Søren Kolstrup (EL), 2000-03-22:
De her fremsatte forslag er ud fra Enhedslistens betragtninger utrolig beskedne.
Men vi må sige, at vi er i en situation, hvor det afgørende ikke er, om man har det eller de idealistiske forslag, men det er spørgsmålet om at tage de første små, beskedne skridt.
Jeg synes, det er karakteristisk for debatten, at de fleste ordførere har sagt, at her er et problem.
Der er en fælles erkendelse af, at kemikalietrykket ikke er blevet mindre, det er tværtimod stigende.
Så er der en gruppe af ordførere, som trøster sig med, at det her problem kan nok løses via EU.
Derfor kan man jo selvfølgelig godt som ministeren have lyserøde forhåbninger om, at der vil ske noget henne om hjørnet, men det er vigtigt at konstatere, at der hidtil intet er sket.
Man kan sige: Jamen altså, hvis det her er for stor en mundfuld for regeringen, så er vi også med på at indføre andre metoder, der kan synliggøre de her produkter.
Vi kan tage fat på nogle enkeltstående dagligvareområder og måske sikre, at vi i det mindste får allegifremkaldende stoffer og kræftfremkaldende stoffer bedre mærket.
Det er jo ikke urimeligt at kræve, at forbrugerne får mulighed for, at der virkelig sker en tydeliggørelse af sådanne stoffer. Og igen: Problemet er ikke blevet mindre.
Tager vi sådan noget som formaldehyd, jamen så ved vi, at dette stof går igen i flere og flere produkter.
Det er steget år for år, hvad angår antallet af produkter, som det optræder i; det viser statistikken.
Men altså, når regeringen ikke kan eller vil forbyde de uønskede kemikalier og heller ikke gør noget for at udfase dem, jamen så er det, vi kommer og siger: Det mindste, vi kan gøre, er dog at give forbrugerne en mulighed for at gå uden om dem, altså muligheden for at vælge fra.
Der skal ikke herske tvivl om, at hvis Enhedslisten havde magt, som vi har agt, så tog vi fat på at forbyde de her stoffer, så gik vi i gang med substitutionen, så gik vi i gang med udfasningen, gerne en meget hurtig udfasning, som SF's ordfører omtalte. Så skal jeg konkluderende sige, at jeg synes, det er værd at bemærke, at Dansk Folkepartis ordfører denne gang havde en interessant stemmeføring, da han sagde: Her er et problem; vi må på en eller anden måde sikre en tydeligere mærkning.
Det konstaterede jeg.
Jeg konstaterede også, at den konservative ordfører var indstillet på, at der måske skulle gøres et eller andet med udgangspunkt i det danske Folketing, når det nu er her, vi løber rundt.
Og jeg skal da fastholde disse små utrolig forsigtige forsøg på at formulere en kemikaliepolitik.
Men ellers skal jeg konstatere, at det står skidt til på det her område.
Efter Enhedslistens opfattelse kan man sammenfatte situationen derhen, at der faktisk er tale om - jeg bliver nødt til at sige det - at hvis man ikke kan klare de her små prikforslag, så er der i virkeligheden tale om en eller anden form for politisk sammenbrud på området.
Vi har dygtige embedsmænd til at sidde og registrere og registrere, at disse kurver går opad og opad, og der sker intet.
Man prøver på at lave talebesværgelser og håber på, der vil ske noget internationalt og i EU.
Jamen godt for os, hvis der sker noget.
Vi lytter gerne, hvis der kommer nogle sejre internationalt og i EU, som virker ind på vores dagligdag, når vi køber kosmetik, når vi bruger vores vaskemidler, og når vi omgærder os med denne her baggrundsstråling.
Men der sker jo ikke en dyt, og det er derfor, vi vil holde regeringen fast på, at der skal ske noget på det her område, og vi vil blive ved igen og igen.
Og hvis der ikke om et halvt år er taget initiativer på området, så tager jeg gerne debatten med fru Lis Greibe én gang til for prins Knud.