runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Karen Jespersen (V), 1999-04-22:
Det er et meget sympatisk forslag, vi her behandler, fordi det drejer sig om, hvordan man kan sikre, at mennesker med livstruende sygdomme, f.eks. kræft eller hiv, får deres sag behandlet hurtigst muligt i Arbejdsskadestyrelsen.
Når jeg alligevel ikke kan støtte forslaget, sådan som det ser ud her, er det, fordi man faktisk kan være bekymret for, at det kunne skabe nogle for stive regler, der hindrer, at man kan give borgerne en så hurtig behandling som muligt.
Det, forslagsstillerne foreslår, er, at vi skal sørge for, at det kommer ind i de administrative forskrifter.
Det er faktisk sådan i dag, at Arbejdsskadestyrelsen har den praksis, at hvis de bliver gjort opmærksom på, at mennesker har en livstruende sygdom, at døden er nært forestående, så giver de første prioritet til behandling af de sager.
Men det er klart, det også er underlagt kravene til at skaffe dokumentation osv.
Et af de steder, hvor der kan være en blokering for, at der sker en hurtig behandling, er, at Arbejdsskadestyrelsen ikke får at vide, at der er tale om livstruende sygdom.
Så det, jeg vil gøre i forlængelse af behandlingen her, er, at jeg beder Arbejdsskadestyrelsen om at udsende en orienteringsskrivelse til alle dem, der har med det her område at gøre, interessenterne, for at gøre dem opmærksomme på, at det er utrolig vigtigt, at Arbejdsskadestyrelsen får at vide, at der er tale om livstruende sygdom, det vil altså selvfølgelig først og fremmest sige læger, men også fagforeninger og en lang række andre parter, der er i berøring med de her sager. Så vil jeg også gerne sige, at Arbejdsskadestyrelsen i samarbejde med Socialministeriet også arbejder med at lave retningslinjer for god sagsbehandling.
Og det kan man jo sige
er sådan en slags supplement til de administrative forskrifter, hvor man dér får mulighed for at lave en mere detaljeret beskrivelse af, hvad der er god sagsbehandling, men samtidig har man også mulighed for løbende at ændre den i takt med, at man bliver klogere og dygtigere eller får nye oplysninger.
Hvis man skriver det ind i den administrative forskrift, bliver det nemt meget stift, og det er ikke sådan noget, man går og ændrer på med korte mellemrum.
Så jeg håber på, at man kan se, at det at lave nogle retningslinjer for god sagsbehandling og give interessenterne besked om, at de skal være opmærksomme på, at de skal give den melding om helbredstilstand videre til Arbejdsskadestyrelsen, kan imødekomme bekymringen for, at de mennesker her ikke får en så god behandling som muligt.
Men jeg kan af de nævnte grunde altså ikke støtte den metode, der er nævnt i forslaget.
Inger Bierbaum (S), 1999-04-22:
Forslagsstillerne ønsker med dette forslag at ændre de administrative forskrifter i Arbejdsskadestyrelsen, således at personer med livstruende sygdomme og personer i en høj alder sikres en særlig hastesagsbehandling.
Efter de oplysninger, jeg har fået, findes der ikke i dag helt formelle nedskrevne, administrative forskrifter i Styrelsen, og alene af den grund er forslaget derfor svært at imødekomme.
Der er dog fastsat tidsfrister i loven, som Styrelsen arbejder efter, og samtidig har vi nu alle fået oplyst, at Styrelsen allerede i dag hastebehandler sager, hvor den tilskadekomne lider af en livstruende sygdom, hvis Styrelsen vel at mærke har fået oplysninger om det.
Derfor ser vi ikke nogen grund til, at Folketinget skal foretage sig yderligere i denne sag.
Og med hensyn til, om Styrelsen skal hastebehandle sager, hvor den tilskadekomne er over 70 år, må jeg sige, at det er vi ikke enige i.
Hovedreglen for sagsbehandling må dog være, at alle får en ensartet og lige behandling, hvor sagerne behandles i den rækkefølge, de anmeldes til Styrelsen.
livstruende sygdomme, for at fravige den praksis.
Så Socialdemokratiet kan ikke støtte forslaget.
Tom Behnke (FP), 1999-04-22:
Nu gentog den socialdemokratiske ordfører, hvad ministeren også sagde, at vi allerede i dag har en ordning, hvor Arbejdsskadestyrelsen kan gå ind og rent faktisk også gøre det, at de hastebehandler sager, hvis de er bekendt med, at der er tale om livstruende sygdomme.
Lad mig stille et sagsspørgsmål: Hvorfor har man her i Folketinget sendt det signal til Arbejdsskadestyrelsen, og hvorfor gør Arbejdsskadestyrelsen det?
Fordi der er en risiko for, at personen dør, inden sagen ellers er afgjort.
sagen er blevet afgjort
Så hvis argumentet kan bruges i forhold til dem, der er syge, har livstruende sygdomme,
bør det vel også kunne bruges i forhold til alder.
Om det så skal skrives ind i administrative forskrifter eller det skal gøres på en anden måde, sådan at det bliver det samme, der gør sig gældende i dag, er der vel ikke noget til hinder for, og så er det vel bare det, vi skal have rettet forslaget ind efter.
Inger Bierbaum (S), 1999-04-22:
Jeg synes ikke, man kan skelne imellem de to, og jeg lytter med glæde til det, socialministeren nævnte, at man sender disse oplysninger ud til alle kredse, der er interesseret i dette her alvorlige spørgsmål, sådan at oplysningerne kommer ud.
Jeg har ladet mig fortælle, at man på en eftermiddag kan behandle en sådan sag, vel at mærke hvis man har alle oplysninger.
Anne Baastrup (SF), 1999-04-22:
Jeg vil godt spørge fru Inger Bierbaum, om den reelle årsag til, at Socialdemokratiet afviser de her administrative forskrifter, er, at man erkender, at Arbejdsskadestyrelsen er på hælene nu; at der ikke er mandskab til det, at Arbejdsskadestyrelsen gennem de sidste par år i den grad er blevet skåret ind til benet på grund af nogle uhensigtsmæssige aftaler, og det betyder så, at enhver form for ændring, prioritering, får det hele til at bryde sammen.
Erik Larsen (V), 1999-04-22:
Jeg er meget tilfreds med, at Fremskridtspartiet sætter fokus på spørgsmålet her om hurtig behandling i Arbejdsskadestyrelsen.
Vi kender forskellige eksempler på, at en sagsbehandling i Arbejdsskadestyrelsen har taget helt urimelig lang tid i forhold til den situation, den pågældende var i rent helbredsmæssigt.
Når det så er sagt, er jeg også nødt til at sige, at med det her forslag går Folketinget - hvis man støtter forslaget - ind og blander sig i den udøvende magt, altså i ministerens administration af området.
Det er vi i Venstre betænkelige ved, idet man dermed tager et medansvar for en administrativ enhed, som efter vores opfattelse alene er ministerens ansvar.
Så det vil vi gerne kvittere for, men vi kan på den baggrund, jeg har nævnt, ikke støtte forslaget.
Ole Stavad (S), 1999-04-22:
Jamen jeg kan godt forstå, fru Gyda Kongsted ikke ønsker at snakke om telefon.
Det kan jeg godt forstå, fordi så bliver hendes forslag fuldstændig grotesk.
Og derfor er det selvfølgelig godt at snakke om noget andet end virkeligheden.
Men jeg tror nu alligevel, vi tjener både Folketinget, og ikke mindst befolkningen bedst ved også at forholde os til de faktuelle kendsgerninger, der berører en sag.
Det var sådan set bare det, jeg i al stilfærdighed opfordrede til. Det synes jeg at Venstre skulle tage med i deres videre overvejelser om det her forslags videre skæbne.
John Vinther (KF), 1999-04-22:
Vi mener i Det Konservative Folkeparti, at det forslag, vi nu behandler, er et meget sympatisk forslag, men det er ikke helt uproblematisk.
Der er i hvert fald to indlysende problemer.
Det ene er det, som hr. Erik Larsen just på vegne af Venstre har nævnt, nemlig det, at vi jo herved griber ind i den udøvende magt.
Det synes vi er betænkeligt og ikke særlig hensigtsmæssigt, om end vi støtter signalet.
Det andet problem er det, som ministeren var inde på, nemlig at det jo i virkeligheden ikke handler så meget om, hvad der står i administrative forskrifter, men mere om at sikre, at Arbejdsskadestyrelsen, når man behandler sagerne, har de oplysninger, der skal ligge til grund for afgørelsen.
Og der tror vi, det handler mere om at få noget oplysning ud af huset, få oplyst dem, der skal tilvejebringe de oplysninger, der skal ligge til grund for afgørelsen, om, hvor vigtigt det er, at de oplysninger nu også er tilvejebragt.
Og der er jeg meget tilfreds med ministerens initiativ
Vi tror, at det vil være den bedste måde at løse sagen på.
Men af de grunde, jeg har nævnt, kan Det Konservative Folkeparti altså heller ikke støtte forslaget.
Inge Refshauge (DF), 1999-04-22:
Forslaget om at indskærpe Arbejdsskadesstyrelsen at behandle arbejdsskadesager noget hurtigere er et godt forslag, og i Dansk Folkeparti har vi meget stor sympati for forslaget.
Dansk Folkeparti har tidligere stillet socialministeren spørgsmål om Arbejdsskadesstyrelsens langsommelige behandling af sager, og dengang mente ministeren, at tingene fungerede smidigt nok.
Men det mener vi fortsat ikke, og vi giver forslagsstillerne ret i, at der måske er nogle problemer med de forvaltningsmæssige principper i Arbejdsskadesstyrelsen.
Ligeledes skal folk gøres opmærksomme på, at der rent faktisk findes forvaltningsmæssige, retslige principper, der fremskynder sagsbehandlingen af personer med livstruende sygdomme, og vi kan også være enige i, at spørgsmålet om alder også bør spille ind.
Ældre mennesker skal også behandles rimelig hurtigt.
Det kan ikke passe, at de går hen og dør, før sagsbehandling er afsluttet.
Vi har ikke noget problem med at støtte dette forslag, som lægger op til, at der administrativt sker en skærpelse over for Arbejdsskadesstyrelsen.
Måske skulle Arbejdsskadesstyrelsen også have tilført flere ressourcer.
Yvonne Herløv Andersen (CD), 1999-04-22:
Det kan jo synes at være et lille forslag.
I al almindelighed gør vi det, at vi beder ministeren om at foretage sig sådan noget, for ellers kommer vi i konflikt med de almindelige regler.
Men i CD har vi sympati for, at man gerne vil have, at tingene fungerer i Arbejdsskadesstyrelsen; helt bestemt.
Men vi kan godt blive lidt i tvivl - når man nu fremhæver ældre mennesker og folk med en dårlig helbredsdiagnose - for der er ikke nogen, der har fortalt noget om i dag, hvor mange det drejer sig om, altså hvor stor gruppen er.
Jeg synes, det er et fint forslag, der egner sig til udvalgsbehandling, hvor vi kan gå ind og se, hvor stort problemet er.
Hvor mange venter egentlig derude?
Hvor lang tid tager gennemsnitssagerne?
Er det sådan, at styrelsen ikke er klar over, hvilke mennesker der har hastesager?
Er det en af årsagerne til den dårlige sagsbehandling?
Eller er det, som fru Anne Baastrup siger, måske et spørgsmål om, at de ganske enkelt mangler ressourcer til at kunne behandle sagerne på kortere tid?
Det kunne jo også godt tænkes, og området er utrolig væsentligt set i sammenhæng med de andre ting, vi gør på hele dette felt, så det kan ikke være rigtigt,at man skal stå i kø.
Det vil være et af de forslag, hvor Fremskridtspartiet får det samme, som smedens kat døde af; men jeg synes bestemt, vi kan bruge det til at følge op på sagen i udvalget og se, om det ikke er ad den vej, vi skal sætte lidt skub i tingene.
Anders Samuelsen (RV), 1999-04-22:
Men vi ser positivt på socialministerens tilkendegivelser om at holde et vågent øje med området, og samtidig vil vi også meget gerne bakke op om CD's forslag om, at vi prøver at få et overblik over, hvor mange personer vi taler om i den omhandlede sag, og i hvor høj grad der er specielle regler for ældre på området for ældre.
Vi er enige i, at der er regler for døende personer om hastebehandling af sagerne. Vi ser frem til at få belyst nogle af de spørgsmål, men kan altså på baggrund af det, jeg har sagt, ikke støtte beslutningsforslaget.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 1999-04-22:
Enhedslisten kan erklære sig enig i, at det er urimeligt og menneskeligt belastende, at mennesker med livstruende sygdomme eller af høj alder skal vente i årevis på en afgørelse om erstatning i Arbejdsskadestyrelsen.
Men vi vil også gøre hr. Tom Behnke og Fremskridtspartiet opmærksom på, at problemet med årelange ventetider på afgørelser i Arbejdsskadestyrelsen er et alvorligt problem for alle mennesker, der i forvejen er i en belastet social situation.
Man skal være stærk for at holde til at blive kørt gennem systemet på den måde, det sker, når man anlægger en arbejdsskadesag.
Man skal være indstillet på at vente i 4-5 år; man skal være indstillet på at få afslag på forkert grundlag, f.eks. som følge af en uklar formulering på et skema, og man skal kunne bære at skulle begynde forfra gennem ankesystemet - alt sammen en situation, hvor man samtidig har smerter, er psykisk kørt ned og ofte slås med økonomiske problemer.
Der er tale om kompliceret sagsbehandling, og Arbejdsskadestyrelsen er underbemandet.
Ofte er den afhængig af svar fra socialforvaltninger, hvor personalet også er overbebyrdet, og den er afhængig af svar fra og resultater af undersøgelser i sygehusvæsenet, hvor der også er ventetider.
En afhjælpning af disse problemer kræver, at vi uddanner og ansætter flere i den offentlige sektor.
Måske burde vi også lette administrationen ved at organisere den mindre bureaukratisk.
På en arbejdsskadekonference arrangeret af SiD i Silkeborg foreslog man faktisk, at Arbejdsskadestyrelsen skulle lægges ud i et kontor i hvert amt.
Det ville indebære, at skadelidte fik mulighed for personlig kontakt med sagsbehandleren, og dermed kunne der spares en masse tid på sagsbehandling, misforståelser, spørgsmål og svar, spørgeskemaer og den slags.
Kontakten til lokale arbejdsmedicinske klinikker og sygehuse ville også blive tættere.
Derfor vil vi sige til hr. Tom Behnke, at et forslag om rent administrativt at præcisere over for personalet, at sager, som involverer livstruende sygdomme eller folk over 70 år, skal komme i første række, er et slag i luften, hvis det ikke følges op af flere ressourcer.
Derfor vil Enhedslisten undlade at stemme.
Jann Sjursen (KRF), 1999-04-22:
Da Kristeligt Folkepartis ordfører på området ikke kan være til stede i dag, skal jeg tilkendegive, at vi fra Kristeligt Folkepartis side finder, at det på mange måder er et sympatisk beslutningsforslag, Fremskridtspartiet her har fremsat. Det er af utrolig stor betydning, at man får fremskyndet behandlingen af sager i Arbejdsskadestyrelsen vedrørende personer, som har en livstruende sygdom eller en høj alder - særlig for den gruppe, kan man jo sige.
De har jo ikke en lang tidshorisont, og derfor har det netop ekstra stor betydning for dem, at sagerne behandles hurtigt.
Jeg vil godt give udtryk for, at jeg i øvrigt er enig med den tidligere taler om, at alle jo har en interesse i, at sagerne bliver behandlet så hurtigt som muligt.
Der kan være en diskussion om forholdet mellem den lovgivende og udøvende magt i denne sammenhæng, og det er noget af det, vi skal se nærmere på.
Vi vil jo nødigt gå ind
og blande os på områder, hvor vi ikke skal blande os.
Alt i alt vil jeg sige, at jeg synes forslaget fra Fremskridtspartiet er godt, også fordi det har aftvunget nogle tilkendegivelser fra socialministerens side, som betyder, at der forhåbentlig kommer skub i denne sag.
Tom Behnke (FP), 1999-04-22:
Jeg vil gerne indledningsvis takke for de mange tilkendegivelser af, at det er et sympatisk forslag, Fremskridtspartiet har fremsat, for det er det jo i høj grad.
Men ikke desto mindre må socialministeren jo også opfatte ordførernes indlæg her i dag som værende et klart signal til ministeren om, at det her er altså noget, man betragter som et sympatisk forslag. Jeg skal også kvittere for, at socialministeren vil sikre, at der kommer en orienteringsskrivelse rundt til de relevante parter om, at Arbejdsskadestyrelsen har brug for information om, at der er tale om livstruende sygdomme i sager, hvor det er tilfældet, så Arbejdsskadestyrelsen allerede fra første færd er i stand til at træffe beslutning om, at her er der tale om en sag, der kræver hastebehandling. Det er vi meget tilfredse med, og hvis ikke der kan komme andet ud af forslaget, så er det dog et langt skridt i den rigtige retning. Der er ingen tvivl om, at når vi taler om de sager, skal sagerne naturligvis behandles meget grundigt.
Vi mener for så vidt, at de er i samme situation, altså at de har de samme fremtidsudsigter og desværre nogle kedelige fremtidsudsigter.
Sådan er virkeligheden jo, og vort formål med forslaget er altså at sidestille de mennesker, så man i hvert fald sørger for, at deres sager bliver behandlet så hurtigt som muligt.
Her sendte Folketinget et klart signal om, at Arbejdsskadestyrelsen bør hastebehandle de sager, og det samme signal kunne man jo sende her.
Jeg er enig i, at den konkrete formulering af beslutningsforslaget - at man skal lave ændringer i de administrative forskrifter - måske kan være en for barsk måde at gøre det på, fordi det kan have nogle negative bivirkninger.
Men signalet fra Folketinget har, sådan som jeg har hørt debatten i dag, været ganske klart og entydigt: det er et sympatisk forslag, og det er rigtigt set, at både når vi taler om personer med livstruende sygdomme og om personer, der er oppe i en høj alder, er det vigtigt, at Arbejdsskadestyrelsen udover det effektive arbejde, den i forvejen laver, prioriterer de sager lidt højere end andre sager og sikrer, at de i hvert fald kommer hurtigt gennem systemet.
Jeg er glad for ministerens tilkendegivelse vedrørende orienteringsskrivelsen, og jeg håber, ministeren vil tage debatten her i dag til efterretning og sikre, at man ligestiller livstruende sygdomme og høj alder.
Afstemning
Anne Baastrup (SF), 1999-04-22:
SF har stor sympati for den tankevirksomhed, der ligger bag Fremskridtspartiets forslag.
Der er ingen tvivl om, at det er ganske beklageligt, når ældre mennesker bliver udsat for en arbejdsskade, og at de simpelt hen når at dø, inden sagen behandles.
Ingen tvivl om det.
Arbejdsskadestyrelsen har mistet alle de såkaldte glatte sager.
De sager blev finansieret efter stort set samme princip som de tunge sager, og det betyder, at de sager, der er tilbage i Arbejdsskadestyrelsen, er bøvlede sager, hvor der skal indhentes en frygtelig masse nye oplysninger, hvor man skal tage stilling til nye typer af arbejdsskader osv. Det betyder, sådan som jeg kan se det, og efter de informationer, jeg har, at vi får en Arbejdsskadesstyrelse, der simpelt hen ikke kan hænge sammen længere. Den eneste vej frem jeg kan se, for at vi overhovedet kan gå ind i den tankegang, som Fremskridtspartiet er kommet med,
er, at vi massivt får forhøjet prisen på sagsbehandlingen i Arbejdsskadesstyrelsen.
Der er ingen tvivl om, at hvis det projekt kan føres igennem, kan vi rent faktisk få styrket Arbejdsskadesstyrelsen, som nu hænger med fingrene i et eller andet.
Vi kan på den måde komme i gang med også at få Arbejdsskadesstyrelsen til at overholde den kontrakt, den har indgået, for det handler jo nemlig også om tidsfrister, om kvalitetsstyring osv.
Jeg tror, vi skal starte i den ende.
Der skal ikke herske tvivl om, at SF synes, at Fremskridtspartiet idé er o.k.; men der er nogle andre problemer med grundloven og den slags, så vi stemmer ikke for forslaget.
Men det overhovedet at få sat fokus på Arbejdsskadesstyrelsens problemer støtter vi.
Gyda Kongsted (V), 1999-04-22:
Det er med vilje, jeg ikke blander telefonen ind, for det har
Men ministeren har ikke svaret på, hvorfor ISDN-forbindelsen er beskattet, men dialback-funktionen ikke er beskattet.
Ole Stavad (S), 1999-04-22:
Debatten her
har, synes jeg, i ekstrem grad været præget af, at Venstre og De Konservative er langt bagud for den teknologiske udvikling.
Man snakker om en virkelighed, der ikke længere eksisterer.
Jeg har ikke hørt en eneste bemærkning fra de partier med Venstre og de Konservative i spidsen, der har tilsluttet sig det her, som har forholdt sig til, om man med det her forslag ønsker at afskaffe beskatning af fri telefon til rådighed.
Jeg har ikke hørt nogen overhovedet snakke om, om man vil bruge nogle hundrede millioner kroner på det.
Jeg har heller ikke hørt nogen af de borgerlige ordførere forholde sig til, om man mener, at det er en rimelig retstilstand, hvis vi vedtager det her lovforslag, som betyder, at de, der har fri telefon, fri fax, fri ISDN med dataforbindelse, skal slippe for beskatning, hvorimod de, der bare har en fri telefon, skal have en beskatning.
Det har jeg ikke hørt nogen forholde sig til.
Man har fra de borgerlige ordførere forholdt sig til en virkelighed, der måske eksisterede for nogle år siden.
Man har overhovedet ikke forholdt sig til de oplysninger, jeg gav ved starten af den her debat, om, at man også kan bruge datatransmissioner over pc'eren til talekommunikation.
Det er der ingen der har ment noget om.
Så jeg må bare konstatere, at hvis det er sådan, at man graver sig ned i sit sorte hul og ikke forholder sig til virkeligheden, fordi man ikke kan lide den,
så kan man godt komme til nogle konklusioner, som et eller andet sted er noget, man tror på.
Gyda Kongsted (V), 1999-04-22:
Ja, jeg siger tak for alle de indlæg, der har været, og jeg har da lyttet med interesse både til dem, der har været for og imod, og dem, der vil tænke nærmere over det.
Jeg var da glad for SF's udmelding om, at de vil se nærmere på problematikken.
Det her drejer sig ikke om frynsegoder.
Det drejer sig om hjemmearbejdspladser, og det drejer sig om skånefleksjob
, og der er ikke rigtig nogen logik i, at man har lidt over 3 millioner private telefonabonnementer, så jeg spørger bare: Hvor meget får man rent fysisk ind i skat?
Altså det virker underlig bureaukratisk, at først skal man indbetale skat til skattevæsenet, og så går man op med sin telefonregning, og så får man pengene tilbage.
Så er det
Hun er den, der skal betale.
Jeg skal ikke betale, for jeg har beholdt min egen telefon, så jeg kan få pengene tilbage.
Det er dér, problemet ligger.
Jeg synes, det er synd at stoppe en udvikling og udvikling af nye arbejdspladser, vi har enormt behov for i Danmark, til de marginaliserede og svage grupper, vi har.
Så jeg vil stadig væk håbe på, at man kan blive enige under udvalgsarbejdet, og se velvilligt på, at det ikke er frynsegoder, det er arbejdspladser, jeg tænker på, og fornuften i det her.
Jens Peter Vernersen (S), 1999-04-22:
Mulighederne for at have skattefrie pc'er til rådighed har skatteministeren jo meget omhyggeligt redegjort for her i sit indlæg.
Det er jo sådan i Danmark, at vi har faktisk meget lempelige regler for beskatning af fri telefon.
Det forslag, som Venstre og De Konservative stiller her i dag, vil betyde, at der bliver tale om helt skattefri fri telefon - helt skattefri fri telefon - hvis det er sådan, at telefonen tilkobles ISDN-linjen.
Lovforslaget forudsætter skattefrihed, når ISDN-forbindelsen eller dataforbindelsen er tilkoblet arbejdsstedets netværk; men fra det netværk er der jo en naturlig opkobling til Internettet.
Det forslag, som Venstre og De Konservative fremsætter, vil således betyde, at de, der er så heldige at have en fri telefon til rådighed og samtidig har en ISDN-opkobling, bliver fri for at betale skat af den fri telefon, fordi de i stedet kan koble telefonen på ISDN-opkoblingen.
Lad mig også nævne, at den fordel, som omkring 120.000 personer har ved at have fri telefon til rådighed, jo i princippet betales af de skatteborgere, som ikke har fri telefon.
Fordelen svarer til skatten af 350 mio. kr.
eller tæt på 200 mio. kr. Har man i øvrigt private telefonudgifter på 3.000 kr. om året, som man selv betaler, vil der jo heller ikke fremover ske nogen beskatning på ISDN-linjen, for så er man dækket ind. Med disse bemærkninger skal Socialdemokratiet afvise forslaget.
Jens Peter Vernersen (S), 1999-04-22:
Når den tidligere skatteminister drages ind i ordførertalen, vil jeg godt citere fra det lovforslag, L 180, som blev behandlet i samlingen 1996-97.
Her fremgår det, at software, scannere, modem m.v. betragtes som tilbehør til computeren, hvorimod f.eks. telefonforbindelse, der kan anvendes til datatransmission, behandles efter reglerne for fri telefon.
Det var Venstre og De Konservative helt enige i, det stemte Venstre og De Konservative for, da dette lovforslag blev behandlet, og det er dog ikke lang tid siden.
Jeg vil godt sige, at det forslag, man fremsætter her fra Venstres og De Konservatives side, jo har en konsekvens.
Det har den konsekvens, at man afskaffer beskatningen af fri telefon.
Det er dét, det får af betydning, og det synes jeg Venstre og De Konservative skulle forholde sig til, når de fremsætter et sådant lovforslag.