Elisabeth Geday (RV), 2005-11-03:
Jeg kunne godt tænke mig, at vi lige starter med at prøve at forestille os denne her situation: En murerarbejdsmand går ind på sin byggeplads.
Mens det bliver sagt, så står formanden og får sjakket op på stilladset og råber: Se så at komme herop, vi skal blive færdige i dag, ellers når vi ikke den akkord.
Arbejdsmanden husker linen, og han husker hjelmen, men han glemmer skoene.
5 minutter senere smadrer en faldende tagsten hans storetå.
I dag vil arbejdsgiveren ubetinget få skylden for hændelsen, selv om han bemærkede sikkerhedsmanglerne.
Når det her forslag er vedtaget, eller hvis det bliver vedtaget, vil det være usikkert, hvem der har skylden.
Tiden vil blive brugt på at diskutere, om det er arbejdsmandens egen skyld, for han gjorde jo ikke, som arbejdsgiveren sagde, eller om det måske alligevel er arbejdsgiveren skyld, fordi det er ham, der fastsætter akkorden og derved lægger et pres på sine ansatte, som kan gå ud over sikkerheden.
Jeg vil gerne være med til at sende et signal til de ansatte om, at de har et medansvar for deres arbejdsmiljø.
Og jeg er derfor i princippet også tilhænger af at hæve bødestraffene til de ansatte, hvilket også indgår i det her forslag, som handler uansvarligt i forhold til deres arbejdsmiljø, og for min skyld gerne hæve det til mere end de 2.500 kr., som regeringen foreslår.
Men Det Radikale Venstre er modstander af at ændre på det objektive ansvar.
Forslaget fjerner fokus i arbejdsmiljøindsatsen fra at undgå ulykker og overtrædelser til en nyttesløs diskussion om ansvarsplacering og bevisførelse.
Forslaget vil binde ressourcer i Arbejdstilsynet, som ved den søde grød har andet at bruge deres energi på, f.eks. til at føre et bedre tilsyn med byggepladserne.
Forslaget vil skabe uklarhed om, hvem der til enhver tid har hovedansvaret for arbejdsmiljøet på arbejdspladsen.
Jeg synes også, at den er gal med proportionerne, for som jeg ser det, er der langt flere arbejdsgivere, der bevidst overtræder arbejdsmiljøreglerne, end der er uansvarlige ansatte.
Og det er jo sådan set forståeligt nok, for det er tordnende dyrt at stille et lovligt stillads op eller at afstive en udgravning, og derfor kan der jo være svage sjæle, der bliver fristet til at springe over, hvor gærdet er lavest.
Jeg vil bare påpege, at sidste år var der altså kun 30 ansatte, som fik en bøde for det, man kalder visse forsætlige eller groft uagtsomme overtrædelser af arbejdsmiljøloven. Der var langt flere arbejdsgivere, der overtrådte reglerne.
Ansvaret for arbejdsmiljøet følger i min optik af ledelsesretten.
Arbejdsgiveren har retten til at lede og fordele arbejdet, retten til at ansætte folk og retten til at fyre medarbejdere, som ikke gør, som arbejdsgiveren siger.
Arbejdsgiveren har også retten til at sammensætte lønnen, som han ønsker det, selvfølgelig efter aftale med sin modpart.
Men i den bonus eller i, hvordan man sætter lønnen sammen, kunne jo bl.a. indgå belønning for overholdelse af arbejdsmiljøloven.
Frem for en ufrugtbar konflikt om, hvorvidt det er min skyld eller din skyld, at arbejdsulykken skete, sådan som det her lovforslag lægger op til, vil jeg langt hellere bruge tiden på at forebygge ulykkerne og forbedre arbejdsmiljøet på de danske arbejdspladser.
Bare i år er 12 mennesker blevet dræbt på danske byggepladser.
Det er et langt, langt større problem, end at et antal arbejdsgivere berettiget eller uberettiget føler sig uretfærdigt behandlet.
Derfor kan Det Radikale Venstre ikke støtte forslaget.