Sonja Albrink (CD), 2000-03-01:
Med dette lovforslag ønsker regeringen at foretage en fuldstændig revision af reglerne om faderskab, bl.a. for at gøre bestemmelserne og sagsgangen mere tidssvarende, og intentionerne bag det kan vi da også i CD fuldt ud tilslutte os. Men det forandrer ikke, at spørgsmålet om faderskab og andre familieretlige regler om forældremyndighed og samvær er et meget følsomt og vanskeligt område at regulere, og her er virkelig et emne, som appellerer til både følelser og holdninger.
Vi er absolut enige i, at der er behov for at ligestille børn af ugifte forældre med de såkaldt ægte børn og dermed åbne mulighed for, at ugifte par i forbindelse med fødslen ved en såkaldt omsorgs- og ansvarserklæring kan registrere mandens faderskab, uden at der rejses faderskabssag.
Det synes vi da også er en rigtig god idé.
Dér, hvor man dog for alvor bør tænke sig godt om
Vi er meget opmærksomme på i CD, at baggrunden for disse forslag skal findes i hensynet til børns ret til at have både en fader og en moder, men man må altså bare skrive sig bag øret, at disse regler desværre også en gang imellem er anvendelige i voksnes gensidige chikane, noget, som næppe tjener hensynet til børnene.
Her tænker jeg navnlig på den generelle adgang i forslagets § 6, hvorefter i princippet enhver mand får ret til at få prøvet, om han er barnets fader.
Han skal blot påstå, at han har haft et seksuelt forhold til barnets moder
inden for 10 måneder før fødslen, og denne ret kan i yderste konsekvens betyde, at en anden mand end den ægtemand eller samlever, som i første omgang er blevet registreret som fader til barnet efter reglerne i forslagets § 1 eller § 2, bliver tillagt faderskabet.
Mon dette er specielt godt for barnet?
Ganske vist må
man da formode, at her er tale om en særdeles sjældent forekommende situation, men det forandrer altså ikke, at man bliver nødt til at tale om principperne også bag det forslag.
Hvis der er en ting, man kan være sikker på, når det gælder regler, som regulerer familieforhold, så er det, at nogle vil misbruge dem.
Prøv bare at følge debatten om reglerne om forældresamvær!
Hvis bare alle voksne opførte sig som voksne, ja, så havde vi slet ikke brug for disse regler, som jo alligevel gang på gang kommer til kort.
Som nævnt synes vi i CD også, at man skal være opmærksom på, hvad man opnår med den foreslåede skærpelse af enlige mødres oplysningspligt.
Selvfølgelig er vi enige i, at børn er bedst tjent med både en fader og en moder, men gælder det i alle tilfælde, må man spørge sig.
Det mener regeringen jo heller ikke, eftersom man, hvilket i øvrigt også er særdeles fornuftigt, vil udelukke faderskab for personer, som har fremkaldt graviditeten gennem en sædelighedsforbrydelse m.v.
Noget helt andet er så det rent principielle i at tvinge mødre til at sidde i statsamtet eller i retten og udbrede sig om deres seksualpartner.
Man kan stille det spørgsmål, om det er samfundet, der skal gøre det, og hvem det er, man gør det for.
Til syvende og sidst mener jeg, at det snarere er et spørgsmål om tillidsforholdet mellem moderen og barnet, når den tid kommer, hvor barnet gerne vil have besked.
I CD synes vi, at den del af forslaget skal overvejes meget grundigt, og det vil vi også gøre.
Vi synes altså, at et sådant forslag som det her fortjener at blive tænkt og forhandlet grundigt igennem, og derfor er det også med glæde, vi har konstateret i CD, at justitsministeren ikke ønsker at få det hastet igennem inden denne samlings slutning, men at det bliver fremsat på ny.