Jette Gottlieb (EL), 1999-11-11:
Ja, der harceleres jo noget over, at det er fjerde gang, vi fremsætter forslaget.
Når det er tilfældet, er det naturligvis, fordi forslaget er så indlysende logisk, og man kan da også høre rundt omkring fra de forskellige ordførere, at de har en lille smule vanskeligt ved videre at argumentere mod det.
Der er jo en overraskende enighed mellem socialministeren og den socialdemokratiske ordfører, når de taler om, at det er en sammenblanding af ordningerne, at man nu blander en arbejdsmarkedspolitisk foranstaltning sammen med et børnepasningspolitisk initiativ, men hvis det nu var en konsekvent standpunkt, må man jo sige, at så er hele børnepasningsorloven i sig selv et misfoster, og det tror jeg sådan set ikke hverken Socialdemokratiet eller socialministeren opfatter det som.
Dermed er det klart, at der er tale om en slags lappeløsning, når man nu beder om at få taksten tilbage til et grundlag, man måske kunne leve af, og naturligvis er det især vigtigt for de enlige forsørgere.
Det forslag, vi behandlede tidligere i dag fra regeringen, var jo et spørgsmål om at belønne de kommuner, der langt om længe beslutter sig for at opfylde intentionerne
Vores forslag har det modsatte sigte eller et andet sigte, kan man sige, nemlig at man skal sikre rimelige økonomiske forhold for de småbørnsforældre, der bliver tvunget til at tage børnepasningsorlov, fordi kommunen netop ikke tilbyder den plads til barnet.
Jeg skal også minde om, at mange kommuner ved børnepasningsorlovens indførelse rent faktisk supplerede op på egen basis, men efter de mange rækker af stramme kommuneaftaler, ja, så var det en af de ting, der blev sparet væk i kommunerne.
Det at få et lille nyt familiemedlem burde jo være en glæde, og i et samfund, hvor der ikke fødes børn, vil man i sagens natur se en total afvikling.
Og det er heldigvis også sådan, at mange vælger at få børn, selv om der er den usikkerhed i det.
For det er jo sjældent, at man kan være sikker på, at bopælskommunen kan tilbyde en plads til den lille ny, når mors eller fars barselsorlov udløber.
Reelt betyder det jo, at mange - især kvinder - bliver tvunget til at tage børnepasningsorlov, og jeg vil straks sige til CD's ordfører, at jeg ser frem til, at vi i udvalgsbehandlingen af det her forslag vil anmode om at få belyst, præcis hvor mange det egentlig drejer sig om i dette år, for tallet svinger selvfølgelig hele tiden. Men det betyder jo, at familiens økonomi bliver meget urimelig belastet, når orlovsydelsen kun er på de 60 pct. af dagpengene.
7.176 kr. brutto om måneden er ikke nogen stor kompensation for en fuldtidsløn, som der ellers ville være tale om.
Værst er det selvfølgelig for de familier, der i forvejen er lavindkomstfamilier, og som derfor ikke har reserver i banken at trække på.
n alle partier bryster sig af, de gerne vil gøre det bedre for børnene, og det er jo det, jeg har kunnet høre hele vejen rundt blandt ordførerne; der snakkes om, hvor godt det er med en børnepasningsorlov, og at den bør være mere fleksibel.
Enhedslisten synes selvfølgelig også, at det er en god ting med børnepasningsorloven, men hvis man ikke har råd til at bruge den, er det jo ikke så interessant.
Netop derfor synes vi, at det her lille forslag er en løsning på nogle af problemerne, for det skal helst være sådan, at man benytter muligheden af lyst, og ikke fordi man er tvunget af omstændighederne.
Men det er jo ikke sådan, og størstedelen af dem, der vælger børnepasningsorlov, det viser undersøgelserne jo
, er folk, der gør det, fordi de er tvunget til det, fordi de simpelt hen ikke har andre muligheder.
At give de tvungne orlovstagere nogle bedre økonomiske forhold løser selvfølgelig ikke det grundlæggende problem: at kommunerne ikke opfylder deres pligt til at stille det nødvendige antal pladser til rådighed.
Men det afbøder jo nogle af de økonomiske følgevirkninger, som ligger for de familier.
Jeg vil sige, at jeg iagttog, at der rent faktisk var et flertal af Folketingets partier, der opfattede det her forslag som sympatisk, og det er også derfor, jeg ser hen til, at vi får en udvalgsbehandling, hvor vi kan prøve at belyse det lidt bedre.
Det er ikke sådan, at jeg ser frem til, at vi skal fremsætte det femte gang, fordi ifølge såvel Socialdemokratiet som De Radikale er den fulde pasningsgaranti jo en realitet, inden der er gået mange måneder, og det vil sige, at der slet ikke vil være behov for det her forslag fremover.
Men hvis det nu mod regeringens forventning ikke skulle være tilfældet, ja, så tror jeg altså, vi kommer til at diskutere den her ting fremover også.