runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Holger K. Nielsen (SF), 2003-04-02:
Jeg må sige, at jeg også synes, at statsministeren tager de her spørgsmål lidt lemfældigt.
Når han siger, at det jo ikke er danske soldater, som står foran Bagdad, så er det udtryk for, at han ikke tager det her ansvarligt nok.
Danmark er jo en del af den krigsførende koalition, og det vil sige, at Danmark og den danske statsminister jo derved er langt mere direkte ansvarlig for, hvordan hele krigen går.
Også for, hvad amerikanske soldater gør, og hvad det britiske militær gør.
Derfor står jeg helt uforstående over for, at det skulle være et argument, at danske soldater jo ikke står foran Bagdad.
Jeg vil godt anmode statsministeren om at tage det ansvar alvorligt, der ligger i, at Danmark er med i den krigsførende alliance.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-04-02:
Nu er det jo ikke danske soldater, der står foran Bagdad, det danske bidrag er som bekendt noget andet.
Men jeg kan bare gentage, at jeg har fuld tillid til, at de amerikanske og de britiske styrker, som hovedsagelig er dem, der opererer på irakisk jord, gør deres alleryderste for at nå målet om afvæbning af Saddam Hussein og befrielse af den irakiske befolkning med så få og så små tab som muligt. Så skal jeg bare sige til hr. Villy Søvndal: Hr. Villy Søvndal må være et meget, meget følsomt menneske, for han kan slet ikke bære modsigelse.
Hvis hr. Villy Søvndal får et kontant svar med kontant baggrund, så er det eneste, hr. Villy Søvndal er i stand til at sige, at man skal bevare besindelsen.
Det er som om, at hver eneste gang man modsiger hr. Villy Søvndal, så har han ikke andet svar, end at man skal bevare besindelsen.
Det viser jo, at hr. Villy Søvndal er utrolig langt ude på overdrevet, og efterhånden er det meget svært at tage det helt seriøst.
Hr. Holger K. Nielsen vil vide, hvordan jeg vil sikre, at FN får opgaven at forestå genopbygningen af Irak.
Jeg kan sige, at det i meget høj grad også er op til FN selv.
Den danske regerings holdning er meget klar, nemlig at FN skal være rammen om genopbygningen af Irak.
For at FN kan være det, kræves det - formentlig da i hvert fald - at der vedtages en resolution i FN's Sikkerhedsråd.
Og det kræver igen, at medlemmerne af FN's Sikkerhedsråd kan blive enige om det. Den danske regerings holdning er klar: Det bør være FN. Men vi må jo sige, at det er vi ikke i stand til selv at bestemme eller påvirke for den sags skyld, for det er til syvende og sidst op til medlemmerne af FN's Sikkerhedsråd, som jeg håber vil kunne blive enige om at skabe et FN-grundlag for genopbygningen af Irak.
Det, jeg bare er nødt til at sige, er, at hvis det kører fast i FN's Sikkerhedsråd og man ikke kan blive enige om en resolution eller et andet grundlag, kan vi jo ikke bare overlade den irakiske befolkning til deres egen skæbne.
Så må nogen jo altså tage sig af situationen i hvert fald i den første tid, indtil FN så måske kan komme på plads. Holdningen er altså meget klar.
Det bør være med FN som ramme, men det er i høj grad op til FN's Sikkerhedsråd selv at leve op til det ansvar.
Holger K. Nielsen (SF), 2003-04-02:
her i dag.
Med hensyn til FN er problemet jo, at USA meget tydeligt har sagt, at de ønsker at stå for administrationen af Irak efter krigen.
Derfor kan man meget vel tænke sig, eller rettere sagt man kan regne med, at vi igen får en konflikt i FN, ligesom vi havde før krigen.
Her er det meget vigtigt at få afklaret, hvor den danske regering står. Med andre ord: Vil den danske regering insistere på, at det er FN, der kommer ind og overtager administrationen af Irak efter krigen ud fra den grundlæggende synsvinkel, at hvis det bliver USA, bliver det umuligt at vinde den her fred?
Det bliver ellers rent ud sagt umuligt at håndtere udviklingen fremover, for så vil irakerne gøre oprør imod den nye regering.
Derfor er det altafgørende, at det er FN.
Det er ikke bare noget, man kan ønske sker; det er altafgørende.
Derfor må vi have nogle fastere holdninger fra regeringen.
Villy Søvndal (SF), 2003-04-02:
Jeg vedkender mig gerne, at jeg er et meget følsomt menneske.
Det påvirker mig dybt.
Jeg sad og så BBC i aftes: En familie på ni, der pludselig ikke eksisterer længere bortset fra faderen.
De fem børn er væk, konen er væk, bedsteforældrene er væk.
Det påvirker mig dybt, også fordi jeg som dansker er i den skammens situation, at jeg har et medansvar for det, som et flertal her i Folketinget har vedtaget på skammelig vis efter min opfattelse.
Så jeg føler et dybt ansvar, vil jeg sige til statsministeren, og jeg ville ønske, at jeg havde den evne, statsministeren har, til at vaske ubehagelige ansvar af mig og kun fokusere, når jeg synes, der var noget, det var rigtig rart og sjovt at have med at gøre. Det må være en dejlig egenskab at have, specielt når man har ført et land ind i en folkeretligt ulovlig krig, der betyder drab på uskyldige civile.
Så må det være rart at have den mekanisme, der gør, at man kan skyde alle de ubehagelige sider af ansvaret væk, og så kan man sole sig i lyset, når der er brug for det, sammen med den amerikanske præsident.
Det kan jeg godt forstå.
Det må være et dejligt set-up, og jeg håber, statsministeren nyder det.
Men jeg er et følsomt menneske over for krig, men måske også over for, synes jeg, alle de usandheder, der bærer frem til den situation, vi står i nu.
Usandhederne om, som vi kommer til i næste spørgsmål, at irakerne vil opfatte det her som en befrielse.
Det er jo ikke rigtigt.
Det er ikke, fordi de holder af Saddam Hussein.
Det er, fordi de kun synes, der er én ting værre, og det er at blive befriet af Blair og Bush og Fogh.
Jeg synes, det var påfaldende, hvordan statsministerens sprogbrug også i det her spørgsmål er fuldstændig afstemt efter den amerikanske præsident Bushs sprogbrug.
, fordi de altid er fuldstændig uden fejl.
Hvad er det statsministeren siger om FN?
En snakkeklub!
Hvad var det amerikanerne sagde?
En snakkeklub!
Og tilføjer: irrelevant.
Det vil sige, at vi har en statsminister - det her er jo virkelig forstemmende set fra et internationalt retssynpunkt - hvis eneste evne i forhold til at orientere sig udenrigspolitisk er med en vis forsinkelse at oversætte de taler, som er holdt i State Department i USA eller Pentagon.
Det er dybt farligt for verdensordenen, fordi den nuværende amerikanske præsident ikke repræsenterer hele den her klodes befolknings holdninger til f.eks. fordeling af rigdom og fattigdom, til synet på oprustning og nedrustning osv.
Jeg synes, det er frygtelig forstemmende, at vi har en statsminister, der i et og alt, hvert eneste skridt, er villig til at gå en halv meter bag den amerikanske præsident.
Bare lidt selvstændig tankevirksomhed efterlyses.
Holger K. Nielsen (SF), 2003-04-02:
Jo, men den analyse er det stort set kun den danske regering som har.
Alle andre steder i verden og andre danske folkeretseksperter har den opfattelse, at den analyse ingen steder holder.
Men det, som er det vigtige her, er den politiske virkelighed, som er, at på det tidspunkt, da USA indleder sin krig, er der et flertal i FN's Sikkerhedsråd imod denne krig.
Der er et flertal imod denne krig i FN's Sikkerhedsråd.
Det er derfor, at man ikke vil have den nye resolution.
Det er jo årsagen til, at man kører frem uden at få den nye resolution, som ville være nødvendig.
Det er jo derfor, vil jeg sige til statsministeren, at det er så dybt alvorligt, at den danske regering aktivt går med i en angrebskrig mod Irak, selv om man ved, at der på det tidspunkt, hvor krigen starter, er et flertal imod den i FN's Sikkerhedsråd.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-04-02:
Jeg tror, vi kører lidt i ring i øjeblikket, så lad mig bare gentage, hvad jeg allerede nu har sagt nogle gange: Regeringens klare opfattelse er, at vi har brug for et stærkt og velfungerende FN som ramme om at sikre overholdelse af en international retsorden.
Derfor bør vi også alle sammen have en interesse i, at der så er vilje til at sikre overholdelse af de resolutioner, som FN's Sikkerhedsråd vedtager.
Der kan jeg sige til hr. Søren Søndergaard, at jeg overhovedet ikke har snakket om Frankrig under den debat her. Jeg sagde til hr. Holger K. Nielsen, at der ikke havde været nogen afstemning i FN's Sikkerhedsråd, og derfor var der ikke nogen nye resolutioner.
Det vil sige, at så baserer man sig på de eksisterende resolutioner.
Det er 678 fra 1990 og 687 fra 1991.
Det er jo allerede beskrevet i det notat fra Folkeretskontoret i Udenrigsministeriet, som er sendt til Folketinget, at det giver det folkeretlige grundlag for, at Danmark kan deltage aktivt i den internationale koalition til afvæbning af Saddam Hussein.
Søren Søndergaard (EL), 2003-04-02:
Nu vil jeg lige sige til statsministeren, at Frankrig jo faktisk ikke har nedlagt veto mod Irakkrigen.
Lige så lidt som der er konstateret et flertal for eller imod det ene eller det andet, så har Frankrig jo ikke nedlagt veto, så det kan jeg slet ikke forstå at statsministeren kan udtale sig så skråsikkert om.
Der har mig bekendt ikke været nogen afstemning, hvor Frankrig har nedlagt veto.
Derudover vil jeg godt sige til statsministeren, at der er andre, der har nedlagt veto.
Der er andre, der gang på gang i det sidste årti eller mere har forhindret FN's handlekraft og blokeret for, at FN's beslutninger - beslutninger, der var et stort flertal for - blev ført ud i livet.
Den stat hedder USA.
Derfor synes jeg, det er fantastisk, at statsministeren ikke vil sige, at den aktivisme, som statsministeren nu lægger for dagen, selvfølgelig også må rette sig mod USA og faktisk ikke har nogen mening, hvis den ikke retter sig mod USA, som er den primære vetonedlægger i FN's Sikkerhedsråd.
Holger K. Nielsen (SF), 2003-04-02:
Statsministeren ved jo udmærket godt - eller burde i hvert fald vide - at når der i resolution 1441 står »alvorlige konsekvenser«, så betyder det ikke krigsanvendelse.
Det er også derfor, at regeringen i hele sin argumentation bygger på andre resolutioner end 1441. Men pointen her er, at man af referaterne fra diskussionen i Sikkerhedsrådet kan se fra de meldinger, der kom fra landene i Sikkerhedsrådet, at der var et flertal af landene, der vendte sig mod krig på det tidspunkt.
Det ved statsministeren udmærket godt.
Det kan han se i referaterne
fra diskussionerne i Sikkerhedsrådet.
Det er den skinbarlige nøgne sandhed i det her.
Den brutale sandhed for den danske regering er, at der var et flertal i Sikkerhedsrådet imod den her krig.
Så kan man da godt sige, at det er vitalt for et lille land, at vi har et retssystem bygget op omkring FN, men hvad hjælper det, at man siger det i skåltalerne, når man i praksis gør det modsatte; når man i praksis støtter alle de initiativer, der medvirker til at svække FN, fordi amerikanske interesser bliver vigtigere?
Derfor forventer vi at kunne få nogle mere gennemarbejdede svar på, hvordan den danske regering vil sikre en verdensorden, der ikke bare er defineret ud fra amerikanske interesser.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-04-02:
Jeg kan ikke føje meget nyt til, kun fastslå endnu en gang, at regeringens holdning er den, at der er brug for et stærkt FN til at håndhæve international lov og orden, den internationale retsorden.
Det har vi som et lille land en vital interesse i.
Men forudsætningen for, at vi kan have et stærkt FN, er, at der også er vilje til at håndhæve de beslutninger, som FN træffer.
Så siger hr. Holger K. Nielsen, at der i Sikkerhedsrådet var et flertal imod den militære aktion mod Irak.
Det er ikke konstateret på noget tidspunkt, for der har ikke været stemt om det.
Nej, det erkender hr. Holger K. Nielsen også, men siger så, at når Storbritannien, USA og Spanien trak det resolutionsforslag, der lå, var det, fordi der nok var et flertal imod det.
Det er der ikke nogen, der ved, men det resolutionsforslag handlede overhovedet ikke om nogen militæraktion.
Den militære aktion mod Saddam Hussein er iværksat på basis af eksisterende resolutioner og har intet som helst med det forslag til ny resolution at gøre, som lå i FN's Sikkerhedsråd.
Den er iværksat på basis af de gamle resolutioner fra 1990 og 1991, som netop siger, at Saddam Hussein skal rette sig efter FN's krav, og gør han det ikke, har man i 1441-resolutionen fra november sidste år fastslået, at så kan det få alvorlige konsekvenser. Så siger hr. Søren Søndergaard: Ja, det er meget godt, at man skal håndhæve disse resolutioner og sikre, at de bliver overholdt.
Men hvad så, når andre lande ikke overholder?
Skal man så ikke også være konsekvent dér?
Mit udgangspunkt er meget klart: Selvfølgelig skal alle rette sig efter de resolutioner, der er vedtaget i FN's Sikkerhedsråd, og nu tillader tiden jo ikke at gå langt ind i spørgsmålet om Israel-palæstinenserkonflikten, men jeg vil bare kort sige: Det er oplagt for den danske regering at et næste vigtigt skridt i det at få fred og stabilitet i Mellemøsten er at få lagt pres på fredsprocessen imellem israelerne og palæstinenserne.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-04-02:
Det er ofte sket, at de ikke har besvaret spørgsmålene.
Men jeg må sige, at i dag har jeg oplevet det absolutte lavpunkt med hensyn til kvaliteten af ministersvar.
Det bliver jeg nødt til at sige.
Jeg har hørt mange ministersvar, men det fortvivlede, udokumenterede, ja, jeg bliver nødt til at sige forvrøvlede angreb, som statsministeren kom med mod venstrefløjen for lidt siden i stedet for at svare på de spørgsmål, der blev stillet, slog efter min mening alle rekorder med hensyn til indholdstomme og usaglige ministersvar.
Jeg håber, at statsministeren nu vil bevæge sig ind i en konkret besvarelse af spørgsmålet om, hvordan Danmark vil sikre, at der bliver en FN-Sikkerhedsrådsresolution, således at FN kan overtage ledelsen.
Søren Søndergaard (EL), 2003-04-02:
Jeg synes mere, statsministeren er John Wayne-typen.
Skyderen skal op, og så skal der virkelig ske noget.
Jeg synes, det var en helt fantastik udtalelse, statsministeren kom med: Hvis bare FN's Sikkerhedsråd sidder og ævler, må nogle jo gøre noget, og vi pantsætter ikke vores holdning hos vetomagterne. Det lyder jo godt, men så må jeg bare spørge: Er det statsministerens generelle holdning?
Det er USA, der har nedlagt veto, og hvordan er det her?
Er statsministeren villig til at gøre op med at være i lommen på USA?
Eller er det sådan, at statsministeren i virkeligheden har en meget forskellig standard?
Vil han godt underlægge sig en vetomagt, når det er USA, men ikke når det er andre?
Holger K. Nielsen (SF), 2003-04-02:
Denne analyse er udtryk for en virkelighedsflugt, som man skal til eventyrene for at finde magen til.
Jeg ved ikke, hvem man kan sammenligne statsministeren med, måske Peter Plys eller John Wayne, når han kommer med disse fantasifulde beretninger om, hvad der sker udeomkring i verden.
Det er fuldstændig fejlagtigt og forkert, at man følger FN-sporet, at man følger FN's Sikkerhedsråd, for der var et notorisk flertal imod en krig. Der skal træffes en konklusion, ja, men det afgørende er, hvem der træffer den konklusion.
Er det USA, eller er det Sikkerhedsrådet?
Der blev ikke truffet nogen krigsbeslutning i FN's Sikkerhedsråd.
Tværtimod ved vi fra de meldinger, der kom, at der var et flertal imod en krigsresolution, og det var jo derfor, at USA og Storbritannien trak deres resolutionsforslag tilbage, fordi de var i mindretal.
Det er derfor skingrende nonsens, når det bliver sagt, at den danske regering har fulgt FN-sporet i denne sag og har udvist
fuld respekt for FN
Tværtimod har den udvist despekt for FN, den
er med til at skubbe FN ud over kanten, og den er med til at give FN en rolle som en ligegyldig organisation, man ikke skal rette sig efter.
Problemet er, at USA nu stiller krav om, at man kun kan følge FN, hvis FN følger USA.
Det er en dødssyg logik, en vanvittig logik, for det betyder jo, at verdenssamfundet ikke har noget at skulle have sagt.
Derfor er den danske regering nødt til at forholde sig langt mere seriøst til, hvordan vi får skabt en verdensorden, der ikke bare er bestemt af amerikanske interesser, men også er bestemt af, at vi har et globalt demokrati, og hvordan vi får et internationalt retssystem, der er bygget op omkring FN, og som kan være med til at skubbe det, man gør i øjeblikket, væk.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-04-02:
Jeg tror ikke, der kan føjes meget nyt til den.
Jeg kan bare sige, at konsekvensen af hr. Holger K. Nielsens synspunkt jo er, at man intet som helst kan foretage sig for at sikre overholdelse af de beslutninger, som FN's Sikkerhedsråd har truffet.
Der blev i 1991 truffet en meget klar beslutning i FN's Sikkerhedsråd om afvæbning af Saddam Hussein.
Han har overhovedet ikke rettet sig efter disse krav i de 12 år, der
er gået.
FN's Sikkerhedsråd siger i øvrigt også enstemmigt i november sidste år i resolution 1441, at han groft og vedvarende har krænket de beslutninger, FN's Sikkerhedsråd har truffet, og nu får han en allersidste chance.
Det er det, der er situationen.
Der bliver ikke vedtaget nogen ny resolution.
Det vil sige, at man så står ved de gamle.
Den gamle resolution fra 1991 var jo en våbenhvileresolution, der sagde, at forudsat at Saddam Hussein opfyldte ganske bestemte ting, så var der våbenhvile. Men det har han jo ikke gjort, tværtimod.
Han har modarbejdet FN, hvilket FN's Sikkerhedsråd i enighed siger i november sidste år.
Det er klart, at så er forudsætningerne brudt, og så er det folkeretlige grundlag jo også til stede for at iværksætte en aktion for at sikre, at man når det mål, FN i hvert fald hidtil har været enig om, nemlig afvæbning af Saddam Hussein.
Holger K. Nielsen (SF), 2003-04-02:
I forlængelse af det sidste svar forstår jeg fuldstændig, hvad det er, regeringen vil.
Det er, at man også vil følge USA i denne sag.
Den retorik, som vi hørte her, kan ikke opfattes anderledes, end at vi får en gentagelse af situationen fra før krigen.
Man får en konflikt mellem USA og nogle europæiske lande, og den danske regering vil igen følge USA med katastrofale konsekvenser til følge, både for Irak og for hele FN-systemet.
Det, det drejer sig om, er, at med denne krig er der med den danske regerings holdning og godkendelse virkelig blevet skabt en verdensorden, hvor magten står over retten; hvor USA bestemmer, hvilke konflikter man skal gå ind i, og hvilke konflikter man skal forholde sig til, og hvor FN-systemet er sat ud på et sidespor.
Der er tale om en meget alvorlig udvikling, som har været på vej gennem et stykke tid, men som med denne krig er blevet yderligere accentueret ganske kraftigt.
Et flertal i Sikkerhedsrådet er imod krigen, men det er helt uafklaret, om FN kommer på banen efter krigen, medmindre der sker en bevidst politisk handlen.
Jeg vil godt høre, om regeringen trods alt alligevel ikke har lidt dårlig samvittighed over, at man er med til at skubbe FN helt ud over kanten, som tilfældet er i øjeblikket.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-04-02:
Jeg kan forsikre hr. Holger K. Nielsen, at det har vi aldeles ikke.
med til at håndhæve Sikkerhedsrådets autoritet, og de, der undergraver Sikkerhedsrådets autoritet og i det hele taget respekten for FN-systemet, er dem, som ikke er parate til at sige, at der skal følge handling på ord.
Når FN's Sikkerhedsråd har besluttet, at Saddam Hussein skal afvæbnes, at Saddam Hussein skal destruere sine kemiske og biologiske våben, at han ikke må udvikle atomvåben, at han ikke må samarbejde med terrorister, at han skal skrotte sine langtrækkende missiler, og han alligevel ikke gør det, må der være nogle, der siger: På et eller andet tidspunkt skal der altså magt bag ordene, hvis der skal stå respekt om FN's Sikkerhedsråd.
Hvis man bare vedtager det ene efter det andet efter det tredje i FN's Sikkerhedsråd, og ingen er parat til at håndhæve de beslutninger, ender FN's Sikkerhedsråd bare med at blive et uforpligtende debatselskab, der ikke er i stand til at håndhæve international lov og ret.
Det, den danske regering har gjort med sin beslutning om aktiv deltagelse i den internationale koalition for afvæbning af Saddam Hussein og befrielse af Irak, er netop at være med
til at håndhæve respekten for FN's Sikkerhedsråd.
Vi gør det selvfølgelig, fordi vi har den opfattelse, at Danmark som et lille land har en interesse i et stærkt FN, som kan være med til at sikre en international retsorden, hvor den enkelte ikke bare tager sig selv til rette, og hvor det netop ikke er magten, der står over retten.
Det har vi som et lille land interesse i.
Men for at bevare FN som en stærk aktør på den internationale scene - en aktør, der kan håndhæve international lov og ret - skal der være mod til at sætte magt bag ordene, for ellers ender FN som en papirtiger.
Det fører tilsyneladende ingen vegne hen at gentage, hvad jeg nu har sagt utallige gange, nemlig at den danske regerings holdning meget klart er, at FN bør være rammen om en genopbygning af Irak, men da det jo er op til FN's Sikkerhedsråd, kan vi ikke diktere det.
Vi kan ikke insistere på det - jo, det kan vi godt, men medlemmerne af FN's Sikkerhedsråd skal altså være enige, før FN kan komme til at spille en rolle, så det er i meget høj grad op til FN selv.
Jeg kan i hvert fald godt sige til hr. Holger K.
Nielsen, at vi ønsker ikke at pantsætte vor handlefrihed i lommen på vetomagterne i Sikkerhedsrådet og overlade det irakiske folk til sin egen skæbne, mens man sidder og diskuterer på møder i FN's Sikkerhedsråd.
Den dag, hvor krigshandlingerne er overstået, er der jo nogle, der skal tage sig af genopbygningen af Irak, og det er forhåbentlig FN, der kan være rammen om det.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Villy Søvndal (SF), 2003-04-02:
Jeg tror ikke, at statsministeren helt opfattede pointen i mit budskab.
Jeg er, som jeg tidligere har sagt til statsministeren, en meget stor beundrer af det amerikanske samfund, og derfor skelner jeg mellem det amerikanske samfund og de mennesker, der p.t. har overtaget magten i USA, og som jeg har den allerdybeste despekt for i alle forhold; det vil jeg godt understrege. Men jeg synes alligevel, det næsten er på kanten af det letsindige, når statsministeren laver den virkelighedsfornægtelse, at statsministeren prøver at lade, som om al den debat, der foregår i alle andre lande, ikke eksisterer.
Man behøver ikke at læse én udenlandsk avis for at vide, at en del af amerikanerne - dem, man kunne kalde høgene omkring Cheney, omkring Wolfowitz og omkring forsvarsminister Rumsfeld - har et ønske om, at USA alene får lov til at afslutte i Irak, fordi der er store penge at tjene, og fordi der skal udøves magt.
Jeg synes, det er farligt, at statsministeren optræder -
undskyld udtrykket - som om han er mere naiv, end han er.
Selvfølgelig er det en del af diskussionen, og som hr. Holger K. Nielsen spurgte: Hvad mener statsministeren om denne konflikt?
Det må vi da kunne få et svar på.
Holger K. Nielsen (SF), 2003-04-02:
Ja, men vi er ikke enige i analysen af, hvad der skete op til krigen.
Når det ikke kom til afstemning, skyldes det, at de trak deres forslag, fordi de var i mindretal i Sikkerhedsrådet.
Men efterfølgende drejer det sig om, hvorvidt FN skal ind
Problemet er: Vil USA være med til, at FN skal ind?
Derfor bliver man nødt til at føre en dansk politik, der ikke lægger sig i halen på USA, som man har gjort indtil nu, men er villig til at tage en konflikt med USA og virkelig sætte en modvægt op over for USA.
Det vil med andre ord sige, at man skal følge den europæiske linje, som man burde have fulgt hele tiden, og som i hvert fald i dette tilfælde vil få betydning for diskussionen i FN's Sikkerhedsråd.
Jeg synes, at statsministeren taler udenom.
Som sædvanlig vil han ikke tage stilling, men når man kender hans holdning, og når man kender regeringens politik, må man desværre være bange for, at vi får en gentagelse af det, som skete før krigen, og det vil være en katastrofe, hvis det bliver USA, der skal administrere Irak efter krigen.