runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Flemming Kofod-Svendsen (KRF), 2001-03-16:
Kristeligt Folkepartis ordfører er forhindret i at være til stede, og jeg skal så komme med nogle bemærkninger på partiets vegne. Pointen ved forslaget er jo, at man unddrager parkerings- og standsningsafgifter fra forvaltningslovens regel om partshøring.
Klagesystemet kommer til at fungere enklere, og det kan der argumenteres positivt for.
Men som også flere ordførere har været inde på, er der
et retssikkerhedsmæssigt problem her.
Og jeg synes, vi står i denne afvejning mellem det hensigtsmæssige set fra det offentliges side i forhold til, at den enkelte borger har mulighed for at være dækket ind under partshøringsmuligheden.
Vi vil under udvalgsarbejdet, som også andre ordførere har været inde på, få nærmere undersøgt, hvilke klare fordele der er, og om retssikkerheden for alvor står på spil.
De to ting vil vi nærmere have undersøgt under udvalgsarbejdet.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2001-03-16:
Når jeg hænger mig lidt i det her med, hvordan sagen bliver løst i forhold til tidsperspektivet - altså at Schengenkonventionen bliver vedtaget af Folketinget den 30. maj 1997, og her godt 1 uge før Schengenkonventionen så træder i kraft for Danmarks vedkommende, er de praktiske ting ikke løst, og vi står med et lovforslag, der skal behandles på dispensation i næste uge osv. - er det, fordi jeg synes, det giver mig anledning til at spørge: Er det en særlig betryggende måde, regeringen har tacklet hele spørgsmålet om Schengenkonventionen på?
Det er jo ikke det eneste eksempel, vi har, på ting, der ikke er løst.
Vi har et massivt antal ubesatte stillinger i den såkaldte baglandspatrulje, som skal erstatte grænsekontrollen, som afskaffes den 25. marts.
Vi har en veterinærsituation, hvor vi har fået at vide fra myndighederne, at politiet skal fjernes fra kontrollen på selve grænsestregen, vi har en fødevareminister, der siger, at veterinærkontrollen fortsætter uændret.
De to ting hænger jo ikke sammen.
Og så står vi altså nu her med et lovforslag, der skal hastebehandles, 1 uge før tingene skal træde i kraft, fordi der lige er noget, man fik overset, men som nogle journalister så gudskelov tog fat på sidste weekend.
Er det en betryggende måde, Schengenkonventionen bliver gennemført på for Danmarks vedkommende?
Ja, vi synes det ikke i Dansk Folkeparti, og det ville klæde fru Dorte Bennedsen, hvis hun også på Socialdemokratiets vegne sagde, at hun godt kan se, at den ikke var helt god den her.
Dorte Bennedsen (S), 2001-03-16:
Fru Anni Svanholt var heroppe og sige, at det her jo heller ikke var nogen ordentlig løsning.
Der må jeg indrømme, at så bliver jeg 27 spørgsmålstegn.
Jeg synes, det er en fornuftig, enkel løsning, der hjælper de relativt få mennesker, der har et problem på det her område, og den generer ikke nogen andre.
Så det synes jeg var en helt særpræget udtalelse, men det kommer fru Anni Svanholt formentlig ind på i sin ordførertale.
Men det var jo ikke det, hr. Keld Albrechtsen bad mig om.
Han erklærede, hvad han på Enhedslistens vegne ville skrive i betænkningen, her inden vi har haft udvalgsarbejde, og der bad han mig direkte bekræfte, at det ville jeg tilslutte mig.
Det er en relativt ny praksis, hvis noget sådant skal finde sted.
Og så til hr. Thulesen Dahl
: Jeg har jo tidligere været Schengenordfører, jeg har diskuteret også med hr. Thulesen Dahl om Schengen, og jeg ved godt, at Dansk Folkeparti benytter enhver lejlighed til at sige, at det her samarbejde er det værste, der overhovedet kan ske. Nu blev der nævnt grænsekontrol og veterinærkontrol, og hvad ved jeg.
I øvrigt synes jeg ikke, denne her sag skal lægge op til en Schengendebat, den har vi unægtelig taget mange gange, og jeg tror ikke, at der kommer noget nyt for dagen i dag.
Det her er et led i Dansk Folkepartis almindelige uvilje mod Schengen, og den har de jo lov at have.
Anni Svanholt (SF), 2001-03-16:
Det er ret uheldigt, da det med dispensationerne og undtagelserne bør være undtagelsen.
Det er jo sådan, at der siden den 22. december 1994 har ligget den afgørelse fra Eksekutivkomiteens side vedrørende attest for medbringelse af narkotika og psykotrope stoffer, som det hedder, så det kan jo ikke være noget, der er kommet bag på nogen, og det må altså være en viden, som har ligget i lang tid.
SF stemte jo i sin tid imod deltagelse i Schengen, fordi vi frygtede, at de åbne grænser ville betyde mere overvågning af den enkelte borger og andre besværligheder, og denne sag om, at enhver rejsende skal medbringe attest på almindelig håndkøbsmedicin og lægeordineret medicin til eget forbrug, er en konsekvens af Danmarks indtræden i Schengenland.
De åbne grænser giver naturligvis meget bedre muligheder
for at smugle narkotika, men det er da at vende tingene på hovedet, når alle charterturister bliver betragtet som potentielle smuglere blot ved at medbringe deres egen medicin, og at kræve attest på ethvert lægemiddel på recept eller i håndkøb, der har bare duft af euforiserende stoffer, er helt ude af proportioner. Når der i øvrigt ikke er nogen kontrol ved grænseovergangene som følge af de åbne grænser, forekommer det helt hen i vejret og urimeligt at besvære folk med disse attester.
I SF mener vi, at sundhedsministeren burde tage kontakt til de øvrige Schengenlande for at finde ud af, hvordan reglerne praktiseres og håndhæves dér, og desuden mener vi, at sundhedsministeren burde få de andre lande med på at opgive kravet om attester på håndkøbsmedicin og lægeordineret medicin.
Der er jo udstedt en recept, som man bare kan vise frem, og vi synes faktisk, det burde iværksættes, inden man laver en masse forskellige systemer. Så har jeg også nogle bemærkninger til selve forslaget.
Sundhedsministeren har forsøgt at komme med et forslag, der ikke skulle give så mange problemer for de rejsende.
Når det skal være sådan i allersidste minut, er det jo indlysende, at det er svært at finde løsninger, men det foreliggende forslag løser ikke alle problemerne.
For det første omfatter forslaget jo kun receptpligtig medicin, og håndkøbsmedicin er stadig et åbent spørgsmål.
For det andet skal den rejsende selv finde ud af, om det pågældende land kræver en attest på de lægemidler, der skal medbringes, og sørge for, at de bliver oversat.
Der må være mange mennesker, der fortsat vil være i vildrede: Hvad skal vi gøre? Hvor skal vi spørge?
Hvor..?
Det vil da fortsat give en masse besvær.
For det tredje kan der kun medbringes medicin til maksimalt 30 dage, og det er i hvert fald ikke ualmindeligt, at pensionister med f.eks. gigtproblemer opholder sig i længere tid end 30 dage i udlandet, f.eks. i Spanien.
Hvad skal de gøre?
Kan de så på forhånd få tre eller fem attester, eller hvordan skal det arrangeres? Jeg synes stadig, der er nogle åbne spørgsmål, og at forslaget bestemt ikke løser de grundlæggende problemer.
Det er derfor SF's holdning, at vi vil se, hvad der sker i udvalgsarbejdet.
Umiddelbart kan vi ikke støtte forslaget, som det ligger her, men vi vil overveje vores stilling.
Dorte Bennedsen (S), 2001-03-16:
Nu fik jeg da i hvert fald delvis svar på, hvorfor fru Anni Svanholt ikke mener, at dette her er en ordentlig løsning.
Fru Anni Svanholt sagde, at nu skal borgeren medbringe attest på al lægeordineret medicin, på ethvert præparat, der blot lugter af narkotika, og spørgsmålet om håndkøbsmedicinen er stadig uafklaret.
Det handler om stoffer, der - om jeg så må sige - kan omsættes på det illegale marked.
Det er metadon, det er ketogan, det er morfin.
Jeg er ikke lægekyndig, men det er den type produkter.
Og med hensyn til kodimagnyl og hostesaft, der måtte være en smule af disse stoffer i, er det jo ikke noget, der er bragt frem fra myndighedernes side.
Det er opstået i pressen, og det er derfor, en masse borgere er blevet forskækkede.
Jeg kan godt forstå, at almindelige mennesker bliver dybt forskrækkede, hvis de skulle have attester med på alt, men det handler om den medicin, som er egentlige narkotiske stoffer, og det er ikke noget nyt.
Sådan har det været, siden vi tiltrådte FN-konventionerne om narkotikabekæmpelse, så der er intet nyt i dét.
Men jeg er enig med hr. Rudiengaard i, at det nye er, at det bliver lidt nemmere for de få borgere, for hvem det er relevant at sikre sig, at de ikke kommer i klemme.
Anni Svanholt (SF), 2001-03-16:
Jeg vil gerne spørge fru Dorte Bennedsen: Vil det sige, at der er ingen former for håndkøbsmedicin, der kan antages at indeholde så store mængder euforiserende stoffer, så de vil være omfattet af disse bestemmelser?
Kan det fastslås i dag, at man overhovedet ikke behøver at bekymre sig, hvis man har kodimagnyl og lignende med?
Problemet er jo netop opstået, fordi man ikke entydigt kan fastslå, hvordan tingene skal deles op, altså hvad der er receptpligtigt, og hvad der ikke er receptpligtigt.
Så vidt jeg kan forstå bemærkningerne, er der altså stadig et problem med håndkøbsmedicinen.
Dorte Bennedsen (S), 2001-03-16:
Fru Anni Svanholt ved formentlig, at det altid har været og fortsat er de enkelte lande, der fastsætter de nærmere regler.
Det er mere interessant for europæiske borgere, der rejser til Danmark.
Men hvis man hører, hvad der er blevet sagt fra EU's side og fra andre kompetente folks side, går det på de egentlige narkotiske stoffer.
Derfor tror jeg, man må sige, det ville være overordentligt usædvanligt, hvis egentlig håndkøbsmedicin, hvis noget som helst andet end de egentlige hårde narkotiske stoffer blev omfattet af reglerne.
Men det er stadig - og det er ikke Schengens skyld -
de enkelte lande, der i henhold til FN-konventionen om bekæmpelse af narkotika selv fastsætter reglerne.
Jeg er vidende om, at regeringen i Ministerrådet har taget initiativ til at prøve at få taget sagen op og forsøge at få lavet en ensartet liste, så man bliver enige om, at det er de og de og de produkter.
Der er skrevet til den svenske formand om at tage sagen op, og jeg vil meget håbe, det lykkes, for det vil gøre det meget enklere.
Men uanset hvad: Reglerne her er ikke ændret, de har altid været sådan.
Borgerne kommer ikke i en ny situation, men nogle borgere, som har haft problemet tæt inde på livet, får en lidt nemmere gang på Jorden.
Klaus Kjær (DF), 2001-03-16:
Forslaget indebærer, at der indrømmes et fast minimumsfradrag på 2.000 kr. om måneden for boligejere, som udlejer deres værelse til unge studerende.
Det faste fradrag skal gælde for boliger med en ejendomsværdi op til 1,8 mio. kr. Herved ville også ejere af disse ejendomme i højere grad tilskyndes til at udleje til unge studerende.
Der er således tale om et løft i den billige ende af ejendomsvurderingerne, hvor der eksempelvis for en bolig til 1 mio. kr. kan udlejes værelser skattefrit op til 2.000 kr. om måneden mod nu efter 1 1/3 pct.-reglen op til 1.100 kr. Jeg er enig i, at alternativet er, at stat og kommune presses til at afsætte betydelig flere midler til at bygge bl.a. ungdomsboliger.
Med forslaget, som det er udformet, bliver byrden ved det forhøjede skattemæssige fradrag fordelt på stat og kommune.
Forslaget har endvidere den fordel, at det styrker det private udlejningsbyggeri frem for det ofte meget dyrere offentlige byggeri.
Dansk Folkeparti støtter forslaget.
Arne Melchior (CD), 2001-03-16:
Også CD er i den situation, at vor normale ordfører, fru Annie Lunde Hansen, er til møde andetsteds, og derfor skal jeg på hendes vegne oplyse følgende: Dette forslag, som vi jo er medforslagsstillere til, er bl.a. begrundet i de nærmest kaotiske tilstande, der hvert år opstår ved studiestart, hvor et meget stort antal studerende ikke kan finde en egnet studiebolig.
Vi håber, at forslaget her kan være med til at afhjælpe disse problemer til en vis grad.
Forslaget er dog ikke alene rettet mod studerende.
Boligmangelen i Danmark er efterhånden så markant, og mange må derfor ty til mere enkle løsninger, eksempelvis ved i kortere eller længere perioder at leje sig ind på værelser.
I CD håber vi, at dette forslag om en større skattefrihed ved udlejning af værelser vil få flere til at stille værelser til rådighed.
Vi er selvfølgelig godt klar over, at forslaget kun i begrænset omfang vil løse disse massive problemer, men det er da i hvert fald et skridt i den rigtige retning. Efter at have lyttet til den hidtidige debat er det jo påfaldende - og naturligt i øvrigt - at flere af de ordførere, der har afvist forslaget, har udtalt betydelig sympati for incitamenterne, for intentionerne bag ved det. Derfor var det måske alligevel værd at overveje - jeg kan jo mærke, at stillingen er fifty-fifty her i antallet af mandater - om man ikke kunne gøre et forsøg eventuelt for en begrænset periode, indtil man får nogle erfaringer. Derfor vil jeg gerne spørge skatteministeren, om han i sit forarbejde til regeringens afvisning har fået en i hvert fald omtrentlig beregning af, hvad det ville betyde for provenuet at følge dette forslag.
Dersom dette tal ikke er afskrækkende, kunne der måske alligevel være en baggrund for, at man, som jeg lige har nævnt, eventuelt forsøgsvis kunne gå ind på tanken, og så får vi jo hurtigt erfaringer med hensyn til dels hvad det koster, dels hvor meget det hjælper.
Jeg beder ministeren svare på det, hvis han ser sig i stand til det i dag; ellers må vi få beløbet frem under udvalgsarbejdet.
Keld Albrechtsen (EL), 2001-03-16:
Nu ved fru Dorte Bennedsen jo bedre end nogen andre fra sin mangeårige parlamentariske praksis, at der ikke er noget usædvanligt i, at man under førstebehandlingen tilkendegiver, hvad man gerne vil have præciseret undervejs i et lovforslags behandling.
Det er der intet usædvanligt i, det håber jeg
at fru Dorte Bennedsen kan bekræfte.
Det, som jeg gerne vil have præciseret, er, at den forberedelse, der fandt sted fra regeringens side, altså ikke var god nok.
Og jeg synes, det ville være fint, hvis ministeren kunne give et svar, som vi så kan tage med i betænkningen, hvor det forklares, hvorfor der opstod den her situation, hvor regeringen ikke havde gjort sit hjemmearbejde.
Hvis vi så kan være enige om det - og det håber jeg så at ministereren vil kunne bekræfte i en lidt mere klar form end fru Dorte Bennedsen - kan vi skrive det i betænkningen, og så kan vi komme videre, sådan at vi kan få behandlet det her lovforslag. Men vi har altså lov til at komme med ønsker til, hvad der skal stå i en betænkning og også gøre det allerede under førstebehandlingen.
Det er der ikke noget parlamentarisk usædvanligt i, og det ved fru Dorte Bennedsen også.
Flemming Kofod-Svendsen (KRF), 2001-03-16:
Jeg vil da gerne sige til den radikale ordfører, at regeringen jo eventuelt kunne komme med et lovudkast, så der skete en liberalisering af den midlertidige lejelov - som for øvrigt går tilbage til 1937 og ikke 1939, men det var en detalje. Der blev for nogle år siden nedsat en lejelovskommission, og der kom mange spændende tanker, så De Radikale kunne jo have benyttet deres indflydelse i regeringen til at gøre noget ved den situation, hvis ordføreren virkelig mener, at det er et reelt problem.
Så er der dette forslag.
Her er det jo interessant, at alle faktisk er enige om, at vi står med et problem, nemlig at der særlig i universitetsbyerne er behov for flere værelser.
Derom er man enig.
Jeg forstod også på både skatteministeren og andre, at der var forbundet nogle gener med at leje værelser ud.
Hvordan tilskynder vi så personer, som har ledig plads, til at leje ud?
For situationen er jo, at vi har mange boliger, hvor familien har haft to eller tre børn, som er flyttet hjemmefra.
Man bor stadig i samme hus.
Skal man leje ud, eller skal man ikke leje ud?
For nogle bliver det et nej.
Man har måske i den grad gjort generne større, end de er, og så kommer samtidig det økonomiske: Hvis man så også skal betale skat af noget af den lejeindtægt, ja, så gør man det ikke.
Det er jo dér, forslaget siger: Lad os da hæve den grænse for, hvornår man kan slippe for at betale skat.
Det er i øjeblikket afhængigt af ejendomsværdibeskatningen, den gamle lejeværdi, men der er nogle, som faktisk vil komme til at betale skat af en udlejningsindtægt.
Der synes jeg, det var meget klogt, hvad hr. Arne Melchior fra CD sagde: at hvis man ikke vil gøre det permanent, så lad os da lave en forsøgsordning.
Ingen af os ved jo, hvor meget det vil udløse af øget udlejning, men bliver det en succes, så får vi løst nogle boligproblemer. Hvis det ikke bliver en succes, sådan at den tilskyndelse ikke skaber mange flere boliger, ja, så koster den jo heller ikke meget.
Så jeg synes kun, at man har noget at vinde, og man er kun bagstræberisk, hvis man går imod dette forslag, og der håber jeg, at bagstræberne er parate til at være lidt nytænkende, bare lidt nytænkende til gavn for dem, der har brug for en bolig.
Gyda Kongsted (V), 2001-03-16:
Jeg takker også ministeren for indlægget.
Jeg studsede jo også over, at der kun var 4 mio. kr. pr. år i provenutab ifølge det regnestykke, ministeren havde lavet.
Jeg mener også, at for 4 mio. kr. bør man kunne lave noget akut nødhjælp for de her stakkels unge mennesker, der ikke kan få et sted at bo.
Ministeren stillede sig tvivlende over for, om der var værelser til rådighed.
Altså nu er jeg københavner og har boet i København, i den her universitetsby, så at sige hele mit liv, og jeg ved, de eksisterer.
Men der skal et incitament til, for at folk vil leje ud, for det er også et problem at have lejere i sin bolig.
Frode Sørensen (S), 2001-03-16:
Jeg mener, at jeg i mit indlæg omkring provenutabet sagde, at provenutabet var 4 mio. kr. pr. 1.000, der lejer værelser ud.
Hvis ikke jeg har sagt det, så er det sagt her og nu: Provenutabet, som er beregnet fra år 2002, er på ca. 4 mio. kr. for hver 1.000, der lejer værelser ud til 2.000 kr. om måneden.
Jeg tror, jeg sagde det, men vi kan nok se det i protokollen i morgen.
Poul Andersen (S), 2001-03-16:
Da vores ordfører, hr. Erling Christensen, er til møde et andet sted, skal jeg på Socialdemokratiets vegne give tilsagn
om gennemførelsen af det her lovforslag - som egentlig lovfæster den måde, som det bliver forvaltet på lokalt/regionalt - sådan at vi får lavet den her undtagelse fra forvaltningsloven.
Erik Jacobsen (V), 2001-03-16:
Vi fra Venstre kan godt se, at det er en regelforenkling, og at der er nogle administrative lettelser i dette lovforslag.
Men vi er lidt betænkelige ved at sætte forvaltningslovens § 19 ud af kraft.
Vi mener, at borgernes retssikkerhed bliver sat over styr med det lovforslag. Derudover undrer det mig lidt, at der overhovedet ikke står noget om de mennesker, som udfører den mission.
Hvilken baggrund har de for at foretage det eftersyn i forbindelse med ulovlig parkering?
Hvilken uddannelse har de?
Jeg kender ikke de mennesker.
Bortset fra, at jeg selv har været udsat for at få nogle enkelte ulovlige parkeringsbøder, ja, så har jeg set dem operere i det storkøbenhavnske område, hvor man bl.a. tog nogle skridt fra et vejkryds og hen til en personbil, og så stod man og vurderede lidt, om det nu var 5 m.
Er det på det plan, man udfører den mission, er jeg meget betænkelig. Vi er indstillet på at gå ind i udvalgsarbejdet, men vi har vores betænkeligheder ved det.
Kaj Ikast (KF), 2001-03-16:
Det Konservative Folkeparti kigger lidt på det her lovforslag.
Vi er faktisk meget bekymrede for det.
Det ser ud af så lidt, og det har været almen praksis i lang tid, ja.
Så synes jeg, vi skulle lade være med at ændre ved det.
Jeg er bange for den enkelte borgers sikkerhed, ikke så meget, fordi der sker nogen revolution, men de, der administrerer loven, får en anden holdning, når der ikke er åbnet mulighed for partshøring.
Der vil det eksempel her blive brugt, at nu har vi i et antal år administreret det på den måde, og dermed ændrer vi det.
Det næste bliver vel hastighedskontrollerne.
Det er jo permanente fotografiapparater, der sidder der. Skal vi så lave det til en afgift og ikke en bøde længere?
Hvis det er en afgift, kan den heller ikke komme i partshøring.
Jeg synes, det begynder at skride, og derfor sætter vi hælene i og siger: Nej, hr. minister.
Det her skal der en betydelig bedre forklaring til, end der er, og det er vi klar til at tale om i udvalget.
Men som det umiddelbart står, er svaret et helt klart nej.
Kaj Stillinger (SF), 2001-03-16:
SF har umiddelbart ikke nogen indvendinger imod forslaget.
Principielt er det vores holdning, at det er bedre at ændre loven end at blive ved med at omgå den.
Argumentet for at undgå at lave partshøring virker umiddelbart overbevisende, især fordi det ser ud til, at en undtagelse fra bestemmelserne om partshøring hverken vil gøre folks reelle muligheder for at få omstødt en parkeringsafgift værre eller bedre.
Klaus Kjær (DF), 2001-03-16:
Af bemærkningerne til lovforslaget fremgår det, at færdselslovens bestemmelser om pålæggelse af standsnings- og parkeringsafgifter er begrundet i henholdsvis færdselssikkerhedsmæssige, ordensmæssige, byplanmæssige og betalingsmæssige forhold.
Der er således ikke noget, der taler for et fiskalt formål omkring de her afgifter, og derfor er der heller ikke grundlag for at forudsætte, at stat eller kommune skal kunne tjene penge på denne her ordning.
Ombudsmanden har udtalt, at pålæggelse af en parkeringsafgift er en afgørelse i forvaltningslovens forstand, og derfor må forvaltningslovens regler - herunder også partshøringsregler - naturligvis gælde.
Ombudsmanden har endda udtalt, at forvaltningslovens § 19, stk. 2, hvor partshøringspligten ikke gælder, ikke kan finde anvendelse i det her tilfælde.
§ 19, stk. 2 kan kun anvendes, hvor en række nærmere betingelser er opfyldt, f.eks. ved, at det efter oplysningernes karakter og sagens beskaffenhed må anses for ubetænkeligt at træffe afgørelse i sagen på det foreliggende grundlag. Ombudsmanden har da også fuldstændig ret, hvilket de mange klager over pålæggelse og omgørelser i øvrigt af egen drift af parkeringsafgifter indikerer.
Der har således ikke i disse sager været tale om, at sagens beskaffenhed må anses for ubetænkelig til at kunne træffe afgørelser på.
I forbindelse med pålæggelse af parkeringsafgifter er borgeren jo, som praksis har udviklet sig, fuldstændig retsløs, og det er nu det princip, man vil til at lovfæste. Det er jo så tilfældigt, om et standsnings- eller parkeringsforbud belægges med en afgift eller med en bøde - hvis der f.eks. kommer en motorcykelbetjent forbi - i samme størrelsesorden.
Bøde kan f.eks. pålægges, når der har været tale om, at køretøjet er parkeret til gene for færdslen, men her gælder alle retssikkerhedsgrundsætninger om, at man kan få prøvet sagen ved domstolene m.v. For så vidt angår afgiften, er det begrænset, hvad der kan prøves af sagens materielle indhold over for fogedretten f.eks. omkring bevisførelse, vidneafhøringer osv.
I forvejen er bestemmelserne kraftigt amputeret i forvaltningslovens forstand.
Således er der ikke ankemulighed, og myndighederne kan afvise indsigelser efter forgodtbefindende.
Hvad bliver det næste skridt?
Afskaffelse af notatpligten?
Også på dette område tilsidesættes forvaltningslovens regler i dag i groft omfang.
Jeg har aldrig nogen sinde hørt, at en borger, som er ved at få pålagt en parkeringsafgift og så kommer farende til og gør indsigelse, har kunnet formå parkeringsvagten til at gøre et notat vedrørende disse indsigelser.
Dansk Folkeparti kan ikke støtte lovforslaget.
Vibeke Peschardt (RV), 2001-03-16:
Det er jo næsten synd, at fredagsordførerne skal trækkes med korte bemærkningerne, men jeg har altså et spørgsmål til hr. Klaus Kjær.
Jeg vil gerne have, at hr. Klaus Kjær endnu en gang kommer op og fortæller os, hvor det virkelig er, man krænker retssikkerheden.
Arne Melchior (CD), 2001-03-16:
Jeg forstod skatteministeren derhen, at provenutabet er beregnet til ca. 4 mio. kr.
Det er et beløb, man ikke skal kimse ad.
4 mio. kr. er for alle et betydeligt beløb, især hvis man står og mangler dem, men alt er jo dog relativt, og hvis vi går ud fra, at det er regeringens hensigt - ligesom det er forslagsstillernes - at skabe aktivitet, dynamik og tilfredshed, så synes jeg søreme, at de 4 mio. kr. er givet godt ud.
Hvis jeg var ministeren, ville jeg være lidt mere dristig og se på: Skal vi ikke give det her en chance
Ministeren tror ikke meget på, at det skaffer tilstrækkeligt med værelser i København, sagde han.
Men giv det dog en chance.
Vær en lille smule dristig, hr. minister.