runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Margrete Auken (SF), 2004-03-24:
Det gør det altså.
Det kan vi ikke komme uden om i denne her situation.
Vi får heller ikke diskuteret, sådan at vi alle sammen kan være med i det og kan høre, hvad der bliver sagt, om det er rigtigt, at alle andre behandlingsmuligheder er undersøgt.
Det får vi jo heller ikke diskuteret.
De oplysninger, der måtte være om, hvad følgerne videre er i denne sammenhæng, er en meget stor diskussion, som denne her meget hastende behandling har bragt igennem, og der kan det da ikke nytte noget, at man lader som om og siger, at nu har vi lavet en stor grundig behandling, når det helt indlysende faktum er, at det er gedigent lovsjusk, at man ikke sørger for at få en ordentlig behandling af sagen.
Vi har ikke engang set høringssvarene før i dag.
Tove Videbæk (KD), 2004-03-24:
Nu var fru Sophie Hæstorp jo inde på, at vi i Kristendemokraterne vil pådutte alle andre vores holdning.
Men er det ikke det, det går ud på her i politik, at vi gerne vil have indflydelse med hver vores holdning?
Det er jo det, det drejer sig om, når vi diskuterer.
Når vi debatterer lovforslag og sager, så vil vi jo gerne have, at alle andre mener ligesom os.
Det er vel det, det går ud på i politik, det vil jeg da nok sige.
Og jeg ville da være glad, hvis alle andre mente det samme som os, det er klart.
Men når fru Sophie Hæstorp så nævner det, som Det Etiske Råd skrev vedrørende de her forbehold, så vil jeg sige, at det skriver Det Etiske Råd jo, efter at de siger, at når man alligevel gennemfører det her, så er der altså nogle ting, som vi skal være opmærksomme på.
Men det er jo efter, at de ti af dem har sagt, at de er imod det.
Men hvis det alligevel bliver gennemført, så skal vi i hvert fald være opmærksomme på nogle ting.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2004-03-24:
Jo, men det, som jeg hører er forskellen, er, at Kristendemokraternes syn så er, at den holdning, som de har, også skal påduttes alle mulige andre mennesker i denne her verden
De skal have præcis det samme syn.
Hvad enten de måtte ønske det eller ej, så skal lovgivningen afspejle det, som Kristendemokraterne mener.
Og man kan ikke få en mulighed
i det danske sundhedsvæsen for f.eks. abort eller i dette tilfælde mulighed for ægsortering
, fordi Kristendemokraterne har et meget specielt syn på det her område.
Og der synes jeg, at det er interessant, at de betingelser, som har været lagt til grund i Det Etiske Råd for de tidligere sager på området, Jason og Savannah, er der to betingelser.
Den ene er, at det raske barn i forbindelse med donation ikke må udsættes for et indgreb, der er velfærdstruende, smertefuldt eller er på anden vis krænkende. Den anden er, at forældrene har modtaget meget grundig information og rådgivning som forudsætning for deres stillingtagen til behandling, således at de kender til belastningerne for kvinden og graden af sandsynlighed for at opnå et vævsforligeligt barn.
Når de to betingelser er opfyldt, kunne man så ikke sige fra Kristendemokraternes side, at det vel så må være op til det enkelte pars og den enkelte kvindes selvbestemmelsesret, om man ønsker at gøre brug af sådan en metode her?
Tove Videbæk (KD), 2004-03-24:
Det er jo altså sådan, at når vi behandler lovforslag, så er det vores egen mening og vores egne holdninger, vi går ud fra og taler for, og i det her tilfælde taler vi om, om ægsortering skal gøres tilladt i Danmark.
Det er det, det drejer sig om.
Det er ikke noget med at fratage nogen nogen muligheder, som fru Sophie Hæstorp Andersen taler om, men der er tale om, at vi skal give nogle ekstra muligheder, som så indebærer, jeg ved ikke rigtig hvad, men det er det, vi taler om her.
Og der er vores baggrund, vores værdier, vores holdninger hos Kristendemokraterne, at livet skal beskyttes, også det ufødte liv, også det liv, som er på begynderstadiet.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2004-03-24:
Det sidste synes jeg egentlig er meget centralt, nemlig at fru Tove Videbæk fortæller, hvad hendes og Kristendemokraternes holdning er til menneskeligt liv, men så også siger, at det er o.k. for andre at have en anden holdning til det, at beskyttelsesretten af et menneskeligt liv kan være forskelligt, alt efter om et fosteranlæg er 2 dage, 2 timer eller måske 12 uger.
Det er bare ikke det indtryk, man fik, da man hørte fru Tove Videbæk tidligere.
I forbindelse med denne her lov er det gjort meget tydeligt i bemærkningerne, at man vurderer, at der findes det, man kan kalde kvindens og parrets selvbestemmelsesret til at tage stilling til, om de egentlig ønsker denne her familieforøgelse.
Fru Tove Videbæk har flere gange fremhævet, at Silkes mor valgte ikke at få et barn mere, og det er jo en flot beslutning, kan man sige.
Det må have været en meget svær beslutning, men hvorfor har fru Tove Videbæk så den holdning, at vi skal fratage andre kvinder, par, den mulighed for selv at beslutte sig til, hvad de ønsker?
Det står jo sådan set alle par frit for stadig væk at få et barn.
Det, vi så skal diskutere, er, hvorvidt ægsortering også skal være muligt, og der kan jeg forstå, at fru Tove Videbæks vil tage sin holdning og presse den ned over hovedet på andre.
Tove Videbæk (KD), 2004-03-24:
Stadig væk: at fru Margrete Auken bliver forvirret og føler sig lidt på glatis over det her, kan jeg jo ikke rigtig gøre noget ved, fordi vores begrundelse for ikke at vælge befrugtede æg fra er og har altid været, at befrugtede æg er menneskelige liv, fordi livet begynder ved undfangelsen,
hvornår ellers?
Dermed siger vi jo ikke, at andre ikke har ret til at have andre opfattelser, andre meninger osv., men vi ønsker at gøre det helt klart.
Det er vores holdning, og vi mener ikke, at der er frizoner.
Vi mener, at når livet er begyndt, så skal vi have respekt for livet, og det er der virkelig behov for at blive sagt også i denne her sal.
Jeg synes, der er alt, alt, alt for lidt respekt om livet i Danmark i dag.
Margrete Auken (SF), 2004-03-24:
Det, der var forvirrende, og som fru Tove Videbæk sagde, var, at all right, det var på et spørgsmål, at det så var begrundelsen for, at man ikke kunne vælge befrugtede æg fra og altså kassere dem.
Det er helt legitimt, at fru Tove Videbæk mener det, men jeg synes, det er et overgreb på alle os, der mener, at livet begynder ved undfangelsen, at man siger, at så er det også ensbetydende med, at man ikke kan vælge æg fra.
Altså langt, langt, langt de fleste mener, at det kan man godt.
Er det ikke dér, vi har det store problem med det her, uanset at vi fastholder definitionen af livets begyndelse?
Den fastholder vi udelukkende for at kunne sige, at der ikke er frizoner, og ikke for at lave nogle absolutte bud på livets begyndelse, for det får vi altså kun vrøvl af.
Men vi siger, at der bare ikke er frizoner, og jeg beder altså fru Tove Videbæk holde sine synspunkter, som er helt o.k., strikte til det, som er fru Tove Videbæks synspunkt, og ikke pludselig begynde at sige, at det må gælde for alle dem, der siger, at livet begynder ved undfangelsen, at de så heller ikke kan være med til, at man sorterer æg fra, for det er et meget værre problem, vi står med her.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2004-03-24:
Det er jo kun fru Margrete Auken selv, der kan afgøre, om fru Margrete Auken føler sig under pression.
Jeg føler mig ikke under pression.
Regeringen føler sig ikke under pression.
Vi har fremsat et samlet bud på en ny lov om kunstig befrugtning, der skaber en retlig regulering af nogle spørgsmål, hvor den gamle lovgivning var tom, fordi vi kunne se, at der begyndte at komme en række sager, og at det derfor var relevant at lovgive og generelt tage stilling til de her spørgsmål.
Det er sådan set vores bevæggrund.
Så har jeg forstået, at der er en almindelig enighed om, at når der nu tegner sig et flertal, og det fornemmer jeg, og det takker jeg for, som gerne vil skabe dette retlige rum, og da der sådan set står en konkret person og banker på, ville det sådan set være meget fornuftigt, at vi etablerede det rum og åbnede døren, mens der stadig var et perspektiv i i den konkrete situation at gå ind i rummet.
Og så kan jeg simpelt hen ikke acceptere formuleringen
om, at vi smider forældrene ud i en given behandlingsform.
Det forholder sig jo dybest set omvendt.
Det er jo sådan i den konkrete situation, hvis vi endelig skal diskutere den, at der er et forældrepar, der afsøger nogle muligheder, og på et tidspunkt i den konkrete sag står det så klart, at de medicinske forudsætninger er til stede - det er jo Sundhedsstyrelsens skøn, jeg kan ikke genkende det billede, der bliver tegnet af, at vi er nede i promillechancer, men det kan vi vende tilbage til under udvalgsarbejdet - men det står også klart, at den retlige ramme ikke er til stede.
Regeringen er ved af andre grunde, bredere overvejelser, at skabe en retlig ramme, og det er så afsættet for, at vi foreslår, at vi sætter tempoet op på en sådan måde, at man også kan få glæde af det i den konkrete situation.
Men jeg skal slet ikke stå og gøre mig til dommer over, hvad der er ordentligt lovarbejde i Folketinget.
Det er jo Folketingets helt egen afgørelse, med hvilken kadence man vil behandle lovforslaget her.
Ester Larsen (V), 2004-03-24:
Sandsynligheden er af en sådan størrelse, at Rigshospitalets læger har anbefalet, at man bruger denne metode for at søge at redde et livstruet barn.
Det nærmeste, jeg kan komme det, uden at jeg vil hæfte for saglige vurderinger - jeg synes, det er mere rimeligt, at vi får dem fra fagfolkene - er, at sandsynligheden nok ligger på niveau med de erfaringer, man har fra ægsorteringsgraviditeter, og den ligger lidt lavere, end den gør for fertilitetsbehandlinger; der ligger den som bekendt på en 20-25 pct. ved første behandling.
Else Theill Sørensen (KF), 2004-03-24:
Nu er 0,0 procentpromille altså ikke meget, men skidt nu med det.
Jeg vil alligevel ikke sammenligne alene på procenter og sandsynligheder, for for mig og for Det Konservative Folkeparti er denne behandling af en ganske anden karakter end de behandlinger, som fru Lone Møller eller jeg eventuelt kunne blive udsat for, hvis vi fik en livstruende og alvorlig sygdom, hvor man behandler patienten.
Derfor er det altså en mere alvorlig og en ganske anden sag, og jeg mener ikke, det kan sammenlignes.
Det skal ikke komme an på sandsynligheder.
Jeg forstår bare ikke, hvorfor i alverden flosklen, undskyld udtrykket, at de, der har penge nok, kan alting, skal blandes ind i det her.
Det synes jeg er aldeles upassende efter min overbevisning.
Der kan være mange andre grunde end rent økonomiske til, at man ikke vil rejse til USA.
Men jeg vil ikke blande den del ind i det.
For mig er det slet ikke det, det handler om.
Det handler om, om vi skal tillade den behandling i Danmark og ikke om noget som helst andet.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2004-03-24:
Jeg kender desværre ikke de tal, må jeg ærligt indrømme.
Men det er jo i hvert fald korrekt, at vi står med en konkret sag.
Der vil det ikke hjælpe noget, at vi snakker udvidelse af knoglemarvsregisteret lige nu.
Derudover vil jeg også sige, at hvis det er sandt, så synes jeg også, at der stadig væk er potentiale i at udvide knoglemarvsregisteret, så vidt det er muligt.
Men vi ved jo fra organdonorregistre og andre, at det kræver en meget, meget stor indsats overhovedet at få folk til at melde sig til de her registre, og vi skal gøre alt, hvad der står i vores magt.
Vi så gerne, at man var mere ambitiøs med hensyn til at få flere til at melde sig til både at være organdonorer, til at være bloddonorer og til at være knoglemarvsdonorer.
Men det kræver altså mange penge at skaffe så mange donorer, at vi i det her tilfælde ville kunne redde de her børn. Så synes vi også, der skal være en anden mulighed åben, også selv om chancerne indimellem er små for, at det overhovedet kan lykkes, kan man sige. KL. 18.05
Lone Møller (S), 2004-03-24:
Jeg vil spørge, om ikke det er korrekt, at vi jo i dag i Danmark er tilsluttet et knoglemarvsregister.
Der har også været forslag i det her Folketing om, at vi skulle bruge rigtig mange penge på at udvide det register, så det blev internationalt.
Derfor vil jeg gerne spørge ordføreren, om ikke det er korrekt, at hvis vi bruger 20 mio. på at udvide knoglemarvsregisteret, så ville vi kunne få i størrelsesordenen 0,002 promille mere knoglemarv at vælge imellem?
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2004-03-24:
Jeg tror egentlig ikke, vi er uenige.
Denne del, vi behandler her i dag, var en del af et større lovforslag, som vi kunne have hasteførstebehandlet i dag.
Det var vi gudskelov nogen der fik lavet om på.
Men det her er en lovparagraf, som skal give en mulighed i de meget få, meget konkrete tilfælde, hvor man ikke har kunnet finde en knoglemarvsdonor i hele verden eller ikke har fundet en donor endnu.
Det er ikke usandsynligt, at en donor findes,
men man har ikke fundet vedkommende endnu. I de tilfælde kan vi være positive over for den del af lovforslaget, der er til behandling her i dag, men ikke alene for det ene barn, som har været til stor diskussion herinde i dag, nej, alene af det hensyn, at der faktisk er to til tre, måske fem sager om året, hvor det her kan være en mulighed.
Derfor vil vi, som jeg siger, gerne give denne her mulighed, men vi vil også gerne være med til at se på, om vi kan lave bedre samarbejde med vævsregistre.
Er der andre ting, vi skal se på i fremtiden?
Er vi derovre, hvor Folketinget skal til at diskutere at oprette
offentlige biobanker med navlestrengsblod?
Jamen de diskussioner er vi åbne for at tage.
Men det skal ikke afholde os fra i dag også at tage et skridt på det her område.
Line Barfod (EL), 2004-03-24:
Bare for at vi er sikre på, at vi taler om det samme: Det er ikke udelukket, der findes en donor på verdensplan, man har bare endnu ikke kunnet finde en donor.
Problemet er, at de her vævsregistre endnu ikke er særlig store set i forhold til, hvor mange mennesker der egentlig er rundtom i verden.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2004-03-24:
Det er klart, vi synes, det er vigtigt, at man hele tiden opgraderer det samarbejde, der må være mellem vævsregistre i hele verden.
Jeg har også bidt mærke i, at Jordemoderforeningen i et svar angiver, at hvis man overvejer at tillade ægsortering i Danmark, så skulle man måske på længere sigt også overveje, om man skulle oprette et navlestrengsregister eller en navlestrengsbiobank i Danmark, hvor man fra starten af tager alle nyfødte børn og gemmer nogle af deres stamceller til brug for senere behandling ude i fremtiden. Jeg synes, at det alt sammen ikke er noget, der udelukker os fra i dag at tage stilling til, om vi skal tillade den her metode i meget konkrete tilfælde, i meget særlige tilfælde, hvor det er helt udelukket, at man kan finde en donor på verdensplan.
Men det skal samtidig heller ikke afholde os fra at gøre noget på de andre områder.
Så det er med i Socialdemokraternes stillingtagen, at vi også ønsker, at man kan gøre andre ting bedre, men at det ikke skal afholde os fra at være positive over for den her del af det.
Line Barfod (EL), 2004-03-24:
Jeg ville gerne høre, om det er indgået i Socialdemokratiets overvejelser, nu hvor man haster det her lovforslag ufattelig hurtigt igennem Folketinget, hvad der var af andre muligheder for at hjælpe børn med livstruende sygdomme, hvad mulighederne f.eks. var for at sætte langt mere ind på at få opbygget vævsregistre både i Danmark og internationalt, og hvor mange mennesker man ville kunne redde, hvis det var det, man satsede på, i stedet for at man satser på denne her behandling, hvor det er højst usikkert, hvor meget den overhovedet kan hjælpe.
Tove Videbæk (KD), 2004-03-24:
Men disse befrugtede æg, disse fosteranlæg, er jo menneskeliv, og fru Andersen siger, at vi har pligt til at redde alle de menneskeliv, vi kan.
Det er jo menneskeliv, og for de mange små fosteranlæg, der må lade livet i den her situation, kan det jo være ret underordnet, om vi betragter det som at sortere fra, eller om vi betragter barnet som et, der er sorteret til, for de går i hvert fald til grunde alle sammen, alle de mange menneskeliv. Er fru Sophie Hæstorp Andersen ikke enig i, at det er menneskeliv, vi snakker om her?
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2004-03-24:
Vi er ikke uenige i, at der er etiske problemstillinger ved, at et eksisterende barn kan få en søster eller bror, som er kommet til verden også med henblik på at have den samme vævstype, men det, man skal huske på, er, at det stadig væk er et barn, der er valgt til, ikke et barn, der er valgt fra, og det er i øvrigt et barn, som fødes ind i en familie og på den måde gives liv i sig selv inden for en familie, der har en far og en mor, og det beriger denne familie og vil også beriges selv af at være kommet til verden i denne her familie, uanset at man ved fødslen valgte at tage stamceller fra dets navlestreng eller moderens moderkage.
Det er det, vi lægger til grund for det her spørgsmål, og længere er den sådan set ikke.
Det her er ikke et spørgsmål om, at man, som vi f.eks. har set det, tager til Pakistan eller andre steder og køber organer eller andet fra nulevende børn eller voksne, det her er et spørgsmål om, at man vælger et nyt barn til ind i en familie, hvor barnet i hvert fald, kan vi med sikkerhed sige, er et ønskebarn.
Tove Videbæk (KD), 2004-03-24:
Vedrørende sandsynligheden kan jeg da oplyse fru Sophie Hæstorp Andersen om, at i England er der foretaget et indgreb
Fru Sophie Hæstorp Andersen sagde også: Vi vil gøre alt, hvad vi kan, for at behandle, så længe et andet menneske ikke lider overlast.
Der skriver ti medlemmer af Det Etiske Råd, at det kommende barn i udgangspunktet alene anvendes som middel og ikke er et mål i sig selv, og at det er en krænkelse af barnet, og på længere sigt kan det også bidrage til at ændre vores opfattelse af mennesket og familien.
Så det er altså ikke så enkelt, at man bare siger: Jamen vi tager ikke noget fra barnet, som det skal bruge, eller det er jo celler, som alligevel ...
Er fru Hæstorp Andersen ikke enig i, at der også er nogle store, alvorlige etiske problemer i det her?
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2004-03-24:
Nej, det er ikke det, vi siger.
Det spørgsmål, jeg konkret fik stillet, var: Hvis nu der ikke findes et sundt æg, der er vævsforligeligt, skal familien så vælge at få et barn eller ej?
Og til det, siger jeg, at det må være op til kvinden selv.
I det tilfælde, jeg hører her, hvor der ikke findes et æg, der er rask, eller et æg, som har den samme vævstype, og som samtidig er af en god nok kvalitet, så vil jeg sige: Jamen vi har den yderste ekspertise i det her land med hensyn til fertilitetsbehandling til at vurdere, om det her kan lade sig gøre eller ej.
Jeg har stor tiltro til, at læger på det her område ikke forsøger sig med noget, som ikke er muligt og ikke kan lade sig gøre.
Og den anden tiltro, jeg har, er, at naturen indimellem lader sådanne ting gå deres gang, og hvis et æg er af en sådan beskaffenhed, at det ikke vil kunne blive til noget som helst, ja, så går det tabt, og så er der ikke noget at gøre ved det. Det, vi kan give herfra, er noget håb om, at noget kan lade sig gøre, men vi kan ikke tage skuffelsen fra folk, når noget ikke kan lade sig gøre.
Margrete Auken (SF), 2004-03-24:
Vil det sige, at Socialdemokraterne synes, det er o.k., hvis man vælger et mindre sundt æg?
Nu forudsætter vi, at hele behandlingen kan lykkes.
Fru Sophie Hæstorp Andersen var sammen med mig til høringen og hørte udmærket godt, jeg tror, det var Høst Hansen sige, at der var promillers chance, og jeg har ikke fået data, jeg har kun fået gisninger imod det.
Lad os nu sige, behandlingen kan lykkes, så vil Socialdemokratiet være villig til at tillade, at man vælger et mindre levedygtigt, et mindre sundt æg, fordi det har vævsforligelighed; man vil tillade det; man siger, det er op til moderen at afgøre, hvilket æg hun i givet fald vil have sat ind.
Det er det, man siger.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2004-03-24:
Vi kan heller ikke vide, hvad forældre, der står i den situation, vil gøre.
Det må være op til dem og deres selvbestemmelsesret, op til den enkelte kvinde, der har fået tilbuddet om at få et barn og muligheden for stå i en situation, hvor man måske ved ægsortering kan finde samme vævstype.
Det må være op til den kvinde i samarbejde med sin mand at diskutere, om de så vil vælge at afstå helt fra at få et barn, eller om de vil vælge at få et barn, der ikke har samme vævstype, og som ikke kan være med til at redde det livstruende syge barn, men som dog trods alt er et nyt barn til familien.
Det er ikke et valg, jeg kan foretage.
Det er heller ikke et valg, jeg mener vi skal foretage her i Folketinget.
Vi skal alene tage stilling til, om den mulighed skal gives dette par eller den mulighed ikke skal gives, og Socialdemokraterne mener, at vi skal give den.
Margrete Auken (SF), 2004-03-24:
Jeg tror, vi skal være enige om i denne her debat, at vi alle sammen kan leve os ind i forældrenes situation.
Jeg tror også, vi skal være enige om, at ingen vil sige, at forældrene vil elske det barn, der eventuelt måtte blive født, mindre.
Det er ikke det, vi drøfter.
Det, vi drøfter, er: Hvad nu, hvis man står med et sundt og godt æg, der ikke har det væv, og et knap så godt æg, som har en vævsforligelighed?
Hvad skal man så vælge i den situation?
Man står med sit syge barn, og man bliver sat over for det valg.
Det spørgsmål, jeg vil stille, og som jeg egentlig er lidt spændt på at høre fru Sophie Hæstorp Andersens svar på, er: Skal forældrene så vælge det sunde fra, fordi de skal helbrede deres barn?
Eller skal man tage et mindre godt æg for at kunne helbrede sit barn?
De forældre kan jo godt få børn uden kunstig befrugtning, så hvis formålet er at få børn, som de elsker lige så højt, som det blev beskrevet før, så ville man jo aldrig bruge denne her metode; det sker, fordi man skal behandle.
Så hvad mener fru Sophie Hæstorp Andersen at hun selv ville anbefale i en sådan situation?
Ester Larsen (V), 2004-03-24:
Det er sådan, at det danske sundhedsvæsen bestræber sig på at give patienter den bedst mulige behandling, den mest effektive behandling og også så nænsom en behandling som muligt.
Det, vores sundhedsmyndigheder vurderer, er, at den bedst mulige behandling i det her tilfælde, er en behandling med stamceller fra et barn, der har vævsforligelighed med det syge.
Så det er altså den bedste behandling, vi stiler efter at give det her barn.
Kamal Qureshi (SF), 2004-03-24:
For en ordens skyld vil jeg bare lige spørge igen: Er det ikke sådan, at vi i den danske sundhedssektor bruger mange midler, mange ressourcer, på at behandle folk, vel vidende at succesraten ikke er særlig høj, men netop fordi behandlingen er påkrævet, fordi patienterne er alvorligt syge eller lignende?
Det kan være på intensivafdelinger, det kan være kræftbehandlinger, det kan f.eks. være hjertetransplantationer, hvor man ved, at succesraten ikke er særlig høj, man ved, at det er omkostningsfuldt at sætte behandlingen i gang, man ved, at det er smertefuldt at sætte behandlingen i gang, men man vælger at gøre det, fordi det er den eneste måde at redde patienterne på.
Hvis man skulle anlægge nogle kyniske kriterier, sådan at man ikke behandlede, hvis ikke der var sandsynlighed for, at behandlingen fungerede, så ville der være en stor del af de behandlinger, der skulle stoppes, og mange flere mennesker ville ikke få mulighed for at blive reddet.
Ester Larsen (V), 2004-03-24:
Det Etiske Råd har på et tidspunkt opstillet en række kriterier, der skulle være opfyldt i forbindelse med behandling.
En af betingelserne er, at der skal være tale om en livstruende sygdom; Sundhedsstyrelsen og Sundhedsministeriet indestår for, at det er det, vi taler om; det er en livstruende sygdom, hvor ubehageligt det end måtte fornemmes for Folketinget, som skal tage stilling til, om man vil tilbyde en teknologisk mulighed, eller man vil forholde de mennesker den mulighed.
Det er forældrenes valg, om de ønsker at tage imod det eller ej, men det er Folketinget, der skal tage stilling til, om de skal have den mulighed eller de ikke skal have den mulighed, og det er faktisk uafhængigt af, at DR har nogle dokumentarprogrammer, der siger noget.