runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Peter Skaarup (DF), 2001-01-17:
Det er jo egentlig meget skægt at følge en ny minister her.
Det ville være fint, hvis der kom en udtalelse om, at nu ville man fjerne det skattefri omkostningstillæg for folketingsmedlemmer, nu ville man nedsætte ølafgiften, nu ville man nedsætte den og den og den skat.
Ministeren er jo kommet med mange fine løfter, men når vi hver eneste gang kan se, at her i Folketingssalen kommer der ikke noget forslag fra ministeren, at det bare er noget snak, man kommer ud med til pressen, og så sker der i øvrigt ikke mere, så har man et problem.
Og derfor kan jeg jo godt spørge skatteministeren: Hvad er det næste gyldne løfte, vi kommer til at få fra ministeren, der heller ikke vil blive overholdt, der heller ikke vil blive fulgt op på?
Så jeg vil godt til slut spørge skatteministeren: Er der ikke en grænse et eller andet sted for, hvor mange gyldne løfter en skatteminister pludselig kan fremkomme med som ny minister uden at overholde et eneste af dem?
Kristian Jensen (V), 2001-01-17:
Når skatteministeren inviterer til møde i morgen, er det godt, for det giver partierne en lejlighed til at drøfte tingene i substansen, men det betyder jo ikke, at den offentlige debat om det her område så går i stå, og derfor kan jeg ikke forstå, hvis ministeren skulle være overrasket over det her.
Mener ministeren nu, at ølafgiften ikke skal sættes ned?
Det ville i hvert fald måske ikke for skatteministerens vedkommende, men for en stor del af befolkningen være et nyt signal at sende, hvis det nu er sådan, at ølafgiften skal der ikke røres ved.
Er det, skatteministeren nu går ud og siger, at ølafgiften, nej,
den rører vi ikke ved alligevel?
Frode Sørensen (S), 2001-01-17:
Jeg må sige til hr. Flemming Hansen, at jeg tror, at det væsentlige for den danske befolkning er prisforskellen.
Om prisforskellen skyldes moms, ølafgift eller avance, spekulerer man nok ikke på, men hvis en kasse øl til 105 kr. i Danmark koster 50 kr. syd for grænsen, så er det det, man ser på.
Til hr. Peter Skaarup vil jeg kun sige, at jeg føler, det vil være rimeligt at diskutere med Folketingets partier, hvilke muligheder vi har for at komme grænsehandelen til livs, og det er det, jeg tager initiativ til i morgen.
Til hr. Kristian Jensen vil jeg sige, at jeg er glad for, at hr. Kristian Jensen synes, det er godt med disse drøftelser her, og jeg vil sige det på den måde, at det, det drejer sig om, er, om vi kan gøre noget for at få nedsat den molboagtige trafik, som ligger i, at store ølbiler kører ned over grænsen, læsser øllene af, og så kommer trailerfolket og henter dem retur.
Kan vi løse det problem i fællesskab, så er vi nået meget vidt.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Flemming Hansen (KF), 2001-01-17:
»Er det korrekt, at det nu ikke er hver 5. øl, der drikkes i Danmark, der købes syd for grænsen, men hver 4. øl, og hvis det er korrekt, vil regeringen foretage sig noget for at imødegå denne udvikling?«
Det er rigtigt, at de to spørgsmål hænger sammen, så enhver har forståelse for, at der kan ske en sammenblanding af tingene.
I ministerens rapport, den store grænsehandelsrapport, som kom, lige inden ministeren tiltrådte, står der i allerførste linje på side 7, at i foråret 1999 gennemførte Institut for Grænseregionsforskning en undersøgelse osv., osv., og de når frem til, at det ca. er hver 5. øl - det er korrekt - der er købt syd for grænsen, der drikkes i Danmark.
Men jeg har så senere haft kontakt til en herre, der hedder Torben Pedersen, han er formand for Nærbutikkernes Landsforening.
Han siger, at der er sket så meget siden foråret 1999.
Det er nærmest eksploderet siden.
Og jeg har fået andre eksempler fra andre mennesker, der har ringet til mig og sagt, at det er blevet så galt, at en kasse Tuborg koster 119 kr. i Danmark, har man fortalt mig, mens man syd for grænsen reklamerer med 2 kasser Fuglsang for 80 kr. Så er det jo altså ikke mærkeligt, at det er eksploderet.
Jeg spørger, om det er rigtigt, at fra foråret 1999 og indtil i dag, altså på ca. 2 år, er der sket en meget kraftig stigning i ølsalget syd for grænsen, således at det problem, vi diskuterer, altså er større, og nu har formanden for denne landsforening sagt til mig, at det nu er hver 4. øl, og så må ministeren erkende, at problemet er utrolig stort.
Frode Sørensen (S), 2001-01-17:
Ved at sammenholde grænsehandelsrapporten med oplysninger fra bryggerierne er vi i Skatteministeriet nået frem til, at vi mener, at salget på det tidspunkt, hvor det er målt, ligger på omkring 120 mio. l, og hvis vi måler det på den måde her, så er det ikke hver 4. øl, så er det lige på den anden side
af hver 5.
Som jeg også sagde i min indledning, hvor jeg sådan set erkendt har koblet de to spørgsmål sammen,
mener jeg også, at de er meget nøje sammenhængende, og at det er et alvorligt problem, uanset om salget over grænsen er 120 mio. l eller 150 mio. l, hvilket vil give et andet forholdstal.
Flemming Hansen (KF), 2001-01-17:
Ministeren siger i det forrige svar, det sidste af svarene, til mig, at det er rigtigt, at det er molboagtigt - det er et udmærket udtryk - at alle danskerne kører syd for grænsen for at købe danske øl, der er transporteret derned måske et kvarter før.
Men når det nu er så molboagtigt, er det så så mærkeligt, at befolkningen og folketingsmedlemmer siger, at når man nu ønsker at være regering, og det gør regeringen jo ganske tydeligt, så må den dog komme med en handlingsplan? Den må da gøre noget, og det er ikke nok at indkalde partierne og spørge: Vil I løse problemerne for os.
Vi må da forvente, at regeringen og skatteministeren har et udspil til - det fremgår jo tydeligt af dette spørgsmål - og et svar på, hvad ministeren vil gøre ved det.
Ministeren siger, det er molboagtigt, og man kunne sige mange andre ting, og så er det ikke så mærkeligt, at vi andre spørger om, hvad ministeren vil gøre.
Vi får at vide, at detailhandelen får store avancer, og hvad ved jeg.
Jeg beder om et svar på, hvad ministeren vil gøre.
Det er det eneste, jeg beder om.
Frode Sørensen (S), 2001-01-17:
Jeg må sige til hr. Flemming Hansen, at det, ministeren har gjort, er, at han har inviteret til en drøftelse af det her for at se, hvem der er villig til at være med til at løse grænsehandelsproblematikken.
Det møde holder vi i morgen, og jeg formoder selvfølgelig, at den konservative ordfører, hr. Flemming Hansen, også vil deltage i det møde.
René Skau Björnsson (S), 2001-01-17:
I Socialdemokratiet ved vi, at vi alle er meget forskellige, og at der også er forskellige behov og ønsker hos de ældre, men før man kan give et frit valg, skal der, som socialministeren også var inde på det, være noget at vælge imellem.
Det, Socialdemokratiet og jeg siger, er, at det ikke er alle kommuner, der giver de tilbud, det er ikke alle kommuner, der har boliger nok til de ældre.
Før vi vil begynde at give frit valg, skal vi have et incitament også i forhold til kommunerne til at sige: Der skal altså bygges nogle tidssvarende, relevante og egnede boliger til de ældre.
Det må være det vigtigste, inden vi begynder at give frit valg, hvor man kan vælge andre kommuner end lige den kommune, man bor i, eller bliver tvunget til at vælge en anden kommune, fordi der ikke er boliger i den kommune, man bor i.
Flemming Hansen (KF), 2001-01-17:
Naturligvis deltager den konservative ordfører i det møde, men det er meget ofte, når vi har møde med regeringen - jeg kan faktisk ikke huske eksempler på andet - at det er regeringen, som jo så gerne vil være regering, der kommer med et udspil og siger, hvad den vil.
Det er jo det, man har regeringen til.
Vi vil da gerne komme med et udspil, hvis ikke regeringen vil.
Det er nok mere naturligt, at det er den vej, men det spørgsmål kan vi altså ikke få besvaret.
Derfor skal jeg ikke komme igen og bede om ordet, men bare konstatere, at de mange udtalelser, der er kommet fra skatteministeren, altså ikke holder vand eller øl, for der er ikke noget svar.
Regeringen har ikke et svar på det, den selv lægger op til, og skatteministeren er jo en del af regeringen.
Peter Skaarup (DF), 2001-01-17:
I Dansk Folkeparti har vi i flere omgange spurgt til det forhold, som jeg har stillet spørgsmål om til justitsministeren i spørgetiden i dag, og det er spørgsmålet om farlige hunde, som i samfundet i visse situationer desværre udgør en trussel mod mennesker.
Det er ikke rimeligt, at uskyldige mennesker, der tilfældigvis kommer forbi - det kan være postbudet, eller det kan være en anden i en dagligdags situation - lige pludselig bliver angrebet og skadet af en farlig hund med invaliditet eller i hvert fald stor personskade til følge.
Det mener vi ikke er rimeligt, og derfor mener vi, at man skal se på den nuværende lovgivning og sikre politiet de værktøjer, som de selv gerne vil have i hænde, således at de effektivt kan gribe ind over for de her farlige hunde, der angriber uskyldige mennesker. Så mit spørgsmål er derfor til justitsministeren: Hvor langt er man nået i overvejelserne om et reelt forbud imod farlige hunde?
Frank Jensen (S), 2001-01-17:
Vi er derfor også i gang med at overveje, hvordan en ændring af regelsættet kan se ud.
Så snart jeg har fået det fornødne sagkyndige grundlag, er jeg også indstillet på at tage fat på de nødvendige ændringer. Som det er spørgeren bekendt, giver hundeloven allerede i dag politiet en række muligheder for at gribe ind over for en bidsk eller en glubsk hund.
Politiet kan påbyde besidderen bestandig at holde hunden indelukket eller forsynet med en forsvarlig mundkurv.
Hvis det påbud ikke efterkommes, kan politiet pålægge besidderen at lade hunden aflive.
I tilfælde, hvor en hund har skambidt et menneske, kan politiet straks efter rådslagning med en hundesagkyndig lade hunden aflive for ejerens regning.
I 1991 viste det sig dog, at der også er behov for at gå
videre, end hundelovens regler giver mulighed for, og man indførte derfor et totalt forbud imod to bestemte hunderacer: pitbullterrier og tosa. Det er disse regler, som vi for tiden er i gang med at revidere.
En mulighed er at ændre hundeloven, således som spørgeren er inde på, en anden mulighed er at udvide forbudet mod enkelte hunderacer til også at omfatte flere racer.
En kombination af begge muligheder, både en revision af hundeloven og at indføre yderligere forbud, kan også komme på tale.
Jeg har tidligere over for spørgeren redegjort for de problemer, der vil være omkring håndhævelsen af et forbud mod bestemte hunderacer, navnlig fordi det også for de sagkyndige er vanskeligt at konstatere, om en bestemt hund tilhører en af de forbudte racer.
Samtidig er vi opmærksomme på, at tendensen, som er i andre lande,
Det er de spørgsmål, vi overvejer, og når vi er færdige med det, vil vi altså tage et initiativ på området.
Vi har til det formål bedt Rådet vedrørende hold af særlige dyr, og Dyreværnsrådet om en sagkyndig vurdering.
Vi regner med, at udtalelsen vil foreligge i løbet af meget kort tid.
Derudover har vi også behov for at se på oplysninger om, hvordan man klarer problemerne i en række andre lande.
Når de samlede oplysninger foreligger, vil vi tage stilling til det grundlag, hvorpå vi skal træffe den fremtidige beslutning om ændring af regelsættet.
Peter Skaarup (DF), 2001-01-17:
Nu har Dansk Folkeparti i flere omgange interesseret sig for denne her sag.
Allerede i folketingssamlingen 1998-99 stillede vi spørgsmål til ministeren om det, og senest - den 18. juli 2000 - har vi fået svar af ministeren på spørgsmål nr. S 3220, som egentlig siger det samme, som det ministeren siger i dag.
Vi er efterhånden ikke særlig tålmodige, for vi har lige set en ny sag nede i Maribo om de her meget farlige hunde, der fik nogle meget ulykkelige konsekvenser for den mand, det gik ud over.
Derfor synes vi, at ministeren skal speede op under de her ting, for alene i forbindelse med det seneste spørgsmål er der nu gået over et halvt år, før der åbenbart kommer noget frem. Så jeg vil godt spørge ministeren, hvornår vi kan forvente, at der kommer de lovinitiativer fra regeringen, og på hvilken måde sådanne lovinitiativer vil blive strikket sammen.
Både fra Dansk Kennelklub og også fra Dyrenes Beskyttelse har man foreslået justitsministeren, at der i forbindelse med lovgivningen også laves et særskilt forbud mod hundekampe, og man mener, at det skal skrives ind i selve lovgivningen under hundeloven.
Derfor vil jeg godt spørge ministeren, om det er noget, ministeren også overvejer, for det er noget meget grimt noget, hvis vi skal til at have hundekampe også i Danmark; nogle siger, at det allerede finder sted.
Så lad os få nogle kraftige signaler ind i lovgivningen omkring det spørgsmål også.
Frank Jensen (S), 2001-01-17:
Det er jo også en utålmodighed, jeg selv deler.
Det er bare ikke så enkelt, og de skriftlige svar, som hr. Skaarup også henviser til, som jeg har afgivet tidligere i forbindelse med det her problemfelt, viser jo også kompleksiteten.
Jeg har også haft lejlighed til at høre mine kolleger i Ministerrådet i EU om de problemer, der har gjort sig gældende bl.a. i Tyskland.
Og det er jo sådan, at hvis vi går ind og forbyder bestemte hunderacer, som bliver brugt som kamphunde, jamen så sker der det, at så krydser man, og så har man en ny race.
Er den så omfattet af forbudet?
Der vil man jo ud fra en juridisk fortolkning sige, at det er den ikke, og så vil politiet i forhold til håndhævelsen jo stå med håret i postkassen.
Der er ingen af mine kolleger i EU, der, synes jeg, har fundet løsningen på, hvordan man undgår de håndhævelsesproblemer, som jeg også tidligere har givet udtryk for.
Det er baggrunden for, at vi nu forsøger også gennem vores egne rådgivere - Rådet vedrørende hold af særlige dyr og så Dyreværnsrådet - at se, om vi her eventuelt kan finde en kombinationsmodel af forskellige lovinitiativer eller reguleringer, som kan føre os frem til, at vi har et forbud, der også er effektivt.
For som hr. Skaarup jo også selv har peget på, og som jeg er enig i, er den nuværende hundelovsregulering ikke en tilfredsstillende regulering på området.
Jeg deler opfattelsen af, at den nuværende retstilstand ikke er tilfredsstillende.
Jo, bare det havde været så enkelt, som det nu udtrykkes her.
Men det er jo allerede den gældende retstilstand, at politiet har den mulighed over for hunde, der ikke har, om man så må sige, påført et menneske lidelser gennem bid; politiet kan her pålægge ejeren at holde hunden forsvarligt indespærret eller påført en forsvarlig mundkurv.
Og sker det ikke, skal politiet altså pålægge ejeren for ejerens regning at få hunden, det individ, aflivet.
Så det er jo allerede gældende i dag.
Det, vi jo altså gerne skulle nå frem til, er, hvordan vi kan lave en lovgivning, hvor vi kan forebygge, at der kommer en horde hunde til Danmark, som i sig selv er hunde, der er avlet til det formål at være glubske og bidske og eventuelt optræde som kamphunde.
Det er det, som er bestræbelserne.
Hvis vi kommer ind til kernen, tror jeg heller ikke, at det var formålet at sige, at den nuværende retstilstand er tilfredsstillende, for det tror jeg ikke, hr. Skaarup mener.
Det er den nemlig ikke, for det er meget svært for politiet i den praktiske verden at benytte sig af de magtmidler, som politiet allerede har under den nugældende hundelov.
I forhold til et tidligere spørgsmål, som hr. Skaarup stillede omkring kamphunde, vil jeg straks, foranlediget af dette spørgsmål - det fremgår ikke, at det også drejer sig om interessen i det at afholde egentlige kampe mellem hunde her til lands - gå hjem i mit hus og undersøge grundlaget for det i dag, og hvis det finder sted i dag, vil jeg undersøge, om det skal inddrages i et forbud.
Jeg vil undersøge, om det ikke allerede er omfattet af et egentligt forbud i dag, og så vil jeg vende tilbage til spørgeren direkte og give en besvarelse på den del af det tidligere stillede spørgsmål.
Peter Skaarup (DF), 2001-01-17:
Vi må jo nok erkende, at der er en mulighed for, at det foregår i Danmark.
Der er flere personer, der har meddelt, i hvert fald i pressen, at det er forekommet, og det er dyremishandling, det er dyrplageri uden lige.
Derfor vil jeg godt spørge ministeren, om ministeren direkte i hundeloven vil sikre, at det forbud bliver skrevet ned.
Frank Jensen (S), 2001-01-17:
Da det ikke indgik i det spørgsmål, der er stillet, vil jeg ikke her redegøre for nødvendigheden af at gå videre, end det, der er gældende lov på dét felt.
Men hvis der allerede er, som spørgeren siger, et udtrykkeligt forbud imod afvikling af kampe mellem hunde her til lands, vil jeg i hvert fald nærmere undersøge, hvorvidt det er nødvendigt at gå til Folketinget med yderligere lovgivningsinitiativer.
Vi skal jo ikke tage yderligere lovgivningsinitiativer, end der er behov for, det tror jeg spørgeren er meget enig med mig i, også når vi ser det ud fra en lovkvalitetsvinkel.
Jeg er bekendt med, at formanden for Dansk Kennelklub og præsidenten for Dyrenes Beskyttelse har skrevet til mig i slutningen af det forgangne år, og at der også er bedt om kommentarer til det fra Folketingets Retsudvalg.
Når vi afgiver det skriftlige svar, vil det også fremgå heraf, hvad vores juridiske vurdering vil være, og også den politiske kommentar, jeg har til det.
Men som hovedsvar på det spørgsmål, der behandles her i spørgetiden i dag, og som er det, jeg er blevet bedt om at komme og svare på, er svaret her: Den gældende retstilstand under den gældende hundelov er ikke tilfredsstillende, heller ikke med de to hunderacer, der er forbudt i Danmark.
Det giver ikke en tilfredsstillende løsning for borgernes tryghedsfølelse i forhold til, at der faktisk også fortsat kan være andre racer i Danmark, som kan påføre mennesker både utryghed og også, som spørgeren er inde på, egentlige skader i kontakt mellem hund og menneske.
Det er regeringens bestræbelse at finde en regulering, der giver en større tryghed for borgerne.
Her er vi optaget af borgernes tryghed, både den følelsesmæssige og også den rent fysiske, og jeg regner med, som jeg sagde i mit første svar, om kort tid - og det vil sige i indeværende samling - at have de endelige svar fra de sagkyndige på feltet.
Så vil jeg straks svare Folketinget, hvordan en ny regulering i givet fald kunne skrues sammen.
Peter Skaarup (DF), 2001-01-17:
Jeg vil så takke for ministerens tilsagn om, at der bliver speedet op på de her ting, og at vi i den her folketingssamling kommer til at se et initiativ fra regeringen.
Så vil jeg nævne til slut, at jeg er glad for, at ministeren vil se på det med hundekampene, men spørgsmålet er bare, om vi giver de rigtige signaler.
Derfor mener jeg ikke, at man skal være langmodig med hensyn til at se på, om forbud mod hundekampe decideret kan skrives ind i hundeloven.
Det er vigtigt, at det bliver forbudt direkte dér efter vores opfattelse, og det er også det, Dyrenes Beskyttelse og Dansk Kennelklub peger på. Derfor vil jeg godt spørge ministeren, om ministeren ikke er enig i - og det gælder for så vidt også strafferammer for vold, voldtægt og sådan noget, som vi har diskuteret andre dage - at det også er vigtigt at signalere meget kraftigt over for omverdenen, at man altså ikke accepterer den slags, og at det kan man bedst gøre ved at skrive det ind i den lov, der retter sig mod det pågældende område.
Frank Jensen (S), 2001-01-17:
Jeg tror, hr. Skaarup gerne vil have, at det skal fremstå, som om vi er uenige om det her, ved at blive ved med at stille spørgsmål uden for det, der er spurgt om.
Jeg har svaret på det, der er spurgt om.
Dér er vi enige om, at retstilstanden kan gøres bedre.
Vi har ikke den egentlige sandhed med hensyn til, hvordan en ny lov kan laves, så den virker bedst.
Vi skal ikke stikke blår i øjnene på hinanden.
Det er jo også i nogle tilfælde kombinationen imellem ejer af hund og hund, der gør, at hunden, selv om den ikke tilhører en specielt fremavlet race, der er en kamphund, kan være glubsk og farlig for mennesker, fordi kombinationen af hundeejer og hund er en dårlig cocktail.
Det er altså det, vi arbejder med.
Jeg lover, at vi fremskynder arbejdet for fuld kraft.
Jeg vil bare ikke komme til Folketinget med noget, som ikke er gennemtænkt og gennemarbejdet, og gå ud og bilde borgerne ind, at vi nu har handlet fornuftpræget og gjort trygheden større for dem, hvis det er et slag i bolledejen.
Så hr. Skaarup må have den lille tålmodighed, at vi skal have svar fra det sagkyndige råd, vi har til rådighed på det her felt.
Udlandet har altså ikke fundet noget, som umiddelbart springer i øjnene på mig og viser, at det er langt bedre end det, vi har.
Så snart vi har det, vil vi vende tilbage, og hr. Skaarup må meget gerne være behjælpelig i den fase og eventuelt selv komme med ideer.
For så vidt angår kamphundene, har jeg også lige haft lejlighed til igen at gøre mig bekendt med brevet fra Dansk Kennelklub og præsidenten for Dyrenes Beskyttelse, og de er jo enige i, at der i dag er et forbud omfattet af de generelle bestemmelser i dyreværnsloven, som også spørgeren refererer til.
Spørgsmålet er så, om vi skal pinde det yderligere ud i selve loven.
Og så kan vi jo spørge os selv, om vi, hvis man begynder at bruge andre dyr til forskellige former for kampe, så også skal pinde det ud i loven.
Er det ikke nok at have en generel bestemmelse om, at dyr ikke må anvendes til den form for kampsport?
Det er det, jeg vil overveje: om der kan være det her præventive formål ved at lave en særskilt bestemmelse om det.
Det vender jeg tilbage til i en besvarelse over for Retsudvalget.
Hermed sluttede spørgsmålet.
René Skau Björnsson (S), 2001-01-17:
Forslaget er en genfremsættelse fra sidste folketingsår, men det gør efter min mening ikke forslaget bedre.
Socialdemokratiet er ikke modstander af frit valg på plejehjemsområdet.
Allerede i dag er der jo for den ældre mulighed for at vælge et plejehjem i en anden kommune, hvis man f.eks. har pårørende eller familie, der bor dér.
Men før man indfører frit valg på alle hylder, er det nødvendigt at sikre, at der rent faktisk er et vist overudbud af plejeboliger i alle kommuner, ellers er det jo en gang tom tale. Der skal være plejeboliger at vælge imellem for de ældre, før der er frit valg. Fakta er, at selv om regeringen siden 1993 har iværksat en væsentlig udbygning af moderne ældreboliger m.v., er der et stadig stigende behov for at etablere nye boliger flere steder i landet.
Det er også baggrunden for, at regeringen nu stimulerer kommunerne til yderligere at øge tilgangen af plejeboliger til ældre.
Det mener vi i Socialdemokratiet er vejen, vi skal gå.
Indførelsen af fuldstændigt frit valg på plejehjems- eller plejeboligområdet vil koste mange penge, for det kræver i princippet en vis overkapacitet af plejeboliger, og Venstre er jo som bekendt ikke ivrig efter at anvise veje til at finansiere forbedringer af de ældres vilkår.
Det så vi jo i forbindelse med vedtagelsen af ældrepakken ved finansloven for 2001.
Socialdemokratiet kan altså alt i alt ikke støtte forslaget.
Da Det Radikale Venstres ordfører ikke kan være til stede, har jeg også lovet at sige for dem, at de heller ikke kan støtte forslaget.