Jørn Jespersen (SF), 2003-01-22:
Jeg synes, at det er utroligt, at regeringspartierne og Dansk Folkeparti kan tale så meget om regelforenkling i denne her sammenhæng, for det er jo i virkeligheden ikke det, sagen handler om.
Sagen handler om formentlig en af de største naturpolitiske skandaler i dansk miljøpolitik.
Sagen er jo, at der er sket en drastisk tilbagegang i antallet af fugle i området, på trods af at man har pumpet penge ind i området, på trods af at man har gjort det ene tiltag efter det andet for at komme i dialog med landmænd og andre i området, på trods af at sagen har haft stor bevågenhed i lang tid.
Regelforenkling er naturligvis en god ting i sig selv, og det vil vi også gerne støtte, men vi vil under ingen omstændigheder under dække af regelforenkling være med til at gøre nogle ting, som klart svækker miljø- og naturbeskyttelsen, og det er der efter vores bedste vurdering tale om i det her tilfælde.
Der er intet i forslaget, som vil medvirke til at løse de massive naturproblemer, den nedgang i fuglebestanden, som der er tale om i Tøndermarsken.
Området er et internationalt beskyttet natur- og fuglebeskyttelsesområde, og det har en meget stor betydning både i Danmark og internationalt. Det er således af betydning for hele Europas fugleliv, hvad der sker med området, og hvordan forholdene er.
Lovgivningen er ikke blevet overholdt, der er som sagt kommet masser af offentlige midler ind, de midler er blevet - efter vores vurdering - misbrugt på det groveste.
Vi ser de her to forslag som miljøministerens forsøg på at slippe ud af klemmen.
Han er godt klar over, at det er et stort problem, han er klemt mellem sin helt fantastiske tillid til de lokale, især til de lokale landmænd, og så på den anden side sit nationale ansvar som minister for området.
Den måde, ministeren prøver at løse det på, er ved at lægge det fra sig og sige, at nu må Sønderjyllands Amt klare det her, og så komme med besværgelsen om, at dem har jeg fuld tillid til.
Vi har ikke tillid til det flertal, der eksisterer i Sønderjyllands Amt, med hensyn til at sikre naturpolitiske interesser, overhovedet ikke.
Tværtimod har vi den største mistanke om, at det kun gør problemerne endnu værre, og det er bestemt ikke det, der er brug for.
Derfor synes vi, at i forbindelse med denne her revision, hvor man afskaffer afvandingslove og lægger det ind under vandløbsloven - hvad der i sig selv kunne være helt fornuftigt, hvis man i øvrigt moderniserede vandløbsloven - og i forbindelse med udflytning af kompetencen, hvad man også godt kan argumentere principielt for, må det som et minimum sikres, at der er en garanti for, at der kommer naturpolitiske målsætninger, og at de bliver fulgt.
Nu er jeg godt klar over, at ministeren principielt ikke er tilhænger af målsætninger, og det vanskeliggør jo en hel del forskellige ting, men vi mener stadig væk, at det er nødvendigt at fastsætte nogle mål for, hvordan fuglebestandene kan genetableres og sikres, og at vi må indføre de nødvendige virkemidler for at sørge for, at det sker.
Det betyder, at vi er nødt til at indføre en egentlig formålsparagraf i lovgivningen, at vi er nødt til at regulere græsningstryk, hvor højt vandingsniveauet skal være, hvornår kreaturerne kan komme ud på markerne osv.
Vi tror også, at det bliver nødvendigt at overveje et statsligt opkøb, det kunne være en mulighed at lave en fredning.
Men noget må der ske, hvis ikke skandalen skal fortsætte, hvis ikke ministeren skal påtage sig et de facto-ansvar for en fortsat nedgang på naturområdet.