Mette Frederiksen (S), 2003-04-03:
TV 2 udgør, hvad enten man kan lide det eller ej, en af de mest centrale institutioner i den offentlige debat i Danmark og dermed også i vores demokrati.
Fjernsynet fylder meget i vores hverdag.
TV betyder meget for de holdninger og de værdier, hvorpå vi lever vores liv.
Hver dansker bruger i gennemsnit knap 3 timer om dagen på at se fjernsyn.
Det er derfor, at det ikke er ligegyldigt, hvad der sendes i fjernsynet, det er derfor, at det ikke er ligegyldigt, om TV 2 privatiseres eller ej, og det er derfor, at det ikke er ligegyldigt, på hvilket grundlag regeringens privatiseringstanker gennemføres.
Regeringen vil med al hast privatisere TV 2, og den vil gøre det på et meget tyndt grundlag.
Det er et tyndt grundlag, både fordi medieforliget er vedtaget med ganske få stemmer, fordi befolkningen er imod det, og fordi det er svært at finde saglige argumenter for, hvorfor det pludselig skal gå så stærkt.
Regeringen har bedt to private firmaer om at vurdere, hvorvidt en privatisering af TV 2 overhovedet er mulig.
En temmelig banal øvelse må man sige, for selvfølgelig kan regeringen og Dansk Folkeparti privatisere TV 2, men kommer der ordentligt tv ud af det?
Får vi seere et bedre TV 2 af en privatisering?
De to rapporter er sådan set interessant læsning; ikke så meget, fordi de konkluderer, at en privatisering er mulig - jeg havde aldrig regnet med andet - men fordi de indeholder en lang række meget konkrete forslag til forringelser af TV 2, for at en privatisering er mulig.
For det første bygger de på, at der er god vækst i den danske økonomi, at der er vækst på reklamemarkedet, og at TV 2 ikke vil møde ny konkurrence fra andre tv-kanaler.
Jeg har meget svært ved at se, hvordan man overhovedet kan basere noget som helst på de forudsætninger.
Der er nemlig desværre intet, der tyder på, at dansk økonomi går lysere tider i møde.
Arbejdsløsheden stiger, og den igangværende krig i Irak er jo ikke ligefrem noget, der gavner verdensøkonomien.
Der røg med meget stor sandsynlighed rapporternes første forudsætning.
Hertil kommer, at Danmark er et meget lille land.
Det samme er vores reklamemarked.
Og da der i forvejen er åben krig om annoncer og reklamekroner, så røg med lige så stor sandsynlighed også de andre forudsætninger.
Det er ganske enkelt tvivlsomt, når Danske Bank forventer vækstrater på et annoncemarked, der i forvejen er i bund. Rapporternes konklusioner bygger altså på nogle temmelig risikable forudsætninger.
Rapporternes forventninger til den økonomiske vækst er i direkte modstrid med alle andres forventninger.
Hverken Finansministeriet eller OECD deler således den optimistiske fremskrivning.
Hvordan tør regeringen satse på så spinkelt et grundlag?
Vi er oprigtig nervøse for, at køberen af TV 2 hurtigt vil føle sig presset til at slække på public service-kravene med et ringere tv som konsekvens, da forudsætningerne rent ud sagt er urealistiske.
Hertil kommer, at et privat TV 2 vil miste licenskroner, og de kommende ejere køber jo ikke TV 2 for sjovs skyld; der skal tjenes penge.
Et privat TV 2 vil være fuldstændig afhængigt af reklamer.
Hvordan skal et trængt reklamemarked kompensere både for tabt licens og samtidig sikre de kommende ejere et ordentligt afkast af deres investering?
Til det siger Danske Bank, at et privat TV 2 da bare kan indføre brugerbetaling.
Er regeringen enig i det?
Hvis det er tilfældet, at vi skal til at betale penge for at se TV 2,
så vil vi seere nok i virkeligheden være bedre tjent med at betale licens og dermed være sikre på kvaliteten.
Hvorfor overhovedet gamble med Danmarks populæreste tv-kanal?
Er det det TV 2, vi kan vente os?
Lad mig opsummere: De to rapporter siger ikke overraskende, at det kan lade sig gøre at privatisere TV 2, men det er på et spinkelt grundlag: Reklameafbrydelser i film og andre udsendelser, dårligere vilkår for de regionale programmer, flere reklamer henvendt til børn og med børn som deltagere og færre penge til danske film.
Det er det TV 2, de to rapporter foreslår, og det er det grundlag, hvorpå regeringen vil gennemføre en privatisering.
Jeg bliver nødt til at spørge regeringen og kulturministeren: Hvorfor egentlig den privatisering af TV 2?
Hvorfor risikere et ringere tv?
Regeringens ordførere, sikkert med hr. Jens Rohde i spidsen, vil givetvis udlægge mine ord, som om Socialdemokratiet for enhver pris er imod private medier, men det er vi ikke.
Private medier udgør på mange måder kernen i den offentlige debat i Danmark allerede i dag; tag dagbladene som et eksempel.
Men et privat TV 2 uden det nødvendige økonomiske grundlag og med så dårlige forudsætninger som opstillet af regeringen gavner ingenting, hverken den offentlige debat eller alle os, der ser TV 2. Det har Socialdemokratiet sagt hele tiden.
Det samme siger praktisk talt alle medieforskere i det her land, og det samme siger befolkningen, når ellers den bliver spurgt.
Hvorfor vil regeringen ikke indrømme, at den har taget fejl?
Det har vi seere fortjent.