runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jan Petersen (S), 2003-04-23:
Jeg takker for den her statistiske beskrivelse af halvdelen
af stigningen i ledigheden
Jeg går ud fra, at statsministeren erindrer, at det tidligere har været drøftet, om man fiflede med ledighedstal osv.
Men lad nu det ligge.
Det skal ikke være en statistisk forklaring, der er interessant her.
Men statsministeren finder det altså problematisk, at der er 10.000 flere, der er arbejdsløse.
Hvad nu, hvis der bliver 10.000 flere og regeringens forventning ikke holder?
Der bliver 10.000 yderligere, 20.000, 30.000.
Det, jeg i og for sig er optaget af, er: Har regeringen en smertetærskel og i givet fald, hvor ligger den sådan cirka?
10.000 er åbenbart ikke nok til at fremprovokere en reaktion.
Jeg ved ikke, om statsministeren har fanget en af dagens nyheder, men den er i hvert fald ifølge Ritzau, at vi nu har den laveste byggebeskæftigelse siden 1996.
Det turde jo være tilstrækkelig begrundelse for så at afprøve, om regeringen på bygge- og anlægsområdet, hvor der er tale om en meget synlig stigning i ledigheden, har initiativer og kan gøre noget for, at vi får bremset dette spild af gode danske håndværkere, der kan bruges til så mange fornuftige ting.
Frank Jensen (S), 2003-04-23:
Statsministeren siger, at nogle mener, at der er klippet for lidt, og andre mener, at der er klippet for meget.
Jeg tror, statsministeren bør gøre det her op til, at der simpelt hen er klippet forkert.
Statsministeren har valgt de klip, hvor statsministeren fremstod som den store helt i alle scener.
Derfor er det jo også tankevækkende, at det kan sive ud til pressen, at de fraklip, der så er foretaget, er scener, hvor statsministeren personlig går amok, påkalder sig ikke bare de højere magter, men også de underjordiske magter for at tilkalde sin udenrigsminister.
Kan statsministeren ikke svare: Er det en forkert oplysning, der blev bragt i det danske dagblad den 16. april, om, at den scene er klippet fra?
Keld Albrechtsen (EL), 2003-04-23:
Jeg er også enig i, at det, der må bekymre os meget, er, hvis der er skåret noget væk af usaglige grunde.
Altså udgangspunktet må være hellere at lade være med at klippe noget væk.
Det er jo betænkeligt i det hele taget at have sådan nogle aftaler om, at en minister kan censurere en tv-udsendelse.
Det er jo i sig selv meget betænkeligt, og derfor synes jeg da, det må være rimeligt, at statsministeren i det mindste oplyser, efter hvilke kriterier ministeren har klippet.
Er det sådan, at ministeren har bortklippet pinlige episoder, der kunne fremstille f.eks. ham selv?
Så synes jeg, det må være forkert at klippe dem væk, for så er der jo ikke noget hensyn til fortrolighed, fremmede magter, eller hvad man ellers plejer at bruge som undskyldning.
Søren Søndergaard (EL), 2003-04-23:
Jeg må jo sige, at jeg er skuffet over statsministeren.
Jeg kan ikke forstå, hvorfor vi ikke kan få antallet at vide.
Altså statsministeren har ret i, at der fra oppositionen, som statsministeren siger, er sagt forskellige ting - hr. Skaarup har jo også haft ordet.
Men i den socialistiske venstreopposition går vi ind for åbenhed, mest mulig åbenhed.
statsministeren har gjort brug af muligheden for at få pillet noget ud af den film
Det er da lidt interessant, og det skader altså i hvert fald ikke andre end statsministeren at meddele det.
Det kan også være, det gavner statsministeren.
Så jeg synes, statsministeren skal meddele det.
Så fik vi at vide af statsministeren, at han kategorisk kunne afvise, at der var klippet noget ud, fordi det viste, at statsministeren var gået amok.
Så vil jeg godt spørge: Er det sådan, at statsministeren lige så kategorisk kan afvise, at der er noget, der er klippet ud, fordi andre ledende ministre i regeringen gik amok?
Kan statsministeren lige så kategorisk afvise det?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-04-23:
Det er selvfølgelig meget nærliggende, at hr. Søren Søndergaard stiller det spørgsmål, han gør, men jeg tror
også, hr. Søren Søndergaard udmærket er klar over, at det jo fuldstændig ville savne mening, hvis der er afsnit, der er klippet væk af de hensyn, jeg nævnte, og jeg så skulle stå og redegøre for afsnittene. Så kunne man altså lige så godt lade være at klippe dem væk.
Jeg synes bare, når jeg nu lytter til debatten, at oppositionen må gøre op med sig selv, om der er klippet for meget, eller om der er klippet for lidt, det er ikke til at blive klog på.
Lige for lidt siden hørte jeg, at der var klippet for lidt, fordi der var nogle afsnit, der skulle have været klippet væk, som nogle i oppositionen syntes ikke skulle have været bragt, og nu bliver det nærmest antydet fra anden side, at der er klippet for meget.
Men jeg kan sige, at der er klippet meget lidt.
Det er Danmarks Radios film.
Danmarks Radio har bedt om at lave den, jeg har givet tilslutning til det, og jeg har givet accept af, at den kunne bringes, og det er faktisk, hvad min involvering har bestået i.
Så kan jeg bare sige til hr. Frank Jensen i forlængelse
af det, jeg netop har svaret, hvor jeg ikke ville gå ind og kommentere de enkelte fakta, at jeg fuldstændig kan afvise historien om, at jeg på noget tidspunkt skulle være gået amok.
Jeg har bevaret roen under hele forløbet.
Frank Jensen (S), 2003-04-23:
Statsministeren har jo haft lejlighed til at forberede sig på de her spørgsmål, al den stund de er stillet efter forretningsordenens § 20.
Så statsministeren har haft de her spørgsmål siden i fredags eller i det her tilfælde altså endda før påske.
Når nu vi ikke kan få antallet præcist at vide, så må statsministeren da i hvert fald trække et eksempel frem for at angive, hvad det er for en type.
Så er den konkrete begivenhed, der er beskrevet i dagbladet B.T. den 16. april, et eksempel på, hvad der er blevet klippet fra, hvor statsministeren åbenlyst, efter hvad der står her, var gået amok foran et kamera?
Keld Albrechtsen (EL), 2003-04-23:
Jeg synes også godt, at statsministeren kunne linde lidt på tingene.
Man kunne jo naturligvis forestille sig, at det var oplysninger om f.eks. de meget pinlige landbrugsforhandlinger, der foregik, som der var total lukkethed om, og som førte til en forlængelse af de protektionistiske støtteordninger helt frem til 2013.
Det var der jo helt lukkethed om.
Det kunne jo være, det var sådan nogle ting, som var kommet med i filmen, og som statsministeren havde klippet væk.
Det siger jeg ikke, fordi det ville være rimeligt at klippe det væk, for det var alt for lukket.
Men det kunne jo også være, at det bare var pinlige episoder for den danske regering, der var blevet klippet væk.
Så ville det jo være selektiv åbenhed, der var tale om, og det ville være uheldigt.
Derfor synes jeg faktisk, det er nødvendigt, at statsministeren kan fortælle os: Efter hvilke kriterier har statsministeren fravalgt disse klip?
Søren Søndergaard (EL), 2003-04-23:
Det kan jeg da ikke forstå.
Altså lad os nu bare sige, at statsministeren har ret, at de afsnit, der er klippet ud, er af hensyn til fremmede magter.
så har vi det på det rene.
Men skulle det skade fremmede magter, at statsministeren gjorde opmærksom på, hvor ofte han havde anvendt den ret?
Skulle det gå ud over fremmede magter?
Jeg synes, det er en underlig mangel på åbenhed, som statsministeren her udviser, at statsministeren ikke engang kan sige: Det var i 2 tilfælde, det var i 30 tilfælde, eller hvad det nu var.
Lad os nu få lidt åbenhed, hr. statsminister, og ikke alt det der pjat.
Lad os få lidt åbenhed, tingene på bordet.
Hvor mange eksempler var der?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-04-23:
I kontrakten med Danmarks Radio var det aftalt, at afsnit kunne fjernes for at sikre, at hensynet til den interne beslutningsproces og forholdet til fremmede magter kunne varetages.
Det er det, jeg kan sige om det.
Søren Søndergaard (EL), 2003-04-23:
Nu skal jeg jo ikke blande mig i, at statsministeren bruger udenrigsministeren som dørmåtte i denne her sag.
Det er jo altså en sag for regeringen, og det er jeg sådan set helt kold over for.
Det, der interesserer mig i denne sag, er jo ligesom præcis, hvor grænserne for statsministerens åbenhed egentlig går. Jeg synes, det er interessant, at det er en selektiv åbenhed, fordi forskellen mellem åbenhed - reel åbenhed - og propaganda er jo, at åbenheden også gælder, når det omhandler ting, som måske ikke er så fordelagtige for en selv.
Det er derfor, at jeg bare vil have statsministeren til at oplyse sådan i al åbenhed, hvor mange afsnit statsministeren har bedt om at få klippet ud af den film, hvad de afsnit handlede om, og hvorfor de ikke kunne være med i denne her åbne afdeling.
Vil statsministeren oplyse, hvor mange afsnit Statsministeriet har krævet fjernet fra DR's dokumentarudsendelse »Fogh bag facaden«, og hvad der i givet fald er årsagen til, at statsministerens påståede tilslutning til »åbenhed« altså ikke omfattede disse afsnit?«
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-04-23:
Når jeg har givet accept af, at filmen kunne bringes, så er det jo netop, fordi der ikke sker brud på fortrolighed, og de sekvenser, der har været meget omdiskuterede, bringer efter min opfattelse slet ikke noget nyt til torvs, for hvis man tænker tilbage på, hvad der foregik i efteråret, så var det fuldstændig kendte ting. I øvrigt er det jo sådan, at udenrigsministeren har haft en udmærket snak med den tyske udenrigsminister.
Der er overhovedet ikke nogen problemer i forhold til den tyske udenrigsminister.
Så skal jeg sige til både hr. Frank Jensen og
til hr. Jens Peter Vernersen, at den danske regering ingen problemer har med den russiske regering i anledning af denne film.
Jeg kan på ingen måde forestille mig, at den danske ambassadør i Moskva har nogen som helst problemer med, at han har fremført de synspunkter, som man kunne tænke ville blive fremført fra præsident Putins side.
Tværtimod må det jo tale til ambassadørens fordel.
Jeg var bare nødt til, og det vil jeg gerne fastholde i dag, her at vogte over nogle meget vigtige principper om pressefriheden i vores samfund.
Det fremgår tydeligt af filmen, og jeg kan også sige det nu, fordi det var jo meget kendt, dengang vi holdt topmøde mellem EU og Rusland, at der var en diskussion om, hvorledes styringen af pressemødet skulle finde sted, hvor der fra russisk side var et ønske om at få en med til at styre pressemødet.
Der var jeg bare nødt til at sige, at sådan plejer vi ikke at gøre det, og det vil jeg ikke gå på kompromis med.
Det var jeg bare nødt til at sige meget klart.
Jeg tror altså, at alle parter er bedst tjent med, at vi vogter over nogle grundlæggende principper om pressens frihed i vores samfund, og det viste sig jo også, at når man stod fast på det princip, så var der overhovedet ingen problemer, når det kom til stykket.
Pressemødet blev gennemført efter de principper, som vi plejer at gennemføre pressemøder efter.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Jens Peter Vernersen (S), 2003-04-23:
Statsministeren svarer jo behændigt uden om det helt præcise spørgsmål, der nu har været stillet adskillige gange.
Det var, om alle, der deltog, var klar over, hvad konceptet skulle bruges til, og også om eksemplet med Moskvaambassadøren, der jo nærmest blev fejet af som en fuldstændig ligegyldig person.
Jeg synes, det er lidt vigtigt at få frem, om alle var klar over, at der var en fotograf, og om de vidste, hvad det koncept skulle bruges til.
Frank Jensen (S), 2003-04-23:
Nu har vi været igennem en række både lande og personer, der har været ude og kritisere den fremgangsmåde, statsministeren har valgt at praktisere sin åbenhed på, nemlig den selektive åbenhed, som jo også bliver kritiseret af Det Konservative Folkepartis politiske ordfører som værende uholdbar og rumme voldsomt alvorlige problemer.
Så vil jeg spørge statsministeren, om statsministeren er bekendt med den holdning, der er gjort gældende fra Dansk Jurist-& Økonomforbund.
Jeg syntes, det var opsigtvækkende - det har indtil videre ikke været fremme i offentligheden i debatten om filmen - hvilken behandling den danske diplomat, den danske ambassadør i Moskva, fik.
Det var oplysninger, som helt klart var vigtige for statsministeren at have under forhandlingerne, nemlig forholdene omkring Putin og Putin og pressen.
Men her ser vi altså, at det bliver bragt.
Hvilken kommentar har statsministeren til det?
Pia Gjellerup (S), 2003-04-23:
Jeg er glad for statsministerens indrømmelse af, at dette her sandelig ikke er et enestående udtryk for åbenhed, for det er det så langtfra.
Man behøver såmænd ikke at bevæge sig helt over Nordsøen for at finde et britisk eksempel på et fortilfælde.
Det er jo det, der gør, at den her udsendelse er mere omtalt, men det er til gengæld ikke for dens åbenhed, det er for dens brud på fortroligheden.
Der vil jeg høre, hvad statsministeren mener, når han siger, og det kan vi også høre fra hans partifælle, at der intet opsigtsvækkende er: Er det så, fordi alle - i meget, meget høj grad dansk presse, også udenlandsk presse, dansk politik, danske embedsmænd med en lang karriere i statens tjeneste, også danske politiske iagttagere, der finder, at det er en særdeles opsigtsvækkende udsendelse på grund af de der, jeg tror hr. Jens Rohde sagde sølle 20 sekunder - er vanvittige, når de mener, at de 20 sekunder er ret væsentlige, eller har statsministeren som altid ret, at det er hans budskab, der er det rigtigt, nemlig at der intet opsigtsvækkende er?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-04-23:
Jeg kan kun sige til både hr. Frank Jensen og til hr. Jens
Peter Vernersen
, at som jeg før sagde, er der intet i filmen, der er optaget hverken med skjult kamera eller skjulte mikrofoner.
Det var helt tydeligt og synligt for alle, at den pågældende journalist fulgte begivenhederne med synligt kamera og mikrofon.
Ja, der kan ikke føjes mere til.
Jeg kan kun gentage, at i den aftale, der var indgået med Danmarks Radio forud for, at Danmarks Radio fik mulighed for at følge formandskabet på den måde her, var det aftalt, at afsnit kunne fjernes for at sikre hensynet til den interne beslutningsproces og forholdet til fremmede magter.
Det er det, der kan siges om det.
Søren Søndergaard (EL), 2003-04-23:
Det vil jeg sige til statsministeren at det forstår jeg ikke.
Det, jeg forstår, er, at der er noget underligt hengemt nærmest muggent over statsministerens udspil om åbenhed.
Det virker absolut ikke særligt åbent.
Det virker manipuleret planlagt.
Det virker næsten, som om det var en spindoktor, der havde fundet ud af: Vi laver åbenhed lige præcis der, hvor vi har gavn af det, og alle de steder, hvor vi ikke har gavn af det, er det lukkelovsregeringen, der slår til.
Jeg synes, statsministeren skulle lytte til den socialistiske venstreopposition og slå vinduerne op og lade åbenheden komme til i stedet for det der beregnende spindoktori.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Altså selv om det her er noget mere alvorligt end den tidligere sag, så synes jeg ikke, at der er mere åbenhed her, end der var før.
Altså hvem har ansvaret for, at man havde militære ressourcer til at forsvare olieministeriet, men at man ikke havde militære ressourcer til at forsvare hospitaler?
Hvem havde ansvaret for, at man havde militære ressourcer til at forsvare indenrigsministeriet, men at man ikke havde militære ressourcer til at forsvare uvurderlige kulturelle mindesmærker?
Det må da være muligt at få oplyst af statsministeren, som er en af de ganske få statsministre, der har været aktivt krigsførende i den her krig, hvem der har ansvaret for det.
Er det statsministerens ansvar, eller hvis ansvar er det?
Keld Albrechtsen (EL), 2003-04-23:
Ja, men jeg må indrømme, at jeg stadig væk synes, statsministeren efterlader en uklarhed, for det er jo velkendt, at USA og Danmark har arbejdet for at få hævet sanktionerne og få hævet olieproduktionen for på den måde at skaffe nogle penge.
Men hvis man så sætter nogle selskaber ind og giver dem nogle kontrakter og nogle beskatningsvilkår, som rækker langt ind i fremtiden, har man jo virkelig for alvor forpligtet en kommende regering i Irak, og så har man jo for alvor gjort det, som vi er enige om at man ikke må gøre.
Når statsministeren derfor bliver ved med at sige, at det kan være nødvendigt at træffe visse beslutninger, ligger der så deri, at det kan være nødvendigt at indgå aftaler med olieselskaber og f.eks. give dem visse privilegier?
Det håber jeg ikke er tilfældet; det er derfor, jeg bliver nødt til at bore yderligere i sagen.
Jan Petersen (S), 2003-04-23:
»Vil regeringen tage initiativer til at bremse den voldsomme vækst i arbejdsløsheden inden for bygge- og anlægssektoren?«
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-04-23:
Nej, det mener jeg ikke er nogen nærliggende mulighed eller risiko.
Lov og orden og offentlig sikkerhed skal genoprettes i det irakiske samfund og for den enkelte borger, og befolkningen skal sikres forsyninger med fødevarer, medicin og andre livsfornødenheder.
Der er det, jeg siger, at der kan man da ikke udelukke, at der som led i at varetage disse meget store opgaver vil være behov for at træffe en række beslutninger og dispositioner, som kan få konsekvenser for den fremtidige irakiske regering.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-04-23:
Jeg vil gerne takke for den principielle del af statsministerens svar, som jo bare er en bekræftelse af, at man ikke fra besættelsesstyrkernes side kan træffe beslutninger, som forpligter kommende irakiske demokratisk valgte regeringer.
Men så kommer der en utydelighed ind i statsministerens svar i den sidste del, hvor statsministeren siger: Jamen det kan jo så godt alligevel være, at der bliver truffet visse beslutninger.
Der er jo tale om en besættelsesmagt, og derfor må sådanne beslutninger være af en sådan art, at de ikke forpligter, og at de vil kunne omgøres.
Derfor vil jeg konkret spørge, når statsministeren nu meget relevant nævner olien: Det er jo velkendt, at man nu er ved at uddele muligheder til selskaber.
Vil man da kunne risikere, at der træffes beslutninger om at give koncessioner, udvindelses- og salgstilladelser, til selskaber, som rækker ud over den tid?
Vil man kunne risikere, at der f.eks. indføres beskatningsregler eller laves noget, der minder om den danske nordsøgasaftale eller lignende elendige vilkår, som så kan blive en økonomisk møllesten om halsen på en kommende irakisk regering?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-04-23:
Irak er en selvstændig og suveræn stat, og det har FN's Sikkerhedsråd også ved gentagne lejligheder bekræftet.
Udgangspunktet er derfor, at det vil være den fremtidige demokratiske regering i Irak, der har retten til at træffe alle beslutninger vedrørende den fremtidige administration af landet og landets værdier, herunder de irakiske oliereserver.
Nu formoder jeg, at hr. Keld Albrechtsen refererer til perioden, fra koalitionens styrker effektivt overtager den militære administrative myndighed i Irak og så frem til, at en ny demokratisk regering kan indsættes.
I den periode kan man da ikke udelukke, at der vil kunne træffes beslutninger, der kan række ind og få virkning for den periode, hvor en ny demokratisk regering i Irak er på plads.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-04-23:
Nu står vi jo i den situation, at der befinder sig en besættelsesstyrke i Irak installeret af den koalition, der har ført krigen, uden at hvile på noget FN-grundlag, og uden at man har sikret sig konkrete planer om overgangen til et styre, hvor Irak på demokratisk vis kan styre sine egne anliggender.
Derfor går jeg ud fra, at statsministeren kan bekræfte, at i en sådan situation, der ikke hviler på folkeretten og heller ikke hviler på en legitim regeringsmagt i Irak, kan der ikke træffes nogen beslutninger, som rækker ud i fremtiden, og som vil forpligte kommende valgte irakiske regeringer.
»Er statsministeren enig i, at et overgangsregime i Irak ingen bemyndigelse har til at træffe beslutninger, der rækker ud over overgangen til irakisk styre, herunder beslutninger om anvendelse af irakiske olieindtægter?«
Jens Rohde (V), 2003-04-23:
Nu kører det jo så meget på den fortrolighed i forhold til andre lande.
Den problemstilling, som jo er blevet rejst i forbindelse med det der 20 sekunders klip om Tyrkiet, hvor statsministeren jo også selv bruger nogle ord på det i det klip, er en fuldstændig kendt problemstilling og også den tyske holdning, der er beskrevet igen og igen under hele processen i tyske aviser, i tyrkiske aviser, i danske aviser, ja, i alle europæiske aviser, og at der derfor intet, intet opsigtsvækkende er i den ordveksling, der finder sted mellem udenrigsministeren og statsministeren.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-04-23:
Der kan altså ikke føjes nyt til det, jeg allerede har svaret.
De koalitionsstyrker, der står i området, har ansvaret for at sikre ro og orden.
Det er dér, ansvaret ligger.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Eftersom hr. Keld Albrechtsen og hr. Søren Søndergaard er så utilfredse med de koalitionsstyrker, der i øjeblikket står på jorden i Bagdad og andre steder for at sørge for ro og orden, kan jeg jo så forvente, at både hr. Søren Søndergaard og hr. Keld Albrechtsen vil støtte regeringens forslag om, at Danmark kan bidrage til en stabiliseringsstyrke.
Det kunne jo måske give hr. Søren Søndergaard og hr. Keld Albrechtsen en større tiltro til, at der bliver foretaget den rigtige prioritering.
Men jeg har nu ikke nogen forhåbninger om, at hr. Søren Søndergaard og hr. Keld Albrechtsen aktivt vil støtte, at Danmark yder et sådant bidrag til en stabiliseringsstyrke.
Men ikke desto mindre er det altså det, regeringen planlægger.
Vi føler selvfølgelig et medansvar for at få genoprettet ro og orden og at få kulturskatte tilbage, som måtte være forsvundet under de plyndringer, som har fundet sted, og det indgår alt sammen i en pakke, som regeringen vil drøfte med Folketingets partier.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-04-23:
Nu siger statsministeren så, at det kan man ikke bebrejde f.eks. en oberst, en militær leder, som står i den situation.
Nej, men det har vi heller ikke sagt.
Det, vi har sagt, er, at man kan bebrejde de regeringer, som førte krigen, at de ikke tog de advarsler højtideligt, der kom f.eks. fra de museumsfolk, som var klar over, hvad der ville ske.
Det foretog man sig ikke noget for at forhindre.
Så er det jo pinligt og ubehageligt, hvis man efterfølgende heller ikke vil foretage sig noget for at finde ud af, hvorfor dette ansvar blev forflygtiget, og hvorfor det bare fik lov til at ske.
Det burde jo have været indarbejdet i planerne, og det er jo helt åbenlyst ikke blevet indarbejdet i planerne.
Det er bare det, vi gerne vil have belyst.
Jeg må forstå statsministerens besvarelse sådan, at det ansvar har man ikke tænkt sig skal placeres.
Det er man helst fri for at få en drøftelse af.
Det synes jeg da ikke er behageligt.
Søren Søndergaard (EL), 2003-04-23:
Nej, det springer venstrefløjen ikke hurtigt over, for vi har jo altid, som statsministeren ved, været imod Saddamregimet
, også dengang den regering, statsministeren tidligere var med i, valgte at sælge krigsfartøjer til Saddams diktatur.
Så det springer vi ikke over.
Vi er fuldt opmærksomme på, at der utvivlsomt har været folk fra Saddamdiktaturet med til at foretage de her plyndringer, ligesom vi er opmærksomme på, at amerikanske soldater har åbnet dørene til nogle af de ting, ligesom vi er opmærksomme på, at der den 24. januar blev holdt et møde i USA's forsvarsministerium med en organisation, der hedder ACCP, American Council for Cultural Policy, hvis interesse det var at agitere for, at der skulle være en mere åben adgang til at få eksporteret Iraks kulturværdier.
Vi har styr på alle de ting.
Vi følger det meget nøje.
Det, vi ikke har styr på, og det, vi spørger statsministeren om, er: Hvem har ansvaret for konkret at træffe den beslutning, at det var vigtigere at forsvare olieministeriet, end det var at forsvare sårede mennesker, der lå på hospitalerne?
Hvem traf den beslutning?