Colette L. Brix (DF), 2003-01-15:
Som ordfører for Dansk Folkeparti må jeg afvise Enhedslistens forslag om at lade Nationalbanken påtage sig rollen som udbyder af betalingskort i lighed med dankortet.
Forslaget er et udtryk for indblanding i det private kapitalmarked på en måde, som risikerer at ødelægge al fremtidig udvikling af betalingskortet i Danmark.
Det er ellers et område, som står over for en revolutionerende udvikling i takt med den teknologiske udvikling.
Her er det vigtigt med fri og fair konkurrence på betalingskortmarkedet.
Problemet med dankortet i Danmark er bl.a., at bankerne i dag blokerer for en udvikling af betalingskortet, fordi de ikke kan få lov til at opkræve gebyr hos butikkerne.
Det kan de hos forbrugerne, men bankerne har fravalgt denne mulighed af frygt for forbrugerne og en eventuel priskonkurrence.
Dansk Folkeparti er hverken enig med Enhedslisten eller med bankerne.
Der må findes en mellemvej, som ikke indebærer, at det er den lille selvstændige virksomhed i detailhandelen, der kommer til at hænge på hele gebyret, der skal dække bankernes udgifter på 600 mio. kr. for dankortet.
De store virksomheder skal nok overleve, for de er store nok til at forhandle gebyret ned til ingenting.
Den vej vil vi ikke gå.
Da vi gik over til dankortet, sparede vi bankerne for et milliardbeløb i administrationsudgifter til håndtering
af de besværlige papirchecks
Nu er vi nået ned på 600 mio. kr., og længere ned kommer vi ikke.
PBS er, som forslagsstillerne rigtigt anfører det,
det billigste betalingssystem i hele verden.
I forvejen har detailhandelen reelt overtaget en væsentlig del af bankernes driftsudgifter, i og med at der hæves kontanter i butikkerne svarende til 30 pct. af den samlede dankortbetaling i detailhandelen.
Det er en del af butikkernes service, som de ikke kræver noget for. Dansk Folkeparti opfordrer derfor bankerne til at gå ind
i forhandlingerne, så vi kan få en fornuftig afgørelse, og jeg vil også komme med en opfordring til ministeren: Få dem på plads, få dem ind i de forhandlinger, så vi igen kan få gang i udviklingen af betalingskortet, samtidig med at vi bevarer dankortet - den største succes i nyere tid.
Hr. Ole Sohn sagde, at de små detailhandlere selvfølgelig ikke vil betale.
Nej, vel vil de da ej.
Der er da ikke nogen, der gerne vil betale, men et eller andet sted er man da nødt til at mødes, når to parter er blevet uenige.
Man kan jo sagtens blive siddende, det kan vi jo sagtens gøre, og sige: Vi lukker af, vi vil ikke snakke med dem, § 14 bliver, vi vil overhovedet ikke høre på det.
Men så kommer vi ikke nogen steder.
Jo, måske kan det også godt være - sagt til hr. Ole Sohn - at bankerne siger, at så vil de ikke mere, selv om det er en fuldstændig urealistisk tanke lige nu for hr. Ole Sohn.
Men ingen kender dagen, før solen er gået ned, sådan er det.
Jeg vil også godt have lov at sige, at vi altså skal finde en løsning på det her, det er vi jo da nødt til, det er vel derfor, vi er herinde, og det er jo derfor, det er endt på vores borde.
Men der er altså nogle herinde, der har været ude at love noget, og den er jo altid svær at få skudt i skoene som politiker: Ved I hvad, det her var I selv med i.
Det står jo på tryk, det står jo sort på hvidt, at når de opfyldte de fire punkter, ja, så var der altså noget at komme efter.
Jeg går bestemt ikke ind for, at de små detailhandlere skal betale.
Er der nogen, der har sloges for det her, så er det mig, det kan jeg godt fortælle.
Jeg vil gøre alt for, at det skal blive så billigt som overhovedet muligt, men jeg er også nødt til at se i øjnene, at det er en kæmpe succes for forbrugerne derude, og det er det også for forretningerne.
Vi skal bevare det dankort, det skal videreføres, det skal moderniseres, som det er blevet det alle andre steder i hele verden.
Sådan er det.
Så vil jeg også godt sige til fru Pernille
Rosenkrantz-Theils spørgsmål om, hvorvidt vi vil åbne op for en model
: Lad os nu se, hvad det bliver til.
Foreløbig er der jo gået kludder i det hele, der er lukket for det hele.
Finansrådet kommer ikke til de forhandlinger, der er sat i gang, og det er jo der, den er strandet.
Jeg har nøjagtig den samme indstilling til det her.
Der er da ikke nogen, der vil gå ud og presse små detailhandlere til at få en ekstra udgift, som vi talte om.
Det kan være 1.000 kr. om måneden, det kan være 2.000 kr.
, det kan være 3.000 kr.
Det er mange penge, hvis man har en lille husleje og man skal sørge for at tjene sine 8.000 kr. selv om måneden, det er rigtig mange penge.
Så jeg ved godt, hvor vi er henne.
Jeg siger bare, at det ikke kan nytte noget, at man herinde sidder og siger: Luk af, luk af.
Vi er jo nødt til at lukke op og så få det her på plads, det er jo derfor, vi sidder her.