runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Bent Bøgsted (DF), 2006-05-04:
Jeg vil godt spørge Venstres ordfører, om man ikke kan sige, at der med det her lovforslag med de godkendelser og bemyndigelser, der ligger i det, næsten ikke er en eksisterende østaftale tilbage.
Men den er blevet så åben, at man lige så godt kunne have sagt, at vi afskaffer den her østaftale.
For der er alligevel ikke så mange restriktioner tilbage, fordi der kan forhåndsgodkendes, og der kan bemyndiges, så der snart ikke er noget tilbage af aftalen alligevel, og man kunne lige så godt afskaffe den her og nu.
Jens Vibjerg (V), 2006-05-04:
Nej, det er det overhovedet ikke, og det er ikke noget nyt, at man opererer med begrebet flaskehalse.
Det gør vi på mange områder i arbejdsmarkedspolitikken.
Derfor sætter vi os med mellemrum ned i forligskredsen og aftaler, hvad næste skridt er.
Det er det, vi giver lovrammerne til her.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-05-04:
Men jeg synes, det er ret fantastisk, at vi indfører en bemyndigelsesbestemmelse, hvor en forligskreds kan definere et eller andet arbejdsområde som et flaskehalsområde – der findes ikke en videnskabelig definition på et flaskehalsområde – og på den måde undgå, at østaftalen skal igennem Folketingets behandling for at ophæve kernepunktet, nemlig kravet om opholdstilladelse i den her overgangsperiode.
Er det ikke på kant med det tilladelige efter Venstres ordførers mening?
Jens Vibjerg (V), 2006-05-04:
Med hensyn til bemyndigelser har vi den aftale, at vi i forligskredsen sætter os sammen og afgør, hvornår og hvordan de skal udmøntes, så det er der ikke de store problemer i.
Hvad angår transport- og energiministeren, skal jeg ikke kunne sige, hvordan den sag er smuttet, om jeg så må sige.
Jeg glæder mig bare over, at transport- og energiministeren har trukket beslutningen tilbage, og så er den ikke længere.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-05-04:
Så vil jeg da godt gøre det fuldstændig klart, at det, der indtil videre er aftalen, og det, der ligger i det her lovforslag, har vi ikke noget imod.
Jeg forsøger at få afklaret: Hvad er det for nogle planer, forligskredsen har aftalt med henblik på bemyndigelser i fremtiden?
For det er da rigtigt, at hvis forligskredsen uden Enhedslisten i virkeligheden har besluttet sig for, at det handler om at komme af med kravene om opholdstilladelse så hurtigt som muligt, eller at man også kan inddrage ikkeoverenskomstdækkede virksomheder i dem, der kan blive forhåndsgodkendt, eller at man ikke erkender, at misbrug af udstationering som et redskab til at omgå østaftalen er et reelt problem, så mener jeg ikke, vi hører til i forligskredsen.
Hvis man virkelig på den måde har givet køb på, hvad man indtil videre har vedtaget, så vil vi ikke være med, men vi vil godt være med på det grundlag, der hedder, at østaftalen er, som østaftalen er, og at den består så længe, som den kan bestå.
Jeg har to spørgsmål til Venstres ordfører.
Det ene spørgsmål handler om, at en del af det her lovforslag indeholder en bemyndigelse til integrationsministeren om at kunne fritage personer for kravet om opholdstilladelse i forbindelse med arbejde inden for områder, som skulle være såkaldte flaskehalsområder.
Vil det sige, at man allerede nu i forligskredsen har lavet en aftale, som lyder: Hvis vi bliver enige om, at et område erklæres for flaskehalsområde, så vil vi sige til ministeren, at kravet om opholdstilladelse godt kan ophæves?
Det var det ene spørgsmål.
Det andet spørgsmål går lidt på, at vi i de senere dage har været ude for den fuldstændig vanvittige situation, at en minister i regeringen, nemlig transport- og energiministeren, rent faktisk klokkeklart overtrådte østaftalen i forbindelse med en aftale om chaufførkørsel for østeuropæiske chauffører.
Jeg kunne egentlig godt tænke mig at vide, om det ikke maner til eftertanke hos Venstres ordfører om, på hvilken måde man kan sikre sig mod, at den slags ting sker i fremtiden.
Det virker nærmest, som om transport- og energiministeren ikke kendte østaftalen og ikke læser aviser.
Jeg kunne godt tænke mig at høre, om der ikke er brug for en fremtidssikring på det område.
Lone Dybkjær (RV), 2006-05-04:
Jeg ved ikke, hvilke koalitioner andre steder i verden vi kunne gå sammen med.
Jeg ved ikke, om det er Kina, eller hvad det er, hr. Morten Messerschmidt tænker på.
EU-samarbejdet bliver selvfølgelig afgjort af mange lande, men den nuværende formand for EU-samarbejdet, Schlüssel, har på et tidspunkt sagt: Jeg foretrækker at være der, hvor beslutningerne om mit lands suverænitet afgøres.
Vi har nemlig ikke den illusion, at vi er på en øde ø, sådan som hr. Morten Messerschmidt har.
Tværtimod ved vi, at vi er en del af en global og ikke altid fredelig verden.
Derfor er det måske meget godt at have nogle, man samarbejder med, og ikke bare stå som en eller anden frihedsfigur, der alligevel ikke kan gøre noget som helst.
Afstemning
Morten Messerschmidt (DF), 2006-05-04:
Det kunne aldrig falde mig ind at antyde, at der var noget, fru Lone Dybkjær ikke havde forstået, det er jeg alt for blufærdig til.
Men jeg vil gerne gentage mit spørgsmål: Synes Det Radikale Venstre overhovedet ikke, der er nogen problemer forbundet med, at man på alle centrale områder skal overgive sin udenrigspolitiske suverænitet, som vel er noget af det mest nære for en nationalstat, til et EU-organ, hvor der er en lang række eksempler på, at de små landes interesser har haft meget svært ved at finde fodslag i forhold til de store landes handelsinteresser?
Kan fru Lone Dybkjær og Det Radikale Venstre overhovedet ikke se en fordel i at kunne gå enegang og fastholde sin egen politik ved på nogle områder at gå sammen med koalitionen i EU og på andre områder gå sammen med en koalition andre steder i verden?
Hylder man slet ikke den fleksibilitet og frihed i Det Radikale Venstre?
Lone Dybkjær (RV), 2006-05-04:
Jeg undrer mig indimellem over hr. Morten Messerschmidts retorik.
Den eneste grund til det her forslag, og det må jeg så forstå hr. Morten Messerschmidt ikke har læst, er, at Danmark er blevet presset ud, for ellers stod vi ikke og diskuterede.
Derfor synes jeg, det er ejendommeligt, at hr. Morten Messerschmidt kan finde på at sige, at det dog er glædeligt, at jeg anerkender, at Danmark er blevet presset ud.
Det er baggrunden for hele det her forslag, at vi er presset ud.
Men hr. Morten Messerschmidts retorik kan jeg ikke blande mig i.
Jeg synes bare, den antyder, at jeg ikke har forstået, at Danmark er presset ud.
Det er netop baggrunden for forslaget, og derfor synes jeg, det er en temmelig urimelig måde at omtale tingene på.
Hørup sagde også: Hvad kan det nytte?
Vi tror, at det her kan nytte.
Morten Messerschmidt (DF), 2006-05-04:
Jeg er glad for, at fru Lone Dybkjær medgiver, at Danmark er blevet presset ud, fordi vi har ønsket at fastholde vores udenrigspolitik og vores forsvarspolitik i NATO-regi og ikke i EU-regi.
Det er i sig selv lidt sjovt at høre en af Hørups arvtagere tale om mere militær og mere oprustning og den slags, men lad det nu ligge.
Men jeg vil bare gerne høre, om der ikke på et eller andet område også er lidt frygt i den radikale tankegang for den her fælles udenrigspolitik i EU-regi.
For sagen er jo, at vi bliver fuldstændig domineret af store landes interesser.
Har fru Lone Dybkjær overhovedet ikke øje for det?
Rune Lund (EL), 2006-05-04:
Afghanistan er et land, der er vigtigt også i forhold til olie, fordi der bl.a. – det var i øvrigt før 2001 – foregik forhandlinger mellem den amerikanske regering og Talebanstyret om at anlægge en olieledning, der gik gennem Talebankontrollerede områder.
Samtidig med at man måske synes, at Taleban var et forfærdeligt regime, forhandlede den amerikanske regering faktisk før 2001 om, hvorvidt man kunne lave en olieledning, som gik igennem et Talebankontrolleret område.
Det, som også er vigtigt i forhold til Afghanistan, er, at man sagde: Der er nogle ting omkring selvforsvar, som kan legitimere, at USA kan begynde et militært angreb på Afghanistan.
Det mener Enhedslisten ikke var situationen.
Vi mener, der var andre muligheder for at bekæmpe Talebanregimet end at rykke ind og pleje USA's olieinteresser.
Bl.a. var det sådan, at regimet signalerede, at man faktisk gerne ville lave en retssag mod Osama bin Laden, men at man bare ikke ville have, at den retssag skulle foregå i USA.
Jeg er stor tilhænger af, at den retssag var blevet gennemført, og jeg tror, at der havde været muligheder for at bekæmpe Talebanregimet på andre måder end bare ved at rykke ind med amerikanske tropper på den måde, som man gjorde.
Troels Lund Poulsen (V), 2006-05-04:
Hvorvidt der er et mandat i Irak eller ej, får vi rig lejlighed til at diskutere senere, og det ved hr. Rune Lund vi ikke bliver enige om her i dag.
Venstre mener helt klart, at det var der.
Jeg kan forstå, at hr. Rune Lund og Enhedslisten har fundet olie i Afghanistan.
Mig bekendt er der ikke de store olieforekomster i Afghanistan, men det er selvfølgelig den der Enhedslisteretorik om USA og olieinteresser.
Med hensyn til det principielle spørgsmål, som jeg aldrig fik svar på, hvad er det så helt præcis, der gør, at man ikke skal leve op til den anbefaling, som man vedtog i FN, om at tage aktivt del i at støtte den FN-resolution, der var i forhold til Afghanistan i 2001?
For man må så forstå, at det ikke var noget, som var vigtigt.
Det, at Afghanistan skjulte terrorister, var et princip.
Det var sådan set helt o.k. for hr. Rune Lund – eller hvad?
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2006-05-04:
Først vil jeg gerne takke kirkeministeren for gentagelsen for os, der ikke var medlemmer af Folketinget i den forrige periode og derfor kun ser forslaget for anden gang.
Derefter vil jeg fortsætte lidt der, hvor hr. Kamal Qureshi slap, for jeg synes faktisk, han lod kirkeministeren slippe lidt for let.
Jeg vil spørge til udsagnet om at presse en frihed ned over trossamfundene – altså ikke konkret til selve forslaget, men mere om, hvordan det kan være et liberalt synspunkt at presse en frihed ned over nogen.
Hvordan hænger det sammen?
Det har jeg nemlig ikke så stor indsigt i, som kirkeministeren åbenbart har, så det glæder jeg mig til at blive belært om på behørig vis.
En anden ting er, at det eksempel, som kirkeministeren kom med, jo er et dårligt eksempel, for er sandheden ikke, at vi siger, at trossamfund generelt får en frihed?
Hvis vi nu havde lavet et forslag, der gik på, at registreret partnerskab kunne opnås i muslimske menigheder, i katolske menigheder eller for den sags skyld kun i folkekirken, havde ministeren vel haft en pointe, men det havde han vel egentlig ikke med det eksempel, han kom med, sådan som forslaget ligger her.
Er det ikke korrekt forstået?
Lissa Mathiasen (S), 2006-05-04:
Jeg siger, at det her er et klart politisk signal om, at vi ønsker at fjerne de forbud, der ligger i lov om registreret partnerskab.
Samtidig ligger der et lige så klart, politisk signal, som er indiskutabelt.
Vi ønsker ikke at blande os i folkekirkens indre anliggender, det er sagt mange gange.
Vi ønsker heller ikke at blande os i andre trossamfunds indre anliggender.
Men det har man sådan set gjort ved at sige: Vi har et forbud, og det synes vi er rigtigt at sætte op.
Vi ønsker ikke at have det forbud.
Vi ønsker at give folkekirken og andre trossamfund en frihed til selv at kunne regulere det her.
Det tror vi de både kan, er stærke nok til og vil gøre på en måde, hvor man også respekterer de menigheder, der hører under det enkelte trossamfund.
Charlotte Dyremose (KF), 2006-05-04:
Nu undrer det mig jo ikke, når forslaget kommer fra Enhedslisten, som typisk vel er det, man kunne kalde et ateistisk parti.
Men jeg troede faktisk, at man i Socialdemokratiet forsøgte at have den her respekt for, at trossamfund, uanset om det er folkekirken eller andre, skal have lov selv at vurdere deres indre anliggender, og at vi altså ikke skal blande os politisk.
Nu ved jeg godt, at fru Lissa Mathiasen så her vil sige: Jamen vi fjerner jo bare et forbud, så vi giver dem jo bare lov til selv at vælge.
Og var det derfor ikke bedre at vente og se, om der kom nogen trossamfund og bad om det her, for så ville det jo blot være at indfri ønsket fra et trossamfund frem for på nuværende tidspunkt at sende kraftige politiske signaler og dermed lade være med at skelne mellem religion og politik?
Lissa Mathiasen (S), 2006-05-04:
Det ville dog være meget mærkeligt, hvis vi stod her med et lovforslag og prøvede at frasige os eller fralægge os, for den sags skyld at tale os fra, at det ikke skulle være et politisk signal.
Jo, der er en meget klar signaleffekt fra vores og fra de øvrige forslagsstilleres side i, at vi ønsker, at vi i lov om registreret partnerskab får fjernet de her forhindringer.
Jeg ved godt, at fru Charlotte Dyremose tænker på et helt andet signal, men for os er signalet meget klart: Vi ønsker i lov om registreret partnerskab at fjerne de forhindringer og de forbud, der ligger.
Charlotte Dyremose (KF), 2006-05-04:
Jeg kunne forstå, at Enhedslistens hr. Jørgen Arbo-Bæhr ønsker det her forslag gennemført, om ikke andet så som et politisk signal.
Derfor vil jeg blot spørge fru Lissa Mathiasen, om hun er enig med mig og hr. Jørgen Arbo-Bæhr i, at det her beslutningsforslag er et politisk signal.
Lissa Mathiasen (S), 2006-05-04:
Det synes jeg ikke ville være et anliggende, vi skulle blande os i.
Men jeg synes, det er en underlig sammenblanding, fordi – og det er det, der er problemet, hver gang vi har debatten – man ikke vil anerkende, at debatten her altså drejer sig om lov om registreret partnerskab.
Og det er det, vi prøver med forslaget her at få fjernet, sådan at der er en frihed til under det ansvar, som man må have og naturligt har i folkekirken og i andre trossamfund, at tage de beslutninger, man måtte ønske at tage.
Jesper Langballe (DF), 2006-05-04:
Jo, jeg kan godt se den forskel på bigami og så på et registreret partnerskab, der er fuldt ud lovligt.
Men det var i og for sig ikke så meget det der retlige forhold, jeg tænkte på.
Jeg tænkte på, at der jo ikke er nogen lov, der forbyder tre kvinder eller tre mænd eller to mænd og en kvinde eller to kvinder og en mand at leve sammen i et seksuelt forhold, det er jo fuldstændig lovmedholdeligt at gøre det.
Og hvis nu nogen skulle ønske, og det er der sandelig nogen, der ønsker, at få det ritualiseret i folkekirken, er det så fuldstændig urimeligt, at man siger: Nej, nu må I altså lige stoppe, der må være en grænse?
Lissa Mathiasen (S), 2006-05-04:
Når jeg synes, at det var en urimelig sammenblanding, så er det, fordi alle her, også hr. Jesper Langballe, ved, at bigami ikke er lovligt.
Derfor synes jeg, at det var en underlig sammenblanding og sammenligning at stå og tale om bigami som det ene og drage parallellen over til et lovforslag, som alene handler om at fjerne den forhindring, der i dag ligger for, at trossamfund kan tage den beslutning, om de ønsker at give tilladelse til kirkelige vielser.
Det er vores ansvar, og det vil vi også godt påtage os.
Jesper Langballe (DF), 2006-05-04:
Hvorfor synes fru Lissa Mathiasen, at mit eksempel med tre eller fire kvinder eller tre eller fire mænd er helt urimeligt?
Det fik jeg ikke nogen forklaring på.
Sagen er jo den, at hvis vi spørger os selv og sådan ganske almindelige folkekirkemedlemmer rundtomkring i landet, hvorfra vi ved, hvad et ægteskab er, ja, så vil svaret jo være – hvis vi ikke gør os selv alt for udspekulerede – at det ved vi fra traditionen, vi er vokset op med.
Jeg tror egentlig, at mange mennesker hjemme i mit sogn i Jylland og i mange andre sogne synes, at det er noget forfærdeligt tankespind, folketingsmedlemmer hengiver sig til, når de overhovedet diskuterer det.
Så vil jeg gerne sige til fru Lissa Mathiasen, at hun måske vil have bemærket, at jeg faktisk aldrig bruger udtrykket folkekirkens indre anliggender.
På Luthers tid var det sådan, at fyrsterne veg tilbage fra at reformere kirken, og det var jo den tids Folketing, den tids politiske instans.
De sagde: Vi kan ikke blande os i kirkernes indre anliggender.
Og så sagde Luther til dem, at det skulle de.
Alt, hvad der er krøbet ud af dåben, kan rose sig af at være præst, biskop eller pave, sagde han.
Og det er vores opgave her i Folketinget at lægge de retningslinjer under én forudsætning, nemlig at det er vores kirke.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-05-04:
Vi står i dag i den egentlig ret fantastiske situation, at vi har en lovgivning, hvor der er et forbud mod, at trossamfund kan beslutte ligebehandling af registret partnerskab mellem homoseksuelle par og traditionelle ægteskaber mellem heteroseksuelle par.
Et forbud mod, at man i et trossamfund kan beslutte sig for at gøre op med en forskelsbehandling, er jo egentlig ret exceptionelt.
Det, som det her forslag går ud på, er at ophæve forbuddet mod ligebehandling.
Nogle ordførere har gjort sig til talsmænd for, hvad medlemmer af folkekirken mener, nogle ordførere har gjort sig til talsmænd for, hvad skik og brug er, eller hvad indholdet i den rette tro i folkekirken er, ikke fordi der ikke også er andre trossamfund end lige præcis folkekirken,
men nogle har i det hele ophævet sig til tolkere af, hvad trossamfund skulle kunne finde på at gå ind for eller ej. Jeg synes, det er farligt.
Jeg synes egentlig, at det på sin vis meget godt afslører, hvad det er, der er farerne ved, at vi i dag har en sammenblanding af stat og kirke, fordi man på den måde åbner op for politisk at definere, hvad det er, trossamfund må gøre, specielt folkekirken.
På den måde er det også en sammenblanding af, hvad folk tror på.
Set ud fra mit synspunkt må folk tro på hvad som helst.
Jeg synes, at det er en vigtig, grundlæggende del af det danske samfund, at vi har denne trosfrihed og religionsfrihed.
Egentlig opfatter jeg det forslag, vi behandler i dag, som et lillelillelillebitte skridt og måske også som et politisk signal, hvis det skulle blive vedtaget – det kan godt være, det ikke bliver det i dag, men der er da udsigt til, at det kan blive vedtaget på et tidspunkt – om, at vi egentlig mener det alvorligt, at trossamfund skal have friheden til at bestemme over, i det her tilfælde hvis nogen vil indgå i et registreret partnerskab, frihed til egentlig at gøre den tro, der er en del af trossamfundet, fri fra en lovgivning, der nedlægger forbud.
Jeg mener i virkeligheden, at det her er et meget principielt og vigtigt forslag.
Uanset at det måske har lille effekt, så mener jeg, at det i sig selv burde gøre det til noget vigtigt for Folketingets partier at vedtage, om ikke som andet så som et politisk signal.
Kamal Qureshi (SF), 2006-05-04:
Jeg må sige, at det, som fru Charlotte Dyremose står og siger, er noget rent vrøvl, for fru Charlotte Dyremose ved lige så vel som jeg selv, at sådan som den ordning er lavet, er vi som folketingsmedlemmer alle sammen tvunget til at forholde os til trossamfundene, fordi vi har en lang række forhold, der er reguleret lovgivningsmæssigt, bl.a. det her forhold, hvor der er et forbud.
Så det er rent vrøvl, når fru Charlotte Dyremose siger: Jamen vi burde ikke styre tingene oppefra.
Det er jo reelt set sådan, situationen er, og det er det, der tvinger os til at stå her i Folketinget og diskutere den.
Hvis ikke vi havde haft det her forbud, hvis ikke vi havde haft lovgivningen på det her område og trossamfundene egenhændigt selv kunne bestemme, hvordan tingene skulle være, så havde vi ikke haft den her diskussion.
Så det er sådan set den her lovgivning, der har blandet politik og tro og som tvinger os til i dag at stå og forholde os til nogle ønsker, der er fra nogle trossamfund.
Charlotte Dyremose (KF), 2006-05-04:
Der er altså ikke noget trossamfund, der står på spring for at ændre det her, og hr. Kamal Qureshi har flere gange sagt, at han ikke vil tvinge nogen til det, og tak for det i øvrigt.
Så bliver situationen jo den, at vi er tilbage der, hvor det her udelukkende er et politisk signal.
Det synes jeg er fint, det skal man gøre inden for det trossamfund, man tilhører.
Jeg arbejder også som medlem af folkekirken for de ting, jeg mener skal være sådan og sådan i folkekirken, men jeg gør det netop som medlem af folkekirken indefra og ikke oppefra, ved at politiske partier sender politiske signaler.
Det, hr. Kamal Qureshi fører her, er altså ren symbolpolitik, og det er et klart og tydeligt politisk signal.
Der er det så bare, at jeg vil advare imod, at man i SF holder op med at skelne mellem politik og religion.
Jeg synes faktisk, vi har en god, lang tradition i det her land for at formå at skelne mellem de to ting, og jeg synes, det er ærgerligt, hvis vi skal til at sende politiske signaler til folkekirken på den måde – og for den sags skyld også til andre trossamfund.
Kamal Qureshi (SF), 2006-05-04:
Tinget er jo varmt nok i forvejen, så debatten behøver måske ikke blive så varm.
Altså, jeg kan jo konstatere, at jeg hverken er homoseksuel eller kristen, så for mig har det i hvert fald ikke nogen betydning.
Men jeg kan konstatere ud fra de henvendelser, vi har fået fra personer, der er homoseksuelle, og som mener, at det for dem er vigtigt at kunne blive viet i kirken, at det sådan set er deres egen afgørelse, kan man sige, det drejer sig jo om den måde, de fortolker deres tro på.
Jeg kan samtidig også konstatere, at der er menigheder, trossamfund og præster, som gerne vil vie deres menighedsmedlemmer og mener, at det er i overensstemmelse med deres tro.
Hvis det her ikke betød noget for dem og de ikke følte, det ville give dem større frihed, så havde vi ikke fremsat det her forslag.
Vi fremsætter det forslag, fordi der er nogle, der siger: Her har I altså indført en blokering, og den vil vi gerne bede jer om at fjerne.
Det er derfor, oppositionspartierne er gået sammen om at fremsætte det her forslag.
Det kan godt være, det ikke betyder forfærdelig meget for fru Charlotte Dyremose eller for mig, men det gør det for mange mennesker, og vi må konstatere, at det er sådan.
Charlotte Dyremose (KF), 2006-05-04:
Jeg vil bare spørge hr. Kamal Qureshi, om hr. Kamal Qureshi er bekendt med noget trossamfund, der bredt og massivt og samlet har ønsket det her, for hvis hr. Kamal Qureshi ikke er bekendt med et sådant, må det betyde, at der ikke vil ske nogen reel ændring med det her forslag.
Dermed er vi derhenne, hvor det her kun er et signalforslag, der ikke reelt vil få nogen betydning i den virkelige verden.
Kan hr. Kamal Qureshi så ikke bekræfte, at det her udelukkende handler om at sende et politisk signal til trossamfundene i Danmark, og mener hr. Kamal Qureshi, det er i orden, at vi i den grad fra politisk side sender politiske signaler om, hvordan vi synes, tingene skal foregå i trossamfundene i Danmark?
Kamal Qureshi (SF), 2006-05-04:
Jeg tror, der er flere af os, der også har opgaver uden for Folketinget, så jeg vil prøve at gøre det kort.
Det har været meget magtpåliggende for mig personligt og også for SF at sikre, at det her forslag på alle mulige måder var en reel frihedsåbning for de menigheder, de trossamfund og de præster, som føler, at Folketinget med den eksisterende lovgivning blokerer for deres muligheder for at kunne udøve deres tro over for de medlemmer, menighederne har.
Det skal ikke være nogen hemmelighed, at vi fra SF's side ønsker så lidt indblanding i trossamfundenes indre anliggender som overhovedet muligt.
Vi ønsker, at trossamfundene i så høj grad som muligt skal kunne indrette deres menighed og udfoldelsen af deres tro på egne præmisser i overensstemmelse med deres tro.
Derfor mener vi, at det her sådan set er en genopretning af den fejl, der blev begået, da man lavede lovgivning for registreret partnerskab, hvorunder man faktisk indførte et forbud mod at kunne vie homoseksuelle i kirkerne.
Så det her er jo en afskaffelse af et forbud, som så vil betyde, at alle de trossamfund, alle de kirker, alle de menigheder og alle de præster, som ikke ønsker at ændre noget som helst ved tingenes tilstand, sådan som den er i dag, og som ikke ønsker at vie homoseksuelle, sådan set bare kan fortsætte med at gøre det, som de tidligere har gjort, som vi også ser en del præster har ytret ønske om at de bare vil gøre.
Det skal ikke være Folketinget, der skal blokere for den udvikling, trossamfundet, præsterne og menighederne gerne vil have til at ske, det må de sådan selv bestemme hastigheden og tempoet af.
Det skal i hvert fald ikke være os, der skal indføre forbud mod at gøre det.
Med de ord og med de understregninger støtter vi selvfølgelig det her forslag.