runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Birthe Rønn Hornbech (V), 1998-01-22:
Fru Elisabeth Arnold siger, at fru Elisabeth Arnold mener, at fru Pia Kjærsgaard har ret.
Jamen der sker hele tiden nye ting her i Folketinget.
Så var der hr. Peter Brixtofte.
Jeg ved godt, hvad hr. Peter Brixtofte har sagt på det radikale stævne, og det er det samme, som hr. Peter Brixtofte sagde i tv for ikke så længe siden.
Det var et glimrende udsagn.
Hvis alle andre kommuner gjorde som hr. Peter Brixtofte, behøvede vi ikke stå herinde og diskutere den side af sagen.
Det, vi først og fremmest diskuterer med vores udlændingeforslag, er tilstrømningen, og det er såmænd de samme regler som dengang, hr. Peter Brixtofte sad i det udvalg, der lavede vores oplæg.
Vi vil have færre opholdstilladelser; vi vil have færre udlændinge til Danmark.
Men når de så er her, fordi flertallet ønsker det, skal det jo ikke gå ud over de mennesker, at vi har en anden politik, og derfor skal de selvfølgelig behandles ordentligt.
Det er vores grundsynspunkt, og det er det, hr. Peter Brixtofte praktiserer, selv om han selv siger, at han synes, han har for mange udlændinge i sin kommune.
Selvfølgelig skal det aldrig gå ud over den enkelte udlænding.
Det, vi diskuterer her, er politik og ikke uvilje
mod enkelte mennesker, der i virkeligheden kommer i klemme, fordi den folkelige forståelse ikke er i overensstemmelse med Folketingets flertal.
Med hensyn til de facto-status kan vi nævne somalierne som eksempel: Vi finder det ikke rimeligt, at 90 pct. af dem får de facto-status.
Det er ikke det, de facto-status skal bruges til.
Den skal bruges som en ventil dér, hvor vi er bundet af andre konventioner.
Med det, jeg har sagt, vil jeg ikke rejse rundt til kommunerne og bakke regeringens politik op; men jeg vil sige det, jeg har sagt her, og som hr. Peter Brixtofte også altid siger: Det skal ikke gå ud over de mennesker, der er her, at vi herinde er uenige om udlændingepolitikken.
Vi vil blive ved med at kæmpe for vores opbremsning af flygtningestrømmen, men vi har fortsat den holdning, at det enkelte menneske selvfølgelig skal have en anstændig behandling.
Jørgen Estrup (RV), 1998-01-22:
Fru Birthe Rønn Hornbech prøvede endnu en gang at sige, at når vi ikke kan vente at se hende ude i forsamlingshusene, er det regeringens og folketingsflertallets skyld, fordi man i stedet for at prioritere nærområderne, sådan som Venstre gør, har ladet det fjerne udland styre udlændingepolitikken.
Så må jeg spørge fru Birthe Rønn Hornbech: De vietnamesiske bådflygtninge, blev de ikke modtaget i Danmark i en regeringstid, hvor Venstre var med?
De sovjetiske jøder, der flygtede fra overgreb, blev de ikke modtaget i Danmark, mens Venstre var med?
Flygtningene fra den etniske udrensning i Sri Lanka, blev de ikke modtaget i Danmark, mens Venstre var med?
Og sådan kan jeg blive ved.
Det er en skrøne og en undskyldning, fordi Venstre i øjeblikket slår plat på udlændingespørgsmålet, og det ved fru Birthe Rønn Hornbech udmærket godt.
Birthe Rønn Hornbech (V), 1998-01-22:
Jo, selvfølgelig gjorde vi det. Og hr. Jørgen Estrup nævner nogle specielle grupper.
Jeg ville egentlig ønske, at vi kunne tale om, at det er nogle specielle grupper, vi har taget imod her i landet, nemlig f.eks. dem, som blev nævnt, og hvor den ene gruppe ikke står os så fjernt i kultur, og hvor den anden gruppe har været meget let at integrere, men det er jo umuligt, for problemerne er jo accelereret: Har indenrigsministeren ikke oplyst, at to tredjedele af asylsøgerne starter med at stå i Sandholmlejren og ikke kunne huske, hvor de kommer fra?
Det er jo det problem, der er vokset ganske enormt, og som jeg er så utroligt skuffet over at regeringen ikke vil tage fat på, og det er den dialog, jeg frygteligt gerne ville have med indenrigsministeren: Hvad gør vi med det problem, at to tredjedele af asylsøgerne står i Sandholmlejren og er smuglet ind?
Også dér må jeg jo anerkende, at man så sætter strafferammen for menneskesmugling op, sådan som vi også har ønsket.
Men det, der er vores store problem, er jo, at vi i dag har en flygtningepolitik, som også er fuldkommen i strid med, hvad LO-arbejderne mener.
Læs Jyllands-Posten fra i dag!
Det er i hvert fald sådan, jeg tolker de statistikker, der i dag er om, hvordan vælgervandringerne tidligere har været. Og jeg vil fastholde over for hr. Jørgen Estrup, at jeg mener - jeg havde nær sagt privat eller holdningsmæssigt - at det da var ønskeligt, at kommunerne kunne finde ud af en fordeling, for det er fortsat en frivillig ordning, jeg mener at vi skal have, og jeg vil altså ikke tvinge dem, selv om jeg synes, det er en trist situation, vi står i.
Søren Søndergaard (EL), 1998-01-22:
Det, der får mig op, er en bemærkning fra hr. Helge Adam Møller her i sidste omgang, som jeg ikke forstår.
Ellers er den konservative politik jo ellers prisværdig klar.
Hr. Helge Adam Møller siger, at der bliver brug for færre boliger, fordi der kommer langt færre flygtninge, hvis De Konservatives forslag om 7-års-reglen bliver gennemført.
Det vil jeg egentlig godt have den konservative ordfører til at forklare, for der kommer jo ikke færre flygtninge, fordi der går længere tid, før de får varigt ophold.
Da de fleste konflikter jo varer lang tid og det er svært at sende folk tilbage, så vil stort set det samme antal som nu blive her.
Den eneste måde, der så skulle blive brug for færre boliger på, var, hvis man forestillede sig,
at disse flygtninge i 7 år skulle bo i lejre.
Derfor vil jeg godt spørge hr. Helge Adam Møller: Er det det, der er indholdet i det konservative forslag?
Henrik Svane (RV), 1998-01-22:
Jeg skal ikke trætte forsamlingen med et langt indlæg.
Der, hvor det ikke har kunnet lade sig gøre, har integrationslederne haft magt til at sige: I skal.
Så der har jo foregået tvang.
Det gør det den dag i dag.
Helge Adam Møller (KF), 1998-01-22:
Det er da fuldstændig i modstrid med den formale forretningsorden.
Så skulle indenrigsministeren jo også fare på talerstolen, hver eneste gang der kommer en bemærkning til indenrigsministerens to forslag.
Det var bare den procedure, jeg foreslog, og som jeg i hvert fald vil følge. Så til hr. Bjørn Elmquist: Hr. Bjørn Elmquist spurgte jo tidligere og fik et klart og tydeligt svar fra Venstres ordfører, og da det er et forslag, der er fælles for Venstre og De Konservative, er der ingen forskel.
Jeg er enig i det, fru Birthe Rønn Hornbech sagde.
Og så til den radikale ordfører
: Hvis jeg forstod det rigtigt, var spørgsmålet, hvilken model vi ville stille i stedet for den dér tvangsfordeling.
Jamen vi må jo først konstatere, at hidtil har der ikke været de store problemer med at få fordelt de flygtninge, der skal være i en bolig. Det er faktisk lykkedes de sidste 15 år, ikke altid lige let, men det er lykkedes.
Nu ønsker vi jo klart og tydeligt at få lavet en udlændingelov, som giver langt færre adgang til Danmark.
Vi ønsker, at det livsvarige ophold ikke gives efter 3 år, men tidligst efter 7 år, så der altså bliver langt færre udlændinge, der skal placeres i boliger.
Når man hidtil har kunnet placere et stort antal uden at anvende tvang, har jeg lidt svært ved at se, hvorfor man pludselig skal anvende tvang, når der efter vores mening skal komme langt færre.
Birthe Rønn Hornbech (V), 1998-01-22:
Jeg kunne forstå, at fru Elisabeth Arnold var meget optaget af juridiske udtryk, og derfor har jeg selvfølgelig også konsulteret nogle, der er meget klogere end mig.
Retskrav er selvfølgelig dyrket nøje i de to lærebøger, der er om dette emne, bla. den kommenterede udlændingelov, der er skrevet af nogle af dem, der var med, da udlændingeloven i sin tid blev gennemført, og som senere har administreret den.
Jeg kan lige nu kun komme i tanke om Morten Kjærum.
I begge bøger står, at der er et retskrav, og det er derfra, vi har det, men hvis fru Elisabeth Arnold har nogle, der er mere kyndige end Morten Kjærum og de andre på Det Danske Center for Menneskerettigheder, så lad os høre om det, for vi kan da godt formulere det om, hvis fru Elisabeth Arnold så vil være med.
Hr. Jørgen Estrup manglede nogle bemærkninger.
Jamen vi har i årevis, når vi har diskuteret det med kommunerne, sagt, at vi ønsker en frivillig ordning.
Man skulle da tænke på, at man vil tvinge en politik ned over kommunerne, som de ikke har bedt om.
Vi ville naturligvis bestemt ønske for de udlændinge, som nu skal have opholdstilladelse, selv om vi ikke synes
, at de skal have det, at kommunerne var mere velvillige, for det er jo trist, at det kommer til at gå ud over de udlændinge, som, hvis de har krav på opholdstilladelse, ikke er skyld i det.
Så må jeg sige, at jeg forstår slet ikke, at det er en lille misundelse, at vi ønsker ligestilling med danskere i boligkøen.
Anne Baastrup (SF), 1998-01-22:
Nu er det rent faktisk sådan, at der på dagsordenen for Folketinget i dag står B 71.
I Det Konservative Folkepartis
forslag B 71 er en væsentlig - i hvert fald har den fået en selvstændig pind - del af integrationsplanen, at der højst må være 25 pct. fremmedsprogede elever i skoleklasserne.
Men jeg kan forstå nu, at hr. Helge Adam Møller ikke mener, at det alligevel er så centralt.
Hvad er årsagen til, at man har lagt det ind her, når man alligevel ikke mener, det er et led i integrationen, at der skal være en fordeling af eleverne på denne måde?
Helge Adam Møller (KF), 1998-01-22:
Men det får vi jo lejlighed til at diskutere i udvalget, når vi gennemgår hvert enkelt lovforslag.
Jeg mener, at jeg har læst det nøjagtigt og fortolket det sådan, som der står i teksten.
Fru Anne Baastrup vil allerede nu godt ind og diskutere B 55, men jeg synes, vi skal vente lidt.
Det kommer jo på senere, der er en ordfører for forslagsstillerne, og vi har mulighed for direkte at diskutere det forslag.
Hvis der dér ikke kommer svar, så skal jeg meget gerne komme med det.
Så til hr. Bjørn Elmquist med retskravet: Jeg må konstatere, at der er i øjeblikket efter min bedste overbevisning er et retskrav, uanset hvad også fru Elisabeth Arnold tidligere sagde.
Fru Birthe Rønn Hornbech citerede noget juridisk litteratur, og jeg kan sige, det står helt nøjagtig i »Udlændingeret«, som er udgivet i 1995, af Lone B. Christensen, Niels Henrik Christensen, Gunnar Homann, Morten Kærum m.fl.
Det stod i den oprindelige lov fra 1983, hvor det blev indført.
Der står i bemærkningerne, at med indlemmelsen i udlændingeloven ønsker man at understrege retskravet på anerkendelse af de facto-flygtningestatus.
Så der er et retskrav i øjeblikket.
Mens der kommer 2.000 somaliere til Danmark, kommer i samme periode 2.500 til Tyskland.
I forhold til de 2.000, der kommer til Danmark, er det mindre end 1/5, der får ophold i Tyskland.
De øvrige bliver afvist, og det tyder jo på, at vi fortolker status på en helt forskellig måde, og Danmark gør det på langt den mest liberale måde.
Derfor bliver vi ved
med at være en flygtningemagnet, og det ønsker vi ikke.
Og så til sidst til hr. Henrik Svane, der spørger: Hvad med de børn, der er født i Danmark, og som har boet her 7 eller 8 år, og som efter vores forslag skal hjælpes tilbage til deres eget land, hvis situationen bliver normal?
Jeg drømmer da ikke om, at de børn ikke, hvis de kommer fra Chile, for nu at tage et eksempel, har lært at tale chilensisk, hvis det er det sprog, man taler i Chile, jeg er ikke helt sikker.
Det er ikke betalt af den amerikanske stat, for forældrene tager ansvar for deres børn, og det ville jeg ønske der var nogle flere, der gjorde, både danskere og udlændinge.
Børnene er ikke samfundets ansvar.
Det er forældrenes ansvar.
Tom Behnke (FP), 1998-01-22:
Det kan godt være, at hr. Bjørn Elmquist ønsker at trække debatten ned på et usagligt niveau, men det har jeg ikke under nogen omstændigheder tænkt mig at gøre.
Jeg vil forholde mig lidt til, at hr. Helge Adam Møller afviste forslagene fra Fremskridtspartiet:
Men når vi tager B 79, pkt. 2, står der: retten til ophold i Danmark medfører ikke et retskrav på familiesammenføring.
Det er skrevet direkte af efter De Konservatives eget forslag.
Så at afvise forslaget på det grundlag synes jeg var lidt tyndt at gøre.
Det andet er med hensyn til de særrettigheder, udlændinge har i Danmark.
Her er jeg nødt til at præcisere, at spillereglerne er sådan, at udlændinge, der kommer til Danmark og skal etablere sig, kan få mere i etableringshjælp her i landet, end en tilsvarende dansk familie ville kunne, hvis de pludselig stod uden indbo i et tilfælde med en lejet lejlighed, hvor alt indboet f.eks. brændte og man ikke var forsikret.
Den udenlandske familie vil få mere i hjælp til etablering end den danske familie.
Derfor er det jo ikke et spørgsmål om, at udlændinge, der kommer her til landet, ingen hjælp skal have til etablering
Det er et spørgsmål om, at der skal være de samme regler for danskere og for udlændinge.
Henrik Svane (RV), 1998-01-22:
Jeg skrev det ned fra hr. Helge Adam Møllers tale, hvor der blev sagt, at kendskabet til dansk er en forudsætning for integration, i hvert fald i Danmark, og det vil jeg godt pille lidt i, netop med baggrund i B 55-forslaget, hvor V og K jo går op til 7 års midlertidig opholdstilladelse, før en eventuel fast opholdstilladelse kan gives: Hvis man tænker på en flygtningefamilie med børn, f.eks. en familie, der kommer som flygtninge og får nogle børn her, eller som måske har fået nogle af dem i tiden, før de begyndte flugten eller overvejede at flygte, og som måske har fået et enkelt barn i de ca. 2 år, hvor de har siddet i et asylcenter, og der så nu lægges 7 år oveni, så kan de da som forældre til et barn, der er søgt integreret i det danske samfund, ifølge det forslag nu risikere, at de efter ca. 10 år skal tvangstilbagesendes.
Hvordan stiller Det Konservative Folkeparti sig så til spørgsmålet om modersmålundervisning?
Bjørn Elmquist (RV), 1998-01-22:
På det sidste blev hr. Helge Adam Møller jo helt nuanceret, ja næsten menneskelig.
Og det kan godt være, at han om lidt vil få at vide, at han er blevet en værre slapsvans; det får
Det, der bringer mig på talerstolen, er det, som jeg netop drøftede med fru Birthe Rønn Hornbech, som jo er ordfører for forslagsstillerne til beslutningsforslag nr. B 55.
For umiddelbart efter, at vi dér var nået til vejs ende og fru Birthe Rønn Hornbech erkendte, at man ikke kunne tale om et retskrav på de facto-status, men kun om et krav på at få behandlet sin ansøgning, og at der ikke skulle være tale om et administrativt skøn, men altså angives nogle faste kriterier, som et flygtningenævn som en domstolslignende instans kunne holde sig til, siger hr. Helge Adam Møller fuldstændig upåvirket af dét og, må jeg gå ud fra, som medforslagsstiller til dette beslutningsforslag, at det forslag, som indenrigsministeren har fremsat, gør intet ved retskravet for de facto-flygtninge, og henholder sig til dette forslag. Jamen hvad er egentlig meningen?
Alt det, som fru Birthe Rønn Hornbech her måtte erkende og fortælle os, mener De Konservative ikke også det?
Vi nåede også med hr. Helge Adam Møller til fase nr. 2.
Så vil jeg spørge hr. Helge Adam Møller: Hvem er det så, der skal træffe beslutningen om de facto-status?
Skal det være en minister ud fra nogle skønsmæssige overvejelser, som måske defineres politisk afhængigt af, hvordan flygtningesituationen er - dem, vi har modtaget i Danmark, og hvor mange der er på vej - eller skal det være Flygtningenævnet?
Hvis det er Flygtningenævnet, skal de så ikke have noget beskrevet i paragraffer, som de skal henholde sig til?
Præcis det samme spørgsmål stillede jeg fru Birthe Rønn
Hornbech for lidt siden.
Dorte Bennedsen (S), 1998-01-22:
Hr. Søren Søndergaard spørger, om vi kan støtte alle bemyndigelserne i den udformning, de har nu.
Det kan jeg ikke svare på på stående fod, for det kan godt være, at vi om nogle af dem vil spørge, hvordan ministeren har tænkt sig at anvende dem.
Jeg vil godt tage den, som fru Anne Baastrup nævner om fordelingen, op.
Jeg er enig i, at det er et uhyre vigtigt spørgsmål, og dér ville jeg synes, det var rimeligt, at man fra Retsudvalgets side nærmere spurgte ministeren, hvordan han har tænkt sig det.
Personlig mener jeg, at man ved fordelingen skal tage hensyn til, hvad der er af udlændinge eller i hvert fald visse typer af udlændinge - jeg mener ikke, at diplomaterne i det nordlige København skal tælle med, men hvad der er af udlændinge i kommunen.
Det ville jeg synes det var rimeligt og naturligt at vi stillede spørgsmål om i Retsudvalget, så vi er klar over, hvilke kriterier ministeren agter at lægge ned over fordelingen.
Jeg har ikke alle bemyndigelserne i hovedet her, men sådan kunne man tage en række af dem.
Så vil jeg sige til fru Birthe Rønn Hornbech, at jeg er ikke fornærmet, men jeg synes ikke om den tendens, som fru Birthe Rønn Hornbech i den sidste tid har haft til at forklare kongeriget og dets indbyggere, at retssikkerhed og hæderlighed ikke eksisterer her i huset.
Vi får at vide, at der bliver løjet om tallene, at ministeren med vilje laver lovforslaget så indviklet, at man ikke kan forstå det, og at det er hans onde hensigt.
Jeg ved godt, at fru Birthe Rønn Hornbech tidligere på dagen sagde, at det ikke var personligt rettet mod ministeren, men jeg synes, det er meget svært at opfatte en bemærkning om, at ministeren med vilje har lavet lovforslaget så indviklet, for at vi ikke skal kunne gennemskue det, som en saglig bemærkning.
Birthe Rønn Hornbech (V), 1998-01-22:
Jeg må sige, at den fornærmethed, hvormed den socialdemokratiske ordfører kritiserer velbegrundede krav til lovgivning, er mig fuldkommen uforståelig.
Jeg kan anbefale fru Dorte Bennedsen - jeg kan også få det omdelt i Retsudvalget - at læse det cirkulære, der findes om, hvordan lovforslag skal udformes.
Da indenrigsministeren i meget høj grad selv har rettet for sig, er den fornærmethed så meget desto mere uforståelig.
Indenrigsministeren har oversendt de paralleltekster, og teknikere, jeg har talt med, siger oven i købet, at det er gode paralleltekster.
Det vil jeg godt kvittere for.
Det har gjort arbejdet meget lettere.
Jeg synes altid, det bør være sådan, men jeg vil alligevel gerne sige tak for det.
Og så den dér betragtning om, at man generer Folketinget.
Jeg må sige til fru Dorte Bennedsen: Nej, vi er altså ikke så betonagtige.
Vi ønsker en udvikling.
Vi ønsker at højne Folketinget.
Vi ønsker, at det i et folkestyre skal være muligt for almindelige mennesker at læse lovene, også uden at man har siddet i månedsvis og er blevet manuduceret ovre i Indenrigsministeriet.
Søren Søndergaard (EL), 1998-01-22:
Jeg stillede Socialdemokratiet spørgsmålet om, hvad Socialdemokratiet mener om de atten bemyndigelser.
Hvad mener Socialdemokratiet om de atten bemyndigelser?
Det fremgår jo fuldstændig klart af loven, hvad det er.
Det er f.eks. hele spørgsmålet om fastsættelse af landstal, om fastsættelse af amtskvoter, nærmere regler om indgåelse af aftaler om disse kvoter, kommunekvoterne.
Det er spørgsmålet om kursernes indhold.
Der er 18 bemyndigelser.
I betragtning af kritikken fra fru Birthe Rønn Hornbechs side kan fru Dorte Bennedsen vel ikke have undgået at se de bemyndigelser.
Er Socialdemokratiet indstillet på at støtte
disse bemyndigelser til ministeren?
Eller mener Socialdemokratiet, at disse bemyndigelser bortset måske fra nogle af de mest tekniske skal ud af denne her lovgivning?
Jeg synes, det ville være godt, hvis vi kunne få et klart svar fra Socialdemokratiet på det.
Indledningsvis har jeg tre spørgsmål til den socialdemokratiske ordfører.
For det første: Hvorfor afventer denne her lovgivning ikke den rapport, som skal gøre status over integrationsprocessen med de bosniske flygtninge i forhold til kommunerne?
Derfor er mit andet spørgsmål til den socialdemokratiske ordfører, om hun deler det synspunkt, som indenrigsministeren er citeret for, at der er en tæt sammenhæng mellem de synspunkter, som Venstre og De Konservative har på udlændingeområdet, og de synspunkter, som Socialdemokratiet har.
Det sidste spørgsmål, jeg vil stille, var angående den socialdemokratiske ordførers angreb på Venstres ordfører på spørgsmålet om, hvorvidt tingene her var uforståelige.
Jeg vil godt stille den socialdemokratiske ordfører spørgsmålet, hvordan hun forholder sig til, at der er 18 bemyndigelsesbestemmelser i lovforslag nr. L 155, som betyder, at ministeren kan fastsætte bemyndigelser fuldstændig uden om Folketinget.
I taxaloven var der én, og det blev en katastrofe.
Tom Behnke (FP), 1998-01-22:
Vi er nu ganske mange, der er enige med fru Birthe Rønne Hornbech i, at lovforslaget er skruet sammen på en sådan måde, at det faktisk ikke er muligt at læse det og være helt sikker på, hvad konsekvenserne bliver.
Vi hørte jo fru Dorte Bennedsen sige, at der ligger en ministerbeføjelse, men den ministerbeføjelse går kun på at fastsætte nærmere regler.
Hvis man bladrer lidt videre i forslaget og ser § 53, står der: »Udlændingestyrelsens bestemmelse om landstallet, jf. § 6, om amts- og kommunekvoter, jf. §§ 7 og 9, om visitering, jf. §§ 10 og 11, og om anvisning af boliger, jf. § 15, kan ikke indbringes for anden administrativ myndighed.«
Det vil sige, at det er ministeren, der fastsætter
spillereglerne; men tallene kan ikke indbringes for anden administrativ myndighed, og der er ingen politisk kontrol med, hvor store tallene bliver
Det kan Udlændingestyrelsen alene træffe afgørelse om.
Det er jo det, der er interessant, og det kan fru Dorte Bennedsen vel ikke komme uden om bare ved at spørge ministeren om, hvordan reglerne skal se ud.
Tom Behnke (FP), 1998-01-22:
Nej, tallene burde egentlig ikke være det afgørende.
Om det er 1.001 eller 1.002 kan jo for så vidt være ligegyldigt.
Men regeringen fremlægger selv tallene og bryster sig af, at man kan se, at der er en faldende tendens, og det er dét, der er problematisk, når man så i de tal, man fremlægger, ikke har taget alle med. Men det, der er interessant, er udviklingen i antallet af udlændinge, og det, der jo er et faktum, er, at der for tiden og igennem de sidste år er kommet for mange på for kort tid, og det giver nogle væsentlige problemer i forhold til integrationen, til tilpasningen i det danske samfund, osv.
Den problemstilling synes jeg slet ikke ministeren har forholdt sig til, og det kunne jeg godt tænke mig at ministeren gjorde, for selv ministeren må da kunne indse, at det er et problem, ikke mindst for de pågældende udlændinge selv.
De får jo langt sværere ved at blive integreret i det danske samfund, når de skal konkurrere med så mange tusinde andre.
Thorkild Simonsen (S), 1998-01-22:
Ja, min bedømmelse af denne debat var, at den ikke skulle vare så længe, så nu vil jeg ikke forlænge den, men jeg har kun én bemærkning.
Det er hr. Tom Behnke, der mener, at vi med vilje eller på anden måde prøver at pynte på nogle tal eller komme med nogle forkerte oplysninger.
Det kræver for øvrigt bevis.
Men jeg vil gerne sige, at et hvilket som helst tal lagt sammen på en hvilken som helst måde, man beder om, kan man få fra mit ministerium.
Det er ligegyldigt, hvad man spørger om.
Man skal bare spørge, så vi kan svare.
Der er ikke nogen, der har nogen interesse i at give forkerte tal.
Min forgænger forsøgte også at få tallene slået fast som kendsgerninger.
Jeg gør da gerne et nyt forsøg, så ingen skal komme og sige, at vi har nogen interesse i at sige, om de er store eller små, eller hvad de er.
Og det er jo tal, der er virkelige; det er ikke en fremskrivning af noget som helst.
Det er tal, vi ved noget om, og dem kan vi fuldt ud stå ved.
Det er det eneste, jeg vil gøre af bemærkninger til det her.