runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
René Skau Björnsson (S), 2001-01-17:
Jeg tror, vi alle sammen ved - selv i Socialdemokratiet ved vi det - at der er nogle kommuner, der ikke har plejeboliger nok.
Der er for få plejeboliger i det her land.
Det var jo også en af grundene til, at vi her i efteråret vedtog, at nu skal der ske en udbygning af det antal plejeboliger, der er; jeg tror, målet er 1.000 nye plejeboliger i de kommende år. Det er, som jeg også sagde i min ordførertale, vejen at gå lige nu.
Else Winther Andersen (V), 2001-01-17:
Jeg vil gerne sige til hr. Villy Søvndal, at det er dejligt at blive mindet om sine yngre dage.
Men jeg fatter så ikke, hvorfor hr. Villy Søvndal - og det vil jeg gerne spørge ham om - så ikke kan støtte det her lovforslag i dag, når man selv har fremsat noget lignende i 1991-92.
Det vil jeg gerne have et svar på.
Jeg vil også gerne spørge Villy Søvndal om ...
John Vinther (KF), 2001-01-17:
Da Det Konservative Folkepartis ordfører, fru Pia Christmas-Møller, er forhindret i at være til stede under denne førstebehandling, skal jeg kort redegøre for Det Konservative Folkepartis synspunkter.
Vi ønsker som medforslagsstillere på dette beslutningsforslag at gøre op med stavnsbindingen af ældre, ældre, der ikke længere kan bo i egen bolig.
Hvis en ældre foretrækker det ene plejehjem frem for det andet eller foretrækker at bo i en helt anden kommune, skal det være muligt frit at vælge at blive flyttet.
Det frie valg skal ikke gøres afhængigt af særlige familiemæssige forhold el.lign., som vi kender det i dag.
Der skal tværtimod være tale om et frit valg helt uden begrænsninger.
Efter vores opfattelse vægter hensynet til den ældres tryghed og egen ret til at vælge tungere end retten for kommunen til at diktere, hvor den ældre skal bo.
Nu kunne det her jo godt gå hen og give problemer for de kommuner, der har et godt system og også har ry for det, og derfor er det selvfølgelig med i forslaget, at pengene også skal følge med den ældre.
Således kan de kommuner, der har succes med at udbyde attraktive plejehjemspladser og plejeboliger, ikke få merudgifter ud af det.
Vi kan på det varmeste anbefale forslaget.
Else Winther Andersen (V), 2001-01-17:
Vil det sige, at Socialdemokratiet og dermed regeringen ikke har været med til at støtte kommunerne i, at der er bygget for lidt ældreboliger?
Jeg synes ellers altid, regeringen går ud og siger: Vi har bygget så og så mange boliger, og vi har lavet nogle forhold for de ældre, som er i orden.
Jeg fatter stadig væk ikke det med, at de ikke kan få lov til at vælge inden for den eksisterende boligmasse.
Tove Videbæk (KRF), 2001-01-17:
Retten til frit valg af plejehjem og plejebolig burde egentlig være en menneskeret i et velfærdsland som Danmark.
Mange af de ældre, der p.t. er visiteret til plejehjem eller plejeboliger, og som står opskrevet på ventelister eller har fået at vide, at de ikke er syge nok til at komme på disse ventelister, har knoklet, siden de var 14 år for at få det her velfærdssamfund etableret, og det er bl.a. på grund af deres knoklearbejde, at vi i dag har det så godt i Danmark, som vi har.
Derfor er det også en stor skuffelse for mange af dem, når de når dertil, at de har brug for hjælp, når de har brug for hjemmehjælp eller at komme på plejehjem, den dag, de bliver klienter i systemet, at finde ud af, at vores samfund ikke hænger sammen, som de egentlig gik og troede.
Der er alt for få plejehjem og plejeboliger, og de, der er, er fyldt. Der er langt derfra og til, at de kan vælge frit.
Det, som de kan vælge,
er, om de f.eks. vil på en venteliste som nr. 35 eller nr. 11. Vi har i alt for mange år bare lukket plejehjemspladser. I nogle kommuner gør man det stadig væk, selv om der ligger flere hundrede ældre på sygehuse og venter på plejehjemspladser.
Her skal det dog nævnes, at der er kommuner, der har erkendt, at nedlæggelse af plejehjemspladser var forkert, og man er begyndt at bygge plejehjem igen.
For fuldstændighedens skyld skal det også nævnes, at der er mange kommuner i landet, hvor der er tilstrækkeligt med plejehjemspladser og plejeboliger, og hvor de ældre bliver behandlet omsorgsfuldt og værdigt, men alt for mange steder er det uværdigt, sådan som de ældre bliver behandlet, når de ikke længere kan klare sig selv.
Glædeligvis er der for nylig kommet fokus på denne problemstilling, således at man kan få begyndt at bygge passende boliger til yngre handicappede, så de kan komme ud fra plejehjemmene, så der bliver plads til de ældre, som plejehjemmene egentlig var tiltænkt.
Vi skal have skabt tilstrækkeligt med pladser, således at de ældre selv vil kunne vælge, hvor de ønsker at tilbringe deres livsaften.
Vi mener i Kristeligt Folkeparti, at det skal gøres lettere, også for frivillige foreninger og organisationer, at bygge plejehjem, plejeboliger, således at de ældre har mulighed for også at komme på et plejehjem, hvor værdisættet eller værdigrundlaget eller livsholdningen - kald det, hvad man vil - harmonerer med de ældres. Så alt i alt siger Kristeligt Folkeparti ja til retten
til frit valg af plejehjem og plejebolig.
Aase D. Madsen (DF), 2001-01-17:
De tre foreliggende beslutningsforslag kunne med fordel have været behandlet sammen, da de jo sådan set griber ind i hinanden, og derfor er det svært i ordførertalerne at skille dem ad.
Man må have mig undskyldt, hvis det sker.
Dansk Folkeparti er naturligvis positiv over for forslaget om, at der skal være frit valg for de ældre, der er visiteret til en plejehjemsplads eller en plejebolig, hvad enten det er inden for eller uden for kommunens grænser. Men problemet er for det første, at der ikke er det fornødne antal plejehjemspladser eller boliger til rådighed, som det også er blevet sagt før af ministeren, og det medfører i sig selv en begrænsning af valgmulighederne.
For det andet har de visiterede ældre på ventelisterne jo ikke et retskrav på at få en plejehjemsplads eller en plejehjemsbolig.
Da Dansk Folkeparti for 1 år siden fremsatte et forslag om, at der skulle indføres dette retskrav på en plejehjemsplads, vendte bl.a. Venstre og De Konservative desværre tommelfingeren nedad.
Vi ved jo også, at det reelle behov for plejehjemspladser er langt større, end det fremgår af de officielle ventelister, fordi mange kommuners visitation efter behov foregår efter samme princip, som når man sælger elastik i metermål, da behovskriteriet i mange tilfælde bliver reguleret og prioriteret efter en politisk kassetænkningsfilosofi.
Jeg mener i øvrigt også, at vi omgående skal se på de regler, der er for kommunernes ret til at flytte de ældre.
Når plejehjemmene skal nedlægges eller ombygges, flytter man jo de ældre, og det sker mange gange med urimelig korte opsigelsesvarsler.
Bl.a. ser vi det jo i den socialdemokratisk ledede Københavns Kommune i øjeblikket.
Det synes jeg vi omgående skal gå ind og se på. Når der skal indføres valgfrihed i den ene ende af systemet, skal det kædes sammen med en vis form for retssikkerhed, således at man kan blive boende i den ældrebolig eller det plejehjem, man har valgt.
Vi ved jo, at det er meget hårdt for de ældre at skulle forlade deres vante omgivelser, og derfor må vi se på fraflyttelsesreglerne.
For det tredje løser dette forslag jo heller ikke problemet med de mange gamle og meget svage, der overhovedet ikke bliver visiteret til plejehjem, selv om de meget gerne vil på plejehjem.
De er af kommunerne så at sige blevet dømt til en form for isolationsfængsel i ensomhed og utryghed i eget hjem, oven i købet på ubestemt tid og ofte med et minimum af hjemmehjælp.
De har i alt for mange tilfælde ikke mulighed for at få f.eks. ledsaget udgang eller en daglig gårdtur, som de indsatte i fængslerne trods alt har et krav på.
Kan det danske velfærdssamfund være det bekendt?
Det mener
Dansk Folkeparti i hvert fald ikke.
Gid folketingspolitikerne - og lad mig bare tage kommunalpolitikerne med - dog en gang imellem kunne tænke sig selv ind i disse svage gruppers sted.
Så tror jeg, at ældreplejen ville se helt anderledes ud i dag.
Men som det fremgår, er vi i Dansk Folkeparti, trods vores ønsker om at se forslaget i en større sammenhæng, positive over for forslaget, det kan bare ikke stå alene.
Yvonne Herløv Andersen (CD), 2001-01-17:
Forslaget er en genfremsættelse, og jeg kan høre på de øvrige ordførere, at der er blevet spurgt om, hvad der er sket siden sidst.
Jeg kan i hvert fald godt høre, hvad der er sket.
Vi er kommet ind i et valgår, og det gør jo en væsentlig forskel i argumentationen.
Forslaget tager ligesom sidst udgangspunkt i at fjerne de sidste barrierer, der er, for den, tror jeg, lille gruppe, der måtte ønske at flytte.
Og det synes CD da er helt fornuftigt at gøre.
Samtidig har regeringen jo også bestræbt sig på at gennemføre en lang række forbedringer på ældreområdet, og
det, man har diskuteret i dag, har vel i det væsentlige været, om der er noget at vælge imellem.
Det spørgsmål synes jeg vi kan trække ind i en lang række politikområder, hvor man i øvrigt siger til folk - og det er en af de værste fraser, man næsten kan bruge - at der er en bred vifte af muligheder.
Mange gange bliver det take it or leave it; der er altså ikke noget bag.
Men jeg har en opfattelse af, at ældreområdet kommer til at ændre sig.
Finansieringen vil også blive anderledes fremover, der vil være private, der bygger plejehjem og finansierer på den måde, at der vil være en vis form for egenfinansiering for nogle af dem, der flytter ind.
Så det dér billede af, at alt er kommunalt, kommer til at ændre sig, også fordi de ældre vil det.
Og her drejer det sig om en smal gruppe af ældre mennesker, som gerne af forskellige årsager vil flytte.
Sådan skal det bare være, selvfølgelig skal de have lov
til det
CD støtter.
Jette Gottlieb (EL), 2001-01-17:
Jeg er stensikker på, at langt de fleste af os gerne vil have et frit valg i de fleste af livets forhold.
Det forslag, som bliver behandlet, giver ikke noget frit valg.
Der er stort set ingen substans i forslaget, og det er svært at se det som andet end en ideologisk markering.
Det er det, det er.
Lad os nu forestille os en situation, hvor fru Andersen efter et par ugers behandling på et sygehus er klar til udskrivning.
Hun kan ikke længere klare sig i eget hjem, og derfor bliver fru Andersen, hendes pårørende, sundhedspersonalet og den kommunale socialforvaltning enige
om, at hun skal udskrives til plejehjem.
I hendes kommune er der heldigvis kun 2 ugers ventetid på en plejehjemsplads, men det forudsætter jo selvfølgelig, at hun er villig til at flytte ind på det plejehjem, hvor pladsen bliver ledig.
Hvis fru Andersen skal have et frit valg, forudsætter det jo, at der er ledige pladser på alle plejehjem.
Sådan er virkeligheden ikke.
Enhedslisten ønsker, at den ældre skal have størst mulig indflydelse, også når det handler om bolig på et plejehjem, men det er direkte umoralsk at bilde landets ældre ind, at de selv kan vælge, hvilket plejehjem de vil bo på.
Når man flytter på plejehjem, har man behovet her og nu; så langt er det kommet, men vi er altså ikke i en situation, hvor man bare kan vente, indtil ens drømmeplads bliver ledig.
I København var der i går 137 færdigbehandlede ældre på sygehuse, som ikke kan udskrives, før de får en plejehjemsplads.
Også i resten af landet er situationen kritisk, så snak om frit valg er langt fra virkeligheden.
Når en ældre medborger selv ønsker at flytte fra de vante omgivelser til en ældrebolig eller et plejehjem, er der garanteret god grund til det.
Hvad enten ønsket er begrundet i manglende fysisk formåen eller utryghed ved at bo alene, bør grunden accepteres.
Det er et frit valg, som vi meget gerne vil støtte,
altså at den ældre selv visiterer sig til plejehjem, det frie valg mellem praktisk og personlig bistand i hjemmet eller indflytning til en mere beskyttet boligform
Men det kræver så sandelig en noget anderledes byggetakt, også væsentlig højere end den, der i denne omgang sneg sig ind i dette års finanslov, og som Venstre jo i øvrigt stemte imod.
Jeg synes, at forslagsstillerne skulle besøge nogle plejehjem, så ville de hurtigt erkende, at der ikke er meget folkedans rundtomkring på dette lands plejehjem.
Det ville være at fralægge det fælles ansvar for, at de ældre, der har det største behov for omsorg, får den hjælp, de har brug for.
Vi kan altså ikke støtte forslaget, og for os at se ligner det i allerhøjeste grad kåben i »Kejserens nye Klæder«.
Else Winther Andersen (V), 2001-01-17:
Fru Jette Gottlieb siger, at man må modtage den plejehjemsplads, der lige nøjagtig er ledig.
Det er vel sådan, at man på de fleste plejehjem i dag har det, der hedder en aflastningsplads, og man kunne forestille sig, at man derfra kan ønske sig til det plejehjem, man gerne vil på. Kunne fru Jette Gottlieb være med til at støtte, at man, når der så blev plads dér, hvor man gerne ville hen, kunne få lov til at vælge, i stedet for at man må tage det, der er, som måske ligger langt væk fra, hvor man ellers har haft sin voksentilværelse, eller som måske har et helt andet indhold end det, man gerne selv vil have?
Jette Gottlieb (EL), 2001-01-17:
Jeg vil sandelig gerne være med til, at man kan vælge og søge om at blive optaget på en plads, der senere hen bliver ledig, men det forudsætter jo, at man ikke derved kommer foran en, der har mere behov for plejehjemspladsen, og det er jo det grundlæggende i problemet med de knappe ressourcer og især de knappe plejehjemspladser.
Så jeg tror ikke, det er et realistisk spørgsmål, jeg tror ikke, det er det, der er hovedproblemet. Jeg tror stadig, at hovedproblemet er at få bygget det antal plejehjemspladser, der er behov for, og vel at mærke det åbne behov, for som det er i øjeblikket, er der jo en selvcensur på behovet, for selvfølgelig bliver der visiteret folk til plejehjem i det omfang, som svarer nogenlunde til de plejehjemspladser, der er.
Den enkelte læge ude omkring, som kommer med indstillingen, vil jo vide, at der ikke er mere end så og så mange pladser, så derfor sker der jo automatisk det, at man nedprioriterer de lidt mere raske, der lidt bedre kan klare sig selv.
Så jeg tror, situationen tegner sig helt anderledes end de luftige forestillinger, der er omkring de dér valgmuligheder.
Else Winther Andersen (V), 2001-01-17:
Jeg vil gerne starte med at sige tak til de mange ordførere, der har været positive over for beslutningsforslaget her.
Det, der jo er det grundlæggende i beslutningsforslaget, er, at der nu skal gøres helt op med stavnsbåndet - den lille del af stavnsbåndet, som måtte blive med det lovforslag, der blev lavet i vist nok 1991/1992, hvor man kunne vælge at flytte til en anden kommune på et plejehjem, hvis man havde familie eller andre nære bekendte.
Det, vi jo har kunnet se ud fra det forslag dengang, er, at de, der har brugt det, har været meget glade for det, men det blev jo ikke den folkevandring, som også nogle var bange for på det tidspunkt.
Jeg tror bestemt heller ikke, at der vil blive en folkevandring fra den ene kommune til den anden ved at give det enkelte menneske, den enkelte ældre, en frihed til selv at vælge, hvis vedkommende gerne vil til en anden kommune.
Ellers er det jo så rigtigt, som hr. Tom Behnke sagde
lige før
: Man får både pengene med fra sin egen kommune, og man kommer til at betale skat i den fremtidige kommune.
Det gør jo, at enhver kommune vil gøre det bedst muligt for sine egne borgere.
Hvis man opdager, at der pludselig er en trafik ud over kommunegrænserne, så vil man da gå ind og se på, hvad det er.
Jeg har meget svært ved at forstå de partier, der har nævnt, at bare fordi der er for få pladser i nogle kommuner, så skal man ikke give en frihed til at kunne vælge inden for de kommuner og de pladser, der er.
Det her beslutningsforslag hænger jo meget sammen med beslutningsforslaget om kvalitetsstandard, for det er jo rigtigt, at man jo skal have noget at vælge ud fra.
Så alene af den grund er det selvfølgelig lidt svært at skille dem ad. Til hr. Villy Søvndal vil jeg sige: Jeg kan ikke lade være med at vende tilbage til, at man, når man så noget positivt i noget, man lagde frem i 1991, så pludselig ikke synes, at de ældre skal have en valgfrihed, for der er vel i dag hverken flere eller færre plejehjem og ældreboliger, når vi gør det op i en helhed, end der var dengang.
Forslaget som sådan ville jo gøre, at de ældre derved kunne vælge selv, og hvis ikke de ældre kan vælge selv, så kan de pårørende være dem behjælpelig.
Der er mange pårørende, der vil føle en betydelig større tryghed ved ét plejehjem frem for et andet, og det ser vi jo i den debat, vi har i pressen, som det er i dag.
Fru Tove Videbæk gik lidt uden for beslutningsforslaget, men nævnede i forbindelse med det at bygge flere ældreboliger og plejehjem, at det var en god idé, at der kom nogle flere frivillige og private foreninger ind.
Det er da et forslag, som Venstre til enhver tid vil støtte, men jeg oplever faktisk også, at det er trenden i tiden, at der rundt i kommunerne er flere og flere private foreninger, der bygger efter opfordring fra kommunerne.
Det kan måske være det første skridt på vejen, så vi får en opblødning og mere liberalisering på nogle af de her områder. Men lad os nu se, når vi kommer til udvalgsarbejdet, om det eventuelt kan lykkes os at flytte nogle af de holdninger til - fra nogle af partiernes side - at man selv bedst ved, hvad der er bedst for de ældre.
René Skau Björnsson (S), 2001-01-17:
Det er stadig væk sådan for mig at se, at hvis der ikke er noget at vælge imellem, så er der ikke meget fidus i at give mulighed for det frie valg.
Der skal ligesom være nogle forskellige muligheder at vælge imellem, for at den enkelte kan foretage det valg, som der er lagt op til, og sådan er det desværre ikke i dag.
Dér siger vi, at målsætningen først og fremmest må være at bygge nogle tidssvarende og gode ældreboliger, så valget bliver lettere.
Henrik Dam Kristensen (S), 2001-01-17:
Forslagsstillerne ønsker at sikre et mere reelt tilsyn med ældreplejen ved at pålægge kommunerne at lade en praktiserende læge eller en anden ekstern tilsynsansvarlig aflægge mindst to årlige rapporter til kommunalbestyrelsen om kvaliteten af plejeindsatsen.
Endvidere ønsker forslagsstillerne at indskærpe kommunalbestyrelsens ansvar over for plejeindsatsen og også med tilsynet på området.
Jeg er faktisk enig i de betragtninger, der ligger bag forslaget.
Selv om tilsyn og kontrol ikke i sig selv skaber sikkerhed for både en god og værdig ældrepleje, så har erfaringerne vist os, at der er behov for en opstramning af tilsynet på området.
Derfor er regeringen også i fuld gang med at udarbejde et lovforslag, der bl.a. kommer til at indeholde retningslinjer for det kommunale tilsyn med indsatsen over for ældre, men også en indskærpelse af kommunalbestyrelsens ansvar for at følge op på tilsynet
I regeringens lovforslag lægges der endvidere op til en øget inddragelse af bruger/pårørende i hele ældresektoren, i hele ældreområdet, og også over for den enkelte, altså at der skal være større åbenhed om forholdene.
Det er tiltag, der alle, tror jeg, vil medvirke til at højne kvaliteten i ældreplejen og forbedre retssikkerheden for de ældre.
Med regeringens lovforslag imødekommes mange af de hensyn, som også ligger bag dette beslutningsforslag.
Derfor kan regeringen ikke støtte beslutningsforslaget, men ser i stedet for frem til en forhåbentlig både god og konstruktiv debat i sagen om lovforslaget, som jeg forventer at fremsætte inden udgangen af denne måned.
René Skau Björnsson (S), 2001-01-17:
Det er endnu en genfremsættelse fra sidste folketingsår.
Som flere jo har været inde på, er det tydeligt at mærke, at folketingsvalget nærmer sig. Der har jo været en ganske omfattende debat om tilsynet
med kommunernes plejeindsats.
Sidste år oplevede vi jo nogle uheldige omsorgssvigt på nogle af vores plejehjem.
Vi finder dog ikke i Socialdemokratiet, at de omsorgssvigt undgås ved at indføre en ny slags tilsyn udført af en enkelt sundhedsfaglig gruppe, nemlig de praktiserende læger, eller ved at udvide den faggruppes tilsyn til at omfatte andre faggruppers arbejde.
Vi er glade for, at socialministeren snart vil fremsætte et lovforslag, som medfører en indskærpelse af kommunalbestyrelsens ansvar på området.
Socialdemokratiet er enig med hensyn til socialministerens veje til at forebygge tilfælde af omsorgssvigt.
Efter Socialdemokratiets opfattelse styrkes tilsynet med plejesektoren bl.a. bedst ved at give mere medindflydelse og medbestemmelse for de ældre og pårørende på deres situation i hverdagen.
Det vil være med til at forebygge omsorgssvigt og andre krænkelser af de ældres værdighed på plejehjem.
Det ser Socialdemokratiet meget frem til, og derfor støtter vi ikke forslaget fra Venstre og De Konservative, ligesom jeg skal sige på De Radikales vegne, at de heller ikke kan støtte beslutningsforslaget.
Else Winther Andersen (V), 2001-01-17:
Skulle vi nu ikke lige forholde os til i første omgang de boliger, der er inden for kommunen?
Hvorfor vil Socialdemokratiet ikke være med til at give de ældre et frit valg til selv at vælge, hvad det er for et plejehjem, eller hvad det er for nogle ældreboliger, de gerne vil flytte ind i?
Det har jeg ikke fået svar på.
Frode Sørensen (S), 2001-01-17:
Nu er vi jo inde i de store sprogblomster på den ene eller den anden måde.
Jeg synes, at jeg som skatteminister meget klart har tilkendegivet, at jeg ønsker, at vi skal gøre noget ved grænsehandelen, og derfor har jeg i morgen inviteret Folketingets partier til en drøftelse af, hvem der vil være med til at løse det problem, og hvem der også vil være med til at finansiere en sådan løsning, og det har jeg en forventning om at vi får noget konstruktivt ud af i morgen.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Else Winther Andersen (V), 2001-01-17:
Selv om Socialdemokratiets ordfører, hr. René Skau Björnsson, ganske vist sagde, at han ikke var ordfører på området, men at det var fru Grethe Schødts, vover jeg alligevel at stille et opklarende spørgsmål: Man siger, at det vil blive for dyrt at flytte, hvis man skulle give de ældre frit valg.
Og med hvilken begrundelse skulle det blive dyrere, at man selv kunne få lov til at vælge inden for de rammer, kommunen har?
Vi er nemlig ikke af den opfattelse, at det vil koste flere penge.
Kunne man forestille sig, at man, hvis de havde forskelligt indhold, gav markedet frit?
Er man så fuldstændig overbevist om, at alle ældre er ens, at man slet ikke kan tænke, at det enkelte menneske har lov til forskellighed også i sine sidste år?
Frode Sørensen (S), 2001-01-17:
Til hr. Flemming Hansen kan jeg sige, at den eneste mulighed, den eneste skrue, regeringen har at skrue på, er ølafgiften.
Jeg vil gerne slå fast, at jeg ikke entydigt har sagt, at vi bare skal sætte ølafgiften ned.
Jeg har sagt, at jeg vil bekæmpe grænsehandelen.
Og så kan hr. Flemming Hansen jo vende det om, lige så mange gange det være vil, men det er hele vejen igennem mere grænsehandelsproblematikken, som jeg ser som problemet, end det er ølafgiften, og en væsentlig del af grænsehandelsproblematikken er den forskel, som kan ligge på emballagetilskud eller avance.
Flemming Hansen (KF), 2001-01-17:
Jeg opfatter, at det er ølafgiften, ministeren har peget på som det væsentligste i hele dette problemkompleks.
Det siger ministerens grænsehandelsrapport jo i allerhøjeste grad også.
Jeg medgiver ministeren, at i de første 14 dage, han var minister, er han kommet med så mange udtalelser om formiddagen, der er trukket tilbage om eftermiddagen, måske ikke af ham selv, men så af finansministeren
, så det godt kan være svært at huske.
Det er det så også for os andre.
Men jeg er sikker på, at jeg kan finde dokumentation for, at skatteministeren har sagt, at afgiften på øl er det store problem i grænsehandelsproblematikken, og det er vi jo alle enige om.
Derfor må vi kunne forvente, at regeringen har et svar til befolkningen og til Folketinget.