Margrethe Vestager (RV), 2003-11-18:
Det Radikale Venstre er dybt optaget af vilkårene for børn, hvis forældre har deres egne tunge problemer at slås med, og som derfor har et yderst begrænset for ikke at sige ikkeeksisterende overskud til deres børn og den omsorg og tryghed, som børnene har brug for.
Det kan ses i det her forslag i forhold til psykisk sygdom, det kan også være alkoholisme, det kan være andet misbrug.
Det at bryde tavsheden og lette det ansvarets åg, der ofte hviler på alt for smalle skuldre, er en helt central opgave for et samfund som vores.
Det har allerede været sagt nogle gange, at vi har gennemført vellykkede satspuljeforhandlinger i år.
Også Det Radikale Venstre vil ikke desto mindre fremsætte beslutningsforslag på det her område, fordi vi tror, at de fire gange 20 mio. kr., som er afsat, vil være for lille en bevilling i forhold til det, som er målet, i hvert fald i forhold til den tekst, som vi blev enige om i forbindelse med satspuljeforhandlingerne, nemlig at det drejer sig om en sikring af, at børn af forældre med alvorlig psykisk sygdom eller misbrug får omsorg og støtte.
Det er en børnegruppe - som der også står i beslutningsforslaget, vi behandler i dag - som ofte er tavs og usynlig, og som løfter et voksenansvar, som de i virkeligheden slet ikke burde løfte, og som derfor forspilder eller i hvert fald mister en stor del af deres barneliv.
Det er blevet sagt i dag, at vi har en underretningspligt, og det er også rigtigt.
Fra radikal side vil vi meget gerne opfordre socialministeren til at gennemføre en kampagne i forhold til underretningspligten.
Det er ikke, fordi vi ønsker os et samfund, hvor man stikker hinanden, men fordi vi ønsker os et samfund, hvor man tager ansvar for de ting, man ser, når man ser, at et barns sundhed og udvikling er truet.
Vi tror, at mange mennesker undlader at gøre det rigtige, undlader at tage det ansvar i forhold til de børn, fordi det er meget uklart, hvad der egentlig sker.
En af grundene til, at der måske sker for lidt, er, at der ikke har været de rigtige tilbud og ikke er de rigtige tilbud om samtalegrupper, om samtaler med professionelle, som er uddannet til at tage hånd om den meget usikre situation, som børnene står i.
Beslutningsforslaget, som vi behandler i dag, står egentlig stærkest i bemærkningerne.
Det er i bemærkningerne, man kan se, hvad det er for en problemstilling, vi står over for.
Vi står måske også over for noget, som ikke nødvendigvis behøver at blive til en social sag, men som i forhold til børn, som egentlig er meget velfungerende, ikke kræver socialforvaltningens store indblanding, men som kræver en samtalegruppe, som kræver en fortsat samtale med en voksen, der ved, hvad det vil sige at være i den omtumlede situation, som barnet er i.
Vi er meget positive over for forslaget.
Om end vi er lidt skeptiske for, om blanketter osv. lige er det, der skal til, så tror jeg, vi kan få en meget positiv diskussion af de her ting, også for at sikre, at den satspuljeaftale, som vi fik lavet i år, bliver fulgt op og bliver til virkelighed, sådan at det, vi faktisk gør, er at sikre, at de børn får omsorg og støtte. Vi tror, det vil være et langt tydeligere element i det at bryde den negative sociale arv end så mange andre mere overordnede tiltag om læreplaner og lektiehjælp, fordi vi her får mulighed for at give omsorg til nogle børn, hvis situation er langt mere truet, end flertallets er. Det er det, vi skal kendes på, at de rent faktisk bliver set, og at de får brudt den tavshed, der er omkring den situation, som deres forældre er i, også, når der er velfungerende voksne til at tage sig af dem, også, når der er nogle, der tager hånd om dem, at der så er andre, der kan fortælle dem, hvad det egentlig er, deres forældres sygdom går ud på, og at der er børn, som er i den samme situation som dem selv.
Med den positive indgang ser vi frem til udvalgsbehandlingen, også i lyset af de bemærkninger, som er faldet fra forslagsstillerne i løbet af diskussionen her i dag.