Pia Christmas-Møller (KF), 2006-05-16:
Allerførst vil også jeg gerne takke udenrigsministeren for en god redegørelse.
Med stor tilfredshed kan vi i Det Konservative Folkeparti notere, at Danmark fortsat spiller en aktiv rolle så vel inden for den menneskelige som inden for den såkaldte militære dimension.
Sikkerhed og retssikkerhed går hånd i hånd og er hinandens forudsætning, når man vil opbygge et frit og fair fællesskab både inden for og på tværs af landegrænser.
Derfor må der samtidig satses og arbejdes effektivt på begge fronter, som jo hele tiden flytter sig.
For tiden flytter fronterne sig heldigvis mest i den rigtige retning.
For mig er det hævet over enhver tvivl, at demokrati, menneskerettigheder og retssikkerhed er grundpillerne i opbygningen af en fredeligere verdensdel med velfærd og muligheder for fremgang for alle.
Derfor er det meget glædeligt, at Danmark sammen med de fleste andre medlemslande har modstået det russiske pres, for så vidt angår at svække fokus på netop disse områder.
Russerne skal ikke have lov til at udhule kernefunktionerne.
Her må og skal vi stå fuldstændig fast.
I den forbindelse savner jeg måske nogle bemærkninger i redegørelsen om forholdet til de øvrige organisatoriske operatører, herunder ikke mindst om forholdet til Europarådet.
Hvad er situationen, og hvordan ser vi fremtidsperspektiverne?
Hvordan skal arbejdsdelingen være?
Den forrige ordfører var lidt inde på det, og her er det afgørende, hvilket udgangspunkt man tager: Kigger man på glasset som værende halvfuldt, eller kigger man på det som værende halvtomt?
I Det Konservative Folkeparti er der ingen tvivl om, at når man skal analysere fremtidsperspektiverne på forhånd for de forskellige europæiske aktører, må man kigge på de forskellige organisationers nuværende styrkeområder og deres potentiale.
Set med mine øjne har OSCE ud over den lidt større medlemskreds, herunder den atlantiske relation, en styrkeposition på to hovedområder: Det gælder valgobservation, hvor både ODIHR's og OSCE's parlamentariske afdeling over en årrække har opbygget et solidt erfaringsgrundlag og opnået bred anerkendelse herfor, og så gælder det medieovervågningen, hvor OSCE's repræsentant for overvågning af medier yder et stort arbejde, som giver nyttige informationer i forbindelse med perspektiveringen af valgobservationerne.
OSCE's parlamentariske afdeling har også igennem årene opbygget en central position i forbindelse med valgobservationer og ikke mindst i forbindelse med formidlingen af disse.
Det har således været af selvstændig betydning, ikke alene for den demokratiske og politiske dialog, men også for formidlingen og perspektiveringen, at der stort set ved hvert valg deltager et meget stort antal parlamentarikere, som jo af gode grunde har et førstehåndserfaringsgrundlag at bygge på.
Flere tidligere ordførere har allerede været inde på, at det er et meget vigtigt arbejde, og at der er et stort gensidigt udbytte.
Personligt har jeg også deltaget i en række valgobservationer, og jeg lægger meget vægt på netop den slags konkret arbejde i marken.
Jeg ser både et konkret og et langtrækkende perspektiv i netop den form for frontindsats.
Det skal man måske også på regeringsniveau have et mere præcist øje for i fremtiden, så den styrke kan udnyttes mere præcist.
I det hele taget skal vi holde fast i at udbygge OSCE's nuværende styrkepositioner, ikke mindst inden for demo kratisamarbejdet og inden for den sikkerhedspolitiske dialog.
Samarbejdet med bl.a. Europarådet, men også andre aktører såsom EU, NATO og FN, må foregå via en åben dialog, hvor man søger at anerkende hinandens styrker frem for at bruge kræfterne på en perspektivløs konkurrence, hvor man bare ender med at falde over hinandens ben.
Det gælder regeringerne, og det gælder de parlamentariske dele af disse organisationer.
Det er sket bl.a. via Menneskerettighedsdomstolen.
Det er en styrkeposition, som skal anerkendes og respekteres og ikke undergraves med for magre budgetter, for få ressourcer og for overvældende sagsmængder.
Det nye agentur for menneskerettigheder under EU skal derfor ikke udvikle sig til at være en velbeslået konkurrent til Menneskerettighedsdomstolen.
Europarådets monitoreringsarbejde er af stor betydning for plejen af de fundamentale værdier, som arbejdet med at hele og demokratisere Europa skal bygge på.
Det skal understøttes og anerkendes og ikke udfordres.
På denne måde prøver jeg at skitsere, hvad der er de forskellige organisationers styrkepositioner, og hvor man altså ikke skal udfordre hinanden, men derimod drage fordel af hinandens leverancer.
OSCE spiller en væsentlig rolle i den internationale dialog både på regeringsniveau og mellem parlamentarikerne.
Igen vil jeg her gerne gentage: Er glasset halvfuldt, eller er det halvtomt?
Set med konservative øjne er det en unik mulighed, vi har, ikke mindst i OSCE's parlamentariske afdeling til at afmontere myter, falske påstande og urigtigheder og til, at vi kan diskutere de her ting, fremføre de faktuelle kendsgerninger.
Det skete i Wien.
Hvis ikke vi havde haft den parlamentariske forsamling, hvis ikke vi havde haft muligheden for dialog, så havde flere misforståelser fået lov til at hænge i luften i længere tid.
Vi kan ikke forhindre, at en tidligere formand for Repræsentanternes Hus i USA går rundt i en vildfarelse.
Vi kan ikke forhindre, at han ikke laver research, søger oplysninger, før han udtaler sig.
Men vi kan, fordi vi har OSCE som platform, korrigere.
Det skete med det samme.
Hr. Kristian Pihl Lorentzen har allerede nævnt, hvordan den samlede delegation henvendte sig til Hastings, da denne var på vildspor.
Jeg havde allerede forinden sendt en personlig e-mail som vicepræsident for OSCE's parlamentariske afdeling, hvor jeg netop pegede på, at han ikke på organisationens vegne kunne komme med en sådan udmelding uden at have lavet research.
Vi har fået et meget præcist svar, og det synes jeg man skal kvittere for, det synes jeg man skal anerkende, det synes jeg man skal respektere.
Det havde man ikke fået, hvis disse misforståelser havde fløjet rundt uden for en organisatorisk ramme, uden for dialogens rækkevidde.
Vi har netop OSCE og andre internationale fora for at kunne tage dialogen, når den er nødvendig, og det har helt tydeligt været nødvendigt med dialogen i forbindelse med Muhammedkrisen.
Kun igennem dialog har vi kunnet lægge krisen ned.
Altså: For mig at se er der ingen tvivl om, at OSCE både på regeringsniveau og parlamentarikerniveau står over for store udfordringer.
Der er behov for fokusering, for effektivisering, for prioritering.
Men det gælder også en række af de øvrige internationale organisationer, herunder ikke mindst Europarådet.
Og her må man, synes jeg, i de enkelte parlamenter, i de enkelte regeringer, prøve at tage bestik af, hvad de enkelte organisationers styrkepositioner er, og hvordan vi kan drage fordel af det her og nu, men også i fremtiden.
Hvordan kan vi udvikle potentialet, der ligger i de forskellige organisationer, uden at det ender med en temmelig meningsløs konkurrence om at gøre indhug i hinandens forskellige fortjenstmuligheder?
Det Konservative Folkeparti er optaget af at bidrage konstruktivt til at videreudvikle OSCE både på regeringsniveau og parlamentarikerniveau.
Vi vil meget gerne være med til at diskutere tingene, også kritisk, men det skal foregå i et konstruktivt perspektiv.