Frank Jensen (S), 2000-11-22:
Indledningsvis vil jeg gerne takke Venstre for at have taget initiativ til denne debat om offentliggørelse af tilsynsrapporter.
Herved får Folketinget lejlighed til at drøfte et vigtigt emne, som også har været genstand for bevågenhed i befolkningen og i den offentlige debat.
Jeg vil, ligesom statsministeren, begynde med at slå to overordnede ting helt fast.
For det første er det vigtigt at holde sig for øje, at der i forbindelse med udarbejdelse af regler om offentliggørelse af tilsynsresultater med angivelse af identiteten på den, som tilsynet vedrører, skal foretages en nærmere afvejning af på den ene side hensynet til samfundets interesser i kontrolresultaterne, at kontrolresultaterne også offentliggøres og kommer til offentlighedens kendskab, og på den anden side hensynet til de berørte parter.
For det andet er det vigtigt at gøre sig klart, at offentliggørelse ikke udgør en erstatning for de sædvanlige myndighedsmidler.
Det er disse midler, altså som påbud, forbud og bøde m.v., der primært skal sørge for, at eventuelle ulovligheder bringes til standsning.
Lad mig nu vende mig mod den første del af forespørgslen, der vedrører spørgsmålet om myndighedernes adgang til at offentliggøre resultater af tilsynsbesøg og i den forbindelse at offentliggøre identiteten på den person eller virksomhed, som tilsynet vedrører.
Jeg vil ikke komme ind på alle spørgsmål, jeg vil ikke komme med en lang udførlig redegørelse for samtlige de områder, hvor der findes sådanne regler.
Jeg har valgt en mere generel tilgang til emnet, hvor jeg vil koncentrere mig om de væsentligste områder og diskussionstemaer.
De vel nok mest omdebatterede regler om offentliggørelse af tilsynsresultater findes inden for fødevareministerens område.
Disse regler gav i april måned 1999 anledning til en forespørgselsdebat om offentliggørelse af kontrolresultater.
I den forbindelse gav den daværende fødevareminister, hr. Henrik Dam Kristensen, en nærmere redegørelse for de regler om offentliggørelse af tilsynsresultater, som var gældende på dette tidspunkt.
Folketinget vedtog på den baggrund et forslag, hvoraf det fremgik, at fødevareministeren inden den 1. juli 2000 skulle evaluere erfaringerne med offentliggørelse af kontrolresultater i medfør af den nye fødevarelov, som trådte
i kraft den 1. januar 2000
Efter disse regler omfatter offentliggørelsen alene de kontrolresultater, der har ført til skriftlige forbud eller påbud om omsætningsbegrænsende foranstaltninger, administrativt eller retsligt pålæg af bøde eller fængselsstraf.
Offentliggørelse kan først finde sted, når de administrative klagemuligheder er udtømt, bødeforlægget vedtaget, eller når der er faldet endelig dom i sagen.
Jeg kan oplyse, at der findes tilsvarende regler om offentliggørelse af kontrolresultater inden for andre dele af fødevarelovgivningen.
Jeg kan i den forbindelse bl.a. nævne økologiloven og lov om frø, kartofler og planter.
Jeg er bekendt med, at fødevareministeren inden for et par uger forventer at fremsætte et lovforslag om ændringer af reglerne i fødevareloven og andre love om offentliggørelse af tilsynsresultater.
Dette lovforslag vil bygge på de erfaringer, som fødevaremyndighederne har indhøstet efter ikrafttrædelsen af den nye fødevarelov.
Fødevareministeren vil naturligvis i forbindelse med fremsættelsen af lovforslaget gøre nærmere rede for disse erfaringer og de ændringer, som evalueringen giver anledning til.
Der findes bl.a. regler om offentliggørelse af kontrolresultater, som ikke beror på et egentligt tilsynsbesøg.
Der kan f.eks. være tale om, at myndighederne på baggrund af en undersøgelse af et produkt finder anledning til at advare offentligheden om farer ved produktet.
Betingelserne for offentliggørelse af tilsynsresultater er imidlertid forskellige fra område til område, og det er ikke umiddelbart muligt på fornuftig vis at foretage en nærmere sammenligning og en sammenlignelig undersøgelse af indholdet af disse regler.
Lad mig derfor vende mig imod den del af forespørgslen, der angår retssikkerheden for de personer eller virksomheder, der berøres af offentliggørelsen af tilsynsresultater.
Som forespørgslen er formuleret, synes det forudsat, at reglerne om offentliggørelse af kontrolresultater inden for de enkelte områder er upræcise og uigennemsigtige, som det også fremkom her ved begrundelsen af forespørgslen, hvorved de berørte parters retssikkerhed skulle tilsidesættes.
Dette synspunkt er regeringen ikke enig i.
Det er jeg som justitsminister ikke enig i.
Til illustration af dette kan jeg f.eks. nævne § 2 i fødevareministerens bekendtgørelse om offentliggørelse af kontrolresultater.
I bestemmelsen er det fastsat, at offentliggørelsen alene omfatter de resultater, der har ført til skriftligt forbud eller påbud om omsætningsbegrænsende foranstaltninger, administrativt eller retsligt pålæg af bøde eller fængselsstraf, at offentliggørelse først finder sted, når de administrative klagemuligheder er udtømt, bødeforlægget vedtaget, eller når der er faldet endelig dom i sagen, og at offentliggørelse sker i elektronisk form via Internettet og finder sted med passende intervaller.
Disse regler kan vel næppe karakteriseres som upræcise eller uigennemskuelige eller i øvrigt at ville give anledning til forståelsesmæssige vanskeligheder, herunder med hensyn til offentliggørelsesmåden.
Der er inden for andre områder nogle ganske få bestemmelser, som giver mindre præcise retningslinjer for offentliggørelse.
Det bestemmes f.eks. i § 21 i den såkaldte legetøjsbekendtgørelse, at kontrolmyndigheden, når der er behov herfor, kan oplyse offentligheden om farer ved et produkt.
Den bestemmelse, der overlader det til kontrolmyndighedens skøn at afgøre, hvornår og hvordan offentliggørelsen skal ske, er imidlertid ikke forskellig fra de utallige andre lovbestemmelser, der efterlader et skøn til de administrative myndigheder, fordi det ikke findes hensigtsmæssigt fuldt ud at normere retsforholdet i lovbestemmelsen.
Jeg har imidlertid svært ved at se, på hvilken måde denne manglende præcision skulle vedrøre de berørte personers retssikkerhed.
Det er jo på ingen måde usædvanligt, at der overlades et vist skøn til de administrative myndigheder.
Forespørgslen synes også at forudsætte, at de berørte parters retssikkerhed tilsidesættes, fordi de forskellige regler om offentliggørelse ikke umiddelbart er sammenlignelige.
Det er, som nævnt tidligere, korrekt, at reglerne ikke er sammenlignelige, idet der inden for de enkelte områder gælder forskellige regler for offentliggørelsen, herunder med hensyn til, hvordan offentliggørelsen kan ske.
Denne forskel er imidlertid hverken overraskende eller usaglig, eftersom der er tale om offentliggørelse inden for vidt forskellige områder, lige fra navne på importører af farligt legetøj til resultater af tilsynsbesøg i f.eks. restaurationer.
Den omstændighed, at der gælder forskellige regler om offentliggørelse på de forskellige områder, bevirker derfor efter min opfattelse på ingen måde, at de berørte parters retssikkerhed tilsidesættes.
Hvilke regler der skal gælde, beror jo, som statsministeren har fremhævet det, på en hensynsafvejning, og denne afvejning kan naturligvis falde forskelligt ud afhængig af de hensyn, som gør sig gældende inden for de enkelte områder. Hvis vi herefter ser på, hvordan parternes retssikkerhed konkret tilgodeses i de forskellige regelsæt, kan jeg oplyse, at offentliggørelse i nogle tilfælde kun kan ske, når kontrolresultatet har ført til skriftligt påbud, forbud, bøde m.v., og når klagemulighederne er fuldt udtømt.
I andre tilfælde modtager den berørte part forud for offentliggørelse orientering herom og kan i nogle tilfælde komme med indsigelser forud for offentliggørelsen, således at der i den endelige rapport er taget hensyn til berettiget indsigelse.
Man kan også forestille sig, at de berørte parters retssikkerhed beskyttes ved at give de pågældende mulighed for at rette op på fejl, kontrollen måtte finde, eller give dem mulighed for at rekvirere nye kontrolbesøg inden for en vis kortere frist efter det første kontrolbesøg og eventuelt også give mulighed for at underkaste den nye prøve en kontraekspertise.
Hvilke af disse beskyttelsesformer der må anses for mest hensigtsmæssig på det enkelte område, beror selvsagt på en konkret afvejning af de aktuelle hensyn inden for hvert enkelt område.
Alt i alt er der efter min opfattelse i reglerne om offentliggørelse taget hensyn til de berørte parters retssikkerhed.
Jeg kan i den forbindelse tilføje, at parterne i de forhåbentlig sjældne tilfælde af uberettiget offentliggørelse har mulighed for at få erstatning efter dansk rets almindelige regler om offentlige myndigheders erstatningsansvar.
Hvis man i øvrigt ser på de berørte parters retssikkerhed i et bredere perspektiv, må man heller ikke glemme, at de oplysninger, som gøres tilgængelige ved offentliggørelsen, f.eks. oplysninger af den karakter, som fødevaremyndighederne har offentliggjort, ikke umiddelbart synes at have en sådan privat og fortrolig karakter, at de vil være omfattet af offentlighedslovens regler om undtagelse af oplysninger fra retten til aktindsigt. Sagt med andre ord vil man typisk kunne få indsigt i oplysningerne efter offentlighedsloven, også selv om der ikke var hjemmel for myndighederne til at offentliggøre kontrolresultaterne.
Lad mig afslutningsvis gentage, at det er godt og nyttigt, at vi her i dag har anledning til at drøfte nogle grundlæggende spørgsmål vedrørende offentliggørelse af tilsynsresultater.
Som det forhåbentlig er fremgået, er der her tale om problemstillinger, som vi fra regeringens side gerne vil finde konkrete, velafbalancerede og tidssvarende løsninger på.
Forhandling