Ove Hygum (S), 2000-04-14:
Så oprandt tidspunktet, hvor jeg får lejlighed til at sige et par ord om reformen og reflektere lidt over dagens debat.
Jeg vil starte med at takke for mange positive indlæg om denne reform.
Jeg ville egentlig også gerne have haft lejlighed til at bruge lidt tid på at takke Venstres og De Konservatives ordførere for deres vurdering af substansen i VEU-reformen, men det bliver jo et meget, meget lille afsnit, for Venstres og De Konservatives ordførere har så godt som udelukkende hængt sig fast i spørgsmålet om supplerende finansiering i forhold til statens bidrag. Venstres og De Konservatives ordførere har i dag lidt af et dacapo-syndrom, for de har til punkt og prikke genopført samtlige forestillinger, der var i de indledende forhandlinger om VEU-reformen i efteråret.
Der er ikke ét eneste argument, der blev brugt dengang, som ikke er blevet brugt i dag.
Til gengæld er der i dag ikke frembragt et eneste nyt argument imod finansieringskonstruktionen, ikke ét.
Og i forhold til spørgsmålet om finansiering, hvor nogle er bekymrede over, at der bliver tale om en kollektiv brugerbetaling, må jeg sige, at der altså er sammenhænge her i samfundet, hvor det er mest hensigtsmæssigt, at man løfter en sådan opgave kollektivt.
Jeg synes, den socialdemokratiske ordfører ved flere lejligheder har argumenteret fornuftigt for, at man er nødsaget til med den struktur, vi har på arbejdsmarkedet - store og små virksomheder, større eller mindre muligheder for at deltage lidt eller meget i efter- og videreuddannelsesaktiviteterne - at man har den kollektive brugerbetaling fra virksomhedernes side.
Jeg kom til at tænke
på, at det jo lidt er samme problemstilling, samme forhold, kan man sige, der gør sig gældende med den måde, vi finansierer gadebelysning på.
Af gode grunde er det jo ikke overladt til det hus, der ligger nærmest en bestemt gadelampe, at betale strømmen lige netop for den gadelampe.
Og så vil jeg i øvrigt sige til hr. Jens Vibjerg
: Jeg ærgrer mig egentlig lidt over en række af hr. Jens Vibjergs indlæg.
For det er sådan, at jeg inden debatten her i dag faktisk mente, at jeg havde forstået meningen med Venstres oplæg til en voksen- og efteruddannelsesreform, men efter adskillige indlæg fra hr. Jens Vibjergs side blev det mere og mere uklart for mig, hvad Venstre egentlig vil i dette spørgsmål som i så mange andre efterhånden. Formålet med reformen har fra begyndelsen været at skabe et mere velfungerende voksen- og efteruddannelsessystem, og de nøgleord, vi har lagt vægt på, har været samspil, forenkling og målretning af ressourcerne.
Og jeg synes faktisk - og det er der flere der har kvitteret for - at det er lykkedes at opfylde de tre målsætninger i de mange tiltag, der ligger i reformen. Ja, der ligger mange tiltag, og ja, det er rigtigt, som hr. Aage Frandsen var inde på, at vi heldigvis med den proces, der har været, har givet hinanden den fornødne tid til at gå i dybden med de forskellige problemstillinger.
Vi vil skabe et system med en klarere arbejdsdeling mellem forskellige skoler.
Og overordnet set
har reformen fastholdt idealet om livslang læring. Det skal ikke kun være i ungdomsårene, at vi uddanner os, men vi skal uddanne os gennem hele arbejdslivet.
Det er der jo tradition for i mange erhverv, men det kniber for de kortuddannede.
Der er en tendens til, at de, der har den korteste uddannelsesbaggrund, også er dem, der får den mindste efteruddannelse tilbudt.
Det har vi prøvet at kompensere for med reformen ved at opprioritere indsatsen for de kortuddannede, og det betyder, at der skal udvikles uddannelser til kortuddannede, og at godtgørelser og andre økonomiske støtteordninger rettes mod denne gruppe.
Det drejer sig om styrkelsen af indsatsen for regne- og læsesvage.
Det drejer sig om meritsystemet.
er styrkelsen af parternes rolle og muligheden for at få indflydelse på en langt mere dybtgående måde, end tilfældet er i dag.
Vi vil med hensyn til optimering af ressourcerne, som det hedder på dansk i dag, med de nye udbudsregler sikre, at der for at blive godkendt er den betingelse, at der skal være et vist aktivitetsniveau.
Sagt med andre ord: Brugeren udbyder ikke en godkendelse til at udbyde uddannelser, så falder retten til udbud bort.
Og den ændring skal sikre, at vi undgår de mange aflysninger, som vi tidligere har set.
Jeg får rigtig mange henvendelser fra borgere, der har tilmeldt sig en uddannelse, som senere er blevet aflyst.
Baggrunden har ofte været, at der ikke var tilmeldt nok deltagere.
Problemet var bare, at det samme problem ofte gjorde sig gældende på det nærmeste uddannelsessted, og det er ikke rimeligt, at to hold aflyses på grund af manglende tilmelding, når der rent faktisk er deltagere nok til et helt hold.
Derfor effektiviserer vi den her indsats.
Omkring parternes rolle ønsker vi, at indholdet i arbejdsmarkedsuddannelserne fremover kædes sammen med ansvaret for finansieringen.
Det skal ske ved, at vi etablerer et nyt partsorgan, ikke en fond, som hr. Knud Erik Kirkegaard bevidst kalder det ved gentagne lejligheder, men Arbejdsmarkedets UddannelsesFinansiering, der efterhånden har fået kælenavnet AUF-bestyrelsen i daglig tale, og som får en række opgaver, der, som navnet antyder, knytter sig til finansieringen af det samlede behov på området for den erhvervsrettede voksen- og efteruddannelse.
Opgaverne spænder fra opgørelse af de samlede udgifter til indstilling om puljer til eksempelvis uddannelsesplanlægning.
Jeg er sikker på, at vi ud over den indsats, vi allerede har set fra parternes side med hensyn til at foretage prioritering og udskilning af IDV-aktiviteter, som har fundet sted på baggrund af den lovvedtagelse, vi havde inden jul, vil se parterne løfte det ansvar og den kompetence på en overbevisende måde i AUF-bestyrelsen, som ikke er nogen fond, men som vel nærmere er en bestyrelse med et tilhørende regneark.
Enhedslistens ordfører, fru Jette Gottlieb, rejste spørgsmålet om afklaring på PGU-området, og jeg vil herfra gerne understrege, at det er vigtigt, at de spørgsmål, der udestår i den sammenhæng, bliver afklaret, således at tingene er bragt på plads, inden disse lovforslag træder i kraft.
Det foreliggende lovforslag om bestyrelse for Arbejdsmarkedets UddannelsesFinansiering og om efteruddannelsesudvalg indebærer, at staten årligt indskyder godt og vel 2,8 mia. kr. til finansiering af den erhvervsrettede voksen- og efteruddannelse.
Eventuelle udgifter herudover finansieres via arbejdsgiverbidrag.
Det lovforslag nødvendiggør, at der foretages en række ændringer i loven om Arbejdsmarkedsfonden, da Arbejdsmarkedsfonden efter gældende regler bl.a. finansierer de statslige udgifter til arbejdsmarkedsuddannelser og uddannelsesorlov.
Regeringen agter derfor at fremsætte et forslag til ændring af lov om en arbejdsmarkedsfond, der sikrer, at det alene er statens andel af finansieringen af den erhvervsrettede voksen- og efteruddannelse, der fremover finansieres gennem en arbejdsmarkedsfond.
Dermed undgår vi populært sagt, at man finansierer de samme udgifter to gange.
De udgifter, der evt. måtte blive finansieret af et arbejdsgiverbidrag, skal selvfølgelig ikke også finansieres gennem bidrag til en arbejdsmarkedsfond.
Forslaget til ændring af lov om en arbejdsmarkedsfond vil blive fremsat som et forslag til ændring af lovforslag om bestyrelsen for Arbejdsmarkedets UddannelsesFinansiering og om efteruddannelsesudvalg.
Jeg vil slutte med at takke den flerhed af partier, der har udtrykt sin støtte til pakken af lovforslag.
Jeg ser fortrøstningsfuldt frem til et godt samarbejde med Arbejdsmarkedsudvalget i forbindelse med udvalgsbehandlingen, og vi vil naturligvis være indstillede på at besvare eventuelle spørgsmål, der måtte være fra udvalgets side.