Søren Hansen (S), 1997-11-20:
Om politik kan der jo siges mangt og meget, og det sker også
både lokalt, regionalt og her i huset, og om denne forespørgsel kan der også siges et og andet.
Vi kender regeringens investeringsplaner ganske godt.
De er illustreret for alle, der har lyst til at følge med i sagen.
Vi har også kunnet følge tempoet for disse investeringer og også ønsket om at fremrykke en række af dem.
Det er den ene grund til, man kan sige, at dette forslag til vedtagelse er lidt overflødigt.
Den anden grund er, at vi netop, som hr. Tommy Dinesen også selv var inde på, i Trafikudvalget har haft et temamøde om præcis de samme spørgsmål, som man nu rejser. Så lidt overflødig karakter har denne forespørgsel, men det er godt nok, at der hele tiden sættes fokus på den kollektive trafik, især når det drejer sig om at få presset den kollektive trafik til at løse sin opgave så godt som muligt.
Når det er det, der er ønsket, er det jo helt fint, selv om forespørgslen altså har sådan en slags dacapokarakter.
Lad mig lige nævne dem her: Det er Storebæltsforbindelsen, et stort tigerspring, en enorm succes, men til succeser hører normalt også nogle vanskeligheder, i hvert fald nogle indkøringsvanskeligheder. Hvis det kommer bag på nogle, er det disse nogles skyld.
Jeg fortsætter listen over investeringer: Den faste forbindelse over Øresund, tog-bus-samarbejdet, som har været en gevaldig lettelse for masser af mennesker, indkøb af de elektriske regionaltogsæt, de tre intercitytogsæt, 17 Øresundstogsæt, 112 S-tog, som oven i købet er rykket frem. Og så har vi de to projekteringslove, Ringsted-København, Eriknauer-Skanderborg, og elektrificeringen nordpå fra Fredericia.
Når vi så også tager Københavns nye metro med, er der altså tale om en overordentlig kraftig investering i den kollektive trafik.
Listen over investeringer er lang, og jeg er sikker på, at den bliver længere, og det skal den være, hvis den kollektive trafik skal løse sin opgave tilstrækkelig godt ud fra en miljømæssig vurdering, en sikkerhedsmæssig vurdering og med hensyn til fremkommelighed.
Nordvestbanen er nævnt, og Sydbanen har også masser af problemer.
Jeg har mærket mig, at DSB-direktør Henrik Hassenkam har undskyldt, hvilket er rimeligt nok, for der er også ting at undskylde, men når det er sagt, er DSB efter min vurdering langt bedre end sit rygte.
Vi skal være opmærksom på, at tolerancen over for den kollektive trafik er meget beskeden, mens den til gengæld er meget stor, når det drejer sig om den private trafik.
Et enkelt lille uheld på skinnerne, og vi rydder forsiderne på alle aviser, TV-aviser osv.
De mange drab, der sker i den individuelle trafik, nævnes knap nok.
Der er hovedrysten, og der forfattes protestskrivelser ved få minutters forsinkelser på den kollektive trafik, når der er sne, is osv., men hvordan er situationen, når de samme ting rammer den private trafik, når bilerne ikke kan starte, når motorvejene er blokerede af uheld, myldretid osv.?
Jeg synes, det kunne være godt med lidt mere balance i denne sammenhæng.
Når det gælder nyanskaffelserne, tror jeg, det vil være klogt at afvente åbningen af Storebæltsforbindelsens vejdel.
Vi er i øjeblikket inde i en absolut spidsbelastningsperiode.
Det bør vi tage hensyn til, når vi tænker på anskaffelser.
Til sidst til spørgsmålet om projekteringslovene, hvor forespørgeren forestiller sig, at ikke mindst København-Ringsted skal presses frem.
Alle vil naturligvis gerne se de spor ligge der allerede, og vi har altså besluttet os for, at de nu skal ligge der, men samtidig med den beslutning fremsatte vi også det ønske, at der skal være tid til debat, tid til demokrati, tid til åbenhed, og det er vel ikke den del af projekteringsfasen, vi skal skære ned?