runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Arne Toft (S), 2002-12-04:
Jo, men det, der er tilfældet her, er, at man laver nogle regler og så hen ad vejen laver reglerne om.
Men lad det nu være.
Jeg vil også sige, at selvfølgelig kan de ældre få opereret hofter, men det har også noget at gøre med, at der er mange ældre, der ligger på sygehus af andre grunde, og som ikke kan få del i de 1,5 mia. kr.
Hvis de er prioriteret ned, er der et problem.
Men det får vi så at se.
Til sidst vil jeg godt spørge, om ministeren finder, at udstedelse af et cirkulære medio november 2002, der har virkning pr. 1. januar samme år, er i overensstemmelse med regeringens erklærede politik om, at det skal være nemmere og sjovere at være ældre.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2002-12-04:
Nu ved jeg ikke, hvor sjovt det er at være patient, men det skal i hvert fald være nemmere at være patient.
Og til det, at det skal være nemmere at være patient hører jo bl.a., at man kan regne med at blive behandlet for den sygdom, man har, når den er identificeret. Og der er det blevet nemmere.
Ventetiderne er faldet, behandlingskapaciteten er steget takket være de 1,5 mia. kr. og den konsekvente måde, vi har forvaltet de ressourcer på.
Det giver ikke nogen mening at tale om, som
spørgeren her gør, at noget prioriteres ned.
Vi stiller op med en saltvandsinsprøjtning, som er historisk stor.
1,5 mia. kr. oven på det niveau, der i forvejen var aftalt højere end sidste år med den gamle regering.
Det forstår jeg simpelt hen ikke.
I øvrigt er det sådan, at da ordningen blev justeret i september, så gælder det principielt al meraktivitet, uanset om det foregår på det elektive område - hofteoperationen - eller det akutte område, f.eks. den ældre patient på den medicinske afdeling. Så det er al meraktivitet, der honoreres.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Klaus Hækkerup (S), 2002-12-04:
»Hvorfor blev den tidligere irakiske hærchef Nizar al-Khazraji først arresteret og sigtet tirsdag den 19. november 2002?«
Lars Løkke Rasmussen (V), 2002-12-04:
Jeg er glad for, at hr. Arne Toft tager positivt imod det, jeg siger, så meget desto mere, som at det her jo er én stor positiv historie, der handler om, hvordan denne regering i modsætning til tidligere regeringer ved at møde amterne konsekvent med penge og krav om præstation faktisk opnår markante resultater: ventetider, der i øjeblikket rasler ned, en behandlingskapacitet, der øges ganske gevaldigt.
Jeg tror, at en del af de misforståelser, der har været i den her sag, i virkeligheden skyldes, at regeringen har været lidt flink.
For tanken med de 1½ mia. kr. var jo populært sagt, at amterne måned for måned kunne sende regninger ind til regeringen, der var et præcist spejlbillede af det, man i den måned havde lavet mere, end man ellers skulle have lavet uden de 1½ mia. kr. For at give amterne nogle penge at køre med
har vi så ved siden af at honorere disse regninger også udbetalt nogle forskudsbeløb.
Der har været mange situationer hen over året, hvor vi har korrigeret i de forskudsbeløb, fordi tanken har været, at de penge, man havde til rådighed - altså både dem, man havde indtjent, og dem, man havde fået udbetalt a conto - nogenlunde matchede det præstationsniveau, man var på.
Sagen fra Nordjylland om de 27,7 mio. kr. er præcis sådan en sag, og det er så også derfor, jeg har sagt: Lad nu ikke det her spørgsmål om likviditet, om pengene skal stå på en sparekasse i Nordjylland eller de skal stå i statens pengeinstitut, skygge over den fælles bestræbelse, det må være, at vi bruger denne enorme saltvandsindsprøjtning til at få sat mere gang i behandlingen rundtomkring på landets sygehuse, sådan som man også på fornem vis har gjort det i det nordjyske, bl.a. med det eksempel, jeg har givet her. Mit signal har været, at penge, man har tjent op, regninger, der er honoreret, skal man selvfølgelig
aldrig nogen sinde mødes med krav om tilbagebetaling af, og det er man heller ikke blevet mødt med.
Og nu har vi altså yderligere vist den flinkhed at sige om de 27,7 mio. kr., man egentlig likviditetsmæssigt har fået for meget: Behold nu bare dem oppe i det nordjyske.
Klaus Hækkerup (S), 2002-12-04:
Spørgsmålet drejer sig om, hvorfor den tidligere irakiske hærchef Nizar al-Khazraji først blev arresteret sidste tirsdag, den 19. november år 2002.
Under folketingsvalgkampen sidste år erklærede lederen
af Det Konservative Folkeparti, hr. Bendt Bendtsen,
at i samme øjeblik De Konservative kom til magten, skulle han sættes bag lås og slå.
Og nu er det så sket den 19. november i år.
Det er godt nok det længste sekund, jeg længe har oplevet.
Men det er måske sådan en særlig konservativ målestok.
Men han er altså blevet sat fast.
Hvorfor er han det, når det samtidig er sådan, at andre, der har været på tålt ophold i Danmark, ikke er blevet sat fast, men har fået lov til at rejse ud?
Hvad er forskellen i forhold til de andre, der har fået lov til det?
Gudrun Laub (V), 2002-12-04:
SF har fremsat forslag om, at det pålægges kommunalbestyrelsen mindst hvert andet år at redegøre for situationen med hensyn til ligestilling af etniske minoriteter blandt de kommunalt ansatte.
Efter forslaget skal det dels oplyses, om der er formuleret en politik for ligestilling af etniske minoriteter, og dels skal det oplyses, om andre forhold skønnes af have betydning for vurderingen af kommunens indsats på området.
Venstre afviser dette forslag.
SF sætter ca. en gang om året spørgsmål om etnisk ligestilling på dagsordenen, og det skal SF ikke have utak for.
Det er vigtigt, at alle er bevidste om, at det er nødvendigt for at sikre en god integration, at der er mulighed for at opnå ansættelse på store arbejdspladser, både private og inden for det offentlige.
Det er jeg helt sikker på at politikere og chefer i både amtsråd og kommunalbestyrelser er meget bevidste om, så det behøver vi derfor ikke blande os i her i Folketinget.
er ude af proportioner.
Som forslaget er formuleret, bygger det på den kendte model om ligestilling med hensyn til køn.
Når vi taler om ligestilling mellem kønnene, er ca. 50 pct. af befolkningen kvinder og 50 pct. mænd, men kvindeandelen med hensyn til ansættelse i ledende stillinger i det offentlige er forholdsvis beskeden.
Med hensyn til etniske minoriteter drejer det sig om et ganske lille mindretal, og der er ingen grund til at påtvinge kommunerne et ekstra arbejde med at skrive redegørelser om denne problemstilling.
Det er bedre at bruge kræfterne på integration.
Venstres holdning er, at ansættelse skal ske efter kvalifikationer uanset køn, race, etnisk tilhørsforhold, religion eller politisk tilhørsforhold.
Det kan f.eks. i den forbindelse betragtes som et plus, hvis en ansøger behersker flere sprog.
Man kan udmærket forestille sig, at en kommune vil sørge for at få ansat personer fra etniske minoriteter
med særlige sprogfærdigheder på plejehjem for at sikre en god personalesammensætning i fremtiden, hvor der måske er beboere på plejehjem, som ikke taler dansk, men Folketinget skal ikke bestemme kommunernes personalepolitik.
Venstre er desuden imod at pålægge kommunerne ekstra byrder med redegørelser og indberetninger.
Al den slags bureaukrati, hvor der kan sættes spørgsmålstegn ved, hvad man i det hele taget skal bruge oplysningerne til, skal vi undgå.
Venstre er imod overflødigt bureaukrati.
Som forslaget ligger her, er der ikke taget højde for flytningen af bestemmelsen om ligestilling fra styrelsesloven til ligestillingsloven, som skete med vedtagelsen af lovforslag nr. L 159.
Men det er et spørgsmål af mere teknisk karakter, som ikke berører selve indholdet af forslaget.
Venstre afviser indholdet i forslaget og må naturligvis også afvise det i den foreliggende form, så Venstre stemmer imod forslaget.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2002-12-04:
Jeg deler i sagens natur ikke den bedømmelse af regeringens politik i forhold til kommunerne, som ligger til grund for den måde, spørgsmålet her formuleres på.
Tværtimod har jeg jo netop stået her på talerstolen og givet et eksempel på, hvordan de redegørelser, der har skullet afgives i henhold til styrelseslovens, jeg tror, det er § 62, om, hvor mange udbud man har lavet, servicedeklarationer m.v., faktisk af denne regering er afviklet, fordi vi netop ikke tror så meget på, at det har noget videre perspektiv, at man skal indsende historiske redegørelser.
Det, der er det interessante, er den fremadrettede handling.
Vi tror ikke, at man når den fremadrettede handling ved at introducere en kontrolmekanisme.
Den når man ved på anden vis at understøtte en udvikling, som alle i øvrigt er enige i er en både nødvendig og ønskelig udvikling, nemlig at de mennesker, der er i det danske samfund, helt uanset deres etniske baggrund gøres til aktive samfundsborgere og gøres selvhjulpne, så de kan tjene til deres eget brød, hvad enten det nu foregår i privat eller offentligt regi.
Det er derfor, det ikke er regeringens intention at introducere et kontrolapparat i hverken denne eller nogen anden lovgivning, men tværtimod, i forlængelse af de initiativer, som allerede er taget i både beskæftigelsesministerens og integrationsministerens regi, at fremme denne udvikling.
Anne Baastrup (SF), 2002-12-04:
Jeg takker for ministerens tale.
Vil ministeren være med til på anden vis at regulere?
Det kommer lidt bag på mig, at ministeren er så tilbageholdende med at regulere, når man eksempelvis tænker på, hvilke problemer der har været forbundet med at få gennemført ændringerne i hjemmeplejen.
Der er det mit indtryk, at der er en hel del kommuner, der piber meget over, at ministeren og ministerens kollega, socialministeren, går meget i detaljer også i hele spørgsmålet om udbud, hvor man stiller krav om, at der skal være udbud fra kommunernes side.
Der mener jeg også, at man fra regeringens side er gået meget i detaljer, så det kommer lidt bag på mig, at lige præcis på det her punkt synes man ikke, at man skal gå så meget i detaljer.
Jeg er meget indstillet på at lave et fremadrettet forslag, men jeg vil gerne lige først høre, om ministeren vil være enig i, at vi kunne kreere et sådant fremadrettet forslag.
Lars Kramer Mikkelsen (S), 2002-12-05:
Jeg vil også godt kvittere for en rimelig balanceret tale og klart også en mere velovervejet tale end den, vi fik lov at høre fra regeringspartnerens side.
At terrorhandlingen i teateret ikke må føre til russiske overgreb, er vi enige i.
Vi er også enige i, at en dialog er den eneste vej, at en politisk fredelig løsning er den eneste vej ud af denne her sag.
Derfor er der i virkeligheden meget god grund til at kvittere for den konservative ordførers tale.
Man kan i virkeligheden godt undre sig lidt over, og det er selvfølgelig en overvejelse, man må foretage regeringen og de to regeringspartier imellem, hvorfor vi andre så skulle udsættes for uddannelsesordførere og boligordførere, og jeg ved ikke hvad, på talerstolen i et noget mere skingert toneleje end det her.
For jeg kan forstå, at hvis man ikke havde været regeringspartner, havde man i virkeligheden kunnet stemme for den vedtagelse, som partierne på den her så formastelige venstrefløj, som hr. Søren Krarup omtalte før, har fremsat her i dag
Det kan man så ikke støtte, fordi man har bundet sig til et større regeringsparti.
Det er bare ærgerligt.
Men indholdsmæssigt er man tilsyneladende enig.
Søren Søndergaard (EL), 2002-12-05:
Jeg forstår Dansk Folkepartis position.
Det er klart, hvad der bliver sagt.
Derfor forstår jeg heller ikke, hvorfor Dansk Folkeparti er medforslagsstiller af det forslag til vedtagelse, som er blevet fremsat her.
Eller sagt på en anden måde: Hr. Søren Krarup har underskrevet en tekst, hvor der står, at Folketinget henviser til vedtagelsen om konflikten i Tjetjenien fra den 4. april 2002.
Hvad er det præcis, man henviser til?
Alt, hvad der står dér, er noget, som hr. Søren Krarup heroppefra har erklæret for at være forløjet og oven i købet for at være socialistisk snak, hvor man prædikede menneskerettigheder.
Der synes jeg, at hr. Søren Krarup er inkonsekvent.
Der synes jeg ikke, at hr. Søren Krarups argument hænger sammen.
Der synes jeg, at hr. Søren Krarup næsten har kapituleret for socialismen.
Holger K. Nielsen (SF), 2002-12-05:
Jeg vil godt kvittere for en tale, som jeg synes var langt mere afbalanceret end det, vi har hørt fra Venstrefolkene tidligere i dag.
Men der er dog ét spørgsmål, som jeg godt vil have afklaret hos fru Gitte Seeberg.
Fru Gitte Seeberg siger, at Rusland har ret til at gøre op med terroristerne i Tjetjenien.
Det er jo generelt et udsagn, som alle er enige om, og der, hvor uenigheden kommer ind, er, hvordan man definerer disse terrorister.
Jeg vil godt høre, om Det Konservative Folkeparti mener, at Maskhadovfolkene, altså folkene omkring den folkevalgte præsident, Maskhadov, Sakajev og andre, også er terrorister, som den russiske regering har lov til at jagte.
Det er jo det, der er sket, efter at Putin er kommet til.
Hvor Jeltsin i sin tid anerkendte den regering, som blev valgt i januar 1997, så har Putin anlagt en anden linje, og specielt efter terroraktionen i Moskva har man skærpet linjen i forhold til Maskhadovfolkene og vil nu en militærløsning, og man betragter Sakajev og Maskhadov som terrorister. Mener Det Konservative Folkeparti også, at de er terrorister?
Søren Krarup (DF), 2002-12-05:
Nu kunne jeg jo være lige så røget, som hr. Søren Søndergaard er speget, og stille ham det spørgsmål: Når hr. Søren Søndergaard er så svag for menneskerettighederne, har hr. Søren Søndergaard så dermed sagt ja til Stalins grundlov af 1936?
Men jeg vil sige til hr. Søren Søndergaard, og det ligger også i sagens natur og i det, jeg har sagt tidligere, at med menneskerettigheder mener jeg retssamfund.
Der mener jeg frihed under ansvar og lov og ret.
Det er min definition af menneskerettigheder.
Den er ganske vist i modsætning til den ideologisk missionerende, men det er den forståelse af menneskerettigheder, jeg taler for, og det er i den sammenhæng, at jeg er medunderskriver af det forslag til vedtagelse, som er fremsat, og som bliver vedtaget i morgen.
Det ligger i sagens natur i det, jeg hidtil har sagt, at efter min mening har den danske regering ét ansvar, og det er ansvaret for Danmark.
Men så er det klart, at når vi er kommet ind - det synes jeg også har været fuldstændig berettiget, og jeg var stærk tilhænger af dansk tilslutning til NATO - og er med i internationale organisationer, er det naturligvis vores opgave at søge at bidrage til at skabe retssamfund, hvor der hersker frihed og lovlighed.
Med hensyn til Tjetjenien er det jo altså mildest talt
en vanskelig situation.
Derfor til hr. Kramer Mikkelsen, der stiller spørgsmålet om en løsning
: Det, der skete efter det, som nogle kalder selvstændighedskrigen i Tjetjenien 1994-96, var jo, at man gav tjetjenerne lov til selv at søge at finde en løsning på deres samfundsmæssige problem.
Og forholdet var det, at det endte i det rene kaos.
Klankrigerne, klanhøvdingene, krigsherrerne forvandlede jo landet til ren kaos, og hr. Maskadov, den valgte præsident, var fuldstændig magtesløs og måtte jo sige ja og amen til den terrorkrig, som islamiske kræfter førte ind i Dagestan, og som med en vis ret kaldte Rusland på banen.
Så jeg kan ikke se, at der overhovedet er mulighed for nogen løsning i den forstand.
Jeg kan ikke se, at Tjetjenien overhovedet er i stand til at skabe et samfund, som kan fungere som samfund.
Derfor synes jeg virkelig, det er et utrolig vanskeligt spørgsmål, og den frelsthed, hvormed man kan stå og dadle Rusland i den situation, forekommer mig ubehagelig og forløjet.
Men det består også i, at man siger til tjetjenerne: Kan I så se at lægge jeres stil om, sådan at I ikke fortsætter med den der islamiske mission, som jo fører til, at I ligger i krig
med hele jeres omverden
Kort sagt: Problemet er vanskeligt.
Der var flere problemer, der blev stillet spørgsmål om.
Nu lyser lampen rødt.
Hr. Søren Søndergaard
Holger K. Nielsen (SF), 2002-12-05:
Invasionen i Dagestan var en kæmpefejltagelse, men det var jo ikke Sakajev-folkene, der stod bag den.
Det var jo Basajev, det var jo de ekstreme kræfter, som stod bag den, og bl.a. Sakajev har jo taget afstand fra den invasion i Dagestan.
Så vil jeg godt spørge hr. Søren Krarup: Vi er jo alle sammen enige om, at terrorismen er et problem, og at der er en Al-Qaeda-infiltration i Tjetjenien.
Tror hr. Søren Krarup, at denne Al-Qaeda-infiltration bliver stærkere eller svagere gennem den russiske militære fremfærd i Tjetjenien? Til allersidst må jeg sige, at jeg har undret mig lidt over Dansk Folkepartis demokratiske sindelag.
Kan det virkelig være rigtigt, at hr. Søren Krarup i alvor kan mene, at regeringen burde have grebet ind over for en demokratisk kongres her i Danmark, et møde arrangeret af danske borgere, fordi russerne protesterede mod det pågældende møde?
Er det virkelig udtryk for Dansk Folkepartis demokratiopfattelse, at en regering skal gribe ind over for et lovligt indkaldt møde?
Søren Krarup (DF), 2002-12-05:
Ja, først vil jeg sige til hr. Holger K. Nielsen: Som bekendt er det sted, hvor menneskerettighederne har været mest dyrket i det tyvende århundrede, i Stalins Rusland.
Den sovjetiske grundlov af 1936 er langt mere menneskerettighedspræget end noget andet, og det er jo meget karakteristisk.
Når man driver mission via udenrigspolitik, er der ingen grænser for, hvilke forløjetheder man ender med at havne i.
Og jeg kan - i en parentes - ikke undertrykke min fornøjelse ved at se, hvordan den venstrefløj, der tidligere dyrkede Sovjetunionen som en helgen, nu er enig om at fordømme Rusland som en satan.
Jeg er jo så gammel, at jeg har været i Folketinget og set hr. Holger K. Nielsens partis stamfader Aksel Larsen i 1956 simpelt hen frede et land, der foretog et folkemord på Ungarn.
Pludselig er nu altså det samme parti blevet overbevist om, at Rusland, fordi det ikke længere er kommunistisk, er en djævel. Jeg morer mig over det, og jeg vil sige, at jeg kan kun betragte hr. Holger K. Nielsen og hans parti med dyb mistillid og sige, at hele denne missionerende udenrigspolitik, der altid taler om dobbeltmoral, giver jeg ikke 2 øre for, især ikke når jeg jo ved, at når man så kommer 20 år senere og ser på virkeligheden, opdager man, at det var jo bedrag.
Nordvietnam, Cambodja, Mao-Kina, Nicaragua: svindel og humbug det hele.
Altså Tjetjenien er jo i en krig nu, som de selv har startet.
Som bekendt var det Tjetjenien, der i 1999 startede en islamisk angrebskrig mod Dagestan for at indlemme det i en fælles muslimsk dannelse imod Rusland, og jeg må sige, at jeg ikke har så forfærdelig meget ondt af et folk, der selv starter den angrebskrig, som naturligvis bliver en modbydelig krig, når den så får borgerkrigens karakter.
Det var begrænset, hvad jeg nåede.
Nu lyser lampen, men vi har jo tid for os, og hr. Søren Søndergaard skal sandelig ikke mangle svar.
Det ville være synd.
Lars Kramer Mikkelsen (S), 2002-12-05:
Det var interessant, at hr. Søren Krarup nu mener, at man forsøger at dele sol og vind lige, og det var jo sådan set det, som jeg kunne forstå man ikke havde registreret før fra Venstres ordførers side eller Venstres mange ordføreres side.
Men jeg vil godt sige, at det er mit indtryk, når man læser forslaget igennem, at forslaget udtrykker støtte til de kræfter på både russisk og tjetjensk side, der arbejder for en politisk og fredelig løsning på konflikten.
Når hr. Søren Krarup mener, at vi er ensidige, er det så, fordi han mener, at konflikten også skal løses ensidigt?
Så må jeg spørge: Er den eneste løsning på den dér konflikt en militær løsning?
Er det en etnisk udrensning i Tjetjenien, som hr. Søren Krarup mener er løsningen på det her?
Er det en religiøs udrensning, som er løsningen på det her, eller hvad er egentlig løsningen, hvis tjetjenerne er nogle banditter?
Forslaget indeholder også en fordømmelse af enhver voldshandling, så jeg må sige, at det står fuldstændig hen i det tågede, hvad det er, hr. Søren Krarup mener i den her sag.
Holger K. Nielsen (SF), 2002-12-05:
Jamen hr. Søren Krarups historieforfalskninger er jo frygtelige.
Han taler om Aksel Larsen i 1956.
Han ved udmærket godt, at Aksel Larsen gjorde op med Sovjetsystemet, at SF blev dannet i protest mod Sovjetsystemet, at SF siden sin start var i en oppositionsrolle til det sovjetiske system.
Hvorfor så den form for historieforfalskning?
Hr. Søren Krarup ved udmærket godt, at vi tog afstand fra kulturrevolutionen i Kina, det burde han vide, at vi tog afstand fra Pol Pot-regimet, det gjorde vi rent faktisk, at hele vores historie har været baseret på en tro på en demokratisk socialisme og på baggrund af det en opposition til de diktaturer, der kaldte sig socialistiske, men som ikke havde noget som helst at gøre med socialisme.
Det ved
hr. Søren Krarup udmærket godt.
Den historieforfalskning er jo en udenomssnak i forhold til mit kontante spørgsmål.
Jeg vil godt have hr. Søren Krarup til at forholde sig til, om der ikke er et misforhold mellem Vestens reaktion på Milosevics ugerninger i Kosovo og så Putins ugerninger i Tjetjenien.
Søren Krarup (DF), 2002-12-05:
Nu er jeg jo lidt ældre end hr. Holger K. Nielsen og har selv oplevet nogle af de ting, han har læst om.
Jeg var i dette Folketing i november 1956, og jeg ser endnu Aksel Larsen stå på denne talerstol og forsvare Kommunistsovjetunionen med alle midler.
Det er da fuldstændig rigtigt, at da han opdagede, at det ikke lod sig gøre, svingede han over og skabte det parti, som hr. Holger K. Nielsen er repræsentant for.
Men det begyndte altså med et fuldstændig entydigt forsvar for Sovjetunionen.
Hvor det tidligere var et paradis, er det nu et helvede.
Jeg er modstander af at dyrke mission ved udenrigspolitik.
Kort sagt, jeg er modstander af den socialisme, der altid skal have en hellig moral og derfor altid taler om dobbeltmoral.
Jeg siger: Demokratisk socialisme er - for nu at tale latin - in contradicto in adjecto, dvs. en indbygget selvmodsigelse.
Socialismen er pr. definition udemokratisk. Og så vil jeg lige sige til hr. Kramer Mikkelsen, som beklager, at han ikke fik et svar, at jeg har læst vedtagelsen.
Jeg læste den såmænd, før dette møde fandt sted, og jeg kan godt se, at man selvfølgelig forsøger i en vis grad at dele sol og vind lige.
Men klart er det jo selvfølgelig, hvor sympatien ligger.
Den ligger hos de tjetjenere, der efter mine kilder forekommer mig at være banditter af en art, som er dybt ubehagelig.
For jeg har altså også haft nogle kilder i det nuværende Rusland og dermed altså også med forbindelse til Tjetjenien, som fortæller om, hvad det er, tjetjenerne foretager sig, og der må jeg sige, at Rusland er bestemt ikke elskværdig; det er man ikke i en borgerkrig.
Jeg vil ikke gøre mig meget klog på hr. Sakajev
, selv om jeg nok synes, at hans tilknytning til det nye Tjetjenien, der altså starter den islamiske krig i Dagestan, og som opbygger en sharialovgivning, og som formodentlig har forbindelse til Al-Qaeda, har jeg ikke den ringeste sympati for.
Lars Kramer Mikkelsen (S), 2002-12-05:
Jeg havde selvfølgelig håbet på, at der også havde sneget sig bare en lille smule svar til mig ind i hr. Søren Krarups indlæg, men hr. Søren Krarups lyst til at tæve folk på den yderste venstrefløj er tilsyneladende så ubændig, at det er dér, han vælger at lægge sine besvarelser.
Men jeg stillede hr. Søren Krarup spørgsmålet, om udtalelsen var blevet læst, og jeg bliver nødt til at stille spørgsmålet igen: Anerkender hr. Søren Krarup, at det forslag til vedtagelse, som vi har været med til at fremsætte, indeholder en klar fordømmelse af de terrorhandlinger inklusive den terrorhandling, som var i det russiske teater, men også en respekt for det tjetjenske folks rettigheder?
Jeg vil godt spørge: Det at respektere det tjetjenske folks rettigheder, er det elementer af det, som hr. Søren Krarup mener er venstrefløjen og den socialistiske del af Folketinget, og hvad var det for nogle udtryk, der blev brugt?
Det søger jeg simpelt hen bare et svar på.
Hvorfor er det at arbejde for menneskerettigheder så galt?