runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anders Samuelsen (RV), 2004-01-27:
Jeg kan sådan set bakke op om de synspunkter, som der er blevet redegjort for både fra konservativ side og fra SF's side.
Der kan være nogle specifikke områder, hvor det kan være relevant at indføre nogle minimumsrettigheder.
Det har vi jo også haft et lovforslag til behandling om i forbindelse med ferie, som Det Radikale Venstre også bakkede op om.
Men generelt må man sige, at man selvfølgelig skal værne om den danske model i så vid udstrækning, som det overhovedet lader sig gøre.
Så selv om vi altså var positive over for Kristendemokraternes forrige forslag, må vi her erklære os grundlæggende negativt indstillet over for dette forslag.
Ole Sohn (SF), 2004-01-27:
Det, der er fejlen ved Kristendemokraternes beslutningsforslag,
er, at selve indholdet, ideerne, jo er rigtige, men at det er en opgave for arbejdsmarkedets parter at sikre, at minimumsrettighederne bliver opfyldt.
Skulle der være arbejdspladser, som ikke vil opfylde minimumsrettighederne, kan Kristendemokraterne jo være glade for, at der tilsyneladende ikke er flertal for deres forrige forslag om at hæmme konfliktretten, for så er der jo netop lønmodtagernes mulighed for at bruge konfliktvåbnet for at sikre, at man vil kunne få opfyldt de rettigheder, som Kristendemokraterne så gerne vil have gennemført.
På den måde vil den danske arbejdsmarkedsmodel, den danske model, som den hedder, netop vise sin levedygtighed, og så kan vi her i Folketinget tage os af at sikre, at lønmodtagerne ikke i så mange andre sammenhænge bliver brandskattet med højere daginstitutionstakster og højere takster på den kollektive trafik; vi kan være med til at lave en ordentlig velfærdspolitik, som gør, at også de små i samfundet havde mulighed for at eksistere på ordentlig vis. Så her er jeg ret sikker på, at hvad det angår, kan SF og Kristendemokraterne få et godt samarbejde.
Og så synes jeg, at vi skal overlade det til arbejdsmarkedets parter at forhandle spørgsmål om minimumsrettigheder på plads.
Mette Frederiksen (S), 2004-01-27:
Jamen tror hr. Jens Vibjerg, at det er sådan noget, kommunerne godt kan lide?
Tror hr. Jens Vibjerg, at der er et udbredt ønske i kommunerne om at hæve taksterne så voldsomt, at vi taler om beløb, der går op over 3.000 kr. om måneden for at få passet sit barn?
Det, vi andre hører fra kommunerne og i øvrigt også fra andre, er, at man er presset på økonomien, at man er tvunget til at hæve sine indtægter, fordi man ikke kan hive penge ind, eksempelvis ved at hæve skatten.
Jeg tror, at det, der gør sig gældende for de danske børnefamilier, er, at der bl.a. er en meget, meget presset hverdag, fordi man skal hive så mange tusind kroner hjem for overhovedet at kunne få passet sine børn.
Så hvordan forholder regeringen sig egentlig til forslaget om, at vi får taksterne ned, så det maksimalt kommer til at koste 1.000 kr. pr. barn pr. daginstitution?
Lars Barfoed (KF), 2004-01-27:
Nej, det er jeg ikke enig i.
Det er korrekt, at det i det væsentligste er minimumsvilkår.
Der står dog også andre vilkår, men man ville vel ikke kalde dem minimumsvilkår.
Der står ret til 1 dags frihed ved sygdom, ret til søgnehelligdagsbetaling osv., men det er da rigtigt, at de satser, man så ville arbejde med, er de minimumssatser, der nu engang er på overenskomstområderne.
Men det er jo at stadfæste ved lovgivning, at disse lønvilkår, opsigelsesvilkår osv. er nogle, som Folketinget regulerer, og dermed så påtager vi os et ansvar for det felt, hvor det hidtil har været overenskomstparterne, der havde et ansvar.
Og det synes vi ikke er rigtigt.
Det ville være at tage det første skridt til et helt andet system på arbejdsmarkedet end det, vi har, nemlig aftalemodellen, og derfor er vi afvisende over for forslaget.
For lidt siden behandlede vi Kristendemokraternes forslag om at begrænse konfliktretten i en vis udstrækning, og der sagde
jeg, at det var vanskeligt for os Konservative at tage stilling til det, fordi vi havde meget sympati for det, men at vi nu landede på, at vi måtte afvise det. Her kan jeg begrænse det til, at der er meget sympatisk i forslaget, men at det ikke er så vanskeligt for os at tage stilling til det.
Vi må afvise det.
Det skyldes, at der selvfølgelig er nogle udmærkede tanker i forslaget i retning af forskellige former for beskyttelse af lønmodtagerne, bl.a. mod usaglig opsigelse, sikring af visse opsigelsesvarsler osv., forslag, som man hver for sig kan have meget sympati for, og som jo på størstedelen af arbejdsmarkedet også er gældende.
Der er jo masser af områder på arbejdsmarkedet, der er udækket af overenskomster, men hvor man alligevel har ganske fornuftige aftaler individuelt med arbejdsgiveren eller måske kollektivt aftalt på den enkelte arbejdsplads, men fulgte man dette forslaget fra Kristendemokraterne, ville det jo være en fuldstændig undergravning af hele vores overenskomstsystem.
Hvis det var sådan, at vi i Folketinget sagde, at nu afventer vi og ser, hvordan det går med overenskomsterne,
og alle de, som ikke er medlemmer af et fagforbund, og som måske ikke har deltaget i en konflikt i forbindelse med forhandlingerne, som ikke på en eller måde har gjort en indsats i den sammenhæng, som ikke er aktive, som ikke er medlemmer, får alligevel sikret de rettigheder, som andre via forhandlinger har opnået, så ville det jo efterhånden være ligegyldigt, om man var medlem af et forbund eller ej, og så ville det være ligegyldigt, om der var forhandlinger på arbejdsmarkedet eller ej, for Folketinget skulle nok tage sig af at lovgive om de ansættelsesmæssige vilkår for lønmodtagerne.
Det ville i sidste ende være en undergravning af overenskomstsystemet at gennemføre det forslag til folketingsbeslutning, der her er fremsat af Kristendemokraterne.
Så når Det Konservative Folkeparti stemmer imod, er det egentlig ikke, fordi vi ikke synes, at de enkelte elementer er fornuftige nok, for det er de da, det er simpelt hen, fordi det ikke er Folketinget, men overenskomstparterne, der skal fastlægge disse vilkår.
Derfor stemmer den konservative folketingsgruppe imod forslaget.
Bent Bøgsted (DF), 2004-01-27:
Jeg vil ikke på forhånd afvise, at der kan være nogle enkelte af de punkter, hvor der kan være problemer, og hvis det viser sig, at der skulle være et enkelt af punkterne, hvor der er problemer, så er vi selvfølgelig klar til at kigge på, om der er et reelt problem, og om der er noget, vi skal have løst herindefra.
Mogens Nørgård Pedersen (KD), 2004-01-27:
Med hensyn til de ni punkter, som er listet op her i beslutningsforslaget, skal jeg så forstå hr. Bent Bøgsted i den retning, at der siger Dansk Folkeparti, at der ikke kan være problemer?
Bent Bøgsted (DF), 2004-01-27:
Vi vil gerne være med til at kigge på problemerne, hvis der eventuelt opstår nogen.
Mogens Nørgård Pedersen (KD), 2004-01-27:
Kan hr. Bent Bøgsted løfte lidt af sløret for, hvad det kunne være for nogle områder, som Dansk Folkeparti vil være med til at kigge på, når det gælder minimumsrettigheder?
Bent Bøgsted (DF), 2004-01-27:
Jeg sagde netop for lidt siden, at vi godt ville være med til at kigge, hvis der var nogle enkelte områder, der ikke kunne løses op for.
Og i forbindelse med ferie, ferieuger og feriepenge, så var det et helt andet udgangspunkt, der lå i det.
Der var et udgangspunkt, der hed, at vi vil have feriepengene ud til den enkelte lønmodtager i stedet for, at de skulle havne alle mulige andre steder.
Og det var i det lovforslag, at der var 4 ferieuger og med minimumsregler, som hr. Anders Samuelsen er inde på.
Anders Samuelsen (RV), 2004-01-27:
For nylig vedtog vi nogle minimumsregler for ret til 4 ugers ferie for folk, som ikke var dækket af overenskomst.
Der er jeg helt overbevist om, at hr. Bent Bøgsted kan huske, at Dansk Folkeparti bakkede op om det.
Hvorfor var det ikke en undergravning af den danske model?
Det er nu, hvad det er.
Jeg skal nok vende tilbage til, hvad der er Det Radikale Venstres holdning i forhold til specifikke tiltag.
Men det her er et generelt tiltag, der indeholder en hel masse forskellige initiativer, som faktisk, hvis man nu troede på Dansk Folkepartis retorik om, at dansk arbejdskraft vil blive underbudt, kunne være et værn.
Så ligger det lige på den flade hånd, og så vil man ikke alligevel.
Hvem er det, Dansk Folkeparti er i lommen på?
Bent Bøgsted (DF), 2004-01-27:
Jeg kan da forstå på det her, at hr. Mogens Nørgård Pedersen kan se frem til, at hr. Anders Samuelsen går op og siger, at De Radikale støtter de her minimumsregler.
Det kan jeg da gå ud fra.
Anders Samuelsen (RV), 2004-01-27:
Nu har vi haft en debat i dag om, hvorvidt dansk arbejdskraft bliver underbudt udefra, og at vi får invasion og horder fra Østeuropa, og hvad ved jeg, og derfor skal vi lave alle mulige tiltag, 7 års jerntæppe og hvad ved jeg.
Nu kommer der så et forslag fra Kristendemokraterne om at sikre nogle minimumsrettigheder, som jo i den grad skulle sørge for, at man ikke kom i den situation, at man kunne blive underbudt lønmæssigt osv., og så vil Dansk Folkeparti alligevel ikke, for så er det den danske model, og så er det, jeg ved ikke hvad.
Kan vi få hoved og hale på det her?
Hvad er det lige i det her forslag, som man har så meget imod?
Vi andre kan have nogle principielle holdninger, men Dansk Folkeparti, som netop har denne her indgroede angst for, om man bliver underbudt, må da helt oplagt kunne slutte op omkring Kristendemokraterne.
Mogens Nørgård Pedersen (KD), 2004-01-27:
Jeg er overbevist om, at hr. Lars Barfoed har sat sig godt ind i stoffet.
Det er jo minimumsrettigheder.
Vi lever i et samfund, hvor vi må erkende: Hvem vil nøjes med det?
Det er derfor, jeg ikke rigtig kan forstå, at det skulle være at undergrave den danske model eller at undergrave overenskomsterne.
Det er jo blot for at sikre, at de, der ikke har en overenskomst, er sikret et minimum.
Er hr. Lars Barfoed ikke enig i det?
Jette Jespersen (DF), 2004-01-27:
Ja, det vil vi meget gerne, og så vidt jeg har forstået på ministeren, vil der også komme en slags spilleregler, hvis man kan kalde det sådan, for netop puljeordninger, når undersøgelsen er gjort færdig,.
Eva Kjer Hansen (V), 2004-01-27:
Jeg synes bare, det ville være hensigtsmæssigt for debatten her i Folketingssalen, at fru Lotte Bundsgaard forholder sig til det, hun eller andre Socialdemokrater selv har skrevet i begrundelsen for det her beslutningsforslag.
Der tales om dokumentation.
Hvorfor kan vi ikke få en ordentlig kildehenvisning?
Hvorfor kan fru Lotte Bundsgaard ikke bare indrømme, at det her beslutningsforslag er blevet til på baggrund af en DR-udsendelse, som to journalister efterfølgende har gennemkritiseret, og hvor de medvirkende udtaler, at det er løgn og latin, og at det er manipulation?
Hvorfor kan fru Lotte Bundsgaard ikke bare erkende, at det er et meget spinkelt grundlag, der er udgangspunktet for det her beslutningsforslag?
For de pæne ord om, at nu skal der laves regler for puljeordningerne, hvorfor kommer de lige netop nu?
Hvorfor kommer de lige tilfældigvis nu?
Hans Andersen (S), 2004-01-27:
Til hr. Villy Søvndal vil jeg sige, at emnet for diskussionen i dag er, om der er et formål med at give forebyggende terapeutisk støtte til børn af psykisk syge forældre.
Det er sådan set det, forslaget fra Det Radikale Venstre går ud på, og det er det, jeg har forholdt mig til, og det er der, jeg siger, at jeg synes, at vi skal se resultaterne af de mange initiativer, vi har sat i gang, inden vi sætter yderligere midler af.
Villy Søvndal (SF), 2004-01-27:
Hr. Hans Andersen kom til, ubevidst tror jeg, at tegne et meget ensidigt billede af de ting, regeringen gør for at forsøge at bryde den sociale arv.
Nu har vi jo kun 5 minutter, så det kan være, det var derfor, hr. Hans Andersen ikke nåede det.
Men vil hr. Hans Andersen ikke medgive, at regeringen også har foretaget en stribe tiltag, der har forstærket den negative sociale arv?
Jeg tænker på, at et stort antal forsørgere er anbragt på et meget lavt forsørgelsesniveau.
Jeg tænker på, at regeringens støtte til det boligsociale arbejde er skåret væk.
Jeg tænker på de massive besparelser, der rammer daginstitutionsområdet, sådan at der er færre voksne omkring det enkelte barn.
Hans Andersen (V), 2004-01-27:
Det Radikale Venstre lægger med dette forslag op til at pålægge regeringen at sikre et landsdækkende tilbud om forebyggende terapeutisk støtte til børn af forældre, der er under behandling for alvorlige psykiske lidelser eller misbrug af alkohol, narkotika eller lign., herunder etablering af børnevenlige faciliteter på alle landets behandlingscentre og afdelinger.
Som udgangspunkt er det jo svært at være uenig i intentionerne i dette forslag.
Det er en meget udsat gruppe af børn, vi her har med at gøre, og det er børn, der naturligvis skal have hjælp og støtte, når der er behov for det.
Det er vigtigt at fastholde fokus på børnene og sikre, at de ikke senere hen i livet skal igennem de samme problemer som deres forældre.
I Venstre har det høj prioritet at bryde den negative sociale arv.
Med handlingsplanen »En god start til alle børn«, der rummer en række gode initiativer, er vi kommet godt i gang med dette arbejde.
Der blev vi enige om at afsætte 20 mio. kr. årligt i perioden 2004-07 til netop at forbedre den tværfaglige og tværsektorielle indsats især over for børn af forældre med misbrug eller psykisk sygdom.
Ligeledes er der i satspuljeforliget fra sidste år afsat 17,5 mio. kr. årligt fra puljen i perioden 2003-2006 til en tidlig indsats fra sundhedsplejersken og andet tværfagligt personale.
Ligeledes er der i psykiatriaftalen for perioden 2003-2006 afsat millioner årligt til støtte for en række særlige prioriteringsområder, herunder udbygningen af indsatsen for børn og unge af psykisk syge forældre. Sammenlagt er der afsat rigtig mange penge til at hjælpe børn af forældre med psykiske lidelser og misbrug, penge, der endnu ikke er fuldt udmøntet, og som vi endnu ikke har set den fulde effekt af.
Endelig vil jeg minde om, at der faktisk i det nylig indgåede satspuljeforlig er besluttet, at Socialministeriet i dette folketingsår skal foretage en vurdering af, hvorvidt og i givet fald hvordan en forbedret faglig indsats over for børn af forældre med misbrug eller psykiske lidelser kan understøttes af lovinitiativer, og at satspuljepartierne skal have forelagt resultatet heraf.
På den baggrund kan Venstres ikke støtte forslaget.
Henriette Kjær (KF), 2004-01-27:
Jeg er ikke enig i det, hr. Villy Søvndal siger, og jeg vil også godt fremføre her, at det er forkert, at det er penge, der er afsat til psykisk syge børn.
Der er afsat 50 mio. kr. årligt til en række særlige prioriteringsområder til støtte
Det er ikke at blande æbler og pærer sammen.
I så fald har man ikke læst aftalen ordentligt, og jeg vil gerne sende det over, så man kan se formuleringen.
Villy Søvndal (SF), 2004-01-27:
Jeg tænkte det nok og må kvittere for ministerens evne til at bruge tal.
Jeg vil bare sige, at psykiatriaftalen drejer sig om syge børn, der derfor har brug for psykiatrisk behandling.
Jeg synes også, at noget af grunden til afslaget over for fru Margrethe Vestager falder bort, idet ministerens argument med de 350 mio. kr. til denne gruppe simpelt hen ikke er rigtigt.
Det er til helt andre børn.
Dermed falder et af ministerens kronargumenter for at afvise forslaget til jorden, og jeg vil spørge, om ministeren ikke er enig i det synspunkt.
Henriette Kjær (KF), 2004-01-27:
De kommer dels fra psykiatriaftalen, hvor der også er afsat midler for at styrke der her område, dels fra satspuljen, hvor vi året før blev enige om at afsætte 17 mio. kr. om året i en 4-årig periode til at styrke det tværfaglige samarbejde.
Derudover er der givet penge til forskellige projekter såsom børnehuse, der også skal være med til at afbøde det her problem.
Her lægger man op til, at børn af psykisk syge forældre og alkoholikere kan komme der til hverdag, få kontakt til stedet, og når så far eller mor skal indlægges, skal der ikke ske noget drastisk i barnets liv, for så har barnet en base, hvor det kan være, og hvor det kender personalet osv.
Villy Søvndal (SF), 2004-01-27:
Jeg vil godt have ministeren til at redegøre for, hvordan det tal fremkommer.
Ministeren har jo sagt, at der er 350 mio. kr. til de her børn.
Jeg står her med udmøntningen af satspuljen for 2004 foran mig, og hvis jeg kigger på det område, vi taler om, nemlig en bedre tværfaglig indsats for børn af udsatte, så står der ikke 350 mio. kr., så står der 20 mio. kr. i hvert af årene.
Så hvordan kommer de øvrige 300 mio. kr.?
Pernille Falcon (EL), 2004-01-27:
Er ministeren så også godt klar over, at der er lange ventetider på at få den støtte og hjælp i kommunerne, og at den ekspertise, der kan oparbejdes i tilknytning til de psykiatriske afdelinger omkring samtaler med børn, er en helt anden type ekspertise end den, man vil møde som barn, hvis man ender med at blive henvist til individuelle psykologsamtaler? Der ligger jo en mulighed for at have samtalegrupper for børn i tilknytning til de psykiatriske afdelinger, som er helt unik, og som det er synd man ikke ønsker at gøre brug af.
Henriette Kjær (KF), 2004-01-27:
Ja, det mener jeg.
Jeg er også uenig i, at der ikke er tilbud til børn, der skulle komme i den situation.
Det er jo sådan, at det ganske rigtigt ikke er alle amter, der har et tilbud, men kommunerne er forpligtet til ifølge serviceloven at give et tilbud til børn, der f.eks. er truede, fordi deres mor har begået selvmord, eller børn, hvis forælder pludselig dør, eller andre ting.
Der er også underretningspligt, hvis en skolelærer eller et familiemedlem opdager, at barnet har det skidt; så er der mulighed for at få hjælp.
Pernille Falcon (EL), 2004-01-27:
Er ministeren klar over, at det er sådan i dag, at hvis en mor prøver at begå selvmord og ryger akut på den lukkede afdeling, så er der ikke tilbud til hendes børn, hvis de efterfølgende har brug for hjælp i form af samtaler?
Så er det meget op til børnene og dem, de kender, at få organiseret en eller anden form for støtte og hjælp. Når man så henvender sig på den psykiatriske afdeling og beder om at få hjælp, fordi det er svært at forholde sig til selvmordsforsøg og endnu sværere til de selvmord, der lykkes, så er der ikke nogen hjælp at hente i en lang række af amterne.
Så er det op til børnene og deres familier at sørge for at se, om deres kommune kan få noget op at stå til dem.
Synes ministeren virkelig, at der er tale om et overflødigt terapeutisk tilbud?
Henriette Kjær (KF), 2004-01-27:
Det er bl.a., som jeg sagde i min svartale, at jeg er lodret imod forslaget om, at der skal gives et permanent tilbud om terapeutisk støtte til alle de her børn, fordi jeg mener, at det er at skyde over målet, og at man kan risikere at behandle nogle, der ikke nødvendigvis har behov for den type behandling.
Det synes jeg er dårlig brug af den økonomi, der er på området.
Der synes jeg, at vi skal målrette de penge, vi har, bedst muligt.
Jette Bergenholz Bautrup (S), 2004-01-27:
Nu ved vi jo godt, at både venner og også familie til misbrugsfamilier har distanceret sig, de har valgt dem fra, netop fordi der er så mange problemer, så børnene står derfor meget alene.
Det er også dem, man kalder de tavse børn.
Der må vi lige høre: Hvad er det helt eksakt, der gør det?
Henriette Kjær (KF), 2004-01-27:
Jo, jeg synes, det er meget vigtigt, og det er jo også derfor, der er blevet afsat 350 mio. kr. til det her område alene for at bedre situationen.
Det er Sundhedsstyrelsen, der har undersøgt sagen og vurderet, at cirka halvdelen i alle de her familier med misbrug ikke havde nogen særlige symptomer.
Det kommer jo også helt an på misbrugets omfang og på, hvor mange ressourcestærke familiemedlemmer der i øvrigt er omkring barnet.
Det synes jeg selvfølgelig er en vigtig pointe at have med, for man skal jo heller ikke behandle nogen, der ikke har behov derfor.
Jette Bergenholz Bautrup (S), 2004-01-27:
Nu sagde ministeren, at med hensyn til børn af psykisk syge forældre eller børn af misbrugsforældre var der ikke noget belæg for, at de havde nogen særlige symptomer.
Så vil jeg sige, at hvis ministeren læser en bog, der lige er kommet, der hedder »Sårbare børn«, vil ministeren kunne se, at det netop er de børn, som er så sårbare, og at det netop er et tabuemne, hvis en far eller mor er psykisk syg eller har et misbrugsproblem.
Derfor er det vigtigt, som forslagsstillerne har skrevet i beslutningsforslaget, at man netop kommer ind omkring det tabuemne og får drøftet, hvad det egentlig er, der er galt med faren eller moren, så det ikke er noget, der bliver talt om rundtomkring.
Så mit spørgsmål til ministeren er: Er det ikke meget vigtigt, at børn får at vide på deres niveau, hvad det er, deres forældre fejler?
Henriette Kjær (KF), 2004-01-27:
Jeg tror, vi har en meget broget situation i forhold til, hvordan det her ser ud, for som den radikale ordfører ganske rigtigt anfører, er der nogle, der er gode til det i nogle amter, og nogle, der er mindre gode til det i andre amter.
Men jeg kommenterede jo netop beslutningsforslaget ved at sige, at vi synes, der allerede er sat meget i gang, der gerne skulle kunne få alle op på et højt niveau, som så er med til at sikre, at de her børn ikke falder igennem.
Jeg synes, vi har taget en lang række initiativer, der sikrer tværfagligheden på det her område, at informationer kommer videre, sådan at vi ikke oplever de situationer, at børn står tilbage, når deres far eller mor er blevet indlagt på en psykiatrisk afdeling eller er ude i et misbrug, at systemerne bliver bedre til at tale sammen.
Det er jo bl.a. nogle af de initiativer, vi har taget, der skal styrke den kommunikation.
Margrethe Vestager (RV), 2004-01-27:
Det forstår jeg ikke det indholdsmæssige i.
Men jeg havde egentlig ventet, at regeringen ville afvise forslaget med en redegørelse for, hvordan det stod til rundtomkring, altså om der fandtes eksempler på det, som socialministeren nævnte, eller om de penge, som var afsat, begyndte at vise resultater, eller om nogle amter havde gode erfaringer.
Det her forslag er jo ikke faldet ned fra himlen.
Det bygger på, at nogle amter faktisk gør et rigtig godt stykke arbejde, og at andre amter ikke har haft ressourcer til eller mulighed for eller set behovet for at sørge for, at børn af de mennesker, som er i behandling, er i kontakt, og at man sørger for, at de får et tilbud, hvis der er behov for det.
Kan socialministeren give et overblik over, hvordan situationen er rundtomkring i landet for den her gruppe af udsatte børn?
Henriette Kjær (KF), 2004-01-27:
Det mener jeg den har.
Jeg mener ikke, at der er nogle, der har misforstået noget, men når det er sådan, at et tilbud er tilgængeligt for alle, så ved vi jo også, at der er en tendens til, at man benytter sig af det for at se, om det var noget, man kunne få noget ud af.
Der kan jeg da have den frygt, at mennesker, der har ressourcestærke personer omkring sig i forvejen, også vil kunne få et tilbud, for det skal vi jo give med det radikale forslag her, og at man så vil sige ja til det, fordi det jo kunne være, at man kunne profitere af det, hvorimod de mindre ressourcestærke, kunne jeg så være bange for, faldt igennem, og det er bl.a. derfor, jeg afviser forslaget.
Margrethe Vestager (RV), 2004-01-27:
Jeg vil gerne have socialministeren til at uddybe, hvordan man kan misforstå dét, at man skal give et tilbud, som at alle skal tage imod dette tilbud.
Der står omhyggeligt beskrevet i forslaget, at pointen er, at man bliver givet et tilbud om terapeutisk støtte.
Heri ligger naturligvis underforstået, at man tager imod det tilbud, hvis der er behov for det, og ikke, at man tager imod det, hvis en anden situation opstår.
Så derfor er jeg lidt usikker på, hvordan regeringens afvisning, altså den indholdsmæssige begrundelse, skal forstås, for den har ingen relation til forslaget.
Villy Søvndal (SF), 2004-01-27:
Jo, jeg er også med på, at det er forslaget, vi skal diskutere
Men vi kan jo ikke kun tage et lille hjørne ud og nægte at interessere os for resten af, hvad der sker i verden.
Derfor vil jeg gentage mit spørgsmål: Hvis hr. Hans Andersen havde haft tid til det, det har han så nu,
ville han så have bekræftet, at en række af regeringens almindelige tiltag på børneområdet formentlig er med til at forstærke den negative sociale arv?