Svend Auken (S), 2002-11-12:
For nøjagtig 1 år siden, hvis nogen kan huske så langt tilbage, var der valgkamp i Danmark, og dengang var det største tal, der blev diskuteret for hele landets vedkommende, 1,5 mia. kr. til sygehusene.
Det var det allerstørste tal, der blev nævnt under den valgkamp, 1,5
mia. kr., et engangsbeløb til sygehusene.
Og efterfølgende kom disse 1,5 mia. kr. til at spille en kæmpe rolle.
Man kan faktisk sige, at det var en 1,5 milliarder kroner-valgkamp, vi havde for 1 år siden.
Det gik vi alle vældigt op i, og de nuværende regeringspartier udnyttede temaet meget dygtigt.
Nu er det for en mindre kommune et beløb, der er større end de 1,5 mia. kr.
For Hernings vedkommende taler man om 40.000 kr. pr. forbruger eller i alt 1,6 mia. kr. Omsat til NESA er det 20 mia. kr., vi taler om, og omsat til hele sektoren, alt efter om vi har NESA-loven eller vi ikke har NESA-loven, ja, der taler vi om 20, 30, 40, 50 mia. kr., altså et beløb, der er mange, mange gange større end det, hele sidste valg drejede sig om.
Det er i den situation, regeringen siger: Vi vil ikke foretage os noget.
Jo, regeringen - og det synes jeg er klædeligt - har sagt: NESA-loven vil vi ikke ændre på; det var nu alligevel ikke så dårlig en lov endda, men resten vil vi ikke gøre noget ved.
De fire partier, der har fremsat forslaget her i dag, har siden marts måned gang efter gang forsøgt at få en dialog med regeringen om det her spørgsmål.
Vi har skrevet til Energitilsynet, til Energiklagenævnet.
Vi har løbet panden mod en mur hos regeringen, hver eneste gang vi har rejst det her spørgsmål.
Vi har i øvrigt fået en grundig lektion i, hvor svært det er at rejse sager, hvis man kun er almindelig forbruger og har almindelige interesser i ordentlige forhold for almindelige mennesker.
Det er meget, meget svært.
Men nu er det altså omsider lykkedes her i Folketingssalen at få en diskussion med regeringen, og jeg vil gerne sige tak til alle de partier, der, selv om de ikke har støttet forslaget, har konkluderet i dag med en kraftig opfordring til ministeren til nu omsider at sætte sig til forhandlingsbordet.
Ministeren siger: Ville det ikke være bedre, at vi ventede - til skaden var sket, om man vil - og pengene var blevet pumpet ud og så i de almindelige kommunaløkonomiske forhandlinger lavede en opsugning af de penge?
Det ville være at rette bager for smed.
Det ville være, at de knap 200 kommuner, som ikke er ejerkommuner, efter at de ikke deltog i denne her fest efterfølgende skulle betale for oprydningen
efter festen
Det ville mildest talt ikke være nogen god løsning.
Ministeren siger, at beløbene jo bliver brugt til at nedbringe gælden.
Alene Gentofte Kommune, der ejer 58 pct. af NESA, ville jo få, hvis NESA er 20 mia. kr. værd, 11-12 mia. kr. udbetalt.
Det er jo langt, langt mere, end den gæld er, de har eller vil få.
Det er jo i forvejen en af landets absolut rigeste kommuner.
Folketinget er simpelt hen nødt til at gøre noget.
Vi er nødt til at gøre noget af hensyn til energisektoren; vi er nødt til at gøre noget af hensyn til forbrugerne; vi er nødt til at gøre noget af hensyn til samfundsøkonomien; vi er nødt til at gøre noget af hensyn til den almindelige retfærdighed. Jeg har en gang imellem følt, når vi har diskuteret det her spørgsmål, at det var meget svært at få hul igennem til medierne, fordi beløbene simpelt hen var så svimlende store, at folk ikke fattede det, at man ikke kunne få journalisterne til at tro, at det i alvor drejede sig om så mange milliarder kroner.
Men det drejer sig om mange milliarder kroner.
I Norge, hvor man solgte hele den kommunale elsektor, førte det til et kommunalt merforbrug på 70 mia. kr., og man slog den norske samfundsøkonomi i stykker, og det var pinefuldt efterfølgende at samle det op.
Nu har vi chancen i Danmark for at gøre noget ved det.
Vi har fremsat et forslag, der bringer NESA-loven i overensstemmelse med dens oprindelige intentioner.
Vi har sagt, at 95 pct. bliver modregnet i bloktilskuddene, og så skal kommunerne selv beholde de 5 pct. Fru Helle Sjelle, som desværre ikke har tid til at være med her til afslutningen af debatten, var inde på det synspunkt, som også ministeren var inde på, at heri lå der jo ikke noget incitament.
Men ikke desto mindre drejer det sig, hvis de tal for salg, som vi har hørt nævnt, holder stik, alene for en mindre kommune som Herning om 80 mio. kr., og for NESA-selskabet om et beløb i størrelsesordenen 1 mia. kr. Der er altså tale om - selv om det kun er 5 pct. - meget betydelige beløb i incitament.
Så er der spørgsmålet, om man kan finde en anden løsning.
Vi har jo skrevet allerede i bemærkningerne, at vi var optaget af at finde en anden løsning.
En løsning kunne jo være, at man helt ophævede NESA-loven og så i stedet lavede en deponering svarende til den deponering, der gælder, når man sælger skoler eller rensningsanlæg eller noget andet på sale and lease back-betingelser ude i kommunerne.
Der forstod jeg, at Dansk Folkeparti spurgte: Det er jo fint nok, at vi fik ophævet NESA-loven, men hvad så med den uretfærdighed, der er mellem de kommunaltejede elselskaber og så de andelsselskabsejede selskaber?
Det burde der kunne findes en løsning på, hvis vi vel at mærke er enige om, at vi ikke skal lukke mange, mange milliarder kroner ud med den ene hånd, som vi så derefter er nødt til at tage ind med den anden hånd efterfølgende.
Lad os dog tale om det.
Her er der ikke nogen facitliste på forhånd.
Her er der tale om et problem, der skal løses, og som skal løses i fællesskab.
Jeg tror, det er retfærdigt at sige, at den danske elforsyningssektor gennemgående er mindst lige så effektiv, som elforsyningssektoren er i andre lande, vi normalt sammenligner os med.
Efter liberaliseringen skete der fald
på strømforsyningen i Tyskland, men jo kun ned til det danske niveau, hvor vi i forvejen var med hensyn til priser
Jeg tror ikke, at det nødvendigvis bliver bedre, fordi DONG sammen med to eller tre store udenlandske giganter kommer til at eje hele det danske elforsyningsselskab.
Jeg tror, at blandingen af store og små selskaber osv. ikke er nogen dårlig ting, og jeg tror, det er fint, at kommunerne og lokalsamfundet stadig væk er engageret i de store energiforsyningsspørgsmål. Jeg tvivler i øvrigt meget på mange af de tal, der står i den betænkning, vi fik her i sommer, om en kommende liberalisering af elmarkederne, men det har vi jo god lejlighed til at diskutere inden for rammerne af energireformen, som vi jo har lovet hinanden at vi skal deltage i.
Må jeg slutte med at sige, at jeg synes, det har været en god debat.
Det er sent, den er kommet; der lyder et næsten enstemmigt ønske fra alle Folketingets partier uden om regeringspartierne til regeringspartierne om at komme i arbejdstøjet, sætte sig ved forhandlingsbordet og finde en løsning, som er anstændig i forhold til energiforbrugerne og i forhold til dansk energipolitik og i respekt for de betydelige samfundsinteresser, der findes på det her område.
Hvordan skulle man nogen sinde i fremtiden kunne forklare folk behovet for f.eks. at spare på det kommunale område, samtidig med at man med åbne øjne har sendt 5 mia. kr. ud til Gentofte Kommune?
Hvordan skulle man nogen sinde kunne forklare ét eneste menneske, at nu skal deres hjemmehjælp reduceres, eller at der kun er 400 mio. kr. til de svagest stillede pensionister, hvis man har sendt 5 mia. kr. ud til Gentofte Kommune?
Selv ministerens store pædagogiske evner ville ikke strække i den situation.
Så derfor er det i alles interesse, at vi sætter os omkring forhandlingsbordet og finder en løsning og klarer de - indrømmet - vanskelige problemer.
Vi er kommet sent i gang, så meget desto mere haster det nu.