runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Karen J. Klint (S), 2006-02-02:
I øjeblikket er der mange, der ser håndboldkampe, og når jeg ser sportsfolkene, ved jeg ikke, hvor mange reklamer de har på deres tøj.
Jeg kan godt blive lidt beklemt ved, at vi måske kan få den situation, at de få steder inden for det offentlige, hvor personalet bærer uniform, og de steder inden for det private, hvor personalet bærer uniform, kommer uniformen til at ligne en fodbold- eller håndbolddragt med reklamer for dette eller hint.
Den private hjemmehjælper kan jo fylde den med reklamer for engangsbleer eller engangshandsker, og hvad der nu ellers er, eller man kunne rende rundt andre private steder og reklamere for noget særlig medicin, eller hvad man nu kunne finde på, for man er jo nødt til at finde nogle stærke folk, der vil betale reklamen for det.
Jeg tror ikke, McDonald's vil reklamere på private plejehjem, men der var jo måske andre, der ville reklamere på private plejehjem.
Er ordføreren ikke enig i, at det kan være en uetisk påvirkning af de beboere, der ikke helt har frit valg med hensyn til, hvor de får deres service?
Poul Nødgaard (DF), 2006-02-02:
Jeg skal prøve at se, om jeg har forstået spørgsmålet helt korrekt, ellers er der mulighed for at stille det igen.
Jeg mener sådan set, at det vil gå meget langsomt med indtægterne i den første tid, efter at lovforslaget er vedtaget.
Jeg synes, det er positivt, at de penge, der kommer ind – hvad enten det er til en kommune eller en region – kan anvendes til forbedringer inden for området.
Det er noget, der kommer ind ekstraordinært, og som kan forbedre forholdene for de svageste medborgere i dette land.
Karen J. Klint (S), 2006-02-02:
Ordføreren siger, at det kan blive en positiv indtægtskilde, om ikke andet ad åre.
Ergo må det så også være nogle reklamer, der står lidt magt og lidt penge bag, for ellers er der jo ingen grund til, at formanden for Kommunaludvalget, som jo er meget god til at læse lovforslag, skulle udtale sig, som han har gjort.
Hvad med de borgere, der er afhængige af offentlige serviceydelser, uanset om de får dem tilbudt i privat regi eller i offentligt regi?
Hvilken beskyttelse skal de borgere have mod en for dem ufrivillig reklamepåvirkning?
Poul Nødgaard (DF), 2006-02-02:
Lad mig først slå fast, at Dansk Folkeparti er positivt indstillet over for det lovforslag, som er til behandling her i dag.
Hovedindholdet i lovforslaget er at give kommunerne og de nye regioner mulighed for at opnå indtægter ved at tegne reklamekontrakter, så der tillades reklamer på visse offentlige bygninger og løsøre; der tænkes her på det offentliges biler.
Allerede i dag ser man reklamer, bl.a. hjemme hos mig i Vigersted, og i flere tilfælde tror jeg, at den lokale idrætsforening står for det rent praktiske, ligesom den også oppebærer indtægterne fra annoncørerne.
Det er i hvert fald tilfældet i min kommune.
For nogle måneder siden var der en ret så ophedet debat i medierne om, at en kommune nærmest fik en irettesættelse – jeg tror, det var fra tilsynsrådet, men jeg vil ikke hænges op på det.
Den skulle ikke have lov til at tegne reklamekontrakter og dermed opnå indtægter, og ved den lejlighed udtalte Dansk Folkeparti sig kritisk over for, at noget sådant ikke skulle kunne lade sig gøre.
Nu i dag ser vi så, at ministeren fremlægger et regelsæt, der åbner for reklameindtægter, dog i et ganske beskedent omfang, må jeg nok sige.
Jeg synes, det er forståeligt, som det også fremgår af forslaget, at ambulancer, som medbringer patienter, ikke må bære reklamer.
Jeg synes ikke rigtig, det hænger helt sammen, men i udvalgsarbejdet kan vi eventuelt se på, om man ikke kan være lidt mere fleksibel.
Jeg nævner kun dette ene eksempel.
Så vil jeg gerne sige, at Dansk Folkeparti gennemgående er enig i de undtagelser, ministeren har skrevet ind i forslaget.
De er skitseret på en god måde, synes jeg, og de giver os ikke anledning til bemærkninger.
Jeg synes, de er korrekt beskrevet, og der er ingen grund til at gennemgå dem alle sammen, for jeg er faktisk i det store og hele enig i dem.
En anden ting, som jeg synes er positiv ved forslaget, er, at der kommer indtægter ind.
Personligt tror jeg nu ikke, det bliver så forfærdelig mange, i hvert fald ikke i starten, men det kan godt være, det ad åre kan udvikle sig til, at der kan ske forbedringer på de driftsområder, indtægterne går til, og det synes jeg er ganske positivt.
Vi kan støtte det foreliggende lovforslag.
Karen J. Klint (S), 2006-02-02:
Jeg har ikke noget imod neutrale reklamer på forskellige ting.
Når vi sætter os ind i en taxa, er der også reklamer på den.
Jeg siger bare, at der skal være ens betingelser for det private og det offentlige, og der er jo undtagelser for, hvor det offentlige må reklamere, så det er kun lige adgang og fair konkurrence, jeg efterspørger.
Jeg mener faktisk ikke, at sygeplejenålen er en autorisationsnål.
Det er ikke en, man får, når man har taget sin eksamen, man får den i kraft af sit medlemskab af Dansk Sygeplejeråd, og det er mig bekendt en faglig organisation og endda en god faglig organisation.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2006-02-02:
Fru Karen Klint har jo også en karikeret attitude til lovforslaget, når hun taler om sygeplejenålen.
Sygeplejenålen er jo et tegn på autorisation og dermed en dokumentation for, at det er en sygeplejerske, man står over for, og det er da ganske praktisk.
Men kunne fru Karen Klint ikke prøve at omtale det moment, at man ved at sætte reklamer på skraldebiler og andet får nogle indtægter, som kan være med til at forbedre servicen?
Karen J. Klint (S), 2006-02-02:
Jo, hvis det bliver på de samme betingelser.
Det hele handler om, hvorvidt det offentlige får dårligere betingelser for at skaffe nogle indtægtskilder ved reklame, end de private, som udbyder de samme ydelser, har.
Målet er jo at få nogle busser op at stå, og det er også derfor, jeg godt vil være sikker på, at forholdene er ens, f.eks. når der er tale om en delebil eller en reklamefinansieret bus.
Jeg har måske læst lovforslaget på en lidt mere kritisk måde, og hvis jeg har læst det forkert, vil jeg gerne korrigeres.
Det kan ske under udvalgsbehandlingen, eller når ministeren kommer herop for at svare.
Men når jeg taler om de levende reklamesøjler, er det faktisk, fordi jeg har læst lovforslaget sådan, at der er en forskel, alt efter om det er en privat, der står for tilbuddet, eller det er det offentlige, der står 100 pct. for tilbuddet.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2006-02-02:
Nu har fru Karen Klint jo stillet 50 spørgsmål, og i den korte tid, vi har her, kan det jo være vanskeligt at få en drøftelse af alle 50 spørgsmål.
Jeg mener, at fru Karen Klint tegner et forkert billede, når hun bl.a. taler om levende reklamesøjler.
Der står jo, at på de områder, som er underlagt kommunalbestyrelsens direkte beslutningskompetence, vil folk ikke kunne gå rundt som levende reklamesøjler, og kan fru Karen Klint ikke anerkende, at når der bliver stillet en bus til rådighed for plejehjemmet, er det da en serviceforbedring for beboerne?
Karen J. Klint (S), 2006-02-02:
Jeg har altså læst lovforslaget med lidt andre øjne.
Jeg synes selvfølgelig, det er sympatisk, at der er nogle reklamebegrænsninger inden for det offentlige, og derfor kunne man måske også godt tro, at det bare var en let sag; men jeg synes nu ikke, den er så let igen.
Er det rimeligt, at en privat institution kan skaffe sig reklameindtægter og dermed konkurrere på bedre økonomiske vilkår end den offentlige nabo, der udbyder den samme ydelse?
Hvorfor må en kommune eller en region ikke indbygge et reklameforbud i sine krav i udbudsmaterialet eller i sine kontraktaftaler med de private udbydere?
Hvorfor har regeringen ikke til hensigt at regulere privates anvendelse af reklamefinansiering i de borgerydelser, de udbyder?
Og hvad med dem, der ikke kun skal se på reklamerne, mens de haster forbi gavlene, altså dem, der hjemme skal leve med reklamerne på det løsøre, de omgives af, og leve med reklamerne på det personale, de er omgivet af i deres nærmiljø.
Hvorfor er der ingen brugerorganisationer, der er blevet spurgt?
Det er jo brugerne, borgere med behov for offentligt betalte ydelser, der skal leve med reklamer i deres hverdag.
Jeg håber, at DSI, ældreorganisationer m.fl. vil give deres besyv med under udvalgsbehandlingen.
Hverken vores gruppe som helhed eller jeg personligt finder det rimeligt, at den private hjemmehjælp og pædagogen i en selvejende institution må bære en reklamebetalt uniform, hvis nogle finder på det, eller på anden måde være en levende reklamesøjle – måske endda for produkter, som brugerne ellers ville tage afstand fra, eller de som svag part måske netop kunne forføres til at anvende.
Hvad med reklamefinansierede busser på de kommunale plejehjem?
Vil de blive tilladt med dette lovforslag, som det blev sagt lige før, eller er det kun private, der kan få glæde af det?
Vil beboere i boliger, som er opført ifølge serviceloven, ikke kunne bruge en reklamefinansieret delebil, mens borgere med samme servicebehov, der bor i en bolig, som er opført ifølge almenloven, kan bruge den?
Det kan være, vi har misforstået det, for jeg synes næsten, jeg kunne høre på Venstres ordfører, at man netop kan det, så lad os få en snak om det.
Jeg skal ikke sige, at en reklamebetalt bus er lykken, men der er faktisk mange plejehjemsbeboere, der har behov for transport, og som er godt dækket ind af den offentlige transport.
Vil det være forbudt at bære den fremover?
Det er jo ikke en autorisationsnål, det er faktisk en fagforeningsnål, de går med, både i hjemmeplejen og på de offentlige sygehuse.
Må den kun bæres på private plejehjem og som privat hjemmeservicemedarbejder?
Er det kun reklame, hvis man får en indtægt eller på anden måde får en modydelse?
Vi vil under udvalgsbehandlingen arbejde for en ændring af forslaget, så der bliver ens regler for offentlige og private udbydere, og vel at mærke under de etiske forhold, som jeg som udgangspunkt egentlig tror har været målet med regeringens forslag.
Men det skal være forhold, som beboere og brugere ikke oplever som generende.
Troels Christensen (V), 2006-02-02:
Lovforslaget giver kommunalbestyrelser og regionsråd mulighed for at anvende fast ejendom og løsøre til at reklamere og derved opnå en bredere adgang til finansiering af serviceydelser.
Baggrunden for lovforslaget er sagen om et kommunalt plejehjem, der fik stillet en bus gratis til rådighed, mod at bussen til gengæld bar reklamer.
I den konkrete sag var der ikke juridisk grundlag for at gennemføre ordningen, og det forhold retter lovforslaget op på, i øvrigt i fuld forståelse med KL, som høringssvarene viser.
Jeg tror, det er vigtigt at understrege, at forslaget kun er et tilbud til kommunalbestyrelserne.
I lovforslaget er der taget højde for, at ordningen ikke skal benyttes til at finansiere de ydelser, som kommunen under alle omstændigheder har pligt til at tilvejebringe.
Der er altså alene tale om de tilfælde, hvor man ønsker at give borgerne et tilbud om en yderligere service.
Det er også vigtigt at understrege, at markedsføringsloven selvfølgelig fortsat er gældende.
Markedsføringsloven og det kommunale tilsyn sikrer, at ordningen holder sig inden for rammerne af god markedsføringsskik.
Man kan altså ikke reklamere for politiske partier eller lignende.
Det forhold, at ordningen kun kan bruges til at finansiere ekstra serviceydelser, og at det kommunale tilsyn bibeholdes, sikrer for mig at se, at lovforslaget ikke får nogen uforudsete konsekvenser.
Jeg har nemlig fuld tiltro til, at de enkelte kommunalbestyrelser og regionsråd vil være i stand til at foretage afvejningen mellem ekstra servicemuligheder og mulige gener i de konkrete tilfælde.
Kommunalreformen lægger op til forøget tillid til og respekt for det kommunale selvstyre og til, at der skal findes flere bæredygtige løsninger på lokalt plan.
Det er lovforslaget netop et udtryk for, og på den baggrund håber jeg, at forslaget kan samle bred støtte her i salen.
Venstre støtter naturligvis forslaget.
Birthe Skaarup (DF), 2006-02-02:
Det kan vi heller ikke.
Lone Møller (S), 2006-02-02:
Fru Pia Christmas-Møller gør meget ud af hensynet til barnets tarv, og at barnet vil få den bedste opvækst, hvis det er i en familie.
Så vil jeg samtidig gerne spørge fru Pia Christmas-Møller, om hun er uenig med Børnerådet, som rent faktisk siger, at det ville være en god ting for børn også at leve i en familie med lesbiske forældre.
Pia Christmas-Møller (KF), 2006-02-02:
Nu skrives der så meget i aviserne.
Det er ikke alt, man sådan skal tro holder i det virkelige liv, men lad det nu være.
Men vi står bag det her lovforslag, og under udvalgsbehandlingen går jeg da også ud fra at vi kan følges ad.
Så mit tilsagn, for så vidt angår spørgsmålet om anonymitet, går på, at jeg gerne vil være med til at se på mulighederne for at imødekomme det, jeg mener er barnets tarv, men mere har jeg ikke givet tilsagn om her fra Folketingets talerstol, så man skal ikke overtolke mit indlæg.
Jeg mener et hundrede procent, hvad jeg har sagt.
Jeg vil gerne være med til at se på, hvilke muligheder der er.
Lone Møller (S), 2006-02-02:
Man kan undres lidt en gang imellem.
Jeg har i medierne sådan læst mig lidt til, at Det Konservative Folkeparti var meget vrede over, at enkelte partimedlemmer fra Venstre ville stille et ændringsforslag.
Nu kan jeg forstå, at man ikke er helt sikker på, at det kommer.
Men sådan som jeg hører det, så vil fru Pia Christmas-Møller gerne være med til eventuelt at kigge på et ændringsforslag i forbindelse med anonymiteten, skønt det jo ikke er regeringens udspil.
Pia Christmas-Møller (KF), 2006-02-02:
Det vil jeg meget gerne være med til at se på under udvalgsarbejdet.
Jeg mener, at det er et problem, at vi har givet anonymitet.
Jeg er bevidst om, at det så kan betyde, at der bliver en mindre tilbøjelighed til at være donor.
Det kan jeg godt se, men hensynet til barnet og barnets muligheder for senere på et eller andet tidspunkt at finde frem til, hvor det lige var, det kom fra, vejer meget tungt.
Det er selvindlysende, at fuldstændig som i forbindelse med adoption må arveregler og den slags selvfølgelig være suspenderet.
Men ja, jeg vil gerne være med til at se på, hvilke muligheder der er.
Karen J. Klint (S), 2006-02-02:
Jeg vil spørge til det om anonymiteten, hvor jeg i hvert fald med glæde lyttede til, at De Konservative også godt ville se lidt på, om der kunne være andre former for anonymitet, eller i bedste fald at der blevet blødt meget op på anonymiteten.
Vil De Konservative være med til under udvalgsbehandlingen at se på, i hvilken udstrækning man kan øge sporbarheden eller endda give en grad af valgfrihed, sådan at både donor og kommende forældre vil kunne sige, at de godt vil medvirke til, at man kender det biologiske ophav, selv om de så ikke har nogen juridisk forpligtelse i øvrigt?
Pia Christmas-Møller (KF), 2006-02-02:
Selv om mange børn sikkert gerne ville kunne vælge deres forældre, er det nu et vilkår, der ikke er givet dem, hverken dem, der bliver adopteret, eller dem, der bliver født og vokser op i de rammer med biologiske forældre.
Men må jeg ikke godt sige: For os er der meget stor forskel på de regler, vi har for børn, der skal fødes ind i denne verden med samfundets hjælp, og de børn, der rent faktisk er født.
Jeg er ikke i tvivl om, at et barn, der ellers er henvist til et børnehjem eller henvist til måske at leve på gaden i et eller andet tredjeverdensland, i al overvejende grad vil have det langt, langt, langt, langt bedre ved at blive adopteret af en familie i Danmark eller ved at blive adopteret af en enlig i Danmark eller ved at blive adopteret ind i et homoseksuelt parforhold i Danmark.
Det er jeg ikke i tvivl om; sådan vil hovedreglen være.
Stod det til mig, skulle det også være muligt.
Nu er der det problem, at en række af donorlandene så ikke vil gå med til det.
Men barnets tarv, hensynet til, hvad der er bedst for barnet, fortæller mig, at det vil være svaret.
Karen J. Klint (S), 2006-02-02:
Jeg tror ikke, der er nogen af os, der ønsker at tilsidesætte barnets tarv eller hensynet til barnet.
Vi er altså bare uenige om, om hensynet til barnets tarv kræver, at der skal være to køn til stede.
Hvis jeg skal følge logikken i det, fru Pia Christmas-Møller kommer med her, kan jeg spørge: Skulle man så afskaffe adoption?
Det er jo også i høj grad de voksnes ønsker.
Det er jo ikke sikkert, at barnet har ønsket at forlade sit oprindelige hjemland og komme til et helt fremmed land.
Det er jo ikke sikkert, det barn ville have ønsket at blive adopteret af en enlig.
Det er jo ikke sikkert, at det barn ville have ønsket at blive rykket op.
Vi ser i hvert fald, at mange børn gerne vil kende deres biologiske ophav senere i livet.
Er logikken god nok i De Konservatives argumentation?
Birthe Skaarup (DF), 2006-02-02:
Vi har den grundlæggende holdning, at et barn skal have en mor og en far, og vi siger nej til, at enlige og lesbiske skal insemineres.
Det synes jeg må stå meget, meget klart.
At en lesbisk går ud i det offentlige natteliv måske eller har en god ven, der kan hjælpe hende på vej, kan vi jo ikke have noget imod, og det kan vi heller ikke lave noget forbud imod.
Hele vores tråd er det familiemæssige, det er barnets tarv, og det vil vi holde fast ved, ligesom vi har gjort det gennem de senere år.
Kamal Qureshi (SF), 2006-02-02:
Jamen så kunne man vel også sagtens lave sådan en særlig vurdering af et homoseksuelt par for at vurdere, om de er egnede, fuldstændig på samme måde som man gør med enlige kvinder.
Det var en af de grundlæggende danske værdier; det var det, som Dansk Folkeparti sagde i en anden debat.
Nu står man altså her og modarbejder, at de lesbiske kvinder skal have adgang til at få en behandling med kunstig befrugtning for barnløshed.
Oven i købet fastholder man et direkte forbud.
Selv om de selv betaler og det foregår uden for det offentlige sundhedsvæsen, er man stadig væk imod det.
Det er da vel, fordi man grundlæggende vil blokere for, at folk, som er homoseksuelle, overhovedet skal blive forældre.
Pia Christmas-Møller (KF), 2006-02-02:
Det tror jeg vi trods alt kan være enige om.
Må jeg ikke sige med hensyn til de undersøgelser, at der ikke er lavet mange undersøgelser på området, og der sættes solide spørgsmålstegn ved, om man overhovedet kan undersøge det her.
Alene spørgsmålet om, hvordan man opstiller objektive kriterier, er genstand for videnskabelige drøftelser, hvad man også er meget agtpågivende over for i Etisk Råd-sammenhæng.
Men i det hele taget vil jeg gerne advare lidt imod at henvise det her til nogle ekspertudvalg eller undersøgelser af noget andet.
Jeg tror ikke, vi kan løbe fra vores ansvar som lovgivere i den her sag.
Her nytter det ikke noget at henvise til, at i alle mulige andre lande foregår det på en helt anden måde, og at folk kan i øvrigt bare rejse til London, eller hvor ved jeg, og få det ordnet.
Vi må tage stilling til, hvad det bedste er set ud fra det endnu ufødte barns perspektiv.
Her har jeg givet vores svar.
Birthe Skaarup (DF), 2006-02-02:
Nu går forslaget jo ud på, at enlige og lesbiske skal have lov til at blive insemineret, og vi har sagt nej til det.
Det, der var tale om før, var adoption.
Skal enlige have lov til at adoptere?
Der skal en særlig vurdering til, når en enlig skal have lov til at adoptere.
Det er jo ganske få tilfælde, der er her i Danmark på det område.
Per Clausen (EL), 2006-02-02:
Jeg vil bare spørge fru Tina Petersen, om hun er enig med mig i, at når vi nu har det udgangspunkt, at det er vigtigt at afvikle vores afhængighed af olie, så peger det på, at der i hvert fald kunne være meget god grund til i de kommende år at afsætte betydelig flere penge til forskning og udvikling inden for vedvarende energi, der retter sig mod transportsektoren.
Birgitte Josefsen (V), 2006-02-02:
Jeg vil gerne gentage spørgsmålet: Kan man så gå med til, at det kan foregå uden for det offentliges regi, men med en læges medvirken?
Birthe Skaarup (DF), 2006-02-02:
Jeg må ikke have sagt det tydeligt nok: Vi er imod, at lesbiske skal have insemination i det offentlige.
Birgitte Josefsen (V), 2006-02-02:
Så vil jeg gerne spørge fru Birthe Skaarup, om Dansk Folkeparti kan gå ind for, at der kan gives mulighed for kunstig befrugtning uden for det offentlige regi.
For jeg kan forstå, at begrundelsen for, at man ikke vil støtte det her lovforslag, er, at man ikke vil belaste det offentlige sundhedsvæsen.
Kan man så gå med til et forslag, hvor man giver læger mulighed for at udøve den her gerning uden for det offentlige regi?
Birthe Skaarup (DF), 2006-02-02:
Det er da rigtigt nok, at vi har diskuteret, hvorfor cykelsmeden eller bageren skal kunne gøre det her, give insemination, for det er i grunden det, det handler om.
Jeg synes på den anden side, at når jordemor Stork gør det, så har jeg altså ikke noget imod det, men jeg har noget imod, at en læge skal gøre det i offentligt regi, og at vi skal til at betale for det i offentligt regi.
Jeg synes heller ikke, det er staten, der skal bestemme livsformen.
Jeg synes, det truer familier, og det truer de lesbiske.
Vi ved jo udmærket, at man har mange muligheder som lesbisk for at blive gravid, og det har man lov til, og det kan vi ikke blande os i her fra Folketinget.
Men jeg og mit parti kan være med til at blande os i, om det skal være et tilbud til de lesbiske, at en læge skal være med til at give den her behandling, og det mener vi ikke.
Jørgen Winther (V), 2006-02-02:
Det var netop på grund af den slags svar, jeg fik her, jeg fandt ud af, at mine tidligere svar ikke var gode nok.
Når vi så kommer med begrebet kærlighed, som dog bør være vigtigere, end om det er en mor og en far, er det, det bliver lidt svært.
Så et andet spørgsmål: Der findes i dag en jordemor, som foretager 1.800 inseminationer.
Skal det forbydes ved lov?
Hvad er forskellen på, at enhver lesbisk kvinde kan gå hen til en jordemor i dag og få en behandling der, og dét, at hun kan gå til en læge, hvilket loven siger at hun ikke må?
Hvorfor forbyde en læge at gøre det her?
Men jeg erkender, at jeg har haft den samme holdning som fru Birthe Skaarup
– så meget vil jeg medgive.
Birthe Skaarup (DF), 2006-02-02:
Det var netop det, jeg sagde: Det tror jeg såmænd sagtens de kan.
Men vi mener, at de skal have rollemodellerne – at der også er en far.
Det er altså tråden i vores politik, det er den familiemæssige del, og det vil vi holde fast i.
Jørgen Winther (V), 2006-02-02:
Jeg sagde i min ordførertale, at jeg i dag har den opfattelse, at et lesbisk par kan give et barn lige så megen tryghed, kærlighed og omsorg, som et heteroseksuelt par, altså hvor der er en mor og en far.
Jeg forstår da fru Birthe Skaarup meget godt, for de ting, der siges fra talerstolen, når fru Birthe Skaarup er der, er de samme ting, som jeg har sagt tidligere – men jeg har så foretaget min kovending.
Spørgsmålet er: Mener fru Birthe Skaarup ikke, at et lesbisk par kan give et barn lige så megen tryghed, kærlighed og omsorg som et par, hvor der er en mor og en far?
Birthe Skaarup (DF), 2006-02-02:
Jeg synes, det er en helt anderledes debat, når man siger, at det er en adoption, altså at man bliver stedfar eller -mor til et barn, der er bragt ind i et ægteskab, hvor der lever to af samme køn.
Min pointe er naturligvis, at når staten påtager sig et ansvar i forbindelse med forplantningen ved at gøre sagen helt politisk, så skal man ikke på forhånd udelukke, at nogle børn får en far.
Og det er tråden i vores politik.
Karen J. Klint (S), 2006-02-02:
Heldigvis har vi ret til at have forskellige holdninger, og jeg har hørt hr. Jørgen Winther i dag sige, at nogle gange så flytter holdninger sig jo over tid, og det gør de måske også for Dansk Folkeparti.
Den omvendte logik vil så være, at hvis en kvinde har børn og lever i et registreret partnerskab, så skal hun så aflevere de børn, hun har, for så får de jo kun to kvinder som rollemodeller.
Men hvis man bringer et barn med ind i et parforhold, så har vi jo faktisk her i Folketinget haft den modsatte holdning, at det barn skulle beskyttes sådan, at hvis det i forvejen havde mistet en juridisk forælder, så skulle et lesbisk eller et homoseksuelt par også i det hele taget have lov til at adoptere det stedbarn, der var kommet med ind i parforholdet, netop i respekt for, at det er godt for et barn at have to forældre, og at vi ikke har kønsbestemt forældrerollen i det danske Folketing.