runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lotte Bundsgaard (S), 2003-10-22:
Nu har vi så fået bekræftet, at statsministeren ikke vil genindføre anciennitetsprincippet og derved sikre den enkelte lediges barn en ret til at blive passet på linje med alle andre børn, at statsministeren mener, at det er i orden, at de lediges børn har sværere ved at komme i daginstitution end andres børn.
Så siger statsministeren, at det ikke passer, men der må jeg sige, at statsministeren skal gå hjem og læse på lektien
og se, at før 1997 kom de lediges børn bagest i køen.
Fair nok.
Vi har forskellige politiske holdninger.
Men så vil jeg godt spørge statsministeren om, hvordan han vil sikre, at de smukke ord fra åbningstalen om, at de svageste børn også skal have gavn af børnehaverne, fører til handling.
Hvordan vil statsministeren sikre, at vi får brudt den negative sociale arv for de svageste børn i Danmark?
»Hvilke initiativer vil regeringen tage for at sikre, at regeringens tilskyndelse til kommunerne om at sætte arbejdsløses børn bagest i køen til daginstitutionerne ikke betyder en forstærket negativ social arv for børn af ledige?«
Skriftlig begrundelse Regeringen har afskaffet anciennitetsprincippet på daginstitutionsområdet.
Afskaffelsen af anciennitetsprincippet tilskynder kommunerne til at sætte de arbejdsløses børn bagest i køen til en daginstitutionsplads.
Spørgeren ønsker - især i lyset af statsministerens tale ved Folketingets åbning - en redegørelse for de initiativer, regeringen planlægger for at imødegå de negative konsekvenser, afskaffelsen af anciennitetsprincippet har for børn af ledige.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-10-22:
Jeg må sige, at det overstiger min forstand, at den regering, som fru Lotte Bundsgaard selv var en del af, ikke for længst har aftalt det med kommunerne.
Det er vel af præcis de samme grunde, at den nuværende regering ikke har indgået sådan nogle aftaler.
Men det, vi ser med glæde, er, at flere og flere kommuner rent faktisk kan sikre pasning til alle børn.
Det burde vi kunne være enige om er en fornuftig udvikling. Hermed sluttede spørgsmålet.
Lotte Bundsgaard (S), 2003-10-22:
Nu bekymrer regeringen sig meget om, hvordan vi sikrer, at vores børnehaver fungerer bedst muligt.
Den bekymring deler vi med regeringen, og vi vil gerne være med til at forbedre vores børnehaver. Når det nu er vigtigt både at have gode børnehaver, at vi starter en eller anden form for indlæring allerede i børnehaverne, og når statsministeren også synes, det er vigtigt, at man kan få sit barn passet, vil jeg godt have et klart svar fra statsministeren på, hvorfor regeringen så ikke støtter vores forslag om pasningsgaranti.
Er det på grund af systemerne, altså det lokale selvstyre?
Eller er det noget helt andet, der gør det? Vi tager udgangspunkt i de enkelte forældre, i de enkelte børn, når vi siger, at der er behov for en landsdækkende pasningsgaranti.
Hvad er statsministerens argument?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-10-22:
For det første vil jeg lige sige, at jeg forsøger ikke at bagatellisere, at der er 2.200 på venteliste, for det er selvfølgelig de 2.200 for meget, men jeg prøver at sætte det i perspektiv.
Hvor mange gange vil det problem, som fru Lotte Bundsgaard rejste i sit spørgsmål, overhovedet være et reelt problem?
Det vil være i forsvindende få tilfælde.
Så vil jeg sige til hr. Ole Stavad
, at det da er et meget relevant spørgsmål, men jeg synes sådan set, at hr. Ole Stavad meget passende kunne starte med at spørge sine egne partifæller på Københavns Rådhus, hvad de vil gøre for at indføre en pasningsgaranti.
Af den venteliste på 2.200 i år 2002 er det faktisk ret præcist halvdelen, der står på venteliste i Københavns Kommune.
Hr. Ole Stavad kunne jo starte med at spørge sine partifæller der, hvad de vil gøre.
Det ville være et stort skridt fremad.
Skulle vi nu ikke forenes om det, som jeg tror alle her burde kunne forenes om, nemlig at vi må have det mål, at der kan være pasningsgaranti i alle kommuner?
Jeg tror faktisk, at vi begynder at nærme os, at alle kommuner vil kunne have en pasningsgaranti.
Vi har tradition for, at der er lokal selvbestemmelse på det her område.
Men kommuner, der opfører sig klogt, sørger jo for, at der ikke er børn på venteliste i kommunen, for det er meget vigtigt for at kunne tiltrække f.eks. kvalificeret arbejdskraft til kommunen, at folk også kan få deres børn passet, så kommunerne har en egeninteresse i det.
Ole Stavad (S), 2003-10-22:
Jeg synes, det, statsministeren svarer, bliver lidt forvirrende.
For det første kan jeg ikke helt forstå, at det skulle være at varetage noget systems interesser at have en pasningsgaranti.
Når forældre og børn har behov for pasning, er vores tilgang til det - det lykkedes så vældig godt i forhold til de fleste i den periode, vi havde regeringsansvaret - en massiv udbygning af dagpasningsområdet, og det siger statsministeren er at varetage systemets interesser.
Det forstår jeg ikke.
Det andet, jeg ikke forstår, er, at statsministeren ud fra de oplysninger, han nu bringer, siger, at der kun - i citationstegn - er 15 ud af 271 kommuner, hvor det her overhovedet har en betydning.
Så er det jo, at jeg må spørge statsministeren, om det ikke havde været en mere rimelig løsning, at man havde sørget for sammen med de 15 resterende eller 26 kommuner, men jeg forstod, at i de 11 var der ingen på venteliste, havde tilbudt den samme service over for deres borgere som de over 250 kommuner, der sikrer, at der er pasningsmulighed, når der er behov for det.
Hvorfor skulle den regel overhovedet laves?
Lotte Bundsgaard (S), 2003-10-22:
Desværre har vi så endnu en gang fået bekræftet, at det, statsministeren sagde i sin åbningstale, mente han ikke, når det kommer til stykket: at det var vigtigt, at man startede
allerede i børnehaven med at bryde den sociale arv
Vi ved fra 1997 - det kan være, statsministeren skal gå tilbage og læse på det - at kommunerne satte de arbejdsløses børn bagest i køen.
Det er altså stærkt problematisk, hvis de børn, der har forældre, der er ledige og ønsker, deres børn skal i daginstitution, ikke kan komme i daginstitution.
Derved tager statsministeren systemet i forsvar i stedet for det enkelte barn.
Jeg vil godt opfordre til, at statsministeren for det første læser på det, og for det andet, når han taler om den negative sociale arv og børnehavealderen, har reel handling bag, og at det ikke bare er noget, som han har som en hensigtserklæring.
Så vil jeg også godt sige, jeg synes, det er rimeligt nonchalant, når statsministeren siger: Der står kun 2.200 børn på venteliste.
2.200 børn, hvis forældre gerne ville på arbejdsmarkedet, hvis forældre gerne ville have deres børn passet!
Statsministeren skulle lige prøve at sætte sig ind i, hvordan det er at være forældre og ikke kunne få sine børn passet.
Jeg vil godt opfordre statsministeren til ikke kun at have pasningsgarantien som en målsætning, men mene noget med det, når det kommer til stykket.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-10-22:
Det sidste kan jeg fuldstændig afvise.
Og for lige at sætte det i perspektiv: På nuværende tidspunkt er der 26 kommuner, som ikke har pasningsgaranti.
Af de 26 kommuner er det de 15 kommuner, som har børn på venteliste.
Og ventelisterne for hele landet er i dag helt nede på omkring 2.200.
En meget stor del af de 2.200, faktisk hovedparten af dem, er børn under 3 år.
Det er selvfølgelig kedeligt for de forældre, som har børn på venteliste, og jeg ser gerne, at de sidste kommuner giver en pasningsgaranti, ingen tvivl om det, den målsætning deler jeg.
Men jeg må altså sige ligeud, at jeg ikke ser det som et problem i forhold til indsatsen mod den negative sociale arv, at helt små børn skal passes af en
af deres forældre i en periode.
Lad mig lige understrege, hvad reglerne går ud på.
Der vil være tilfælde, hvor en ledig kontanthjælpsmodtager, der får et ledigt job, hurtigere kan få plads til sit barn end en kontanthjælpsmodtager, der ikke har et job.
Helt ærligt, det synes jeg ikke der er noget urimeligt i.
Men kommunerne kan ikke med de nye regler systematisk sætte arbejdsløses børn bagest i køen.
Det blev ved lovændringen præciseret, at alle børn har adgang til at blive optaget i et dagtilbud.
Så det er aldeles ikke mig, der tager udgangspunkt i at tale om systemet.
Jeg taler netop om at tage individuelle hensyn.
Men fru Lotte Bundsgaard og hr. Ole Stavad er optaget af systemer og kødannelser og anciennitetslister og den slags ting, mens vi andre tager udgangspunkt i, at der skal tages individuelle hensyn.
Ole Stavad (S), 2003-10-22:
Jeg kan langt hen ad vejen genkende fremstillingen, som statsministeren giver.
Men som fru Lotte Bundsgaard siger, viser erfaringen fra dengang, da vi havde den frihed, at det typisk var børn af forældre, der ikke havde plads på arbejdsmarkedet, der blev skubbet til side.
Hvis vi ser på og holder fast i udgangspunktet for spørgsmålet, nemlig negativ social arv, er det jo ofte sådan, at de børn, der har det største behov for, også uden for hjemmet, i perioder at få stabile rammer, er børn, der har forældre, der ikke har en fast tilknytning til arbejdsmarkedet.
Derfor var svaret vel, at man havde fortsat udbygningen med pasningsgaranti til de forholdsvis få kommuner, der manglede.
Nu risikerer vi i stedet for, at kommuner, der har indført pasningsgaranti, begynder at slække på det, fordi de er så hårdt presset økonomisk.
Lotte Bundsgaard (S), 2003-10-22:
Jeg har fået bekræftet, at statsministeren siger, at det ikke skal være efter forældrenes ønske - altså os, der skriver vores børn op og får dem ind, alt efter hvornår de er blevet skrevet op - men efter systemets, kommunernes ønske.
Så vil jeg sige til hr. Jesper Langballe, at vi udmærket ved fra undersøgelser, at langtidsarbejdsløshed gør, at børnene får en negativ social arv.
Jeg synes, at det er forældrene, der skal vurdere, hvorvidt deres børn skal i daginstitution eller ej.
Men når man ikke har anciennitetsprincippet, er det systemet, der skal vurdere det; det system, som statsministeren igen og igen står og forsvarer gennem kommunerne.
Jeg mener faktisk, at vi forældre er dem, der er bedst til at vurdere det.
Så vil jeg bare sige til statsministeren, når han sådan tager afstand fra den måde, jeg stiller spørgsmålene på, som om jeg ikke vil have, at forældre kan gå hjemme og passe deres børn, hvis de gerne vil det, at det er de meget velkomne til, men statsministeren siger jo selv i sin åbningstale, at det skal starte allerede i børnehaverne.
Det, jeg klart har fået bekræftet i dag, er, at det var en omgang floskler, at der ikke er nogen handling bag, bortset fra målsætninger, og hvad ved jeg.
Der er ingen handling, blot floskler om, at vi skal være sikre på, at de svageste børn også bliver hjulpet i børnehaverne.
Ja, ja.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-10-22:
Lad mig blot gentage, at regeringen har fremlagt en meget detaljeret plan for en ny indsats til bekæmpelse af negativ social arv med en række helt præcise forslag, herunder obligatoriske læreplaner i daginstitutionerne, som netop skal sikre, at pasningstilbuddene bliver tilrettelagt på en sådan måde, at alle børn, herunder også de svageste børn, får den stærkest mulige start i tilværelsen.
Der kan man jo altså sige, at i de mange år, fru Lotte Bundsgaards parti havde regeringsansvar, skete der ikke noget på det her område.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Bendt Bendtsen (KF), 2003-10-22:
Til fru Lotte Bundsgaard: Vi kan jo fortsætte med at tærske langhalm på det her.
Det er 600 mennesker for meget, der kommer i lediged.
Fru Lotte Bundsgaard siger, at det her er regeringens politik, men der har vi jo gentagne gange sagt, at det er det ikke.
Vi har jo en masse tiltag over for dansk erhvervsliv, så der kan skabes bedre grobund, en bedre konkurrence, så Danmark kan få skabt nogle flere arbejdspladser.
Så kan man holde det her op mod det forbrug, der er af offentlige midler i den her ordning - om det så er de her trecifrede millionbeløb, der er det, der skal betales for at få 600 stillinger, eller om pengene kan bruges bedst på anden vis for at skabe mere arbejde.
Og det er, som hr. Bjarne Laustsen sagde, et besparelsesforslag, hvor vi mener, vi kan bruge pengene i det offentlige bedre et andet sted.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Lotte Bundsgaard (S), 2003-10-22:
Vi kan da også tage udgangspunkt i økonomi- og erhvervsministerens tal, for er 600 mennesker ikke 600 mennesker for meget at sende ud til arbejdsløshed i en periode, hvor vi ved, at ledigheden stiger og stiger? Er det virkelig regeringens politik at lave besparelser, så vi får flere arbejdsløse?
Hvis det er det, synes jeg da, at økonomi- og erhvervsministeren skal sige det klart og tydeligt, for det er da ikke det, vi hører statsministeren sige, for han siger hele tiden, at én ledig er en ledig for meget.
Men er det igen sådan, at statsministerens fine retorik er en ting, men at man alligevel laver besparelser, der gør, at vi får 600 flere ledige?
Så synes jeg da, at regeringen skal sige det klart og tydeligt. Så vil jeg godt endnu en gang spørge, om det er en del
af regeringens beskæftigelsesstrategi at sende 600 - eller 1.000, men vi siger 600 - flere mennesker ud i ledighed på et tidspunkt, hvor ledigheden stiger og stiger?
Synes regeringen selv, at det er et smart tiltag?
Bendt Bendtsen (KF), 2003-10-22:
Indimellem er det jo lidt spændende at diskutere med fru Lotte Bundsgaard, og jeg vil gerne gentage det, jeg sagde før: Vores analyse viser, at der er 2.000 fuldtidsbeskæftigede på det her område, og det er altså 600 stillinger, der falder bort.
Så kan jeg sige til hr. Ole Stavad, når der bliver sagt, at vi nu næsten fjerner ordningen, at det gør vi ikke.
Jeg bliver nødt til at fastholde, at det her er en ordning, der fortsætter.
Man prøver hele tiden at køre på, at det hele falder væk, men den fortsætter altså faktisk for pensionister, førtidspensionister, plus at vi nu har frit valg, så ældre kan vælge at få tilkøbsydelser.
Det betyder jo også, at nogle af de her hjemmeservicevirksomheder kan udvide deres arbejdsområde i nogle kommuner, hvor de ikke tidligere har haft tilbuddet.
Til det, om jeg så tror på de analyser, der ligger i mit ministerium, vil jeg blot sige, og det er et svar til hr. Bjarne Laustsen, at det er korrekt, at det her er et besparelsesforslag.
Vi mener at kunne bruge pengene bedre andre steder på statens budget.
Det kan jeg sige helt klart.
Så blev der samtidig spurgt om, hvad det betyder, hvis de her 600 mennesker kommer på passiv indkomst.
Man kan stille mange regnestykker op, vil jeg gerne sige.
Vi forventer selvfølgelig, at de kan komme over og arbejde i andre brancher.
Hvis det var måden at udrydde arbejdsløsheden på, var de alle sammen ansat inden for det offentlige, og det er vel ikke den vej, selv ikke Socialdemokratiet ønsker at gå! Til hr. Ole Stavad: Jeg er enig i, at der er de her konjunkturmæssige problemer.
Det vil altså sige, at fru Pia Gjellerup i 2001 vel også var vidende om det, der stod i de rapporter.
På daværende tidspunkt havde man da også en holdning til det.
Bjarne Laustsen (S), 2003-10-22:
Jeg synes ikke, at jeg fik noget svar fra økonomi- og erhvervsministeren.
Det er jo en faktuel kendsgerning, at hvis man havde villet og der var flaskehalse som påstået, havde man haft rig lejlighed til at gøre noget ved det. Jeg går ud fra, at forslaget om at skære i hjemmeserviceordningen er et besparelsesforslag fra regeringen.
Men hvordan ser det nu ud, hvis de her mennesker, der ikke fremover kan være ansat i den her sektor, bare skal på passiv overførsel, altså på dagpenge?
Hvordan ser regeringens regnestykke ud, hvis det er det, der er forudsætningen, når det ikke er sådan, at de kan komme over i en anden branche?
Så vil jeg godt til sidst spørge, om ministeren er enig i, at det kan føre til mere sort arbejde på området, hvorved man mister nogle skattekroner i statskassen, at det altså simpelt hen fører til mere sort arbejde og et mere gråt arbejdsmarked i stedet for at få det frem i lyset.
Så vidt jeg husker, var det også i sin tid en af begrundelserne for at indføre den her ordning.
Ole Stavad (S), 2003-10-22:
Vi er jo alle sammen bekendt med, at det konjunkturmæssigt i øjeblikket ikke kun i Danmark, men også uden for landet, er op ad bakke.
Og hvis vi skal undgå skadevirkninger i Danmark, som det lykkedes at undgå under den tidligere regering, kræver det en særlig indsats.
Det, jeg ikke forstår, er, at man benytter den her lejlighed, hvor arbejdsløsheden stiger måned for måned, til at fjerne en ordning, som rent faktisk har betydet beskæftigelse for nogle mennesker, der dokumenterbart har været blandt dem, der har haft sværest ved at komme ind på arbejdsmarkedet.
Og der ligger samfundsøkonomiske beregninger, meget grundige undersøgelser, der er offentliggjort i efteråret
Når regeringen og økonomi- og erhvervsministeren konkluderer, som de gør, og fjerner ordningen på væsentlige områder, er det så, fordi økonomi- og erhvervsministeren ikke tror på sit eget ministeriums beregninger og undersøgelser?
Og hvis det ikke er tilfældet, på hvilket grundlag tilsidesætter økonomi- og erhvervsministeren så disse undersøgelser?
Lotte Bundsgaard (S), 2003-10-22:
Lige når vi taler om det her, er jeg faktisk ikke enig i, at regeringen ingenting gør, for ved at man skærer ned på det her tilskud, gør regeringen faktisk situationen værre.
Så kan økonomi- og erhvervsministeren godt sige, hvis han har lyst, at det bare er 1.000, 2.000 eller 3.000 mennesker, som nu bliver ledige, men det er altså 1.000, 2.000, 3.000 mennesker for meget, der bliver ledige. Så ud over, at regeringen bliver ved med at tale om, at det er udlandets skyld, gør regeringen heller ikke noget særligt for at få beskæftigelsen op, tværtimod fjerner den et tilskud, der er med til at sikre, at en stor gruppe lavtuddannede mennesker har et job, og den er med til at skubbe de her mennesker ud i arbejdsløsheden.
Man kan sige, at selv om det er en sørgelig ting at få bekræftet, så har vi da fået bekræftet her i dag, at regeringen taler og taler meget, men når det kommer til stykket, er man faktisk med til at skabe flere ledige, vel at mærke flere svage ledige, fordi det ofte er ledige uden en særlig lang uddannelse bag sig.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-10-22:
Nu må vi altså lige for det første holde fast i, at langt de fleste kommuner efterhånden har en pasningsgaranti, så alene af den grund er der jo langt, langt de fleste steder ikke noget meget alvorligt problem.
Men for mig er det meget vanskeligt at forstå, at fru Lotte Bundsgaard kan være så kritisk over for det ønske, som kommunerne her har haft.
Skal vi sige, at man står i en situation, hvor man skal finde en plads til en, der hidtil har været arbejdsløs, og som nu får et job og skal have barnet passet.
Hvis der er mangel på pladser her og nu, og man så står og skal vælge, hvem der hurtigst skal have en plads, ville jeg da tro, de fleste ville sige, at det så er vigtigt, at den, der hidtil har været arbejdsløs, men nu kan få et job, altså skal have sit barn passet for at kunne passe sit job.
Så kan det da godt være, at den, der så er ledig, skal vente lidt længere på at få pladsen.
Men hvis man skal foretage en prioritering, må man da sige, det er rimeligt, at den, der kan få et job, også kan få sit barn passet. Jeg vil så gerne sige til fru Lotte Bundsgaard, at det jo ikke må betyde - sådan tror jeg også det bliver administreret i kommunerne, det føler jeg mig helt overbevist om - at man systematisk holder børn af langtidsledige uden for institutionerne.
Som jeg sagde før: Langt de fleste kommuner har jo en pasningsgaranti, der betyder, at der ikke er noget problem, men i de sjældne tilfælde, hvor der er et problem, har kommunerne altså ønsket at kunne få en vis fleksibilitet, og det ønske har vi imødekommet.
Bendt Bendtsen (KF), 2003-10-22:
Jeg vil gerne sige til fru Lotte Bundsgaard til det der med, at regeringen synes, det er godt at skubbe folk ud i ledighed, at vi synes ikke, det er godt at skubbe folk ud i ledighed.
Vi har i dag en hjemmeserviceordning, hvor de, der mest bruger hjemmeserviceordningen - det kan vi gå ind og se - bor i de amter, hvor folk har den største indkomst.
Vi sikrer nu, at pensionisterne, førtidspensionisterne, fortsat kan få hjemmehjælpen, mens borgere efterfølgende må gå ud og købe deres rengøring. Så kan man spørge, om man skulle bevare ordningen.
Vi mener faktisk, at vi kan bruge økonomien andre og bedre steder.
Men til det med, at vi synes, det er spændende at skubbe folk i ledighed, må jeg sige, at det mener regeringen ikke at det er.
Blot til hr. Bjarne Laustsen: Man kan da godt synge den sang om, at regeringen ingenting har gjort.
Jeg mener faktisk, at regeringen med sin vækstpolitik har gjort alt, hvad vi kan for at skabe det antal arbejdspladser, der overhovedet findes.
Jeg mener også, at der er indgået mange tværgående forlig her i Folketingssalen, der skal medvirke til, at vi får mere beskæftigelse. Vi lægger jo ikke skjul på, at vi har været inde i en international recession, som også har påvirket dansk økonomi, dansk beskæftigelse, og vi kender jo arbejdsløshedstallene, alt det behøver vi ikke at få en større diskussion af. Man kan så sige i oppositionen, at regeringen ingenting gør.
Jeg må bare sige, at jeg ikke er enig.
Ole Stavad (S), 2003-10-22:
Jeg skal ikke gøre mig klog på det citat, som økonomi- og erhvervsministeren benyttede sig af.
Derimod kan jeg med fuldstændig sikkerhed gøre mig klog på, hvad der var holdningen i den tidligere regering, der jo som bekendt havde ansvaret forud for den nuværende økonomi- og erhvervsminister.
Holdningen var ikke at sætte ordningen til afvikling, men vi ville ikke give en langsigtet garanti, selv om der lå samfundsøkonomiske analyser, der viste, at det samfundsøkonomisk faktisk er en ganske god forretning.
Men der er altså ikke mangel på folk til at blive omskolet og uddannet som social- og sundhedsassistenter, da ledigheden desværre stiger måned for måned.
Derfor er det en fuldstændig anden situation, vi står i i dag.
Lotte Bundsgaard (S), 2003-10-22:
Først vil jeg gerne bekræfte økonomi- og erhvervsministeren i, at den tidligere regering gjorde rigtig meget for at få ledigheden ned og netop fik gang i beskæftigelsen, så vi derfor heldigvis står i en bedre situation, end vi gjorde, da vi overtog regeringsmagten for snart år tilbage.
Da jeg stillede det her spørgsmål til beskæftigelsesministeren, fik jeg at vide, at det var økonomi- og erhvervsministeren, der skulle tage sig af det; fint for mig. Jeg vil godt høre økonomi- og erhvervsministeren, om regeringen deler økonomi- og erhvervsministerens holdning til, at det er ligegyldigt, at vi skubber 1.000-2.000 lavtuddannede kvinder ud i arbejdsløshed, for sådan som jeg hører økonomi- og erhvervsministeren, bliver der sagt, at der er flaskehalsproblemer nogle steder, så det gør faktisk ikke noget med de par tusinde lavtuddannede mennesker, som nu bliver ledige.
Det er jo godt at høre; det er ren tale fra regeringens side af.
Vi i Socialdemokratiet er uenige.
Vi mener faktisk, at man skal gøre alt, hvad man kan for at få ledigheden ned og beskæftigelsen op.
Men hvis regeringen mener noget andet, så synes jeg, det er flot, at ministeren på den her måde melder det klart ud.
Bendt Bendtsen (KF), 2003-10-22:
Jeg må notere, at der er forskel på at sidde i regering og så være opposition.
Jeg står faktisk med en artikel fra den 29. november 2001 i Børsen, hvor overskriften er, at S vil lukke hjemmeservice, hvor fru Pia Gjellerup udtaler: »Vi er ikke ude på at afvikle hele tilskuddet til hjemmeservice her i 2002. Men jeg tror, vi skal starte på en afvikling næste år, for vi mener, det er vigtigt at varsle i god tid, at tilskuddet skal ned, så servicevirksomhederne og forbrugerne kan nå at indrette sig på nye tider og på, at tilskuddet måske helt falder bort de kommende år.«
Det kan være et fejlcitat, det skal jeg ikke udtale mig om, men det er i hvert fald det, fru Pia Gjellerup er citeret for i Børsen den 29. november 2001.
Vi ved også, at da hjemmeservice blev lanceret i 1993, var ledigheden 12,4 pct.
Selv om vi desværre har set en stigning i den aktuelle ledighed, er ledigheden i dag halveret i forhold til 1993.
Så vil jeg gerne sige til fru Lotte Bundsgaard, at arbejdsmarkedsrådene i juni i år har konstateret en række flaskehalsproblemer.
Det drejer sig bl.a. om social- og sundhedshjælpere samt køkken- og kantineassistenter.