runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Thor Pedersen (V), 2006-09-07:
Selv tak.
Så KL har slet ingen føling med det?
Den forening, der dækker borgmestrene, og som forhandler, har ingen føling med det?
Det er jo sådan set det, der siges.
Det, jeg ser stå gentaget, og som er sagt før af hr. Erik Fabrin, er det der med, at det er en aftale, som han siger, som vi er blevet beskyldt for ikke at bakke op.
Lad mig sige det klart, så det ikke kan misforstås: KL og kommunerne står ved aftalerne.
Og så siger han senere: For kommunerne under et giver aftalen mulighed for næste år at fastholde det serviceniveau, vi har i år, selv om antallet af skoleelever og ældre med omsorgsbehov vokser.
Så må man sige, at han overhovedet ingen føling har med kommunerne.
Men det, jeg har føling med, er den aftale, vi har indgået, og hvor hele regnestykket ligger, med hensyn til hvad det i virkeligheden koster at finansiere den velfærd, vi har i år, og med hensyn til hvad vi har lagt oveni til næste år.
Så jeg siger blot: Pengene er der, og pengene leveres til kommunerne, og jeg tror også, de kommer ud til dem.
Og så vil jeg blot sige, at det altså ikke er første gang, jeg har hørt borgmestre sige, at der mangler penge.
Nu har jeg deltaget og været engageret på den ene eller anden måde i kommunalpolitik i 32 år.
Det er ikke første gang, jeg hører om budgetter og om, at der er borgmestre, der mener, at de mangler penge.
Det vil jeg gerne sige.
Det ...
Magnus Heunicke (S), 2006-09-07:
Det er jo meget interessant at få et indblik i finansministerens verdensbillede, for det er jo stik modsat alt, hvad man ellers hører og ser, når man er rundtomkring for at tale med folk i kommuner, altså ansatte eller politikere.
Der er jo altså åbenbart nogle kommuner, som er blevet stenrige, for de, jeg taler med, har svært ved at få det til at hænge sammen, de må ikke bruge flere penge på grund af udgiftsstoppet, de må ikke bruge flere penge til flere pædagoger, til mere plads i folkeskolen eller til oftere rengøring til de ældre.
Hvor er de der stenrige kommuner, som finansministeren åbenbart taler om findes i Danmark?
Jeg kan ikke finde dem.
Thor Pedersen (V), 2006-09-07:
Jamen det er udelukkende ædruelige svar, vi giver.
En del af dem er i den hårde ende.
Hr. Torben M. Andersen, overvismanden, siger jo direkte, at selv med det, vi har vedtaget, så mener han ikke, at vi har løst holdbarhedsproblemet; selv med alle de ekstra indtægter mener han ikke at det egentlig er løst, for underliggende er der ikke det overskud, som hr. Frank Aaen taler om.
Jeg vil sige, at jeg ikke er enig i, at vi kun har løst halvdelen af problemet.
En del af forklaringen ligger i, at Velfærdskommissionen også i deres arbejde havde noget med om, at ældre mennesker var mere syge, end vi forventer, at de er.
Vi tror, at de lever længere, også fordi de er raskere længere.
Så her er en forudsætning, der er forskellig i vurderingerne af, hvad holdbarheden egentlig er.
Jeg har ikke på den ædruelige side fundet nogen fagøkonomer, der mener, at det eneste, vi har brug for nu, er at øge det samlede offentlige forbrug.
Jeg mener, at alle fagøkonomer siger, at vi er lige på kanten.
Og der er nogle, der mener, at vi bruger for mange penge.
Vores svar er, at med den kommuneaftale, vi har indgået, og med vores finanslov, så er vi neutrale.
Det er det ædruelige svar.
Frank Aaen (EL), 2006-09-07:
Ansvarlighed er jo nok f.eks. at sørge for, at der er råd til vedligeholde skoler og veje og alle mulige andre ting, for det forfald, der er i gang i øjeblikket, bliver en enormt dyr regning at skulle betale på et senere tidspunkt.
Jeg vil vende tilbage til, hvorfor vi ikke bare kan give nogle flere penge ud.
Der er jo fosset så mange penge ind i statskassen, at der ikke bare er tale om engangsindtægter, men om, at det underliggende overskud i staten er langt højere end forventet, og at afdragene på statsgælden er langt højere end forventet.
Derfor mangler jeg altså stadig væk et ædrueligt, nøgternt svar på, hvorfor vi ikke bare giver kommunerne 3 mia. kr. mere, så de kan komme igennem uden de nedskæringer, der nu er på vej.
Thor Pedersen (V), 2006-09-07:
Ansvarlighed.
Hele måden at tænke på i det, der også lå bag 2010-planen, er jo, at man lægger en langsigtet linje, som man følger, og hvor friheden over tid er, at man i tider, hvor det går godt, i tider med ekstraordinære indtægter, ikke bruger dem.
Det var det, vi f.eks. gjorde med forårspakken, og som er den danske model.
Derfor er sandheden om de 80 mia. kr., at de er brugt.
De er brugt.
De er brugt til at nedbringe gælden med.
Og en normal dansk familie ved jo godt, at hvis man går i banken og betaler sin gæld, så siger man: Det var godt, vi har betalt af på gælden.
Der går man ikke ud ad døren bagefter og siger: Hvad skal vi nu bruge pengene til?
Man ved godt, at man har brugt dem.
Og vi har brugt dem i ansvarlighed til at afbetale gælden med.
For det er jo det, vi er i stand til.
Det er det, vi har sikret i den aftale om holdbarhed, nemlig at man til stadighed kan forbedre vilkårene og tage udfordringer op.
Så det er et spørgsmål om ansvarlighed.
Frank Aaen (EL), 2006-09-07:
Jeg synes, det er i orden.
Jeg vil håbe, at regeringen vil leve op til det, og at den ikke sådan blander sig for meget i kommunernes anliggender, men det er en anden diskussion.
Jeg tror heller ikke, vi kan blive enige om, hvorvidt det går godt eller skidt ude i kommunerne, så lad det fare for i dag.
Det, jeg ikke helt har kunnet høre af det, ministeren har sagt, er: Når vi nu har 76 mia. kr. i overskud i år, mere end 60 mia. kr. i overskud næste år, 30-40 mia. kr. i permanent overskud mange år frem, altså når vi har rigtig mange penge i statskassen, hvorfor er det så egentlig, at det er umuligt at give kommunerne lad os sige 3 mia. kr. i et løft, som vi jo alle sammen kan blive enige om selvfølgelig vil blive brugt til at forbedre velfærden for?
Hvorfor kan vi ikke bare lige linde lidt på låget uanset aftalen, uanset alt det andet, altså bare løsne låget lidt?
Det synes jeg ikke jeg har hørt noget svar på.
Thor Pedersen (V), 2006-09-07:
Jeg vil bare sige, at der mangler ikke penge i kommunerne med den aftale, der er indgået.
Fordelingen mellem kommunerne, altså fordelingen mellem, hvem der vil have vækst, og hvem der ikke har vækst og har mere brug for pengene end andre, blander regeringen sig ikke i.
Der er vi blevet bedt om at lade være at blande os.
Men vi sikrer i aftalen, at der er plads til den service, vi kender i dag, plus lidt mere.
Der er ikke en binding på den enkelte kommune, med hensyn til hvilken vækst de kan have.
Der er en mulighed, hvis man bryder en aftale, for at sige, hvad det betyder.
Men inden for aftalen er der en bevægelighed, med hensyn til hvad det egentlig er kommunerne vil.
Der er ikke en grænse.
En kommune kan sige: Vi kan kun hæve med 0,5 pct. De må selv finde ud af, hvordan de fordeler det vækstpotentiale, der ligger inden for rammen.
Sådan er aftalen, og sådan har den også været forstået.
Det er rammeaftalesystemet, nemlig at pengene er leveret og at vi ikke blander os i fordelingen imellem kommunerne.
Og der er ikke et tal for, hvor meget den enkelte kommune kan hæve væksten, eller for, hvor meget den skal reducere væksten.
Det eksisterer ikke, det må de selv om.
Der er en udfordring, med hensyn til hvad der sker, hvis man ikke overholder den samlede aftale, men kommunerne har selv bedt om, at vi holder fingrene væk og ikke blander os i, hvordan den enkelte kommune disponerer sine midler, og det agter vi at respektere.
Undskyld at jeg overskrider taletiden, men jeg vil bare sige det der med, hvad der sker på området med de tunge sociale institutioner, som kommunerne overtager.
Det har for så vidt ikke noget at gøre med kommuneaftalen, det har ikke noget at gøre med DUT, det har noget at gøre med, hvordan vi har fordelt det indtægtsgrundlag, der er gjort op, fra amterne til henholdsvis kommunerne og regionerne.
Det vedrører for så vidt slet ikke statskassen.
Det drejer sig om den fordeling mellem regioner og kommuner, hvor det sidste regnskabstal, man havde, var fra regnskabsåret 2003, og det er blevet PLreguleret i 2004, 2005 og 2006, så man har et tal for, hvor meget det så er, kommunen skal have med, hvis den overtager institutionen.
Der er enkelte amter, og der er enkelte institutioner, hvor noget kunne tyde på, at de har et udgiftsniveau, der egentlig er højere.
Og der kunne man sige, at vi egentlig skulle tage de penge fra regionerne.
Vi går ud og supplerer op, så vi løser det tekniske problem, der ligger i det løft, der har været i forbindelse med nogle sociale institutioner.
Og det er en gestus.
Line Barfod (EL), 2006-09-07:
Nu er der jo mange af de kommuner, der sidder og skal lægge budgetter i øjeblikket, som hverken opererer med nye rådhuse eller kulturhuse eller andet, og som både skal skære på hjemmehjælpen til de ældre og skal skære på børneområdet, så institutionerne f.eks. får færre pædagoger og børnene selv skal have bleer med i vuggestuen, fordi der ikke er penge nok i alle kommuner.
Samtidig har finansministeren milliarder, der fosser ind i statskassen hele tiden, og som man kunne sende ud til kommunerne, så der ikke var kommuner, der behøvede at skære på hjemmehjælpen til den enkelte ældre, og som ikke behøvede at skære på børneområdet.
Det må være sådan, man skal forstå finansministeren, når han ikke vil genåbne kommuneaftalerne og sende yderligere penge ud.
Der er jo nu, kan vi forstå, fra indenrigsministerens side lovet, at der kommer lidt penge ud i kommunerne.
Når nu man er i gang med at indrømme, at der mangler penge ude i kommunerne, hvorfor så ikke også sikre, at der ikke sker de nedskæringer, som de er i gang med at gennemføre i kommunerne?
Thor Pedersen (V), 2006-09-07:
Nu vil jeg lige sige med hensyn til at gå tilbage til Saxo, at det, der adskiller Saxo som historieskriver fra mange af de andre, der kommenterer fortiden, er, at Saxo med sikkerhed ville sige, at det, man har i dag, er langt, langt bedre, end det var på Saxos tid.
Men vi har nogle, der siger, at det var meget bedre tidligere, end det er nu.
Dem har jeg hørt, også her i dag.
Jeg er helt sikker på, at Saxo simpelt hen ville beskrive, hvor godt det er blevet.
Og det er det, der er forskellen på Saxos måde at skrive historie på og det, vi hører her i dag.
Der er ikke nogen tilståelsessag.
Jeg sagde: Udfordringen for de nye kommuner er at finde det fælles niveau.
Så hvis nogle føler, at de afleverer en krone, så er det, fordi der er nogle andre borgere i samme kommune, der får bedre vilkår, og det sker så i virkeligheden på eksakt samme serviceområder.
Men det er op til den enkelte kommune, hvordan den rent faktisk prioriterer sine udgifter, altså hvad det er, den bruger penge til, hvad det er, den forholder sig til, hvordan den sikrer dækningen i den aftale for de udgifter, der er.
Er det lige det år, man skal bygge kulturhus; er det lige det år, man skal bygge rådhus; er det lige det år, man skal bygge svømmehal, eller hvad er det, man prioriterer?
Line Barfod (EL), 2006-09-07:
Det er jo altid meget udfordrende at lytte til finansministeren.
Når nu finansministeren har regnet sig frem til alle de her mange milliarder, kan jeg ikke helt forstå, at han så ikke er gået helt tilbage til Saxos tid, for så ville det blive et enormt astronomisk beløb, der nu var til rådighed i dag til vuggestuer, børnehaver, ældrepleje osv. i forhold til for 5 år siden, 10 år siden og 20 år siden, eller hvor længe man nu kan gå tilbage.
Det, der er interessant, er jo det, som så også var i finansministerens indlæg, nemlig tilståelsen af, at finansministeren er fuldt ud bekendt med, at der er folk ude i kommunerne, der kommer til at opleve forringelser; at der er ældre, der ikke længere får hjemmehjælp, at der er ældre, der ikke længere får varm mad hver dag, men kommer til at skulle have frossen mad syv gange om ugen, og at der er vuggestuebørn, der skal til at have bleer med i vuggestuen fremover, fordi kommunerne skal spare.
Jeg synes, det var rart, at vi fik den indrømmelse fra finansministeren.
John Dyrby (S), 2006-09-07:
Jeg synes jo, det er en anelse mærkværdigt, at man kan høre, at Dansk Folkeparti konstant taler om, at de vil gøre noget for de ældre, når enhver kan gå ind på Danmarks Statistik og se, at antallet af ansatte i ældreomsorgen siden 2003 er faldet; enhver kan se, at antallet af ansatte i kommunerne de sidste 2 år er faldet; og enhver kan se, at kommunerne har været på smalkost bare under de sidste fire finanslove, hvor Dansk Folkeparti har stået bag ved regeringen.
Det bliver jo endnu mere mærkværdigt, når man forsøger at drage Dansk Folkeparti og hr. Kristian Thulesen Dahl til ansvar for det, for så er svaret: Jamen det er fru Pia Gjellerups skyld.
Og endnu mere besynderligt bliver det, når man igen skal høre, at det hele skal ses under et, så de ældre i de kommuner, der vitterlig er på smalkost og oplever nedskæringer, i virkeligheden skal varme sig ved tanken om, at der er andre kommuner, der har mulighed for at øge servicen.
Hvordan i alverden hænger det sammen?
Peter Christensen (V), 2006-09-07:
Som jeg sagde før, respekterer vi jo det kommunale selvstyre, og det har betydet, at vi ikke blandede os i, at de prioriterede forskelligt i de gamle kommuner, inden de blev lagt sammen.
Vi sagde: I nogle kommuner lægger man mere vægt på skoleområdet end på ældreområdet, og i andre kommuner er det omvendt.
Det betyder så, at hvis kommunerne skal lægges sammen, skal de finde et nyt gennemsnit, for hvis de bare tog højeste fællesnævner, ja, så ville vi sprænge alle økonomiske rammer i det her land.
Den holdning har jeg heldigvis ikke hørt nogen have, og nu håber jeg sandelig heller ikke, Socialdemokratiet har den holdning, selv om jeg jo kan komme noget i tvivl, når jeg ser udspillet til finanslov fra Socialdemokraterne, hvor alle tøjler er sluppet, hvor den finansielle ansvarlighed, vi så, dengang Socialdemokratiet lavede 2010-planen, er smidt i skraldespanden.
Nu lader man stå til.
Det vil vi ikke.
Anne Baastrup (SF), 2006-09-07:
Jeg kan forstå på hr. Kristian Thulesen Dahl med de mange ord, at hr. Kristian Thulesen Dahl må erkende, at Dansk Folkeparti ikke fik gennemført sin sygehuspolitik i forlængelse af beslutningsforslaget fra 2002, på trods af at det var Dansk Folkepartis hensigt med strukturreformen.
Nu kan vi se frem til, at vi får nedlagt en hel masse sygehuse rundtomkring i landet; små, velfungerende sygehuse med specialer, der er rettet mod langtidsmedicinske patienter, der er rettet mod handicappede, der har brug for fysioterapihjælp.
Disse mennesker vil nu ikke fremover få den fornødne støtte.
Grunden til, at man bliver nødt til at nedlægge dem, er jo, at regionerne ikke selv kan opkræve skatter, fordi den aftale, der er indgået med regionerne, netop ikke tager højde for, at der også er behov for, at man i yderdistrikterne har mulighed for at drive et hospital.
Så Dansk Folkepartis politik på det her område svæver lidt i luften, må jeg sige.
Eller også er det de store hospitaler, Dansk Folkeparti går ind for, det er centralisering, det er at ødelægge ældres muligheder for at få et sygehus i nærheden af, hvor de bor, i nærheden af, hvor netværket bor, og af, hvor familien bor.
Er det det, der er Dansk Folkepartis politik?
Martin Lidegaard (RV), 2006-09-07:
Jeg kunne egentlig godt tænke mig at teste hr. Peter Christensens troværdighed, og det tror jeg der er mange, mange tusinde forældre, der måtte sidde og kigge på den debat, vi har nu, der også godt kunne tænke sig.
Står hr. Peter Christensen i ramme alvor og siger, at det er blevet bedre og det vil blive bedre?
Peter Christensen (V), 2006-09-07:
Vi ønsker at få folk i job.
Vi ønsker, at det er muligt for den enkelte at kunne påvirke sin egen hverdag.
Det er det, vi ønsker.
Nu har vi snakket rigtig meget i dag om den kommunale økonomi, og jeg kan kun opfordre lytterne til at gå ind og læse finansloven eller uddrag af den og se, at der er tilført flere penge til kommunerne, for jeg kan jo ikke gøre andet herfra end at sige, hvordan virkeligheden ser ud.
Så er der hele diskussionen om pædagoger.
Det er jo en melding, vi har hørt så tit, at nu bliver der skåret ned.
Når man så går ind og ser på, hvordan virkeligheden udviklede sig, er der ikke skåret en eneste væk, tværtimod.
Sådan tror jeg også det vil blive, når vi kommer til at se, hvordan 2007 er gået, at der ikke er skåret en eneste væk.
Martin Lidegaard (RV), 2006-09-07:
Jeg er blevet lidt nysgerrig af at høre den diskussion, der har fundet sted.
Hvad er det helt præcis for en ulighed, som hr. Peter Christensen angler efter skal komme i det danske samfund?
Gælder det f.eks. også uligheden på børneområdet, og er det forklaringen på, at hr. Peter Christensen kan stå og forsvare, at der helt notorisk er blevet færre pædagoger i daginstitutionerne, og at der med finansministerens genåbning af kommunernes budgetter for næste år vil blive 3.000 færre pædagoger i daginstitutionerne?
Én ting er, at det jo selvfølgelig gør, at kvaliteten falder generelt for alle børn i daginstitutionerne, men vi ved jo, at det især går ud over de socialt udsatte børn.
Er det også en udvikling, som hr. Peter Christensen bifalder?
Peter Christensen (V), 2006-09-07:
Naturligvis er det ikke det.
Jeg synes heller ikke, det viser megen indsigt i, forståelse for, hvordan det kommunale system fungerer, og at det, vi jo her fra Folketingets side indgår af aftaler med kommunerne, er rammeaftaler.
Derfor synes jeg egentlig, at hvis man vil det kommunale selvstyre, så er man også nødt til at respektere, at det er måden, vi forhandler på.
Jeg har i hvert fald ikke hørt andet, end at KL jo netop siger: Lad være med at pille ved det, vi synes faktisk, at den kollektive aftalemodel er i orden. Hvis der skulle mangle penge ude i en kommune, så er det, fordi de er i en anden kommune, for vi har jo ikke hevet penge ud af det kommunale system – tværtimod.
Anne Baastrup (SF), 2006-09-07:
Jeg kan forstå, at Venstres finanspolitiske ordfører er enig i en beslutning, der træffes af Struers kulturudvalg, om, at børn, der skulle starte i et fritidstilbud den 1. august, et fritidstilbud, der hang sammen med deres specialskoletilbud, blev flyttet til Struer Kommune, uden at man havde ansat specialuddannede pædagoger, uden at man vidste, hvor det var.
Der er ni autistiske børn, der ikke kunne få det tilbud, som de ellers havde fået stillet i udsigt.
Er det sådan, jeg skal forstå hr. Peter Christensen?
Peter Christensen (V), 2006-09-07:
Selvfølgelig har vi i forbindelse med reformen lagt noget ansvar ud til kommunerne.
Det tror vi da på de lever op til.
Jeg har jo ingen mulighed for at vide, hvilke prioriteringer man har foretaget i en konkret kommune, som jeg ikke kender.
Men jeg kan bare sige, at min erfaring fra den budgetlægning, der foregår lige nu, er, at man også lige skal spise brød til, indtil man ser, hvad det endelige budget så egentlig bliver.
For mange kommuner budgetlægger jo ved, at de starter med at spørge ude i udvalgene: Hvad kunne I godt tænke jer?
Så kommer ønskelisten, og ligesom alle andre steder, hvor der er politikere, er det at have ønsker til fremtiden heller ikke her svært, dem er der nok af.
Så det bliver en meget lang ønskeliste.
Men så finder man ud af, hvad vækstmulighederne egentlig er – de er så og så høje – og så skal man jo så finde det nye grundlag, og det kalder man så besparelser.
Det er jeg uenig i, for man går jo faktisk fra et vist serviceniveau til et højere, når man skal lægge det nye budget.
Men igen: Prioriteringen af og ansvaret for de beslutninger, man træffer i forbindelse med de opgaver, der er lagt ud til kommunerne, er jo kommunalpolitikernes.
Anne Baastrup (SF), 2006-09-07:
Nu har der været nævnt en lang række meget store tal.
Jeg vil godt komme med et helt konkret eksempel.
I Struer Kommune fik kulturudvalget pålæg om at spare 9 mio. kr.
De valgte så at tage de børn hjem, der var i et fritidstilbud i Lemvig Kommune for autister, for at spare 9 mio. kr.
Det er et konkret eksempel, som vi formentlig kan finde mange andre af andre steder i landet, hvor de handicappede – og her børn og unge – rammes isoleret set, fordi man ikke har afsat tilstrækkeligt med midler til at drive kommunerne og sammenlægningskommunerne.
Var det det, Venstre ville?
Er det det, der er Venstres politik?
Peter Christensen (V), 2006-09-07:
Vi har sagt, at skulle der være sket en fejl i forbindelse med overflytning af især nogle af de sociale institutioner fra amterne til kommunerne, er vi parate til at kigge på det, for pengene skal jo følge med.
Hvis det beregningsgrundlag, man har lavet, som kommunerne dermed er blevet kompenseret ud fra, ikke har været korrekt, skal vi selvfølgelig have løst det problem.
Men grundprincipperne i, hvordan man finansierer sammenlægningen, ønsker vi ikke at ændre ved.
Vi synes, det er fint, at man har lavet en låneramme for de her anlægsudgifter, og vi kan konstatere, at den ikke er brugt op.
Det er rigtigt, at nu bruger man – og i det hele taget har der jo hele tiden været brugt – enorme ressourcer på f.eks. konsulentbistand i kommunerne.
Det er jo rigtigt, at nu bruges alle de ressourcer på at få styr på sammenlægningen, men det synes vi sådan set ikke er et problem.
Det er i hvert fald ikke ressourcer, som går fra borgernær service, hvis man ser det i forhold til det, der var tidligere.
Da vi så nåede til 2003, var der det samme antal pr. barn, som der havde været hele tiden.
Johs. Poulsen (RV), 2006-09-07:
Jeg kan forstå, at hr. Peter Christensen har det skidt med det, hr. Leif Mikkelsen og hr. Kristian Thulesen Dahl har sagt om det, han ellers har været inde på, for realiteten er jo, at det ikke har noget som helst med kommunalt selvstyre at gøre.
Det udvander totalt det begreb, og så er det jo, at man er tæt på det statslige kommissærstyre.
Men jeg vil altså gerne have, at hr. Peter Christensen svarer på det andet.
Vil hr. Peter Christensen og Venstre være med til at åbne en diskussion – jeg siger ikke, at de skal give et hundrede procent dækkende svar i dag eller noget som helst – om, hvorvidt det ikke var rimeligt, at man holdt engangsudgifterne uden for vækstrammen?
For holder man engangsudgifterne uden for vækstrammen, er der reelt plads til, at man kan fastholde servicen.
Det, der sker i øjeblikket, når mange kommuner oplever, at de skal nedsætte servicen, er jo, at de skal bruge pengene til engangsudgifter.
Fordi de skal holde sig inden for vækstrammen, kan de ikke fastholde serviceudgifterne.
Det er da en helt reel diskussion.
Kunne man i det mindste ikke åbne den diskussion?
Jeg siger ikke, at man skal give svaret i dag, men jeg spørger, om vi ikke kan åbne den diskussion, fordi den har et reelt indhold.
I virkeligheden er der jo sådan set to diskussioner i hele det der spørgsmål om forholdet mellem staten og regeringen på den ene side og kommunerne på den anden side.
Den ene diskussion handler måske lige så meget om den indholdsmæssige del, hvordan man styres, og der har vi jo senest hørt KL's formand, Erik Fabrin, sige, at man er tæt på at have et rent statsligt kommissærstyre, og også andre siger, at man aldrig nogen sinde har haft så meget detailstyring, regeltyranni og bureaukrati eller så mange millimeterkrav, som man har i dag.
Det er jo et selvstændigt problem, hvor jeg kan forstå, at Venstres kommunalordfører løber i hælene på hr. Kristian Thulesen Dahl, når han siger, at vi skal have endnu mere detailstyring.
Nu skal hver enkelt kommune detailstyres i stedet for.
Det er jo det modsatte af det, hr. Peter Christensen står og siger nu fra talerstolen.
Men lad nu den diskussion ligge.
For gør de det, er det jo en reel snak at sige, at den kan man udligne over en årrække.
Hvad siger hr. Peter Christensen til det forhold?
Kunne man åbne den diskussion om at holde engangsudgifterne uden for vækstrammen?