden for EU, og det er jo noget, som er meget vigtigt, fordi det kan være med til at hjælpe de mennesker til en lettere adgang til at vende tilbage til deres hjemland.
Jeg vil også gerne lige gøre opmærksom på, at Dansk Flygtningehjælp jo også yder en bistand til flygtninge i nærområder i samarbejde med UNHCR, og jeg havde mulighed for forleden dag at få en gennemgang af den flygtningehjælp, der
bliver ydet der, som var meget værdifuld, og som Dansk Flygtningehjælp selv beskrev som meget værdifuld, fordi det giver den her mulighed for en umiddelbart hurtigere tilbagevenden til hjemlandet, men hvor der jo af forskellige grunde også kan være begrænsninger på, hvor meget man overhovedet kan komme til at hjælpe i nærområderne, idet der jo også selvfølgelig er en grænse for, hvor meget de er i stand til at modtage.
Dorte Bennedsen (S), 2000-05-04:
I bemærkningerne til dette forslag står der bl.a.: »Målet er at sikre, at flygtninge hjælpes tæt på deres hjemland, og at hjælpe fattige lande med et stort antal flygtninge.«
Og lidt senere hedder det: »Danmark kan naturligvis ikke løse problemerne for alle verdens flygtninge. Men vi kan og skal være med til at hjælpe flygtninge både her i landet og i nærområderne.« Begge disse udsagn er Socialdemokratiet ganske enig i.
Ud over de flygtninge, vi modtager her i landet, ydes der både gennem UNHCR og ude i nærområderne en ganske stor indsats, sådan som ministeren vist i øvrigt også var inde på. Danmark er et af de få lande - et af ti, tror jeg faktisk det er - som stiller en flygtningekvote til rådighed for UNHCR.
Ser vi på vores økonomiske bidrag i relation til befolkningstal, overgås vi kun af Norge.
Så set i en international målestok har vi ikke grund til at dukke nakken.
Men antallet af flygtninge på verdensplan er fortvivlende stort.
På den baggrund stiller
Kristeligt Folkeparti så dette beslutningsforslag om at hæve vores flygtningekvote med 250 personer.
Forslagsstillerne har beregnet merudgiften til ca. 30 mio. kr. og henviser så i den sammenhæng til partiets flygtningeudspil, der vist kom her i marts måned, hvor der er forslag, som det hedder, der vil reducere udgiften for staten i forhold til i dag.
Ser man nærmere på flygtningeudspillet og på, hvad det er for forslag, så kan jeg finde to.
Det ene er, at kommunerne skal nedsætte kontanthjælpen, når visse forudsætninger er til stede, og det andet er, at flygtningenes ret til familiesammenføring med forældre over 60 år fjernes. Vi finder faktisk begge forslagene ganske usympatiske, men er nok mest rystet over det sidste.
At være flygtning er et traume, som vi andre næppe kan fatte i sin fulde udstrækning.
En af byrderne, flygtningene har, er,
at kontakten til forældre og til familie er afskåret, og at forældre ganske ofte befinder sig i en risikosituation netop på grund af deres flygtede børns virke.
Derfor var det ikke nogen tilfældighed, at man, da man ophævede retten til familiesammenføring til forældre over 60 år for indvandrere, alligevel opretholdt den for flygtninge.
Jeg skal indrømme, at jeg havde forventet, at måske netop Kristeligt Folkeparti havde en vis sans for, at hvis vi skal hjælpe traumatiserede flygtninge til igen at blive hele mennesker, er det ikke nok at give dem mad og tag over hovedet.
Men vi må også prøve, så langt det overhovedet kan lade sig gøre, at løse nogle af de situationer, som fortsat belaster dem.
Det er netop i det lys, at retten til familiesammenføringer med forældre skal ses.
Vi finder det ikke så forfærdelig sympatisk, at Kristeligt Folkeparti på den ene side vil tage et initiativ
til gunst for flygtninge og på den anden side vil lade flygtningene så at sige selv betale for det i form af forringede menneskelige vilkår.
Vi kan derfor ikke støtte forslaget.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2000-05-04:
Der var flere gode formål i det her forslag fra Kristeligt Folkeparti.
Der nævnes udtrykkeligt i bemærkningerne, at man vil hjælpe flygtningene tæt på deres hjemland.
Man er også inde på, at man skal forebygge, at mennesker flygter.
Det er der vel næsten ikke nogen fornuftige mennesker, der overhovedet kan være imod.
Spørgsmålet er så, hvad midlerne skal være.
Vi har jo i Venstre igennem mange år fremført det synspunkt, at hjælpen skal foretages i nærområderne.
Vi har her i Folketingssalen fremsat forslag om, at visitering af flygtninge skulle ske fra lejrene i nærområderne, efter at man havde været igennem en asylsagsbehandling, for det er vores synspunkt, at man specielt, når - jeg siger når - man får en fælles EU-politik og får et fælles flygtningebegreb derved kan spare ikke blot en masse bureaukrati og bruge de ressourcer langt bedre på de enkelte mennesker, men også kan undgå, at asylsøgere, der ikke har de bedste formål for øje, og menneskesmuglerne spiller landene ud mod hinanden. Det var jo også noget af det, der var baggrunden for, at firkløverregeringen i 1986 i FN foreslog, at man i højere grad oprettede flygtningelejre i nærområderne og visiterede flygtninge derfra.
Det har der jo som bekendt ikke været flertal for her i Folketinget endnu.
Vi tror, det kommer, måske ikke via FN, men via den fælles EU-flygtningepolitik, som er påtrængende. Vi har den opfattelse, at alle flygtninge burde være FN-flygtninge eller i hvert fald EU-flygtninge, og altså at asylsagsbehandlingen foregår et andet sted.
Så længe Danmark kritikløst lader alle, der kommer illegalt ind over grænsen, påbegynde en asylsagsbehandling her i landet, så mener vi ikke, at Danmark kan klare flere flygtninge.
Vi ville gerne færre spontanasylsøgere og flere flygtninge fra lejrene, men det kan altså ikke lade sig gøre, og derfor må vi desværre afvise forslaget.
Men den dag forudsætningerne ændres, vil vi have en anden opfattelse af forslaget her.
Helge Adam Møller (KF), 2000-05-04:
Det Konservative Folkeparti ser positivt på hovedideen i beslutningsforslaget fra Kristeligt Folkeparti.
Netop ordet fair kan jo anvendes i forbindelse med forslaget her fra Kristeligt Folkeparti, fordi vi ved, at de flygtninge, som forslaget omhandler, er rigtige og reelle flygtninge.
Men for at acceptere, at kvoten af FN-flygtninge hæves fra de nuværende 500, så ønsker vi, at de nødvendige, de rimelige og de retfærdige stramninger af den nuværende flygtninge- og udlændingepolitik foretages.
Lad mig nævne et par af de vigtigste ændringer, vi konservative ønsker.
For det første: Vi ønsker at ændre den praksis, som regeringen og flertallet i Folketinget har med at gøre næsten alle flygtninge til indvandrere med livsvarig opholdstilladelse i Danmark allerede efter 3 år.
Det er ikke fair, det er ikke retfærdigt. For det andet: Vi ønsker, at retskravet på de facto-status ophæves.
I stedet skal vi i overensstemmelse med praksis i de fleste andre lande anlægge en individuel vurdering af, om der i hvert enkelt tilfælde er særlig tungtvejende grunde til, at en midlertidig opholdstilladelse skal gives.
Jeg understreger, at en eventuel opholdstilladelse skal være midlertidig, således at når baggrunden for den eventuelle flygtningestatus er væk, så returnerer man til eget land.
For det tredje: Vi ønsker fortsat at stramme de alt for lempelige regler for tildeling af dansk statsborgerskab.
Flertallet i dette Folketing giver jo rask væk statsborgerskab til enkelte udlændinge, som ikke kan tale et ord dansk, og de giver statsborgerskab til massevis, ja, hundredvis af udlændinge, som ikke kan læse så meget som en enkelt sætning på dansk, og som ikke ved noget som helst om danske samfundsforhold.
Vi har personer her i landet, der bliver danske statsborgere, selv om de fortsat tror, at Bornholm er en sø i Jylland, og at Limfjorden er en butik på Strøget.
Og sådan er det altså ikke.
Endelig giver flertallet her i Folketinget jo også statsborgerskab til personer, som er dømt for grov og alvorlig personkriminalitet, og det vil vi ikke være med til.
Kan vi skaffe flertal for at få ændret disse urimelige forhold, så vil vi meget gerne være med til at yde en bedre indsats for flygtninge ude i FN's lejre
, men de to ting hænger sammen.
Derfor afviser vi beslutningsforslaget.
Knud Erik Hansen (SF), 2000-05-04:
Vi ser rundtomkring i verden et stigende antal mennesker i flygtningelejre, de vokser, og der ligger en stor international opgave i at få løst de problemer, der opstår i nærområderne.
Vi er enige med forslagsstillerne i, at det er meget væsentligt at forebygge rundtomkring i landene, forebygge med at sikre menneskerettigheder, demokrati, også forebygge med hjælp, så man kan få en økonomisk udvikling og dermed mindske konflikter rundtomkring i verden.
Men det er klart, at vi aldrig kan løse opgaverne, og vi vil komme i nogle situationer rundtomkring, hvor det, at man bor i lejre, er uudholdeligt, og hvor det ikke fungerer, og hvor vi derfor har en opgave i også at hjælpe, også at bistå med at tage kvoteflygtninge.
Vi kan støtte forslaget i dette omfang.
Vi synes, det klart må vurderes, hvor mange vi kan tage.
Men om vi skal have 500 eller 750 er for os at se ikke det, der kan vælte det danske statsbudget.
Vi synes godt, vi kan vise ikke alene flygtninge, men også vise verden, at vi godt vil gå længere, også fordi vi er et rigt land.
Vi vil gerne vise, at vi godt vil være med til at løfte den opgave og lette byrden for FN
netop med de mange mennesker, der er i lejrene rundtomkring. Så vi er positivt indstillet over for forslaget og kan støtte det.
Ebbe Kalnæs (CD), 2000-05-04:
Der skal ikke være nogen tvivl om, at CD har stor sympati for den del af Kristeligt Folkepartis forslag, som peger på at hæve antallet af konventionsflygtninge.
Jeg føler også trang til at knytte det til, at når vi taler om flygtninge, der kommer til grænsen, så får vi nogle gange skabt det billede, at der sådan er en åben ladeport.
Der bliver nogle gange skabt det billede
, at de, der kommer,
stort set får asyl.
Og det er jo faktisk ikke tilfældet.
Det kan svinge fra periode til periode, måned for måned, år for år, men en relativ stor del, somme tider helt op mod halvdelen, afvises umiddelbart som grundløse asylsøgere.
Derudover laves der en asylsagsbehandling, som jo også i adskillige tilfælde sorterer nogle fra.
Det kommer lidt an på, hvilke tidspunkter og hvilke år vi kigger på, men i perioder har det været relativt højt.
Det er altså ikke sådan, at alle, der møder op ved den danske grænse, automatisk får en opholdstilladelse.
Det billede er ikke et rimeligt billede at skabe.
Dansk Folkepartis sådan normale reaktion i øjeblikket er 15.000 om året - det kan man sådan gøre op på forskellig vis - sådan var det, da vi havde diskussionen om faren for et multietnisk samfund, og da man skulle skabe nogle billeder dér, og der var både blandede ægteskaber og adoptionsbørn og forskellige andre ting med for at nå nogle tilstrækkelig store tal.
Men det afgørende er altså, at vi principielt har den holdning, at en forøgelse fra 500 til 750 kunne være et fornuftigt signal for at få en række andre lande til også at forøge deres antal af konventionsflygtninge.
Det er flygtninge, som sidder i lejrene i dag under helt kummerlige forhold, og vi ved godt, hvad det sker med de mennesker, når de sidder tilstrækkelig længe.
Peter Skaarup (DF), 2000-05-04:
Jamen det er bare et spørgsmål til hr. Ebbe Kalnæs.
Det fremstod, som om Dansk Folkeparti var kommet med nogle forkerte tal på det her område, og der kunne jeg da godt tænke mig at høre, hvordan de tal kan være forkerte. Når vi bruger tal i forbindelse med det her emne, så bruger vi tal fra Danmarks Statistik, f.eks. i forhold til antallet af udenlandske statsborger, antallet af asylsøgere og antallet af familiesammenførte.
Vi bruger de officielle tal, og hvis der er nogen, der bruger forkerte tal, så er det Danmarks Statistik.
Og jeg går ikke ud fra, at hr. Ebbe Kalnæs betragter Danmarks Statistik som nogen, der bruger forkerte tal.
De skulle formodes at være en autoritet på det her område.
Jamen jeg tror ikke, at der er nogen, der er uenige i, at en del bliver afvist ved den danske grænse.
Der kan så være nogle, der er uenige i - og det er vi - at vi skal tage så mange ind af dem, der kommer til den danske grænse.
Med hensyn til spørgsmålet om, hvorvidt vi indregner de personer, som hr. Ebbe Kalnæs fremfører her, i tallet 15.000, kan jeg sige, at tallet på de ca. 15.000 - henholdsvis asylsøgere og familiesammenførte lagt sammen - bruger vi, fordi det cirka er det gennemsnitstal, der er for de asylsøgere og de familiesammenførte, der er kommet til Danmark igennem de sidste 4-5 år.
Det er sådan en gennemsnitsbetragtning.
Nogle år er det lidt højere, nogle år
er det lidt lavere
Når vi har brugt en fremskrivning af de her tal, så er det et direkte citat fra en befolkningsforsker, der hedder P.C. Matthiessen, som i Jyllands-Posten meget klart har sagt, at vi kan forvente, at det tal er meget større, når det gælder personer af fremmed herkomst i Danmark om 20 år, og det er et direkte citat af ham, som også må betragtes som en autoritet.
Sandy Brinck (S), 2000-05-04:
Altså mig bekendt er nogle af dem, man særligt mangler, ingeniører med IT-kvalifikationer, og mange af de her ledige udlændinge er faktisk ingeniører, som på meget kort tid kunne opkvalificeres, en opkvalificering, staten faktisk bevilger penge til.
Jeg tror, at der også er nogle barrierer, som drejer sig om holdninger.
Så siger fru Birthe Rønn Hornbech, at det er ren ideologi fra socialdemokratisk side, når vi ikke vil være med til, at høring af arbejdsmarkedsråd og fagforeninger skal udgå.
Jeg oplever det altså som en del af den danske arbejdsmarkedsmodel, som jeg faktisk havde en fornemmelse af at der var en bred opbakning til her i Folketinget.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2000-05-04:
Det er altså også den erfaring, jeg har med nogle af de IT-folk, jeg taler med, og derfor tog jeg også det med i betragtning af kvalifikationer, som jeg kalder den internationale erfaring, for det er mit indtryk, at det tit er dér, at det også halter med danske medarbejdere.
Vi kan jo lige så godt indrømme, at vi er et meget lille land, men vi er et land, der i meget høj grad udveksler varer og tjenesteydelser med hele verden, og netop inden for IT-branchen, der er global, betyder den høje specialisering og den internationale erfaring utrolig meget, og der er min påstand altså også, at jo dygtigere folk, vi ansætter, desto bedre kan vi klare os og derved skabe andre arbejdspladser på et måske lavere niveau.
Jeg har meget forståelse for de arbejdsgivere, der siger, at der simpelt hen ikke er tid til uddannelsesstillinger.
Jeg synes, det er rigtigt, at indenrigsministeren giver os en orientering om det, for det skal vi da se på, men når man har været på en arbejdsplads, så ved man jo godt, at det her med uddannelse kan være vældig forsinkende, og det er altså en branche, hvor der ikke er tid til eksperimenter i den daglige rutine.