Birte Weiss (S), 1998-01-23:
Jeg vil gerne takke ordførerne for forståelsen for, at det er nødvendigt at gøre noget ved Patientklagenævnets arbejde.
Derudover vil jeg godt tage det udgangspunkt, at jeg faktisk er blevet temmelig personligt berørt over en række af de breve, jeg får fra folk, der har klaget til Patientklagenævnet.
Det har gjort et ret stort indtryk på mig, i hvor høj grad ventetiden, indtil en sag afsluttes, bliver et selvstændigt, men også tungt problem for klageren.
Her skal man være opmærksom på, at det er folk, som måske troede, de var blevet helbredt, men hvor det så senere viser sig, at det er de alligevel ikke.
Når jeg godt vil fortælle, at det har gjort et ret stort indtryk på mig, er det, fordi der ingen tvivl er om, at tidsfaktoren i det her spiller en væsentlig rolle.
Det er baggrunden for, at jeg har engageret mig stærkt i arbejdet med at få de lange ventetider på afgørelser bragt ned. Så kan man selvfølgelig altid diskutere, om den fremgangsmåde, vi har valgt her, er den rigtige, men det er jo ikke kun den lange sagsbehandlingstid, der er problemet, omend det er en tung del af det.
Jeg ser både sagsbehandlingstiden, ønsket om den størst mulige kvalitet i arbejdet og ønsket om en stor ensartethed i afgørelserne som krumtappen i det, vi laver her, og her må man nok erkende, at hvis man skulle følge nogle af de kritiske bemærkninger, der har været fremme her, vil vi ikke være i stand til at forfølge alle de tre mål på samme tid.
Her tænker jeg først og fremmest på tankegangen om decentralisering.
Jeg føler mig i hvert fald stærkt i tvivl
om, hvorvidt en opsplitning af arbejdet i det centrale nævn, så det bliver afløst af et større antal nævn, ville føre til en større kvalitet i arbejdet.
Jeg er meget stærkt i tvivl om det, og jeg føler mig i hvert fald helt overbevist om, at det andet mål, jeg nævnte, nemlig det, at der skal være den størst mulige ensartethed i afgørelserne, ville vi ikke nå.
Om det vil føre til kortere sagsbehandlingstider, vil jeg ikke på forhånd afvise, men eftersom det er alle tre mål, vi skal forfølge på samme tid, tror jeg ikke, det er den rigtige løsning.
Så er der mange, der har beskæftiget sig med tankegangen om, at direktøren i helt særlige tilfælde skulle kunne gå ind i formandens sted.
Jeg vil godt sige, at det bestemt ikke er kardinalpunktet for mig i dette lovforslag, så lad os kigge på det under det videre udvalgsarbejde, men jeg vil godt begrunde, hvorfor det er taget med.
Det er taget med som en ventil.
Det er nødløsningen i forhold til, at der kan være pukler, som hurtigere ville kunne afvikles, hvis vi har den ventil i helt særlige situationer.
Men som sagt er det en detalje i forslaget, og jeg synes godt, det kan gøres til genstand for en yderligere uddybning under udvalgsarbejdet, en uddybning, som jeg også meget gerne medvirker til.
Til sidst skal jeg blot sige, at jeg tror, vi kommer til at opleve flere patientklager i fremtiden.
Det er der nogle der synes er besværligt, men jeg synes, det er en meget god afspejling af, at moderne mennesker kræver deres ret.
Og nogle gange viser det sig så, at de ikke har ret, og så får de ikke ret.
Men det hører altså med til det at være et moderne, veloplyst samfund, at man også på så svære områder som det her har en instans, hvor man kan klage, og at man kan kræve en meget højt kvalificeret gennemgang af sagerne, og at man derefter kan få en afgørelse inden for et forholdsvis forsvarligt tidsforløb.
Det er det, man har beskæftiget sig med i den betænkning, der ligger til grund for lovforslaget.
Man kan selvfølgelig godt have nogle meget større ambitioner på området, og man kan godt have den ambition, at man vil have det hele lavet om, men det er ikke det, vi har lagt op til her.
Vi har lagt op til at forfølge - som jeg sagde før - de tre mål, som jeg skitserede, på samme tid, og vores bud på det er som sagt det lovforslag, der ligger her.
Men lad os se på detaljerne undervejs.