runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jørn Dohrmann (DF), 2004-02-05:
Her er det netop, at man skal kende sin besøgstid.
Det gælder også for Enhedslisten.
Når man får tilbudt at være med i et naturforlig, kan man også være med til at bestemme, hvordan pengene skal prioriteres.
Det har vi valgt at være med til, mens Enhedslisten har valgt at være udenfor.
Det er op til hver enkelt.
Derfor vurderer vi også i hvert enkelt tilfælde, hvor vi mener vi får mest miljø for pengene.
Der er det, jeg siger: Hvorfor betale for at købe et gods tilbage, som man ikke engang kender prisen på i forslaget?
Det er rent gætteri, hvor meget vi skulle betale for godset, hvis det var, at vi valgte at gå i den her retning, men det har vi ikke valgt.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-02-05:
Ja, vi har jo desværre måttet se, at der er blevet anmeldt nogle tilfælde med et meget stor antal producerede svin ud over det tilladte.
Hr. Touborg har ret i, at det jo gør, at den officielle statistik over det samlede antal svin så muligvis slet ikke udtrykker, hvad der rent faktisk produceres, og det er jo noget, som vi selvfølgelig også skal have gjort noget ved.
Det er jo ikke acceptabelt.
Det har jeg dog heller ikke hørt nogen i salen her sige
er acceptabelt, men hr. Touborg har ret i, at det jo betyder, at vi i dag ikke præcis ved, hvor mange svin der er til stede, og hvor mange der produceres pr. år.
Hr. Dohrmann var inde på naturforliget, som hr. Dohrmann er med i.
Jeg tror endda, at hr. Dohrmann helt nede på det administrative niveau var med til at bestemme, hvem der skulle have penge.
Sådan mindes jeg det, men det er jo en anden sag.
Her vil jeg godt spørge: Kunne hr. Dohrmann ikke bruge sin indflydelse til gavn for sådan et projekt her?
Hr. Dohrmann har jo en ikke ringe indflydelse på det, og så vil jeg da gerne drøfte det med hr. Dohrmann.
Vi kan jo drøfte, hvordan vi kan få lidt penge, for det er rigtigt, som hr. Dohrmann var inde på, at der er nogle penge i staten, som hr. Dohrmann også har indflydelse på.
Derfor kan jeg slet ikke forstå, at Dansk Folkeparti ikke er interesseret i at gå ind og diskutere med os andre, hvordan de penge giver mest miljø for pengene.
Kristen Touborg (SF), 2004-02-05:
Jeg synes, det er godt, at regeringen langt om længe har fundet frem til, at man ikke behøver at anvende stråforkortere i hvede overhovedet.
Man kan godt undre sig over, at det skulle tage så lang tid, men bedre sent end aldrig. Jeg vil godt spørge ministeren, om ministeren kan bekræfte, at hvis man ønskede at tage stråforkortere væk ved rugdyrkning, kunne man godt det, forudsat at man tilførte lidt mindre kvælstof til rugen.
Helga Moos (V), 2004-02-05:
Jeg kan da kun sige, at der er indgået frivillige aftaler på mange andre områder, og så vidt jeg forstod ministeren, så var der ikke noget problem i frivillige aftaler.
Og med hensyn til at gøde forstandigt, kan jeg da kun konstatere, at det ikke er lykkedes for økologerne endnu.
Jeg accepterer, at det er et personligt valg.
Jeg vil have lov til at bruge det forsigtighedsprincip, der passer til mit behov, ligesom hr. Keld Albrechtsen kan bruge det, der passer til hans behov.
Det er jo netop det frie valg, lad os få så mange valgmuligheder i det danske samfund som muligt.
Men vi skal ikke bruge vores egen eksistentielle angst til at trække noget ned over hovedet på andre.
Jens Rohde (V), 2004-02-05:
Det er jo sådan, at frøken Mary Donaldson i tilfælde af Hans Kongelige Højheds bortgang er sikret på al mulig måde.
Her taler vi om et kronprinspar, og her gives der så nogle årpenge, som stiger, som jo går til begge parter.
Jeg synes, det er fuldstændig vanvittigt, at vi skal gøre det her til en diskussion om ligestilling; en ligestillingsdebat i forhold til det, vi står over for, nemlig det royale bryllup her den 14. maj, som alle forhåbentlig glæder sig til, og hvor alle forhåbentlig kan bakke op om, at der skal ske en forøgelse af de årpenge, nøjagtig i tråd med den måde, man altid har gjort det på, og de traditioner, som der nu er inden for det danske kongehus.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-02-05:
Hr. Touborg har allerede været inde på problemet med, at man selvfølgelig skal gøde forstandigt, f.eks. på en rugmark, således at man ikke får skimmelproblemer og lign. Det bør løses på ordentlig, naturlig vis uden giftstoffer.
Men hvis det nu er rigtigt, som hr. Martin Lidegaard var inde på, som Bjørn Lomborg har gjort opmærksom på, at de frivillige aftaler, man baserer sig på, i virkeligheden er lige så meget i strid med EU-retten, som ministeren påstår at et forbud vil være, så har man jo valget, om man vil skydes eller hænges.
Så kan man da lige så godt gøre det ordentligt.
Mariann Fischer Boel (V), 2004-02-05:
Jeg må sige til hr. Touborg, at nu er det sådan, at miljøministeren og jeg har et formidabelt, forbilledligt samarbejde, og grunden til, at jeg tilbringer en del af min aften her i salen, er selvfølgelig, at miljøministeren og jeg har aftalt på forhånd, at vi skulle prøve at dele opgaverne til forhåbentlig glæde og information for Tingets medlemmer.
Kristen Touborg (SF), 2004-02-05:
Tak for svaret fra fødevareministeren.
Det er jo godt, når miljøministeren ikke kan svare på spørgsmålene, at der så er hjælpetropper i nærheden, det er udmærket.
Jeg fik så det svar, som jeg egentlig eftersøgte hos miljøministeren, om det er muligt at undlade at anvende stråforkortere overhovedet i kornmarker.
Jeg nævnte så rug, fordi det er den sort med de største problemer, hvis det endelig er.
Det giver et noget mindre udbytte, når man ikke bruger det.
Men hvis man ville det, kunne man faktisk undlade at bruge stråforkortere på hele korndyrkningsområdet, og dermed var man i hvert fald ude over problemet med, at vi kunne have de rester i kornet.
Mariann Fischer Boel (V), 2004-02-05:
De tal, der er redegjort for i et senere punkt på dagsordenen her i dag, handler jo ikke kun om stråforkortere, det handler om pesticider generelt, og der vil vi sikkert få lejlighed til at gå i dybden med de tal, sådan at vi kan få rede på, at det ikke med de tal handler om stråforkortere.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-02-05:
Jo, men af den undersøgelse, der blev foretaget om pesticidrester i fødevarer, fremgik det jo, at der faktisk var påvist pesticidrester i 35 ud af 76 prøver af danskproduceret korn.
Nogle af de pesticider, der indgår i det, omfatter, så vidt jeg ved, stråforkortere.
Så det er ikke det udenlandske korn, der alene forklarer det problem, vi står over for, desværre, men det kan vi jo gå dybere ned i i udvalget.
Jeg synes bare, jeg var nødt til at stille det her spørgsmål til ministeren, for ministeren gav det udseende af, at man trygt kunne købe rugbrød i forvisning om, at der ikke var stråforkortere i det.
Det kan man desværre ikke, og det synes jeg man som forbruger skal vide.
Man kan selvfølgelig købe økologisk og på den måde sikre sig.
Men man bør som forbruger vide, at i dag er der desværre en rimelig stor risiko for, at der er stråforkortere i det mel, som rugbrød
er bagt af
Mariann Fischer Boel (V), 2004-02-05:
Nu er hverken Miljøministeriet eller Fødevareministeriet herre over, fra hvilke lande møllerne importerer deres korn, og derfor er der ikke mulighed for at påbyde møllerne at købe dansk produceret rug til rugbrød.
Det er jo det, der er sagen.
Nu er det sådan, at på det møde, vi holdt med alle de implicerede erhverv sidste år, gjorde de et ihærdigt forsøg
på at få en frivillig ordning på plads
Det viste sig desværre, at detailhandelen ikke var parat til at indgå
sådan en aftale, men nu har miljøministeren og jeg besluttet at prøve igen, for det ville jo være den allerallerbedste løsning på det her problem med en frivillig aftale.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-02-05:
Jo, det er selvfølgelig rigtigt, det var jo det, det gik ud på, at man ikke skulle bruge stråforkortere i forbindelse med noget, der senere hen skulle i rugbrød.
Men ministeren er vel klar over og kan vel uden videre bekræfte, at de undersøgelser om restkoncentrationer i det korn, der bruges til brød, jo beklageligvis viser, at stråforkorterne alligevel i helt uacceptabel grad sniger sig ind i vores brødkorn.
Det var ikke meningen, men det er faktisk det, der er tilfældet, og det synes jeg at ministeren lige skulle supplere sin redegørelse med.
Mariann Fischer Boel (V), 2004-02-05:
Af hensyn til referatet af denne sag synes jeg, at jeg skylder hr. Kristen Touborg et svar på hans spørgsmål. Det fremgik af hr. Kristen Touborgs spørgsmål til miljøministeren, som om der i dag ikke dyrkes rug uden brug af stråforkortere i Danmark til møllernes opkøb af rug til salg og videreforarbejdning til rugbrød.
Hans Christian Schmidt (V), 2004-02-05:
Nu bliver hr. Keld Albrechtsen så indhentet af viden, og det er tit ubehageligt, det kan ødelægge hele ens forestilling om, hvad man kunne have ført frem, når viden pludselig overmander en, og man er nødt til at indse, at man må opgive sit foretagende.
Der er intet i Enhedslistens forslag om stråforkortere, som er anderledes end regeringens mening, regeringen vil også gerne undvære stråforkorterne, men det, jeg får at vide, er, at der ikke findes det dokumentationsmateriale og det videnskabelige materiale, der skal til, for at jeg rent juridisk kan gå ind og forbyde det.
Det hjælper ikke, at vi siger om nogle embedsmænd, at det nok er dem, der har belagt deres ord og sådan noget.
Næ, embedsmænd er meget tydelige i deres sprog, og man skal i hvert fald ikke tage dem til indtægt for, at det ikke sker.
Det er rent sagligt og fagligt, og det synes jeg også ved en del lejligheder imponerer hr. Keld Albrechtsen.
Jeg synes også, hr. Keld Albrechtsen skulle lade sig imponere i denne sag.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-02-05:
Jo, men er det ikke korrekt, at det, ministeren efter al sandsynlighed har fået at vide af sine embedsmænd - det vil jeg da tro, men jeg kan da spørge ministeren, om ikke det er rigtigt - er, at hvis man går ind og laver et foreløbigt forbud, mens man foretager nogle undersøgelser, så er der en risiko for, at Kommissionen vil være uenig, der er endog en risiko for, at Kommissionen vil komme med en såkaldt åbningsskrivelse, og i sidste ende, men et langt stykke ud i fremtiden kunne der endog være en risiko for, at Kommissionen ville indlede en egentlig retssag.
Her er dog også en ret god mulighed for, at vi i givet fald kunne vinde en sådan retssag.
Men det er da embedsmænds pligt at gøre en minister opmærksom på, at hvis man har et standpunkt her i livet, så risikerer man at blive modsagt, og værre er det jo ikke.
Jeg er nødt til at sige, at ministeren er lidt af en kylling - undskyld, det må jeg muligvis ikke sige, så beklager jeg det - hvis han ikke tør tage sådan en sag, når den er god og berettiget og velbegrundet, og det er den jo.
Hans Christian Schmidt (V), 2004-02-05:
Nu vil jeg sige til hr. Keld Albrechtsen, at nu gælder det jo ikke bare om at kunne slippe godt fra noget, indtil der pludselig kommer en regning.
Jeg hører lidt hr. Keld Albrechtsen sige til ministeren: Det kan godt være, at det måske går galt på et eller andet tidspunkt, men så gik det da godt så længe.
Det synes jeg er en farlig måde at lave politik på, og det er en farlig måde at lave lovgivning på.
Jeg er nødt til at sige til hr. Keld Albrechtsen, at der ikke foreligger den alvorlige mistanke, som skal til, for at vi kan gøre det.
Nu skal det ikke lykkes for hr. Keld Albrechtsen at komme til at fremstille det, som om det er hr. Keld Albrechtsen, der synes, at man skulle prøve på at afskaffe stråforkortere.
Det synspunkt deler regeringen også.
Fødevareministeren har jo tidligere indkaldt parterne til at lave en frivillig aftale.
Der var så en enkelt, der var med, som ikke ønskede det.
Men det skal ikke komme til at fremstå, som om det er hr. Keld Albrechtsen, der er på togt for at gøre noget for at komme af med stråforkortere.
Jeg er bare nødt til at sige til hr. Keld Albrechtsen, at der, hvor jeg spørger, og det er trods alt hos eksperterne i Danmark, får jeg at vide, at der ikke findes belæg for den alvorlige mistanke, der findes ikke de videnskabelige resultater, der skal bruges, før vi har det materiale, der berettiger et forbud.
Albrechtsen.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-02-05:
Jeg tager ordet nu, for ministeren har jo tydeligvis misforstået forsigtighedsprincippet.
Jeg synes ikke, det er rimeligt, at ministeren bibringer befolkningen og Folketinget det indtryk, at det ville være i strid med EU-reglerne at gå ind og lave et forbud, som baserer sig på en alvorlig mistanke, som baserer sig på, at der foregår undersøgelser, som kan føre til en dokumentation af den mistanke og dermed berettige forbuddet.
Ministeren burde sige til Folketinget, som sandt er, at det godt kan være, at Europa-Kommissionen er uenig i det synspunkt, at man går ind og laver et forbud nu.
Det kan Kommissionen så give udtryk for.
Men derfra og så til at sige, at det er i strid med reglerne, er der et stykke.
Det ville i givet fald dreje sig om en retssag, som ville tage lang tid, hvor dokumentationen sandsynligvis ville foreligge længe inden, en sådan retssag er afklaret, og så ville der ikke være noget problem.
Så jeg synes ikke, at ministeren skal forsøge at bibringe Folketinget det forkerte indtryk, at vi ikke har mulighed for at lave et forbud, for det har vi.
Hans Christian Schmidt (V), 2004-02-05:
Jeg er bare nødt til at sige, at heller ikke de tal fra 1999 er gode nok til, at de kan danne grundlag for et forbud.
Jeg er også sikker på, at hvis det virkelig var sådan, at det dels var et åbenlyst behov, dels var en åbenlys mulighed for at gøre det her her, havde den tidligere regering bestående af Socialdemokratiet og Det Radikale Venstre, som også spørgeren er en del af, jo grebet ind.
Det går jeg da ud fra.
Det er jo det, man ikke har gjort.
Den daværende socialdemokratiske miljøminister tog ikke initiativ til et forbud, gik jo ikke ind og brugte det her.
Jeg er helt sikker på, at det ville han da have gjort, hvis det var så åbenlyst. Man kan jo godt være lidt overrasket over, at de to tidligere regeringspartier er så opmærksomme på det nu.
Det synes jeg måske nok man skulle have været dengang.
Men jeg tror nu, at sandheden mere ligger i, at også dengang var det ikke muligt, og det er det heller ikke i dag.
Martin Lidegaard (RV), 2004-02-05:
Jeg er helt opmærksom på vanskeligheden ved, at vi ikke har den videnskabelige dokumentation.
Men forsigtighedsprincippet er jo lige præcis et princip, der siger, at hvis vi har en begrundet mistanke uden at have den videnskabelige dokumentation, kan vi måske forsøge at gå ind med det.
Det, der er sket, siden Lone Dybkjær havde sagen oppe i 1990, er jo, at vi i 1999 fik en ny undersøgelse, som rejser en mistanke.
Det vil sige, at der sådan set er sket en udvikling i sagen, og det er på den baggrund, at jeg spørger ministeren, om han kunne forestille sig, at man forsøgte at tage den op.
Jeg er så meget glad for, at man har igangsat videnskabelige forsøg herhjemme, men spørgsmålet er altså, om man har forsøgt sig på europæisk plan.
Hans Christian Schmidt (V), 2004-02-05:
Jeg vil gerne starte med kommentere det om Institut for Miljøvurdering.
Jeg er enig i, at det er godt, at vi har fået det institut.
De bidrager med mange vigtige oplysninger i miljøsammenhænge, igen nok engang her.
Derfor vil jeg bare sige om det, at Institut for Miljøvurdering går ind og vurderer det her, at hvis man nærlæser deres rapport, er det en stribe forskelligartede frivillige aftaler, som de går ind og vurderer, hvordan kommer til at virke. Jeg deler ikke det synspunkt, at hvis vi indfører en frivillig aftale her, vil det være i strid med gældende ret.
Det mener jeg at vi kan.
Institut for Miljøvurdering kan så lægge deres parametre ind lige nøjagtig i forhold til det her.
Dengang var det altså ud fra et forsigtighedsprincip.
Man må så bare sige, at der har vi ikke kunne bruge forsigtighedsprincippet.
Det er totalt harmoniseret.
Det kan i øvrigt siges, at man skal have det videnskabelige grundlag, der skal til, for at man kan forbyde det.
Der er det klart, at vi er nødt til at forlade os på, at vi også har eksperter siddende i Miljøstyrelsen.
Det materiale, man skal bruge til det, findes ganske enkelt ikke.
Martin Lidegaard (RV), 2004-02-05:
Jeg vil gerne takke ministeren for indlægget.
For ganske kort tid siden udsendte Institut for Miljøvurdering en rapport om stråforkortere, og den har også været offentligt omtalt i Berlingske Tidende den 30. januar. Det giver anledning til to spørgsmål, for i deres rapport slår instituttet til lyd for, at frivillige aftaler på det her område kan fungere som tekniske handelshindringer og være direkte i strid med EU-retten.
Er det også regeringens opfattelse?
Jeg spørger af reel interesse, for jeg har selv været med til at opfordre ministrene til at arbejde for frivillige ordninger, og derfor kom dette fuldstændig bag på mig.
Det andet, som jeg synes at man kunne spørge ministeren om, som jeg synes er meget relevant påpeget af instituttet,
er forsigtighedsprincippet.
Det er jo traktatfæstet, så det er noget, man i og for sig kunne gøre gældende i EU.
Det er jo helt tydeligt, at vi alle sammen har en vis usikkerhed over for de her stoffer, og at vi mangler de videnskabelige beviser. Har regeringen overvejet at prøve at bruge forsigtighedsprincippet på EU-niveau?
Hans Christian Schmidt (V), 2004-02-05:
Nu er det jo sådan, at den debat, der kører i dag, omhandler et generelt forbud, hvor vi altså går ind og siger, at vi laver et generelt forbud.
Den vurdering, vi har modtaget, er, at det rent retligt ikke er muligt.
Vi er selvfølgelig mindst lige så interesseret som hr. Jørn Dohrmann i, at vi prøver at undersøge, hvad der er af muligheder ved siden af, men det ligger ikke klart.
På den måde, som vi kan forholde os til det nu, er det sådan, at vi ikke kan gå ind og lave et generelt forbud. Jeg har forstået det, hr. Jørn Dohrmann siger, og jeg kan sige, at det er nøjagtig den samme linje, vi lægger ind, uden at jeg allerede nu kan begynde at vurdere de forhold, for dem skal vi først have undersøgt juridisk, og det er i gang.
Men det er da klart, at vi er interesseret i, at vi bruger så få stråforkortere som overhovedet muligt.
Vedrørende vurderingen er det altså her i 2005, at vi skal ind og vurdere nogle af de her midler.
Det er klart, at alle midler bliver vurderet ud fra alle de parametre, de skal vurderes efter.
Det er jo det, der skal ske med alle midler, når vi er inde at regulere på kemikalieområdet.
Jørn Dohrmann (DF), 2004-02-05:
Jeg kunne godt tænke mig at spørge ministeren, da der nu findes flere forskellige mærker stråforkortere, om man også tester de her stråforkortermidler med facilitetstest, kan man kalde det, for kunne man så ikke måske udelukke nogle af de gamle midler, der ikke er blevet testet på den baggrund?
Hans Christian Schmidt (V), 2004-02-05:
Jeg kan ikke give den videnskabelige forklaring.
Enhver ved jo, at når vi bruger stråforkortere, er det selvfølgelig af hensyn til bl.a. naturforhold, af hensyn til vækstforhold.
Om det nu er sådan, at det skal ligge lige nøjagtig dér, og hvis vi giver det det mål, passer det lige nøjagtig med, at man måske ikke behøver at bruge stråforkortere, har hr. Touborg måske ret i. Jeg vil bare sige, at skal vi ind og vurdere det, vil jeg bede om, at vi får nogle folk ind, der kan sige, hvordan det præcis skal ramme.
Jeg tror nu ikke, det er så enkel en øvelse, at man kan stå og sige det nøjagtigt.
I øvrigt glæder jeg mig jo over, at landbruget fører an og går ind, som jeg nævnte i min indledende tale her, og viser, at de gerne vil undgå stråforkortere.
Det er vi meget tilfreds med i regeringen, og det er også vores holdning.
Kristen Touborg (SF), 2004-02-05:
Jeg tror, at ministeren lidt misforstod mit spørgsmål.
Jeg vil sådan set ikke tilføre flere næringsstoffer, men tilføre færre næringsstoffer til rugen.
Dermed ville vi kunne undgå, at det går i leje, og dermed vil vi kunne opretholde kvaliteten og dermed spare på pesticiderne.
Jørn Dohrmann (DF), 2004-02-05:
Nu har vi jo ikke hele aftenen til at forklare hr. Keld Albrechtsen, hvordan det hele hænger sammen.
Vi ved jo, at de her fuglebeskyttelsesområder bl.a. blev udpeget allerede i 1980'erne, men udvidelsen af svineproduktionen skete først efterfølgende, altså i 1989 og 1991, og allerede der lavede man en vurdering af miljøet.
Der blev bare foretaget en konkret vurdering, dengang man ville udvide svinefarme, og det bliver der også gjort også næste gang, svinefarmene vil udvide.
Det tager man så stilling til efter gældende lov.
Pia Christmas-Møller (KF), 2004-02-05:
Kongehuset er en helt speciel institution i det danske samfund.
Den er meget traditionsrig, og vi er meget stolte af den i Det Konservative Folkeparti.
Derfor kan jeg give fuld tilslutning til det lovforslag, der ligger på bordet.
Vi glæder os meget til den forestående meget lykkelige begivenhed i kongehuset, og vi ønsker det kommende kronprinspar held og lykke.
Vi giver fuld tilslutning til forslaget.
Poul Fischer (DF), 2004-02-05:
Jamen jeg kan jo ikke sige andet, end hvad de tidligere ordførere har sagt.
Søren Søndergaard (EL), 2004-02-05:
Man er nødt at skrive det, fordi det ikke er nogen generel regel
, så sådan er det.
Man bliver nødt til at skrive det, for at det skal gælde, og så er spørgsmålet: Hvorfor skal det gælde?
Der må da være en eller anden form for argumentation for, hvorfor man indføjer det, end at det er en tradition.
Poul Fischer (DF), 2004-02-05:
Nu er der jo ikke tale om nogen ny paragraf, men en generel regel, der gælder for kongehuset, og det er en tradition, der føres videre, og den bakker vi hundrede procent op om.
Søren Søndergaard (EL), 2004-02-05:
Dansk Folkeparti er med til at fremsætte et forslag, et helt nyt forslag, hvor § 4, stk. 3, lyder: Der ydes refusion af udgifter til ikkefradragsberettiget købsmoms i overensstemmelse med reglerne i § 2, stk. 4.
Nu har jeg jo forsøgt hos Venstre, hos Socialdemokratiet
at få at vide, hvorfor man laver denne nye paragraf, hvorfor man tilføjer en person, som kan få refunderet købsmoms.
Jeg synes også, at hr. Poul Fischer skal have mulighed for at forklare, hvad grunden er til, at Dansk Folkeparti har anset det for at være så vigtigt, at man indsætter en ny paragraf i lovgivningen.
Hvad er kort sagt begrundelsen for det her forslag?
Poul Fischer (DF), 2004-02-05:
Nu er det ikke således, at der er tale om ren løn.
Der er jo udgifter til mange formål, og man kunne selvfølgelig også have valgt, at hver eneste konto i kongehuset skulle til behandling her i Folketinget.
Det er ikke det, der er tale om.
Der er en samlet sum med en stigning som sagt på 10,2 mio. kr. i forhold til i dag, og det er det, vi bakker op om.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2004-02-05:
Det, jeg forsøger at spørge til, handler om den måde, man tildeler pengene på.
Poul Fischer (DF), 2004-02-05:
Nu er det jo således, at der er foregået forhandlinger mellem kongehuset og staten om årpengebeløbet, og det er det, der har ført til, at man øger beløbet med de 10,4 mio. kr.
Der er i kongehuset sikkert underkonti til det beløb, men det er et samlet beløb, som vi skal tage stilling til, og det bakker vi op om i lighed med den tradition, der har været.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2004-02-05:
Nu ville det sådan set ikke undre mig, hvis det var sådan, at Dansk Folkepartis ordfører svarede ja til mit spørgsmål, men jeg skal for en god ordens skyld alligevel stille det.
Er det sådan, at det her er et udtryk for Dansk Folkepartis generelle indstilling til forholdet mellem kvinder og mænd, at kvinden skal være fuldstændig underlagt sin mands forgodtbefindende med hensyn til, hvornår hun kan få penge?