runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Bendt Bendtsen (KF), 1998-02-04:
Det var ministerens besvarelse, hvor jeg er nødt til at gå tilbage til det spørgsmål, som vi før har været inde på, nemlig præmisserne til dommen i Vestre Landsret, hvor der står, at landsretten finder, at det i givet fald bør overlades til lovgivningsmagten at tage stilling til, om Menneskerettighedsdomstolens nyere praksis med hensyn til forståelse af konventionens art. 11 bør give anledning til en ændring af foreningsfrihedsloven.
Det vil jeg gerne have ministerens svar på, når nu landsretten udtrykker det så præcist.
Jytte Andersen (S), 1998-02-04:
Jeg kan konstatere, at der er forskellige fortolkninger af de præmisser, der ligger i loven.
Jeg vil gentage det, jeg sagde på et tidligere tidspunkt: Jeg tror ikke, at det er hensigtsmæssigt, at jeg som minister dissekerer Vestre Landsrets dom meget nøje, al den stund jeg har forstået det sådan, at den vil blive anket til Højesteret.
Jens Peter Vernersen (S), 1998-02-04:
Jeg vil egentlig godt spørge, om det er særlig enestående i det danske samfund, at der laves aftaler mellem to parter, sådan som vi kender det fra arbejdsmarkedet.
Er det ikke sådan, at man på en række andre områder rent faktisk også laver tilsvarende aftaler med eksklusivt indhold?
Jytte Andersen (S), 1998-02-04:
Det kan jeg svare bekræftende til.
Der er en lang række organisationer, forskellige sammenslutninger, som indgår lignende aftaler; men jeg kan også godt konstatere, at det ikke har den samme politiske interesse for Venstre, De Konservative og Fremskridtspartiet, som når der er tale om, at faglige organisationer indgår aftaler med arbejdsgiverne.
Jeg vil i øvrigt godt minde om, at det faktisk er et system, som er med til at holde meget ro på arbejdsmarkedet, som er med til at varetage den danske dimension eller den danske dialog og den danske model, som vi jo fra tid til anden alle sammen rejser rundt i verden og praler lidt med.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Jette Gottlieb (EL), 1998-02-04:
Jeg vil gerne spørge, hvordan ministeren forholder sig til den del af aktiveringsproblematikken, der drejer sig om, at aktiveringsjob erstatter normale job.
Jytte Andersen (S), 1998-02-04:
Det er sådan, at i henhold til arbejdsmarkedslovgivningen er det de regionale arbejdsmarkedsråd, der godkender individuelle såvel som almindelige jobtræningspladser og puljejob, og det gør de i samarbejde med de tillidsrepræsentanter, der er på det pågældende sted, så ansvaret for, at der er kvalitet i jobtræningspladserne, og at der ikke er folk, der kører i karrusel på de samme jobtræningspladser, ligger faktisk i det regionale regi.
Men jeg vil godt sige, at det er bekymrende, hvis det er sådan, at det er den samme person, der mange gange optræder i det samme jobtræningsforløb, for det er jo netop meningen, at man igennem et jobtræningsforløb skal få de kvalifikationer, der gør én parat til at komme ud i ordinær beskæftigelse.
Jette Gottlieb (EL), 1998-02-04:
Ministeren siger, at det er det regionale arbejdsmarkedsråd, der godkender det, men ministeren har vel en holdning til, hvad der er hensigtsmæssigt, og ministeren er med til at udstikke disse retningslinjer.
Jeg taler om, at den samme jobfunktion i den samme institution har været besat af puljejob, af jobtræningspladser, af alle former for aktiveringsjob, og det vil sige, at den pågældende jobfunktion set fra institutionens side er indgået som en normal jobfunktion.
Var det så ikke på tide, at man sikrede
en mulighed for at omnormere den pågældende jobfunktion til et egentligt job?
Jeg vil også gerne spørge med hensyn til det private arbejdsmarked, hvor det jo har vist sig, at de private arbejdsgivere direkte adspurgt for 43 pct.s vedkommende
siger, at de ville have ansat den pågældende alligevel, men at de selvfølgelig gerne ville have disse tilskud med, når de nu kunne få dem.
Jytte Andersen (S), 1998-02-04:
Jeg har den holdning, og det fremgår også meget klart af lovgivningen, at med hensyn til jobtræningspladser og puljejob skal der være tale om merbeskæftigelse i forhold til det, som institutionen ville have gjort uden en jobtræningsperson eller uden et puljejob.
Der er klart tale om, at det skal være merbeskæftigelse.
Om man så i kommunen eller i amtet, eller hvor det nu er, på et tidspunkt finder ud af, at det her er en del af den daglige virksomhed, og tager stilling til at opnormere eller omnormere eller mernormere den pågældende institution, er jo et kommunalpolitisk anliggende. Når det drejer sig om private jobtræningspladser, har jeg nu indtryk af, at det er af beskedent omfang, og at omkring 70-80 pct. af dem, der er i privat jobtræning i en periode, det kan være i op til et halvt år, faktisk efterfølgende bliver ansat i de pågældende virksomheder, og det synes jeg sådan set er fornuftigt nok.
Det kan jeg bekræfte.
Jeg kan huske, at da jeg blev minister i 1993, var antallet af jobtilbudspersoner 55.000, og i indeværende år vil det være et sted imellem 12.000 og 15.000, så der er sket et drastisk fald i det, man kan kalde beskyttet beskæftigelse, til fordel for ordinær beskæftigelse.
Men at vi stadig væk skal have jobtræningspladser som et arbejdsmarkedspolitisk redskab, er jeg til gengæld også optaget af, for det er noget af det, der kan få de 100.000 jobrotationsprojekter i gang.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Regeringen har hele tiden, siden væksten og beskæftigelsesfremgangen rigtig slog igennem, og det er jo alt andet lige et sundhedstegn og det, som vi har arbejdet for i regeringen, meget gerne villet følge udviklingen af eventuelle flaskehalsproblemer. Det er korrekt nok, som spørgeren siger, at der på nogle områder kan anes flaskehalsproblemer, som, hvis vi ikke gør noget ved det, kan blive alvorlige.
Der er nu ikke nogen risiko for, at de bliver alvorlige, fordi vi allerede i forbindelse med finanslovaftalen har sat penge og ressourcer af til en forøgelse af uddannelseskapaciteten inden for social- og sundhedsområdet og til, at vi kan få flere voksenlærlinge i gang, for det er jo måden at modvirke flaskehalse på inden for det faglige område.
Jeg vil godt sige, at noget af det, der er brug for lige nu, er, at virksomhederne spiller mere klart og positivt med i et forpligtende samarbejde med arbejdsformidlingen.
Arbejdsgiverne må finde ud af, at man ikke længere kan have en forventning om, at der er kvalificeret arbejdskraft fra den ene dag til den anden.
Her skal man altså komme hurtigere frem med sine jobkrav eller jobprofiler, og så skal vi sætte uddannelsesaktiviteten i sving, hvad vi jo allerede har gjort.
Det handler meget om virksomhedernes ansvar, det handler meget om at få taget flere praktikanter ind på de faglige uddannelser, hvis vi ikke skal stå med et flaskehalsproblem om nogle år, og det handler meget om at få etableret voksenlærlingeforløb.
Det skal også være en opfordring til arbejdsgiverne.
Thorkild Simonsen (S), 1998-02-04:
Jeg skal gerne skriftligt til andre, som ikke har de tal, redegøre nærmere for dem.
Jeg siger stadig væk, at tallene er blandet sammen.
De drejer sig ikke alle sammen om flygtninge og indvandrere, og det har jeg sagt flere gange.
Så er det anden gang jeg i denne sal bliver eksamineret i den fejl, jeg begik i en udsendelse den første aften, efter at jeg var tiltrådt - eller var det aftenen efter? - hvor jeg misforstod spørgsmålet og sagde 1.000.
Det har jeg korrigeret og beklaget flere gange.
Jeg gør det gerne en gang mere.
Det er ikke en statistik, man kan bygge på, at jeg i en udsendelse kom til at sige et forkert tal.
Det var nærmest en slags spørgerunde, jeg var kommet ind i.
Jeg beklager det tal, og det har ikke været min tanke at vildlede befolkningen.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Jan Petersen (S), 1998-02-04:
Arbejdsministeren sagde i mandags til Politiken, at dagpengesystemet skal ændres.
Det sker på baggrund af et IT-udvalgs arbejde, og jeg vil gerne spørge arbejdsministeren, hvilke konsekvenser der for nærværende ses af de nye arbejdsformer, som følger af, at informationsteknologien giver adgang til hjemmearbejdspladser, og de problemer det kan give, at arbejdet ikke længere kan kontrolleres i samme form, som vi er vant til.
Hvorledes forestiller ministeren sig at et sådant dagpengesystem ser ud, og i hvilket omfang har ministeren tilrettelagt en proces, der kan give grundlag for, at dagpengesystemet kan reformeres?
Thorkild Simonsen (S), 1998-02-04:
På en vis måde er jeg glad for, at hr. Ole Donner stiller det spørgsmål, for bag spørgsmålet ligger jo, så vidt jeg kan skønne, at hr. Ole Donner går ind for, at mit forslag om placering af udlændinge vedtages.
Det er jeg selvfølgelig meget glad for, for efter lovforslaget kan Udlændingestyrelsen købe fast ejendom på en kommunes vegne, hvis kommunalbestyrelsen ikke selv anviser flygtninge, der er visiteret til kommunen, en bolig.
Efter forslaget etableres der således en direkte adgang for en statslig myndighed, nemlig Udlændingestyrelsen, til at handle på kommunens vegne og på kommunens risiko.
Da aftalen indgås af Udlændingestyrelsen, skal borgmesteren overhovedet ikke underskrive noget som helst, heller ikke købsdokumenterne.
Licitationsreglerne i § 32 i lov om kommuners styrelse vil derfor i denne sammenhæng være uden betydning, såfremt forslaget vedtages, og jeg håber så, hr. Ole Donner stemmer for.
Bent Hindrup Andersen (EL), 1998-02-04:
Jeg kan forstå, at ministeren svarede på et andet spørgsmål.
Spørgsmålet er, om det er ministerens opfattelse, at et stop ville være en yderligere sikring i forhold til de foranstaltninger, der er nu.
Det handler ikke om, hvorvidt det er muligt i forhold til EU eller ej.
Grunden til, at spørgsmålet er formuleret sådan, er, at ministeren under samrådet har givet udtryk for, at det nok ikke er en større sikring, og det vil jeg gerne have kom offentligheden til kendskab. Så jeg vil gerne have, at ministeren svarer på spørgsmålet, om det er ministerens opfattelse, at man opnår en større sikkerhed ved at stoppe for de ting, jeg har nævnt her.
Henrik Dam Kristensen (S), 1998-02-04:
Jeg tror faktisk, at jeg svarede på spørgsmålet.
Jeg forklarede helt præcis, hvad det er for nogle regler, der er gældende.
Hvis vi skulle gøre mere, så skulle vi kunne lukke grænsen et hundrede procent, så ingen transport overhovedet kunne foregå.
Det kan ikke lade sig gøre i virkelighedens verden
, og derfor mener jeg i realiteten, at det ville være en falsk tryghed, vi i givet fald skabte os.
Der ville formodentlig være nogle, som af økonomiske årsager kunne føle sig fristet til at omgå reglerne, såkaldte Hanomagtransporter.
Jeg tror, at det er betydelig mere betryggende for den veterinære sundhed og sikkerhed, at vi har en transport, der foregår under disse veterinære fagligt forsvarlige ordninger, som vi har haft indtil nu.
Jeg vil gerne sige til hr. Bent Hindrup Andersen, at der mig bekendt ikke er kommet nogen forslag med baggrund i faglige veterinære anbefalinger, som jeg ikke har fulgt.
Vi er netop nu i færd med i et samarbejde mellem Veterinærdirektoratet og erhvervsveterinærekspertise at gennemgå instruktionerne.
Jeg har klart tilkendegivet, at kommer der anbefalinger om, at der kunne være fornuft i at gøre noget på en anden og mere hensigtsmæssig måde, så vil jeg lytte til det. Må jeg ikke godt sige til hr. Bent Hindrup Andersen, at jeg også er optaget af, at vi ikke får svinepest til Danmark. Jeg tror, at det er ærligt ment fra hr. Bent Hindrup Andersens side, men vi er altså i den situation, at vi vel har noget af den største veterinære ekspertise i Danmark.
Det ses måske bedst af, at hvor en række andre lande i den situation, der tager udgangspunkt i Holland, rent faktisk har fået svinepest, har vi ikke fået det i Danmark, fordi vi har det meget høje stade og vi har grebet det an på netop den måde, som vi har gjort det.
Det er det, der gavner os nu, og det er det, der skal gavne os i fremtiden.
Bent Hindrup Andersen (EL), 1998-02-04:
Jeg tror nok, at vi må være enige om, at EU's regler ikke har virket, for hvis de havde virket, så havde svinepesten jo ikke spredt sig i Europa.
Det er i hvert fald et meget kontant eksempel.
Men det, jeg kan forstå på ministeren, er, at ministeren ikke mener, at et stop for eksport vil være en yderligere sikkerhed, tværtimod.
Er det korrekt opfattet?
Henrik Dam Kristensen (S), 1998-02-04:
Det har jo virket i Danmark.
Danmark har ikke fået svinepest.
Det er ikke muligt at lave stoppet.
Jeg mener heller ikke andet, end at det ville være udtryk for en falsk tryghed, som ikke ville være anvendelig i virkelighedens verden.
Bent Hindrup Andersen (EL), 1998-02-04:
Må jeg så spørge på den måde: Er det sådan, at ministeren har veterinært belæg for at sige, at man ikke opnår en højere sikkerhed ved at stoppe eksporten?
Henrik Dam Kristensen (S), 1998-02-04:
Jeg har ikke hørt nogen veterinær udlægning om sikkerhed
omkring det spørgsmål.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Bent Hindrup Andersen (EL), 1998-02-04:
»Hvor stort et økonomisk tab vil svineproducenterne skønsmæssigt lide, såfremt der indføres et øjeblikkeligt stop for eksporten af levende grise, og hvad vil de samfundsøkonomiske tab og offentlige udgifter skønsmæssigt beløbe sig til, såfremt der udbryder svinepest i Danmark?«
Under alle omstændigheder vil jeg godt have at vide, hvad det er, man har i spil, hvis man stopper for en eksport, uanset om man mener, man skal gøre det eller ej.
Derfor imødeser jeg ministerens svar om størrelsesordenen på beløbene.
Henrik Dam Kristensen (S), 1998-02-04:
Det er et spørgsmål, som er meget vanskeligt at besvare konkret, for det beror på så mange forskellige forhold.
Hvis vi indfører et stop for den levende sending af svin, ja, så har det selvfølgelig nogle interne omkostninger i Danmark.
Hvis vi taler om et udbrud af svinepest, så kommer det jo helt an på, om det bliver et enkelt udbrud, som bliver isoleret til kun den ene ejendom og ikke kommer videre.
I det tilfælde er det nok forholdsvis overskueligt, hvilke konsekvenser det har. Får vi derimod et udbrud, som måske oven i købet viser sig flere forskellige steder i flere regioner af landet, ja, så er situationen en helt anden.
Men worst case er jo selvfølgelig, at vi får lukket for eksport i forhold til vores tredjelande, og så er det et milliardbeløb, som står på spil.
Bent Hindrup Andersen (EL), 1998-02-04:
Cirka hvor stort vil tabet ved at stoppe eksporten være for svineproducenterne?
Henrik Dam Kristensen (S), 1998-02-04:
Man kan ikke svare konkret på det, for det har noget at gøre med den eksport, der i dag er af smågrise.
Kan de blive opfedet i stalde, måske oven i købet i producentens egne stalde, eller er der aftagere i nærheden?
Man kan altså ikke give nogle helt kvalificerede svar på det, og derfor har jeg afholdt mig fra at nævne tal.
Det er faktisk ikke muligt at gøre det, for man kan ikke hundrede procent vide, hvordan situationen vil være.
Bent Hindrup Andersen (EL), 1998-02-04:
Nu vil jeg prøve på denne måde: Kan vi blive enige om, at set i forhold til worst case er det et meget, meget beskedent beløb?
Der vil selvfølgelig blive nogle praktiske problemer, men jeg vil gerne spørge, om man i ministeriet overhovedet ikke arbejder med den mulighed, at vi kan blive nødt til at lukke grænsen, og hvordan man så tackler det problem.
Har man ikke nogen nødplan, hvor man har lidt om, hvad omkostningerne vil være?
Henrik Dam Kristensen (S), 1998-02-04:
Min opfattelse er, at Veterinærdirektoratet og Fødevaredirektoratet laver planlægning i forhold til alt, hvad der er omkring svinepest.
Vi arbejder og bruger først og fremmest vores kræfter på ikke at få den ind i landet, og det er jo som sagt lykkedes ganske glimrende indtil nu, heldigvis.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Som jeg har oplyst, er der, som jeg oplever det, en god kontakt med erhvervet om svinepestsituationen, og vi er enige om at følge situationen og løbende overveje, om nye tiltag er nødvendige.
Jeg kan ikke og vil heller ikke stoppe eksporten af levende svin eller importen af svinekød og svineprodukter fra andre lande med svinepest.
Bent Hindrup Andersen (EL), 1998-02-04:
Så vil jeg gerne høre, om det er en ændring i ministerens holdning, eller om det er ministeren, der er forkert citeret i februar 1997, hvor ministeren udtaler sig således: Så vidt jeg har fået oplyst, drejer det sig på landsplan om en snes eksportører af smågrise.
Spørgsmålet er, om det er nødvendigt at holde gang i eksporten lige nu, hvor der trods alt er en risiko for, at smitte kan bringes med transportørerne hjem.
Jeg vil gerne spørge, om udtalelsen dengang har været det samme som at sige, at EU's regler ikke er gode nok.
Jeg vil også gerne spørge ministeren om, hvordan EU-reglerne vil virke.
Vil det ikke være sådan, at hvis man laver et umiddelbart stop i nødværge og meddeler EU det, så vil det være en svineproducent eller en transportør af smågrise, der skal anlægge sag, fordi vedkommende bliver forhindret i at tage til Tyskland og sælge sine smågrise eller slagtesvin til slagtning? Så vil jeg gerne spørge ministeren: Tror ministeren overhovedet på, at der er nogen svineproducent, der ville rejse en sådan sag?
Keld Albrechtsen (EL), 1998-02-04:
Jeg vil gerne bede ministeren forklare, hvordan det kan være i strid med EU-reglerne, hvis man laver et eksportforbud.
Når jeg spørger, er det selvfølgelig, fordi man kan få den mistanke, at den danske regerings holdning er, om jeg så må sige, en efterrationalisering ud fra den antagelse, at man ikke vil i strid med EU om dette her, og så producerer man en begrundelse for, at man ikke vil lave forbudet. Den mistanke kunne man jo godt få, men jeg vil godt spørge ministeren: Der kan da ikke være nogen problemer i forhold til EU i at standse en dansk eksport?
Hvilke lande ville kunne gå til Domstolen med noget som helst krav mod Danmark, fordi man standser en dansk eksport?
Det kan jeg simpelt hen ikke se at der er nogen lande der kan have nogen retlig interesse i.
Ole Donner (DF), 1998-02-04:
»Kan ministeren oplyse, hvilke konsekvenser det vil få, såfremt Udlændingestyrelsen erhverver fast ejendom på vegne af en kommune til anvendelse for flygtninge, og borgmesteren nægter at underskrive de dokumenter vedrørende ejendomskøbet, som fremgår af den kommunale styrelseslovs § 32?«
Bent Hindrup Andersen (EL), 1998-02-04:
Det er måske taletiden, der gør, at ministeren ikke kunne nå at svare på mit spørgsmål.
Men er det ikke rigtigt, at ministeren har haft den holdning og udtalt, at det er ikke nødvendigt at holde gang i eksporten lige nu, hvor der trods alt er en risiko for, at smitte kan bringes hjem med transportørerne?
Er det rigtigt, at ministeren har udtalt sådan i forbindelse med den diskussion, vi havde om det i februar, hvor man så bagefter også strammede reglerne?
Keld Albrechtsen (EL), 1998-02-04:
Nu kan man jo aldrig udelukke, at EU-regler er helt tåbelige - det kan man desværre ofte konstatere -
men ministeren må da medgive, at der ikke vil være andre lande i EU, som kan rejse en sag mod Danmark, fordi Danmark standser sin egen eksport. Det var jo noget andet, hvis man forsøgte at hindre andre landes eksport.
Så mon ikke ministeren i virkeligheden har misforstået EU-reglerne?
Eller er det i hvert fald ikke sådan, at risikoen for komplikationer for Danmark ved eventuelt at rage uklar med Kommissionen på det her område er ganske, ganske lille og ikke har nogen økonomiske og politiske konsekvenser, hvorimod risikoen, hvis der skulle udbryde svinepest i Danmark, jo er gigantisk stor?
Henrik Dam Kristensen (S), 1998-02-04:
Til hr. Bent Hindrup Andersen vil jeg sige: Jeg har løbende udtalt mig om svinepesten.
Jeg har ikke forsømt nogen lejlighed til netop at gøre opmærksom på, at det er alvorligt, at vi alle har et ansvar.
Det er frivilligt, om man vil transportere grise, eller om man ikke vil.
Jeg kan ikke gribe ind over for det.
Men til det spørgsmål, hr. Keld Albrechtsen rejser, om det er, fordi Danmark er bange for en eventuel reaktion fra EU-Kommissionen, vil jeg sige, at da det jo kun noget, der berører os selv, vil jeg henvise hr. Keld Albrechtsen til det svar, jeg gav hr. Bent Hindrup Andersen for 5-10 minutter siden.
Jeg sagde nemlig: Der ville efter min bedste overbevisning i realiteten kun være tale om en falsk tryghed - der ville kun være tale om en falsk tryghed.
Jeg tror, det er meget bedre for at have kontrol med situationen, at vi har nogle klare, definerede regler, hvorunder transporten kan foregå, at vi til stadighed justerer disse regler, hvis der er behov for det, og at vi holder et højt informationsniveau i forhold til alle.
Det tror jeg er den bedste beskyttelse for ikke at få svinepest i Danmark.
Der har jo været forskellige opfattelser, men denne har jeg nu givet udtryk for op til flere gange.
Det er det, der er min argumentation.
Bent Hindrup Andersen (EL), 1998-02-04:
Ja, det må vel være klart, at risikoen for, at der opstår fejl, stiger med antallet af grise, der skal over grænsen hver dag, og biler, der skal tilbage.
Så til diskussionen om, hvorvidt man skal samle det i fire kontrolsteder dernede eller have de tyve, vi har inde i landet: Når man samler det i de fire, er problemerne, at der er for mange grise.
Så jeg vil gerne spørge ministeren: Vil ministeren i det mindste ikke henstille til svineproducenterne, som man har gjort tidligere, at man tænker sig alvorligt om, om det nu er nødvendigt med den transport, bl.a. for at reducere trykket på omladestationerne og derigennem formindske risikoen, og helt specielt til dem, der sender slagtesvin derned bare for at få dem slagtet, ikke engang for at opfede dem.
Der er rigelig slagtekapacitet i Danmark; der er ingen problemer med at få slagtet dem i Danmark.
Det er en helt, helt unødig risiko, i hvert fald når det drejer sig om dem, der bare vil have slagtet grisene i Tyskland.
Henrik Dam Kristensen (S), 1998-02-04:
Jeg vil meget gerne henstille til, at man tager det her alvorligt, og at man tænker sig om.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Henrik Dam Kristensen (S), 1998-02-04:
Jeg tror, hr. Bent Hindrup Andersen og jeg har de samme intentioner, og derfor er vi jo også med jævne mellemrum mødtes i spørgetiden og i samråd vedrørende svinepesten.
Regulering i forbindelse med udbrud af en alvorlig smitsom husdyrsygdom er harmoniseret under reglerne for det indre marked.
Der er således meget præcise EU-regler for, hvad de berørte lande kan og må gøre. I det konkrete tilfælde er disse regler blevet fulgt til punkt og prikke, og jeg mener for så vidt, at de foranstaltninger, der er truffet i EU og herhjemme, har været fuldt tilstrækkelige.
Men i foråret 1977 gik i vi i ministeret imidlertid et skridt videre, idet Veterinær- og Fødevaredirektoratet udsendte en bekendtgørelse om rengøring og desinfektion af transportmidler til klovbærende dyr samt om afhentning af de klovbærende dyr.
Ifølge bekendtgørelsen skal chaufførerne på transportvogne, der har været anvendt til transport af klovbærende dyr i udlandet, nu over for besætningsejerne og veterinære myndigheder dokumentere, at køretøjet er blevet renset.
Endvidere må vognen ikke køre helt ind på
gårdspladsen
De skal i stedet læsses på ved en separat udleveringsvogn eller lignende for at undgå, at de kommer i direkte kontakt med bedriftens øvrige dyr.
Veterinær- og Fødevaredirektoratet udstedte tillige en bekendtgørelse, hvorefter udførelse af levende svin til EU-lande eller et tredjeland via EU-lande kun kan ske via godkendte markeder, en eksportsamlestald eller en eksportinstallationsstald.
Samtidig bad vi Justitsministeriet skærpe stikprøvekontrollerne med de svinetransporter, der foregår sydpå i EU, for at sikre, at transporterne har de nødvendige veterinære certifikater m.v.
Jeg mener, at vi hermed har gjort, hvad der i øjeblikket er muligt for at begrænse risikoen for indførsel af svinepest.
Veterinær- og Fødevaredirektoratet følger i en arbejdsgruppe sammen med erhvervet situationen tæt og foretager en løbende vurdering af såvel smitterisiko som de gennemførte beskyttelsesforanstaltninger.
Bent Hindrup Andersen (EL), 1998-02-04:
Grunden til, at jeg stiller det spørgsmål, er jo, at vi efter min opfattelse skal gøre, hvad der er muligt for at sikre os imod, at vi får svinepest i Danmark, blandt andet fordi det har utrolig store økonomiske konsekvenser, men også fordi det har beskæftigelsesmæssige konsekvenser.
Derfor er min hensigt med dette og de følgende spørgsmål at prøve at bevæge ministeren til at træffe den sidste foranstaltning, nemlig blandt andet at indføre et stop for eksport af levende dyr.