runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Helge Adam Møller (KF), 2001-10-09:
Jeg hverken kan eller vil acceptere, at det skulle være en unfair måde at debattere på i Folketinget at tage udgangspunkt i det virkelige liv og redegøre langt mere udførligt, end justitsministeren gør i sin argumentation.
Jeg har gjort mig den ulejlighed, da jeg læste om det her i Jyllands-Posten i 3 linjer for 1 måned siden - og jeg tænkte, det kan ikke være rigtigt, at man slipper - via Retsudvalget at få udskriften fra domsbogen, og jeg har skrevet alt det af, der ligger, og jeg har ikke strøget noget, der kunne formilde eller forstærke, og citaterne er hundrede procent korrekte.
Hvis vi på baggrund af det heller ikke kan diskutere, så vil det jo kræve, at vi hver eneste gang, vi skal diskutere sundhedspleje, selv skal ligge inde på hospitalet med vores brækkede ben; for at diskutere en konkret strafudmåling, skal vi selv sidde i retten.
Det er altså urimeligt.
Jeg gør opmærksom på, at justitsministeren har fyldt hele sit lovforslag med et hav af eksempler, og det er da netop for at illustrere noget, som justitsministeren synes er vigtigt, og som jeg også synes er vigtigt, nemlig at kende det almindelige, virkelige liv.
Frank Jensen (S), 2001-10-09:
Hr. Helge Adam Møller ved jo godt, at det lovforslag, jeg har fremsat på regeringens vegne, ikke er fremmet af den konkrete oversigt.
Det er fremmet af en beskrivelse fra Rigsadvokaten, først en meget, meget udførlig gennemgang af, hvordan strafniveauet har udviklet sig op igennem 1980'erne og 1990'erne på voldtægtsområdet, en meget udførlig redegørelse, der er oversendt til Folketinget, og dernæst en gennemgang af de sager, der har været prøvet af anklagemyndigheden i anken i løbet af 2001.
Den går ikke, vil jeg sige til hr. Helge Adam Møller.
Jeg mener, det er for simpelt, og jeg mener også stadig væk, det er unfair at bruge en enkelt sag og alene på baggrund af oplæsningen af dommens præmis at bruge det som grundlag for at have en generel debat om vold.
Jeg har sagt til hr. Helge Adam Møller, at jeg gerne tager en debat om vold, og jeg mener, der ligger meget veldokumenteret materiale, hvilket jeg har oplyst over for hr. Helge Adam Møller, nemlig med baggrund i kriminolog Britta Kyvsgaards beskrivelse af det.
Så kan vi tage et forløb, men ikke plukke en enkelt sag ud og bringe ind i folketingsdebatten.
Det synes jeg stadig væk.
Og jeg synes ikke, at hr. Helge Adam Møller på nogen måde har trukket argumentationen væk fra mit tidligere indlæg.
Det er ikke en fair måde at debattere vold og strafudmåling for vold på.
Lissa Mathiasen (S), 2001-10-09:
Vi har altid i Socialdemokratiet været meget optaget af forbrugerlovgivningen, og vi har ikke mindst været optaget af forbrugerbeskyttelseslovgivningen.
Set i den sammenhæng
er det selvfølgelig også, synes vi, interessant, om det er muligt på europæisk plan at få et bedre beskyttelsesniveau i forbrugerpolitikken.
Set i forhold til det lovforslag, der ligger her, må man sige, at det så er det, man har forsøgt.
Jeg skal ikke lægge skjul på, at vi mener, at man - i hvert fald set med vores øjne - ikke kan beskylde dem for at være gået for vidt.
Jeg vil også sige det på denne måde: Vi havde gerne set, at der havde været lidt mere i det her direktiv.
Men sådan som det ligger her, er der ingen forringelser, tværtimod.
Der er nogle små forbedringer.
Og det betyder også, at vi i Socialdemokratiet glæder os over selv de små skridt, når vi kan tage dem.
Hvis jeg skal prøve at fremdrage nogle af de punkter, som vi synes er gode i det her, vil jeg tage fire frem.
Det første, som vi ser som en god forbedring for forbrugerne, er, at fristen for at klage over en mangel ved en salgsgenstand forlænges fra 1 til 2 år.
Det synes vi er godt, og det er en forbedring.
Jeg synes også, det er godt, at man samtidig tager med, at den erhvervsdrivende får en mulighed for tilsvarende at kunne lave en aftale på de 2 år i forhold til de bagved liggende led.
Det andet, jeg godt vil tage op, er, at der lægges op til, at en reklamation inden for 2 måneder fra det tidspunkt, hvor forbrugeren faktisk har opdaget mangelen, altid vil være rettidig.
Det er også godt og fint, synes vi, at få præciseret.
Det tredje, jeg også mener at man med rimelighed kan fremhæve, er, at forbrugeren nu får ret til som udgangspunkt at vælge mellem en ny vare eller at få varen repareret, såfremt den er mangelfuld.
Det nikker vi også anerkendende til.
Og det fjerde og sidste, jeg godt vil tage frem, er den foreslåede ændring om, at såfremt en vare inden for de første 6 måneder udviser en mangel, må det så formodes, at mangelen allerede har været til stede ved købet.
Det vil sige, at man hermed lægger bevisbyrden på sælgeren.
Så set i forhold til det, der ligger i det her,
vil jeg sige, at det kan vi fra Socialdemokratiet støtte.
Alt i alt små, gode forbedringer.
Karen Rønde (V), 2001-10-09:
Da Venstres ordfører, hr. Karsten Nonbo, ikke kan være til stede, skal jeg læse, hvad han har skrevet: Lovændringerne i lov om ændring af lov om køb er en implementering af Europa-Parlamentets direktiv fra 1999 om forbrugergarantier.
Det er også på dette område vigtigt, at vi får ens regler i EU.
Det er vigtigt med ens regler på et større marked.
Det stiller de danske kvalitetsvarer i en mere lige konkurrencesituation i forhold til de billigere udenlandske produkter, som ikke altid er af samme høje kvalitet som de danske.
Det er også vigtigt i forhold til den øgede internationale e-handel.
Der gives i forslaget en klarere beskrivelse af vilkårene, der handles på.
Der gives bedre muligheder og vilkår for forbrugerne.
Sælger skal ikke længere kunne tage et generelt forbehold ved varesalg, men dog et specifikt og påpeget forbehold.
Det er udmærket beskrevet i ministerens fremsættelse, men det kniber dog med at læse det ud af § 77, stk. 1.
Denne paragraf må kunne skrives på et mere forståeligt dansk.
Husk at loven er lavet til forbrugere, og derfor må den godt være forbrugervenlig.
Men vi skal ikke være blinde for, at der kun er én til at betale i sidste ende, hvis forbrugeren får bedre vilkår, nemlig forbrugeren selv.
Vi skal nok heller ikke være blinde for, at den professionelle kværulantiske forbruger opnår mest, og at den tålmodige forbruger taber tilsvarende.
Nogle vil måske søge at opnå en evighedsgaranti ved at klage inden for de 2 år.
I det kommende udvalgsarbejde må vi have klarlagt, om der er tale om en direkte implementering, eller om der er forskelle i forhold til de øvrige EU-landes implementering.
Hvor går vi længere, end EF-direktivet foreskriver?
Og hvis vi gør det, hvorfor gør vi det så?
Det er vigtigt for Venstre, at vi med dette lovforslag skaber lige vilkår for danske producenter, leverandører og forbrugere set i forhold til udenlandske producenter, leverandører og forbrugere.
Er dette tilfældet, støtter Venstre forslaget.
Pia Christmas-Møller (KF), 2001-10-09:
Som det er blevet sagt, er lovforslaget en implementering af et EF-direktiv.
Og i den anledning vil jeg gerne gøre gældende, ligesom Venstres ordfører, at vi er meget interesseret i under udvalgsarbejdet at få en meget præcis angivelse af, hvor man overimplementerer i forhold til direktivet i det konkrete lovforslag.
På et enkelt punkt er det tydeligt, at man overimplementerer, og det er i forbindelse med forslagets punkt 9, der omhandler den absolutte reklamationsfrist, som jo altså øges fra 1 til 2 år.
Den kan vi godt følge.
Når man giver en 2-årig reklamationsfrist for forbrugeren, er det ikke rimeligt, at detailleddet skal hænge på problemet.
Det må være rimeligt, at sagen kan føres tilbage til producenten. På det punkt kan vi altså følge, at man overimplementerer i forhold til direktivet.
Men vi vil gerne have klarhed over, om der er andre punkter i lovforslaget, hvor man overgår direktivet.
Vi skal lige huske her, at da der skulle gives mandat i Europaudvalget til direktivet, var hele Europaudvalget enig om at sige nej.
Så det har jo ikke været med stor begejstring, at vi har skibet os ind i dette fra dansk side.
Der er også andre punkter i lovforslaget, vi godt vil have klarhed over i forbindelse med udvalgsarbejdet.
Det drejer sig bl.a. om formuleringen af § 77, stk. 1.
Vi mener, det er afgørende, at alle kan forstå, hvad der menes, og det er tydeligt af høringssvarene, at alle ikke føler tryghed ved den valgte formulering.
På samme måde er vi en lille smule bekymrede for, om lovforslaget lægger op til, at mennesker, som sælger en vare på bestilling, uforskyldt kan komme i klemme.
Hvis kunden leverer noget materiale, som ikke er holdbart og ikke er godt nok, jamen kan det så være rigtigt, at den, der bearbejder dette materiale, pludselig kan komme til at hænge på en fejl, der senere konstateres?
Jeg håber ikke, at det vil blive konsekvensen af de valgte formuleringer i lovforslaget, men jeg vil gerne have det fuldt afklaret under udvalgsbehandlingen.
Men alt i alt er der jo tale om en præcisering og en forbedring af forbrugernes stilling, og den kan vi tilslutte os.
Vi er overordnet positive over for lovforslaget, men med de bemærkninger, som jeg allerede har gjort, vil vi altså gerne have nogle konkrete ting afklaret i forbindelse med udvalgsarbejdet.
Anne Baastrup (SF), 2001-10-09:
Nu har vi så fået vedtaget direktivet, på trods af at hele Folketinget, også ministeren - sådan som jeg kan forstå det -
oprindelig var imod forbrugerkøbsdirektivet.
Der er jo så ikke andet for, end at vi må reparere så godt, som vi overhovedet kan.
Vi har jo tidligere været udsat for direktivforslag, som blev vedtaget, hvor vi efterfølgende brugte utrolig megen energi på at få repareret på dem.
Lad mig minde Folketinget om direktivforslaget om beskyttelse af personoplysninger - var det 2 år, vi brugte på det?
Men samtidig må vi jo også erkende, at forbrugerne bevæger sig over grænserne, og derfor var det jo oprindelig også godt, at vi fik en bestemmelse om forbrugerbeskyttelse, som EU nu har anvendt til at få gennemført forbrugerkøbsdirektivet.
I SF vil vi tage os god tid til at få sikkerhed for, at det forslag til implementering af forbrugerkøbsdirektivet, som ministeren nu har lagt op til, også er holdbart.
Forbrugerrådet har jo en lang række forslag til, hvordan man kunne gå videre.
Argumentet fra ministeren er, at vi skal se på den europæiske aftaleret i sammenhæng.
Det, jeg vil foreslå at vi i Retsudvalget først gør, er, at vi får en teknisk gennemgang, at vi får en oversigt over: Hvad er egentlig de enkelte definitioner på de forskellige begreber, der er i købeloven?
Hvad er de forskellige definitioner - også fremtidigt?
Og - det er sådan lidt til Venstre og De Konservative - er det en god idé, at man udvider de erhvervsdrivendes beskyttelse?
For det ligger der jo i det.
Man udvider de erhvervsdrivendes beskyttelse ud over det, forbrugerkøbsdirektivet lægger op til, nemlig at man giver dem 2 års reklamationsret over for deres leverandører i forhold til, at de i virkeligheden ikke har nogen beskyttelse i forbrugerkøbsdirektivet. Det vil jeg bemærke at De Konservative og Venstre muligvis vil være imod.
Det synes jeg bliver interessant, når Dansk Handel & Service skal snakke med dem efterfølgende.
Vi foreslår som sagt, at vi tager det stille og roligt, at vi gennemfører lovforslaget i den takt, vi har forstået det i.
Hvad kommer det til at betyde for dansk aftaleret generelt?
Men nu har vi fået det her lovforslag, og vi skal gennemføre det her EF-direktiv.
Vi bliver nødt til så også at gennemføre det så godt, som vi nu kan.
Pia Christmas-Møller (KF), 2001-10-09:
Jeg er fuldstændig enig med fru Anne Baastrup i nødvendigheden af, at vi sikrer, at loven bliver gedigen, læsbar og forbrugervenlig i enhver forstand.
Så det arbejde deltager Det Konservative Folkeparti med glæde i.
Når jeg har bedt om en kort bemærkning, er det for at opfordre fru Anne Baastrup til at tage halmen ud af ørerne.
Fru Anne Baastrup sagde, at det kunne være, at Venstre og De Konservative ville være imod, at man giver detailleddet mulighed for at føre regres mod producenten.
Det er ikke rigtigt.
Faktisk sagde jeg præcis det modsatte.
Samtidig vil vi gerne have gennemgået forslaget for at finde ud af, om der er andre steder, hvor man afviger fra direktivet, og så også lige søge en begrundelse for det.
Det er jo ikke sådan, at enhver afvigelse i sig selv behøver at være et onde.
Peter Skaarup (DF), 2001-10-09:
Fru Anne Baastrup sagde, at nu var det her direktiv der, så nu måtte vi simpelt hen bare gennemføre det uanset stemningen i Folketinget eller Europaudvalget i sin tid.
Der vil jeg så godt sige, at det er der jo ikke nogen automatik i.
Vi har mange gange herinde diskuteret direktiver i lang tid.
Vi ved jo også, at der er en række andre lande, som bestemt er langt bagud med implementering af direktiver, så den automatik behøver vi jo ikke nødvendigvis følge.
Men derfor kan det måske være en meget god idé alligevel, fordi der faktisk er nogle fornuftige tiltag i direktivet, som vi så kommer til at behandle her i dag som lovforslag nr. L 26. Vi vurderer det som en af de vigtigste ting, at det i § 54 bliver ændret sådan, at køberen kan påberåbe sig en mangel inden for 2 år efter genstandens overgivelse mod tidligere 1 år.
Vi synes, det lyder meget fornuftigt, at man stiller sig på forbrugerens side dér.
Vi vurderer det også som en anden vigtig bestemmelse, at bevisbyrden væltes over på sælger, såfremt en mangel gøres gældende inden for 6 måneder efter levering.
Så ser det ud, som om køberens mangelsbeføjelser bliver udvidet, så køber kan vælge mellem at kræve omlevering eller afhjælpning, som man udtrykker det.
Det er også noget, der umiddelbart lyder fornuftigt.
Det fremgår også af forslaget, at hvis forbrugeren ønsker et prisafslag eller ønsker at ophæve den aftale, der er indgået, kan sælgeren afværge forbrugerens krav ved at tilbyde sådan en afhjælpning eller omlevering.
Det lyder som nogle ganske rimelige initiativer, der er med i lovforslaget.
Men det er klart, at vi også har bemærket de kritiske bemærkninger, der er i nogle af høringssvarene bl.a. fra Dansk Industri.
Der er også interessante holdninger fra Forbrugerrådet og Dansk Handel & Service, hvor man på forskellig vis peger på svagheder i forslaget.
Også nogle af de ting, som man betragter som fornuftige i forslaget, er med i de høringssvar.
Så det er i det hele taget klart, at vi under udvalgsarbejdet grundigt må se på, hvad det egentlig er, organisationerne siger til det her, for vi skal selvfølgelig ikke have øreklapper på og ikke høre på, hvad de siger, men umiddelbart lyder hovedindholdet i forslaget som fornuftige ting, hvor forbrugeren stilles rigtigt og fornuftigt i forhold til, at man selvfølgelig kan komme ud for situationer, hvor der er behov for, at forbrugeren har en bedre beskyttelse, end det er tilfældet i dag.
Så grundlæggende er vi positive, men vi vil meget gerne se på de indvendinger, der har været fra høringerne, under udvalgsarbejdet.
Frank Jensen (S), 2001-10-09:
Jeg synes, man skal huske den lovændring, vi lavede i 1997.
Det er jo rigtigt, at der under lovbehandlingen var en drøftelse med Dommerforeningen om den måde at ændre strafniveauet på, men jeg er til gengæld af den opfattelse, at den måde, vi gjorde det på, er fuldt tilstrækkelig.
Det har Højesteret jo også medgivet at den var i den kendelse, vi fik fra Højesteret efter lovændringen i 1997, hvor Højesteret har sagt, at den lovgivning, som Folketinget gennemførte med den anden voldspakke, skulle de underliggende retter lægge til grund.
Og det har været det, som for regeringen har været formålet.
Hr. Helge Adam Møller skal huske, at Det Konservative Folkeparti og Venstre i øvrigt også stemte for voldspakke nr. 2 i 1997, og jeg går ud fra, at når man stemmer for en lovgivning, er det også et udtryk for, at man er enig i det, der står i lovgivningen.
Og når man ser på den udvikling, der har været - kriminolog Britta Kyvsgaard har jo lavet ganske gode beskrivelser af, hvordan udviklingen har været på voldsstraffeområdet i Danmark igennem de seneste år - viser det sig, at domstolene faktisk dømmer ud fra det, som har været Folketingets store flertals formål, nemlig en skærpelse af strafudmålingen i den personfarlige kriminalitet, her altså voldskriminalitet. Så udviklingen er gået sådan, både når vi ser på strafudmålingen, og også når vi ser på, hvor mange voldssager der faktisk bliver bragt frem til domstolene.
Det er jo ikke mindst også et vigtigt formål på det retspolitiske område og for retsfølelsen, at sagerne faktisk bringes frem til domstolene.
Og det hænger sammen med, at befolkningen ikke finder sig i at blive udsat for vold.
Det gælder i parforholdet, det gælder, når det foregår bag hjemmets fire vægge, men det gælder også, når det er den her umotiverede vold, som finder sted på gadeplan; det bliver anmeldt i meget stort omfang, i meget større omfang i dag, end det gjorde førhen - sager, der vedrører myndighederne, politiet, som skal føre dem frem, så anklagemyndighederne kan føre dem som straffesager.
Det er en glædelig udvikling, at befolkningen ikke finder sig i vold.
Vi vil ikke acceptere den.
Derfor skal vi jo også en gang imellem i vores iver efter at se ud på den rigtige måde over for vælgerne huske at give dem de rette oplysninger og lade være med at så en generel mistillid til vores retsvæsen, til domstolene, for de går i den retning, vi vil.
Og nu er jeg sikker på, at de også vil gøre det med hensyn til voldtægt, en stigning i strafudmålingen, som der er et stort flertal i Folketinget - sådan som jeg har lyttet mig frem til - der vil vedtage med det her lovforslag, som regeringen har fremsat.
Det vil vi selvfølgelig følge.
Men jeg er sikker på, at når vi offentliggør statistikker over det, vil vi også se, at domstolene tager lovændringer til sig, som vedtages af Folketinget.
Det manglede også bare andet.
Elisabeth Arnold (RV), 2001-10-09:
Det forekommer mig, at vi på en eller anden måde diskuterer noget, der er lidt i forlængelse af hinanden.
Vi er jo enige om, at der skal være mulighed for at begrænse aktindsigten for fanger, for indsatte.
Det er der altså mulighed for efter den lovgivning, vi har vedtaget her i Folketinget med stor opslutning fra hele Folketinget om straffuldbyrdelse.
: Ved hr. Helge Adam Møller, i hvilket omfang aktindsigt er blevet begrænset efter en konkret vurdering, således som det er muligt efter den nugældende lov, altså efter at den nye lov er trådt i kraft, for det kunne være en god rettesnor for, hvordan den nye lov virker?
Har hr. Helge Adam Møller nogen som helst form for talangivelser eller beskrivelser af, hvordan de nye regler virker i praksis?
Peter Skaarup (DF), 2001-10-09:
Jeg må indrømme, at vi har bevæget os, som jeg også sagde i mit første indlæg, meget langt væk fra det forslag, som egentlig er på vores dagsorden her i dag.
Men for at gøre det krystalklart, så mener vi ikke som hr. Helge Adam Møller, at man kan diskutere det her ud fra, at man bare fjerner NATO, og så sætter man EU ind i stedet for som styrende for den aktion, som skal foregå i Makedonien i den kommende tid.
Det er alt for nemt og for billigt at gøre det på den måde, og det vil betyde, at vi her i Danmark skal til at fjerne fokus fra den meget alvorlige sikkerhedspolitiske situation, vi havde, og vi har i øjeblikket, og jeg synes, regeringen har ret i, at vi ikke kan fjerne dagsordenen på den måde, som De Konservative gerne vil have her.
Og jeg kan konstatere, at hr. Helge Adam Møller ikke svarede på ret mange af de spørgsmål, der blev stillet.
Nu er det så også svært, fordi vi har fået at vide af formanden, at vi ikke skal diskutere det her særlig meget. Jeg vil bare afslutningsvis sige, at det da vil være problematisk, hvis vi til USA, der netop har gjort sig utrolig store anstrengelser for at skabe en alliance i forbindelse med de aktioner, der foregår i Afghanistan i øjeblikket, siger, at nu er det i øvrigt EU, der kommer til at overtage den aktion, nu er det i øvrigt på sigt EU's udrykningsstyrke, der kommer til at overtage den aktion. Hvad har der ikke været af diskussioner i USA om, hvorvidt man skulle føre en isolationistisk kurs, hvor man fra USA's side står alene, eller om man skulle være sammen med alliancelandene, som der er tale om i øjeblikket?
Den diskussion har været meget afgørende, og det er altså også vigtigt, at vi er sammen med USA omkring de aktioner, der foregår, og det troede jeg egentlig De Konservative var med på, men det kan jeg konstatere, at det er de ikke.
Helge Adam Møller (KF), 2001-10-09:
Hr. Villy Søvndal spørger: Hvordan kan EU eventuelt overtage det her i foråret 2002, når EU's udrykningsstyrke først træder i kraft den 1. januar 2003?
Jamen det her kræver da ikke nogen udrykningsstyrke.
EU leder et hav af militære operationer i øjeblikket, og Danmark kan ikke deltage i nogen som helst, fordi vi har vores forbehold.
Lad mig gøre opmærksom på, at EU har en række minerydningsaktioner i Bosnien og i Kosovo, hvor vores nordiske naboer deltager.
Danmark har noget af verdens mest avancerede minerydningsmateriel.
Vi har uddannet personel til at betjene det.
Alligevel kan vi ikke være med, og det betyder, at bosniske bønder, der laver deres markarbejde, risikerer at køre ind i panserminer.
Vi vil ikke være med til at fjerne minerne.
Vi vil godt, hvis det var NATO, men ikke, når det er EU.
Det betyder, at Kosovos skolebørn risikerer at komme hjem fra skole ét ben mindre, fordi de har trådt på en mine.
Danmark kan ikke være med side om side med svenskere og nordmænd og hollændere, fordi vi har vore forbehold.
Det er altså ikke noget, der kræver nogen styrke.
Det er noget, vi allerede er ramt af i dag, vil jeg sige til hr. Villy
Søvndal.
Læs på lektien.
Jan Trøjborg (S), 2001-10-09:
Jeg vil gerne på baggrund af debatten hæfte mig ved det politiske, som jeg synes er næsten historisk.
Det er det forhold, at danske soldaters deltagelse i fredsbevarende og fredskabende missioner ikke mindst på Balkan har været så succesfulde, at vi nu kan se en historisk beslutning blive taget i Folketinget, nemlig en beslutning, der støttes af alle Folketingets medlemmer og alle grupperinger i Folketinget.
Så jeg vil i stedet for en debat om den fremtidige sikkerhedsarkitektur blot glæde mig over den fornemme opbakning, der er til udsendelsen af de 40 danske soldater, der indgår som et vigtigt element under en dansk generals ledelse, for at få den aftale, der er indgået mellem NATO på den ene side og den makedonske regering på den anden side, omsat til virkelighed.
Så vil jeg informere om, at vi allerede i morgen med denne brede opbakning in mente sender en forkommando til Skorpje.
De vil ankomme i morgen, og vi vil sende deres materiel og hovedstyrken derned, således at de er klar til at begynde på deres vigtige arbejde den 14. oktober 2001.
Frank Dahlgaard (KRF), 2001-10-09:
Det skal såmænd blot være for at sige, at jeg synes, det var nogle kloge ord, som forsvarsministeren sagde, og jeg synes, det var nogle mindre kloge ord fra formanden for Folketingets Forsvarsudvalg, altså ordføreren for De Konservative, der ikke svarede på mit spørgsmål.
Når man nu ønsker at blande EU-politik ind i denne sag - vi synes, det er forkert, vi synes, det skaber splid på et tidspunkt, hvor vi faktisk står samlet - så må man også svare på spørgsmålet: Hvornår fremsætter Det Konservative Folkeparti et forslag i Folketinget om at få en folkeafstemning for at få afskaffet forsvarsforbeholdet?
Keld Albrechtsen (EL), 2001-10-09:
Jeg vil bare sige til ministeren, at for Enhedslisten er der ikke noget nyt i holdningen til den her sag.
Den svarer fuldstændig til vores holdning med hensyn til fredsbevarende styrker ved Etiopien og Eritrea.
Og de øvrige overvejelser, ministeren havde om holdningen til fredsskabende indsats, kan vi vende tilbage til i en diskussion en anden dag.
Men Enhedslistens linje er ikke ændret ved den stemmeafgivning, vi foretager her i dag.