runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Karen J. Klint (S), 2004-06-02:
Jeg er også lidt ærgerlig over, at vi skal have debatten for fuld udblæsning her, for der er jo gode intentioner i beslutningsforslaget.
Det handler mere om uenighed om den teknik, der får de gode intentioner til at arbejde i praksis.
Jeg vil derfor - også af hensyn til dem, der følger med her - lige repetere, hvad det er, Socialdemokraterne har skrevet i vores betænkningsbidrag, for vi er jo enige i intentionerne i forslaget, og vi tager på det skarpeste afstand fra de mænd, der på afskyelig måde udnytter og misbruger udenlandske kvinder og børn efter at have fået dem her til landet.
Når vi så alligevel har valgt at stemme imod beslutningsforslaget, sker det med følgende begrundelser: Nogle af forslagene er jo med i L 171, det om den udvidede karenstid, så det behøver vi ikke at have med.
Og så tror vi heller ikke, at de mænd, der mishandler deres kvinder så voldsomt, vil være med til at betale til dem, selv om vi lavede et forslag om det, og det betyder jo så, at det er det offentlige, der overtager gælden, når den er stiftet.
Vi tror heller ikke på, at de 50.000 kr. kan gå med tilbage, for de er jo faktisk deponeret netop til at betale nogle af de omkostninger, der er.
Vi har jo så også skrevet afslutningsvis, at vi gerne hen over sommeren drøfter andre teknikker og andre muligheder.
Vi vil gerne hjælpe med en løsning.
Vi vil frabede os at blive hængt ud som nogle, der ikke vil hjælpe.
Irene Simonsen (V), 2004-06-02:
Jeg må skyndsomst komme op og sige tak til fru Elsebeth Gerner Nielsen, når der endelig kommer en lille imødekommenhed og man dog vil erkende, at regeringen har gjort noget på området her og faktisk - må jeg sige - har gjort temmelig meget.
Jeg vil så også gerne lige samtidig belyse det her lidt mere nuanceret, for hvis man tager rundt og taler med de mennesker, der arbejder med de her kvinder af anden etnisk herkomst, som desværre er hårdt ramt - det er der ingen tvivl om - og som sidder rundtomkring på krisecentrene, så kan jeg jo også se ud fra de eksempler, jeg får skitseret rundtomkring, at det er vigtigt, at der foretages en individuel vurdering, for nogle af kvinderne er faktisk bedre stillet ved at komme tilbage til et netværk, de har i deres hjemland.
Det er vigtigt at få det her pointeret, også så de seere, der kigger med her, kan se, at regeringen altså ikke er den store stygge ulv her; vi går nemlig ind og kigger på det enkelte menneske.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2004-06-02:
Det er sådan, at det er tre ud af fire kvinder, der mister deres opholdstilladelse, og ikke en ud af tre, som fru Irene Simonsen siger.
Det her er ikke bare et spørgsmål om retorik, det handler om kvinder, som bliver tævet gule og grønne, og som ikke tør melde det til politiet, for hvis de melder det til politiet og deres mand kommer i fængsel, så mister de med meget stor sandsynlighed deres opholdstilladelse, og af den grund melder de ikke deres mand.
Ud fra et retssikkerhedsmæssigt synspunkt har ikke bare Venstre, men Folketinget som sådan selvfølgelig et problem.
Fru Irene Simonsen siger gang på gang, at regeringen har gjort utrolig meget for at hjælpe de voldsramte kvinder.
Der er gået en række forslag igennem, som støttes af Det Radikale Venstre, og som Det Radikale Venstre selv er kommet med, omkring karantæne til mænd, som er dømt for vold; det synes vi er udmærket.
Vi er også glade for, at regeringen støtter op om danskundervisningen, tvungent dansk til familiesammenførte, men vi mangler det sidste.
Jeg håber, at Venstre på et tidspunkt vil være med til at give også de udenlandske kvinder bedre muligheder her i landet.
Irene Simonsen (V), 2004-06-02:
Jeg synes, det er enestående, at fru Elsebeth Gerner Nielsen nu endnu en gang skal fremføre hele sin retorik, som vi jo i øvrigt havde under førstebehandlingen af det her forslag, og fremstille det, som om regeringen er den store synder, den store bjørn, som kun vil alle kvinder, der bliver udsat for vold, det dårligt.
Det er jo fuldstændig forkert.
Det er et fuldstændig fordrejet billede, vi endnu en gang skal høre på.
Denne regering har virkelig gjort noget for kvinder, der er ramt af vold, hvad enten de er af anden etnisk herkomst, eller de er af dansk herkomst.
Det er så ærgerligt, at fru Elsebeth Gerner Nielsen skal have lov til gang på gang at stå med det billede i stedet for at prøve at være en anelse samarbejdsvillig en gang imellem og kigge reelt på tingene og gå ind i en ordentlig og saglig debat om det her.
For hvis fru Elsebeth Gerner Nielsen ville gøre det, så kunne det jo være, at vi kunne komme endnu videre og styrke nogle af alle de tiltag, der er sat i gang. Jeg må blot lige korrigere og sige, at det jo faktisk er sådan, at hvis kvinderne ikke har en reel mulighed for at komme tilbage, og det bliver vurderet individuelt, så får de opholdstilladelse, og det ved fru Elsebeth Gerner også godt at cirka en tredjedel af de her kvinder gør.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2004-06-02:
Rigtig mange udenlandske kvinder rammes af vold, og hertil kommer, at tre ud af fire udenlandske kvinder uden permanent opholdstilladelse, som forlader deres mand på grund af vold, ender med at blive udvist.
De straffes altså dobbelt.
dette beslutningsforslag, som skal sikre: For det første, at alle udenlandske kvinder, som kan dokumentere volden, altid får lov til at blive i Danmark
, hvis de ønsker det. For det andet, at den herboende ægtefælle tvinges til at forsørge den udenlandske ægtefælle også efter en skilsmisse. Vi tror, at det ville hæmme visse mænds serieimport af udenlandske koner, hvis de var forpligtet til at forsørge den fraskilte kone, indtil hun havde fået permanent opholdstilladelse.
For det tredje
, at udenlandske mænd, som er dømt for vold mod en ægtefælle eller samlever, får en karantæne på 10 år, inden der kan gives familiesammenføring med en udenlandsk kvinde.
For det fjerde kravet om, at forudsætningen for familiesammenføring skal være, at den udenlandske ægtefælle forpligtes til at gå til dansk.
Kravet stiller vi, fordi alt for mange - især kvinder - aldrig får mulighed for at gå til dansk.
Det hæmmer deres integration, og det hæmmer deres mulighed for at skabe sig et netværk, et netværk, der f.eks. kan hjælpe dem i de tilfælde, hvor det viser sig, at den danske ægtefælle er voldelig.
Det er glædeligt, at et bredt flertal i Folketinget har støttet op om kravene om karantæne for familiesammenføring til mænd dømt for vold mod ægtefæller og dømt for overgreb mod børn. Ligeledes glæder det os, at regeringen nu synes at have taget forslaget om tvungen danskundervisning til familiesammenførte til sig. Vi fremsatte forslaget allerede i sidste samling, men kom på det tidspunkt ikke nogen vegne. Men kommer tid, kommer råd.
Vi undrer os selvfølgelig en smule over, at regeringspartierne ikke støtter op om beslutningsforslaget, som netop rummer kravet om tvungent dansk.
Ligeledes er vi lidt forundrede over, at der i virkeligheden er få i Folketinget, som er optagede af at sikre de udenlandske kvinder rettigheder.
Kan man forestille sig et større helvede end at være tvunget til at leve sammen med en voldelig, psykopatisk mand, fordi det om muligt er værre at miste sin opholdstilladelse og vende tilbage til et land, hvor man f.eks. ikke kan forsørge sine børn eller må leve som prostitueret?
Der er lavet en handlingsplan, som skal hjælpe voldsramte kvinder, men udenlandske kvinder synes der ingen vilje til at hjælpe, de kan bare rejse hjem eller finde sig i at få tæv.
Noget for noget, som det hedder.
Søren Søndergaard (EL), 2004-06-02:
Jeg vil bare sige hr. Søren Krarup tak for, at han bekræfter Dansk Folkepartis dybtfølte foragt over for Tyrkiet, over for tyrkere og over for de demokratiske kræfters mulighed i Tyrkiet for at vinde fremgang for et demokratisk samfund.
Søren Krarup (DF), 2004-06-02:
Det kunne jo godt være, at overhovedet begrebet demokrati i forbindelse med Tyrkiet - hvis hr. Søndergaard kendte lidt til Tyrkiets historie og hele status - måske var et mere kompliceret begreb end det, som hr. Søndergaard uden videre går ud fra.
Det kunne jo være, at selve protesten imod, at Tyrkiet bliver optaget i EU, hænger sammen med en dybtgående mistillid overhovedet til demokrati i det Tyrkiet, der er, som det er.
Søren Søndergaard (EL), 2004-06-02:
Jeg har fuld forståelse for, at hr. Søren Krarup opfatter det som en detalje, at militæret har indflydelse i Tyrkiet.
Det ligger helt i forlængelse af den politik, Dansk Folkeparti altid har haft på området, hvor de aldrig nogen sinde har støttet de demokratiske kræfter i Tyrkiet.
Søren Krarup (DF), 2004-06-02:
I den uendelige snakkesalighed, der har præget denne dags debat, hvor især jo hr. Søren Søndergaard og hr. Søvndal har optaget en uendelig bunke af plads, kan man ikke lade være at undre sig over de småting, der skal gøres til store problemer.
Dansk Folkeparti har fremsat dette forslag, fordi vi ganske enkelt mener, det er forkert, at Tyrkiet bliver medlem af EU.
Tyrkiet er ikke noget europæisk land.
Hvis man kender en smule til Tyrkiets historie, så ved man, at Tyrkiet hører hjemme et andet sted.
Derfor kan vi alligevel godt have et samarbejde med Tyrkiet, det har vi i NATO's forsvarsfællesskab, selvfølgelig.
Det er dog utroligt, at hr. Søren Søndergaard skal stille sig op og komme med en eller anden lille detalje for at prøve på at mistænkeliggøre et så rimeligt og selvklart forslag som det, der her er fremsat.
Jeg må indrømme, at snakkesaligheden, usagligheden, underlødigheden, er utrolig.
Søren Søndergaard (EL), 2004-06-02:
Uanset om Tyrkiet får en startdato eller ej, så vil det koste penge, hvis vi vil støtte de demokratiske kræfter i Tyrkiet. Det vil Enhedslisten godt, og vi håber, at også Socialdemokratiet, De Radikale, SF og andre fornuftige folk vil.
Det har intet at gøre med, om Tyrkiet får en startdato eller ej.
Men nu forstår jeg, at i Dansk Folkepartis hoveder er det kædet sammen, forstået på den måde, at hvis man ikke giver Tyrkiet en startdato, så skal man altså heller ikke hjælpe de demokratiske kræfter i Tyrkiet.
Måske har hr. Peter Skaarup her forklaringen på, hvorfor der ikke er ret mange, der støtter Dansk Folkepartis forslag.
Peter Skaarup (DF), 2004-06-02:
Det sidste vil jeg nu nok bestride, vil jeg gerne sige til hr. Søren Søndergaard.
Vi må jo sige, at hvis ikke Folketingets partier i dag støtter Dansk Folkeparti, så er det et lille bitte skridt i retning af mere villighed over for Tyrkiet til at kunne blive medlem af EU og få vurderings- og startdato i år, og der skal man være opmærksom på, at med til den debat, som er blandt EU-landenes borgere, og med til, at man kommer nærmere EU, er også penge.
Under det danske formandskab i det halve år, hvor vores statsminister, Anders Fogh Rasmussen, var formand for EU, blev der jo truffet nogle beslutninger omkring udvidelsen, som man ledsagede af beslutninger om økonomiske overførsler til Tyrkiet som, kan man godt sige, en start eller noget, man tog hul på i forbindelse med et kommende tyrkisk medlemskab af EU.
Det kan man ikke komme uden om.
Hvis man giver en start- og vurderingsdato, kan man også godt forvente, at man med det giver penge, og jeg synes, det er vigtigt, at vi fra dansk side vurderer: Vil vi være med til det, og vil vi være med til det lige nu?
Det siger vi i Dansk Folkeparti nej til.
Det tror jeg der er mange der er enige med os i, og det burde Enhedslisten også være med til at sige nej til, for det koster penge.
Søren Søndergaard (EL), 2004-06-02:
Jeg kan fuldstændig bekræfte, at der foregår en intens debat, og jeg kan fuldstændig bekræfte den tidsplan, som hr. Skaarup selv nævner, nemlig at debatten skal løbe frem til november, og så skal der tages stilling.
Det er derfor, jeg ikke fatter, hvorfor hr. Skaarup vil lukke debatten, for det er jo det, forslaget går ud på.
Forslaget går ud på, at inden vi har haft debatten, skal vi træffe beslutningen.
Det er da en interessant demokratiopfattelse, men jeg tror, den er typisk for Dansk Folkeparti: Først træffer vi beslutningen, og bagefter debatterer vi.
Vi har en anden opfattelse: Først debatterer
vi, og når vi så har debatteret, kan vi bagefter træffe beslutningen.
Og den er jo fastlagt.
Enhver, der f.eks. har fulgt med i Europarådet og ved, hvilke krav jeg har stillet, for at man skulle ophæve monitoreringen af Tyrkiet i Europarådet, kan næsten gætte, hvilken konklusion jeg kommer frem til.
Men der er en debat, hvor Tyrkiet selv har mulighed for at få indflydelse, og vi har lavet en aftale med dem, og derfor skal man da ikke ændre på det midt i forløbet.
Så vil jeg bare lige sige til hr. Skaarup, der snakker om, hvad man diskuterer ude ved middagsbordene - og der diskuterer man mange ting, frikadellepriser og hvad ved jeg - at hvis der er nogle, der sidder og diskuterer, at det vil koste den danske lønmodtager så meget som en eneste krone eller en eneste rettighed, at Tyrkiet får en startdato, så tager de fejl, og det ved hr. Skaarup jo også godt, for det
ikke vil koste den danske lønmodtager noget som helst.
Peter Skaarup (DF), 2004-06-02:
Hr. Søren Søndergaard tager helt fejl.
Der ligger ikke nogen vurderinger eller overvejelser omkring nogen konkrete menneskerettighedssager eller lignende i Tyrkiet lige nu bag det her forslag.
Det, der ligger bag det, og det tror jeg også hr. Søren Søndergaard erkender, er jo den meget intense debat, som ikke bare foregår i Danmark ude ved middagsbordene ude blandt borgerne, men også foregår andre steder rundtomkring i de europæiske lande, hvor partier, der ligger relativt tæt på hr. Søren Søndergaard, tilsvarende i andre lande sætter spørgsmålstegn ved, om det er rimeligt, at Tyrkiet skal have en start- eller vurderingsdato allerede i år.
Det er en intens debat, som foregår op til regeringskonferencen og det topmøde, der finder sted her om relativt kort tid i Irland, og det er en debat, som kommer til at være meget aktuel også i forbindelse med europaparlamentsvalget, og som kommer til at være aktuel resten af året.
Der er det så, at vi kommer med det spage håb, at man i Folketinget kan blive enige om at sige: Nå ja, men tiden er altså ikke til, at Tyrkiet skal være medlem af EU eller i hvert fald have nogen vurderings- eller startdato i år.
Det budskab tror jeg egentlig der er sympati for hos mange i Folketinget, og jeg håber, at så mange som muligt vil stemme for forslaget.
Søren Søndergaard (EL), 2004-06-02:
Jeg troede egentlig, at det her forslag handlede om Tyrkiet, men nu forstår jeg, at det handler om et eller andet internt socialdemokratisk fnidder, som hr. Skaarup gerne vil være en del af.
Det er der jo en oplagt mulighed for: Man kan jo skifte parti; jeg er sikker på, at man så kan blande sig alt det, man vil, i det.
Vedrørende selve forslaget kan jeg ikke rigtig sige mig fri for en ubehagelig mistanke.
Lige præcis i disse dage diskuteres det, om kurderlederen Leyla Zana skal frigives.
Men det bliver altså afgjort lige nu, og der ligger også en afgørelse af, om generalernes indflydelse skal stækkes, og lige præcis på det tidspunkt mener Dansk Folkeparti, at det er meget vigtigt, at vi her fra det danske Folketing sender et signal til tyrkerne om, at de aftaler, vi har indgået med dem, gider vi ikke engang overholde.
For det er jo det signal, man vil sende.
Vi har indgået en aftale med Tyrkiet, der går ud på, at til november får de en eller anden form for svar fra EU på, hvad man mener om deres medlemskab.
Vi kan alle sammen have vores vurderinger, alle kender de krav, Enhedslisten har stillet, og alle, der kender dem, ved, at det nok er meget tvivlsomt, om Tyrkiet kan nå at opfylde dem alle sammen, men vi vil under ingen omstændigheder være med til at sende et signal til tyrkerne netop i denne her situation, hvor Leyla Zanas frigivelse står på dagsordenen, og hvor mindskelse af hærens indflydelse står på dagsordenen, om, at de aftaler, vi selv har indgået med dem, vil vi ikke engang respektere. Det ligner altså en tanke at stå for det synspunkt.
Peter Skaarup (DF), 2004-06-02:
Er det ikke meget vidtgående, at vi for at holde styr på alle lande i verden nærmest skal til at love, at de før eller siden kan blive medlem af EU, og skulle det så være den gyldne åbning for alle lande, der kunne gøre, at de fortsat kunne være skrøbeligt demokratiske?
Jeg kan ikke rigtig se, at man i den yderste konsekvens kan bruge den tankegang til noget.
Jeg synes ikke, hr. Lars Barfoed svarede på det spørgsmål, som jeg stillede, og det var: Når nu man mener fra De Konservatives side, at der går så lang tid, inden Tyrkiet kan blive medlem af EU, skulle man så ikke give tyrkerne et bud på, hvor lang tid der kan gå - med De Konservatives holdning in mente - og så sige: Det er ikke aktuelt med det, der ligger på bordet nu, at man kan få mulighed for at få en vurderingsdato eller en startdato i år.
Det er jo ikke særlig vidtgående, vil jeg gerne sige til hr. Lars Barfoed. Jeg må så også stadig væk efterlyse nogle Socialdemokrater med mandshjerte, der vil gå op på talerstolen, og som ikke er enige i den linje, partiet har, for jeg ved da fra debatten, at der er en alternativ linje hos Socialdemokraterne, der siger, at vi ikke skal give nogen vurderings- eller startdato for Tyrkiet i år, og at det ikke er aktuelt at diskutere det overhovedet.
Kunne man ikke komme frem med sine holdninger og støtte det her forslag, for det er faktisk ganske sund fornuft, uanset om man mener, Tyrkiet skal være medlem af EU på lang sigt eller ej.
Freddy Dam (V), 2004-06-02:
Den retsstilling, som hr. Ole Stavad omtaler som urimelig, er den retsstilling, som rent faktisk gjaldt indtil 1993, og som blev afskaffet i 1993.
Indtil da kunne man altså indeksere.
I slutningen af 1990'erne begyndte Skatteministeriet under SR-regeringen en lovstridig administration af reglerne
- ingen kan rigtig forklare hvorfor, men det gjorde man - og det vil sige, at der var massevis af folk ude i landet, der indrettede sig på, at den retsstilling, som faktisk fremgik af ligningsvejledningen, var gældende ret i Danmark.
Det var den ikke.
Folk fik faktisk ulovlig pristalsregulering af deres anskaffelsessummer.
Det er stjerneklart - for Venstre i hvert fald - at en sådan ulovlig praksis må afskaffes, og det er den blevet.
Det er lige så stjerneklart for Venstre, at når man har stillet en række mennesker i udsigt via ligningsvejledningen, at de faktisk har indekseringsret og dermed ret til et større fradrag i forbindelse med beregningen af deres særlige indkomstskat, ja, så er det noget, man ikke kan rende fra, og derfor har regeringen fremsat dette her lovforslag netop af hensyn til de mennesker, som med rette havde en berettiget forventning om, hvordan deres retsstilling skulle være. Jeg må spørge i dag, ligesom jeg selvfølgelig burde have spurgt hr. Ole Stavad om under andenbehandlingen: Hvad er det nu, der er grunden til, at købesummen i en ejendomshandel ikke skal pristalsreguleres, når salgssummen dog skal?
I virkeligheden er indekseringen af købesummen jo udtryk for en beregning til nutidspris af både købesum og salgssum, og det finder vi faktisk rimeligt i Venstre.
Jeg er så nødt til at sige: Er det her i virkeligheden ikke igen et socialdemokratisk forsøg på at jagte beskatningsgrundlag alle mulige steder, og i det her tilfælde oven i købet i strid med skattestoppet?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-06-02:
Jeg må fuldstændig afvise hr. Keld Albrechtsens påstand om, at jeg skulle give forkerte oplysninger.
Hr. Keld Albrechtsen kan jo selv læse det i Nicetraktaten.
Det er selvfølgelig rigtigt, at der ikke i Nicetraktaten er taget stilling til, hvordan det nye system skal se ud, og det er selvfølgelig også klart, at der så skal være enighed om, hvordan det skal udformes.
Det, der nu er gået forhandlinger i gang om, er så: Hvordan er det så konkret, det skal forstås?
Keld Albrechtsen (EL), 2004-06-02:
... i stedet for at gå til de andre landes regeringer ...
Sådan som jeg husker Nicetraktaten, men det må vi jo så ind og studere grundigt, så er det altså ifølge Nicetraktaten sådan, at der skal være enighed, hvis man går over til rotation og landene ikke længere hele tiden har en kommissær.
Som jeg umiddelbart husker traktatteksten, er det forkerte oplysninger, statsministeren står og giver Folketinget, men det må vi have undersøgt.
Jeg vil godt spørge statsministeren, om det ikke også er korrekt, at Nicetraktaten jo ikke er godkendt af den danske befolkning, men at statsministeren har lovet, at den nye traktat, forfatningen, skal til folkeafstemning i Danmark.
Har statsministeren en forventning om, at han over for befolkningen vil kunne få det synspunkt igennem, at vi skal sælge kommissærposten?
For statsministeren kunne jo også vælge at tage hensyn til befolkningen og sige til de andre lande i EU: Her er altså et punkt, og hvis I forsøger på at tvinge os til det, så kender vi godt resultatet. Vi prøvede at sende euroen til folkeafstemning; de andre regeringschefer kan godt huske - det kan jeg forsikre statsministeren om - hvordan det gik, da man holdt folkeafstemning om euroen her i Danmark.
Hvorfor opgiver statsministeren kampen på forhånd ...
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-06-02:
Der er en vigtig ting, som hr. Søren Søndergaard tilsyneladende fuldstændig overser, nemlig at der jo for længst er truffet beslutning om, at man skal overgå til et system med mindre end én kommissær pr. land.
Det ligger allerede i den traktat, som er vedtaget, der hedder Nicetraktaten, som er tilbage fra, jeg tror, det var 1997.
Hr. Søren Søndergaard ved udmærket, at den siger, at i det øjeblik, EU kommer op på 27 medlemslande - og det regner vi med sker i 2007, når Rumænien og Bulgarien forventelig kommer med - så skal man overgå til en Kommission, hvor der er mindre end én kommissær pr. land.
Så det er allerede vedtaget, og hvis den her forventning holder stik, vil det træde i kraft i 2009.
Så hvis intet andet sker, så træder princippet om mindre end én kommissær pr. land altså i kraft i 2009.
Det er allerede vedtaget; det er endda sket, før denne regering trådte til.
Det, vi nu forhandler - i hvert fald det, som det irske formandskab har lagt på bordet - er, om man skal udskyde det tidspunkt til 2014.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-06-02:
Menneskerettighederne krænkes naturligvis af terroristerne, men det beklagelige er, som det også fremgår af rapporten, at menneskerettighederne i terrorbekæmpelsens hellige navn også krænkes groft af de regeringer, der siger, at de bekæmper terror.
Det er gået så vidt, at generalsekretæren i det danske Amnesty International i en pressemeddelelse har skrevet, at regeringerne har mistet deres indre moralske kompas, de tilbageholder folk uden lov og dom, de udøver tortur osv., og vi ved jo desværre kun alt for godt, hvad det har ført med sig.
Mit spørgsmål er jo i virkeligheden, om det ikke bekymrer statsministeren med den forråelse af retssamfundet, som er blevet en konsekvens, og som altså belyses grundigt i rapporten.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-06-02:
Det er jo sådan i politik, og det ved hr. Søren Søndergaard da nok mere end nogen, at man jo ikke altid får sin vilje.
Man kan arbejde for et synspunkt.
På et eller andet tidspunkt skal man så prøve at nå et kompromis, og hvis ikke man får alle sine egne synspunkter gennemført, så må man tage stilling til det samlede resultat ud fra en samlet vurdering af, om det er tilfredsstillende.
Der vil typisk i sådan et forlig være noget, der er godt, og der vil være noget, man synes mindre godt om, og så må man foretage en samlet afvejning: Hvad vejer tungest?
Det vil regeringen også gøre sammen med de partier i Folketinget, der normalt står bag dansk EU-politik, og så foretage en samlet vurdering.