Elisabeth Geday (RV), 2005-05-10:
Det er efterhånden sagt nogle gange fra talerstolen her i dag, at ansættelse med løntilskud er en af de mest effektive måder at få ledige tilbage i et almindeligt job på.
Det viser tallene, det er indiskutabelt.
I forliget »Flere i arbejde«, som Det Radikale Venstre jo også er en del af, er beskæftigelse med løntilskud et af de arbejdsmarkedspolitiske instrumenter, der kan spilles på, når AF eller kommunerne skal arbejde for at få en ledig tilbage i beskæftigelse.
Men jeg synes, det er vigtigt at få fastslået her i salen, at det altså kun er et af de instrumenter, som bliver nævnt.
I forligsteksten er der lagt adskillige regler ind, der skal forhindre, at løntilskudsjob giver unfair konkurrence for virksomheder eller/og sender folk i almindelige job ud i ledighed.
I de mest absurde tilfælde har jeg hørt om mennesker, som mister deres job den ene dag og sendes ud i ledighed for kort tid efter at blive ansat i aktivering med løntilskud på den samme virksomhed i et fuldstændig tilsvarende jobindhold.
Det er et af de eksempler, som også hr. Eigil Andersen har nævnt tidligere i dag.
Men til gengæld er det blevet ganske almindeligt, at når en pedel går på pension eller en pædagogmedhjælper har fået nyt job, så besættes hans eller hendes job i mange tilfælde med en eller flere personer med løntilskud.
På den måde bliver helt almindelige job konverteret til løntilskudsjob, og lad mig bare slå fuldstændig fast: Det var ikke det, vi havde i tankerne, da vi gik ind i forliget.
Jeg er fortsat overbevist om, at »Flere i arbejde« giver staten og kommunerne de rigtige instrumenter i beskæftigelsesindsatsen.
Men jeg er også overbevist om, at de ikke bliver brugt i overensstemmelse med forligsteksten.
Der sker både fortrængning og konkurrenceforvridning.
Jeg må konstatere, at regeringen vil have sin egen undersøgelse, før den handler ud fra de historier, vi har hørt om, en undersøgelse, der både skal finde ud af, om der sker fortrængning – hvilket jeg som sagt ikke er i tvivl om – og også en undersøgelse, som skal undersøge forholdet mellem løntilskudsjob og almindelige, ordinære job.
Jeg er meget optaget af, at de undersøgelser nu også bliver andet end politisk bestillingsarbejde.
Som repræsentant for et af forligspartierne ville jeg meget gerne komme lidt tættere på de undersøgelser for at sikre mig, at vi nu rent faktisk også får undersøgt det rigtige.
Når man så ser på, hvem der egentlig bærer skylden for de fejl, der bliver begået, så har jeg jo selv været inde på tidligere i dag, at jeg er helt overbevist om, at de her meget håndfaste måltal, som beskæftigelsesministeren melder ud til AF og kommunerne, er med til at lægge et pres på institutionerne for netop at skaffe lige præcis det antal løntilskudsjob, de bliver belønnet for.
Jeg er heller ikke i tvivl om, at kommunernes dårlige økonomi, som de jo kan takke skattestoppet for, er med til, at kommunerne selvfølgelig tænker kreativt for at opretholde det serviceniveau, som de havde før skattestoppet.
Endelig er jeg heller ikke desværre i tvivl om, at der også sker en lemfældig administration, hvilket statsrevisorernes beretning jo altså tydeligt demonstrerer.
Men når alt det her er sagt, er der jo ingen tvivl om, at instrumentet løntilskud er det rigtige i beskæftigelsesindsatsen.
Problemet er, at det skal spille sammen med de to andre, nemlig begreberne opkvalificering og uddannelse, og at det tilsammen skal udgøre en harmonisk og en effektiv indsats for at få folk i beskæftigelse.
Og jeg vil gerne medvirke til, at der bliver strammet op i den sammenhæng.