runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jette Gottlieb (EL), 1998-05-04:
Nu er det jo sådan, at det ikke alene er arbejdsmarkedspolitikken, vi drøfter, men også den administrative praksis, der er forbundet med den.
Og lige præcis i den sammenhæng er der jo et mægtigt gab mellem de regler, som ministeren så grundigt fremlagde for os, og den praksis, som de fører til ude i terrænet, og det er netop det gab, der gør, at jeg mener, det er meget vigtigt, at Folketinget bidrager til en afklaring af, hvor problemerne helt konkret ligger, og hvad det er for nogle administrative regler, man er nødt til at ændre for at undgå, at de virker på en måde, som jeg mener fører til en svækkelse af retssikkerheden.
Ole Vagn Christensen (S), 1998-05-04:
Ja, vi kan heller ikke være uenige om, at det drejer sig om at få styrket retssikkerheden.
Og jeg mener også, at vi gennem Folketingets arbejde både med den overordnede lovgivning og med de enkelte bestemmelser får rig mulighed for at være med til at skabe en ny og anderledes situation.
Bare den dialog, vi har her, er jo sådan set med til at åbne for, at nogle af de ting bliver påtalt, som man i det åbne land godt ved virker på den måde, som fru Jette Gottlieb har sagt, og som jeg også har sagt i min ordførertale.
Ole Sohn (SF), 1998-05-04:
Jeg vil godt spørge hr. Ole Vagn Christensen, om han ikke er enig i, at a-kasse-systemet nok er noget af det mest indviklede, der eksisterer, idet det antal blanketter, der findes, og som a-kasse-medarbejderne skal forholde sig til, nærmer sig de hundrede - jeg husker ikke det aktuelle tal - og der løbende kommer cirkulærer og bekendtgørelser fra ministeriet, som bliver oversat til almindeligt menneskesprog i a-kasserne, og som de også skal forholde sig til.
Det tror jeg ville være gavnligt for systemet.
Jette Gottlieb (EL), 1998-05-04:
Enhedslisten har rejst denne forespørgsel her i dag, fordi vi er af den opfattelse, at der er et stigende misforhold mellem forseelserne i dagpengesystemet og de sanktioner, de pågældende bliver udsat for.
Årsagen hertil er, at der har udviklet sig et helt parallelt straffesystem, og i 1990'erne er det endda gået sådan, at rådighedskravet er blevet væsentligt skærpet, og de gamle skønsprincipper er udvandet. På den baggrund mener vi, det er nødvendigt med en debat om, hvorvidt det er en ønsket situation, og om vi er i færd med at bevæge os ud mod kanten af det, man kunne kalde almindelige retssikkerhedsprincipper i det danske samfund.
Besvarelse
Poul Erik Dyrlund (S), 1998-05-04:
Jeg vil godt spørge hr. Ole Vagn Christensen og for den sags skyld også hr. Ole Sohn, om de ikke er bekendt med, at når de stakke af blanketter, som hr. Ole Sohn nævnte, udarbejdes, er det som oftest sådan, at a-kasserne dels via Landsarbejdsrådet, men også i andre sammenhænge, altså gennem medarbejderne ved a-kasserne, som jo sidder tæt på medlemmerne, og som derfor skulle kende problemerne, er med til at udarbejde og formulere disse blanketter.
Jette Gottlieb (EL), 1998-05-04:
Jeg vil gerne følge spørgsmålet op i samme retning, for nu forstår jeg på hr. Ole Vagn Christensen, at Socialdemokratiet faktisk er fuldstændig enigt med Enhedslisten i den udlægning, vi har givet af, hvad det er for nogle problemer, der er i foretagendet, altså hvad det er for nogle problemer, der ligger både i den administrative praksis, der har udviklet sig, og selve i den måde, cirkulærer og lignende er udformet på.
Derfor vil jeg gerne følge det op ved at spørge hr. Ole Vagn Christensen, om det ikke netop ville berettige, at der kom sådan en dialog i gang.
Ole Sohn (SF), 1998-05-04:
Man kan selvfølgelig godt sige, at der sådan ud fra den almindelige højre-venstre filosofi er en vis logik i det, når hr. Knud Erik Kirkegaard siger, at han ikke kan stemme for forslaget til vedtagelse.
efter i sømmene, altså nøjagtig sådan, som forslaget lægger op til
Derfor undrer det mig, at konklusionen så er, at Det Konservative Folkeparti blot ønsker at føre det forenklingsarbejde videre, som har været i gang i de sidste 10-15 år, og som blot har ført til flere og mere komplicerede regler.
Jeg forstår ikke helt logikken i, at man gerne vil være med til at se på de urimeligheder, der er i systemet; men at man har tillid til, at det system, som udvikler flere og flere regler, kan løse det.
Jette Gottlieb (EL), 1998-05-04:
Jeg vil gerne spørge hr. Knud Erik Kirkegaard, hvordan Det Konservative Folkeparti forholder sig til det, man kunne kalde genindførelse af skønsprincippet. Når jeg spørger, er det jo, fordi hr. Knud Erik Kirkegaard henviser til folk, der med åbne øjne overtræder reglerne, men det er slet ikke dem, vi snakker om.
Det har jeg i øvrigt sagt flere gange.
Jeg taler også om, hvad det er, man må og ikke må, samtidig med at man modtager dagpenge, men det, jeg også taler om, er den gråzone, der er imellem den ubevidste forseelse og så det, der bliver karakteriseret som forkerte oplysninger.
Hvis jeg direkte spørger hr. Knud Erik Kirkegaard om, hvor han var den 17. april, var det så den dag, han havde arbejde i en eller anden kommission, var det den dag, der var et eller andet møde?
Har man mistet sin lommebog og skriver forkert på dagpengekortet, er det så en forseelse, der kan karakteriseres som uforsætlig, eller er det i virkeligheden bevidst svindel i forbindelse med dagpengesystemet?
Her spørger jeg om De Konservatives holdning til en udvidelse eller en genindførelse af skønsprincippet, altså en vurdering af, om det her nu er forsætligt eller det er ikke forsætligt.
Rikke Hvilshøj (V), 1998-05-04:
Vi er i gang med at se på Fisker-Kaj-sagen, som hr. Dyrlund også var inde på, og dér har Venstre meddelt, at vi ønsker at vente med at tage stilling, for der er - og det er jo allerede blevet nævnt her fra talerstolen - mange komplicerede sager og hensyn, der skal tages, og jeg må på det her tidspunkt sige her fra talerstolen, at det vil vi i Venstre have lov til at vende nærmere, og at den stadig væk ligger til udvalgets behandling.
Poul Erik Dyrlund (S), 1998-05-04:
Jeg mærkede mig 2 ting ved fru Rikke Hvilshøjs ordførertale: For det første handlede den om, at rådighedsreglerne skulle strammes over for de ledige.
En anden ting var borgernes retssikkerhed, og her mærkede jeg mig, at fru Rikke Hvilshøj sagde, at selvfølgelig skal borgernes retssikkerhed sikres, og det synes jeg er et positivt signal, men betyder det så også, at Venstre vil være indstillet på, at der indføres en anden form for bevisbyrde, således at vi undgår - hvad vi i øvrigt ser i masser af sager - at det alene er arbejdsgiverens udsagn, den ledige bliver dømt på grundlag af?
Vil Venstre være med til at kigge på det forhold, for efter Socialdemokratiets opfattelse er der ikke tale om retssikkerhed her, så længe der ikke er tale om, at ligeværdige parter kan få lov at spille ind?
Knud Erik Kirkegaard (KF), 1998-05-04:
Som arbejdsministeren på udmærket vis har gjort rede for, så er der en række alvorlige sanktioner i dagpengesystemet, som bliver taget i brug, når medlemmerne med åbne øjne overtræder indlysende, klare regler.
Det kan f.eks. være, hvis medlemmerne undviger rådighedsbestemmelserne.
Det kan være i tilfælde, hvor man har arbejde ved siden af at modtage dagpenge, uden at man oplyser det, og en række andre tilsvarende situationer.
Her har vi i Det Konservative Folkeparti ingen problemer med den retssikkerhed, som naturligvis skal være til stede i ethvert ordentligt offentligt system, hvor der er sanktioner til stede, heller ikke, selv om sanktionerne er kraftige. Så vil jeg i øvrigt også gøre opmærksom på, at hele projektet med dagpengesystemet jo i høj grad er fælles gods mellem de nuværende regeringspartier, Venstre og De Konservative, CD og Kristeligt Folkeparti, så her er der altså ingen, der kan smyge sig uden om ansvaret.
Heller ikke jeg.
Det er jo næsten sådan, at mit synderegister i det her tilfælde af gode grunde er betydeligt længere end den nuværende arbejdsministers.
Når der alligevel undertiden kan forekomme problemer med retssikkerheden, så skyldes det efter vores helt bestemte opfattelse, at reglerne er for komplicerede og for uigennemsigtige.
Ja, så uigennemsigtige, at de undertiden for menigmand er næsten helt uforståelige.
De kan være så uforståelige, at der ofte kan konstateres en eller anden form for vejledningssvigt fra a-kasserne og AF.
Naturligvis ikke bevidst, men fordi en medarbejder kan komme til at tage fejl af nogle af disse komplicerede regler.
Der er enkelte sager, som jeg har kendskab til, der næsten er så diabolske i deres karakter, at det kunne have dannet model for en roman af Kafka.
Her har der i årenes løb været ført et hav af diskussioner om, hvad man må, og hvad man ikke må, og reglerne er fortsat uklare. Her synes jeg, at den ulykkelige sag om Fisker-Kaj er et indlysende eksempel.
Så det, jeg vil opfordre til, er ikke at stemme for det vedtagelsesforslag, der ligger, men jeg vil opfordre til en fortsat indsats for at gøre reglerne mere enkle, mindre komplicerede og mere gennemskuelige, så de er logiske, og så de er til at forstå.
Ikke kun for medarbejdere i AF og i a-kasserne, men i allerhøjeste grad også for de medlemmer, der skal være underordnet disse regler.
Som jeg sagde før, er projektet fælles gods, så det jeg har sagt her, skal ikke forstås som en anklage mod den nuværende regering eller den nuværende arbejdsminister.
Jeg kunne næsten føle trang til at citere en tidligere konservativ politiker, der i relation til retsopgøret efter besættelsen brugte formuleringen »vi er alle under anklage«.
Det er jeg også, men det formindsker jo ikke forpligtelsen til at medvirke til at gøre opmærksom på ting, der er gået skævt, og også være forpligtet til at gå ind i en kraftig indsats for at rette tingene op.
En sådan indsats vil vi fra Det Konservative Folkeparti meget gerne medvirke til.
Rikke Hvilshøj (V), 1998-05-04:
Da jeg så forespørgslen på tryk, fornemmede jeg lidt, at Venstre og Enhedslisten har et meget forskelligt syn på arbejdsløshedsforsikringssystemet og de rettigheder og pligter, der følger af det.
Det er vigtigt at understrege, at arbejdsløshedsforsikringssystemet er et frivilligt forsikringssystem, hvor man kan tegne sig som forsikringstager, og at ideen med forsikringssystemet er, at man er sikret en indtægt i den midlertidige periode, hvor man er blevet arbejdsløs.
Og med et forsikringssystem følger der altid visse krav, man skal opfylde for at kunne få udbetalt forsikringssummen, som jo i denne sammenhæng er dagpengene i tilfælde af arbejdsløshed.
Det er ikke anderledes her end i andre forsikringer.
Et princip i Venstres arbejdsmarkedspolitik og dermed også for vores politik med hensyn til arbejdsløshedsforsikring
er, at det altid skal kunne betale sig at arbejde.
Derfor skal der også være tilstrækkeligt med incitamenter til, at man selv gør en indsats for igen at få et arbejde, samtidig med at man selvfølgelig reelt skal stå til rådighed for arbejdsmarkedet, hvis man vil modtage dagpengene.
Omvendt kan man sige, at det ikke må være for attraktivt at lade sig fastholde i arbejdsløshedsforsikringssystemet.
Derfor skal der være sanktioner, når man ikke reelt står til rådighed for arbejdsmarkedet, og derfor skal der stilles krav til dem, der ønsker at være forsikringstagere i en a-kasse, og et helt naturligt krav er, at man siger ja til et anvist arbejde.
I den forbindelse er det Venstres ønske at få den opstramning af rådighedsreglerne, som vi sammen med De Konservative også lagde op til sidste efterår, at hvis man som ledig siger nej til anvist arbejde eller uddannelse, mister man dagpengeretten, således at der reelt bliver pligt til at tage et anvist arbejde.
Og det er det, fordi vi mener, at man er forpligtet til at forsørge sig selv, og at man ikke bør belaste de offentlige kasser mere end højst nødvendigt, idet vores arbejdsløshedsforsikringssystem er til for at hjælpe folk, der i en midlertidig periode er arbejdsløse, og ikke for at forsørge folk, der sagtens kan klare sig selv.
Derfor er det helt rimeligt at have sanktioner og stille krav til folk, der modtager dagpenge.
Venstre er helt enigt med arbejdsministeren i, at man ikke skal forveksle sanktioner i dagpengesystemet med straf i strafferetlig forstand.
Sanktioner indtræder, når man som dagpengemodtager ikke følger betingelserne for at kunne modtage dagpenge.
Og Venstre vil selvfølgelig altid være med til at se på oplagte urimeligheder, og jeg kan forstå på ministeren, at vi får en opfølgning her til efteråret.
Også med den baggrund vil Venstre ikke kunne støtte det forslag til vedtagelse, der er fremsat af Enhedslisten.
Ole Sohn (SF), 1998-05-04:
Men jeg tror faktisk, at et af de grundlæggende problemer ved systemet er, at der er omvendt bevisbyrde.
For når et medlem bliver mistænkt for enten uagtsomt eller svigagtigt at misbruge et system, hvor der er omvendt bevisbyrde, vil man automatisk hele tiden skulle udvikle et omfattende og minutiøst kontrolsystem, og derfor tror jeg simpelt hen, der skal laves grundlæggende om på sanktionsystemet.
For jeg er fuldstændig enig i, at der selvfølgelig skal være et tilsyns- og sanktionssystem, men det skal bare ikke være så indviklet.
Og som udgangspunkt skal det ikke være sådan, at det er dagpengemodtageren, der skal bevise sin uskyld, men sådan, at man er uskyldig, indtil det modsatte er bevist.
Deri tror jeg det centrale problem ligger.
Ole Vagn Christensen (S), 1998-05-04:
Til fru Jette Gottlieb vil jeg sige, at det er meget nemt for os at være enige, når vi henter vore oplevelser ude blandt det levende folk.
For dér kommer vi jo begge to, og derfor er vi selvfølgelig i den situation, at de ting, der bliver påpeget med hensyn til de oplevelser, folk har, selvfølgelig ikke kan være forskellige.
Og så må jeg sige til hr. Ole Sohn, at det kan jeg ikke garantere, for det har jeg hørt herinde så mange gange, når der har været talt om forenklinger, og hver eneste gang har jeg oplevet, at når en lov bliver forenklet, kan den faktisk ikke løse den opgave, som den skal håndtere.
I den forbindelse kan jeg nævne det, som jeg før sagde om funktionæren kontra fiskeren.
Her mener jeg at der er tale om, at man har foretaget en så kraftig forenkling, at man ikke har kunnet tage hensyn til, at der også eksisterer andre former for ansættelse og andre former for sikkerhed.
For én ting er altså, hvad der står i funktionærloven, og noget andet er det, der opstår som følgevirkninger i en a-kasse-situation. Derfor synes jeg, vi skal lade være med at tale om forenklinger, i hvert fald hvis det er forenklinger, der kan være ødelæggende for systemet i stedet for at være opbyggende for systemet.
Jette Gottlieb (EL), 1998-05-04:
Jamen har fru Rikke Hvilshøj tænkt over, at da dagpengereglerne blev ændret ved, at det arbejdskrav, der skulle til, for at man kunne blive medlem af en a-kasse, blev udvidet fra 26 uger til 52 uger, skete der samtidig det, at sanktionen dermed blev fordoblet, om jeg så må sige, i de tilfælde, hvor man var blevet sendt ud af systemet på grund af en eller anden forkert handling, som man havde foretaget uagtsomt eller muligvis med vilje?
Jeg vil gentage, at jeg ikke holder hånden over folk, der ønsker at svindle med systemet, men hvis man altså er kommet i den situation, at man er røget ud af a-kasse-systemet som følge deraf - og det opfatter jeg som en sanktion - så er den straf altså med ét slag blevet fordoblet, idet arbejdskravet er blevet udvidet fra 26 uger til 52 uger.
Og dér vil jeg altså spørge, om fru Rikke Hvilshøj har tænkt over, at det også er en konsekvens.
Thorkild Simonsen (S), 1998-05-05:
De bemærkninger, der er kommet dels fra borgerlig side og dels fra SF og Enhedslisten, har været interessante.
Jeg kan forstå, at man fra borgerlig side er lidt bekymret for, at kommuner, der udfører et godt arbejde i deres egen kommune, skulle komme til at udføre noget for nabokommunen og dermed udnytte nogle offentlige ressourcer bedre.
Men jeg er ret uforstående over for, at man kan have det synspunkt hos Venstre og De Konservative, for der er ingen tvivl om, at når både mindre og større kommuner fortsat kan eksistere med de nuværende grænser, er noget af baggrunden jo, at man på den måde kan hjælpe hinanden over grænserne.
Og selv om jeg dengang stod udenfor, husker jeg nok den store debat, der var, da lovforslaget blev fremsat af min forgænger her, men når jeg nu ser på, i hvor lille en udstrækning loven har været benyttet - hvad også flere af ordførerne har nævnt - er revolutionen jo ikke startet i Danmark med vedtagelsen af den lov.
Så er det jo interessant, at SF og Enhedslisten ikke kan stemme for ophævelsen af revisionsbestemmelsen, for det kan måske give os visse problemer i udvalget, når vi skal drøfte det.
Men jeg betragter det nu ikke som nogen større fare, for jeg har indtryk af, at der er et fint flertal i Folketinget
for, at den lov, som i sin tid blev vedtaget, nu skal fortsætte uden en revisionsbestemmelse, sådan som jeg har foreslået, og det er for mig det helt væsentlige. Og jeg tror, at man under den debat, der kommer, når opgavekommissionen sidst på året eller først i det næste år er færdig med sit arbejde, nok vil finde ud af, at der er nogle opgaver, der generelt skal flyttes, men at man måske også kan komme ind på, at netop den lov i visse henseender kan benyttes noget mere, og at man på den måde kan være med til at udnytte de offentlige ressourcer bedre. Jeg deler slet ikke det synspunkt, at bare en kommune udfører en opgave, så bliver den så dyr som muligt.
Sådan er virkeligheden ikke.
Så jeg ser frem til en udvalgsbehandling, som viderefører den lov i den ånd, som den er vedtaget i i sin tid, og det er for mig det væsentlige.
Så må vi se på det med revisionsbestemmelsen senere.
Else Winther Andersen (V), 1998-05-05:
Det er til hr. Kristen Touborg, der siger, at jeg har sagt, at det ikke er gået så galt med loven.
Og det var det, jeg sagde; jeg sagde ikke det, hr. Kristen Touborg sagde: at det kunne være gået meget værre.
Så jeg vil gerne selv være med til at fortolke min ordførertale, for jeg mener, det er logisk, at når man starter en lov, starter man langsomt.
Derimod ser vi nu, at man er ude på en glidebane, fordi det udvikler sig, og det ønsker Venstre ikke, og det er ikke den udlægning, hr. Kristen Touborg fremlagde.
Tove Videbæk (KRF), 1998-05-05:
Dette lovforslag går ud på at ophæve revisionsbestemmelsen
i den nugældende lov, nemlig § 4 om kommuners og amtskommuners udførelse af opgaver for andre offentlige myndigheder.
Det vil give kommuner og amtskommuner en permanent ret til udvidede muligheder for på visse betingelser at udføre kommunale opgaver for hinanden og for andre offentlige myndigheder.
I ministerens skriftlige fremsættelse lægges der vægt
på, at loven hovedsagelig har været anvendt ved varetagelse af mindre opgaver, og det drejer sig for en stor del om bedre udnyttelse af kommunale ressourcer.
I høringssvarene til lovforslaget
er der dog en hel del betænkeligheder vedrørende lovens anvendelse, som vi ønsker at undersøge nærmere, og derfor har Kristeligt Folkeparti på nuværende tidspunkt ikke afgjort sin indstilling til dette lovforslag.
Thorkild B. Fransgaard (FP), 1998-05-05:
Det er jo ærlig tale både fra Enhedslisten og fra SF, at de gerne vil have, at mulighederne for, at det offentlige kan overtage de opgaver, de private har, bliver udvidet, og den ærlighed må man jo tage hatten af for. Lov nr. 378, som blev vedtaget i 1975, medførte, at det offentlige, dvs. kommunerne og amtskommunerne, kan udføre noget arbejde for hinanden, som de private udmærket kunne udføre.
Der står godt nok i § 2, at opgaverne skal udbydes i licitation, så også private virksomheder kan afgive tilbud, men kommunerne og amtskommunerne kan jo altid holde de private udenfor, hvis det er det, de vil, for de bestemmer jo selv, hvor mange omkostninger de vil tage med, når de afgiver tilbud.
De har det jo meget enkelt, for de behøver ikke at medregne de omkostninger, som det private erhvervsliv har.
De kan jo se bort fra hele den administrative sektor, og hvis den blev indregnet i deres tilbud, havde de ingen mulighed for at konkurrere med de private, men det ser man bort fra.
Og i stk. 2 står der oven i købet, at hvis opgaverne ikke har en vis størrelse, kan det offentlige tillade sig selv at lave arbejdet uden overhovedet at spørge en privat entreprenør, og det kan ikke være rigtigt, for vi er i et ikkesocialistisk samfund, og i sådan et samfund er det mest rigtigt, at det er de private, der udfører det arbejde, de nu engang kan påtage sig. Det kan ikke være rigtigt, at det offentlige går ind i det her, for det offentlige kan selvfølgelig altid påberåbe sig at være billigst, for dér kan man jo være ligeglad med, hvad man skriver i det tilbud, som man giver på arbejdet, for det er jo skatteborgeren, der betaler, og det kan vi ikke være med til i Fremskridtspartiet. Lovforslaget her handler jo ganske enkelt om en ophævelse af § 4 i loven, og det vil altså sige, at vi ikke skal revidere den lov mere.
Og da det er en førstebehandling, skal vi ganske vist ikke stemme om forslaget i dag, men det lovforslag, vi behandler, går altså ud på, at det i al fremtid skal være gældende, at det offentlige kan overtage mere af det private erhvervslivs arbejde, og det kan Fremskridtspartiet selvfølgelig ikke støtte; det siger sig selv, for det hører ikke hjemme i sådan et samfund som vores. Så vi vil under arbejdet med lovforslaget i udvalget stille et ændringsforslag, der går ud på, at selve den lov, vi taler om i dag, lov nr. 378, simpelt hen ophæves, og at det samtidig statueres over for kommunerne, amtskommunerne og staten, at de overhovedet ikke må gå ind i arbejde, der kan udføres af private.
Det vil vi altså fremsætte et ændringsforslag om i løbet
af den tid, hvor vi bearbejder det her lovforslag
Så alle i det høje Ting ved nu, at Fremskridtspartiet ikke kan støtte det, der er fremme i dag.
Frank Aaen (EL), 1998-05-05:
Da loven i sin tid blev vedtaget, sagde vi, at vi var indstillede på at få udvidet lovens muligheder i forhold til det, der var foreslået.
Det synspunkt har vi stadig væk, og derfor kan jeg også tilslutte mig det, som hr. Kristen Touborg sagde før: at der er ingen grund til at fjerne revisionsparagraffen, men sådan set brug for at anvende den til at udvide lovens anvendelse.
Så havde det nemlig ikke været nødvendigt nu at lukke børnehaverne, fordi de er beskidte, eller at stoppe andre aktiviteter, fordi de er ramt af en konflikt på det private område.
I det hele taget synes jeg, det, der sker lige nu, viser lidt om, at højresiden måske burde gennemtænke konsekvenserne af al den snak om privatisering og privatisering lidt nøjere.
For selvfølgelig kan der også være konflikt på det offentlige område, men så er sagen jo den, at det er de offentlige arbejdsgivere og de offentligt ansatte, der i fællesskab skal løse problemerne.
Men i en situation, hvor der er privatisering, er det en konflikt, hvor det private område tager det offentlige område som gidsel, og hvor hverken de offentlige arbejdsgivere eller de offentligt ansatte har nogen chancer for at løse problemerne. Så jeg vil nok sige, at aktuelt er der meget, der taler for, at det er meget klogere, hvis man ikke ønsker at løse en opgave i eget regi, så i hvert fald at vælge en kommune som alternativ operatør på et område.
Det er meget klogere end at privatisere.
Så også af den grund - for at nu vende tilbage til det her lovforslag - ønsker vi altså at få udvidet kommunernes muligheder for at udføre opgaver for hinanden, og derfor er vi ikke umiddelbart indstillede på at støtte lovforslaget.
Dorit Myltoft (RV), 1998-05-05:
På grundlag af de erfaringer, der nu er høstet med denne lov, kan Det Radikale Venstre anbefale, at revisionsbestemmelsen ophæves.
Det er jo sådan, at skulle der vise sig behov for lovændringer, kan Folketinget altid beslutte det, hvad enten der er en revisionsbestemmelse eller ej.
Så vi kan altså anbefale dette lovforslag.