runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Gitte Lillelund Bech (V), 2001-03-28:
Meget kort til hr. Christian H. Hansen: Fra Venstres side har vi faktisk i folkeskoleforligskredsen gennem lang tid og også i sidste folketingssamling arbejdet for, at man skulle kunne lave forsøg med fleksibel skoleledelse, sådan at man kunne undgå at lukke mindre skoler.
Men vi siger jo også - og det har jeg også sagt i min ordførertale - at det er kommunernes ansvar, og hvis kommunerne skønner, at en skole med otte børn simpelt hen ikke kan løbe rundt, eller at det ikke er pædagogisk og fagligt forsvarligt at bibeholde den skole, så synes jeg, at kommunen er i sin fulde ret til at lukke skolen, og det er faktisk, hvad der sker i Herning.
Men jeg vil påpege, at der faktisk nu kan iværksættes forsøg med fleksibel skoleledelse, fælles skoleledelse for mindre skoler, dsv. skoler under 150 elever i landsbysamfund under 900 personer.
Til hr. Frank Dahlgaard vil jeg sige: Grunden til, at Venstre ikke kan støtte det her, er faktisk, at vi mener, at det er mere end bare regeringen, der skal komme med de her forslag til, hvad der skal gøres.
Fra Venstres side vil vi gerne have en finger med i spillet, og det har vi i folkeskoleforligskredsen.
Derfor lægger vi vores indsats dér frem for at stemme for hr. Dahlgaards forslag.
Frank Jensen (S), 2001-03-28:
Altså jeg tror, hr. Thulesen Dahl kan tale med sit gruppemedlem, der sidder bag ved, gruppeformanden fra Dansk Folkeparti, og få hele argumentationskæden, som hr. Skaarup fremførte på Dansk Folkepartis vegne, for, at man ikke skulle have de her tilstande, hvor det bliver gjort til underholdning.
Det var jo det helt bærende i Dansk Folkepartis holdning i 1998 til det lovforslag, jeg havde fremsat på regeringens vegne.
Vi skal altså ikke gøre det til underholdning, og jeg mener, at det ligger bedst i hænderne på domstolene og dommerne at sætte de konkrete grænser for, hvornår det kan være tilladeligt.
Vi har altså fastlagt ved den lov, som Dansk Folkeparti stemte for i 1998, i loven og i lovens bemærkninger, hvor det som udgangspunkt er forbudt, men hvor det med dommerens tilladelse kan gives, og der er der så angivet i bemærkningerne, hvornår det så kan gives.
Jeg har, siden loven trådte i kraft, set ganske mange videregivelser, både fastbilledoptagelser og også filmbilleder videregivet både fra Højesteret og fra landsretterne og også byretten, og jeg mener, at domstolene administrerer loven på det her felt ganske godt og helt i overensstemmelse både med hr. Peter Skaarups holdning og også det, der var genstand for regeringens holdning i den lovgivning, vi fremsatte i 1998.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2001-03-28:
Godt, så er det på plads, så kan vi vel komme frem til nu at få nogle svar fra justitsministeren, det er sådan set det, vi er her for.
Og det, jeg spurgte helt kontant om for at få et meget konkret svar fra justitsministeren, var: Hvordan behøver det medføre amerikanske tilstande, at de professionelle parter, der er i en retssag, bliver filmet? Jeg er helt med på, at de amerikanske tilstande - når vi nu bruger den betegnelse - indfinder sig, når man filmer vidneafhøring, når man filmer afhøring af tiltalte, men når man har sin procedure som professionel aktør, nemlig som advokat i en retssag, hvorfor behøver det så at medføre amerikanske tilstande?
Det er dét, justitsministeren ikke har forklaret Folketinget endnu, og det er det, der kunne være interessant at få ministerens holdning til i lyset af en diskussion om, hvor grænsen skal gå for netop at undgå de amerikanske tilstande, som vi jo siger, vi er enige om.
Peter Skaarup (DF), 2001-03-28:
Det er sjældent, at vi fra ministeren får så positive tilkendegivelser omkring de ordførertaler, som vi holder i Dansk Folkeparti.
Det er da glædeligt.
Men jeg synes bare, for at de ting skal være helt på plads, at så var det, der blev sagt i ordførertalen i sin tid, jo, at der skulle være nogle grænser, og det mener vi i Dansk Folkeparti fortsat, der skal være.
Men vi mener også, at når vi kigger på den periode, hvor lovgivningen har fungeret, så har dommerne været meget karrige med at åbne for, at f.eks. afsigelse af dom kunne blive filmet. Vi kan ikke se nogen problemer i, at selve domsafsigelsen, altså når vidneførelse og det hele er tilendebragt, bliver filmet.
Det er det, vi kan se på baggrund af de år, der nu er gået, siden forslaget og lovgivningen er kommet på plads.
Jeg vil godt afslutningsvis spørge, om ministeren slet ikke kunne forestille sig en situation, når det gælder offentliggørelsen af kendelser, hvor pressen får lov til nu at få kendelserne fra byretterne, og hvor vi på det her område kunne se en ny holdning fra ministeren på sigt 1 år frem eller 2.
Frank Jensen (S), 2001-03-28:
Jeg vil bare gentage, at jeg helt og fuldt støtter den holdning, som Dansk Folkeparti havde i 1998 og lagde til grund for sit indlæg dengang, og det var jo, at vi ikke skal have amerikanske tilstande.
Den journalist, der arbejder for Danmarks Radio eller en anden tv-station, kan overvære retssagen fuldt og helt og gengive den over for sine seere ved at skabe en retsreportage, der baserer sig på journalistens videregivelse af det, der er foregået.
Vi har offentlighed i retsplejen, som består i, at borgere kan komme ind fra gaden og overvære en sag ved domstolene, både en straffesag og en civilsag, medmindre der er lukkede døre efter de bestemmelser, der er i lovgivningen for det.
Jeg vil ikke citere hr. Skaarups tale fra 1998 igen.
Det er måske, fordi der i øjeblikket kan være en vis mediemæssig interesse for ordførere, der vil please de elektroniske mediers ønsker om at kunne sende med snurrende kameraer fra retssalene, i at gøre det.
Jeg tror, det er en kortvarig glæde, Dansk Folkeparti vil have ved at gå efter sådan et letkøbt argument.
Jeg synes, man skal stå fast på det standpunkt i Dansk Folkeparti, man havde i 1998.
Det var det afbalancerede
, det var det rigtige.
Det var det, der skabte retssikkerhed, i forhold til at vi ikke kommer i den tilstand, som hr. Skaarup
så kraftigt advarer imod, og som jeg er helt enig i.
Sandy Brinck (S), 2001-03-28:
Jeg synes, det er lidt pudsigt.
For mig er denne her del af diskussionen ikke et spørgsmål om at ligestille nogle journalister, som i øvrigt har lige adgang.
Jeg forstår ikke argumentationen, når hr. Peter Skaarup siger, at befolkningen har krav på en bedre forklaring.
Kan ministeren følge den logik, som bærer argumentationen, nemlig at når medierne skaber myter om konkrete sager eller personer eller ikke giver befolkningen bedre forklaring, så skulle løsningen være at give medierne yderligere adgang?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2001-03-28:
Jeg vil gerne spørge justitsministeren helt konkret, hvad justitsministeren har imod, at der er et såkaldt snurrende kamera, som er den betegnelse, justitsministeren bruger, når en advokat procederer en sag.
Altså hvad er det bekymrende ved det?
Eller når en dommer oplæser en domsafsigelse?
Vi er helt på det rene med, det kan vi sagtens stå og bekræfte hinanden i, at vi er enige om, at man hvad angår vidneførelse og når tiltalte skal afhøres osv. er ude i noget andet.
Men helt principielt går der jo et skel mellem det og så det, at en dommer afsiger en kendelse, eller når en advokat står og procederer.
Det er fuldt professionelle aktører, som har et professionelt hverv at varetage på vegne af henholdsvis det officielle Danmark som dommere og på vegne af klienten.
Hvad er problemet ved, at tv kan få adgang til den del,
lige så vel som den skrevne presse kan sidde og tage sine notater af, hvad advokaten procederer, og så gengive det i pressen dagen efter?
Peter Skaarup (DF), 2001-03-28:
Det betyder jo ikke, at vi bør gå i stå.
Vi kan se, at siden lovgivningen blev vedtaget her i Folketinget, har dommerne været meget, meget karrige med at give tilladelse til, at der kunne filmes fra retssalene.
Når man så tænker på, at den skrevne presse som sagt har og hele tiden har haft fuld adgang til at følge møderne, så er der måske en skævvridning, som vi skal se på.
Der er det så, at mit spørgsmål til ministeren går på, om ministeren mener, at dommerne i alle tilfælde har varetaget den lovgivning helt korrekt, eller om man måske kunne forestille sig, at man på et tidspunkt sagde til dommerne: Her kan I godt være mere liberale, her kan I godt være mere åbne, også af hensyn til at den omkringliggende verden får en bedre forklaring på, hvorfor domme kommer til at være, som de er.
Der er en høj grad af skepsis, en begyndende skepsis, det er helt klart, ude i befolkningen med hensyn til nogle af de domme, vi har set, og der kunne det være befordrende for befolkningens retsfølelse, at de får et større indblik i, hvad der foregår.
Frank Jensen (S), 2001-03-28:
Man kunne foretage så mange ting.
Jeg mener, det ligger bedst i, at vi ikke laver nogle snævre lovrammer for det.
Altså som udgangspunkt er det forbudt at filme med snurrende kameraer fra retssale, og det mener jeg er rigtigt. Til gengæld har vi så også med de bemærkninger, vi har gjort til loven, som vi lavede i 1998, og som trådte i kraft i 1999, givet mulighed for, at domstolene altså ikke laver en glidebane, hvor vi går over i amerikanske tilstande, hvilket vi jo er enige om vi ikke skal vil.
Vi skal ikke have noget O.J. Simpson-forløb i en dansk retssal.
Men hvor der er tale om personer i offentlig tjeneste, er der altså videre rammer for at kunne lave billedreportage fra retslokalet, hvilket jeg mener er rigtigt.
Jeg mener til gengæld også, som hr. Skaarup lægger til grund, at når vi taler om egentlige straffesager mod personer, hvor der er vidneforklaringer osv., skal vi være meget, meget tilbageholdende, og her skal det absolutte udgangspunkt være forbudet.
Så jeg tror ikke, hr. Skaarup og jeg ser så forskelligt på det, medmindre hr. Skaarup totalt er vendt på en tallerken siden sin ordførertale i 1998.
Jeg støtter den tale, jeg synes, det var en god, velafbalanceret tale, ligesom loven også var det.
Peter Skaarup (DF), 2001-03-28:
Jeg rejser ikke det her spørgsmål for at sige, at der ikke skal være nogen grænser for, hvad der foregår i tv-studierne i forbindelse med, hvad der foregår i retssalene.
Jeg er enig i, at det ikke er sådan, at vidneforklaringer, som kan være følsomme for den enkelte, skal fremgå 100 pct. i tv, eller at det skal være muligt at klippe i sådanne vidneforklaringer.
Overhovedet ikke.
Men jeg mener, der er dele i retssagerne, som kunne være anvendelige for en dækning også af den elektroniske presse, og der mener jeg, at f.eks. domsafsigelsen er relevant.
Det er rigtigt nok, at den kan man så se i nogle tilfælde, vi har set den i forbindelse med Tradssagen, vi har set den i forbindelse med Lundinsagen, men der kunne være andre tilfælde, hvor domsafsigelsen kunne være interessant for pressen at filme, og der er det i dag kun muligt, hvis dommeren giver tilladelse til det.
Jeg vil også godt spørge ministeren, om ikke selve proceduren fra advokaternes side var en overvejelse værd.
Igen: Lad os holde fast i, at vidneforklaringer ikke skal filmes af tv.
Frank Jensen (S), 2001-03-28:
Jeg er jo ikke en bedre spåmand end fru Sandy Brinck eller hr. Peter Skaarup om det her forhold.
Jeg vil bare sige, at jeg mener, at den lovgivning, vi har lavet her, og de hensyn, vi her tager, har en fornuftig balance.
Jeg vil gerne benytte lejligheden til at citere fra debatten, vi havde, som også hr. Skaarup henviser til, den 19. november 1998 om det lovforslag, jeg fremsatte om at forbedre pressens forhold i samspil med domstolene.
Jeg citerer fra spalte 1337: »Selvfølgelig vil vi også have lov til at advare imod det, som andre ordførere har kaldt amerikanske tilstande, hvor det gøres til underholdning, at man fra den ene dag til den anden kan følge den ene retssag, der afløses af den anden - mere og mere alvorligt og mere og mere sindsoprivende for befolkningen.
De ord kan jeg fuldt og helt tilslutte mig, og jeg håber
spørgeren føler genkendelsens glæde, for det er et citat af hr. Peter Skaarup.
Sandy Brinck (S), 2001-03-28:
Jeg er ikke helt sikker på, at det står klart, at medierne faktisk har adgang til retssalene, bortset fra tv-mediet.
Derfor kunne jeg godt tænke mig at spørge ministeren, om ministeren tror, at hvis tv-medierne havde den fulde adgang, ville de sende hele sagsforløbet eller proceduren.
Eller ville de klippe og dermed fortolke, akkurat som de gør i dag?
Peter Skaarup (DF), 2001-03-28:
Jeg er enig i, at vi ret for nylig har diskuteret de her ting i Folketinget, og at der også er en ny lovgivning, der regulerer det, men jeg har også godt bemærket, og det er vi i Dansk Folkeparti enige i, at ministeren allerede nu vil arbejde hen i en anden retning med hensyn til offentliggørelsen af domsudskrifter.
Det er fornuftigt, men det betyder også, at vi åbner for en diskussion af, om det er den rigtige måde, vi har strikket lovgivningen sammen på, og jeg vil da godt spørge, om ikke det kan føre til eftertanke hos ministeren, at vi har en række dagbladsjournalister, altså den skrevne presse, der har fuld adgang til retssagerne.
Vi har tegnere, der også tegner fra retssalene, så der er måske tale om diskrimination, når der er tv-selskaber, der ikke har adgang til at filme.
Det er ikke sådan, at jeg mener, vi skal hen i en O.J. Simpson-sag, hvor tv har adgang til det hele, adgang til vidner og og måske til tiltalte, der er i vidneskranken, men man kunne godt forestille sig, at man kunne gøre det lidt mere liberalt, sådan at pressen i sit arbejde havde en bedre indgang til, hvad der foregik.
Der vil jeg så godt spørge ministeren, om det ikke gør indtryk på ministeren, at f.eks. Danmarks Radios nyhedsdirektør, Lisbeth Knudsen, har udtalt, at hun mener, befolkningen skal gives mulighed for at se med egne øjne og høre med egne ører, hvad der foregår.
Det gjorde jo ikke noget, hvis vi som danskere lærte vores retssystem bedre at kende end det amerikanske.
Frank Jensen (S), 2001-03-28:
Jeg fik så sent som i 1999 med et meget stort, bredt flertal Folketingets tilslutning til at gennemføre en reform af retsplejelovens regler om pressens muligheder for at følge og omtale retssager.
Ved lovændringerne blev pressens muligheder væsentligt forbedrede på en række områder, bl.a. ved en udvidet adgang
til aktindsigt.
I reformen indgik også en regulering af pressens muligheder for at filme fra retssager.
Her blev reglerne udformet således, og det er retsplejelovens § 32, at dommeren undtagelsesvis kan tillade, at der optages billeder fra retssalen.
Billedoptagelser er altså som udgangspunkt forbudt og kræver dommerens tilladelse i hvert enkelt tilfælde.
I bemærkningerne til det pågældende lovforslag er det nøje beskrevet, efter hvilke retningslinjer denne bestemmelse bør administreres.
Det er jo forudsat, at tilladelser til at filme i straffesager kun bør gives i helt særlige og meget omtalte sager, navnlig mod personer, der er tiltalt for forhold begået i offentlig tjeneste.
Der kan i intet tilfælde gives tilladelse til at filme tiltaltes eller vidners forklaringer.
Der kan alene gives tilladelse til før domsforhandlingen og under domsafsigelsen at filme de juridiske dommere, eventuelt anklageren og forsvareren.
Det er ikke udelukket at give tilladelse til også at filme den tiltalte under domsafsigelsen, hvis den pågældende selv er indforstået hermed.
Disse snævre rammer for filmoptagelser i retten er fastlagt ud fra et overordnet hensyn til de personer, der er involveret i straffesager, og til en god og forsvarlig afvikling af domsforhandlingerne.
Jeg mener, at det er nogle fornuftige rammer, der er lagt.
Hensynet til at sikre størst mulig offentlighed om vores domstole gør det efter min mening ikke nødvendigt at lade straffesager afvikle for snurrende kamera.
Jeg tror, de fleste husker de amerikanske tv-stationers dækning af O.J. Simpson-sagen for nogle år siden, og jeg tror, de fleste er enige om, at den type retssals-tv ikke er noget at ønske sig. Med den retstilstand, som Folketinget vedtog 1999, har vi sikret, at der ikke vil kunne ske en glidning hen imod
sådanne amerikanske tilstande i danske retssale.
Det, jeg har sagt, betyder naturligvis ikke, at jeg betragter de gældende regler som hellige, men her og nu ser jeg intet behov for at ændre reglerne.
Peter Skaarup (DF), 2001-03-28:
Spørgsmålet er jo stillet, fordi det i stigende grad bliver aktuelt, efter at det er blevet gjort muligt at filme domsafsigelser, at filme andre dele af processerne i retssalene.
Spørgsmålet til justitsministeren går så på, om justitsministeren er enig i, at man skal overveje i højere grad at gøre det muligt for befolkningen at følge med i, hvad der foregår i retssalene.
Vi ser jo ofte, at der er domstolsafgørelser, som befolkningen mildest talt ikke føler virker særlig retfærdige.
Det kunne være, at der var gode grunde til, at afgørelserne faldt ud, som de gjorde, men den baggrund har mange ikke, fordi de ikke har kunnet følge domsafsigelser og andre ting, der foregår i retssalene, 100 pct. Derfor vil jeg spørge justitsministeren, om justitsministeren vil ændre muligheden for at filme fra retssager i en lidt mere liberal retning
, så der i højere grad bliver mulighed for befolkningen til at følge med i, hvad der foregår.
»Er ministeren enig i, at det i højere grad skal være muligt for eksempelvis Danmarks Radio og TV 2 at kunne filme fra retssager for at give et mere retvisende billede af, hvad der foregår i en retssag?«
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2001-03-28:
»Vil ministeren redegøre for reglerne for flagning ved Danmarks landegrænser, herunder om der er indgået aftale med Sønderjyllands Amt om fortsat flagning ved grænsen mellem Danmark og Tyskland efter Schengens ikrafttrædelse den 25. marts 2001?«
Jeg vil godt sige til justitsministeren, at jeg synes, det er utroligt, at det er nødvendigt for et folketingsmedlem for at få et svar fra justitsministeren på et konkret spørgsmål at trække ministeren herned i salen.
Jeg har for en del uger siden stillet et skriftligt spørgsmål med stort set det indhold, der er i det spørgsmål til mundtlig besvarelse her - der er så også en anden vinkel videre på det skriftlige spørgsmål til mundtlig besvarelse i dag - men det har jeg gjort i lyset af, at jeg ikke fik svar på det spørgsmål, jeg tidligere stillede.
Jeg blev så lovet svar af ministeriet i sidste uge.
Og det rejser selvfølgelig nogle nye spørgsmål, som jeg så vil benytte lejligheden til at få afklaret, men det er bare et godt eksempel på, hvorfor man somme tider har flere spørgsmål, end man egentlig behøvede at have, hvis ministerierne tog sig sammen til at svare på de spørgsmål, der skriftligt blev stillet inden for de tidsgrænser, der er fastsat, og som ministeriet selv lover spørgeren.
Frank Jensen (S), 2001-03-28:
Vi overholder de svarfrister, vi har, og kan vi ikke give et umiddelbart svar, så får man et foreløbigt svar, og det har hr. Thulesen Dahl også fået i dette tilfælde. Hvis der er tale om overskridelse af frister, hvilket jeg ikke tror, der er, så skal man sige det her i Folketingssalen.
Det er uacceptabelt, og jeg finder mig ikke i at blive udsat for kritik, heller ikke hvis der ikke er tale om fristoverskridelser.
Det skal vi lige have på plads.
Så vil jeg sige til det materielle indhold i spørgsmålet, som vi jo altså både har fået skriftligt og mundtligt - og nu har vi så på fredag et beslutningsforslag
Det er fremgået af medierne.
Allerede i slutningen af februar måned fik jeg en henvendelse fra amtsborgmesteren i Sønderjyllands Amt, hvori amtsborgmesteren meget venligt tilbød at medvirke til en praktisk løsning omkring flagningen ved grænsen.
På baggrund af den henvendelse bad jeg politimestrene i Tønder og Gråsten om sammen med amtet at finde en praktisk løsning, der sikrer, at der fortsat kan blive flaget ved landegrænsen.
Den løsning, som politimestrene sammen med amtet har fundet frem til, går ud på, at amtet står for flagning ved de tidligere grænseovergangssteder i Kruså, i Pebersmark, i Møllehus, i Rudbøl.
Hertil kommer, at amtet også vil stå for flagningen i Havneby og på Rømø.
Politiet vil stå for flagningen ved de tidligere grænseovergangssteder ved motorvejen i Frøslev og på Oksevej i Padborg, indtil grænsepolitiet i løbet af sommeren flytter til nye lokaler i Padborg.
Herefter vil amtet også overtage flagningen ved disse to grænseovergange. Så ja, der er fundet en ordning sammen med amtet om, at der fortsat skal flages ved den dansk-tyske landegrænse. For så vidt angår reglerne om flagning ved Danmarks landegrænse kan jeg oplyse, at der ikke findes noget samlet retsforskrift på flagområdet.
Retstilstanden hviler i vidt omfang på kongelige resolutioner fra enevældens tid, en række administrative enkeltafgørelser og sædvaner.
Der findes da heller ingen specielle regler for flagning ved Danmarks grænser, men der er tradition for, at man flager ved landegrænsen i Sønderjylland, og det er en tradition, som vi med den aftalte ordning sikrer fortsat holdes i hævd.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2001-03-28:
Nej, hr. justitsminister.
Det, der er uacceptabelt, er, at Justitsministeriet ikke svarer på de spørgsmål, der bliver sendt skriftligt, og at man så lovede, at der kom et skriftligt svar i sidste uge, som ikke dukkede op, hvorefter jeg så fredag før kl. 12, som er fristen for at indlevere spørgsmål til mundtlig besvarelse her i dag, indleverer spørgsmålet til mundtlig besvarelse, hvorefter jeg så her i dag til middag får det svar, som jeg skulle have haft i sidste uge. Det er proceduren i denne her sag, og det er det, der er uacceptabelt. Så siger ministeren nu som svar - og hvis det er en fortalelse, må man vel trække det i sig igen fra ministeriets side - at Dansk Folkeparti jo har kunnet gøre sig bekendt med de her spørgsmål.
Det er jo fremgået af medierne.
Det siger
ministeren sådan lidt hånligt i sammenhæng med, at vi har stillet beslutningsforslag og skriftlige spørgsmål om denne her sag.
Jamen hvis svarene er fremgået af medierne, hvorfor har ministeriet så ikke kunnet fremskaffe svaret til mig tidligere?
Hvorfor skulle jeg så vente på svaret til i dag?
Det er sagen i en nøddeskal omkring det her spørgsmål.
Det bør justitsministeren også erkende og så beklage
Så har jeg et tillægsspørgsmål til det svar, ministeren giver.
Det er nemlig: Hvilke grænseovergange vil være eksisterende nu, som modtager de folk, der kommer sydfra og kører ind i Danmark, efter at Danmark har tiltrådt Schengensamarbejdet, hvor der ikke fremover sker flagning med Dannebrog?
Der er grænseovergange, der jo ikke er omfattet.
Vil Justitsministeriet ikke redegøre for, hvilke grænseovergange det er, og hvorfor der ikke bliver flaget ved de grænseovergange?
Jette Gottlieb (EL), 2001-03-28:
Jeg værdsætter meget, at ministeren oplæser hele regelgrundlaget, for dér fremgår det jo også meget tydeligt, at det skal sikres, at det er arbejdsopgaver, som ikke ellers ville blive udført som normalt lønnet arbejde, og uanset hvordan man vender og drejer det, så tror jeg nok, at man må sige, at udlån af personer til konkrete pakkeopgaver i private firmaer ikke henhører under den kategori.
Samtidig vil jeg også kommentere, at når Farum Kommune har som princip, at man vil sikre beskæftigelse inden for, var det 48 timer efter henvendelse, så fremgår det jo meget tydeligt, at det ikke er beskæftigelse som lønarbejde, men beskæftigelse med ikkearbejde, der er tale om, når man tilknyttes Produktionshuset. Men jeg vil gerne høre, om ministeren opfatter den metode som ansvarlig i forhold til aktiveringsreglerne, når han nu selv har oplæst regelsættet så grundigt.