runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Per Stig Møller (KF), 2006-10-11:
Jeg kan godt forstå, vi skal herned hver eneste onsdag, når hr. Rune Lund ikke kan huske fra onsdag til onsdag.
Det er jo en ærlig sag for en ung mand at have andet i hovedet, men præcis de problemer, jeg nævnte, sagde jeg formentlig ordret sidste onsdag.
Så når hr. Rune Lund siger, at nu indrømmer ministeren, så skyldes det altså, at korttidshukommelsen er røget.
Det plejer kun at være senile mennesker, der mister korttidshukommelsen, men det kan altså også ske for hr. Rune Lund.
Det var stort set det samme, jeg sagde sidste gang, så vi havde såmænd ikke behøvet det her spørgsmål, hvis hr. Rune Lund kunne huske, hvad jeg sagde sidst.
Derfor kan jeg bare henvise til mit svar fra sidst, og det vil jeg også gøre næste onsdag, for så bliver det lidt kortere, og vi kan komme i gang med de andre ting.
Jeg sagde også om de udvidede forhørsteknikker, at det vil vi være meget opmærksomme på.
Det er ikke betryggende, men der er altså Kongressen, det skal ind over og holde øje med det, og der er offentligheden.
Og da loven klart forbyder tortur og fastholder fællesartikel 3, er der altså fokus på det – og naturligvis får amerikanerne også at vide, hvor vi ser problemerne.
Rune Lund (EL), 2006-10-11:
Med hensyn til fællesartikel 3 bliver jeg nødt til at fastholde, at udenrigsministeren stort set er den eneste i hele verden, som har den fortolkning, at fangerne er beskyttet af Genèvekonventionen.
Det er de ikke, det står der decideret i loven.
Jeg kan ikke forstå, at udenrigsministeren bliver ved med at holde fast i, at fangerne er beskyttet af Genèvekonventionen.
Men det, jeg spørger om, er ikke, om udenrigsministeren har en holdning til loven.
Det, jeg går efter nu, er, hvilke konsekvenser det vil få på de områder, hvor udenrigsministeren mener at loven er problematisk.
Man har vedtaget en lov, der tillader tortur, en lov, der tillader tidsubestemt fængsling, en lov, der tillader andre ting, som er i strid med de internationale konventioner, og som er kørt igennem Kongressen i USA og bare mangler en underskrift fra George Bush.
Vil udenrigsministeren henvende sig til den amerikanske præsident, inden den amerikanske præsident skriver under, og sige, hvad den danske regerings bekymring er i den her sag?
Jeg havde håbet på, at udenrigsministeren bare ville sige: Hr. Rune Lund, jeg er enig i den udlægning, som du kommer med af den her lov i dag, for det er også den udlægning, som alle andre er kommet med.
Det er den udlægning, som en anerkendt menneskerettighedsorganisation som Amnesty International er kommet med, og det er den udlægning, som udenrigsministerens egen partifælle, Gitte Seeberg, er kommet med.
Det er den udlægning, som åbenbart eksisterer i stort set alle andres hoveder end lige præcis i udenrigsministerens hoved.
Men o.k., lad os tage en bestemt ting, fællesartikel 3 i Genèvekonventionen, som sikrer fanger mod overgreb, som skal beskytte dem og give dem nogle rettigheder, og som skal sikre dem mod tidsubestemt fængsling.
Den fællesartikel er sat ud af kraft med den amerikanske lov.
Per Stig Møller (KF), 2006-10-11:
Nu er jeg altså ked af, at jeg ikke kan hjælpe hr. Rune Lund med at sige, at fællesartikel 3 ikke gælder, når alle mine oplysninger siger, at fællesartikel 3 gælder.
Jeg kan heller ikke hjælpe hr. Rund Lund med at sige, at tortur og grusom, umenneskelig og nedværdigende behandling er tilladt.
Kongressen fastslår præcis det modsatte.
Tortur og grusom, umenneskelig og nedværdigende behandling er forbudt.
Det gælder selvfølgelig også udvidede forhørsteknikker, for ellers var loven jo værdiløs.
Det er derfor, jeg siger til hr. Rune Lund: Hvis det viser sig, at man i ly af udvidede teknikker kan begå tortur, vil vi selvfølgelig undsige det, men vi meddeler da amerikanerne i det bilaterale samarbejde, vi har, hvor vi ser problemerne.
Men vi kan altså ikke allerede sige, at problemerne er en krænkelse af Genèvekonventionen og en krænkelse af fællesartikel 3 og en krænkelse af forbud mod tortur, bare fordi hr. Rune Lund mener det.
For det er jo forbudt ifølge loven at begå de ting, hr. Rune Lund er bange for amerikanerne vil begå.
Det er i orden, hr. Rune Lund er bange for, at amerikanerne vil begå det, men en regering kan ikke sige, at de begår det, før de har begået det.
Det har jeg nævnt i dag, og det nævnte jeg sidste gang.
Rune Lund (EL), 2006-10-11:
Så har jeg to spørgsmål om de risici, som udenrigsministeren mener er i den lov.
Jeg er uenig med udenrigsministeren, jeg synes, udenrigsministeren har en meget, meget problematisk fortolkning af den lov, som han står meget alene med, jeg ved ikke, om udenrigsministeren overhovedet har nogle allierede her i Danmark, som mener det samme som udenrigsministeren i den her sag. Vil udenrigsministeren – med de risici, udenrigsministeren trods alt mener der er i den lov – henvende sig til den amerikanske præsident og sige: Det er problematisk?
Det var det ene spørgsmål.
Per Stig Møller (KF), 2006-10-11:
Tortur er jo beskrevet i mange af de forskellige konventioner om tortur, både Europarådets og andre.
Og den danske regering er ligesom alle danske regeringer før denne regering klart imod tortur.
Det er fuldstændig uacceptabelt med tortur, fuldstændig, og derfor er vi glade for, at amerikanerne nu – belært af meget, meget triste erfaringer og kraftigt skubbet frem af John McCain – præciserer i lovgivningen, at det er forbudt.
Det burde hr. Rune Lund hejse flaget for i stedet for at sætte det på halv.
Jeg er enig med hr. Rune Lund i, at hvis det viser sig, at denne lov ikke stopper tortur, skal der reageres.
Men jeg er sikker på, at Kongressen med John McCain i spidsen ikke vil acceptere det.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Per Stig Møller (KF), 2006-10-11:
Det er jeg egentlig ikke, det er jeg ked af.
Altså, hvis hr. Rune Lund nu siger, at det er Genèvekonventionen, så er det altså en konven tion, der drejer sig om væbnet konflikt, krig, og der står ikke i Genèvekonventionen noget om, at man skal slippes ud af fangelejren, før krigen er slut.
Det står der faktisk ikke noget om, så der kan vi ikke bruge Genèvekonventionen – går jeg ud fra, men det kan vi jo lade jurister se yderligere på.
Det ville jo være absurd, for Genèvekonventionen kan jo ikke fortælle, hvor lang tid en krig varer.
Og det er for så vidt ligegyldigt, hvad man går ind for.
Det afgørende er vel, hvad Amerika har knyttet sig til.
Genèvekonventionerne skal derefter udmøntes i nationale love, før man kan blive dømt efter eller påberåbe sig disse nationale love.
Det gælder også i Danmark.
Altså, i Danmark kan man kun dømmes efter dansk lov.
Vi implementerer så i vores love de forskellige konventioner, og så kan domstolene skele til konventionerne, når de udmønter en dom.
Og det har vi også sagt til amerikanerne, så det er der ikke noget som helst nyt i.
Men jeg synes bare, hr. Rune Lund lige skulle gøre sig klart, om det er en Genèvekonvention, han forholder sig til, for så gælder nemlig alt det, hr. Rune Lund siger, ikke nødvendigvis.
Rune Lund (EL), 2006-10-11:
Jeg synes, det var et lidt om ikke tåget svar så i hvert fald et, der ikke kom ind til kernen at det, som jeg gerne vil have udenrigsministeren til at svare på.
Det står direkte i loven.
De rettigheder er f.eks., at man ikke kan blive udsat for tidsubestemt fængsling, og at man skal være beskyttet mod overgreb.
Den her lov tillader udvidede forhørsteknikker, som er tortur.
Er udenrigsministeren ikke enig med mig i, at det er sådan, loven skal forstås?
Per Stig Møller (KF), 2006-10-11:
Jeg takker for at få en mulighed for at komme her igen og diskutere Amerika med hr. Rune Lund.
Det er jo hr. Rune Lunds yndlingsemne, og det er helt i orden.
Men hvordan forholdet er?
Der skal man jo være opmærksom på, om det er en væbnet kamp, så er det Genèvekonventionerne, der gælder, eller om det ikke er en væbnet kamp, men tilbageholdelse af civile personer, og så er det de andre regler, der gælder.
Derfor er det altså vigtigt, at hr. Rune Lund og Amnesty International gør sig klart, hvad det er for en lovgivning, der gælder, og det vil sige, hvilke regelsæt loven skal vurderes i forhold til.
USA opfatter kampen mod terrorismen som en væbnet konflikt.
Med Hamdandommen bekræftede den amerikanske højesteret denne opfattelse.
Så kan man være enig i det amerikanske valg eller kritisere det, men valget betyder, at de regler, som må være grundlaget for en vurdering af den amerikanske lovgivning, er Genèvekonventionerne.
Så skal jeg til sidst her i første runde – for der kommer sikkert flere, hvis jeg kender hr. Rune Lund ret – gøre opmærksom på, at det hele faktisk afhænger af, hvordan det udføres.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2006-10-11:
Skriftlig begrundelse
Amterne blev umiddelbart efter bedt om at sikre de nødvendige pladser til de nye møller.
Siden er der lavet adskillige opgørelser, der viser, at planlægningen ikke er på plads.
Der har også været afholdt adskillige samråd.
Senest i slutningen af 2005, hvor ministeren lovede at vende tilbage med en status i august 2005.
Denne har vi endnu ikke set.
På dette samråd bekræftede ministeren, at det kunne være nødvendigt med et landsplandirektiv, hvis planlægningen ikke var på plads i august 2006.
Det er naturligvis helt uacceptabelt, at regeringen endnu ikke har sikret planlægningen – 2½ år efter, at der blev slået søm i den politiske aftale.
I øjeblikket sorterer planlægningen under miljøministeren, men fra årsskiftet går den over til de nye kommuner.
Der er ikke grund til at tro, at de vil have flere kræfter til opgaven end amterne, der ikke har kunnet gennemføre planlægningen.
Den positive undtagelse er Ringkøbing Amt, hvor der i år er godkendt to projekter.
Med den »hast« er der ganske enkelt ikke udsigt til, at aftalen bliver overholdt.
Denne sag handler om, at vi i marts 2004, altså for 2½ år siden,
indgik en bred politisk aftale, hvor vi var enige om, at der skulle sættes 350 MW nye vindmøller op inden udgangen af 2009.
Til gengæld skulle der tages en større mængde, op mod 900 gamle møller, ned, så vi også fik saneret møllelandskabet, men fik mere energi ud af det.
Dengang blev amterne bedt om at lave den fysiske planlægning, der skal til.
Det har de ikke gjort.
Det har de fortsat ikke gjort, i hvert tilfælde ikke alle sammen, og de har ikke gjort det sådan, at vi er sikre på, at der rent faktisk er den fysiske planlægning til stede, der skal til, for at møllerne kommer op.
Derfor har jeg stillet spørgsmålet til ministeren.
Vil hun nu sikre, at det her sker gennem et landsplandirektiv, som er et middel, hun har i hænderne lidt endnu?
Connie Hedegaard (KF), 2006-10-11:
Jeg var meget enig i hele første del, det var jo også den faktuelle del, om, at vi i fællesskab har været enige om den udskiftningsordning, hvor målet altså er, at små ældre møller udskiftes med nogle færre, men store møller.
Der, hvor jeg ikke er enig, er, når fru Anne Grete Holmsgaard siger, at amterne ikke har leveret, hvad de skulle, for det er jo faktisk ikke rigtigt.
Vi har også haft en disput om det i udvalget.
Troede man, at amterne kunne finde ud af at lave det her, eller troede man som fru Anne Grete Holmsgaard, at de ikke kunne finde ud af det?
I april 2004 bad økonomi- og erhvervsministeren og den daværende miljøminister regionplanmyndighederne udpege de områder, der var nødvendige, og det er rigtigt, at det har været trægt.
Jeg måtte også gentage det sammen med energiministeren i november 2005, og så lovede jeg at vende tilbage til udvalget i august 2006, når man havde alle regionplanerne og kunne se, hvad amterne rent faktisk har gjort.
Det fremgår, at regionplanmyndighederne har udpeget vindmølleområder med en samlet bruttorummelighed på ca. 700 MW i den overordnede regionplanlægning.
Derudover har de i samarbejde med projektudviklere igangsat en mere detaljeret planlægning med miljøkonsekvensvurdering for vindmølleprojekter – og det er altså VVM-planlægning – på tilsammen 300 MW.
Så jeg synes faktisk, at amterne har gjort, hvad vi krævede af dem, også uden at jeg først tog det rigtig tunge værktøj frem, nemlig landsplandirektivet.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2006-10-11:
Nu er det rent faktisk sådan, at vi har fået den status i går.
Den er dateret den 10. oktober 2006.
Og det er rigtigt, at der i den står, at den er lavet den 15. august, men jeg har ikke haft mulighed for at se den før i går.
Og jeg vil godt sige, at det med at snakke om bruttorummelighed jo er sådan lidt som at snakke om bruttokvadratmeter, for så ved man godt, at der går en hel masse fra, inden man når til netto.
Det, der er interessant, er nettorummeligheden, og det er interessant, om det rent faktisk gennem en kvalitetsvurdering er sandsynligt, at der kan komme møller op svarende til 350 MW.
Og det ser ikke sådan ud, når jeg ser i notatet, hvor det fremhæves, at Nordjyllands Amt først har sendt deres forslag ud til høring her i sommer.
Og man siger direkte i notatet, at man ikke regner med, at Nordjyllands Amt, som er et af de meget vindrige amter i Danmark, vil kunne nå at komme frem til, at det rent faktisk kan sikre, at møllerne kan komme til VVM og opstilling, inden amterne nedlægges.
Derfor er mit spørgsmål: Vil ministeren ikke seriøst gå ind i at overveje det, som hun tidligere har sagt at hun var villig til at overveje, nemlig et landsplandirektiv, så vi ikke risikerer, at det her ender med alt for lidt vind eller med, at det bliver skubbet til efter den periode, vi har aftalt, at det skal ske i?
Connie Hedegaard (KF), 2006-10-11:
Vi skal huske, at første gang, jeg hørte om det her i form af et samråd, tror jeg, at der var amter, der havde udpeget omkring 300 et eller andet MW, så kom det op på 400 MW, nu er det altså rent faktisk oppe på 700 MW, og der er konkret planlægning i gang for de 300 MW.
Det er slet ikke der, den store hurdle er nu for mig at se.
Den næste store hurdle er, når kommunerne rundtomkring skal til at gøre det her til fuldstændig konkrete planer, og hvor man fuldstændig konkret siger: Okay, så er det der, de møller skal stå i vores kommune.
Jeg synes faktisk, at amterne ved hjælp af vores appeller og også ved hjælp af det pres, Folketinget har lagt på amterne, er kommet i omdrejninger, og de har faktisk leveret.
Men jeg kan godt være bekymret for, hvordan det skal gå udeomkring i kommunerne, og det er også derfor, regeringen har nedsat et udvalg for planlægning af vindmøller på land, hvor vi har bedt dem om inden udgangen af november at komme med et bud på præcis den her problemstilling.
Og både KL og vindmøllebranchen er repræsenteret i det udvalg.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2006-10-11:
Udvalget kender jeg godt, fordi det var et løfte til mig i et samråd tilbage i slutningen af sidste år, at det udvalg blev nedsat.
I Fyns Amtskommune hedder det nul, Nordjyllands Amt er så langt bagud, at selv i det notat, som er sendt over fra ministeriet, siger man, at det ikke er sandsynligt, at man kan nå op på det, man skal, og at man ikke kan nå op på, at der er nok pladser, der kan gå i VVM.
Derfor mener jeg, at det er nødvendigt at få det landsplandirektiv.
Og hvorfor er det egentlig så problematisk, for man har jo lavet et vedrørende sommerhuse?
Man kan diskutere, om man havde behøvet det, men man har lavet et vedrørende sommerhuse.
Hvorfor kan vi så ikke på et område, der er af stor national interesse, og som har enorm betydning for vores klimaudvikling, for vores udvikling af vindmøller, for vores eksport af vindmøller og for vores energiforsyning få et landsplandirektiv?
Jeg synes ikke, det er så voldsomt, og det er jo ikke sådan bare at tromle hen over amterne, for de har jo faktisk haft 2½ år indtil nu til at arbejde på det her.
Connie Hedegaard (KF), 2006-10-11:
Jamen jeg har for lang tid siden, for over et år siden givet tilsagn om, at hvis det er nødvendigt, må man bruge landsplandirektiver.
Allerede meget tidligt i forløbet sagde fru Anne Grete Holmsgaard: Brug nu det landsplandirektiv.
Jeg sagde: Lad os nu se, om ikke amterne med andre midler kan leve op til deres demokratiske ansvar.
Faktum er, at det har de gjort.
Det har drejet sig om størrelsesordenen 700 MW, det er det, vi har talt om at de skulle have som bruttorummelighed, og det har de faktisk leveret.
Det er rigtigt, at der er enkelte amter, herunder altså det socialdemokratisk ledede Nordjyllands Amt, som har været lidt sene, men de er også kommet med nu.
Så jeg synes, at det er et eksempel på, at vi altså godt kan få det decentrale demokrati til at fungere.
Det må altid være sidste udvej, at Folketinget går ind og tager opgaven fra dem, der decentralt har ansvaret.
Det kan vise sig nødvendigt over for kommunerne.
Det kan jo også være, at de i forbindelse med det her udvalgsarbejde kommer med nogle konstruktive bud på, hvordan de vil klare det selv.
Det synes jeg da også at et parti som SF normalt skulle synes var den mest fremkommelige vej.
Ole Vagn Christensen (S), 2006-10-11:
Det, ministeren siger angående kommunerne, er jo rigtigt.
Men nu kommer jeg jo fra et område, hvor vi sådan set har været selvforsynende med vindenergi, og jeg vil tillade mig at sige, at det, vi har oplevet på grund af den skrotningsordning, som er trådt i kraft, og den måde, hvorpå enkelte har gjort sig til store kapitalejere på grund af de kommende møller, faktisk har gjort, at det ikke længere er et meget folkeligt projekt med en masse andelshavere, som kunne se nytten af det, både på landsplan og for dem selv.
Nu oplever de, hvilke gener ordningen vil medføre.
Derfor er mit spørgsmål: Situation har bevirket, at der nærmest har været en slags borgerkrig i mit område, og hvordan kan vi løse det problem, samtidig med at vi løser de store problemer, der sådan set ligger i, at vi alle sammen kan se nytten af vindenergien?
Connie Hedegaard (KF), 2006-10-11:
Jeg tror nu nok, at borgerkrig er et lidt voldsomt ord i den sammenhæng, men jeg forstår godt, hvad spørgeren taler om, nemlig at der er en for skel fra dengang, hvor en vindmølle stod nede i baghaven eller på gårdspladsen, så man umiddelbart kunne se nytten af den, og til de langt større møller, vi har nu.
Det er jo også derfor, vi har nedsat et udvalg, der skal prøve at kigge på, hvordan vi kan få styr på disse vindmøller på land.
Jeg er helt opmærksom på, at det jo er nemt nok for os at sidde her og sige, at vi gerne vil have, at en større del af Danmarks energiforsyning kommer fra vind og anden vedvarende energi.
Det er bare ikke så let at indplacere møllerne i landskabet, som det var engang.
Den nye generation af møller kan i dag være helt op til 150 m høje, og i en ikke uoverskuelig fremtid kan de være over 150 m.
Det er klart, at det stiller nogle ganske særlige krav til planlægningen, og det er også baggrunden for, at jeg siger, at nu skal vi lige prøve at få i hvert fald kommunerne med i det, for ellers kan vi altså komme til at skulle udstikke ganske mange landsplandirektiver.
Ole Vagn Christensen (S), 2006-10-11:
Jeg forstod godt det svar, jeg fik her, men det, der ligesom ligger tilbage i underbevidstheden, er jo sådan set, at vi alle sammen ved, at hvis man får sin del af generne, vil man også have sin del af gevinsterne.
Hvordan vi får skabt den rigtige holdning til tingene, ved jeg ikke, men ministeren kan måske fortælle os lidt om, hvad hun har af tanker, der kan gøre, at vi kan få det tilbage på det folkelige plan.
Det er jo ikke bare noget med, at møllen stod i baghaven, det var jo første generation.
I anden generation var det store andelsselskaber, der sådan set gik sammen om det, det var borgerne i området, som havde møllerne i fællesskab og derfor kunne se nytten af dem.
Connie Hedegaard (KF), 2006-10-11:
Spørgeren må jo netop tale om det i datid, for udviklingen har jo bevæget sig væk fra, at det kun er den form for organisering, der er på vindmølleområdet, og derfor har vi en fælles opgave.
I sidste ende er det et valg: Hvis vi her i Danmark vil basere en pæn del af vores energiforsyning på vind, skal møllerne altså stå et sted.
En del skal stå på havet, men det vil også stadig være sådan – i øvrigt også for at bevare den danske verdensmarkedsposition på området – at der skal placeres vindmøller på land.
Det enkle svar er, at kraftværker jo heller ikke nødvendigvis er smukke at have som naboer, og derfor synes jeg, det i sidste ende er et spørgsmål om at være dygtig til at planlægge: Hvor står de bedst?
Det er også et spørgsmål om at være bevidst om, at det er et valg, vi skal træffe: Vil vi have denne energikilde, eller vil vi have en anden energikilde?
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2006-10-11:
Jeg synes, vi skal være enige om at droppe det uanvendelige begreb bruttorummelighed.
Vi har på et tidligt tidspunkt talt for et landsplandirektiv, for når man skal til at nedlægge amterne, ved man godt, at det er meget svært at få dem til at lave en planlægning, som er omfattende og vanskelig, og det samme vil desværre formentlig gøre sig gældende i de nye kommuner, som nu skal overtage noget, de slet ikke er vant til.
Ud over det synes jeg faktisk, at det lokale demokrati har haft meget lang tid til at arbejde, nemlig 2½ år, så mit spørgsmål til ministeren er: Hvad er vigtigst for ministeren og regeringen?
At overholde den aftale, vi har indgået, og som betyder, at vi skal op på 350 MW vindenergi inden udgangen af 2009, uden at det bliver kaotisk, fordi vi ikke kan komme helt derop på ét år, eller at undgå at gribe ind over for amterne?
Hvad er vigtigst?
Connie Hedegaard (KF), 2006-10-11:
Jeg synes igen, man må konstatere, at SF’s tidligere udtalte mistillid til, at amterne vil tage deres ansvar alvorligt, var forfejlet.
Jeg mener, at amterne har taget det alvorligt, og det er også kommet med i regionplanerne.
Det, der er problemet her og nu, er kommunerne.
Fru Anne Grete Holmsgaard sagde lige før, at der er grund til en særlig mistænksomhed mod amterne, fordi de er ved at blive nedlagt, men de har altså alligevel levet op til ansvaret.
Man kan sige, at de nye storkommuner dog ikke er ved at blive nedlagt, de får tværtimod lidt flere muskler til at gøre arbejdet med.
Jeg tror ikke, det bliver let, men jeg tror alligevel også, at fru Anne Grete Holmsgaard og SF normalt vil være enig med mig i, at det er bedst først at forsøge med dialogen, som vi gør nu i udvalget.
Jeg synes, vi skal give kommunerne den chance.
Men jeg er enig i, at vi ikke kan give kommunerne endnu et par år til at sidde og reflektere og holde summemøder om spørgsmålet.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Rune Lund (EL), 2006-10-11:
Vi havde en debat sidste onsdag, hvor jeg havde nogle lignende spørgsmål, men hvor der var nogle uafklarede ting med hensyn til, hvad denne lov betød.
Den lov, vi taler om, er en lov, som er kørt igennem den amerikanske Kongres, og som bl.a. betyder, at ingen person, som i USA bliver defineret som en ulovlig kombattant, kan henvise til Genèvekonventionens rettigheder.
Det er bl.a. rettigheder, som at man ikke må udsættes for tidsubestemt fængsling, og at man skal beskyttes mod overgreb og lignende.
Denne lov, hvor der specifikt står, at man kan blive fængslet på ubestemt tid, betyder også, at hvis man bliver defineret som ulovlig kombattant af USA, kan man ikke få sin sag for en civil domstol.
Rune Lund (EL), 2006-10-11:
Skriftlig begrundelse
I sin besvarelse af spørgsmål nr. S 2 tolkede udenrigsministeren den nye amerikanske lov som et skridt i den rigtige retning og mente blandt andet, at den sikrede de tilbageholdte de rettigheder, som Genèvekonventionens artikel 3 sikrer krigsfanger og tilbageholdte, og at loven således skabte overensstemmelse med den amerikanske højesterets dom i Hamdansagen.
Stort set alle andre analyser af loven, herunder fra menneskerettighedsorganisationen Amnesty International, har den stik modsatte opfattelse og ser den nye lov som en tilsidesættelse af Højesterets dom.
Spørgeren ønsker et klart svar på, hvilke konkrete konsekvenser regeringen vil tage af den nye lov.