Kim Behnke (UP), 2001-05-17:
Jeg vil starte med at sige, at jeg er sådan set ked af, at vi er nødsaget til at ulejlige Folketinget med denne sag én gang til.
De sidste to ord, »denne samling«, var måske lovlig optimistiske, når brevet var skrevet den 30. august, for det eneste møde i Folketinget, der var tilbage i den samling, var førstebehandlingen af finansloven for 2001.
Men de fleste af os i Skatteudvalget, der læste det bilag, vidste jo godt, at det, det drejede sig om, var, at der var et lovforslag undervejs.
Glæden blev derfor stor og bekræftet, da vi i statsministerens åbningsredegørelse, den skriftlige del fra den 3. oktober 2000 på side 23 nederst, ser, at der kommer et sådant forslag.
Det eneste, vi sådan set manglede, var at se forslaget fra den nye ministers hånd.
Men i stedet for at få et forslag, får vi i stedet for et brev fra ministeren dateret den 16. marts i år, hvor ministeren skriver, at han desværre ikke kan nå at fremsætte forslaget i indeværende samling, men at det nu skal formuleres og til høring i maj måned, og så vil det komme i næste samling.
Det, der var problemet, var ikke, at sagen endnu en gang blev udskudt næsten et helt år.
Næh, det, der var problemet, var, at det gik op for os i udvalget, at ministeren sådan set overhovedet ikke havde tænkt sig at leve op hverken til det, ministerens forgænger havde lovet udvalget, eller det, statsministeren havde fremsat i sin skriftlige redegørelse.
Ministeren havde nemlig, som vi fik indsigt i under et samråd i udvalget den 28. marts i år, kun tænkt sig at vælge det, som i rapporten tilbage fra april år 2000 kaldes modul 2, nemlig at vurderingsmyndigheden overgår til Statens Bilinspektion.
Det er også godt, men det er bare ikke godt nok.
For det, der jo ligger i anbefalingerne fra embedsmandsudvalget, er jo, at man også indfører modul 1, nemlig den bindende forhåndsvurdering.
For der skrives i rapporten på side 3: »En gennemførelse af modul 1 sammen med modul 2 vil betyde, at selve afgiftsekspeditionen af køretøjer på told- og skatteregionerne kan foregå som en ren papirekspedition. Regionernes opgave bliver ud over opkrævning af afgift især en sammenholdelse af anmeldelsespapirer med data fra bindende forhåndsvurdering og med data fra synet ved bilinspektionen.« Der er ingen forbehold, og så er det i øvrigt grundigt beskrevet på de næste 30 sider, hvordan det skal kunne lade sig gøre.
Så går ministeren i dag herop og siger: Jamen det går
ikke, for der er problemer med retssikkerhed osv.
Nej, det er der ikke.
For hvis der var nogen problemer, så havde embedsmændene beskrevet dem i den 30-siders-rapport fra april sidste år. Og det, det handler om, er faktisk retssikkerhed, men det er ikke den retssikkerhed, som ministeren nu anfægter.
Det er den retssikkerhed, der består i, at en borger får en idé og forelsker sig i et køretøj i det store udland - det kan være en motorcykel, det kan være en bil - og ønsker at hjemtage køretøjet til Danmark.
Men i det øjeblik vedkommende træffer den beslutning, kan den blive skæbnesvanger. For med hensyn til det køretøj, der bliver bragt til Danmark, og som vedkommende bruger fem vintre på at bringe i en nogenlunde kørbar stand, i hvert fald i en stand, så det kan indregistreres, aner vedkommende i dag ikke, hvad den endelige afgiftsberegning bliver.
Der er selvfølgelig forskel, og ministeren nævnte muligheden for, at man var en tur i Tyskland og forelskede sig i en gammel BMW, en Mercedes, en Audi eller noget lignende.
De, der gør det, har langt større mulighed for at vide, at de er på sikker grund, for antallet af BMW'er,
antallet af Mercedes'er og antallet af Audi'er i handel er tilstrækkelig stort til, at man nogenlunde ved, hvor man handler rent prismæssigt. Men de, der er en tur i USA, en tur i Canada eller andre steder og finder ældre biler, der er meget lidt handel med i Danmark, risikerer, når de så endelig skal have bilen anmeldt til registrering, at den afgift, der bliver betalt, er af en sådan størrelse, at vedkommende fortryder.
Vedkommende erkender simpelt hen, at så mange penge ville man ikke have brugt på en gammel bil.
Så ville man måske hellere have gået hen og købt en ny bil og slet ikke haft besværet med at sætte den gamle bil i stand.
Jeg nævner så i den her forbindelse slet ikke det, som jeg simpelt hen synes er for meget, og det står ikke i bemærkningerne, så jeg skal heller ikke tage de øvrige medforslagsstillere til indtægt for det, nemlig at man, fordi man i Danmark pudser, lakerer og sætter bilen i stand, så kommer til at betale 180 pct. afgift af ens eget arbejde.
For det bilvrag, der stod der, da man åbnede containeren på havnen i Esbjerg, var jo ingenting værd.
Men fordi man selv har arbejdet vinter efter vinter på at sætte bilen i stand, skal man betale 180 pct. i registreringsafgift af sin egen arbejdsindsats.
Det synes jeg i sig selv næsten er et ubegribeligt paradoks i vores behandling af afgifter.
Men tilbage til det principielle: Det principielle er, at ministeren ikke agter at gennemføre den bindende forhåndsvurdering, som ministerens forgænger havde lovet, som statsministeren havde sat i udsigt, og som embedsmandsrapporten har anbefalet.
Nu skal jeg ikke citere ministeren fra et lukket samråd
Næh, jeg kan godt komme i tanker om mange skatteforslag, hvor der bestemt ikke ligger entydige indstillinger fra branchen, men hvor den ene branche efter den anden nærmest siger nej tak, men det afholder jo ikke regeringen fra at gennemføre afgifts- og skatteforhøjelser alligevel. Men jeg synes, det er problematisk, hvis ministeren vælger at benytte en part som f.eks. bilimportørerne.
De, der importerer de nye biler, har jo egoistiske økonomiske interesser i, at folk går ned og køber en ny bil og ikke finder en gammel Mercedes.
Det, der har været som det gennemgående i høringssvarene, er, at FDM og andre er bekymrede for, at det prisbånd, der bliver meldt ud, bliver for højt, altså at det ligger så højt, at folk egentlig kommer til at betale for meget.
Embedsmændene behandler også det spørgsmål i rapporten.
Og det, embedsmændene konkluderer, er, at de godt kunne være bekymrede for, at man kom til at ligge i den nederste halvdel af prisbåndet, altså at der i gennemsnit er for lave priser.
Det er derfor, vi konkluderer i bemærkningerne, at den eneste løsning, der er på det, jo selvfølgelig er, at vi kommer til at ligge midt i prisbåndet.
Jeg ved godt, at regeringen ikke har en heldig hånd med hensyn til at få edb-systemer til at virke, men moderne edb-teknologi og et simpelt edb-system, der registrerer de her priser, bør jo gøre, at vi over tid kommer til at ligge midt i prisbåndet.
For jeg er enig med FDM i, at det vil være urimeligt, hvis vi ligger for højt, og jeg er også enig med embedsmændene i, at det vil være unfair, hvis vi kommer til at ligge for lavt.
Så vi skal ligge midt i prisbåndet.
Det er naturligvis muligt, når man indhenter oplysninger fra fagblade og fra, hvad der handles af biler i andre lande.
Sverige har f.eks. meget større handel med brugte amerikanske biler, end vi har i Danmark, fordi folk i Danmark simpelt hen ikke tør begive sig ud i det her.
Derfor er forslaget fremsat, ikke for at genere Folketinget, ikke for at tage Folketingets tid unødigt, men simpelt hen, fordi vi er en kreds på 89 mandater, der sad med åben mund og undrede os, da den nuværende skatteminister løb fra alle disse fornuftige tilsagn og lige pludselig ikke ville være med længere.
Så opgaven går nu ud på at lægge yderligere pres på ministeren og på regeringen, sådan at vi hurtigt får det her gennemført, eller alternativt at der hurtigt kommer et folketingsvalg og så en ny, forhåbentlig borgerlig regering, som kan gennemføre det her.
For det er kun rimeligt og retfærdigt, at det her hurtigst muligt bliver gennemført i Danmark.