runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Mette Frederiksen (S), 2005-03-17:
Jeg tager ordet, for jeg kan forstå på Venstres ordfører, at museerne skal bruge de kommende år til at overveje, hvordan samarbejdet f.eks. med erhvervslivet lokalt eller nationalt – det forstod jeg ikke helt – kan udbygges, og det er i hvert fald et nyt element i diskussionen om kommunalreformen.
Vi har ikke tidligere hørt omtalt, at der skulle være et bevidst sigte med at lave en overgangsordning, således at der vil blive et større samarbejde museer og erhvervsliv imellem.
Men jeg synes da, at vi her under førstebehandlingen skal have kortlagt, hvad det betyder.
Derfor vil jeg gerne bede fru Ellen Trane Nørby om at uddybe, hvad det der ønskede samarbejde mellem erhvervslivet og museerne egentlig går ud på.
Ole Stavad (S), 2005-03-17:
Jeg hører det som en bekræftelse, at det, som man kalder en stor regionalpolitisk satsning, som udgangspunkt er en satsning inden for den samme økonomiske ramme, som man har i dag.
For det er vel også sådan i dag, også i forhold til Mål 2midlerne, der kommer fra EU, at det først og fremmest er ude regionalt i områderne i et samarbejde mellem folkevalgte, mellem erhvervsliv, mellem uddannelsesinstitutioner osv., at der sker en fordeling og iværksættes projekter til anvendelse af midlerne.
Så hvor er egentlig muligheden, hvis vi også ser det i en økonomisk sammenhæng, for, at der rent faktisk kommer en stærkere regionalpolitisk udvikling, når regeringen mener, at der overhovedet ikke er nogen midler at satse, men at det er de beskårne budgetter, som regeringen har lagt igennem en årrække, vi skal køre videre med?
Det er de årlige finanslove – så kan man jo være polemisk omkring det – der afgør, hvor mange penge der skal gives til området.
Så det er sådan set en anden diskussion, når vi kommer frem til finansloven.
Det her er rammen om, hvordan vi udmønter det, og jeg vil gerne i dag bekræfte, at det da er korrekt, at når man sidder med Mål 2-midler, så er det i de udsatte områder, man bruger disse Mål 2-midler.
Men vi står måske i en situation, f.eks. med det, vi har set i Nordjylland, hvor det bliver lidt nemmere at agere i regionen, fordi man nu får et samlet område, hvor man mere fokuserer på Lissabonprocessen om at skabe beskæftigelse for de penge.
Det, det drejer sig om her, er at skabe et værktøj til at kunne føre en mere koordineret politik på det regionale område.
Frank Aaen (EL), 2005-03-17:
Jeg synes da, at det er en utrolig beskedenhed, som ministeren her udviser ved flere gange at sige, at penge, der er til rådighed, jo afgøres af de kommende finanslove, altså at det har ministeren ingen indflydelse på.
Vi kunne da måske få at vide, hvad regeringens politik er: Er det sådan, at regeringen vil tilføre området flere midler?
Nu har jeg sagt, at jeg er skeptisk over for projektet, men det er da afgørende – uanset hvordan projektet ser ud – at der er økonomiske midler til rådighed.
Kan vi få det enkle svar, som hr. Ole Stavad har efterlyst to gange: Vil regeringen sikre, at der er flere midler til erhvervsfremme lokalt – ja eller nej?
Jeg vil gerne tage den her diskussion, når vi skal diskutere finansloven, for det her er værktøjet, som jeg også sagde til hr. Ole Stavad.
Det her er jo ikke et spørgsmål om, hvor mange penge der er til rådighed i fremtiden.
Det afgøres i de kommende finanslove.
Det her er værktøjet til at yde en bedre regionalpolitisk indsats.
Men det er jo, fordi det er symptomatisk for hele den strukturreform, kommunalreform, regeringen har fremlagt, og den måde, den markedsføres på, at vi skal have mere sundhed, vi skal have mere velfærd, og vi skal have mere af alting, og at vi kommer meget tættere på Paradis, hvis vi bare gennemfører den reform.
Men når vi kigger efter, om der er økonomi til at fylde rammerne ud, så er der jo ingenting.
Det er varm luft, og det synes jeg da er relevant at tage op i en debat.
Når der bliver spurgt gentagne gange fra Folketingets side om, hvorvidt det her er andet end fine ord på et stykke papir, om der også er økonomiske realiteter bag, som regeringen agter at satse på og vil gå ind i kommende forhandlinger om finanslovene på, så synes jeg da, at vi skal have et mere klart svar end bare have at vide, at her er et redskab, og så må man jo se, hvad det kan blive til.
Bente Dahl (RV), 2005-03-17:
Jeg er da glad for at konstatere, at fru Ellen Trane Nørby og jeg er enige om, at armslængdeprincippet skal bibeholdes og holdes i hævd, men jeg hørte ikke noget bud på, hvordan Venstre vil holde det i hævd.
Ellen Trane Nørby (V), 2005-03-17:
I Venstre støtter vi også meget tanken om armslængdeprincippet, netop tanken om, at vi som politikere ikke skal blande os i detailreguleringen og indholdet af de enkelte udstillinger og teaterstykker, eller hvad det kan være, at der netop er en distance mellem lovgivningsrammen og det produkt, der er på det kulturelle område.
Derfor har jeg også tidligere sagt, at vi er åbne for at diskutere, om man på en eller anden måde kunne udspecificere armslængdeprincippet i forbindelse med lovbehandlingen.
Men der må vi jo så bare sige, at armslængdeprincippet heller ikke i dag er indskrevet i lovgivningen.
Det er jo en flydende størrelse, som meget ofte bliver konkretiseret ved, at vi har grænsetilfælde, hvor vi jo så netop har en debat, som klargør, at armslængdeprincippet netop går imod, at man som politiker blander sig i de enkelte prioriteringer på kulturområdet.
Men hvis vi kan finde en præcisering i forbindelse med lovbehandlingen, så er vi åbne for, at vi tager det med under udvalgsbehandlingen.
Bente Dahl (RV), 2005-03-17:
De udvalg fordeler midler, og de går ind for at sikre det, der hedder armslængdeprincippet.
I udvalgene sidder der forskellige interessenter, men ikke politikere.
Armslængdeprincippet er princippet om, at der er et led imellem politikerne og de udøvende kunstnere, hvilket vi hos os i De Radikale finder utrolig vigtigt at fastholde og holde i hævd.
Ellen Trane Nørby (V), 2005-03-17:
Vi tror på, at de nye storkommuner vil tage et større ansvar i forhold til at skabe en kulturel forandring, og modsat hr. Per Clausen mener vi ikke, at kulturens vigtigste opgave er at leve af offentlige støttekroner.
Vi så gerne et aktivt dansk kulturliv, som også kigger i andre retninger, end at der er en kasse på amtsplan, en kasse på statsplan og en kasse på lokalt plan.
Vi ser gerne, at vores erhvervsliv i større omfang går ind og tager et medansvar for finansiering.
Det har vi set på en lang række institutioner allerede.
Det ville da være rart, hvis vi kunne nå ud over den normale vanetænkning og netop tænke på at få skabt et bedre grundlag for vores institutioner.
Og så deler jeg ikke hr. Per Clausens bekymring for, at de nye kommuner ikke vil tage et ansvar.
Jeg tror netop, at de nye storkommuner vil se en interesse i at skabe mere levende kulturmiljøer i de nye kommuner.
Det var netop derfor, jeg nævnte nogle af de kommuner, som i dag har den størrelse, nemlig Holstebro, Horsens, Silkeborg, som har sagt: Kultur for vores indbyggere er en væsentlig del af det at bo i en kommune.
Så nej, jeg frygter ikke fremtiden.
Per Clausen (EL), 2005-03-17:
Nu har jeg som folketingspolitiker ikke tænkt mig at blande mig så meget i indholdet af den kultur og kunst, der bliver støttet, men jeg synes alligevel, at det for mig er en smule uforståeligt, at det trods alt ikke er bedre at have tre forskellige steder at gå hen, tre forskellige steder, der kan have tre forskellige vinkler.
Nu lægger Venstres ordfører meget vægt på sammenhængen mellem kultur, erhvervspolitik og turisme.
Det er jeg sikker på man også vil gøre i ganske mange kommuner, og så vil staten selvfølgelig formulere en overordnet kunst- og kulturpolitik, som med en smule held bliver fornuftig.
Men tilbage står, at der jo godt kan være gode, fornuftige initiativer, som falder uden for disse prioriteringer, og som måske netop lige præcis har et regionalt indhold, og hvorfor skal der ikke være mulighed for det?
Forslaget fra regeringens side lægger jo også op til, at der skal være en lille mulighed for, at man regionalt kan tage initiativer, men jo kun hvis man er sikker på, at andre vil føre dem videre.
Og lægger det ikke en meget, meget stor begrænsning på, hvilke initiativer man kan tage?
Ellen Trane Nørby (V), 2005-03-17:
Nu siger hr. Per Clausen jo, at det i dag er sådan, at folk render efter tre kasser i et forsøg på at overleve.
Det er jo netop det, vi ønsker at gøre op med.
Vi ønsker at få skabt et støttesystem, hvor grundlaget er til stede, hvor staten tager et ansvar for de institutioner, som har nationale interesser, og også sikrer økonomien i denne her overgangsperiode 2007-2010, altså i 4 år, hvor vi så får mulighed til at tænke over, hvordan vores kulturinstitutioner i fremtiden skal sikre et mere velfunderet finansieringsgrundlag end i dag.
Jeg er selv en del af kulturlivet.
Jeg har også været med til at starte kulturpolitiske initiativer op.
Jeg synes ikke, det er frugtbart, at den største diskussion i dag altid handler om, hvor man skal hente offentlige støttemidler, i hvilke kasser, og hvor mange kasser der er.
Per Clausen (EL), 2005-03-17:
Nu er det jo altid rart at finde ud af, at der trods alt stadig væk er variationer i Venstres og De Konservatives kulturpolitik.
Hvis man læser det, kulturministeren har skrevet, så er det jo kludetæpper, der lægges for had.
Venstre har valgt at koncentrere sig om de for mange kokke.
Man kan filosofere over, om der ligger noget egentligt bag ved det, men jeg vil alligevel prøve at spørge fru Ellen Trane Nørby, om det ikke godt kunne være sådan, at folk, der arbejder inden for kulturens område, har flere forskellige steder at hente pengene.
I stedet for at opfatte det som et meget stort problem, at man kan gå tre steder hen eller fire eller fem steder hen i stedet for kun to steder, kunne det måske være en fordel, særlig hvis man repræsenterede noget fornyelse, repræsenterede mangfoldighed, repræsenterede vækstlaget i kulturen.
Carsten Hansen (S), 2005-03-17:
Nu kan virkeligheden somme tider overgå fantasien, har vi både set og hørt i adskillige sager.
Det kunne jo vise sig, at det var fornuftigt, at vores regionsområder eller regionskommuner, eller hvad pokker de hedder, kunne få lov til også på sygehusområdet, hvor de bliver en væsentlig og stor aktør, at indgå en række aftaler.
Derfor synes jeg, man skulle tage det med ind og sige, at her er der en reel mulighed for, at de kan spille med.
Jeg kan ikke forstå, at man vil fratage dem mulighederne for det.
Man kunne jo omformulere det på en række områder, så det var til at have med at gøre.
Jeg synes, det virker meget bureaukratisk, at det skal ind over ministeren, hver gang man overhovedet så meget som tænker på at lave en aftale.
Jeg kan godt forudse, at det bl.a. på Fyn vil give ganske store problemer i forhold til de mange aktiviteter, vores sygehusvæsen har i dag med forskning, udvikling osv.
Det er sådan, at omkring den her kommunalreform, hvor vi nedlægger amtskommunerne, bliver de arbejdsopgaver, der ligger i regionerne, positivt afgrænset.
Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslaget overgik derefter til anden behandling.
Jeg vil godt spørge erhvervsministeren: Hvad er begrundelsen for, at de kommende regioner ikke kan indgå aftaler med aktieselskaber, uden at det skal ind over regeringen?
I dag ved vi jo, at vores sygehusvæsen har omfattende aftaler med private.
Jeg kan tage vores eget sygehus hjemme på Fyn, Sygehus Fyn, som jo samarbejder og forsker osv. med forskerpark og universitetet og private aktieselskaber osv. Er det ikke en temmelig bureaukratisk og omstændelig procedure, der er lagt ind, at regeringen skal ind og godkende det hver eneste gang?
Set i relation til det lovforslag, der lige var været behandlet om erhvervsfremme og regionernes rolle i forhold til vækstfora osv., er det så ikke et punkt, hvor ministeren kunne være lidt imødekommende og overveje at tage en drøftelse af, hvorvidt der ikke er bare noget fornuft i det forslag, som vi er kommet med?
Jeg er nødt til at sige, at forslaget er, som det ligger her.
Morten Homann (SF), 2005-03-17:
Vi har i SF på samme måde som flere af de tidligere ordførere også kun forståelse for, at der skal laves justeringer i forhold til lovgivningen om BBR for at sikre, at man har entydighed omkring adresser.
Problemet opstår, når man i det her lovforslag vælger at tage andre elementer ind, som i virkeligheden handler om de bredere konsekvenser af, at man nedlægger amterne i forbindelse med strukturreformen.
Derfor synes vi, at det er problematisk, at man ikke bare fjerner amternes repræsentation i f.eks. Konkurrencerådet, men altså også undlader at lade regionerne repræsentere samme sted.
Så det her forslag handler desværre ikke kun om den nødvendige tilpasning af adresselovgivningen, som SF selvfølgelig kan støtte, men også om at fjerne en regional overordnet indflydelse på bl.a. konkurrencepolitikken.
Stormrådet er et andet eksempel.
Fordi man blander det problem ind i det, som handler om nedlæggelse af amterne, og fordi der kommer til at mangle et regionalt overordnet perspektiv i det her, kan SF ikke støtte forslaget, som det ligger.
Det er jo ikke noget stort lovforslag, må jeg sige, men der var dog det problem med flere vejnavne i den samme kommune, og det var årsagen til, at vi er nødt til at tilrette.
Så må jeg bekræfte over for de ordførere, der har sagt det: Ja, der er konsekvensrettelser som følge af, at amtskommunerne nedlægges.
Det er der jo.
Det hænger lidt sammen med den lovgivning, som bl.a. også ligger hos indenrigs- og sundhedsministeren.
Charlotte Fischer (RV), 2005-03-17:
Der er tale om et lovforslag, som i princippet rummer en række tørre konsekvensrettelser.
Som flere ordførere har nævnt, er en af rettelserne, at det skal sikres, at der kun er én vej af samme navn i hver kommune, og det kan man jo dårligt være imod.
Men jeg føler mig alligevel principielt kaldet til at pege på en række punkter, der jo også dukker op i det her lovforslag, og som jo på en eller anden måde har noget at gøre med nogle af de punkter, hvor vi principielt er imod den her kommunalreform.
Det handler bl.a. om, at regionerne, som jo bliver folkevalgte, bliver frataget en række muligheder, som amterne har i dag, og det er vi principielt imod.
Det gælder kommunalfuldmagten, hvor de fremtidige regioner bliver positivt afgrænset.
Derfor ligger der også i det her lovforslag, at regionerne ikke skal have mulighed for at indgå i aktieselskaber, på samme måde som amterne kan i dag.
Et andet element er, at regionerne ikke skal have sæde i Konkurrencerådet, og det synes vi egentlig også harmonerer lidt dårligt med, at man i øvrigt har ambitioner om regionerne som dynamoer for den regionale udvikling osv.
På den baggrund og med de her principielle indvendinger tager vi lovforslaget til efterretning.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2005-03-17:
Som det er fremført af de tidligere ordførere, er det her et lovforslag til gennemførelse af strukturreformen.
Siden 1970 har vi haft en entydighed i adressebetegnelserne i Danmark, og vi finder naturligvis i Det Konservative Folkeparti, at det er vigtigt, at vi også nu i fremtiden kun har én entydig adresse i hver kommune.
Derfor støtter vi et hundrede procent det arbejde, der nu igangsættes med det her lovforslag, sådan at vi opretholder denne entydighed.
Anita Knakkergaard (DF), 2005-03-17:
Siden kommunalreformen i 1970 har det været en regel, at et vejnavn kun må findes ét sted i hver kommune.
Ændringen i L 46 sker ved, at der indsættes en ny bestemmelse i lov om bygnings- og boligregistrering, den såkaldte BBRlov, om, at en adressebetegnelse fremover består af postnummer, vejnavn og husnummer.
Efter kommunalreformen vil begrebet landeveje bortfalde, og der vil kun være kommuneveje eller hovedlandeveje.
Regionerne kan ikke deltage finansielt eller ledelsesmæssigt i selskaber m.v. fremover.
Da amterne jo bliver nedlagt, vil lovforslaget indebære, at Konkurrencerådet reduceres fra 19 til 18 medlemmer, idet det medlem, Amtsrådsforeningen udnævner, bortfalder.
Amtsrådsforeningens medlem i Stormrådet bortfalder, og dette bevirker, at Stormrådet reduceres fra 9 til 8 medlemmer.
Dansk Folkeparti er positivt indstillet over for forslaget, da det er nødvendige ændringer.
Kim Mortensen (S), 2005-03-17:
Socialdemokratiet er med i forliget om de nye kommunegrænser, der betyder et nyt landkort og en reduktion til kun 99 kommuner.
Vi har selvfølgelig det udgangspunkt, at det her skal foregå så nemt og smertefrit for landets borgere som overhovedet muligt og for de myndigheder og den administration, der ligger til grund for det.
Derfor er vi enige om at lade postnummeret være det bærende i det offentlige adressesystem.
Men lovforslaget indeholder også nogle andre ændringer, nemlig som konsekvens af nedlæggelsen af amterne.
Det er ingen hemmelighed, at vi i Socialdemokratiet gerne så, at regeringen udviste en lille smule mere tillid til de nye regioner, der nu skal sættes i søen.
Vi mener, at der er en lang række opgaver, der løses bedre på et regionalt niveau.
Lovforslaget indeholder ikke mulighed for, at de nye regioner kan indgå i et samarbejde med aktieselskaber.
Desuden fratager man regionerne repræsentation i Konkurrencerådet og Stormrådet.
I Socialdemokratiet ærgrer det os lidt, at man med den her lov helt ignorerer de gode erfaringer, der er med det private og amtslige samarbejde, og måske skulle den i stedet for overlade nogle af de ting til regionerne.
Vi mener, at det her forslag sådan set meget godt illustrerer regeringens ambition om at udhule de nye regioner mest muligt.
Vi vil opfordre ministeren til, at man i det lovgivningsarbejde, der nu kommer, også involverer regionernes mulighed for at indgå i det her.
Socialdemokratiet kan tilslutte sig forslaget og vil gå positivt ind i arbejdet for det.
Inge-Lene Ebdrup (V), 2005-03-17:
For det første er der det omkring den nye kommunale struktur, nemlig hvordan vi fremover skal sikre, at man så at sige kan finde vej; at vi sikrer de steder, hvor der er veje, som får det samme navn inden for samme kommune; at vi her ordner det sådan, at man f.eks. fra brandvæsenets side, fra andre myndigheders side og i særdeleshed i forhold til postomdeling kan finde den rigtige adresse.
Rent praktisk vil det foregå sådan, at man fremover har både et vejnavn, et husnummer og et postnummer, som refererer til den enkelte adresse.
Så er der en anden del om kommuners og amtskommuners samarbejde med aktieselskaber osv.
Det er også en konsekvensrettelse i forhold til amtskommunernes nedlæggelse.
Omvendt bliver der så også her taget klar stilling til, at det, hvis regionerne fremover skal samarbejde i aktieselskaber enten ledelsesmæssigt eller økonomisk, skal fremgå særligt af de love, som vedrører netop disse områder.
Og endelig er det det samme i forhold til Stormrådet og repræsentanterne der.
Venstre kan støtte forslaget.
Poul Henrik Hedeboe (SF), 2005-03-17:
Undskyld, jeg trykkede måske på den forkerte knap.
Jeg trykkede på den, som viser, at jeg godt vil have ordet.
Jeg vil gerne lige følge op på den linje, der er, for jeg forstår på ministeren, at det her er værktøjet, og det er jeg med på er rigtigt.
Vi havde også nogle rettelser til, hvordan det værktøj kunne være, og det var, om ministeren positivt ville overveje også at sætte mere kreative folk ind i vækstforaerne.
Og når vi har det værktøj, vil ministeren så også medgive, at værktøjet ikke er særlig meget værd, hvis der ikke også signaleres en vilje til at putte midler ind i det ved en kommende finanslov?
Vil man godt signalere viljen?
I dag er der midler kommunalt, der er midler i amterne, og der er midler nationalt.
Det, vi gør nu, er at bruge pengene bedre.
Der skal jo udpeges folk til disse områder, hvor bl.a. erhvervslivet og kreative erhvervsfolk kan udpeges til de her regionale vækstfora.
Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslaget overgik derefter til anden behandling.
Afstemning
Brian Mikkelsen (KF), 2005-03-17:
Man kan jo altid lave alle mulige akademiske øvelser, så lovgiver og bevilgende myndigheder slet ikke har nogen som helst indflydelse på noget som helst.
Det hedder enten anarki, eller det hedder fuldstændig selvforvaltning.
Det er jo altid et alternativ.
Nu har det jo været sådan, at de bevilgende myndigheder trods alt gerne vil have lidt snor i, hvor deres penge ryger hen af hensyn til den profil, der er på området.
Men armslængde er nu engang også sådan, og der sidder nogle, der tager de endelige beslutninger enten i bestyrelserne eller i de bevilgende organer, der er.
Der har ikke været andre principændringer fra den tidligere regering til den nuværende andet, end at jeg tror, man kan konstatere, at den nuværende regering nok har brugt mere armslængde og færre ministerudnævnelser end den tidligere regering, fordi vi har lavet nogle strukturændringer på Kunstrådsområdet.
Så det er de principper, der gjaldt for den tidligere regering, som gælder for den nuværende regering, og som sandsynligvis vil gælde i mange år frem.
Per Clausen (EL), 2005-03-17:
Jeg forstår da godt, at kulturministeren gerne vil have styr på det og derfor vil sikre sig, at de personer, der bliver udpeget, i hvert fald i en eller anden forstand er i overensstemmelse med kulturministerens kultur- og kunstsyn.
Det kan jeg jo godt forstå.
Men så er det jo, at denne her diskussion handler om, hvorvidt man skal have en kunstog kulturpolitik, der er baseret på nogle grundlæggende liberale synspunkter.
Jeg er ikke tvivl om, at jeg er mere liberal end både kulturministeren og den tidligere regering.
Det er jo det, diskussionen handler om, og så er diskussionen jo overhovedet ikke akademisk.
Så handler diskussionen præcis om, hvor tæt den politiske styring af bevillingssystemerne skal være.
Når kulturministeren udsender det signal og samtidig ligesom siger, at i forhold til kommunerne skal man også overholde armslængdeprincippet, og der kan man i øvrigt udpege folk efter nogle saglighedskriterier, som man bare selv fastlægger lokalt, så kan jeg ikke lade være med at tro, at der måske er nogle fra oppositionen her i denne her sal, der har ret, når de antyder, at kulturministerens kærlighed til armslængdeprincippet gælder en begrænset opfattelse af det princip.
Jytte Andersen (S), 2005-03-17:
Det er ikke for at forlænge denne her debat om armslængde, men kulturministeren må da medgive, at der kan være grader af ministerindflydelse.
Jeg er sådan set med på, at der selvfølgelig skal være en eller anden form for indflydelse, men den kan være mere eller mindre direkte, og den indirekte behøver nødvendigvis ikke at betyde anarki, som ministeren sagde.
Det har vi jo fundet en fin løsning på omkring Kunstrådet og Kunstrådets repræsentantskab, hvor jeg selv sidder, og jeg kan godt betro ministeren her i en lille kreds, at der hverken er anarki eller noget, der minder om det.
Vi fandt en fornuftig løsning, hvor vi fandt balancen imellem ønsket om den politiske indflydelse og ønsket om at fastholde armslængdeprincippet.
Jeg vil godt spørge ministeren, om ikke det er den form, der tjener os alle sammen bedst, nemlig at finde den balance imellem det politiske hensyn og ønsket om indflydelse og så også lade de kulturelle miljøer få deres plads, så de kan være med til at udvikle.
Mogens Jensen (S), 2005-03-17:
Det udtrykte Venstres ordfører helt korrekt: Det har vi ikke helt sikkerhed for.
Og det er jo det, der er problemet for nogle partier her i salen og også for mange, mange brugere af musikskolerne udeomkring.
De har ikke sikkerhed for, hvordan det skal gå med den her virksomhed, som vi alle sammen mener er vigtig.
Så derfor spørger jeg ordføreren: Hvordan får vi sikkerhed for, og hvordan skal vi give dem sikkerhed for, at den her aktivitet kan fortsætte og have de mange positive effekter, som ordføreren har stået og talt om?