Birthe Rønn Hornbech (V), 1997-10-30:
Da det er første gang, jeg skal dyste med vor nye udlændingeminister, indenrigsministeren, vil jeg starte med at sige: Velkommen til debatten her i Folketinget.
Jeg vil godt - specielt også efter at jeg har hørt indlægget her i dag - starte med at sige, at der ikke er nogen lette løsninger.
Og vi vil, når vi i næste uge fremsætter vort eget forslag sammen med De Konservative, naturligvis afprøve, om det er meningen, at de meldinger, der er kommet i dagspressen i den senere tid og også fra statsministeren, skal være realiteter.
Her i dag vil jeg koncentrere mig om begrebet hjemsendelse af asylsøgere.
Jeg har ikke så meget begreb om de dér konti hos bistandsministeren.
Det, der er hovedproblemet, er, at når asylsøgere først er kommet til Danmark, hvad enten de er flygtninge, eller de ikke er flygtninge - det er selvfølgelig navnlig dem, der ikke er flygtninge, der er interesse om, fordi de skal hjem igen - er
Det lyder meget smukt, når indenrigsministeren siger: Selvfølgelig skal afviste asylsøgere udsendes, sådan skal det være.
Men sådan er det ikke i praksis, må jeg sige til ministeren.
Det er rigtigt nok, at det er politiets opgave, men politiet har ikke de redskaber, der skal til.
De stikker af, og de er der ikke.
Hvis ministeren går udsendelsesstatistikkerne igennem og får den rette forklaring på, hvordan de bliver til, vil indenrigsministeren konstatere, at det er meget få afviste asylsøgere, som overhovedet sendes ud.
Det, der er hovedproblemet i dansk udlændingepolitik, er, at asylsøgere, der kommer til Danmark, kan vi ikke eller kun meget vanskeligt blive af med, selv om de ikke kan erhverve flygtningestatus.
De forsvinder.
Politiet hæver spærrekortet efter et halvt år og siger, at så er de nok udrejst.
Så laver Indenrigsministeriet en statistik, der siger, at de er det, der hedder formodet udrejst - jeg kan ikke huske, om det hedder formodet udrejse, men det er netop kun formodet.
Vi aner ikke, om de er udrejst, og det problem vil jeg godt bede indenrigsministeren se meget på.
Det praktiske liv er helt anderledes end det, der fremgik af indenrigsministerens tale.
Det er noget, som vi i Venstre går meget op i.
Det er hovedproblemet
, fordi det sender et forkert signal til alverden om, at bare man kan komme ind i Danmark, er man sikret forsørgelse i lang tid. Så kan man forøge grænsebevogtningen, siger statsministeren, men det hjælper jo ikke et klap.
De fleste spontanasylsøgere, der kommer til Danmark, stiller på en politistation eller i Sandholmlejren og er faldet ned fra himlen og har ingen papirer og kan ikke huske, hvor de kommer fra, og derfor kan de ikke umiddelbart udvises.
Det er hovedproblemet.
Derfor er det så vigtigt, at vi nu får en politik om, at spontanasylsøgere ikke selv skal kunne sidde i Afrika og udvælge sig Danmark.
De skal vide, at de må vente og få deres sag behandlet i en lejr i nærområdet, og dermed er vi fremme ved spørgsmålet om anvendelsen af bistandsmidlerne.
Det er det, som vi ønsker i Venstre, idet jeg skal skynde mig at sige til ministeren for udviklingsbistand, at vi selvfølgelig ikke render fra de aftaler, der allerede er indgået generelt om bistandshjælpen.
Vi har indgået aftaler, og dem holder vi, men vi ønsker dem anvendt på en helt anden måde til gavn for en helt ny, mere retfærdig asylpolitik, hvor vi hjælper mange flere på stedet.