runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Niels Helveg Petersen (RV), 2000-04-26:
Regeringen lægger stor vægt på, at der gives
grundig, omfattende information forud for folkeafstemningen.
Der foregår allerede en betydelig informationsvirksomhed både fra tilhængere og modstandere.
Regeringen lever op til Folketingets beslutning om information om den fælles valuta.
Der er udgivet en række publikationer, der informerer om den fælles valuta, og som belyser fordele og ulemper ved dansk deltagelse.
Folkeafstemningen har selvsagt stor bevågenhed, og medierne vil uden tvivl være med til at sikre et godt grundlag for diskussionen.
Der er gode muligheder for at få synspunkter frem både fra tilhænger- og modstanderside.
Udgangspunktet må selvfølgelig være, at de enkelte partier, organisationer og bevægelser selv beslutter, hvordan de ønsker at formidle deres holdninger.
Der kan hentes økonomisk støtte bl.a. gennem Nævnet for EU-Oplysning.
Folketinget har selv opfordret til, at der afsættes penge til nævnet til information.
Denne mulighed er ikke mindst til gavn for de bevægelser, der ellers kan have vanskeligt ved at nå ud bredt i befolkningen.
Husstandsomdelte aviser er tidligere blevet brugt op til folkeafstemninger.
Der er en række eksempler på det.
Forud for afstemningen om Amsterdamtraktaten blev det besluttet ikke at udsende en husstandsomdelt avis.
Efter regeringens opfattelse er det Folketinget selv, der må tage stilling til, om der skal udsendes en husstandsomdelt informationsavis.
Der kan dog sættes spørgsmålstegn ved værdien af en sådan avis i forhold til den store informationsindsats, der i forvejen er planlagt, og som er godt i gang.
Jeg tror ikke, befolkningen kommer til at mangle information, men hovedsynspunktet for regeringen er, at dette er et anliggende for Folketinget og folketingspartierne.
Gitte Lillelund Bech (V), 2000-04-26:
I Venstre mener vi, det er vigtigt, at vi får en konstruktiv debat op til afstemningen om euroen den 28. september.
Vi synes også, det er vigtigt, at alle, der ønsker at få oplysninger om temaet euro, om partiers og bevægelsers holdning, kan få de oplysninger, der passer bedst til den enkelte borger.
Der er folk, der har svært ved at læse; det vil sige, at så er det nok ikke en informationsavis, de skal have.
Der er folk, der har svært at høre; så er det nok ikke et lydbånd eller lignende, de skal have.
I forbindelse med euroafstemningen vil der sandsynligvis blive afsat 25 mio. kr. til EU-information til bl.a. partier og bevægelser og gennem Nævnet for EU-oplysning.
De 25 mio. kr. vil gøre det muligt for partier, bevægelser og privatpersoner at oplyse og kommunikere på netop den måde, der matcher den målgruppe, som det enkelte parti eller bevægelse vil informere.
Hvert parti og bevægelse vil således få sin del af oplysningsmidlerne, hvilket giver mulighed for alsidighed og mangfoldighed i informationen og i debatten.
Vi kan også konstatere, at flere partier og privatpersoner allerede er begyndt informationen og debatten
Vi synes, det er positivt, at det allerede er begyndt.
Venstre har også lanceret sin egen eurokampagne, der dels indeholder oplysninger om, hvad afstemningen går ud på, og dels indeholder, hvad Venstre i øvrigt mener om den fælles mønt, det vil sige en kombination af information og debat.
Samtidig deltager vi allerede i talrige debatmøder med både tilhængere og modstandere rundtomkring i landet for netop at informere om, hvad det er, der skal ske den 28. september, og for at synliggøre, hvad Venstre mener.
Så alt i alt: Debatten og informationen er i gang, den foregår på mange måder, den har mange målgrupper, og den er mangfoldig.
Derfor kan vi på baggrund af det fremsatte beslutningsforslag ikke støtte en fælles informationsavis.
Claus Larsen-Jensen (S), 2000-04-26:
Vi tillægger det særdeles stor vægt, at befolkningen har stor mulighed for at diskutere spørgsmålet
om Danmarks tilslutning til den fælles valuta, euroen
Vi tillægger det også stor vægt, at befolkningen har let adgang til at få saglig og upartisk information om indhold og baggrund for den fælles valuta op til folkeafstemningen.
Og det sker som bekendt i øvrigt med bred tilslutning fra Folketingets partier i forhold til det, bl.a. Folketingets EU-oplysning til stor glæde og gavn for store dele af befolkningen udfører.
Og vi tillægger det ligeledes stor vægt, at alle partier og bevægelser har en god mulighed for at kunne præsentere deres synspunkter for befolkningen.
Og med de 25 mio. kr., som partierne er bag og som er foreslået afsat til debatten om den fælles valuta, får
Befolkningen vil således have rig lejlighed til at få en bred og varieret information om holdningerne til den fælles valuta, og derfor har vi den samme konklusion nu, som vi havde i forbindelse med Amsterdamafstemningen: at vi ikke kan tilslutte os beslutningsforslaget om at udgive en informationsavis til alle husstande i Danmark.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-04-26:
Det spørgsmål, der netop blev stillet til hr. Claus Larsen-Jensen,
var et godt spørgsmål.
Det er også mit.
Og så vil jeg føje til: Hvad var det, der gjorde, at Socialdemokratiet fandt, at det var en god idé med sådan en informationsavis fra Folketingets side i 1986, i 1992 og i 1993?
Keld Albrechtsen (EL), 2000-04-26:
Jamen jeg forstår ikke, at hr. Claus Larsen-Jensen siger, at så skulle vi sætte os ned og blive enige om noget som helst.
Det behøver vi jo ikke.
Det, der er løsningen, er selvfølgelig, at de enkelte partier, der er repræsenteret i Folketinget og Europa-Parlamentet, bidrager med hver deres afsnit.
for, at befolkningen kan se både Socialdemokratiets og Enhedslistens og de andre partiers holdninger og synspunkter og derudfra danne sig deres egen opfattelse.
Og der vil jo så netop ske det, at alle mødes på lige fod, således at det på den måde bliver sagligt, og at alle synspunkter får lejlighed til at komme til orde.
Så jeg må sige, at jeg ikke rigtig forstår hr. Claus Larsen-Jensens forsøg på at komme uden om denne her sag.
Egil Møller (DF), 2000-04-26:
Så vidt jeg hørte hr. Claus Larsen-Jensen, så brugte ordføreren ordene »en fair måde at oplyse befolkningen på«.
Jeg er enig i, at hvis man vil demokratiet ud til den yderste spids, så skal tingene være fair. Jeg synes, at dette forslag lægger op til en fair oplysning af befolkningen.
Vi ved jo alle, at mange kommer med publikationer, som folk får ind ad dørene, og meget af det havner formentlig lige direkte i papirkurven uden at blive læst, men her er en mulighed, hvor folk, der virkelig interesserer sig for demokratiet og Danmarks fremtid, har mulighed for i en og samme publikation at sætte sig ind i, hvad tilhængere og modstandere har at sige. Jeg forstår ikke, at man ikke i Socialdemokratiet mener, at det er en fair måde at oplyse befolkningen på.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-04-26:
Jamen Socialdemokratiets afvisning af forslaget ligger jo i forlængelse af den taktik og strategi - ordet blev brugt af hr. Claus Larsen-Jensen selv - som man har anlagt, hvor man går ud ene socialdemokratiske repræsentanter, uden at der er andre med, og overbeviser sine vælgere og tilhængere om, at de skal altså stemme ja.
Det plejer ellers at være god tradition i det danske folkestyre, at man lader meningerne brydes, at man, som i det her tilfælde, hvor det drejer sig om at afskaffe kronen eller holde fast i den, har en jasiger og har en nejsiger.
Det kan være fra venstrefløjen, og det kan være fra højrefløjen.
Men det, at man bare selv kører ud, det er da - jeg ved
ikke, det er da en ny demokratisk tradition, der er indført.
Hvad er det, man er bange for?
Og hvorfor tør man ikke optræde i en publikation med andre jasigere og med andre nejsigere?
I samme publikation kan meningerne brydes.
Claus Larsen-Jensen (S), 2000-04-26:
Hr. Keld Albrechtsen prøvede at få det til at se let ud.
Vi kunne jo bare bede om, at de bevægelser og de partier, der er i Folketinget og i Europa-Parlamentet, var repræsenterede.
Jeg er ikke sikker på, at alle de bevægelser, der ikke er repræsenterede nogen af de to steder, vil være interesserede i det. Jeg har også forstået på bl.a. JuniBevægelsen, da den havde foretræde for Folketinget, at dens krav var, at der skulle være en 50/50-fordeling mellem ja- og nejsiden i avisen, dvs. en helt anden konstruktion osv. Så det er i givet fald ikke helt så nemt.
Der skal også være en fælles side, som der har været i alle foregående aviser.
Når jeg henviser til, at man bruger forskellige virkemidler, så er det sådan set ikke en eller anden lumsk, snedigt udtænkt taktik, som hr. Frank Dahlgaard kan få øje på, så er det simpelt hen, fordi man kan bruge forskellige medier på forskellige tidspunkter til forskellige ting.
Vi har jo i prioriteringen af de midler, der bliver afsat,
satset på, at vi får delt dem ud til partierne og bevægelserne og bredt dem ud i landskabet, og at man så selv kan vælge. Så synes jeg også, at man bør sige her i Folketinget, at det faktisk er sådan, at Folketingets EU-Oplysning ligesom tidligere giver et tilbud til alle partierne om, at de alle kan vedlægge materiale, i det omfang de nu mener, det skal med ud til folk for at give den brede oplysning, når befolkningen henvender sig til EU-Oplysningen.
Så det er altså muligt i en samlet pakke at få oplyst nøjagtigt, hvad de her ting handler om.
Så vil jeg gerne sige til hr. Frank
Dahlgaard
om det med at gå ud alene, at sagen er, at når man har en intern partidebat, så må man vel for søren selv om, hvordan man tilrettelægger nogle ting, og hvis man er på besøg rundtom i landet som minister, er det vel også i orden, at man inkluderer EU-spørgsmål.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-04-26:
Det, jeg synes er problemet med hr. Claus Larsen-Jensens position i den her sag, er, at regeringen på den ene side finder, at den kan disponere over statskassen og lade udsende store, tykke propagandamaterialer og efterfølgende en serie af propagandapjecer med ren japropaganda, men derefter på den anden side afviser et forslag, et rimeligt og ordentligt forslag, som også er brugt med gode erfaringer tidligere, og det ved hr. Claus Larsen-Jensen jo også fra 1992 - og så kommer man med nogle søforklaringer! Jeg ved godt, at JuniBevægelsen havde nogle mere vidtgående ønsker, men nu siger jeg altså, at hvis nu Socialdemokratiet får det tilbud fra Enhedslisten, at vi kunne blive enige om, at vi ikke behøver at skrive en fællesside, og at det bliver dem, der er repræsenterede i Folketinget og i Europa-Parlamentet, som hver får deres placering i den avis, hvad er der så tilbage for hr. Claus Larsen-Jensen at klamre sig til? Kan vi så ikke blive enige om at gøre det?
Anne Baastrup (SF), 2000-04-26:
Nu har vi jo for tiden diskussionen kørende i Europaudvalget
om, hvordan vi gør det, så derfor vil jeg godt prøve, om vi ikke kan snakke os ind til hinanden frem for fra hinanden. Hr. Claus Larsen-Jensen er fuldstændig klar over, at SF ønsker en husstandsomdelt avis, og jeg øjnede en chance for, at vi kunne komme videre i nogle snakker, frem for at Socialdemokratiet skulle grave sig ned i en grav her - en nejgrav - så jeg vil godt høre, om hr. Claus Larsen-Jensen dog ikke vil tage imod hr. Keld Albrechtsens fremstrakte hånd.
Kan vi ikke snakke om det, i stedet for at det hele bliver så firkantet?
En husstandsomdelt avis kan være ét af virkemidlerne, og så er EU-Oplysningens andre aktiviteter og så det, vi i øvrigt hver for sig laver som partier, andre midler.
Kunne det ikke være en idé, at vi snakkede videre, frem for at hr. Claus Larsen-Jensen bliver alt for sur på de her folk, der er kommet med angreb mod ham i dag?
Jeg synes, vi skal holde fast i, at vi fortsætter snakken, for SF vil gerne have en husstandsomdelt avis, og jeg er helt sikker på, at hr. Claus Larsen-Jensen godt vil være med til at snakke videre om det.
Egil Møller (DF), 2000-04-26:
Så vil jeg godt lige spørge hr. Claus Larsen-Jensen, om han mener, det kan være fair og rigtigt, at de, der i givet fald har flest penge til en kampagne, måske kan få held til at overbevise nogle enkelte om det synspunkt, der gås ind for her.
Jeg ved godt, at den danske befolkning skal man altså ikke se ned på.
Den er veloplyst, og den kan godt selv træffe en afgørelse, men nogle gange kan penge altså godt have indflydelse på, hvor man træffer sit valg.
Claus Larsen-Jensen (S), 2000-04-26:
Jeg vil bare sige til hr. Keld Albrechtsen, at jeg ved godt, at hr. Keld Albrechtsen mener, at hvis regeringen kommer med oplysninger til Folketinget og Enhedslisten ikke er enig, så er det statsbetalt propaganda, og når regeringen laver sin rapport om den fælles valuta, som Folketinget i øvrigt har bedt regeringen om at lave, og konklusionerne, selv om man også skitserer nejargumenterne, er nogle andre end dem, Enhedslisten vil høre, så er det statsbetalt propaganda.
Det er jeg ikke enig i, og jeg vil gerne sige, at en avis, hvor der ikke var en fællesside, hvor man fortalte, hvad det i givet fald var, der skulle stemmes om, ville ikke have nogen mening, og vi kan ikke støtte hr. Frank Dahlgaards forslag.
Jeg skal i øvrigt sige, at det ville koste 4-5 mio. kr. ekstra.
Og så vil jeg sige til fru Anne Baastrup, at jeg ikke bliver sur eller noget som helst, fordi der er nogle, der har nogle andre meninger end mig, og jeg oplever det da hverken som et angreb på mig personligt eller på Socialdemokratiet; sådan er betingelserne jo i det her spil.
Så til hr. Egil Møller om det fair og det rigtige og om, at de, der har flest penge, ikke skal vinde: Jamen jeg kan jo konstatere, at når vi sådan gør op, hvem af partierne der sådan set havde flest penge fra starten af, var det jo Dansk Folkeparti med 2,5 mio. kr., og nu læsser vi lidt flere ind til dem fra den fælles bevilling her i Folketinget.
Jeg er da overbevist om, at folk da ikke nødvendigvis bliver mere overbeviste gennem massive reklamekampagner eller noget andet. Jeg havde nær sagt, at vi prioriterer, og vi kan ikke støtte hr. Frank Dahlgaards forslag, og det er det, vi skal tage stilling til i dag.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-04-26:
Jeg tror, at hr. Claus Larsen-Jensen kom til at sige, at i regeringens rapport var nejargumenterne også med.
Jeg tror, han kom til at sige det.
Men det, der jo er kendsgerningen, er, at regeringen i sin rapport har fremlagt alle de argumenter, der kunne være for et ja til euroen, og alle de argumenter, der kunne være imod et nej.
Så hvis hr. Claus Larsen-Jensen laver sådan en firefeltstabel, ville han kunne se, at de to af felterne er gabende tomme, og det fører til det resultat, at det er statsbetalt propaganda. Så vil jeg godt spørge hr. Claus Larsen-Jensen: Vil Socialdemokratiet ikke tage imod den fremstrakte hånd?
Jeg synes ærlig talt, at nu er flere partier kommet med det forslag; nu sætter vi os stille og roligt ned, lader være med at låse os fast i en skyttegrav, og så finder vi en ordentlig og god og saglig form for en sådan avis, så må det da kunne lade sig gøre.
Og hvis hr. Claus Larsen-Jensen er bedst tjent med ikke at besvare spørgsmålet på nuværende tidspunkt, så vi kan holde diskussionen åben i Folketingets Europaudvalg, så lad os tage den dér. Men vær nu ikke så sur, hr. Claus Larsen-Jensen.
Egil Møller (DF), 2000-04-26:
Det kan ikke undre mig, at den socialdemokratiske ordfører har samme synspunkter som den relevante minister.
Jeg vil godt spørge ordføreren for Socialdemokratiet, om det ikke ville være demokratisk rigtigt, at man i en og samme publikation, f.eks. som foreslået af hr. Frank Dahlgaard, får mulighed for, at alle, både tilhængere og modstandere, får lejlighed til at præsentere deres synspunkter.
Så bliver der jo ikke tale om, hvem der har flest penge, om det er jatilhængerne eller nejtilhængerne, så bliver både ja- og nejsidens synspunkter i den debat sobert præsenteret.
Kunne man dog ikke i demokratiets navn også i Socialdemokratiet se, at det var en glimrende mulighed for folkestyret?
Sonja Albrink (CD), 2000-04-26:
Jeg skal ikke nærmere gennemgå, hvad lovforslaget handler om, men kort og godt sige, at hvis man læser høringssvarene, fremgår det jo klart, som også andre partier har nævnt, at man er betænkelig ved at ophæve den gældende overenskomst i utide.
Vi håber selvfølgelig i CD, at man når frem til en fornyet overenskomst, men vi må sige, at på nuværende tidspunkt kan vi ikke støtte det forslag, som ligger her.
Kristian Jensen (V), 2000-04-26:
Hr. Søren Søndergaard er så intelligent, at jeg er sikker på, at hr. Søren Søndergaard har læst lovforslagets bemærkninger og også den provenumæssige konsekvens, der siger, at når det her er fuldt indført, vil det som udgangspunkt give statskassen 160 mio. kr. ekstra.
Så hvis det er et spørgsmål om at finde penge til, at der er plads til andre, uden at det går ud over statskassen, så er der i lovforslaget 160 mio. kr., som man kunne fordele på en anderledes måde, hvis det var det, man ønskede.
Men det er altså nogle ting, som vi i Venstre ønsker at diskutere i udvalget.
Jeg vil også sige, at alene det at få det sorte marked ind på et legaliseret marked og få den sorte omsætning ind under ordnede forhold vil alt andet lige betyde, at der vil blive et provenu til statskassen.
Vi håber selvfølgelig, at det, der bliver konklusionen på det her, er - som vi alle sammen ønsker - at det sorte marked kan blive lukket, men at vi samtidig har plads til, at de mennesker, der driver en lovlig forretning på området, også kan eksistere og overleve.
Aage Frandsen (SF), 2000-04-26:
Dette lovforslag indeholder en række elementer, som vi kan være helt enige i, nemlig de intentioner, som ligger i lovforslaget om, at man skal få noget af det ulovlige spillemarked fjernet, noget af det som enten er gråt eller sort.
Vi er også enige i, at i det omfang, at det er muligt at få begrænset ludomanien, er det selvfølgelig helt positivt.
Det er også fornuftigt, at man bruger nogle af de midler, der kommer ind i den her forbindelse, til at begrænse ludomani, fordi uanset at spil sådan er noget, man gør, at det er forretning og sådan noget, så må man jo også sige, at det altså har nogle negative konsekvenser, endda meget negative konsekvenser, for nogle mennesker.
Vi mener også, at det er rimeligt, at man også prøver på i højere grad at gøre beskatningen af området mere ensartet.
At nogle spillesteder vil få det svært skyldes jo, at de også vil komme under den beskatning, som andre er under.
Og vi finder altså, at det er rimeligt, at de kommer under den form for beskatning, der lægges op til her.
Så derfor kan vi støtte forslaget på de helt centrale punkter.
Om der er behov for nogle overgangsordninger i nogle tilfælde vil vi da ikke udelukke.
Det har været karakteristisk i forbindelse med fremkomsten af det her forslag og nogle andre forslag på det her område
, at forskellige interesser tydeligt har markeret sig, og det er helt legitimt.
Men det ændrer ikke ved, at vi mener, at der altså er nogle overordnede hensyn, som vi skal tage i den her forbindelse, og som også ligger i lovforslaget.
Til allersidst er der jo så spørgsmålet om de penge, der kommer ind i den her forbindelse, og dér er der jo forskellige muligheder.
Den ene mulighed er, at skatten skulle sættes ned.
Det er vi uenige i.
Den anden mulighed er, at pengene i et vist omfang skulle gå ind og fylde noget af det ud, som nogle partier omkring aftalen om tipsmidlerne synes skulle fyldes ud.
Vi synes strengt taget ikke, det er sikkert, at det skal være sådan, men under alle omstændigheder synes vi heller ikke, at det er sådan, at vi skal aflevere et ganske pænt beløb til finansministerens kasse, uden at vi ved noget om, hvad pengene vil blive brugt til. Så derfor vil det spørgsmål om, hvad de penge, som jo kommer ind ved den her forbindelse, bruges til, være væsentligt for os.
Vi ser ganske mange fornuftige formål, som de kunne bruges til, og derfor er vores tilslutning til forslaget afhængig af, hvordan vi synes, midlerne bliver anvendt i den sidste ende, om de anvendes til formål, vi synes er rigtige.
Det vil vi lade indgå i vores overvejelser
med hensyn til vores stillingtagen til lovforslaget, som vi i øvrigt så ellers er tilhængere af.
Sonja Albrink (CD), 2000-04-26:
I CD er vi tilfredse med, at der nu kommer et forslag, som har til formål at komme et stort, ulovligt spillemarked til livs, og vi har heller ikke noget imod, at det sker i den form, som den lov, der er fremlagt, har.
Det korte af det lange er nemlig, at vi i mange år har måttet leve med, at spilleautomater i restaurationer reguleres på én måde og spilleautomater i tivolier på en anden måde og andre automater på en helt tredje.
Det er der også uden tvivl nogle af hallerne som har, men det er også lige så sikkert, at en meget stor del af hallerne kører på rent kommerciel basis, i øvrigt uden at være omfattet af regler for regnskabsaflæggelse og uden at være omfattet af regler for kontrol af automaterne, ja, faktisk helt uden nogen som helst form for offentlig kontrol, og det er faktisk helt utilfredsstillende.
Disse problemer skyldes dels utidsvarende lovgivning, dels at man fra politiets side har nedprioriteret denne opgave.
Vi tror på, at det forslag, som vi behandler i dag, kan råde bod på dette.
Dels vil alle gevinstgivende automater være omfattet, dels bliver der oprettet en kontrolenhed, og dels vil alle automater blive afgiftsmæssigt ligestillet.
Lovforslaget er altså i høj grad præget af, at man har erkendt et behov for overskuelighed og kontrol, men der er også andre nyskabelser.
Her tænker jeg navnlig på udbetaling
af kontanter fra de automater, hvorfra det hidtil kun har været tilladt at udbetale gevinster i spillemærker, som efter loven i hvert fald kun har kunnet anvendes til nogle nærmere afgrænsede ting og kun på det sted, hvor de blev vundet. Det er vel ikke fuldstændig utænkeligt, at denne kontantudbetaling vil kunne forøge spillet på de nævnte automater og derved i yderste konsekvens virke fremmende på automatspil generelt, selv om man med forslaget håber at kunne opsluge spillet fra og derved reducere antallet af automater i de private spilleklubber.
Men såfremt spil fra automater generelt fremmes, er der vel også en risiko for, at flere udvikler spillelidenskab, og derved kan der jo ske kollision med lovforslagets intentioner om at begrænse ludomani.
Som det fremgår af min ordførertale, er vi glade for i CD, at man har fået fremsat det forslag, især primært på grund af dets retspolitiske sigte.
Skulle det under udvalgsbehandlingen vise sig, at der er behov for justering
af satser eller lignende, er vi selvfølgelig altid åbne for disse argumenter, såfremt de er gode og kan vise sig at blive indføjet.
Men alt i alt en positiv tilkendegivelse.