runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ole M. Nielsen (KRF), 1999-05-05:
Der er jo ingen tvivl om, at det er et alvorligt problem, som Enhedslisten her har fat i med dette lovforslag.
Der er absolut store problemer med at fastholde de ældre i beskæftigelse og for de ældre med at komme i ny beskæftigelse.
Det har vi været optaget af under arbejdsmarkedsreformen og for den sags skyld under efterlønsreformen.
Vi tror bare ikke, at det her er den rigtige måde at angribe problemet på.
Det var jo en imponerende lang tale, arbejdsministeren holdt her.
Man mærkede sådan ligefrem, hvordan emnet blev mere og mere aktuelt for én, jo længere ministeren talte, altså specielt for folk i min aldersgruppe måske.
Derfor kan vi ikke stemme for lovforslaget.
Carsten Hansen (S), 1999-05-05:
Det var hr. Frank Aaens bemærkninger om forslaget til vedtagelse, der fik mig på talerstolen.
Og jeg skal sige til hr. Frank Aaen, at vi lægger utrolig meget vægt på, at man også i metodevalget andre steder har den partshøring og den enighed omkring disse faktorer, som skal til.
Men jeg må sige til hr. Frank Aaen, at vi ikke kan støtte det forslag.
Vi mener, at det er unødvendigt, for vi tror på, at der kommer en form for enighed, og jeg har givet udtryk for mit partis holdninger i øvrigt til det.
Frank Aaen (EL), 1999-05-05:
Til hr. Poul Erik Dyrlund: Vi mangler stadig en afklaring af det, som jeg var inde på i debatten med den radikale ordfører, hr. Anders Samuelsen, om, hvor vi lander med hensyn til at sikre fleksjobbernes rettigheder i forhold til andre lønmodtageres rettigheder.
De får muligvis bedre vilkår - det gør de givet - end den gruppe, der i dag er den største, og som vil vedblive med at være den største, i hvert fald i lang tid fremover, nemlig dem, der er ansat i puljejob, og dem, der er ansat i forskellige jobtræningsordninger.
For med hensyn til de sidste, som der i dag er 70.000 af, er det fuldstændig uomgængeligt, at de ikke er omfattet af sikkerhedssorganisationen, at de ikke er omfattet af det apparat, som skal være hovedgaranten for sikringen af et godt psykisk arbejdsmiljø på arbejdspladsen. Det er disse personer ikke omfattet af, og det er derfor, jeg synes, Socialdemokratiet bør tænke en hel del over det: Vi har altså her en stor gruppe mennesker på 70.000, og den bliver større i de kommende år på grund af arbejdsmarkedsændringerne og de nye regler om fremrykket aktivering, og lige præcis den gruppe, som er mest udsat for at blive ramt af et dårligt arbejdsmiljø, står altså uden for det apparat, som man i dag mener skal løse problemerne.
Lars Kramer Mikkelsen (S), 1999-05-05:
Som det vist allerede er bekendt, så kan der gives eksempler på de problemer, ældre har og kan møde på arbejdsmarkedet.
Vi er i Socialdemokratiet enige i, at det er vigtigt at fastholde de ældre på arbejdsmarkedet.
Vi er enige i, at de ældre skal have lettere ved at komme fra ledighed tilbage på arbejdsmarkedet, hvorfor der skal gøres en særlig indsats for også at få de sidste fra denne gruppe tilbage igen på arbejdsmarkedet. Begge elementer er en del af Socialdemokratiets seniorpolitik på arbejdsmarkedet, og det er som bekendt også en del af regeringens politik.
På en række af de områder, Enhedslisten foreslår, er der jo kommet forslag fra regeringen, som i øvrigt også har haft en temmelig stor effekt for de ældste på arbejdsmarkedet.
Det netop vedtagne forslag om fleksibel efterløn vil indebære en klar mulighed for de ældre i forbindelse med at fastholde eller tilbageerobre en plads på arbejdsmarkedet.
Der er resultater af regeringens politik på seniorområdet, idet beskæftigelsen også er steget kraftigt blandt de ældre på arbejdsmarkedet.
Som på alle andre områder virker regeringens beskæftigelsespolitik ganske godt.
Det er problematisk, at der f.eks. sættes aldersgrænser i jobannoncer og lignende, men et forbud vil ikke hjælpe, da det samme kan ske under ansættelsessamtalen, hvilket vi så ikke kan forhindre. Vi mener principielt, at det i højere grad er aftalestof blandt arbejdsmarkedets parter, at det er organisationernes ansvar.
Der kan hjælpes på vej i den rigtige retning og i den retning, vi gerne vil have.
Vi skal derimod satse på de holdningsmæssige blokeringer, der er, og i øvrigt rose de tiltag, som sker hos virksomheder, der giver plads til ældre - arbejdsministeren var inde på nogle af dem.
Der er masser af viden og erfaring og kvalifikationer blandt de ældre, og vi er enige i, at dem skal der satses på.
Det gør man ikke ved forbud, men ved positiv tilskyndelse.
Socialdemokratiet kan derfor ikke støtte forslaget.
Ole Sohn (SF), 1999-05-05:
Det er blot et opklarende spørgsmål: Hr. Lars Kramer Mikkelsen omtalte, at efterlønsordningen styrkede de ældres muligheder på arbejdsmarkedet.
Jeg kunne da godt tænke mig at vide, hvori den styrkelse består.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 1999-05-05:
Jamen jeg synes da, det er fint, at både ministeren og Socialdemokratiet er opmærksomme på problemet, men forstår jeg Socialdemokratiet korrekt, hvis jeg siger, at man ikke ønsker fra Socialdemokratiets side at sikre de ældre mulighed for at tage principielle sager op inden for retssystemet?
Og så vil jeg samtidig sige, at jeg synes, at det er interessant, at man kun fokuserer på de ældre og ikke kigger på den diskrimination, der er over for unge, som bl.a. bliver diskrimineret igennem halve dagpenge.
Kristian Jensen (V), 1999-05-05:
Fra Venstres side er vi stærkt interesseret i, at langt flere ældre vælger at bruge endnu flere af deres aktive år på arbejdsmarkedet og dermed er med til at skabe den fælles indkomst, som jo kommer alle til gode.
Derfor er det rigtigt, at Enhedslisten tager fat på det her spørgsmål, men det er ikke den rigtige måde, Enhedslisten her vælger at tage i brug.
Venstre tror ikke på, at den rigtige måde at gøre ældre medborgere til mere aktive arbejdstagere er ved at sætte alder ind i rækken af forbud mod forskelsbehandling.
At indføre et forbud mod at registrere de ansattes alder står i skærende kontrast til de andre ting, vi har med inde i forbudsloven, og jeg er meget enig i det, arbejdsministeren sagde, at den samme entydighed, som der er omkring forbud mod forskelsbehandling på baggrund af etnisk oprindelse, seksuel overbevisning m.v. finder vi ikke i spørgsmålet omkring registrering af alder.
Venstre ønsker at slå på de positive sider, der er ved at ansætte personer med livserfaring, som måske har
en anden ansvarsfølelse end andre personer
, og som dermed vil kunne udfylde nogle arbejdsopgaver, der skal udfyldes, som yngre kræfter ikke vil kunne klare.
Ligeledes er der nogle stillinger, hvor personer i en vis alder er bedre til at rådgive jævnaldrende personer og derfor er højt værdsat.
Fra min tidligere branche, pengeinstitutverdenen, er det et kendt faktum, at ældre personer helst vil rådgives af ældre, ligesom yngre personer helst vil rådgives af yngre, da de bedre forstår de termer, vilkår og ønsker, kunden giver udtryk for, og derfor vælger man at matche de forskellige ansatte efter de kundegrupper, som man har.
Det er den erkendelse, som Venstre vil gerne have til at brede sig.
Vi tror på det positive argument i det her.
Vi tror ikke på, at vi skal ind og sætte grænser, og vi ønsker derfor ikke at støtte det forslag, som Enhedslisten har fremsat.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 1999-05-05:
I Det Konservative Folkeparti er vi mindst lige så optaget som forslagsstillerne af, hvordan vi bedst sikrer, at de ældre medarbejdere bliver fastholdt på arbejdsmarkedet.
Vi tror ikke på, at der er nogen lette løsninger i form af en eller flere kaniner, som man blot kan hive op af en hat.
Den lange, seje kamp med fortsat holdningspåvirkning af virksomhederne er det væsentlige, eventuelt fulgt op af initiativer i arbejdsmarkedspolitikken, som vi bl.a. har set med den netop gennemførte arbejdsmarkedsreform.
Vi tror ikke et øjeblik på Enhedslistens forslag om at ændre lov om forbud mod forskelsbehandling på arbejdsmarkedet.
Vi betragter det som et klingende, rent slag
ud i den frostklare, blå luft, og vi kan ikke tilslutte os forslaget.
Ole Sohn (SF), 1999-05-05:
Som tiden går, så får man jo en større og større grad af egeninteresse i forslaget; men jeg vælger at se forslaget som et udtryk for, at der faktisk mange steder i samfundet foregår en aldersdiskrimination, som det er værd at fokusere på, og jeg synes, det er fint, at man kan få det frem i forslaget.
Omvendt er jeg heller ikke bleg for at erkende, at det ikke er helt uproblematisk decideret at lave en lovgivning, som kan misforstås, sådan som flere af de forrige ordførere har været inde på.
Det er klart, at man i det daglige oplever eksempler på, at folk bliver diskrimineret på grund af alderen.
Man skal jo ikke gå så langt.
Man kan jo såmænd bare gå til DR TV, som fyrer de ældre medarbejdere.
Man kan tage til Lego, som bruger alderskriteriet, når der skal foretages afskedigelser, eller man kan gøre det, som landets finansminister gjorde forleden, da han optrådte i FOA's hovedbestyrelse, Forbundet af Offentligt Ansatte, hvor han skulle redegøre for, hvordan de ældre lediges situation var på arbejdsmarkedet.
Her kom han med ideer til, at man måske kunne kanalisere nogle af de ældre ind på social- og sundhedsområdet, hvad jeg i øvrigt finder er en glimrende idé, men hans argumentation for at flytte dem ind på social- og sundhedsområdet var, at der kunne man bedre gøre brug af dem, for - og nu citerer jeg - »de mennesker, som kommer fra et andet område, kunne bruges på social- og sundhedsområdet i stedet for, at de går på ligegyldige kurser, som ikke fører til noget.« De her ligegyldige kurser, som ikke fører til noget, er bl.a. de kurser, som er blevet til som led i arbejdsmarkedsreformens tredje fase, og der erkender landets finansminister, at det, man har lavet med arbejdsmarkedsreformen, medfører, at en lang række ældre bliver sendt på en række ligegyldige kurser.
Og det er for mig at se et udtryk for aldersdiskrimination, at man bare skal have dem sendt væk, fordi de ikke kan figurere i dagpengesystemet.
Der er en lang række tilfælde, hvor der åbenlyst foretages aldersdiskrimination,
Poul Erik Dyrlund (S), 1999-05-05:
Nu forsøger hr. Ole Sohn jo at ride den kæphest, som hr. Ole Sohn har redet de sidste 3 uger, nemlig arbejdsmarkedsreformen og implementeringen af tredje fase i arbejdsmarkedsreformen, en implementering, som hr. Ole Sohn udmærket godt ved ikke er tilendebragt.
Hvorfor har vi lavet arbejdsmarkedsreformen?
Og det er vel ikke diskriminerende, at man sender folk på kursus, at man lader folk dygtiggøre sig?
Det har vel ikke noget med diskrimination at gøre, eller har
Det kunne jeg da godt tænke mig at få hr. Ole Sohns bud på.
En anden vinkel, og det er jo den, hr. Ole Sohn elsker at inddrage, og som han har cyklet rundt med i lang tid,
er spørgsmålet om kvaliteten i de kurser.
Det kræver i hvert fald en uddybende forklaring.
Ole Sohn (SF), 1999-05-05:
Jeg skal gladelig medgive, at der foretages utrolig mange gode initiativer omkring beskæftigelse, omkring kursusvirksomhed, og - havde jeg nær sagt - sådan bør det også være.
Men jeg synes, det er rimeligt, at man fokuserer på de problemer, der ligger bl.a. også i implementeringen af arbejdsmarkedsreformens tredje fase, når der findes eksempler på, at man på grund af alder diskrimineres.
Med det mener jeg, at når man laver en lovændring, som siger, at nu skal ældre i halvtredserne ikke bare have ret til aktivering, men skal også have pligt til det, og når man så samtidig har en bestemmelse om, at det skal føre til målrettet aktivering, der fører frem mod ordinær beskæftigelse, ja, så må det også forventes, at systemet er i stand til at leve op til det, men det er det ikke.
Derfor ser vi så mange eksempler på, at når folk, som har været på arbejdsmarkedet i 15, 20, 30 år, bliver ledige og ikke kan få arbejde, bliver de sendt på lær at stå op om morgenen-kurser.
Det føler jeg, og det føler de, der bliver omfattet af det, som diskriminerende.
Så derfor finder der også inden for det offentlige diskriminering sted; men jeg vil gerne sige, at det væsentligste problem er faktisk ude i det private erhvervsliv, hvor man ofte afskediger folk på grund af alder.
Poul Erik Dyrlund (S), 1999-05-05:
Jeg tror, at hr. Ole Sohn nu begynder at tumle lidt rundt i begreberne om ret og pligt.
Hvis de mennesker, som hr. Ole Sohn omtaler her,
ikke havde en ret til at deltage, ville det så ikke være diskriminerende?
Ville der ikke være mennesker, der ville føle sig diskrimineret, hvis de ikke havde en samfundspligt som alle andre borgere i dette land?
Jo, selvfølgelig!
Derfor må det også være sådan, at de her mennesker, som vi her taler om, og det gælder, som forslaget er inde på, den ældre gruppe, selvfølgelig skal have nøjagtig de samme rettigheder og nøjagtig de samme pligter som alle andre, for ellers ville der jo netop være tale om diskrimination både den ene og den anden vej. Og det kan jeg ikke forestille mig at SF går ind for.
Lars Kramer Mikkelsen (S), 1999-05-05:
Jamen som hr. Ole Sohn udmærket ved, er den nye fleksible efterlønsordning en mangfoldighed af muligheder, og derfor er der ikke nogen grund til, at jeg står og eksemplificerer det herfra; hr. Ole Sohn kender dem godt.
Der er masser af muligheder for de ældre til at komme tilbage på arbejdsmarkedet.
Anders Samuelsen (RV), 1999-05-05:
I Det Radikale Venstre er vi meget enige i hovedsigtet bag dette forslag.
Det virker umiddelbart besynderligt, at leverandører pålægges et strengere arbejdsmiljøansvar end rådgivere og projekterende.
Det er klart, at jo tidligere i et forløb der forebygges mod dårligt arbejdsmiljø, jo mere effektivt er det, og at der faktisk findes et problem med rådgiveres og projekterendes ansvar i forhold til arbejdsmiljøet, viser Arbejdstilsynets informations- og kontrolindsats på området som bekendt.
På den anden side er vi enige med arbejdsministeren i, at der er behov for en mere helhedsorienteret vurdering af, hvor der er behov for ændringer, før vi kaster os ud i lovinitiativer.
Derfor ser vi frem til, at arbejdsministeren i næste folketingssamling som bebudet vil fremlægge sit bud på, hvordan arbejdsmiljølovgivningen kan præciseres og strammes på dette område.
På den baggrund kan Det Radikale Venstre ikke støtte forslaget.
Lars Kramer Mikkelsen (S), 1999-05-05:
Det er lige stærkt nok at sige, at Socialdemokratiet og regeringen åbenbart mener, at aktivering er vejen.
Denne regering har sat beskæftigelsen højest på dagsordenen; der er skabt 170.000 nye job.
At sige, at aktivering er vejen,
det er stærke ord.
Ove Hygum (S), 1999-05-05:
Udtalelserne kom faktisk før offentliggørelsen.
Regeringen har ikke nogen kommentar til den igangværende proces på det kommunale overenskomstområde.
Parterne har ansvaret, der er afgivet konfliktvarsler, og regeringen har ingen intentioner om - hverken ved hjælp af kommentarer eller andre initiativer - at blande sig i den helt lovlige proces, der udspiller sig på det kommunale overenskomstområde.
Ole Sohn (SF), 1999-05-05:
Jeg vil gerne fortsætte takkeriet og takke arbejdsministeren for bemærkningerne.
Jeg synes, det er meget vigtigt at få afklaret og få slået fast, at regeringen ikke har nogen planer om indgreb i den konflikt, der muligvis forestår.
Jeg vil i øvrigt også godt erkende, at det ikke var efter, men før afstemningsresultatet forelå på lærerområdet, at hr. Brian Mikkelsen fra Det Konservative Folkeparti og hr. Anders Mølgaard fra Venstre støttet af undervisningsminister Margrethe Vestager tilkendegav, at de var indstillet på at foretage et indgreb.
Men jeg vil også fastholde, at tanken ikke har været meget fjern, heller ikke for hr. Knud Erik Kirkegaards partifæller, om hvad der skulle ske i tilfælde af, at man ikke fik de væsentlige forbedringer af mulighederne for tilrettelæggelse af arbejdstiden, som er skitseret i finanslovaftalen.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 1999-05-05:
Jeg skal kun sige til hr. Ole Sohn, at hr. Brian Mikkelsen over for mig har givet udtryk for, at han føler sig stærkt overfortolket i den udtalelse, som var refereret i en enkelt avis, og at den konservative holdning er den samme, som den arbejdsmarkedspolitiske ordfører her i dag har givet udtryk for.
Bjarne Laustsen (S), 1999-05-05:
Man kan næppe være i tvivl om det sympatiske i SF's beslutningsforslag.
Det ligger øjensynlig SF på sinde, at arbejderne og forbrugerne sikres bedst muligt, og det er de ikke ene om.
I Socialdemokratiet slutter vi helt om SF's målsætning, og vi er tilmed enige med SF i, at man bedst sikrer arbejderne og forbrugerne ved at placere ansvaret for sikkerhed og sundhed klart og entydigt og så tidligt i arbejdsprocessen som muligt.
Når Socialdemokratiet ikke kan støtte SF's beslutningsforslag, skyldes det altså, at det blot er en understregning af det princip, der hele tiden har været gældende.
Skal arbejdernes og forbrugernes position for alvor styrkes, er der brug for en langt bredere og mere helhedsorienteret revision, der også omfatter andre områder af miljøloven.
Vi må vurdere behovet for at placere ansvaret for arbejdsmiljøet på andre områder end bygge/anlæg, bl.a. inden for servicefagene.
Hvem har eksempelvis ansvar for buschaufførernes arbejdsmiljø, og hvem har ansvaret, når en serviceopgave udliciteres?
Det er blot nogle af de spørgsmål, vi skal have afklaret.
ABS-udvalget - udvalget til udformning af almindelige betingelser for levering af serviceydelser -
er i gang med at undersøge, hvor ansvaret for miljø og sundhed skal ligge, når serviceydelser udliciteres, og det vil være helt oplagt at trække på nogle af udvalgets konklusioner, når vi skal i gang med en revision af arbejdsmiljøloven. Socialdemokratiets holdning er, at vi som minimum skal afvente resultatet af evalueringen af Arbejdstilsynets særlige indsats over for projekterende og rådgivere. Indtil resultatet foreligger, vil en snæver revision være lastværk. Derfor afviser Socialdemokratiet SF's forslag.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 1999-05-05:
Hr. Ole Sohn fortsætter sin historieforfalskning.
Jeg vil anbefale hr. Ole Sohn ganske enkelt at læse, hvad der står i finanslovaftalen, og så lade være med at lægge alle mulige tolkninger ind, som mere eller mindre passer ind i hr. Ole Sohns kram.
Der er ingen grund til at lave forfalskninger.
De formuleringer, der findes i aftalen, står vi inde for, og dermed basta.
Så vil jeg godt sige, at Det Konservative Folkeparti på intet tidspunkt har taget stilling til, hvordan vi skulle forholde os, hvis regeringen kom og bad om vores støtte til et eventuelt indgreb.
Det er en klar gruppebeslutning, at det vil vi først tage stilling til den dag, en sådan anmodning eventuelt måtte komme.
Charlotte Antonsen (V), 1999-05-05:
Venstre mener, at forslagets sigte er godt.
Vi synes, at det vil være godt i forbindelse med det forebyggende arbejdsmiljøarbejde, hvis man, når det er rimeligt, også lægger et ansvar på rådgivere og de projekterende, det vil sige ingeniører og arkitekter og den slags.
Jeg vil godt spørge ministeren, hvorfor det egentlig er sådan, at man i dag ikke benytter § 30 i arbejdsmiljøloven, som jo taler om, at man skal tage hensyn til sikkerhed og sundhed også som projekterende og rådgivere.
Der er jo faktisk en mulighed i loven i dag for, at man inddrager de her grupper i arbejdsmiljøarbejdet i det forebyggende arbejde.
SF's forslag ser ud til at gå lidt videre, hvor man taler om en egentlig sidestilling mellem leverandører og de projekterende, og det mener vi er at gå for langt.
det må være sådan, at indflydelse og ansvar følges, og det er altså leverandøren, der i højere grad har ansvaret for arbejdsmiljøet end arkitekter og ingeniører, og derfor tror vi, der skal være forskel i det ansvar, de forskellige grupper har.
Men vi mener faktisk, at det er et område, man skulle dyrke lidt mere, og det kan jeg også forstå at regeringen er indstillet på, og det er vi tilfredse med.
Mogens Andreasen (DF), 1999-05-05:
SF's beslutningsforslag breder sig godt og grundigt i forhold til arbejdsmiljøloven, og jeg mener, at forslaget breder sig til områder, som vi i Dansk Folkeparti ikke bryder os om.
I bemærkningerne står der, at den, der leverer et projekt til et teknisk hjælpemiddel, et produktionsanlæg eller et bygge- eller anlægsarbejde, skal sørge for, at der tages hensyn til sikkerhed og sundhed ved arbejdets udførelse og senere drift af det færdige byggeri eller anlæg.
Det mener jeg i forvejen er indeholdt i arbejdsmiljøloven, at der skal føres tilsyn, og jeg mener derfor ikke, at der er behov for denne ændring i arbejdsmiljøloven.
Der føres jo i dag en stærk kontrol med alle former for produktion.
Der føres kontrol med arbejdsmiljøet på virksomhederne igennem BST-systemet, og endelig fører Arbejdstilsynet denne overordnede kontrol.
Jeg synes, at dette beslutningsforslag smager lidt af et forsøg på lovstyring af arbejdsmarkedet i lighed med Enhedslistens forslag om substitution, som vi behandlede i marts måned, og som gik ud på organisationernes medbestemmelse om virksomhedernes produktionsmetoder.
Endvidere har vi også for kort tid siden behandlet et beslutningsforslag her i Folketinget fra SF om udvidelse af arbejdsmiljøloven til også at omfatte studerende og elever i uddannelsesinstitutionerne.
Jeg mener, SF går for langt i sine bestræbelser på styring på en række områder.
Jeg mener ikke, det er at gå i den rigtige retning.
Derfor kan Dansk Folkeparti ikke støtte forslaget.
Da Fremskridtspartiets ordfører på området ikke kan være til stede, har jeg påtaget mig den opgave at meddele, at Fremskridtspartiet heller ikke kan støtte forslaget.
Frank Aaen (EL), 1999-05-05:
I øjeblikket er man ved at bygge et stort idrætskompleks på Vesterbro, som man har forsynet med en såkaldt ingeniørgang, der kun er 1,70 m høj og dermed i strid med reglerne.
Det betyder, at folk i al fremtid, så længe det bygningsværk eksisterer, skal gå krumbøjet, når de skal lave reparationer, med alle de problemer, det giver, og selvfølgelig også, at folk må holde en masse pauser, fordi de ikke kan holde ud at arbejde under de forhold.
Det er et eksempel på, hvordan en rådgiver har lavet noget juks.
Nu ser det ud, som om sådan en sag kan klares inden for det gældende regelsæt.
I hvert fald er der sket en politianmeldelse, men det understreger selvfølgelig, at der er brug for i højere grad at fokusere på rådgivernes ansvar i sådan nogle byggesager.
Vi er dog også enige i, at der er grænser for, hvor meget rådgiverne kan pålægges af ansvar.
Det er jo i sidste ende bygherrerne, der har ansvaret for, om de følger de råd, de får, eller de bare går hen og vælger nogle billigere løsninger.
Ud over at vi støtter intentionerne i forslaget og ønsker, at der skal ske en skærpelse her, vil vi derfor rejse det spørgsmål, om der ikke også skal ske en skærpelse af bygherrens ansvar for, hvad det er, der opføres, om det opfylder de arbejdsmiljømæssige krav, der må stilles. Så vil vi godt pege på et par områder, der ikke er med, og det er i spørgsmålet om udlicitering af tjenesteydelser, hvor vi også mener, der er brug for en ændring.
I dag er det sådan, at lige så snart HT har udliciteret busdriften - og det gælder alle andre trafikselskaber - lige så snart det er sket, kan man ikke længere diskutere arbejdsmiljøet med HT. Så er det med de forskellige, der driver busserne.
Modsat kan de, der driver busserne sige: Jamen vi opfylder jo bare nogle køreplaner, som HT har stukket ud.
Der er et hul imellem, hvem man i virkeligheden kan gøre ansvarlig for, at arbejdsmiljøet ikke er tilstrækkelig godt.
Der er også, når enkeltmandsfirmaer arbejder som underentreprenører, problemer med, hvordan man kan give påbud om arbejdets udførelse, og igen dér, at den hovedansvarlige i virkeligheden friholder sig for et ansvar gennem udliciteringen.
Derfor vil vi foreslå, at vi, samtidig med at vi gør det her omkring rådgiverne, også går ind og strammer kravene til sikkerhedsarbejdet, sikkerhedsorganisationen, i forbindelse med udliciteringer.
Det er måske oven i købet et endnu mere påtrængende problem end det, SF peger på i dag, men det skal ikke forhindre os i også at støtte SF i den intention, der i dag er på dagsordenen.