runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anne Baastrup (SF), 1999-01-15:
Jeg vil starte med at sige, at SF støtter lovforslaget.
SF og Enhedslisten rejste debatten om en central våbenregistrering for et par år siden, og det gav anledning til en voldsom debat, som lærte os, at det er meget stærke kræfter, vi er oppe imod, når vi ønsker kontrol med de mængder af våben, der er i Danmark.
Justitsministeriet har imødekommet nogle af vores ønsker om at skærpe våbenlovgivningen, men jeg har brug for at få afklaret, hvorfor den centrale registrering ikke bliver fastlagt i selve loven.
Som nævnt har vi jo oplevet, hvilke kræfter vi er oppe imod på det her område, og hr. Brian Mikkelsen nævnte jo også en opposition på det her område, så når beslutningen om en central registrering skal træde i kraft, kunne jeg levende forestille mig den storm, der rejses. Vi har lært af vores initiativ, at retten til at have våben uden regulering af betydning for mange er helt grundlæggende.
SF støtter enhver skærpelse af våbenlovgivningen.
Vi kan ikke have, at der cirkulerer våben
rundt i det omfang, som tilfældet er i dag.
Men lovforslaget er som nævnt ikke vidtgående nok.
Det er for let at få en våbentilladelse.
Vi kan derfor bruge udvalgsarbejdet til at få undersøgt, om ikke der kan skabes et flertal for et forslag om en slags våbenkørekort.
Det vil sige, at alle skal gennemgå en uddannelse for at få tilladelse til at bruge våben, en tilladelse, der skal kunne inddrages, hvis våbenet opbevares eller bruges forkert, og man skal starte forfra på en ny uddannelse.
I julen oplevede vi jo en trist sag, der heldigvis gik godt.
En forvirret og fuld mand snuppede sin kærestes gevær og skød vildt omkring sig.
Hun må have opbevaret gevær og ammunition i strid med reglerne, ellers kunne han jo ikke have fået fat i det.
Kravet om dobbeltlås og adskillelse af ammunition og våben overholdes ikke altid, og det er en uholdbar situation, og jeg lægger derfor megen vægt på, ud over at der i bemærkningerne står, at vi skal have et centralt våbenregister, at der også står, at man skal overveje at stramme reglerne om privates opbevaring af våben.
Og vi vil også bruge udvalgsarbejdet til at finde ud af, hvad der ligger mere præcist i den forventning.
Brian Mikkelsen (KF), 1999-01-15:
Sagen er den, at i Danmark findes der mange hundrede foreninger, som har skydning og i det hele taget skytteforeningstraditioner som det væsentligste indhold.
Der er sociale aspekter med inde, men det er selvfølgelig skydningen, som er det væsentligste, som er substansen i foreningsaktiviteten.
Selv om det måske ligger meget fjernt fra Enhedslistens ordfører på området at være medlem af en sådan forening, så er der et utal af danskere, der er medlemmer af en sådan forening, og som betragter det som en af deres vigtigste fritidsbeskæftigelser overhovedet, og fra konservativ side synes vi ikke, at man kan trampe på de mennesker.
Vi synes, at man skal forhandle sig til rette med dem.
Selvfølgelig skal det være sådan, at de overholder enhver form for lovgivning, og at der ikke er nogen problemer.
Vi har set, at der har været problemer.
De har ikke låst våbnene godt nok inde og alle de her andre ting.
Men det må være sådan, at man også på det her område forhandler tingene på plads med de foreninger, som sidder med problemerne i hænderne, og som selv bedst ved, hvordan man løser de problemer.
Det er det, jeg mener med det.
Jann Sjursen (KRF), 1999-01-15:
Beslutningsforslaget fra Dansk Folkeparti indeholder to elementer: For det første ønsker Dansk Folkeparti øget brug af samfundstjeneste.
Det ønske kan vi fra Kristeligt Folkepartis side fuldt ud dele.
Vi er generelt positive over for anvendelse af samfundstjeneste, også over for unge mennesker.
Det andet element - og det er det, der bliver brugt mest krudt på i Dansk Folkepartis beslutningsforslag - er forslaget om at nedsætte den kriminelle lavalder til 12 år. Det forslag kan vi ikke bifalde fra Kristeligt Folkepartis side.
Hvis man ændrer den til 12 år, mener jeg, at det vil ramme - faktisk ordret »ramme« - en række børn, som i virkeligheden ikke er i stand til at vurdere de fulde konsekvenser af de handlinger, de foretager.
Og jeg mener også, at det indirekte kan være med til at fratage forældrene det ansvar, de har for deres børn og til dels også for disses gerninger.
Derfor vil vi ikke støtte den del af beslutningsforslaget.
Vi er dog enige i, at det er et problem, at også børn under den kriminelle lavalder, altså under 15 år, begår kriminalitet og ofte gør det i flok i form af bander, sådan som det også fremgår af bemærkningerne til beslutningsforslaget fra Dansk Folkepartis side. Her vil jeg dog pege på, at det fortsat er ønskeligt med en forstærket indsats, og jeg fornemmer da også, at justitsministeren fortsat gerne vil gå i den retning.
Det gælder ikke mindst det såkaldte SSP-samarbejde, som vi fra Kristeligt Folkepartis side synes skal forstærkes og videreudvikles i de kommende år.
Det er der, og det skal der fortsat være.
Det skal bare være i socialt regi.
Det er dér, vi tror man når de bedste resultater med hensyn til at få bragt de unge mennesker ud af den kriminelle løbebane, som de måske er slået ind på.
Vi ønsker altså ikke at være med til at sætte børn under 15 år i fængsel, hvilket ville være den yderste konsekvens, hvis Dansk Folkeparti fik vedtaget sit beslutningsforslag.
Det synes vi er urimeligt, og derfor kan vi samlet set ikke støtte beslutningsforslaget, selv om vi altså er positive over for øget anvendelse af samfundstjeneste.
Søren Søndergaard (EL), 1999-01-15:
Nu synes jeg jo nok, at lovforslaget på nogle punkter er meget detaljeret, men o.k., det er måske en vurderingssag. Men vi står jo i den lidt mærkelige situation, at på det her område ønsker de, der traditionelt ligger til venstre, og som bliver beskyldt for at være bløde over for kriminalitet og nærmest accepterer vold og mord og terror, en klar og tydelig stramning, hvorimod de, som i tide og utide snakker om lov og orden osv., er meget bekymret for, at der kommer en effektiv kontrol på det her område.
Det er jo egentlig mærkeligt.
Derfor kan man jo sagtens forestille sig, at flertallet i Folketinget kan skifte, og at det egentlig vil være ganske tilfreds med, at en minister administrativt kan lave ændringerne frem for at skulle gå her ned i Folketingssalen og argumentere for dem, fordi man i den situation selvfølgelig i argumentationen kan opremse alle de utallige tragiske eksempler, vi har, også fra for nylig - også fra for nylig - på folk og børn og kvinder, der kommer fatalt af sted ved, at vores våbenlovgivning er alt, alt, alt for liberal.
Det er selvfølgelig det, der lå, så vidt jeg kunne forstå, i fru Anne Baastrups spørgsmål: risikoen for, at man uden den debat, som man vil tabe i forhold til befolkningen, vil kunne ændre tingene administrativt.
Derfor kan jeg i hvert fald være enig med ministeren i, at vi i udvalget må kigge meget, meget grundigt på, om ikke det måske var hensigtsmæssigt alligevel at få lovfastsat nogle af de regler, vi omtaler her.
Birthe Rønn Hornbech (V), 1999-01-15:
Man skal ikke lovgive på grund af enkeltsager.
Sådan opfatter jeg heller ikke dette beslutningsforslag, for det må selvfølgelig være Folketingets både ret og pligt ud fra enkeltsager at lade sig inspirere til en mere principiel diskussion og i dette tilfælde ikke mindst, når en fornuftig politimester, Annemette Møller på Frederiksberg, tilsyneladende påpeger noget, som en hel del af os, der burde kunne have tænkt os det selv, har glemt.
For det er jo egentlig besynderligt, at der er en suspensionsbestemmelse, når det drejer sig om forældelse, med hensyn til efterforskning, men ikke med hensyn til afsoning.
Jeg har også stillet et spørgsmål i Retsudvalget til justitsministeren og bedt om begrundelsen, og det eneste, justitsministeren kunne svare, var at henvise til en gammel betænkning. Så der er al mulig god grund til, at vi tager den diskussion op igen; tiderne har ændret sig, folk rejser mere.
Jeg synes, der er god grund til at få det diskuteret nu, men jeg er meget enig med ministeren i, at det bør selvfølgelig drøftes med de andre nordiske lande.
Men jeg synes også godt, at ministeren kan hilse de andre nordiske ministre og sige, at tiderne har ændret sig, og jeg går ud fra, at suspensionsreglen med hensyn til efterforskningsforældelse, hvis man kan kalde det sådan, også er i de andre nordiske lande.
Så man kan sige, at der vil blive mere symmetri i straffeloven, også i de øvrige nordiske lande, hvis man ændrede det, og det er jo teknisk ikke så særlig vanskeligt.
Så hils kollegerne og sig, at det er vi helt med på.
Den enkeltsag, som har været diskuteret i samrådet, har så også vist, at det danske system er alt for langmodigt med hensyn til afsoning, og jeg vil bede ministeren her, som jeg gjorde i samrådet, om at se på det.
Jeg forstår også, at direktøren for Kriminalforsorgen er inde på det.
Det kan altså ikke være meningen, at folk, der udnytter systemet igen og igen og kan få dyre advokater til at skrive den ene skrivelse efter den anden, simpelt hen bare skal underminere vores system.
Vi må simpelt hen have rationaliseret og saneret alle disse brevgange fra den ene myndighed til den anden og den ene udsættelse efter den anden.
Også af præventive grunde er det altså nødvendigt, at vi strammer op på udsættelsesreglerne, sådan at vi får en hurtigere afsoning, helt uanset forældelsen.
Brian Mikkelsen (KF), 1999-01-15:
Lovforslaget er jo et såkaldt opsamlingsheat til lovgivningen om våben og eksplosive stoffer.
Vi er for Det Konservative Folkepartis vedkommende enige i de skærpelser, der ligger i lovforslaget, når der er tale om at inddrage signalvåben, kombineret gas- og signalvåben og de i lovforslaget nævnte elektroniske sigtemidler, lyddæmpere, knive osv.
Også det gebyr, man taler om for erstatningstilladelser, på 200 kr. forekommer rimeligt efter vores opfattelse.
Med undtagelsesbestemmelserne for militære myndigheder og for politiets tjenestevåben har vi heller ikke nogen problemer.
Præciseringerne i loven omkring magasiner, blyhaglpatroner m.v. har vi heller ikke problemer med.
Men vi vil godt grave lidt i bemyndigelsen til administrativt at fastsætte regler i forbindelse med denne lovrevision.
Det står anført i de skriftlige bemærkninger til lovforslaget, at adgangen til administrativt at fastsætte regler om erhvervsmæssig handel med våben og om skydebaners indretning, anlæggelse og anvendelse præciseres.
Det er det sidste, som vi ønsker nærmere belyst: skydebaners indretning, anlæggelse og anvendelse.
Nu er det begrænset, hvad der står anført i lovforslaget, men vi vil da gerne høre, om der er markante ændringer på vej på det her område, og om de berørte parter er blevet spurgt.
Alle ved jo, at igennem de sidste 3-4 år har skytteforeningerne fået pålagt den ene opgave efter den anden, det ene pålæg efter det andet, den ene begrænsning efter den anden.
Det er en meget væsentlig del af dansk kultur, og vi synes ikke, det er det danske Folketings opgave at begrænse udbredelsen af en sport, som har eksisteret i Danmark i over 100 år.
Vi vil gerne høre justitsministeren, om der bliver tale om præciseringer, som skytteforeningerne er enige i.
Er det noget, man vil forhandle sig til rette om, eller vil man blot køre det igennem med et snævert flertal i Folketinget? Fra konservativ side ønsker vi ikke at udstede en hjemmel til ministeren, hvis han efterfølgende trækker bekendtgørelser ned over ørerne på skytteforeningerne, som ikke er forhandlet på plads med de berørte organisationer.
Vi vil altså godt vide, hvad vores stemmer i en sådan sammenhæng bliver brugt til.
Men alt det andet er vi positive over for.
Jann Sjursen (KRF), 1999-01-15:
Også fra Kristeligt Folkepartis side skal der lyde ros til Fremskridtspartiet for dette beslutningsforslag.
Vi er helt enige i, at det er krænkende for retsbevidstheden, at man ved at flytte til udlandet bevidst kan forhindre en straffuldbyrdelse, og vi mener, at Fremskridtspartiet med sit beslutningsforslag og også med det, man har vurderet af tre muligheder, har valgt den rigtige løsning på problemet ved at foreslå, at man kan suspendere forældelsesfristen, hvis den dømte bevidst forhindrer, at straffen kan fuldbyrdes.
Så fuld støtte fra Kristeligt Folkeparti til forslaget.
Om det så skal føre til en beretning, eller hvad det skal, må vi efterfølgende diskutere i Retsudvalget, men jeg synes i hvert fald, at det er vigtigt, at vi, havde jeg nær sagt, sætter både ministeren og også de nordiske landes regeringer under pres i denne sammenhæng, og så må vi så finde ud af, hvordan formen skal være på det i forbindelse med udvalgsarbejdet.
Men i hvert fald så kan vi tilsige vores fulde støtte til forslaget.
Søren Søndergaard (EL), 1999-01-15:
Nu er det jo ikke hver dag, at Enhedslisten på det retspolitiske område støtter et forslag fra Fremskridtspartiet, og derfor lyttede jeg utrolig præcist og nøje til, hvad ministeren sagde, fordi jeg tænkte: Det kan være, der kan findes nogen argumentation dér imod forslaget.
Men det kunne der jo ikke substansmæssigt, for der er
åbenbart ikke nogen argumentation mod forslaget, og derfor er det måske heller ikke helt korrekt at sige, at forslaget er foranlediget af en enkelt sag.
Det er måske den, der har bragt det frem, men hullet havde jo været der,
uanset om den berømte reder havde gjort, hvad han gjorde.
Det er et hul, der er der.
Det er et hul, der har været der før ham, det er et hul, der er efter ham, det er et hul, der skal fjernes, og det lyder, som om vi alle sammen er enige om det.
Fremskridtspartiet kunne måske overveje, at vi formaliserede den enighed i en beretning fra Retsudvalget, det var en mulighed, og dermed så altså også gav den opbakning til regeringen i de forhandlinger, der skal være med de øvrige nordiske lande, så vi forhåbentlig meget hurtigt kan få stoppet det hul.
Sonja Albrink (CD), 1999-01-15:
Som tidligere ordførere også har været inde på det, er det sagen om den dømte rederidirektør for »Scandinavian Star«, som giver anledning til at fremsætte det her forslag, og det skal da heller ikke være nogen hemmelighed, at vi i CD også synes, at det har virket stødende, at man kan slippe for den straf, som man er blevet idømt, hvis man bare har den nødvendige frækhed og de økonomiske midler til det. Vi er enige med forslagsstillerne i, at straffelovens regler om forældelse af straffuldbyrdelsen helt sikkert tjener det fornuftige formål at forhindre myndighederne i at sylte sagerne.
Derfor vil vi i CD heller ikke være med til at ophæve eller generelt forlænge forældelsesfristerne.
De dømte har nemlig krav på at få sagen bragt ud af verden så hurtigt som muligt.
Hvis man skal ændre reglerne i den retning, må der også være nogle helt klare retningslinjer for, hvornår der er tale om en egentlig unddragelse.
Eksempelvis skriver forslagsstillerne i bemærkningerne til forslaget, at når en dømt rejser til udlandet, uanset om den dømte under alle omstændigheder ville være flyttet til udlandet på det tidspunkt, så skal det betragtes som bevidst unddragelse.
Det kunne man måske synes var lidt for vidtgående.
Det afgørende må være, om flytningen er motiveret af, at man ønsker at unddrage sig en straffuldbyrdelse.
Som forslagsstilleren da også selv anfører, må en regel om afbrydelse af forældelsesfristerne nødvendigvis ses i sammenhæng med myndighedernes indsats for at gennemtvinge fuldbyrdelsen af straf.
Som det fremgår, er vi i CD absolut ikke afvisende over for dette forslag.
Peter Skaarup (DF), 1999-01-15:
Dansk Folkeparti er fuldstændig enig i det forslag, der er fremsat af hr. Tom Behnke og Fremskridtspartiet.
Men det skal jo så ikke gøre, at vi ikke ser på fremtiden og eventuelle andre tilsvarende sager, og der må jeg sige, at det er vældig fint, at Fremskridtspartiet har taget initiativet til denne debat.
Derfor skal der være vores fulde støtte til, at man hurtigst muligt får vedtaget det her forslag.
Alt andet vil være dybt skuffende og beskæmmende for retsbevidstheden i Danmark.
Anne Baastrup (SF), 1999-01-15:
SF støtter ikke forslaget, sådan som det ligger her, og begrundelsen er jo naturligvis, at vi skal have styr på, hvad de øvrige nordiske lande vil sige til, at vi går ind og ændrer på lovgivningen.
Men vi støtter princippet i, at vi skal have kigget på spørgsmålet om forældelse.
Det er jo en fuldstændig absurd situation, man kan bringe sig i, at forældelse afbrydes, hvis man stikker af, inden dommen falder, men hvis man stikker af, efter dommen er afsagt, så løber forældelsen.
Så vi støtter princippet, og Fremskridtspartiet skal have ros for at have taget initiativ til det her, men vi har diskuteret sagen så grundigt i Retsudvalget, at jeg ikke har ret meget mere at tilføje andet end, at hvis Fremskridtspartiet vælger at lade det her gå til anden behandling, bliver vi nødt til at stemme imod.
Men vi støtter, at det kom frem.
Karsten Nonbo (V), 1999-01-15:
Jeg vil bare sige til hr. Tom Behnke, at det ikke har været Venstres intention i vores beslutningsforslag at sænke den kriminelle lavalder.
Når Venstre har talt om kontrakter, har det været som en socialpolitisk foranstaltning, og der har på intet tidspunkt været tale om at nedsætte den kriminelle lavalder, og det står heller ikke i forslaget.
Brian Mikkelsen (KF), 1999-01-15:
Da den konservative ordfører, hr. Bendt Bendtsen, ikke kan være til stede, skal jeg på hans vegne sige følgende: Det krænker retsbevidstheden, når en dømt person unddrager sig straffuldbyrdelsen ved enten at gemme sig eller ved at rejse til udlandet.
Det tror jeg alle kan være enige om, både her i salen og uden for salen.
Det er jo ikke nogen hemmelighed, som tidligere ordførere også har været inde på, at dette beslutningsforslag udspringer af sagen mod Ole B. Hansen, som har undgået at afsone sin dom.
Det er ikke blot utilfredsstillende, det er meget utilfredsstillende, og det krænker som regel retsbevidstheden.
Og det er noget, som der bør gøres noget ved.
Vi har været igennem forskellige samråd med justitsministeren, hvor et fyldigt notat viste, hvordan man kan trække det offentlige rundt i manegen, når blot man ansøger om udsættelse af afsoning.
Og for at gøre sagen værre, rejser man til udlandet; så bliver det endnu mere besværligt at få sagen på plads, inden man er løbet ind i forældelsesfristen.
Nu lyder det jo ikke pænt med en direkte kritik af offentlige myndigheder i denne sag, men at sagen er kørt af sporet, er jo en realitet.
Vi har tidligere i forbindelse med beslutningsforslag fra Venstre og De Konservative diskuteret en effektiv afsoning.
Nu skal jeg ikke gentage, hvad der blev sagt sidste gang, men kan godt tilføje, at det må stå klart for enhver, at disse ansøgninger om udsættelse af afsoning ligner Ebberød Bank.
Når folk har fået endelig dom og dommen indeholder afsoning, så burde vejen være klar, og det er til afsoning, såfremt dommen indeholder frihedsstraf. I dag belaster vi hele det offentlige system med ansøgninger og afslag og fornyet sagsbehandling.
Vi kunne godt tænke os at høre, om justitsministeren var indstillet på at gøre noget ved det her område.
Her er reglen nemlig, at en forældelsesfrist suspenderes, når der er foretaget rettergangsskridt over for en sigtet person.
Dog er vi enige i, at det ikke skal betyde, at sagen blot skal ligge på lager år efter år, men det vil vel være rimeligt, at de samme regler kunne indføres, når man søger at unddrage sig en straffuldbyrdelse. Vi er positive over for dette tiltag og vil under udvalgsarbejdet søge at få nærmere belyst, om der skulle være noget, som taler imod, at dette regelsæt skulle indføres. Det er en meget kompliceret lovgivning.
Vi mener også at det skal drøftes med de øvrige nordiske lande, men vi vil gå positivt ind i arbejdet fra konservativ side.
Peter Skaarup (DF), 1999-01-15:
Ja, vi kan jo diskutere det her frem og tilbage i lang tid.
Lad mig blot sige til slut, at jeg har læst op fra en artikel, og der står ikke noget i den artikel om, hvad der skete efterfølgende.
Til hr. Søren Søndergaard kan jeg sige, at forhåbentlig er der sket det, at man har taget sagen op inden for det sociale system.
Så er det bare, jeg siger, og Dansk Folkeparti siger, at det ikke er nok.
Det er det, vi gerne vil gøre opmærksom på under denne debat.
Vi er nødt til at gøre noget mere fra samfundets side, og det er der altså opbakning til, i hvert fald ude i befolkningen.
Tilsyneladende er der endnu ikke opbakning til det herinde i Folketinget.
Det må vi så prøve at skabe.
Men afslutningsvis kan jeg sige, at vi rammer sådan en lidt øm tå hos Enhedslisten, som i mange, mange tilfælde jo afviser at gribe ind over for de grove kriminelle via nogle højere straffe på det her område.
Det er en helt anden debat, men det er i hvert fald det spor, jeg kommer ind på, når jeg hører hr. Søren Søndergaard.
Søren Søndergaard (EL), 1999-01-15:
Men jeg vil godt beklage: Hr. Peter Skaarup har ikke fremsat påstandene, han har bare viderebragt dem, og hr. Skaarup må så beklage, at jeg kom til at gøre den fejl.
Det korte af det lange er, at påstandene, der blev viderebragt, var, at politiet i Slagelse havde ladet en person, der havde begået ordentlig kriminalitet, løbe uden videre.
Det mener jeg er en urimelig påstand.
Peter Skaarup (DF), 1999-01-15:
Til hr. Søren Søndergaard kan jeg sige, at det var ingen påstand, jeg kom med.
Det var en artikel, jeg læste op fra, i B.T. fra den 31. januar 1996, hvor der stod: »»Vi kan ikke andet end slippe ham løs efter afhøringen, systemet har ingen sanktionsmuligheder« siger kriminalassistent Niels Larsen fra Specialgruppen på Station 1 i København.
« Og det var ikke i Slagelse, som hr. Søren Søndergaard sagde.
Men det ændrer ikke ved, at jeg er enig i, at der er da nogle sanktionsmuligheder i dag via det sociale system, men spørgsmålet er, og det er det, vi debatterer i dag, om de er gode nok.
Der er det altså, Dansk Folkeparti siger, at begår man alvorlige kriminelle handlinger gentagne gange,
Og vi må så også bare tilføje, at man ikke er sikret nogen som helst muligheder inden for retssystemet eller nogen som helst andre muligheder for at få retfærdighed, hvis man er anklaget eller sigtet, inden for det sociale system, men det vil man være med vores forslag om de her ungdomsdomstole.
Søren Søndergaard (EL), 1999-01-15:
Det kunne være, at formanden skulle overveje noget samfundstjeneste til hr. Peter Skaarup.
Derudover vil jeg sige: Det, hr. Peter Skaarup stod heroppe og påstod, var jo, at politifolk i Slagelse, som havde været i kontakt med en person, som havde lavet alvorlig kriminalitet, bare løslod vedkommende og ikke udnyttede de muligheder, de havde til selvfølgelig at kontakte de sociale myndigheder, til selvfølgelig at kontakte forældrene og forsøge at gøre noget i forhold til det.
Så dårligt tror jeg ikke, det danske politi er, og jeg synes, at hr. Peter Skaarup, medmindre han kan dokumentere det, skal lade være med gang på gang at komme med den type påstande.