Villy Søvndal (SF), 2002-12-03:
Alle seks forslag fra Enhedslisten har som formål at stille øgede krav om demokrati, gennemsigtighed og åbenhed i EU, krav til lobbyister m.v. Helt generelt er det forslag, der med enkelte undtagelser trækker i retning af vores ønsker for demokratiudviklingen i EU, og jeg synes egentlig, at Enhedslisten skal have ros for at gå så konstruktivt ind i diskussionen om EU's udvikling.
Derfor synes jeg også, det er lidt sælsomt at opleve både ordførerne fra Venstre, De Konservative og Socialdemokratiet og ministeren være så optaget af at finde hår i suppen.
Jeg kom til at tænke på, at medmindre man kan det hele, skal man slet ingenting.
Det synes jeg er helt underligt.
Jeg synes, man netop i den her proces med konvent osv. skulle være glad for, at partierne leverer inspiration til et så væsentligt område som det her. Hvorfor det?
Vi, der er optaget af EU-projektet, har en fælles interesse i at sikre, at åbenhed og gennemsigtighed styrkes meget mere, fordi det er forudsætningen for en folkelig accept. Noget af det, som befolkningen bestemt ikke kan lide, er alt det, der trives i tusmørke.
Derfor forstod jeg ikke de mange forsøg på at finde hår i suppen.
Jeg synes ikke, det er klogt - jeg synes ikke, det er klogt for det europæiske projekts skyld.
Statsministeren lagde ved starten af det danske formandskab vægt på, at arbejdet for større åbenhed ville være en dansk mærkesag.
Det er vel stort set kun i forhold til Ministerrådet.
Det er vigtigt nok, men i forhold til ambitionsniveauet havde jeg med en regeringsudmelding af den art forestillet mig, at man var langt, langt mere ambitiøs.
Jeg synes, det er ærgerligt, at der ikke er større ambitioner, netop fordi det er så vigtigt for samarbejdets skyld.
Med de indledende bemærkninger skal jeg vove mig ind i de enkelte forslag, for når man gør sig den umage at fremsætte seks forslag, synes jeg også, vi bør forholde os mere kontant til dem.
Det går jo tilbage til Amsterdamtraktatens bestemmelser om aktindsigt.
Jeg synes, det er en oplagt lejlighed til at spørge: Fik vi så også det, vi gerne ville omkring aktindsigt?
Jeg er af den opfattelse, at vi har en fælles interesse i at arbejde for, at vi kommer langt videre i fjernelse af indskrænkninger i og undtagelser fra aktindsigten.
Det samme gælder ombudsmandens rolle, der også har været til debat før.
Jeg synes, det vil være oplagt fra dansk side at arbejde for, at ombudsmanden får samme indsigt i sagskomplekset som revisionsretten for at sikre, at undtagelsesbestemmelserne ikke også rammer ombudsmanden.
Der er i øvrigt en ganske interessant passus i forhold til beskrivelsen af embedsmændenes job, der siger, at embedsmændene i samtaler med embedsmænd skal udvise loyalitet over for den institution, de er sat til at arbejde i.
Her skal man prøve at forestille sig, at vi havde en lignende bemærkning i den danske ombudsmands beføjelser.
Det synes jeg er en voldsomt bremsende sætning, som jo gør, at ombudsmandens rolle bliver bremset, og som gør, at loyaliteten så at sige er første bud, og derefter kan man udtale sig om forholdene til ombudsmanden.
Også dér har vi brug for at gå videre af hensyn til forståelsen for EU-projektet.
Det samme gælder korrespondancen internt i EU.
I Danmark er det sådan, at når et dokument bevæger sig fra et ministerium til et andet, er det omfattet af loven om aktindsigt.
Det er det ikke i EU, fordi man betragter Kommissionen som en helhed.
Det betyder, at når en skrivelse bevæger sig fra et generaldirektorat til det næste, er den ikke omfattet af reglerne om aktindsigt.
Hvis nu vi lavede en regel herhjemme, der sagde, at vi har én regering, og derfor er et brev inden for regeringen ikke omfattet af aktindsigt.
Lad os prøve at forestille os, hvilken voldsom indskrænkning det ville have i aktindsigtsreglerne.
Jeg synes ikke, det er gennemtænkt af dem, der er tilhængere af et EU-projekt, ikke at ville være mere ambitiøse med hensyn til offentlighedens adgang til indsigt.
Det samme gælder forslaget om lige adgang på samme tid.
Om B 9 vil jeg sige, at jeg synes, det er oplagt.
Jeg forstod slet ikke argumentationen for ikke at gå videre med beskrivelsen af, hvilke regler lobbyisterne skal arbejde under.
Jeg forstod, at vi oven i købet har en tidligere lobbyist iblandt os.
Det er jo fint nok.
Det, der lægges op til, er jo ikke, at de ikke må arbejde, men at der skal lys på dem, så de skal registreres, og der skal være et adfærdskodeks for, hvordan de arbejder.
Jeg synes ikke, man kan sammenligne det med danske forhold, netop fordi det danske demokrati jo er anderledes udbygget i form af offentlighedens tilstedeværelse.
Derfor har vi på det her punkt langt større behov for at få nogle regler fastsat.
Nogle steder synes jeg, det er for detaljeret omkring stemmeregler.
Jeg er også bekymret, hvis man skal kunne indbringe med opsættende virkning for både Parlament og Ministerråd, for så er man reelt med til at sande systemet til. Men den del af det forslag, der vedrører åbenhed, er vi helt med på.
Det støtter vi fuldt ud fra SF's side.
Så er der B 11, som er et forslag om embedsmændene og lobbyarbejde i forhold til regeringer.
Jeg tror, det er svært at lovgive om, at man ikke må udføre lobbyarbejde.
Igen synes jeg, det afgørende ikke er at forbyde det, men det afgørende er at sikre, at der er lys på det, så man stiller krav om åbenhed og gennemsigtighed i det arbejde, der pågår.
Forslag nr. B 13 er et forslag om den fælles beslutningsprocedure, der blev indført mellem Kommission og Europa-Parlament, hvor hensigten netop var større åbenhed for at sikre, at når de kom til Europa-Parlamentet, var det åbne sager.
Derfor er det principielt betænkeligt, når man så kortslutter demokratiprocessen ved at lave en procedure, hvor man laver en aftale mellem Kommissionen og en udvalgsformand
Den seneste sag, jeg kan huske, var sagen om støj i de europæiske lufthavne, hvor man går ind og laver noget, der de facto er en aftale.
Jeg tror oven i købet, at Venstres medlem omtalte det, hvis jeg husker rigtigt fra avisdebatten, som en uhensigtsmæssig procedure, fordi man i realiteternes verden var kommet til at kortslutte processen.
Der synes jeg vi har en interesse i at skubbe på i forhold til åbenhed.
Det sidste forslag i den her omgang er B 14, altså forslaget om alternative videnskabelige vurderinger i EU.
Jeg synes, det er svært at betegne det som et stalinistisk forslag.
Jeg synes sådan set, når man står over for et erhvervsliv, der har de lobbyistmuligheder, som de har, og skal sammenholde det med den folkelige debat og den folkelige interesse, de steder, hvor miljøinteresser og erhvervsinteresser brydes, de steder, hvor nationale interesser brydes med store multinationale selskabers interesser, er det klart, hvem der står stærkest.
Derfor synes jeg, det er et godt forslag, at man har uafhængige alternative videnskabelige miljøer, der kommer mere frem, end tilfældet er i øjeblikket.
Vi synes, Enhedslisten fortjener ros.
Vi forstår ikke forsøget på sådan at finde hår i suppen som andet end en modvillighed, som jeg synes er uklog.
For de partier, der gerne vil en større folkelig tilslutning til et EU-samarbejde, er det afgørende, at alle tiltag, der kan gøres for at sikre større åbenhed og dermed større gennemskuelighed samt større debat om EU-anliggender, fremmes.
Derfor støtten.