Lene Espersen (KF), 2003-03-18:
Det lovforslag, som vi behandler her i dag, indebærer, at det generelt bliver strafbart at købe seksuelle ydelser hos en anden person.
Efter gældende bestemmelse i straffelovens § 223 a er det strafbart som kunde at have samleje med en person under 18 år, der helt eller delvist ernærer sig ved prostitution.
Lovforslaget fra Kristeligt Folkeparti indeholder for så vidt to elementer.
Dels en ophævelse af kravet om, at den pågældende helt eller delvist skal ernære sig ved prostitution og dels en generel kriminalisering af prostitutionskunder.
Forslaget om en ophævelse af kravet om, at den pågældende helt eller delvist skal ernære sig ved prostitution, således at også et enkeltstående køb af seksuelle ydelser hos personer under 18 år omfattes af kriminaliseringen, er regeringen helt enig i.
Regeringen har da også før jul fremsat lovforslag om bl.a. dette.
Regeringen er endvidere helt enig med forslagsstillerne i, at vi i videst muligt omfang skal forsøge at komme prostitutionen til livs.
Men det er ikke regeringens opfattelse, at dette skal ske via en generel kriminalisering af kunderne.
Prostitution er som oftest udtryk for og kan også være årsag til sociale problemer, som vi ikke bare kan se gennem fingre med.
Det gælder derfor om at undgå, at personer - og det er jo oftest kvinder - rekrutteres til prostitution eller fastholdes i prostitution.
Det er regeringens opfattelse, at vi er forpligtet til i videst muligt omfang at bekæmpe de skrupelløse personer, der ud fra et ønske om profit rekrutterer og udnytter kvinder til prostitution.
Derfor skal vi sætte hårdt ind over for bagmændene og derved medvirke til at beskytte de prostituerede.
Det lovforslag, jeg sendte i høring i sidste uge, og hvor det bl.a. foreslås, at det skal være muligt for politiet at foretage telefonaflytning i rufferisager,
skal ses som endnu et tiltag med henblik på at bekæmpe de ofte meget organiserede netværk, der står bag prostitutionsmiljøet i Danmark.
Det lovforslag, vi nu diskuterer, retter sig imidlertid mod de prostitueredes kunder.
I Sverige er der gennemført et sådant forbud.
Den eneste officielle landsdækkende undersøgelse, der hidtil er lavet i Sverige om virkningerne af det svenske forbud, er fra 2000, altså året efter at forbuddet trådte i kraft.
Det fremgår af undersøgelsen, at der er noteret et fald i gadeprostitutionen, mens det - og det vil jeg gerne fremhæve - ikke er undersøgt, om dette modsvares af en stigning i den skjulte prostitution.
Endvidere fremgår det, at det i praksis har vist sig vanskeligt at fastlægge rækkevidden af forbuddet.
Politiet i Skåne har også lavet en rapport om forbud mod køb af seksuelle tjenester.
Det fremgår heraf, at der ikke er belæg for at fastslå, at prostitutionen som sådan
er formindsket, selv om man i Malmø har set en vis nedgang i gadeprostitutionen.
Dette skyldes delvist, at kunderne og de prostituerede træffer aftaler om tid og sted på mobiltelefon og ikke på gaden.
Herudover peges der i rapporten på, at antallet af anmeldelser om overgreb på prostituerede har været stigende i Malmø efter forbuddets indførelse.
Det er regeringens opfattelse, at der er mange betænkeligheder knyttet til at forsøge at komme prostitutionen til livs ved hjælp af en generel kriminalisering af kunder til prostituerede.
Gennemfører vi en sådan kriminalisering, vil det medføre en risiko for, at prostitutionen kommer til at foregå i det skjulte.
Det vil betyde, at det bliver meget sværere for de sociale myndigheder at komme i kontakt med de mest udsatte prostituerede, altså de prostituerede, der i allerhøjeste grad behøver vores hjælp.
De svenske erfaringer tyder også på, at et generelt forbud mod køb af seksuelle ydelser kan blive meget vanskeligt for politiet at håndhæve.
Regeringen finder, at vi i stedet bør koncentrere os om at bekæmpe de bagmænd, der står bag prostitutionen, og regeringen kan derfor ikke støtte det fremsatte lovforslag.
KL. 16.00