Poul Nyrup Rasmussen (S), 1999-01-28:
Den 5. juni kan vi som bekendt fejre 150-året for Danmarks Riges Grundlov.
Det er der grund til at være stolte af, og det er der god grund til at markere, sådan som mange af os nu ser frem til.
I de 150 år, der snart er forløbet siden da, er grundloven kun blevet ændret ganske få gange.
Det skete som bekendt senest i 1953.
I 1953 skete det efter mange års overvejelser og efter et stort forberedelsesarbejde, og der skete afgørende ændringer og nydannelser.
Jeg vil gerne ved starten af denne debat sige, at jeg synes, det er meget, meget vigtigt at slå fast, at vi i Danmark har en god grundlov - en god og velfungerende grundlov, en grundlov, som på mangfoldig måde og med stor klogskab og visdom i sig har vist sin soliditet og sin langtidsholdbarhed.
Man må sige, at grundlovens fædre tænkte
langt i 1953, for tænk, hvad grundloven har overlevet og kunnet klare af forandringer i de år, der er gået. Med en grundlov med så mange år bag sig er det samtidig også helt naturligt, at spørgsmålet om, hvorvidt tiden er inde til at revidere grundloven, dukker op med jævne mellemrum.
Folketinget havde senest for knap to år siden i forbindelse med behandlingen af et beslutningsforslag fra SF lejlighed til at drøfte spørgsmålet.
Grundlovsjubilæet er en kærkommen lejlighed til at få en debat om grundloven og til at diskutere behovet for ændringer
i grundloven
Fra flere sider lyder det, at 150-års-jubilæet bør bruges til en grundig og gennemgribende debat om grundloven og den enkelte danskers rettigheder
, og jeg vil næsten føje til: pligter.
For uden pligter, ingen rettigheder; uden rettigheder, ingen pligter, når det egentlig kommer til stykket.
Det er jo kittet, der holder vort samfund sammen.
Jeg ser det for min part også som noget helt naturligt, at vi med 150-året for Danmarks første grundlov sætter fokus på grundloven i dens nuværende udformning, men mit udgangspunkt er, at det er en god og velfungerende grundlov, vi har.
Grundloven fortjener, at vi fra tid til anden har en levende og engageret debat om den og dens aspekter.
I grundloven er der jo indeholdt normerne for de øverste statsorganers tilblivelse og for deres virksomhed, kort sagt de fundamentale spilleregler.
Grundloven er det afgørende fundament for vores demokrati.
Derfor er jeg også glad for, at vi her i Folketinget i dag får lejlighed til at drøfte noget så grundlæggende som vores grundlov.
En debat om grundloven er principiel og en meget vigtig debat.
Jeg tror, det er vigtigt at slå fast, at der vil være to grundsignaler i grundloven, som jeg ser det.
Det ene er den enkeltes frihedsrettigheder i forhold til staten.
Det andet er i virkeligheden også den enkeltes beskyttelsesrettigheder fra staten.
Det er vigtigt at holde den balance, når vi er på det principielle plan. Vi har
frie valg, vi har politiske partier, vi har et repræsentativt demokrati, vi har åbne beslutningsprocesser, vi har mindretalsbeskyttelse og frihedsrettigheder, vi har ytringsfrihed, og vi har organisationsfrihed.
Vi har noget at have vores grundlov i, siger vi.
Vi har så oven på det udbygget vores nærdemokrati lokalt i kommunerne og igennem brugerindflydelse.
Danmark er faktisk i dag verdens mest decentrale samfund og i virkeligheden verdens mest gennemorganiserede samfund.
Det synes jeg faktisk ikke er så ringe.
Alligevel er demokrati naturligvis noget, der skal kæmpes for hver eneste dag, noget, man skal sørge for bliver udbygget hver eneste dag.
Problemet er jo ikke, at der er for mange, der deltager, problemet er, at der er for få, der deltager i alle demokratiets forskellige udformninger.
Vi har her i Danmark det, der, når alt kommer til alt, er ganske vigtigt og enestående: evnen til at snakke tingene igennem og evnen til at forhandle sig frem til et resultat med forskellige udgangspunkter.
Du skal kendes på dit ståsted, men demokratiet i Danmark skal også kendes på evnen til at finde den balance mellem de modstående standpunkter, som betyder, at vort samfund kan udvikle sig.
Og når det så en gang imellem ikke lykkes, er det jo ikke grundlovens skyld, så er det det forhold, at mennesker har deres begrænsninger, og de kommer en gang imellem tydeligt frem. Mit pointe er: Du skal kendes på dit ståsted, ja, det er fundamentalt, men vi skal også kunne træffe beslutninger og føre landet videre ind i det 21. århundrede.
Der skal være nogle fælles værdier, det hele skal bygge på, og det er vi jo i virkeligheden, når alt kommer til alt, heller ikke så uenige om.
Grundloven er rammen om det hele.
Grundloven giver den hårfine balance, der skal til mellem den totale personlige frihed og hensynet til fællesskabet.
Det er den danske model.
Alternativet hedder jo jungleloven, som vi har forladt.
Det, der altså er rammen af grundloven, det, det handler om hele tiden i vort daglige politiske virke, er: Hvad fylder vi inden i?
Det vil sige, vi skal hele tiden forholde os til demokratiet og grundloven, til den nye virkelighed, samtidig med at vi skal fastholde de grundlæggende værdier og naturligvis fuldt og helt huske på grundlovens hovedsignaler til os. Jeg synes, det er vigtigt at slå de her principper fast, i hvert fald, som vi ser det, også når vi her i Tinget i dag skal behandle hele to beslutningsforslag om nedsættelse af en grundlovskommission. Kristeligt Folkeparti har fremsat et beslutningsforslag
om nedsættelse af en forfatningskommission
Det andet beslutningsforslag om nedsættelse af en grundlovskommission, som vi skal behandle her i Tinget i dag, er et forslag fremsat af SF.
Der er tale om for SF's vedkommende en yderligere uddybning af to af SF's tidligere fremsatte beslutningsforslag om nedsættelse af en grundlovskommission.
Det er et detaljeret beslutningsforslag, som SF har fremsat.
SF peger i sit forslag på en række forskellige emner eller problemfelter, som efter SF's opfattelse kunne være relevante at diskutere i en grundlovskommission.
Jeg vil gerne starte med at give udtryk for, at jeg respekterer fremsættelsen af de to beslutningsforslag om nedsættelse af en grundlovskommission og det arbejde og de grundige overvejelser, som ligger bag vel især SF's forslag, men også bag Kristeligt Folkepartis.
Vi har diskuteret det emne før og med rette, både i 1995 og i 1997.
Jeg sagde senest i 1997, at vi hele tiden må holde et vågent øje med, om den samfundsudvikling, der møder os på mange forskellige niveauer, nu også kan bæres af den forfatning, den grundlov, vi har.
Vi må naturligvis til stadighed være opmærksomme på de talrige udfordringer, der møder os.
Jeg antydede det lidt før, men igen, tænk blot på de nye tendenser, den teknologiske udvikling, den internationale udvikling og de holdningsændringer, der sker i befolkningen. Jeg synes, det er vigtigt at understrege, for nogle gange mærker jeg, at man har glemt det i debatten
: Grundloven er ikke en helt almindelig lov, som man uden videre kan ændre.
Den skal være meget, meget vanskelig at ændre, og det er den heldigvis også.
Der er i vores grundlov fastsat en særlig og meget omfattende procedure for grundlovsændringer
; sådan skal det være. I sagens natur har grundloven en karakter, der gør, at vi må stille meget, meget strenge krav, før vi kan ændre. Grundloven skal være hævet over de omskifteligheder, der jo opleves i det politiske liv. Den danske grundlov bør bygge og bygger på værdier og holdninger, som vi kan enes om som fundamentale i vores samfund uanset politisk anskuelse.
For knap 2 år siden gav jeg her i Tinget udtryk
for, at efter min opfattelse skal der være tre grundlæggende betingelser, som skal være opfyldt, før en grundlovsændring kan komme på tale, og dermed efter min opfattelse også, før der bør tages initiativ til at søsætte noget så tidkrævende og ressourcekrævende som en forfatningskommission.
Jeg vil gerne gentage de tre forudsætninger her i dag, for de er efter min mening stadig helt afgørende for vores debat og for vores konklusion. Der skal for det første være et påtrængende samfundsmæssigt behov for at ændre grundloven.
Det skal ikke opfattes derhen, at vi ikke også i Folketinget som her i dag skal debattere grundloven, tværtimod.
Vi, og det gælder også regeringen, skal være og er altid rede til at drøfte grundloven og dens aspekter nu og i fremtiden, men der skal være en påtrængende samfundsmæssig behovssituation for en ændring af grundloven.
For det andet skal der være helt konkrete ændringsforslag, som kan samle et meget, meget bredt flertal i Folketinget og bygge på en meget, meget bred opbakning i befolkningen.
Det er i den forbindelse for mig meget vigtigt, at der i givet fald også er et meget bredt flertal bag en tanke om at nedsætte en eventuel grundlovskommission. For det tredje skal ændringerne have en sådan karakter, at vi alle sammen med rimelighed kan vurdere, at der er en god mulighed for, at befolkningen med et overvældende flertal vil give sin tilslutning hertil.
Man skal jo huske, at et grundlovsforslag skal kunne bære igennem ved en folkeafstemning med støtte fra mindst 40 pct. af samtlige stemmeberettigede.
Vi må spørge os selv, hvor det eller de overbevisende forslag er, der kan gøre en sådan afstemning til en sikker folkevinder.
Hvis der ikke blandt Folketingets partier er bred enighed om, at de betingelser, jeg her har skitseret, er opfyldt eller kan opfyldes, ja, så bør der efter min opfattelse udvises forsigtighed med et fingerknips at gribe til nedsættelse af en grundlovskommission.
Som jeg også sagde for knap 2 år siden, er risikoen for, at projektet vil lide skibbrud undervejs, for stor, hvis der ikke er et bredt flertal for en ændring og for en nedsættelse af en grundlovskommission.
På baggrund af disse tre forudsætninger og ræsonnementet finder regeringen ikke allerede nu, at tiden er moden til at nedsætte en grundlovskommission.
Før vi kan tage stilling overhovedet til det spørgsmål, må vi have en bred, omfattende debat om, hvad vi vil, hvad vi har af ændringsovervejelser, hvorvidt vi synes, der foreligger så fundamentale, samfundsmæssige behov, at det kan føre os frem til et sådant fælles ønske.
Debatten om grundloven skulle gerne her i jubilæumsåret være levende, engageret og stærk ikke alene her i Folketingssalen med et fuldtalligt medlemstal til stede, men også i den brede befolkning ude omkring og med et fuldt engageret pressekorps, der punkt for punkt vil have sine vurderinger af den engagerede debat, der optager os alle. O.k., vi er lige startet.
Vi har måneder foran os, men vel heller ikke et uendeligt antal måneder.
Debatten er meget vigtig, for at vi politisk kan pejle os ind på, hvor der eventuelt måtte være behov for ændringer i grundloven.
Det er vigtigt, at vi tager os den fornødne tid til at lytte til hinanden, reflektere over hinandens synspunkter og hinandens argumenter.
Det gør sig vel især netop gældende, når vi taler og diskuterer behovet for ændringer i grundloven.
Med andre ord: Overvejelser om at nedsætte en grundlovskommission om at ændre grundloven er en alvorlig og principiel sag, der også bør bunde i en meget bred folkelig debat og en meget bred politisk debat.
Debat først, dernæst politisk afklaring, dernæst juridisk afklaring og dernæst eventuel beslutning.
For regeringen er det med andre ord af afgørende betydning, at der tilvejebringes et ordentligt beslutningsgrundlag for de videre overvejelser og den politiske stillingtagen til behovet for ændringer i grundloven og dermed for behovet for en nedsættelse af en grundlovskommission.
Derfor har regeringen efter nøje overvejelse besluttet at foreslå at opfordre Folketingets Præsidium med Folketingets formand i spidsen til som led i markeringen af 150-året for Danmarks Riges Grundlov at iværksætte et par høringer om behovet for ændringer i grundloven.
Vi har faktisk haft ganske gode erfaringer.
Jeg tænker på lovkvalitetskonferencen, som vi afholdt for ikke så mange måneder siden.
Mit forslag er, at der således tilrettelægges høringer med deltagelse af et meget bredt udsnit af det danske samfund, herunder Folketinget, regeringen, eksperter, embedsmænd, organisationer, presse og græsrødder - med streg også under det sidste.
Jeg vil så foreslå på regeringens vegne, at vi som grundlag for den videre offentlige debat efter en sådan høring udsender f.eks. en publikation, der indeholder såvel de forberedte oplæg som samtlige indlæg under høringen.
Jeg synes, vi bør kunne tilstræbe, at publikationen kan udsendes til offentligheden, hvis vi holder en forårshøring og en efterårshøring, men antallet skal ikke være afgørende for regeringen.
Det afgørende er, at vi initierer debatten åbent og synligt, og at vi følger op med publikationer til offentligheden i løbet af ganske kort tid efter høringen.
Det kan også være, det skal begrænses til efteråret.
Det synes jeg vi skal diskutere åbent.
Og når vi har afholdt vore høringer, samlet vore erfaringer, analyseret debatten og indlæggene, så mener jeg, vi har et grundlag for på den baggrund at tage politisk stilling til, om der er grundlag for at gå videre i slutningen af året, herunder hvordan en proces i givet fald kan se ud, hvis den skal munde ud i en afklaring af, om et egentligt arbejde med en grundlovsændring skal iværksættes.
Det er regeringens vurdering, at dette forløb både vil være fornuftigt, hensigtsmæssigt og nødvendigt for at tilvejebringe så godt og gennemtænkt et beslutningsgrundlag som overhovedet muligt.
Det afgørende for mig er, at vi får gang i debatten, at den har en ramme, at den har en rækkevidde, at den har en tidsmæssig horisont.
Og lad mig afslutte med at sige, at jeg håber, at den proces, der her er lagt op til, og at markeringen af 150-års-jubilæet vil være med til at inspirere Folketingets medlemmer, sagkyndige og den brede befolkning til at debattere grundloven og til at reflektere over vores grundlov nu og i fremtiden.
Jeg ser frem til den fortsatte debat og til et jubilæumsår, hvor Danmarks Riges Grundlov har en fremtrædende placering.