Poul Nødgaard (DF), 2001-04-06:
Tak til regeringen og specielt til indenrigsministeren for den regionalpolitiske redegørelse, som bestemt indeholder mange informative oplysninger og naturligvis også en række målsætninger.
Men der er et stort »men«, for det er, som om jeg slet ikke tror på, at der er den fornødne vilje til at leve op til de flotte mål, som redegørelsen indeholder.
I de 10 år, jeg har været medlem af Folketinget, har der eksempelvis gentagne gange været en endda til tider heftig debat her i Folketinget om landdistrikternes forhold, og selv om der er vedtaget en stribe dagsordener og forslag til vedtagelser gennem årene vedrørende konkrete forhold, synes det desværre, som om befolkningen i mange yderområder føler, at deres interesser ikke i tilstrækkeligt omfang er blevet tilgodeset. Der er nemlig et udbredt ønske i befolkningen om at sikre en regional udvikling, der ikke går uden om den del af befolkningen - vel cirka 1 million mennesker - som bor uden for hovedstaden og de noget større byer, og som jo har fået deres andel af den regionale udvikling.
Her må det ikke glemmes, at befolkningen som helhed har et positivt syn på udkantsområderne.
Vi ser derudover, at yderområderne ofte føler sig udsultede.
Her kunne det måske være passende at nævne en række offentlige dispositioner, som underbygger ovennævnte udtalelser.
Jeg vil bare i flæng og tilfældigt nævne følgende:
Man nedlægger kaserner, man nedlægger redningsstationer, man nedlægger i vid udstrækning posthuse i de små samfund, man nedlægger mindre skoler, og så galt går
Det var som sagt kun nogle eksempler; listen kunne gøres meget mere udførlig. Efter Dansk Folkepartis mening er der brug for, at regeringen - uanset farve - går i spidsen, hvis vi skal opnå en positiv udvikling bl.a. i landområderne.
En af årsagerne hertil er formentlig, at alt for mange ministerier er omfattet af det, vi drøfter her i dag, og at der ikke sker den rette koordination mellem de mange ministerier om de rejste problemstillinger.
Men det er muligvis noget, vi skal drøfte ved en senere lejlighed.
Hvis vi skuer tilbage i tiden, har hovedstaden og de større byer gennemlevet en rivende udvikling.
Nye servicefunktioner kunne i mange tilfælde lige så godt have været placeret i en mindre by eller måske endda i enkelte tilfælde i et landområde.
Yderområderne i Danmark viser på mange måder vejen for, hvordan man kan indrette et bedre samfund.
Hvad er der dér?
Der er et lokalt engagement, der er socialt samvær, der er gode miljøer, og der er interesse og omsorg for naboerne og for landsbyborgerne, som man ikke finder helt på samme måde inde i storbyen - desværre, kan man sige.
På landet er der også de friske rammer, som bl.a. giver en bedre mulighed for naturskønhed, end byerne giver.
Det bør man udnytte offensivt, hvilket regeringen også bør medvirke til i form af en øget befolkningstilvækst i landområderne.
Men det kræver, at man skaber nogle yderligere arbejdspladser de pågældende steder.
Der er også på landet mulighed for bosætning med grundpriser og byggeomkostninger, der er lavere end i byerne, og med moderne teknologi og fremtidige metoder kan mange initiativer lige så vel udvikles i landdistrikterne og i det åbne land som i byerne.
Som følge af det, jeg her har sagt, må der efter Dansk Folkepartis mening forberedes meget konkrete lovinitiativer og også administrative tiltag, der kan forstærke arbejds- og bosætningsmulighederne i yderområderne og skabe netop den fornyede vækst, der skal til disse steder.
Dansk Folkeparti vil derfor modvirke tendenser til yderligere centralisering af statslige institutioner og styrelser og fremme decentralisering og udflytning af sådanne institutioner og styrelser.
Dansk Folkeparti vil endvidere tilskynde til oprettelse og udflytning af undervisningsinstitutioner og uddannelsespladser, sådan som det også er kommet frem her i debatten i dag, bl.a. fra hr. Kjøller med hensyn til det bornholmske, ligesom vi vil modvirke forringelser af teknologiske og trafikale forhold i områderne.
I Dansk Folkeparti vil vi også søge at styrke offentlige servicefunktioner, sådan som jeg har nævnt tidligere her i indlægget, bl.a. vedrørende - som jeg nævnte tidligere - posthuse, postbutikker, biblioteksfilialer, og sådan kunne jeg fortsætte. Men fremtiden kommer nu til at vise, om der er den fornødne vilje og måske også noget mod her i Folketinget til at vende en udvikling, således at Danmark bliver et helt Danmark.
Og ved et helt Danmark forstår jeg et Danmark, hvor alle føler, at man, uanset hvor man bor i landet, har ligeværdige borgere og også i så lang udstrækning som overhovedet muligt et ensartet serviceniveau.
Indenrigsministeren sagde tidligere på dagen i sin indledning - og jeg havde lyst til at gå op og komme med en bemærkning; det kunne jeg så ikke på det tidspunkt, så jeg fyrer den af nu - at det arbejde, der er i gang på Syddansk Universitets center, er meget positivt, men man må jo ikke glemme, at det arbejde - det har jeg undersøgt - jo er noget, der foregår over en meget langstrakt periode.
Vi skal selvfølgelig følge det arbejde, men jeg mener ikke, man bare kan sætte sig hen og vente og sige: Nu kommer de nok engang om 3 eller 5 år med et eller andet.
Den lille tilføjelse vil jeg gerne komme med. Så vil jeg sige videre omkring udviklingen i landområderne, som jeg specielt er optaget af her i debatten i dag, at jeg tror, at regeringen dér kunne vise den velvilje, som de ikke hidtil har vist, nemlig ved at lempe den såkaldte land- og byzonelov, der i mange, mange henseender står i vejen for en fornuftig udvikling.
Lige så snart amtets miljøeksperter kommer i gang, bliver det simpelt hen forbudt.
Vi er medforslagsstillere til det forslag til vedtagelse, der blev fremsat af hr. Ole M. Nielsen, og jeg vil slutte med at sige, at jeg synes, det er et udmærket forslag til vedtagelse, der konkretiserer en lang række ting.
Jeg er stadig væk skuffet, vil jeg gerne sige til hr. Klaus Hækkerup.
Jeg synes godt, at han kunne have vist sin manddom, hvis det hedder sådan, og været med til at få det forslag vedtaget, for - og det skal være mit slutsignal her fra talerstolen i dag i mit ordførerindlæg - jeg synes, det havde været et så enormt godt signal at sende til befolkningen, at lige præcis i denne sag her kan Folketinget vedtage et forslag i fuld enighed.
Det har hr. Klaus Hækkerup og hr. Touborg, nu er han ikke i salen i øjeblikket
, spærret vejen for, fordi der skulle noget ind om økologi, eller hvad det var.
Jeg synes, det er meget uigennemtænkt, men sådan laver vi somme tider noget, der ikke er så klogt.