runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2005-12-07:
Der er ikke nogen, der må blive tvunget til at blive gift mod deres vilje.
Og dermed er det altså justitsministerens bord.
Derfor vil jeg gerne høre, hvad justitsministerens holdning er til det her, når der er en offentlig myndighed, som får kendskab til et muligt strafferetligt forhold.
Er det så ikke sådan, at myndigheden rent faktisk er forpligtet til at gå ind og undersøge, om der er tale om et strafferetligt forhold?
Det er den ene side af det.
Den anden side er, at der, som ministeren også siger, er tale om unge, der frygter for deres liv.
Betyder det ikke, at vi har en forpligtelse fra statens side til at gå ind og hjælpe disse unge; at vi har en forpligtelse til at sikre, at politiet går ind og giver disse unge den nødvendige beskyttelse mod deres familie?
Lene Espersen (KF), 2005-12-07:
Jeg har i anledning af spørgsmålene indhentet en udtalelse fra integrationsministeren, og integrationsministeren har over for mig oplyst, at hun går ud fra, at der i spørgsmålet sigtes til de 29 familiesammenføringssager fra perioden 2002-2004, der er omtalt på Udlændingestyrelsens hjemmeside på internettet, og hvor Udlændingestyrelsen meddelte afslag under henvisning til, at det var tvivlsomt, om ægteskaber mellem ansøgerne og den herboende er indgået efter begge parters ønske.
Integrationsministeren har endvidere oplyst, at der i en stor del af disse sager har været oplysninger om, at ansøgeren eller den herboende frygtede for sit liv.
I nogle af sagerne har den herboende ægtefælle således indtrængende anmodet Udlændingestyrelsen om ikke over for familien eller i afgørelsen at tilkendegive, at oplysningerne om tvangsægteskab stammede fra den pågældende ægtefælle, fordi den pågældende frygtede for sit liv eller for at blive udsat for vold.
Af hensyn til ansøgeren og den herboende ægtefælle meddeles afgørelser i sådanne sager normalt uden nærmere begrundelse.
Integrationsministeren har endelig oplyst, at Udlændingestyrelsen ud fra samme hensyn hidtil i sådanne sager har undladt at indgive anmeldelse til politiet, fordi det i forbindelse med en politimæssig efterforskning risikeres, at de pågældende bringes i et modsætningsforhold til deres familie, hvilket først og fremmest kan være til skade for dem, der er ofre for tvangsægteskab.
Efter integrationsministerens opfattelse kan en politimæssig efterforskning uden forudgående anmeldelse fra ofret selv have den nærliggende konsekvens, at ansøgeren eller den herboende ægtefælle undlader at fortælle udlændingemyndighederne, at ægteskabet er indgået under tvang.
Jeg kan henholde mig til integrationsministerens vurdering, og jeg finder derfor ikke, at der er behov for, at politiet undersøger de omtalte sager.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2005-12-07:
Jeg har tidligere stillet spørgsmål til regeringen om tvangsægteskaber, som er en problemstilling, der ligger Det Radikale Venstre meget på sinde.
Vores bekymring er først og fremmest, at vi simpelt hen er nervøse for, at der er mennesker, der havner i et tvangsægteskab, uden at vi gør noget ved det.
Der synes vi især, det er et problem, at staten har kendskab til tvangsægteskaber.
Staten har i perioden 2001-2004 konstateret 27 tvangsægteskaber.
Det vil sige, der er familier, der har fået afslag på familiesammenføring, fordi man mente, at det var et tvangsægteskab.
Og her i 2005 har man også givet afslag på ægtefællesammenføring, så vidt jeg husker også i 27 tilfælde, og det vil sige en meget markant stigning.
Det vil sige, at her ved vi, eller staten er i al fald af den opfattelse, Udlændingestyrelsen er af den opfattelse, at der er tale om tvangsægteskaber.
Og derfor vil jeg gerne høre, om justitsministeren ikke mener, at det var hensigtsmæssigt, at disse sager blev overgivet til politiet, sådan at vi fik undersøgt, om de pågældende, der er involveret i tvangsægteskaberne, er i live, og om de eventuelt lever i et tvangsægteskab et andet sted i verden.
»Vil ministeren redegøre for, om hun mener, at der kunne være behov for, at politiet gik ind i de 29 sager i perioden 2002-2004, hvor Udlændingestyrelsen har givet afslag på ægtefællesammenføring med henvisning til, at der er tale om et tvangsægteskab, og herunder undersøgte, om tvangsægteskabet er blevet realiseret uden for Danmark, og om der kan/skal rejses tiltale mod de involverede i de planlagte, måske realiserede tvangsægteskaber?«
Skriftlig begrundelse
Rigspolitiets Rejsehold er gået ind i en række uopklarede sager, fordi der er opstået mistanke om, at der kan være sket æresdrab.
Spørgeren ønsker at vide, om ikke det ville være fornuftigt at udvide sagerne til også at omfatte de sager, hvor Udlændingestyrelsen har haft en begrundet mistanke.
Lene Espersen (KF), 2005-12-07:
Jeg vil sige til fru Elsebeth Gerner Nielsen, at min holdning til det her spørgsmål ikke har ændret sig en tøddel, siden vi diskuterede denne sag sidste gang for ikke så lang tid siden i Folketingssalen.
Som det er fru Elsebeth Gerner Nielsen velkendt, stiller man i dag ikke de samme krav i udlændingeloven til, hvornår man kan, om jeg så må sige, finde afgørelse i en sag vedrørende tvangsægteskaber.
Der er den bevisbyrde, man forlanger, ikke så stærk som den, man måtte forlange, såfremt der skulle rejses en straffesag.
Det er en forskel mellem udlændingelovgivningen og straffelovgivningen, som Folketingets partier har indført netop af hensyn til de pågældende personer.
Sagen er jo den, at for unge, som ikke ønsker at få fuldbyrdet et tvangsægteskab, kan den eneste redning være at gå til udlændingemyndighederne og så sikre, at der ikke bliver mulighed for, at et tvangsægteskab bliver til noget.
Og hvis den pågældende ikke ønsker at indgive anmeldelse mod sin familie, så har jeg meget, meget svært ved at forstå, hvad det er for hensyn, der så taler for, at man alligevel skal gøre det.
Lise von Seelen (S), 2005-12-07:
»Vil ministeren forklare Sundhedsstyrelsens udsagn til Nordjyske Stiftstidende den 1. december 2005 om, at indberetninger af utilsigtede hændelser ikke registreres i sidste halvdel af 2005, da styrelsen ikke har personaleressourcer hertil?«
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-12-07:
Igen må jeg sige, at hr. Villy Søvndals konklusioner fuldstændig står for hans egen regning.
Men lad mig prøve at tage et konkret eksempel, som hr. Villy Søvndal gang på gang er vendt tilbage til.
Flygtninge/indvandrere vil ofte være i den situation, at de starter på en såkaldt starthjælp.
Den er lavere end kontanthjælpen.
Men nu har vi så fået nye tal, som viser, at den virker i retning af, at der er flere, der kommer i arbejde.
Hvis man tager og kigger på de mennesker, der er på starthjælp i forhold til dem, som har været på kontanthjælp, så viser det sig, at markant flere kommer i job af dem, som har været på starthjælp, end af dem, som har været på kontanthjælp.
Jeg nævner det kun, fordi hr. Villy Søvndal plejer – nu har han ikke gjort det i dag – at bruge det som et eksempel på alt det brutale og grimme, som regeringen gør over for de mest udsatte grupper.
Det er et eksempel på, at vi gør noget, som hjælper til, at de pågældende kan komme i arbejde.
Det er faktisk regeringens politik.
Det skal kunne betale sig at arbejde, og man skal ikke straffe dem, som kommer fra overførsel og i arbejde.
For noget af det bedste, vi kan gøre for mennesker, er, at de får et job, hvis de hidtil har været ledige.
Derfor må jeg afvise hr. Villy Søvndals påstande om, at regeringen forsøger at gøre det ringere for de svagest stillede.
Vi forsøger at gøre det bedre, og noget af det bedste, vi kan gøre, er at skaffe folk et arbejde.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Villy Søvndal (SF), 2005-12-07:
Statsministeren nåede ikke at få besvaret mit initiativ, men jeg sender et brev, så snart jeg kommer op hernede fra salen, og inviterer statsministeren til at komme med ud.
Jeg er sikker på, at det med den interesse, statsministeren udviser for, at jeg ikke har ret i min påstand, vil være magtpåliggende for statsministeren at komme med rundt og få afkræftet det billede, jeg har tegnet.
Så det brev kommer lige efter mødet.
Men statsministeren kunne godt allerede nu sige, om han gerne vil med på sådan en tur.
Så vil jeg godt sige om flere i arbejde, at selvfølgelig er vi enige i det.
Tallene er steget fra 860.000 til 901.000 på overførselsindkomst, og det er selvfølgelig et udtryk for, at vi ikke synes, det er en god idé, at der kommer folk på overførselsindkomst.
Men det er jo ikke det, der er diskussionen lige nu.
Det, der er diskussionen, er, at den her regering sammen med Dansk Folkeparti har gjort tusindvis af mennesker så fattige, at der er et advarselssignal fra samtlige de organisationer, der arbejder på det her område.
Det overser statsministeren.
Det vil jeg godt advare imod, for det betyder, at de ikke alene bliver svigtet, det betyder oven i købet, at statsministeren svigter sit grundlæggende løfte om at være optaget af de udsatte grupper.
De er blevet fattigere, det påviser regeringens egen rapport.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-12-07:
Hvad er virkeligheden i Danmark?
Den er jo, at flere og flere kommer i arbejde.
Virkeligheden er, at der er en kraftig stigning i beskæftigelsen, som også betyder, at der bliver bedre muligheder for, at de mest udsatte grupper, som i en kortere eller længere periode har været stødt ud af arbejdsmarkedet, nu kan komme i beskæftigelse.
Det håber jeg hr. Villy Søvndal vil give mig ret i er noget af det bedste, vi kan gøre for mennesker, der går ledige, nemlig at de får et arbejde.
Der er altså ført en økonomisk politik, og der er en gunstig konjunktursituation, som gør, at det faktisk nu er blevet nemmere at få folk i arbejde.
Det understøttes så af, at vi har foretaget nogle justeringer af kontanthjælpen, der betyder, at man ikke længere straffer ægtepar økonomisk, som før begge har været på kontanthjælp, når de går i arbejde.
Sådan var det faktisk tidligere, men sådan er det ikke nu.
Det er jo næsten det allerbedste, man kan gøre for mennesker, der er kommet i den ulykkelige situation at være ledige, altså at de får et job.
Villy Søvndal (SF), 2005-12-07:
Jeg forsøger såmænd bare at bringe statsministeren lidt ud af den der fantastiske optagethed af tal til lidt at kigge ud i virkeligheden.
Jeg kan love statsministeren, at det nogle gange er inspirerende. Jeg kunne måske opfordre statsministeren til, at vi sammen tog en tur rundt her op til jul.
Folketinget slutter jo allerede den 16. december, så vi har en hel uge inden jul.
Skal vi ikke tage rundt og besøge en varmestue fra Kirkens Korshær, Røde Kors?
Skal vi ikke bede medierne om at komme med os rundt og bede dem bekræfte, om de ser en stigende fattigdom eller ej, og om det er min påstand?
Statsministeren kan fuldstændig frit vælge dato fra den 16. december frem til den 24. december Den 24. december holder vi fri, ikke også?
Ville det ikke være nyttigt, når vi nu står i en situation, hvor jeg hævder, at jeg har ret, understøttet af, hvad de siger i de frivillige organisationer?
Statsministeren siger, at jeg intet har forstået.
Skal vi så ikke tage rundt og kigge ud i virkeligheden?
Det er sådan set en indbydelse.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-12-07:
Jeg vil gerne gentage: Der er ingen tal.
Med al respekt for Ritzau så baserer jeg dem på Danmarks Statistik, og der er ingen officielle tal, der kan dokumentere hr. Villy Søvndals påstand.
Ikke det mindste.
Men jeg vil gerne gentage, at regeringen er meget optaget af, at vi forbedrer situationen for de mest udsatte grupper i det danske samfund.
Hr. Villy Søvndal vender så igen tilbage til – det er jo det, hr. Villy Søvndal altid gør – at der er lagt et loft over kontanthjælpen.
Ja, det er der.
Hvorfor er der det?
Det er der, fordi det altid skal kunne betale sig at arbejde.
Det kan hr. Villy Søvndal ikke lide at høre.
Men det er dog sund fornuft, at samtidig med at vi skal have et godt socialt sikkerhedsnet i Danmark, skal det altid kunne betale sig at arbejde.
Det betyder i øvrigt også, at det bedre kan betale sig at gå fra kontanthjælp og komme i arbejde.
Man straffer ikke længere mennesker, der går fra kontanthjælp og i arbejde, som man i en række situationer gjorde tidligere.
Det er kendsgerningerne om det.
Villy Søvndal (SF), 2005-12-07:
Hr. Villy Søvndal kører ikke rundt med sine egne tal.
Jeg vil godt for måske at bringe statsministeren en lille smule på omgangshøjde med virkeligheden citere ganske kort fra Ritzau i går.
Frelsens Hær, som jeg tror end ikke statsministeren har mistanke om er SF’ere, uddeler julehjælp til 40 pct. flere i dag, end de gjorde, da statsministeren blev statsminister.
Hvorfor mon det?
Tror statsministeren ikke, at det har noget at gøre med flere mennesker, der ikke har råd, og en stigende fattigdom?
De siger selv, at det er loftet over kontanthjælpen, som betyder, at flere må bede om hjælp op til jul.
Går man videre til en af de andre store organisationer, Kirkens Korshær i København, oplever de også en stigende søgning af enlige mødre, der ikke kan klare dagen og vejen.
Man kan gå videre til de andre organisationer.
Det er overalt det samme billede.
Derfor er det ikke hr. Villy Søvndals påstand, det er de frivillige organisationers påstand samlet i den rapport, som regeringen selv har bedt om, men som statsministeren nu ikke vil vedkende sig.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-12-07:
Nu ser vi igen et eksempel på, at hr. Villy Søvndal tager udgangspunkt i tal, som ikke passer.
Hr. Villy Søvndal påstår, at uligheden vokser i disse år.
Jeg ved ikke, hvor hr. Villy Søvndal har det fra,
de officielle statistikker kan ikke understøtte hr. Villy Søvndals konklusion.
Nu er det desværre sådan, at det sidste officielle tal, vi har for indkomstfordelingen i samfundet, er fra 2003.
Men denne regering overtog ansvaret i 2001, og de officielle tal viser, at der fra 2001 til 2003, som altså er det seneste år, som statistikken dækker, stort set ingen udvikling er sket i spørgsmålet om lighed og ulighed i det danske samfund.
I forvejen er Danmark det land i verden, der har den mest jævne indkomstfordeling.
Danmark er simpelt hen det land i verden, der har mindst ulighed.
Og for de år, vi har statistik for under denne regering, er der ikke sket nogen udvikling.
Så igen ser vi et eksempel på, at hr. Villy Søvndal kører rundt med sine egne tal, men der er ikke dækning for dem.
Villy Søvndal (SF), 2005-12-07:
Man kan altid mærke i debatten, når statsministerens argumenter hører op, for så starter han altid et eller andet, synes jeg i virkeligheden selv lidt tragisk.
For så kommer der et eller andet med, hvad de, der spørger, ikke er i stand til og sådan noget.
Det er statsministerens mulighed for at forsøge at undvige, og det er jo anvendt så mange gange, at det efterhånden er til at gennemskue.
Men jeg må sige, at det alligevel stadig slår mig med forundring, at vi har en statsminister, der, når regeringen beder om sin undersøgelse og får sin undersøgelse, hvis konklusion er entydig, nemlig at de dårligst stillede har fået det dårligere, så benægter det.
Lad det så ligge.
Det vender vi helt sikkert tilbage til.
Men hvis jeg var statsministerens spindoktor, ville jeg ikke anbefale, at det var klogt på den måde at benægte en virkelighed, der er synlig for enhver.
Så går jeg til mit næste spørgsmål: Mener statsministeren, at det svækker eller styrker det danske samfund, når ulighederne vokser så markant, som det sker i disse år?
»Mener statsministeren, at det svækker eller styrker det danske samfund, at uligheden vokser så markant i disse år?«
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2005-12-07:
De forhold, der taler for det, er, at der er en vis sandsynlighed for, at disse unge er i en overhængende fare.
Her for nylig hørte jeg, at politiet gjorde rede for, at man nu ville begynde at undersøge nogle piger og deres forsvinden, fordi man var bange for, at der var sket dem noget.
Her har vi en klar formodning om, at der i mere end 50 tilfælde har været tale om, at nogle forældre har villet tvinge deres børn ind i et tvangsægteskab.
Det vil sige, der er en overhængende risiko for, at disse børn er udsat for vold fra deres familiers side.
Man kan også frygte for deres liv, altså for, om disse unge overhovedet er i live.
Man kan frygte for, at de bare lever i udlandet et sted under tvangslignende forhold.
Det er nogle, vi har en forpligtelse til at gå ind og beskytte.
Her for nylig var der en række organisationer, der var ude at udtale, at det godt kan være, at der bliver afslag på familiesammenføring i Danmark, men familiesammenføring foregår så bare et andet sted f.eks. i Malmø.
Lene Espersen (KF), 2005-12-07:
Det, jeg synes er væsentligt – for jeg tror sådan set ikke, at der er den store forskel på, hvad det er for mål, både Det Radikale Venstre og regeringen forsøger at nå – er, at man må tage hensyn til de personer, som er udsat for et meget, meget stort pres for at indgå et tvangsægteskab, og hvor det i nogle tilfælde er indgået og så bliver fuldbyrdet.
Jeg synes da, at det vigtigste er, at man lytter til den herboende person, som frygter for sit liv, og som ønsker, at udlændingemyndigheden skal gøre brug af de muligheder, der er for at undgå, at tvangsægteskabet bliver fuldbragt.
Og det er jo præcis det, jeg sagde i min allerførste besvarelse, nemlig at man i nogle af de her tilfælde indtrængende har anmodet Udlændingestyrelsen om ikke at tilkendegive, hvorfor man afviser en ansøgning.
Og det mener jeg da er et overordentlig vægtigt argument.
Bertel Haarder (V), 2005-12-07:
Sådan nogle planøkonomiske tanker har vi overhovedet ikke i regeringen.
Vi går ind for frit udbud og frit optag.
Men vi vil godt have lov at stille nogle nye tilskudsbetingelser, hvis man vil udbyde en ungdomsklasse, og en tilskudsbetingelse er altså, at der i ungdomsklassen i en fjerdedel af tiden er en brobygning til de overliggende uddannelser, som vi gerne skulle have de unge i gang med.
Det er den vigtigste ændring i tilskudsbetingelserne.
Så må man i øvrigt gøre, hvad man vil.
Kim Mortensen (S), 2005-12-07:
Nu er dagsordenspunktet jo ikke ministrenes spørgsmål til folketingsmedlemmerne, men Folketingets spørgsmål til ministrene.
Jeg bytter meget gerne plads med undervisningsministeren i stolen derovre, hvor man skal svare på spørgsmålene, og deltager i øvrigt også gerne i de forhandlinger, vi har påbegyndt.
Men jeg synes stadig væk, at det står en lille smule uklart, og jeg spørger på baggrund af de analyser, som fremgår af regeringens papirer: Hvor stor en andel af de elever, der i dag går i folkeskolens 10. klasse eller efterskolernes 10. klasse, skal efter det her forslag ikke længere gå i 10. klasse?
Bertel Haarder (V), 2005-12-07:
Hvem er det så hr. Kim Mortensen synes vi skal lægge mest vægt på kan blive optaget i sådan en klasse?
Vi taler ikke om, at det skal være et forbud; det foreslår regeringen jo ikke.
Men vi taler om, hvem det er, det skal målrettes.
Hvad mener hr. Kim Mortensen nu?
Jeg er sikker på, at han vil spørge igen.
Kunne han så ikke lige til indledning lige fortælle, hvem af de to han synes indholdet især skal rette sig imod, og kunne han så ikke bagefter gå hjem og snakke med skolevejlederne om det, med børne- og kulturcheferne om det og med LO om det, formand Hans Jensen?
Tag en snak med dem alle sammen, så kan vi mødes igen.
Kim Mortensen (S), 2005-12-07:
Man kan vel ikke helt afvise, at der nu er en stor del af eleverne i 9. klasse, der f.eks. af grunde som manglende modenhed eller manglende afklarethed, men hvis mål stadig væk kunne være en gymnasial uddannelse, ville føle sig meget lidt tiltrukket af den nye ungdomsklasse, som regeringen foreslår.
Jeg har stor sympati for og er sådan set også enig i, at der skal gøres en indsats for at få samlet dem op, der i dag forlader folkeskolen efter 9. klasse, og som ikke kommer i gang med en ungdomsuddannelse.
Jeg kunne bare have en stor bekymring for dem, der i dag vælger et 10.-klasses-tilbud, og som nu efterfølgende ikke har andet tilbud end at vælge den direkte vej i gymnasiet eller en anden form for ungdomsuddannelse uden at have den tilstrækkelige afklarethed.
Bertel Haarder (V), 2005-12-07:
Jeg synes jo egentlig, at hr. Kim Mortensen i lighed med LO burde værdsætte, at regeringen her fremsætter forslag, som har en så klar og konsekvent social profil.
Vi mener faktisk, det er trist, at det eksisterende 10.-klasses-tilbud ifølge Rambøllundersøgelsen ikke i særlig grad er til hjælp for dem, der har mest brug for det.
Men det betyder ikke, at vi nu siger, at det kun er dem, der må gå der.
Vi har ingen barrierer sat op for stærke elever, for elever, som gerne vil i gymnasiet.
Der er fri adgang til den nye ungdomsklasse, men da den også sigter på de uafklarede og på dem, som af andre grunde ikke er klar til at gå i gang, så er der altså denne obligatoriske brobygning til erhvervsuddannelserne, som forhåbentlig kan hjælpe flere med at træffe en beslutning, der er holdbar for deres fremtidige uddannelse.
Målet er at få 95 pct. i gang med en uddannelse, og det skal 10. klasse hjælpe med.
Kim Mortensen (S), 2005-12-07:
Nu har vi jo fået regeringens forslag til nedlæggelse af 10. klasse og oprettelse af en ny ungdomsklasse, og det her spørgsmål går sådan set på at få afdækket, hvad det er for nogle elever, undervisningsministeren forestiller sig der skal gå i denne her nye ungdomsklasse.
Vi må forstå det sådan, at det i hvert fald for en stor parts vedkommende ikke er de elever, der i dag går i 10. klasse, men nogle andre elever, eksempelvis dem, der er trukket ud af 9. klasse, og det synes vi sådan set er en smule underligt, i og med at der jo faktisk dokumenterbart er store resultater blandt de 10.-klasses-centre og de efterskoler, der i dag varetager 10.-klasses-undervisningen.
»Når regeringen vil nedlægge 10. klasse i folkeskolen og erstatte den med en ny ungdomsklasse, hvor stor en andel af de elever, der i dag går i folkeskolens 10. klasse, vil så fremover ikke være i målgruppen for den nye ungdomsklasse, og hvilke analyser bygger regeringen denne viden på?«
Bertel Haarder (V), 2005-12-07:
Hermed sluttede spørgsmålet.
Bjarne Laustsen (S), 2005-12-07:
Jeg vil fortsat holde mig orienteret på området ved at påse – AMU-centrene har skrevet nogle ønsker ned, og det drejer sig om en lang række ting – at der rent faktisk kommer noget konkret ud af de drøftelser, man har med ministeriet.
Jeg vil her til slut gerne bede undervisningsministeren om at bekræfte eller give en garanti, eller hvad nu man kan kalde det, for, at der ikke kommer yderligere forringelser på AMU-centrene.
Der er sket meget, ved at man er blevet fusioneret, lagt sammen osv., man har haft en voldsom nedgang igennem de senere år.
Vil regeringen give et tilsagn om at hæve niveauet og sørge for, at der kommer midler, og at der ikke sker beskæringer, men at der kan være et ordentligt uddannelsesniveau på AMU-centrene?
Jeg vil gerne spørge så, om ministeren har haft en forhandling i forbindelse med det brev, som jeg ved er tilgået ministeren, om man har fundet en fælles forståelse af, om de 51.200 kr. er dækkende for de udgifter, der rent faktisk er.
Desuden er det vel sådan, at det er meget forskelligt, hvor meget udstyr man skal medbringe til det ene hold og til det andet hold.
Det, der er ønsket, er, at man kan differentiere det, således at man får betaling for de faktiske udgifter, der er i forbindelse med, at en underviser må tage af sted fra AMU-centeret til virksomheden og medbringe det nødvendige undervisningsmateriel.
Så er der selvfølgelig en lang række andre forringelser også, som regeringen har lagt op til, og som jeg håber vi kan få fjernet.
Bertel Haarder (V), 2005-12-07:
Nu er der jo altså ikke tale om beskæringer, men om forbedringer på mere end 10 pct., så derfor forstår jeg ikke helt spørgsmålet.