runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jette Jespersen (DF), 2004-02-27:
Det er svært at sige, hvad et barn skal kunne som 3-årig, fordi alle børn udvikler sig forskelligt; nogle kan gå, når de er ½ år, nogle kan først gå, når de er 2.
Og det vil jeg da tro der også bliver taget højde for.
Line Barfod (EL), 2004-02-27:
Jeg har lidt svært ved at forstå sammenhængen, for Dansk Folkepartis ordfører og også hr. Søren Krarup fra Dansk Folkeparti giver i dag udtryk for, at det primært er forældrenes ansvar at tage sig af børnene, hvad jeg er meget enig i, og at staten ikke i detaljer skal blande sig i, hvad der foregår i daginstitutionerne, hvad jeg også er enig i.
Jeg kan ikke forstå sammenhængen i Dansk Folkepartis udmeldinger på de her to områder.
Man vil ikke være med til at støtte generelt, at der kommer flere ressourcer til daginstitutionerne, men mener omvendt, at staten skal ind og blande sig i detaljer i, hvad der skal foretages i daginstitutionerne.
Jette Jespersen (DF), 2004-02-27:
Nu må jeg så indrømme, at jeg ikke har hørt, at det er så detaljeret, men det er heller ikke mig, der har haft med det at gøre; det er fru Pia Kristensen.
Line Barfod (EL), 2004-02-27:
Jeg har fuld forståelse for, at fru Jette Jespersen ikke har været ordfører på forslaget om læreplaner, men jeg går ud fra, at der er en sammenhæng i, hvad Dansk Folkeparti mener om, hvad staten skal blande sig i og ikke skal blande sig i.
Derfor har jeg lidt svært ved at forstå, at man på den ene side altså gerne vil gå ind og blande sig i detaljer i, hvad der skal foretages i daginstitutionerne, men på den anden side ikke mener, at staten skal sætte midler af og skal lave nogle regler om, at der skal være dagtilbud af en vis kvalitet osv.
Jeg forstår ikke, at man ikke vil være med til at skabe rammerne, men gerne vil gå ned i detaljerne.
Men jeg kan forstå, at fru Jette Jespersen egentlig heller ikke mener, at man skal gå ned i detaljerne, eller hvordan skal det forstås?
Jette Jespersen (DF), 2004-02-27:
Jeg mener ikke, det skal detaljeres så vidt, og det tror jeg heller ikke er meningen med forslaget.
Gudrun Laub (V), 2004-02-27:
Med hensyn til læreplaner: Kompetencer lyder måske som et lidt voldsomt ord, når man taler om 3-årige børn, men det er jo også et spørgsmål om, at børns naturlige nysgerrighed bliver tilgodeset, når de kommer i en daginstitution, at det ikke bare er opbevaring af børnene.
Så jeg vil spørge fru Jette Jespersen, om ikke det er meget vigtigt, at man netop der har kontakten med forældrene igennem forældrebestyrelser og får drøftet disse læreplaner, så forældrene hele tiden er inddraget i samarbejdet, sådan at de forældre, der magter at tage stilling til de ting, hele tiden er med og ved, hvad der sker med deres børn.
Jette Jespersen (DF), 2004-02-27:
Jo, det vil jeg da give fru Gudrun Laub helt ret i.
Vi ved jo godt alle sammen, at børn gerne vil lære.
Vi kender jo godt lille Peter, der kommer hjem fra skolen første dag og siger: Jeg har ikke lært at læse endnu, og så er møgsur.
Sådan er det jo.
Børn lærer jo på mange leder og kanter, men jeg tror
bestemt ikke, det er ministerens mening, at de skal sættes ned og lære noget til en vis dato.
Sådan har jeg ikke opfattet det, der hedder læreplaner.
Sandy Brinck (S), 2004-02-27:
Jamen jeg skal også lære at holde mig til et emne ad gangen.
Lad os så tage det her med, om der bliver færre eller flere børn i daginstitutionerne.
Søren Krarup (DF), 2004-02-27:
Jeg synes, fru Sandy Brinck skulle være opmærksom på det logiske spring, hun foretager, når hun taler om, at hun ønsker lighed, og så siger, at det er ligeværdighed, der ligger hende på sinde.
Ligeværdighed er noget ganske andet, end at alle er lige.
Ligeværdighed er det, der f.eks. ligger i, at vi er lige for Vorherre, at vi er lige for loven.
Men at vi skal være lige i fru Sandy Brincks betydning, det betyder, at vi skal være ens. Derfor er denne ideologiske tale til syvende og sidst et udtryk for foragt for den familie, der måske ikke ønsker at være lige på fru Sandy Brincks betingelser. Derfor vil jeg sige om hele det beslutningsforslag, der er fremsat, at det til syvende og sidst er en totalitær tankegang, der ønsker at gøre familien til en samfundsfunktion, der skal underordnes den rent ideologiske tænkning, der hersker i magtens haller.
Det, jeg siger, respekten for den enkelte familie, er det positive.
Sandy Brinck (S), 2004-02-27:
Jeg kan berolige hr. Søren Krarup med, at vi sådan set også mener, at forældrene selv skal opdrage deres børn, og at forældrene har det overordnede ansvar for deres børn.
Det er netop derfor, vi synes, det er lidt mystisk, at statskassen skal betale forældre for, at de selv tager sig af deres egne børn i deres eget hjem.
Jeg er faktisk ikke skræmt af, at hr. Søren Krarup mener, at dette var en ideologisk tale, for det var det.
Vi har netop de samfundsmæssige barrierer, der gør, at den lighed, der ligger i, at alle mennesker er ligeværdige, ikke kommer til udtryk.
Det er derfor, vi synes, at samfundet har en rolle i at fjerne de barrierer, og i det her tilfælde er det altså for de børn, som fødes ind i nogle familier, som har svære udfordringer.
Her vil vi ikke bare se til.
Søren Krarup (DF), 2004-02-27:
Jeg er meget imponeret over fru Sandy Brincks massive opfattelse af begreberne negativ og positiv.
Når jeg hører fru Sandy Brinck sige, at Socialdemokraterne vil stemme for, at der skal ske et kvalitetsløft i institutionerne, i stedet for at man skal give forældrene penge for selv at opdrage deres børn, så siger jeg, at det er en negativ tankegang.
Den positive tankegang er, at forældrene selv opdrager deres børn, at der er et sammenhold, et samvær imellem børn og forældre i hjemmet.
Det er mit udgangspunkt, fru Sandy Brinck har et andet.
Jeg spørger fru Sandy Brinck: Hvad berettiger i grunden fru Sandy Brinck til at sige, at hendes er positivt, mens mit er negativt
Jeg kan også godt give svaret
: Det er udelukkende fru Sandy Brincks tro og ideologi.
Det vil sige, at vi her er på et område, hvor vi bevæger os på meget farlig grund, for hermed lægges der i virkeligheden op til en rent totalitær tænkning om børn og familie.
Freddie H. Madsen (DF), 2004-02-27:
B 112 er et beslutningsforslag, som er fremsat af Socialistisk Folkeparti, der med forslaget ønsker at opstramme reglerne for ejere af udlejningsboliger, bl.a. ved at ejerne eventuelt skal kunne frakendes retten til at administrere ejendommene.
Det er korrekt, at der er mange kedelige eksempler på udlejere, der misbruger boligløse personer, og det mener vi også i Dansk Folkeparti bør stoppes.
Den lovgivning, vi har på området i dag, giver da også mulighed for dette, da lejerne har mulighed for at klage til huslejenævnet, derefter til boligretten og i sidste instans selvfølgelig også til Landsskatteretten.
Drejer det sig om vedligeholdelse kan lejeren, når han har vundet en sag i huslejenævnet vedrørende bolighold, såfremt udlejeren ikke udbedrer det, gå direkte til Grundejernes Investeringsfond, der herefter foretager vedligeholdelsen på udlejerens regning.
Tvangsadministration kan allerede ske nu, hvis kommunalbestyrelsen beslutter det, ifølge § 113 a og § 113 b i lejeloven.
Vi mener, at mulighederne allerede er til stede for at gøre det, som Socialistisk Folkeparti foreslår.
Dog vil vi gerne stille et spørgsmål til ordføreren for Socialistisk Folkeparti: Er det meningen, at det kun gælder i Københavns Kommune, da der i tredje pind står, at det er: »når Boligkommissionen har konkluderet, at et lejemål er blevet ubeboeligt«?
Kommunerne har jo ingen boligkommission.
I hvor mange kommuner mener ordføreren for SF, at der er en boligkommission?
Jeg kender ikke nogen på nuværende tidspunkt.
Men det er måske mig, der lige tager fejl?
Derfor går det helt galt, når Socialistisk Folkeparti skriver: »Frakendelsen bør i ingen af de nævnte situationer eller i situationer, hvor der allerede efter gældende regler kan ske frakendelse, forudsætte kommunalbestyrelsen samtykke.«
Tvangsadministration efter lovgivningen forudsætter kommunalbestyrelsens samtykke.
Dette forslag vil medføre, at kommunerne fremover ikke kan vedtage en tvangsadministration uden en boligkommission.
Jeg tror ikke, at det er det, man mener i SF.
Vi kan i hvert fald ikke, som beslutningsforslaget ligger her, støtte forslaget, men vi er selvfølgelig klar til i udvalget at gå ind og diskutere, hvordan og hvorledes vi får strammet de nuværende regler op, således at de mennesker, der virkelig har et behov for at få samlet de regler op, får det. Det er selvfølgelig ikke korrekt, at der kun har været fem situationer inden for en tiårsperiode, hvad det her angår.
Derfor mener vi, at vi godt kan se på et eller andet under udvalgsarbejdet.
Line Barfod (EL), 2004-02-27:
Jeg kan forstå, at det, som ministeren mener man skal gøre for at få en bedre kvalitet for børnene i dagtilbud, handler om, at man skal bestemme, at de skal lege med ler i stedet for at lege med nogle andre ting. Og det handler om, at man skal lave nogle fine projekter og vejledninger osv. Forskning og vejledning synes jeg er rigtig godt, men det, der virkelig er behov for ude i børnehaverne og vuggestuerne, er altså nogle flere voksne til at tage sig af børnene.
Og da det jo ikke koster ekstra for det samlede offentlige samfundsbudget, hvis man ansætter nogle flere i den offentlige sektor, det kan tværtimod give overskud på de offentlige kasser, så er det altså af rent politiske og ideologiske grunde, at regeringen ikke ønsker, at man skal få flere ansatte i daginstitutionerne.
Henriette Kjær (KF), 2004-02-27:
Men nu er det jo engang sådan, at kommunerne har ansvaret for, at daginstitutionerne drives, og at de drives sikkert og godt. Og det ønsker jeg ikke at ændre på.
Derfor er det en kommunal prioritering.
Regeringen har prioriteret kommuner og amter i forbindelse med kommuneforhandlingerne, og derfor mener jeg også, at de har de økonomiske rammer, der skal til for at opprioritere det her område, så det må være en helt forkert lokalpolitisk beslutning, man har truffet i den forbindelse.
Så vil jeg godt bruge muligheden her for igen at præcisere, at regeringen ikke ønsker at bestemme, om børn skal lege med ler eller ej.
Vi har foreslået, at der skal indføres pædagogiske læreplaner, og det er lige præcis i forbindelse med de udsatte børn, som jeg mener har behov for at få et løft og få nogle kompetencer, når de nu alligevel er i daginstitutionen.
Line Barfod (EL), 2004-02-27:
Men jeg synes jo, det er forunderligt, når man hører den debat, der er i øjeblikket, både i forbindelse med regeringens forslag om at bestemme, hvad børnene skal lege med, og hen imod, at børnene skal måles og vejes, og udspillet fra KL om, at børnene skal til at have en skudsmålsbog, som ministeren så heldigvis har taget afstand fra, samt hvad der ellers er, som alt sammen går ud på at bruge ressourcer på at måle og veje og lave planer osv.
Men at sætte flere voksne ind til at tage sig af børnene - i stedet for at de skal bruge tid på alt muligt andet så at have flere voksne, der kan tage sig af børnene - det vil man ikke prioritere overhovedet.
Jeg er godt klar over, at det er kommunerne, man kan skyde på, men kommunerne er jo altså underlagt nogle meget stramme økonomiske rammer, og de stramme rammer har regeringen jo ansvaret for. Vi lever i en tid med stigende arbejdsløshed.
Hvorfor så ikke lade nogle af de arbejdsløse få lov til at få arbejde i børnehaver og vuggestuer, hvor der virkelig er behov for dem, og oven i købet opnå et overskud på de offentlige budgetter ud over den kæmpe gevinst, det ville give for børnene?
Henriette Kjær (KF), 2004-02-27:
Først vil jeg sige, at regeringen jo ikke er lig med KL, Kommunernes Landsforening.
De har været ude at foreslå nogle ting på det børnepolitiske område, og dem vil jeg bestemt ikke tages til indtægt for.
Men jeg bliver nødt til at fastholde, at mit synspunkt er, at den enkelte kommune må fastlægge serviceniveauet og dermed også normeringen i de daginstitutioner, den driver.
Der skal så være et effektivt tilsyn i forhold til det, så man sikrer sig, at de forskellige ting i daginstitutionen er i orden, at pædagogikken fungerer, at bygningerne og rammerne er i orden osv. Og jeg vil da gerne sige herfra, at det har jeg ikke planer om at lave om på.
Villy Søvndal (SF), 2004-02-27:
Først tak til ministeren for de pæne ord.
Det er vel det, man kan betegne som et imødekommende afslag, det, der lå i ministerens tale.
Vores hensigt med forslaget har været at sikre, at alt det der om den negative sociale arv ikke kun blev ord, men at der faktisk sker noget.
Jeg har svært ved at genkende det der lyserøde billede, socialministeren har af daginstitutionsområdet.
Fra 2002 til 2003 mistede daginstitutionsområdet 0,5 mia. kr., hvis man lægger budgetlægningen sammen i kommunerne.
BUPL har lavet en undersøgelse, der viser, at fra 2003 til 2004 bliver der skåret i daginstitutionerne i 70 pct. af hver eneste dansk kommune.
Så synes jeg, det er underligt at høre en tale, der går ud på, at de næsten vælter sig i penge derude, og hvis de ikke kan finde ud af det, så må det være et enkelt tilfælde, som svaret var til fru Line Barfod.
Det er desværre ikke et enkelt tilfælde, og det er derfor, der er så meget brug for det her beslutningsforslag.
Henriette Kjær (KF), 2004-02-27:
Jeg synes nu altså, det er ganske fornuftigt af kommunerne, at man tager nogle penge fra daginstitutionsområdet og lader dem følge med børnene videre op i folkeskolen, hvor der nu er mange børn, og hvor vi er ved at se færre børn, der går i daginstitution; så er det da naturligt, at man lader ressourcerne følge med.
Vi har jo altså fået opgørelser, der viser, at hvis man ser på, hvor mange børn der er gået videre,
så er det forholdsmæssigt ikke en beskæring, vi kan se på daginstitutionsområdet.
Det er klart, at der er blevet flyttet penge fra det ene område til det andet, men det er jo, fordi de har fulgt børnene.
Jeg mener bestemt, at vi har prioriteret kommunernes økonomi, og der er plads til at prioritere det her område, hvis det er noget, man ønsker at prioritere fra kommunernes side.
Jeg går ind for, at der kommer pasningsgaranti i alle kommuner.
Mulighed er jo så et andet ord, man kan bruge, men vi kan godt bruge ordet pasningsgaranti, som der står i beslutningsforslaget her.
Jeg synes, vi skal gøre det frie valg reelt, sådan at forældrene selv kan vælge, om de vil udnytte det hele års barselsorlov med det samme, eller om de vil ud på arbejdsmarkedet tidligere. Som sagt er det også et af temaerne, der drøftes i regeringens børnegruppe lige nu, så jeg er fuldstændig enig med SF i, at det vil være et godt forslag.
Søren Krarup (DF), 2004-02-27:
begrebet negativ social arv.
Det er jo noget, der bruges meget ofte, og det har jo, som ordet siger, en ganske bestemt
negativ betydning.
Er ministeren opmærksom på, at man via dette begreb jo i virkeligheden kan få hele barnets eksistens eller hele situation i familie, i historisk fællesskab inddraget sådan, at man via begrebet negativ social arv, som er noget, der skal brydes, i virkeligheden lægger situationen åben for en fuldstændig entydig overtagelse af barnet fra samfundets side?
Kort sagt: Er ministeren opmærksom på, at man via dette meget smarte begreb negativ social arv lægger op til en samfundsovertagelse, en socialisering af barnet?
Henriette Kjær (KF), 2004-02-27:
Jeg er enig i, at der er en risiko for det, hvis man ikke fører en ordentlig politik, og det har jeg til formål at gøre.
Jeg mener, at vi bliver nødt til at tage fat om nældens rod og så også kalde tingene det, de er, for vi kan jo ofte se, at de børn, der har problemer, også kommer fra familier, der har problemer med ringe tilknytning til arbejdsmarkedet, alkoholmisbrug, stofmisbrug eller andet, og hvis man ikke hjælper til, at børnene kommer ud af den onde spiral, så får de heller ikke et bedre liv. Der mener jeg, at vi som politikere har en stor forpligtelse i forhold til at hjælpe dem, og det må i høj grad blive gennem de offentlige systemer.
Det er jo det, der gerne skulle være hovedmålet med hele indsatsen, så derfor mener jeg, at hvis man gør det her klogt og ser på en helhedsorienteret indsats, så overlader man ikke børnene i den offentlige varetægt, men man giver faktisk mulighed for at sætte forældrene i stand til på et tidspunkt selv at kunne tage sig af deres børn.
Søren Krarup (DF), 2004-02-27:
Jeg siger tak for svaret.
Men er det helt afgørende ikke, at man, om man så må sige, afgrænser begrebet, sådan at når man taler om negativ social arv, så fastholder man, at det har at gøre eventuelt med narko, eventuelt med druk, men altså at det er meget afgrænset?
Når jeg læser i dette her beslutningsforslag, hvor der står: »International forskning peger med andre ord entydigt på, at den samfundsinstitution, der mest effektivt m.v. kan være med til at bryde den negative sociale arv, er daginstitutionen«, så kan jeg jo tydeligt læse, at det, der egentlig er målet, det, der er sigtet, er familien. Det vil sige, at der i dét netop ligger det ønske om en samfundsovertagelse af børnene, som jeg mener det må være på sin plads at sige klart nej til, og hvortil altså begrebet negativ social arv bruges eller misbruges.
Det er blot det, jeg vil bede ministeren være opmærksom på.
Henriette Kjær (KF), 2004-02-27:
Jeg er enig i, at med hensyn til de problemfamilier, vi har, er det bedst for barnet at komme ud at lege med nogle andre børn, få noget inspiration og blive stimuleret.
Jeg synes ikke, at vi skal gøre en indsats over for nogle familier, der i øvrigt er meget velfungerende.
Vi skal jo op i at tale om, at det er familier, der har virkelig store og svære problemer, fordi hele den indsats, man ellers vil tilbyde, koster mange penge.
Derfor er det jo en afvejning af, at problemerne har en vis størrelse, inden man går ind.
Jeg er altså enig med SF i, at man kan løse en del af de problemer via daginstitutionerne.
Men så synes jeg også, det er vigtigt at sige, at regeringen jo har lagt vægt på, at der bliver en bred vifte af pasningsmuligheder, hvor barnet kan komme ud og blive stimuleret og i øvrigt være, når forældrene er på arbejde, hvis det er tilfældet.
Og det er vigtigt for mig, at der ikke kun er kommunale tilbud, men at man også kan oprette private puljeordninger eller bruge noget, der hedder § 26, hvor forældrene kan gå sammen om pasningsmuligheder, selvejende institutioner, at de får en god plads osv.
Sandy Brinck (S), 2004-02-27:
Ministeren nævnte i sin besvarelse anbringelsesreformen, som vi jo helt korrekt sidder og forhandler i øjeblikket, hvilket må være et udtryk for, at regeringen er villig til at bruge nogle penge på det område. Modsat forholder det sig på daginstitutionsområdet, som min kollega, hr. Villy Søvndal, også har redegjort for, og det er til trods for, at ministeren jo ofte er citeret for at sige, at vi skal have en tidlig indsats på det her område.
Men selv om ministeren ikke godtager den dokumentation, som hr. Villy Søvndal har fremlagt, så kan vi vel godt være enige om, at der ikke er tale om, at der er ekstra penge til daginstitutionsområdet, til trods for at vi vel alle sammen er enige om, at det er her, man virkelig kan gøre den tidlige indsats, alle omtaler. Jeg synes, det er sørgeligt, når det er sådan, at man fokuserer pengene og indsatsen primært der, hvor det hele er gået galt, der, hvor børnene har været igennem et meget, meget dårligt og langstrakt forløb, sådan at vi først gør noget, når der bliver tale om anbringelser.
Kan ministeren ikke i det mindste erkende, at der ikke er tale om ekstra penge i forhold til daginstitutionerne, til trods for at det er der, vi alle sammen ved indsatsen bør være?
Henriette Kjær (KF), 2004-02-27:
Derfor synes jeg, vi har et virkelig godt udgangspunkt i Danmark, og jeg kan altså ikke dele det sortsyn, som først blev fremført af hr. Villy Søvndal og nu også fremføres af fru Sandy Brinck i forhold til, at det står så slemt til udeomkring.
Jeg synes faktisk, vi har nogle rigtig gode institutioner og også langt de fleste steder bestemt en god normering.
Så kan der være problemer rundtomkring i spidsbelastningssituationer, og man kan diskutere, om det er hensigtsmæssigt at indskrænke åbningstiden, og hvad ved jeg.
Men jeg deler simpelt hen ikke det der lige pludselig nu vildt kritiske syn på danske daginstitutioner.
Sandy Brinck (S), 2004-02-27:
Jeg synes ikke, jeg har hørt nogen sige, at daginstitutionerne i Danmark er dårlige, men vi ved fra undersøgelse på undersøgelse, at det er daginstitutionerne, der virkelig kan gøre noget for at bryde den negative sociale arv.
Hvis vi vil have en øget indsats der, hvor vi ved det virker, så er det meget logisk at give de redskaber både økonomisk og fagligt, som skal til, for at at man kan løse den opgave.
Jeg ved snart ikke, om jeg skal være glad for, at ministeren erkender det, men så diskuterer vi dog på samme grundlag, når ministeren erkender, at der ikke er tale om, at der er kommet ekstra penge til daginstitutionsområdet.
Det får hverken Per eller Louise i en daginstitution i Hvidovre det bedre af.
Jeg håber ikke, at det er udtryk for, at ministeren nu pludselig ikke synes, at danske børn har et problem, og at der er en negativ social arv, som skal brydes, derude.
Henriette Kjær (KF), 2004-02-27:
Regeringen gør en stor indsats for at bryde den negative sociale arv, og det er derfor, vi har taget initiativ til at indføre læreplaner, sådan at der kommer et kvalificeret indhold og en kvalificeret kvalitet i de dagtilbud, vi bruger, hvor man er gået ind og har prøvet at se på, hvordan man kan give børnene nogle kompetencer, så de er bedre rustet til at komme videre, så de børn, der går i daginstitutionerne, kan klare overgangen til folkeskolen bedre og dermed have en god forudsætning for at komme godt i gang i folkeskolen, for derved at klare sig godt der og kunne klare en ungdomsuddannelse og komme videre i uddannelsessystemet på den måde.
Det synes jeg er noget der virker, og det synes jeg ikke at man skal overse i den her debat, at vi faktisk har gjort en indsats på det her område, ligesom vi forsat har KID-projektet for at lave projekter, der kan højne kvaliteten i de i forvejen ganske gode daginstitutioner.
Margrethe Vestager (RV), 2004-02-27:
Jeg blev lidt forvirret over ministerens afvisning af beslutningsforslaget.
Jeg synes, at det, vi hører i debatten her, er lidt paradoksalt, for ministeren vil jo fastsætte kompetencemål og gøre læreplaner til en pligt i forhold til at nå disse kompetencemål, men vil i øvrigt ikke blande sig, kunne vi høre på afvisningen i dag.
Det forekommer lidt paradoksalt, at man på den ene side gerne forholdsvis detaljeret vil sige, hvad børnene skal igennem, og på den anden side overlader resten til kommunerne, samtidig med at Dansk Folkeparti jo støtter læreplanerne, men her i dag lægger op til et opgør med statens styring af børnenes opdragelse.
Det forekommer ret paradoksalt, at det ligesom kan leve på samme tid og i partier, der jo ellers skulle være enige om det her.
Kan ministeren udrede, hvor det lige præcis er, man lægger snittet i forhold til, hvad staten bør blande sig i med hensyn til det helt almindelige barns opdragelse?
Henriette Kjær (KF), 2004-02-27:
Nej, det kan jeg ikke.
Man kan også se, hvis vi gennemgår Det Radikale Venstres beslutningsforslag, at nogle gange vil man godt blande sig i det kommunale selvstyres kompetencer, og andre gange vil man ikke.
Det synes jeg heller ikke der er meget konsekvens i.
Derfor afhænger det selvfølgelig af en afvejning af forskellige forhold.
Jeg vil ikke blande mig i normeringen, og det vil jeg ikke, fordi jeg synes, at den faktisk er meget fornuftig rundtomkring.
Jeg synes, modsat andre her i salen, at kommunerne er gode til at forvalte det spørgsmål.
Omvendt så synes jeg ikke, man har fået sat fokus nok på at lette overgangen fra daginstitution til folkeskole godt nok rundtomkring.
Der mener jeg, vi bliver nødt til at gøre en indsats herfra for at få dem til det det enkelte sted.
Og det er jo så en politisk afvejning, hvor man lægger det snit, og det vil det løbende og hele tiden være.