runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anne Baastrup (SF), 2005-03-15:
Jeg er fuldstændig klar over, at det er en øm tå hos Dansk Folkeparti.
Dansk Folkeparti har støttet regeringen i frit valg-modellen.
Dansk Folkeparti har støttet regeringen hele vejen frem til forsøget på at få udlicitering.
Så har vi en beskæftigelsesminister, der garanteret kommer til at tale over sig, men ikke desto mindre siger han, hvor det dog er ærgerligt, at vi ikke kan få de her store kommuner, således at vi kan komme i gang med reelt at udlicitere.
Det er et problem for Dansk Folkeparti.
Disse mennesker har ikke aktindsigt.
De har ikke partshøring, de har ikke fået de helt almindelige ansættelsesretlige regler, som man plejer at have på det her område.
Nu kan Dansk Folkeparti se, at der også er problemer med overhovedet at fastholde den her gruppe vælgere, fordi det her er projekt udlicitering.
Det er et vi er ligeglade med jer ansatte i den offentlige sektor-projekt.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2005-03-15:
Når fru Anne Baastrup vælger at komme med et hav af beskyldninger fra Folketingets talerstol under den her behandling, så må fru Anne Baastrup også kunne dokumentere de mest åbenbare beskyldninger, hun kommer med.
Fru Anne Baastrup er kommet med en klar beskyldning, nemlig at den her strukturreform handler om at få øget udlicitering, og hun sagde, at nu er der mulighed for udlicitering.
Så spørger jeg: Hvoraf i de lovforslag, vi behandler, fremgår de nye regler, som fru Anne Baastrup henviser til?
Altså hvor er den forandring i regelsættet i forhold til det, vi kender i dag?
I stedet for henviser fru Anne Baastrup til nogle Venstrefolk, der har udtalt noget.
Dansk Folkeparti har forlig med regeringen i denne her sag.
Vi er interesseret i at vide, hvor det er i lovforslagene, fru Anne Baastrup henter den viden, som hun netop har givet udtryk for her fra Folketingets talerstol.
Det kan da ikke være rigtigt, at hun ikke har det fra nogen lovforslag, og at det bare er sådan noget, hun henter ud af den blå luft.
Anne Baastrup (SF), 2005-03-15:
Det, jeg siger, er et referat af politisk ordfører for Venstre, hr. Jens Rohde, og beskæftigelsesministeren.
Det er Venstres projekt.
Det kan godt være, at det ikke er Dansk Folkepartis projekt, men det har været Venstres ideologiske projekt for at bøje af over for De Konservative omkring det med at fjerne amterne.
Venstres ideologiske forudsætning for overhovedet at gå med til det her er, at der nu er mulighed for at udlicitere.
Jeg husker ganske, ganske tydeligt, at beskæftigelsesministeren sagde i radioen, da de første forhandlinger med Socialdemokratiet og De Radikale var brudt sammen, at det var han meget ked af, fordi det rent faktisk kunne ende med, at man så ikke kunne sætte den udlicitering i gang, som var Venstres ideologiske projekt.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2005-03-15:
Det var jo noget af en omgang indestængt vrede, der skulle ud fra SF's ordfører, og det er egentlig tankevækkende, at når vi står her med 49 lovforslag, som betyder en kæmpekæmpereform af hele Danmark, kan det lykkes en ordfører at holde 15 minutters ordførertale uden overhovedet at finde et eneste element i hele komplekset, der er noget som helst positivt at sige om.
Nå, men der var jo mange ting, som man kunne gribe fat om, for der var mange beskyldninger, som også er fuldstændig vanvittige at komme med her fra Folketingets talerstol, men jeg vil lige gribe fat i en enkelt ting, som fru Anne Baastrup kom med, nemlig den her med, at strukturreformen medfører øget privatisering.
Hvor i lovforslagene finder fru Anne Baastrup belæg for den påstand?
Er sandheden ikke, at strukturreformen i sig selv ikke ændrer noget som helst ved, at lokale myndigheder selv skal beslutte, om de ønsker at hyre et privat firma til en ydelse, eller om de varetager opgaven i eget regi?
Hvor i lovforslagene finder fru Anne Baastrup belæg for det, hun sagde om øget privatisering?
Margrethe Vestager (RV), 2005-03-15:
Jamen jeg skal dybt beklage.
Jeg tror, at jeg har udtrykt mig meget klodset og uklart, når Dansk Folkepartis ordfører har fået det indtryk, at vi går ind for strukturreformen.
Det gør vi nemlig ikke.
Vi er en del af en aftale omkring den geografiske del om kommunesammenlægninger, men vi er meget, meget kritiske over for den opgaveoverflytning, som Dansk Folkeparti sammen med regeringen vil gennemføre, for vi tror ikke, at der er fagligt og sagligt belæg for, at opgaverne i samtlige landets kommuner bliver løst på en bedre måde.
Vi afviser ikke, at nogle kommuner måske kunne gøre det, men vi afviser, at der er en begrundet overbevisning om, at alle kommuner vil kunne løse de nye opgaver på et højt niveau.
Det gælder for vores udsatte grupper, handicappede, narkomaner, som skal på afvænning, alkoholbehandling og så fremdeles, og det gælder for en lang række af miljøopgaverne.
Derfor er vores udgangspunkt, at det vil være en fornuftigere ting end den del af strukturreformen, der vedrører kommunernes størrelse, at vi får kommunerne konsolideret i en bedre opgaveløsning på de afgørende kerneopgaver, som kommunerne har i dag, nemlig ældrepleje, folkeskole, børnepasning osv.
Jeg vil skyde på, at alle i denne sal ville have gode råd at give, hvis de, som hr. Kristian Thulesen Dahl jo selv gør, sad i en kommunalbestyrelse, og så kunne vi decentralisere i god ro og orden efter en grundig analyse, når vi følte os overbevist om, at det faktisk var en god løsning, sådan som man tidligere har gjort med stor succes i dansk administrationspolitik.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2005-03-15:
Jeg skal selvfølgelig beklage, hvis jeg ikke fik formuleret mig, så det fremgik krystalklart for fru Vestager, hvad jeg mente.
Så jeg vil gerne lige gøre det igen.
Det Radikale Venstre har kritiseret kommunalreformen for at være et centralistisk projekt.
Det Radikale Venstre gør sig til talsmand for, at nogle af de opgaver, der med kommunalreformen placeres i kommunerne, ikke skal placeres i kommunerne.
Det er da et mere centralistisk projekt, hvis man gennemfører kommunalreformen med Det Radikale Venstres ændringsforslag, nemlig at flytte nogle af de opgaver, der ellers er tiltænkt kommunerne, væk fra kommunerne.
Så siger jeg, at hvis der skal være logik i det, fru Margrethe Vestager siger, at vi altså ikke skal gå med til sådan et centraliseringsprojekt, må der jo være en masse andre områder, hvor man så vil tildele kommunerne nogle opgaver.
Men det kan jeg forstå at det ikke handler om.
Det handler om, at de skal have lidt større frihed til at udforme deres dagsorden.
Det er den type opgaver, det handler om.
Er det virkelig rigtigt forstået, at det i radikal optik er at modvirke centralisering?
Margrethe Vestager (RV), 2005-03-15:
Det kan så være, at det bliver et svar på noget andet, men jeg har store læremestre i den kunst her i salen.
Det, som for os er meget afgørende, er ikke, om opgaverne alene bliver placeret et eller andet sted, men også måden, de bliver styret på.
Sådan som vi ser en række af de opgaver, som nu bliver lagt ud i kommunerne, så bliver de spundet ind i ministerbemyndigelser og evalueringsinstitutters overvågelse, så det er, som om de bliver løst fra centralt hold.
Det gælder f.eks. et af de lovforslag, som vi også skal behandle i dag, hvor indenrigsministeren har den fornøjelse at diktere, hvad der skal stå på regionsrådets dagsorden.
skal der stå på dagsordenen, at man skal lave en servicestrategi, hvor man skal overveje, hvad man skal bringe i udbud.
Hvis ikke det er central styring, så ved jeg ikke, hvad central styring er.
Ligesådan skal man i tredje kvartal i sidste valgår evaluere, om den her servicestrategi nu er blevet, som den skal være, og om man nu har sagt ja og nej til forskellige udbud.
Det er da ikke frihed til, at de folkevalgte kan tilrettelægge tingene, sådan som de gerne vil.
Sådan som jeg har forstået tanken om evalueringsinstituttet, kommer det til at fungere på omtrent samme måde: en kiggen efter i kortene, en overvågning, en styring parallelt med den økonomiske styring, vi har.
Det bliver sandelig ikke meget politisk råderum, der bliver tilbage til de mennesker, der, synes jeg, aktivt efter de demokratiske principper stiller op og stiller sig til rådighed for at tage politisk ansvar.
Jeg kan i hvert fald referere, hvad der var mit indtryk.
Og mit indtryk var, at Værløse ikke havde løst opgaven, at Værløse var i en situation, hvor man siger, at vi bliver nødt til landspolitisk at tage stilling til, hvad der er Værløses fremtid.
Derfor denne her særlige konstruktion, hvor vi jo med meget store forventninger til ministerens håndelag ser frem til at kunne få forelagt, hvad der så bliver resultatet af forhandlingen af de konkrete vilkår for en sammenlægning af Farum og Værløse.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2005-03-15:
Nu skal man have meget stor respekt for folk, der sådan gør sig til talsmand for, at alting hviler på principper.
Det gør fru Margrethe Vestager jo, og det er jo noget fint noget, og specielt fint er det selvfølgelig, hvis de principper også hænger sammen.
Jeg synes også, at der er mange gode ting i de principper, som fru Margrethe Vestager gjorde sig til talsmand for før, og jeg synes også, der er meget, der flugter med den kommunalreform, som ligger på bordet foran os.
Men se, et af de store kritikpunkter, De Radikale har haft i forhold til kommunalreformen, samtidig med at de har de her principper, er, at der er tale om en centralistisk kommunalreform.
Det har været et af omdrejningspunkterne i kritikken.
Det, De Radikale har forholdt sig til, i hvert fald når de har diskuteret det offentligt, har været, at der er for meget centralisme over det her projekt.
I lyset af det hører jeg nu fru Margrethe Vestager sige, at man skal tage opgaver fra kommunerne, og at det ikke er noget problem, for de har ikke rigtig fået dem endnu, så de føler det ikke på samme måde, som hvis de nu først havde fået opgaverne, så det kan man godt gøre.
Derfor må fru Margrethe Vestager bare lige forklare, måske skal vi sige på to punkter, hvor Det Radikale Venstre foreslår aktivt at flytte opgaver til kommunerne for at modvirke den centralisering, som jo ellers ville komme til udtryk gennem det, Det Radikale Venstre foreslår.
Margrethe Vestager (RV), 2005-03-15:
Først og fremmest står det jo tilbage at vise det.
Regeringen gennemfører jo nu et nationalt eksperiment, men det er meget svært at få sådan egentlig håndfaste vurderinger af, hvordan det kommer til at gå.
Jeg er ikke i tvivl om, at der vil være nogle kommuner, som kan løfte opgaverne, men jeg er meget i tvivl om, hvorvidt man generelt kan sige, at det er en hensigtsmæssig måde at gøre det på.
Det, som set med vores øjne har været meget vanskeligt i forhandlingerne, har været, at udgangspunktet var, at der ikke måtte være noget, der kunne lignes med et amt; at udgangspunktet var denne her, med al respekt i øvrigt, fikse idé om, at et lille land kun kan have to niveauer.
Vores tilgang var, at vi må se på opgaverne for at finde ud af, om de kan løses bedre i en anden struktur.
Det var det, der var vores drivkraft, det var det, der ligesom var rugbrødet i vores tænkning.
Det er opgaverne, der er det interessante, for det er dem, borgerne har en interesse i, ikke om der er et, to eller tre niveauer.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2005-03-15:
Er fru Margrethe Vestager ikke enig i, at der her sker en decentralisering af opgaver, en opgaveflytning til kommunerne fra bl.a. amterne, og at man dermed kan sige, at vi med det nye kommunale landkort får én indgang for borgerne, og at de nye kommuner dermed er med til at sikre offentlige ydelser af en høj kvalitet?
Margrethe Vestager (RV), 2005-03-15:
For det første mener jeg ikke, at én indgang i sig selv betinger høj kvalitet.
Det afhænger helt af, hvad det i øvrigt er.
Altså, én indgang er ikke meget værd, hvis man ikke kan få den faglige, grundige behandling, som er nødvendig, hvis man skal have et tilbud sat sammen til ens handicappede barn.
Så ville jeg gerne gå to steder.
Jeg ville for den sags skyld også gerne køre for at få det, hvis jeg dermed kunne få det, der var behov for.
Den balance synes vi ikke er holdt i det her forslag.
Fordi man har været så optaget af, at der ikke må være noget, der lignes med amter, så vil man ikke have det på den måde.
Man kunne jo godt have lavet én indgang til amterne.
Man kunne jo godt have sagt, at for børn, som har udvidet behov, er den ene indgang amterne.
Gerne større amter end vi har i dag, men at der er en sammenhæng mellem kompetencer og økonomi.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2005-03-15:
Når man hører fru Margrethe Vestager læse principperne op for den radikale strukturreform, således som de ønsker den, kan jeg ikke se andet, end at der må være lange strækninger, hvor der er enighed, og hvor den nuværende strukturreform i virkeligheden opfylder radikale ønsker.
Nu har vi fået nogle større kommuner – større end vi havde regnet med – og er det ikke sådan, at de vil være i stand til at løse langt de fleste af de velfærdsopgaver, som de får?
Margrethe Vestager (RV), 2005-03-15:
Hvad er det, der er så afgørende ved, at de skal tømmes for opgaver, og at det ikke kan gå hurtigt nok?
Hvad er det for en provokation, der ligger i, at det er direkte valgte folk med økonomisk ansvar, som kerer sig om opgaver, der kræver et vist befolkningsunderlag og en høj grad af specialisering, og som varetager helt centrale funktioner for nogle af vores mindste og mest udsatte mindretal?
Det er det, der har været den store undren.
Hvorfor kan vi ikke åbent drøfte strukturen med udgangspunkt i, hvordan opgaverne skal løses, i stedet for at drøfte dem med udgangspunkt i, at der simpelt hen ikke må være noget, vi kan genkende som de gamle amter, for så kunne vi jo komme hen til at finde ud af, hvad der skal til?
Det andet er, at når man har principper, må man jo gå den konkrete virkelighed efter for at se, om de holder, og når man ser på regeringens strukturreform, er ordet enkel ikke det første ord, der falder en ind.
Leif Mikkelsen (V), 2005-03-15:
Jeg går ud fra, at vi var enige om det, vi nu står sammen om, nemlig det kommunale danmarkskort, som er landet på under 100 kommuner og dermed en række store og stærke kommuner.
Derfor: Hvis man gerne vil forfølge det synspunkt, som Det Radikale Venstre har, nemlig at man af en eller anden årsag gerne vil have det tredje led, så har vi brug for at vide, hvilke opgaver der skal tages fra de selv samme kommuner, som Det Radikale Venstre er med til at danne på det her kort.
Hvilke opgaver er det?
Det Radikale Venstre siger først: Find nu sammen i nogle store, stærke enheder, ofr det, der skal til for at nedbryde jeres kommunegrænser og få jer lagt sammen.
Men fortæl så nu, hvilke opgaver der skal tages væk, hvis vi nu skulle fylde og fodre et tredje led.
Det skylder vi dog de kommuner.
Alt andet er lidt tom snak.
Det lyder så smukt, eller også er det bare for at finde en årsag til, at man måske alligevel ikke vil være med til det, som man var tæt på at forhandle sig frem til, inden Det Radikale Venstre og Socialdemokratiet forlod forhandlingerne i sin tid.
Det synes jeg er ærgerligt, og jeg har brug for et svar på, hvad kommunerne skal afgive nu, når vi har lavet danmarkskortet.
Margrethe Vestager (RV), 2005-03-15:
Nu gør det jo ikke så ondt at tage noget fra nogen, når de ikke har fået det endnu.
Det var jo straks værre, hvis vi ville ind og ændre på den nuværende kommunale opgavesammensætning.
Dansk Folkepartis ordfører har givet et eksempel fra sin egen kommune, hvor man kunne gøre det meget bedre.
Jeg tror ikke, at der er nogen her, der er i tvivl om, at kommunerne kunne gøre det bedre, for så vidt angår folkeskolen.
To helt afgørende kommunale kerneopgaver, som nok kunne kræve større politik årvågenhed af de lokalt valgte.
Hvis man nu begyndte der og sagde, lad os bygge de her nye kommuner op, som i øvrigt har meget stor spredning med hensyn til størrelse, i hvert fald befolkningsmæssigt, og også geografisk, og lad os så se på, om vi gradvis efter en gennemgribende analyse finder det forsvarligt at lægge opgaver ud i kommunerne, for så var vi sikre på, at vi for det første ikke lavede eksperimenter med udsatte grupper, som har meget store behov for en faglig højt kvalificeret behandling, og for det andet ikke gjorde det med miljøspørgsmål, som vi i dag ret beset ikke rigtig ved, hvordan vil blive håndteret i kommunerne, sådan som det ser ud.
Leif Mikkelsen (V), 2005-03-15:
Jeg blev opstemt over fru Margrethe Vestagers indlæg og de principper, der lå til grund for det, som jeg så forstår er radikal politik på det her område.
Jeg må også sige, at det ikke er principper, der ligger langt fra dem, jeg nævnte i mit ordførerindlæg, nemlig en enkel og overskuelig offentlig sektor, tæt på borgerne osv.
Det synes jeg er et godt udgangspunkt for en videre debat, som jeg håber vi kan forlænge i kølvandet af, at vi har fundet sammen om ansvaret for det kommunale danmarkskort.
Men når nu vi er enige om det, hvilket fører til, at det skal være så tæt på borgeren som muligt, må vi da kunne blive enige om, at det tætteste, vi kan komme borgerne i den offentlige sektor, er kommunen.
Den er tættest på borgerne.
Hvorfor er det så sådan, at det næsten er et must, at der så også bør være det tredje led, desuagtet om der er opgaver eller ej?
Hvis vi mener det alvorligt som et princip, hvorfor er der så det lidt krampagtige, synes jeg, forsøg på at sige, at vi nedlægger et tredje demokratisk led osv.?
Hvad er det, der er drivkraften bag radikal politik, som gør, at det skulle være en hellig sag for den offentlige sektor?
Det er åbenbart der, vandene skiller, og så må vi jo arbejde med de områder, der skiller os ad.
Morten Østergaard (RV), 2005-03-16:
Ja, vi tager det, som det kommer.
Lad os da blive lidt ved det med væksten så.
Jeg ved ikke, om det var teknisk, eller hvad det var, men jeg synes nok, at det for mig virkede meget logisk, at hvis man har en vækst, som jo betyder, at der bliver brugt flere penge – det kan vi vel være enige om – og så fortsætter med den vækst og dermed bruger endnu flere penge, så får man også nogle resultater ud af det.
Det var sådan set det, jeg mente før, nemlig at man har købt nogle flere behandlinger, og det har man så fået.
Det synes jeg sådan set ikke der er noget overraskende i.
Det, der er interessant, er så: Fører den her reform til en dyrere sundhedssektor?
Vi kan diskutere det med det bedre, det er jo i høj grad også et trosspørgsmål, men fører den en dyrere sundhedssektor med sig?
Er det regeringens intention, at det her skal føre til en fortsat 2-3 pct.s realvækst om året på sundhedsområdet, og hvis det er det, hvor skal pengene så komme fra?
Der er sat 2 mia. kr. af i forhold til valgløfterne, men er det så kommunerne, der skal betale resten af regningen?
Det bliver meget hurtigt teknisk.
Det interessante er, hvor patienterne er henne i alt det her.
Og så bliver der spurgt: Skal det være dyrere, skal det være bedre?
Det skal være bedre.
Det her er jo et forsøg på at lave en model, om man vil, bygge en motor, der kan køre længere på benzinen, hvis man kan bruge det billede.
Hvor langt man så kører, afhænger jo af den parathed, der så hvert år er til at hælde benzin på motoren, men det er helt klart, at det, vi foreslår her, er et sundhedsvæsen, som kan mere for de samme ressourcer.
Ved siden af det har vi så stedse brug for en diskussion om, hvor meget benzin der skal på motoren, og der har regeringen en parathed til fortsat at prioritere området her, det siger sig selv.
Vi har lagt en strategi frem, der hviler på en realvækst i den offentlige sektor på 0,5 pct., men også med en meget klar tilkendegivelse af, at sundhedsområdet fortsat vil være et fokusområde.
Det er jo ikke sådan, at alle dele af den offentlige sektor skal vokse med 0,5 pct.
Lone Møller (S), 2005-03-16:
Jeg skal takke for ministerens tilsagn om at være positivt indstillet på at prøve at finde nogle løsninger på specielt de områder, hvor Socialdemokratiet har store tvivl om konsekvenserne.
Men jeg må da også sige, at det ikke kun er enkeltområder, men rent faktisk fundamentet, der er noget af det, der skiller vandene lidt.
Men lad os nu se, hvor langt vi kan komme.
Ministeren tog tavsheden som udtryk for enighed hos de partier, der ikke havde nævnt noget om styrkelsen af Sundhedsstyrelsen.
Det skal man nu ikke i sådan en situation her.
Der er en tidsbegrænsning på, hvor meget der må siges oppe på den talerstol, og med sådan et digert værk her kan det hele jo ikke nås.
Jeg er lidt i tvivl om den generelle centralisering, om snittet er lagt helt rigtigt, og det mener jeg vi kan kigge på.
Men der er ingen tvivl om, at vi gerne ser en stærkere specialestyring, og vi vil gerne give Sundhedsstyrelsen de muligheder.
Vi er åbne for at kigge på det.
Det er hele rationalet bag at gå fra 15 til 5 regionale sundhedsvæsener kombineret med at rykke kommunerne ind der, hvor nærhed for alvor betyder noget i forhold til den ældre medicinske patient, kronikerne m.v., og kombineret med, at de centrale sundhedsmyndigheder får lidt flere muskler at spille med der, hvor nærhed i virkeligheden kun betyder noget negativt, for hvis alle bor i nærheden af et højt specialiseret tilbud, er det slet ikke tilstrækkelig højt specialiseret.
Der er jeg meget glad for, at fru Lone Møller nu tilkendegiver, at man sådan set er enig i den tænkning, der ligger bag.
Det er klart, at man så selvfølgelig må sætte sig ned og se på, hvordan den mere præcise rollefordeling skal være, og hvor snittene skal være.
Men det glæder mig meget, at der er markant socialdemokratisk opbakning til det her grundsynspunkt.
Frank Aaen (EL), 2005-03-16:
Jeg har bedt om ordet i en anden ordførerrunde.
Morten Østergaard (RV), 2005-03-16:
Ministeren valgte jo en lidt polemisk retorik, i hvert fald i indledningen i besvarelsen, og jeg vil i den ånd sige, at det jo er rigtigt, at den radikale hjælpsomhed næsten er blevet fordoblet, siden de her diskussioner startede.
Men politikken er sådan set den samme.
Vi mener stadig væk, at regionerne burde være selvfinansierede, forstået på den måde, at der skulle være en skatteudskrivningsret.
Vi ønsker sådan set ikke at skrue på en knap.
Vi famler i blinde, og derfor vil jeg også sige, at det er et udtryk for en ideologisk overbevisning, at det her takstsystem fører noget godt med sig, for der er jo ikke nogen dokumentation.
Så blev der henvist til det aktivitetsbestemte tilskud.
Der har man jo fået lige præcis det, man betalte for, og det er da klart, at hvis ministeren vil købe for 1 mia. kr. flere behandlinger, kan han da få det, så kan vi da ansætte mere personale.
Det er i hvert fald ikke lytteklapperne, der så er slået helt ud, for en pointe i det, jeg sagde før om takst og de erfaringer, vi har gjort, er jo – jeg tror, det bliver lidt teknisk – at hvis man sammenligner realvækstprocenterne i det danske sundhedsvæsen de sidste 3 år under Nyrupregeringerne med de sidste 3 år under V og K, må man sige, at væksten i sundhedsudgifter nogenlunde har matchet hinanden.
Den store forskel har været, at VK-regeringen i modsætning til den tidligere regering har fået noget for pengene, nemlig et gigantisk knæk i ventelistekurverne og en voldsomt øget produktivitet i sundhedsvæsenet: 70.000 flere indlæggelser.
Hvordan kan det være, at vi så at sige for de samme ekstra penge har fået en vækst, der er markant større end den, man fik før for et tilsvarende beløb?
Det har vi, fordi pengene ikke har stået alene.
Det er kombinationen af flere bevillinger, konsekvens i bevillingsstyringen – pengene følger patienten – større transparens, større gennemsigtighed og patientrettigheder.
Det er kombinationen af de ting, der virker, og det er også på det grundlag, at vi nu tager det videre skridt frem.
Det er også derfor, at jeg angriber dem, der siger, at det her bare hviler på en eller anden trosmæssig overbevisning.
Og nu synes vi sådan set, at vi skylder patienterne at gøre det gode danske sundhedsvæsen endnu bedre.