runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jørn Jespersen (SF), 2002-11-28:
Ja, jeg kan jo se, at udenrigsministeren er travlt optaget af at coache den konservative folketingsgruppe, og så vil jeg bare sige, at jeg synes da, det er helt o.k., hvis udenrigsministeren også på et tidspunkt deltager i denne her debat og giver os de svar, som han gerne vil have ind i debatten.
Det synes vi kunne være interessant.
Men jeg vil sige til fru Helle Sjelle, at vi er helt enige om, at det, der er hovedopgaven, er at sikre, at alle andre lande, som har forpligtet sig på 0,7-målsætningen, som er en minimumsmålsætning, det skal man huske, som minimum lever op til det. Så er det bare, at jeg synes, det er interessant at få at vide, hvilken strategi Det Konservative Folkeparti synes der skal anlægges.
Er det at sende det signal, at nu skærer vi ned, samtidig med at vi opfordrer de andre til at komme op?
Eller tror man, det måske ville være et bedre dansk bidrag for at få de andre til at leve op til deres niveau, at vi siger, vi har valgt et niveau, og der holder vi fast uden at skære ned?
Mon ikke det ville være et stærkere signal for at opnå målsætningen?
Når man nu ved, at noget af det vigtigste for at skabe en så effektiv udviklingsbistand som muligt er langsigtetheden, det, at man ved, hvor vi skal hen om 3, 5, 7 år, kunne det så ikke være fornuftigt at få sådan en bredere aftale, hvor vi lægger os fast på noget, som de fleste partier kan blive enige om, og på nogle principper, som vi kan blive enige om?
Jamen når jeg ikke stillede spørgsmål til Dansk Folkeparti, så er det jo, fordi jeg ønskede at stille dem til Det Konservative Folkeparti.
Det andet synes jeg er ret omsonst.
Fru Helle Sjelle taler om kvalitet i bistanden.
Jeg er helt enig.
Det er selvfølgelig afgørende, når vi bruger så mange penge, at vi får den bedst mulige kvalitet.
Så er det, jeg spørger: Er Det Konservative Folkeparti ikke enig i, at en meget væsentlig del af den kvalitetssikring er langsigtetheden.
Det er det, at alle dem, der arbejder med bistanden, ved: Hvad er der til rådighed næste år og til næste år og til næste år?
For man kan ikke programmere ordentligt, når der hersker usikkerhed om, hvad niveauet er de kommende år.
Så træffer man kortsigtede beslutninger, og dermed har man en lavere kvalitet.
På den baggrund - hvis fru Helle Sjelle er enig i det, og det tror jeg hun er, for det er næsten en fastslået kendsgerning - ville det så ikke være fornuftigt at få en langsigtet politik, som kunne skabe kvalitet?
Er der et sporskifte på vej her?
Jann Sjursen (KRF), 2002-11-28:
Når det ikke er lykkedes regeringen at få et bredt flertal for et forslag til vedtagelse, så hænger det jo sammen med, at vi i hvert fald er nogle partier i Folketinget, der mener, at der skal være sammenhæng mellem ord og handling.
Vel er der mange af de ord og satsningsområder, som står i både regeringspartiernes og Dansk Folkepartis forslag til vedtagelse og det forslag til vedtagelse, som bl.a. Kristeligt Folkeparti er medforslagsstiller til, der er identiske, klart nok, men ord alene gør det ikke.
Jeppe Kofod (S), 2002-11-28:
Først til udenrigsministeren: Det er altså en fastslået kendsgerning, at den nye regering, da den trådte til, skar 60 pct. i tilsagnsrammen på miljøområdet.
60 pct., hver anden miljøkrone, som der tidligere var blevet givet tilsagn om på SR-finansloven fra august 2001, skar den nye regering bort.
Det er en kendsgerning.
Derfor kan det ikke undre ministeren, at når vi kommer til indholdet i, hvordan man følger Johannesburgtopmødet op både i nationale bæredygtighedsstrategier og vores internationale arbejde, er der uenighed, for vi kan jo se konkret på det, regeringen gør med nedskæringerne i miljøindsatsen, miljøbistanden og ulandsbistanden, at man bevæger sig i en fuldstændig anden retning end en stor gruppe partier her i Folketinget ønsker.
Så selv om processen, altså den form, man har tænkt sig at følge det op på, kan være meget fornuftig - jeg nævnte sådan set også, at det synes jeg rummer mange interessante elementer -
må vi altså indholdsmæssigt have en regering, der er langt mere progressiv, der vil være parat til at bekræfte tidligere tiders dagsordener på det område her, og det håber jeg at man vil gøre, for det er dér uenigheden er.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-11-28:
Jeg hæftede mig også ved, at ministeren her i anden runde omfortolkede, hvad han havde sagt om Dansk Folkeparti, for først sagde ministeren jo, at Dansk Folkeparti havde haft en konstruktiv linje i debatten.
Det ændrede ministeren så til, at det konstruktive bestod i, at Dansk Folkeparti havde støttet regeringens forslag til vedtagelse. Jeg synes, at ministeren står tilbage med et forklaringsproblem, for jeg synes, ministeren skylder nu at forklare, om regeringen er enig i den lange række af betragtninger om, hvor skadeligt det er at yde ulandsbistand, som var hovedpointen i Dansk Folkepartis indsats i debatten her i dag.
Dansk Folkeparti tog faktisk ordet, ja, måske 20 gange under debatten, noget i den stil, og jeg tror, at i samtlige indlæg gik det ud på at demonstrere, hvor forkert det er at give ulandsbistand. Jeg synes, at ministeren nu skylder at forklare, om det virkelig var det, han syntes var konstruktivt.
Jann Sjursen (KRF), 2002-11-28:
Det var også den bemærkning, som ministeren lod falde til Dansk Folkeparti i sin besvarelse her i dag, at Dansk Folkeparti havde optrådt særdeles konstruktivt i debatten i dag.
Det er mig for at sige det lige ud komplet uforståeligt, at udenrigsministeren kan konkludere således.
Det må jeg klart sige.
Jeg finder det helt absurd, når man har hørt på, hvad hr. Per Dalgaard og hr. Jørn Dohrmann har sagt i debatten i dag, at ministeren sammenfattende konkluderer, at Dansk Folkeparti har optrådt konstruktivt i debatten i dag.
Men det er klart, at hvis det er ministerens og regeringens opfattelse, så er det jo heller ikke så mærkeligt, at de partier, der står bag det forslag til vedtagelse i dag, som regeringspartierne fremsætter, ja, det er altså ikke andre end Dansk Folkeparti.
Det er det konstruktive parti i debatten i dag.
Jeg siger velbekomme til regeringen for at sige det ligeud, hvis det er rigtigt, som udenrigsministeren gav udtryk for tidligere.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-11-28:
Det var jo en meget aggressiv tale, udenrigsministeren holdt,
i hvert fald over for størsteparten af oppositionen, og det kan vel kun tages som et signal om, at regeringen nu har tænkt sig at dreje ganske kraftigt til højre i bistandspolitikken
Jeg synes, det er ret deprimerende, hvis det ligger sådan.
Jeg lagde jo mærke til, jeg ved ikke, om det var en fortalelse, at ministeren vist vitterlig sagde, at han fandt, at Dansk Folkepartis indlæg her i debatten havde været konstruktive - jeg tror, han brugte udtrykket konstruktiv.
Alle, der har fulgt debatten, vil jo erindre, at Dansk Folkepartis hovedærinde i dag har været at fortælle, at bistanden gør mere skade end gavn.
Det har jo været den grundlæggende pointe i Dansk Folkepartis bidrag til debatten, at dansk ulandsbistand gøre mere skade end gavn, og det siger ministeren nu er konstruktivt. Jeg må altså sige, at jeg er faktisk lidt rystet over, at ministeren kan afslutte med at konkludere på den måde, han gør.
Jeg håber, det har været, fordi han fortalte sig, men jeg synes, det virker, som om regeringen er på vej til at lægge an til en meget kraftig højredrejning i bistandspolitikken.
Det er da ikke noget rart signal, og det var heller ikke det signal, miljøministeren gav i Johannesburg, det skal siges til hans ...
Martin Lidegaard (RV), 2002-11-28:
Tak til ministeren.
Det giver mig anledning til tre spørgsmål.
Først en gentagelse af det spørgsmål, jeg kom med under min ordførertale, nemlig om regeringens strategi for de kommende WTO-forhandlinger.
Skal det forstås sådan, at det nu er regeringens politik, at vi fastfryser støtten på niveauet for 2002, så pristalsregulerer vi, og at vi nu aldrig igen vil få en fast procentdel af bruttonationalproduktet?
Det er jo et ret radikalt brud med den politik, vi har haft indtil nu.
Altså går Det Konservative Folkeparti, går regeringen ind for, at man fremover har en fast procentdel af bruttonationalproduktet som målestok for, hvor høj dansk ulandsbistand skal være?
Endelig det tredje spørgsmål: Jeg kan forstå nu, at Dansk Folkeparti og regeringen er i fuldstændigt fodslag på det område, det vil altså sige, at ministeren også mener, at det i virkeligheden er kulturelt bestemt, hvilke lande der er fattige og ikke er fattige, sådan som Dansk Folkepartis ordfører sagde, at man får svært ved at gøre noget ved fattigdommen på grund af de kulturelle barrierer.
Kan ministeren bekræfte, at det også er en holdning, som ministeren har?
Jeppe Kofod (S), 2002-11-28:
Må jeg først sige til udenrigsministeren, at jeg håber altså, vi kan få en fair og saglig debat fra talerstolen.
Jeg synes, at noget af den sprogbrug, som udenrigsministeren bruger her om andre partier, er fuldstændig utilgivelig.
Lad os da behandle hinanden med respekt og få en saglig debat, det synes jeg da vi fortjener i det her Ting.
Det er det første, jeg gerne vil sige.
Det andet er, at når man ser på den måde, som ministeren lægger tallene ud på, så er det jo forkert.
Mifresta-rammen er jo nærmest udhulet, og man har også skåret ned på ulandsrammen.
Det er jo en sandhed, som mange vil konstatere.
Det er der også andre i regeringen, der har erkendt at man har gjort.
Hvordan kan man stå her og sige, at man har øget indsatsen, når det er direkte i strid med sandheden?
Når vi diskuterer det her spørgsmål i dag om opfølgning på Johannesburg, så diskuterer vi også indhold, altså hvad vi indholdsmæssigt ønsker, der skal ske på opfølgningssiden. Med hensyn til formen synes vi, at regeringen gør mange gode ting.
Man har et godt embedsapparat både i Miljøministeriet
og i Udenrigsministeriet, der gør en enorm indsats, men det er indholdet, der er interessant, og med hensyn til indholdet må vi bare konstatere, at der er regeringen altså ved at udvande den danske indsats, og det beklager vi dybt i Socialdemokratiet.
Jørn Jespersen (SF), 2002-11-28:
Jeg tror i virkeligheden, at det, vi ser i dag, er en konstatering af, at den enighed, der tidligere har været bredt i Folketinget om den globale indsats, er slået i stykker af regeringens linje op til og efter Johannesburg.
Det, der var vores ambition, var at sammenkoble handel, udvikling og miljø, de tre ben i den bæredygtige udvikling, men det, regeringen gjorde, var at sige nej til nye initiativer til handel, nej til nye initiativer til gældslettelse, nej til yderligere udviklingsbistand.
Hvis jeg skal have dementeret den opfattelse, kan det kun ske ved, at udenrigsministeren fremlægger en meget klar linje i forhold til EU's landbrugsordninger, som af The Economist er blevet kaldt det mest vanvittige system, den vestlige verden nogen sinde har udtænkt.
Hvad vil regeringen gøre offensivt for at få afskaffet
det vanvittige system, som EU's landbrugsordninger er?
Jørn Jespersen (SF), 2002-11-28:
De ting, jeg ser som meget store forskelle på de to forslag til vedtagelse,
er, at vi nævner en styrkelse af ideerne bag den globale aftale, og at vi nævner eksplicit en forbedret markedsadgang.
Så kan regeringen sige: Ja, men vi taler også en sammenkobling af Doha og Johannesburg osv.
Det er bare ikke troværdigt, for da regeringen trådte til, var det sådan, at når vi talte om, at vi skulle lave en global aftale byggende på Doha, altså på resultaterne osv., så betød det jo, at vi skulle have mere oveni, men selvfølgelig starte der, hvor vi var.
I praksis blev det meget hurtigt begrænset til Doha, ikke flere indrømmelser på handel, ikke flere indrømmelser på markedsåbning, ikke flere indrømmelser på finansiering.
Det er derfor, man ikke skal tage den slags formuleringer særlig alvorligt, når de kommer fra regeringen, for regeringen har vist i praksis, at det ønsker den ikke at leve op til.
Derfor prøvede jeg at konkretisere debatten ved at spørge, hvilke konkrete initiativer regeringen f.eks. vil tage på landbrugsområdet for at afskaffe de allerværste ordninger set fra ulandenes side, de ordninger, som holder dem ude fra vores markeder, og som udkonkurrerer dem på verdensmarkedet.
Hvad vil regeringen gøre på de områder?
Jeg kan nu godt forstå udenrigsministeren, for jeg tror da også, den nemmeste måde at klare det på, når man skal høre på sit støtteparti, er at lade være at lytte efter i den her diskussion.
Om landbrugspolitikken: Jeg kan udmærket huske den vedtagelse, der blev lavet for få uger siden.
Det har jo også vist sig senere, at det element, der hedder afkobling af støtten fra produktionen, har Venstre allerede dementeret.
Der gik 5 dage, så meddelte Venstre, at det ikke er deres politik, på trods af at de stemte for den.
Derfor er det nu ikke helt uden interesse at få at vide, hvor meget i den vedtagelse man kan stole på.
Dertil kommer, at der er et uklart punkt i den, nemlig omkring afvikling af eksportsubsidier.
Der står, at det skal vi arbejde for bliver afviklet i forbindelse med WTO-forhandlingerne, men betyder det, at det er noget, vi vil kæmpe for så hårdt, som vi kan, eller betyder det, at det er et forslag, vi selv vil lægge frem? Jeg håber, at udenrigsministeren nu er i stand til at høre to ting på en gang.
Betyder det, at vi offensivt vil fremsætte et forslag om, at nu skal eksportsubsidierne afskaffes?
Det er af meget stor betydning for, hvordan de WTO-forhandlinger kommer til at forløbe, om vi vil blive opfattet konstruktivt af ulandene eller vi vil blive opfattet som modstandere.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-11-28:
Det gjorde jeg ikke.
Jeg har en bemærkning til ministeren, for jeg synes ærlig talt, at jo mere ministeren siger om den sag med Dansk Folkeparti, jo værre bliver det da.
Det trækker ministeren så klogeligt i land, og så kommer ministeren med en forklaring om, at han sådan set nærmest ikke har hørt, hvad Dansk Folkeparti har sagt i den her debat.
Jeg vil sige til ministeren, at det er lidt svært at tro på.
Jeg er ikke i tvivl om, at det bliver en overordentlig lærd artikel, som ministeren får skrevet, det vil ligne ham, men jeg er faktisk heller ikke i tvivl om, at ministeren er i stand til både at skrive en lærd artikel og samtidig lytte til Dansk Folkepartis indlæg.
Derfor vil jeg næsten tro, at ministeren i virkeligheden godt har hørt, at Dansk Folkeparti har brugt hele dagen på at argumentere imod dansk ulandsbistand.
Men vi når nok ikke længere med det, og det er da heller ikke sikkert, det vil være klogt for ministeren at udtale sig yderligere i den her sag.
Jann Sjursen (KRF), 2002-11-28:
Det kommer helt bag på mig, at jeg minder så meget om hr. Keld Albrechtsen.
Bortset fra det vil jeg til ministerens seneste svar sige, at jeg da under ministeren også at få færdiggjort artikler til amerikanske tidsskrifter, og de er såmænd sikkert ganske udmærkede.
Men det, som undrer mig lidt i forhold til, at ministeren ikke rigtig føler sig klædt på til at kunne vurdere Dansk Folkepartis indsats i folketingsdebatten i dag, er, at ministeren har en krystalklar vurdering af, hvad stort set alle andre ordførere har sagt og gjort i debatten.
Der er ikke nogen slinger i valsen.
Vurderingen er krystalklar, men når det kommer til Dansk Folkeparti, ja, så er det åbenbart de amerikanske tidsskrifter, der lige trænger sig på, og det er da selvfølgelig en ærlig sag.
Jeg skal bare slutte den del af debatten, for jeg tror ikke, vi kommer det videre, for ministeren er ved at vikle sig ud i noget, som ikke ser så godt ud.
Men jeg vil bare sige, at jeg er dybt skuffet over, at ministeren faktisk ikke er i stand til at tage stilling til, hvad i hvert fald et enkelt parti har sagt i debatten i dag, når ministeren i øvrigt med vanlig sans faktisk er i stand til at drage konklusioner af, hvad alle andre partier har sagt i debatten.
Det er faktisk dybt skuffende.
Martin Lidegaard (RV), 2002-11-28:
Jeg vil begrænse mig til to spørgsmål, det ene stillet for anden gang og det andet stillet for tredje gang.
Det første spørgsmål til udenrigsministeren var netop en efterlysning af, hvad strategien er for de kommende WTO-forhandlinger.
Det andet spørgsmål var det med, hvordan man forestillede sig, at størrelsen af dansk ulandsbistand skal fastsættes fremover.
Jeg har forstået, at jeg ikke kan få nogen som helst tilkendegivelse af, at man på noget tidspunkt vil forsøge at komme tilbage til det oprindelige niveau på 1 pct.
Derfor spørger jeg nu mere mådeholdent: Mener udenrigsministeren, at man fremover skal måle størrelsen af dansk ulandsbistand ud fra en fast procentdel af BNP eller ud fra en pristalsregulering af et fast beløb for 2002?
Eller skal det bare være sådan en flydende størrelse, som vi forhandler fra finanslov til finanslov?
Ikke mindst det sidste spørgsmål synes jeg udenrigsministeren skylder os et svar på.
Tidligere i debatten sagde udenrigsministeren jo, at han ikke havde noget imod at blive overhalet i forhold til ulandsbistanden.
Nu er det jo i virkeligheden lang tid siden, udenrigsministeren har været på en dansk landevej, men der er jo to måder at bliver overhalet på.
Enten sætter man selv farten ned eller stopper helt, og så bliver man overhalet af de fleste, eller også kører de andre hurtigere.
Nu ved jeg, at regeringen har en stor glæde ved højere hastigheder på motorvejene, så normalt ville jeg jo tro, at man ønskede højere hastighed for alle.
for ulandsbistanden i form af en procentdel af BNP eller man skal have en løbende forhandling i finansloven, foruroliger mig lidt.
Nu spørger jeg bare for en sikkerheds skyld, om vi er enige om, at vi i hvert fald ikke skal under 0,7 pct.
Den faste målsætning går jeg ud fra vi stadig væk kan holde fast i.
Eller er vi også gledet af på den?
Keld Albrechtsen (EL), 2002-11-28:
Nu siger hr. Jørn Dohrmann så - og det er jeg da glad for - at nu går han ind for samhandel og udvikling.
Men det er da godt, hvis debatten har givet stof til eftertanke hos hr. Jørn Dohrmann, så han nu går ind for udvikling.
Men det har ikke været det, der har præget Dansk Folkepartis indsats i den øvrige del af debatten, vil jeg sige.
Så spørger hr. Jørn Dohrmann mig: Hvad så med landbrugsstøtten?
Og det er rigtigt, som hr. Jørn Dohrmann henviser til, at hr. Jørn Dohrmann var med til her i Folketinget at vedtage en formulering om, at landbrugsstøtten skal afvikles på længere sigt - på lang sigt, som hr. Jørn Dohrmann var inde på.
Det vil sige: i morgen aldrig.
Det skal heller ikke være i morgen.
Det skal være om mange år.
Det synes jeg ikke er en konkret indsats.
Og så er det heller ikke rimeligt, at hr. Dohrmann går og klandrer mig for det, for jeg stillede faktisk et konkret forslag om, at det skulle ske i løbet af 5 år
Jørn Jespersen (SF), 2002-11-28:
Jeg kan selvfølgelig bekræfte over for hr. Jeppe Kofod, at der er en række partier, bl.a. hans eget og mit, der er meget optaget af kvaliteten i bistanden.
Uanset niveauet er vi optaget af kvaliteten. Det er rigtigt, at bistanden bliver evalueret utrolig tit og ofte, og det er måske i virkeligheden et af problemerne, at vi en gang imellem bruger for mange kræfter på evaluering og for lidt på bistand.
Men den evaluering, der bliver lavet, viser jo, at vi ligger i toppen, og at kvaliteten stiger, men det er ikke det samme, som at den ikke kan blive bedre.
Det tror vi den kan, og vi skal selvfølgelig arbejde videre med at gøre den bedre.
Jeg tror, hr. Jørn Dohrmann er uden for min pædagogiske rækkevidde, men jeg prøver bare én gang mere: Er det nok at give penge, hvis kvaliteten ikke følger med?
Skal der ikke holdes øje med det?
Jo, jo og atter jo!
Det skal der, det er dét, jeg har sagt adskillige gange, og den holden øje med, den evaluering viser, at tingene udvikler sig i den rigtige retning, og at vi er ret dygtige.
Hvad har SF gjort?
Vi er gået foran med et godt eksempel, og hvad forestiller hr. Dohrmann sig, at vi ellers skulle have gjort?
Redet ind på en stor hest i fremmede landes parlamenter og tvunget afstemninger igennem?
Eller hvad forestiller man sig? Vi er gået foran med et godt eksempel, det er, hvad vi kan her i Danmark.
Grænser for befolkningstilvæksten?
Jamen jeg har jo sagt, at befolkningstilvæksten er et meget stort problem, og den bedste indsats mod det er at yde udviklingsbistand og åbne vore markeder, så den sociale udvikling gør, at folk får færre børn.
Jeg ved ikke, hvad hr. Dohrmann ellers forestiller sig.
Endelig spørger hr. Per Dalgaard efter nogle ændringer, man kan få øje på.
Jamen hvorfor spiller Dansk Folkeparti
ikke ud med et forslag til, hvordan man selv ønsker udviklingsbistanden organiseret?
Det vil vi da meget gerne kigge på, men vi har bare aldrig set andet end gold kritik, og vi har aldrig hørt andet end ønsket om nedskæring.
Hvis man vil ind i en konstruktiv debat, må man selv komme med nogle forslag.
Per Dalgaard (DF), 2002-11-28:
Jeg er udmærket klar over, at ulandsstøtten som sådan har gennemgået nogle ændringer i de 40-50 år, den har eksisteret, selvfølgelig har den det.
Men når jeg taler om ændringer, vil jeg gerne have nogle ændringer, man kan få øje på. Jeg ved også godt, at der er nogle små samfund i Indien og Afrika osv., der har fået rent vand ved hjælp af nogle nye brønde, men det er jo så lidt i forhold til de kæmpekontinenter.
Hvad hjælper sådan en støtte en landsbybefolkning, der ikke har fået rent vand?
Den hjælper ingenting.
Så vil jeg også lige spørge hr. Jørn Jespersen, om han slet ikke har nogen problemer med at give ulandsstøtte til lande, der producerer atomvåben som f.eks. Kina, Pakistan og Indien, eller give ulandsstøtte til lande, som egentlig via deres kultur fastholder folk i kulturelle middelaldersamfund som f.eks. Egypten, lande på det afrikanske kontinent eller Indien, som stadig har et kastesystem, hvor folk fødes ind i nogle klasser, de overhovedet ikke kan komme ud af.
Jørn Dohrmann (DF), 2002-11-28:
Jeg vil gerne spørge hr. Jørn Jespersen: Er det ikke korrekt, at bare fordi man giver flere penge, er det ikke ensbetydende med, at man også får kvalitet?
Det hænger jo nøje sammen med, at man holder øje med, hvad man egentlig får for de penge, man investerer, så det kan jo godt være, at det er en god ting at give lidt mindre, men få bedre kvalitet, i stedet for bare at hælde en masse penge ud.
Så svarede hr. Jørn Jespersen ikke på, hvad SF har gjort i den periode, hvor de var støtteparti for den tidligere regering.
Det savner jeg et helt klart svar på: Hvad har SF gjort?
Så mener jeg heller ikke, at hr. Jørn Jespersen rigtig svarede på spørgsmålet om befolkningstilvæksten.
Vil SF være med til at sætte en grænse, så man ikke får en stigning i befolkningstilvæksten? Hvis man får en masse flere folk, skal de også mættes, og ekstra munde er lig med ekstra affald, fordi de både skal have fødevarer, og der kommer nogle produkter ud, som skal skaffes væk igen.
Er det noget, SF går
ind for at sætte en stopper for, eller vil man kun give flere penge ud?
Er det den eneste løsning, man ser?
Jeppe Kofod (S), 2002-11-28:
Jeg vil bare spørge SF's ordfører, om det ikke er sådan, at der er en række partier her i Folketinget, der er dybt optaget af kvaliteten af udviklingsbistanden.
Der har været foretaget undersøgelser af f.eks. Verdensbanken, og der blev offentliggjort en undersøgelse i forbindelse med den store konference om finansiering og udvikling i marts måned i Monterrey i Mexico.
Her så man, at i de sidste 10 år er effektiviteten af udviklingsbistanden fordoblet.
I koldkrigsdagene gav man udviklingsbistand af mange årsager, bl.a. for at støtte sine allierede, uanset om det var Sovjetunionen eller USA, der gav støtten, men i dag fokuserer man på effektiviteten, om støtten hjælper de fattige mennesker.
OECD's DAC-Komité udgiver en rapport hvert år, og i 1999 så vi, at de havde beskrevet dansk udviklingsbistand som en af verdens bedste og mest effektive.
Det betyder jo ikke, at vi ikke skal lave forbedringer, men det er jo en meget god indikator for, at dansk udviklingsbistand er på rette vej med hensyn til at forbedre effektiviteten.
Jeg vil bare spørge, om SF's ordfører ikke kan bekræfte det.