runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Henriette Kjær (KF), 2004-03-30:
Jeg siger tak for spørgsmålet, for jeg synes jo, det var en rigtig god artikel, der var i Jyllands-Posten, og jeg glæder mig til, at vi skal behandle lovforslaget her i Folketingssalen.
Når jeg ønsker at udvikle det her område, er det, fordi det synes jeg at børnene fortjener.
Én ting er, at vi har nogle gode offentlige pasningstilbud, noget andet er, at jeg godt kunne tænke mig, at organisationer og forældre for den sags skyld og også virksomheder med et godt idégrundlag skal have nogle bedre muligheder for at etablere sig.
Det har de ikke haft hidtil, og derfor har vi heller ikke nogen særlig gode erfaringer at kunne henvise til, for det har stort set været umuligt at komme ind på markedet.
Vi har nogle gode gamle selvejende institutioner, der via en driftsoverenskomst med de forskellige kommuner har kunnet komme ind og nedsætte sig, men vi ser også i disse tider, at i og med at børnetallet falder og man lukker daginstitutionerne, er det også tit de selvejende, der så får opsagt deres driftsoverenskomst.
Det, jeg siger nu, er, at hvis de har mulighed for at køre videre, fordi forældrene ønsker at vælge dem til deres børn, så skal det ikke være afgørende, at kommunen vil lukke dem, så er det forældrene, der via deres ønske opretholder de daginstitutioner, som så vil ende med at være her.
Hvis så private skulle have lyst til at prøve at etablere sig med et godt tilbud - og det er jo vigtigt at sige her, at de skal leve op til præcis de samme regler, som kommunen stiller for sine egne institutioner, normering osv. skal være det samme - så kan de komme ind og prøve kræfter.
Det ser jeg ikke noget urimeligt i.
Med hensyn til loft over forældrebetalingen vil der ikke være et loft, men det tror jeg nu vil lægge sig på et helt naturligt leje; der er grænser for, hvad danske forældre vil betale for dagtilbud.
Villy Søvndal (SF), 2004-03-30:
Nu skal vi til børnene.
Jyllands-Posten havde i søndags en meget bred overskrift, den fylder næsten hele vejen over.
Der står: »... Børnepasning som business«, altså underforstået, at nu skal der kunne tjenes penge på at passe børn, og socialministeren bebuder, at hun vil komme med et lovforslag, der giver mulighed for det.
Det giver mig anledning til tre spørgsmål.
Det ene er:
Hvad er de gode erfaringer, ministeren bygger videre på med private på børnepasningsområdet?
Er det ISS og Assens og Skovbo Kommuner, der er de gode erfaringer, eller hvorfor har ministeren sådan en ubændig lyst til at gå videre med det her?
Det andet er: Når der skal kunne tjenes rigtig mange penge, skal der så fortsat være et loft for, hvor meget forældrene skal betale, eller skal det loft fjernes? Det sidste spørgsmål kommer jeg med senere.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2004-03-30:
Jeg er meget enig med fru Jette Bautrup i, at det ikke skal være pengene, der afgør ens behandling.
Det var også derfor, det var en så ufattelig usolidarisk måde, man havde indrettet sig på tidligere med markante ventelister og så en mulighed for de velbjærgede patienter til at træde ud af ventelistekøen og søge behandling på et privat sygehus.
Ved lejlighed ville det være spændende at høre, om Socialdemokratiet har tænkt sig at rulle den ordning tilbage, hvis man skulle vinde næste valg.
Man var jo markant imod den, da den blev indført, så det tror jeg da der er en række patienter der vil være interesserede i.
Så må jeg sige, at det jo er svært at diskutere, hvis man diskuterer ud fra det udgangspunkt, der hedder: Hvis det er faktum, så benægter jeg faktum.
Hvis fru Jette Bergenholz Bautrup ikke vil anerkende den statistik, jeg har med mig fra Landspatientregisteret, der viser, at på 18 udvalgte sygdomme er ventetiden faldet med 20 pct., ja, så må jeg sige, så står jeg jo altså i en lidt umulig opgave.
Jeg må jo altså tro på indberetningerne ude fra landets sygehuse, og de viser 70.000 flere behandlinger i 2003 og ventetider, der generelt er faldet i et niveau omkring 20 pct. Hermed sluttede spørgsmålet.
Jette Bergenholz Bautrup (S), 2004-03-30:
Jeg synes jo, det er fint nok, når ministeren siger: Jamen vi opfylder de ønsker og de behov, der er.
Men virkeligheden ser jo anderledes ud.
Jeg fastholder, at der er blevet meget længere ventelister inden for de planlagte operationer, og det kan ministeren jo spørge amterne om.
Samtidig vil jeg sige: Hvordan ser virkeligheden ud?
Virkeligheden ser sådan ud, at borgerne, som bliver opereret - det kan være hofte-, det kan være ryg-, det kan være knæoperationer - ikke får den genoptræning, de har behov for.
Der er ikke afsat penge til genoptræning, og det vil sige, at de borgere, som har pengene, kan gå ud og betale sig fra en optræning
, og de andre kan på en eller anden måde søge førtidspension, hvis det går så galt, og ellers kan man jo sige, at man ikke kan få den genoptræning.
Men hvad vil ministeren egentlig gøre ved det?
Kan det virkelig være rigtigt, at vores sundhedssystem skal fungere på den måde, at det i virkeligheden kun er dem, der har penge, der kan blive helbredt?
Det er jo det der svingdørssystem, vi har: Får man ikke genoptræning, bliver man indlagt igen, og det vil jo være meget, meget dyrere for vores sundhedssystem.
Med hensyn til de medicinske afdelinger og med hensyn til geriatrien kan jeg godt forstå, at ministeren gik meget let hen over det, for det er da også ved at være lidt af en skandale.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2004-03-30:
... kan være meget tryg ved, at i modsætning til tidligere har vi nu fået en regering, som fokuserer målrettet på at fjerne ventelister, og som jeg sagde det fra den første dag i dette job, så fjerner regeringen selvfølgelig ikke ventelister den ene dag for at genindføre dem den næste.
Jeg er da glad for, at fru Jette Bautrup nu tager sit udgangspunkt i, at ventelisterne er faldet, altså at hele udgangspunktet for spørgsmålet nu har ændret sig via den korte dialog, vi har haft med hinanden.
Det er jeg sådan set glad for, for det er der sådan set også grund til.
Det er jo altså ikke mig, der står og opfinder virkeligheden.
Virkeligheden er den, at der ved udgangen af 2003 blev opereret ca. 70.000 flere patienter i forhold til i 2001.
Virkeligheden er den, at på de 18 vigtige operationer er ventetiden siden juli 2002 og frem til februar 2004 faldet med ca. 20 pct.
Virkeligheden er den, at sygehusene har indgået aftaler med 150 private klinikker i ind- og udland, som patienterne har mulighed for at søge behandling hos, hvis det offentlige ikke leverer behandlingen inden for 2 måneder, og det har foreløbig 26.000 danske patienter gjort brug af.
Det er en ordning, som jeg via et lovforslag, der fremsættes i den nærmeste fremtid, vil sætte yderligere fokus på ved at forpligte amterne til at give en mere målrettet information. Så der er sket utrolig meget, og det er ikke gået ud over det medicinske område.
Jeg vil tro, at i størrelsesordenen halvdelen af de ekstra ressourcer, som regeringen har skabt på sundhedsområdet, altså godt og vel 3,5 mia. kr. i det hele, er gået til det medicinske område. Så regeringen har faktisk her en god karakterbog og har i den grad bestået.
Det er jo ikke det samme, som at der ikke fortsat skal være fokus, og jeg anerkender selvfølgelig, at der er en udfordring på hele kræftbehandlingsområdet.
Det er også derfor, vi sidste år i økonomiaftalen med Amtsrådsforeningen satte 0,5 mia. kr. af på den rene blok, altså penge, der ikke skulle følge patienten, bl.a. til at muliggøre stigende medicinpriser, og det vil jo givetvis være et tema, vi skal diskutere, når vi mødes med Amtsrådsforeningen senere på foråret for at diskutere økonomien for 2005. Så fru Jette Bautrup ...
Jette Bergenholz Bautrup (S), 2004-03-30:
Jeg må sige, at jeg altså er utrolig ked af, at sundhedsministeren altid skal bortforklare ved at sige: Hvad gjorde den tidligere regering?
Jeg synes egentlig, at den gjorde det rigtig godt.
Men der, jeg vil hen, er: Det er rigtigt, at der blev givet 1,5 mia. kr. til sundhedsvæsenet; de blev givet til at få minimeret ventelisterne, men det var bare ikke nok, det må vi erkende.
Når ministeren bryster sig så meget af, at det har været en god sundhedsordning, så må vi sige: Hvad er der givet til de medicinske afdelinger, hvad er der givet til psykiatrien, og hvad er der givet til genoptræning?
Vi kan jo se i dag, at folk godt kan gå ind og blive opereret meget hurtigt, for det ser jo godt ud fra regeringens side, man får ventelisterne ned, men det hjælper jo ikke noget.
Det er næsten som at tisse i bukserne, det luner her og nu, men hvad på længere sigt, hvis man ikke får den genoptræning, eller man i hvert fald selv skal skaffe pengene til en genoptræning?
Det vil sige, at de rige kan få den genoptræning, de skal have, men folk med en mindre indtægt, som ikke har råd til det, kan altså ikke få en ordentlig behandling i sygehusvæsenet her i Danmark.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2004-03-30:
Jeg er helt på det rene med, hvad effekterne er for det enkelte menneske ved at være på venteliste.
Det er jo præcis derfor, det var så beskæmmende, at vi overtog et sundhedsvæsen fra den tidligere regering, som i den grad var præget af ventelister, og det er jo præcis det, der var årsagen til, at regeringen har haft et stærkt fokus på at få gjort noget ved det problem.
Og det har vi gjort.
Vi satte en pose med 1,5 mia. kr. på bordet, straks vi indtog regeringskontorerne, vel at mærke 1,5 mia. kr., som blev bragt i spil på en måde, hvor de kom ud til de enkelte afdelinger, hvor man gør en forskel.
De penge er senere suppleret op, sådan at vi samlet har løftet sundhedsområdet med mere end 3,5 mia. kr. Og effekten har været markant.
På de 18 vigtigste typiske planlagte operationer er ventetiderne faldet med en femtedel fra juli 2002 til februar 2004, og der er 26.000 patienter, der har gjort brug af det frie sygehusvalg.
Så vi står i dag ikke med et totalt løst problem, men altså med en problemstilling som er på et helt andet niveau end det, den tidligere regering efterlod os, og det er selvfølgelig noget, vi fortsat vil fokusere på.
Derfor vil det også være et element, når vi skal tale økonomi med Amtsrådsforeningen senere på foråret, at vi får sikkerhed for, at den medicin, den nye regering ordinerede, bl.a. det forhold, at pengene altså skal følge patienten, er en medicin, som skal tages i endnu større dosis.
Jette Bergenholz Bautrup (S), 2004-03-30:
Jeg vil da godt oplyse sundhedsministeren om, at ude i den virkelige verden er der ventelister.
Hvis der er 2, 3 eller 4 måneders eller endnu længere ventetid på de planlagte operationer, så vil det med andre ord sige, at de pågældende borgere skal gå på sygedagpenge i en længere periode, hvilket bl.a. kan medføre fyring og dermed også arbejdsløshed.
Det kan godt være, at det i ministerens verden ser sådan ud, at der ikke er nogen ventelister, men det er ikke sådan, det ser ud på de forskellige hospitaler, og det er ikke det, amterne kan berette rundtomkring i Danmark.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2004-03-30:
Jeg må sige, at jeg slet ikke kan genkende det billede af tilstandene på de danske sygehuse, som fru Jette Bergenholz Bautrup her tegner.
Heldigvis er billedet jo snarere det omvendte, nemlig et sygehusvæsen, som er i fremdrift, og som er præget af faldende ventetider, takket være det stærke fokus, som den nuværende regering har haft på det område. Vi har tilført sektoren mere end 3,5 mia. kr. i regeringens relativt korte levetid; vi har skabt et nyt bevillingssystem, så pengene følger patienten, det medførte sidste år 70.000 flere behandlinger og ventetider, der generelt er faldet omkring 20 pct., siden regeringen kom til; et udvidet frit valg, som foreløbig 26.000 danske patienter har gjort brug af.
Så det er altså et helt fortegnet billede, når man her forsøger at tegne et billede af et sygehusvæsen med stigende ventetider.
Det er faktisk det omvendte, der er tilfældet.
Jette Bergenholz Bautrup (S), 2004-03-30:
Jeg vil godt spørge sundhedsministeren, hvad sundhedsministeren agter at gøre for at afhjælpe/nedbringe de efterhånden lange ventetider, der er på planlagte operationer udeomkring i de forskellige amter.
Vi har de lange ventetider i dag på grund af skattestoppet, men i lige så høj grad på grund af regeringens manglende økonomiske tilskud netop på sundhedsområdet, hvor det jo koster, at vi har - og gudskelov for det - givet en behandlingsgaranti for patienter, der har cancer, og vi ved jo også, at der er kommet meget ny medicin frem, som også koster penge.
Det vil sige, at det nu bliver på bekostning af de lange ventetider på de planlagte operationer, og lige så vel kan patienter, der er blevet opereret, ikke få genoptræning.
Sandy Brinck (S), 2004-03-30:
Ifølge lokalpressen bor der i Vestsjælland en 34-årig spastisk kvinde i et værelse sammen med en 70-årig medborger.
Deres privatliv er et forhæng, og værelset bruges desuden af de øvrige beboere som tv-stue.
Sagen er desværre ikke ny.
For 2 år siden var den også fremme i pressen, og da var socialministeren ude at sige, at det var uværdigt.
Men der er ikke sket noget siden.
Det får mig til at spørge ministeren om lovgivningen om amternes pligt til at skaffe botilbud til mennesker med forskellige former for vidtgående handicap skal forstås sådan, at blot man har tag over hovedet og en seng at sove i, så er loven overholdt.
Henriette Kjær (KF), 2004-03-30:
Jeg er lige så forarget over den behandling af den yngre kvinde i Vestsjællands Amt, som spørgeren er.
Jeg synes, det er ydmygende at skulle bo sammen med ældre mennesker og kun have et tæppe som mellemrum.
Derfor er jeg også glad for, at vi i forbindelse med satspuljeforliget sidste år lavede en aftale om at forbedre de her boligforhold, hvor vi afsatte omkring 570 mio. kr. til netop at tage fat i at bygge nogle bedre boliger, ombygge de eksisterende dårlige boliger og i det hele taget lave flere handicapboliger.
Så jeg beklager, men jeg har ikke bemyndigelse til at pålægge amtet at stille en bedre bolig til rådighed for den kvinde, vi taler om.
Sandy Brinck (S), 2004-03-30:
Jeg er udmærket klar over, at ministeren ikke kan gå ind og blande sig i enkeltsager, det kan jeg heller ikke og har heller ikke noget ønske om det, al den stund det ikke kan være sådan, at borgere kun bliver hjulpet, hvis de har adgang til en politiker.
Men jeg spørger ganske simpelt, fordi sådan som jeg har forstået lovgivningen om botilbud til mennesker med vidtgående handicap, og sådan som jeg har forstået ånden i den, så har det her ikke været et spørgsmål om en seng og et tag over hovedet, og hvis det er sådan, at jeg ikke kan få bekræftet, at der faktisk ligger mere i et botilbud end en seng og et tag over hovedet, så synes jeg, vi i givet fald bliver nødt til at overveje lovgivning og overveje, hvorvidt vi kan præcisere, at også mennesker med handicap har ret til at have et privatliv. Jeg vil høre, om ministeren kunne være interesseret i at gå med ind i sådan nogle overvejelser.
Henriette Kjær (KF), 2004-03-30:
Det vil jeg bestemt meget gerne.
Nu skal vi jo til at udmønte
de midler, der blev afsat, og de kan søges af amter og kommuner her fra 1. april, altså på torsdag, og der håber jeg selvfølgelig, at der kommer skub i processen, og at vi vil undgå de historier, vi har kunnet læse i pressen, i fremtiden.
Men ud over det vil jeg indkalde til et møde i forligskredsen, hvor vi skal diskutere den videre færd med hensyn til at få etableret flere handicapboliger, og hvad vi kan gøre for at motivere amter og kommuner, og jeg er selvfølgelig også indstillet på, at vi diskuterer kvalitetskrav i den forbindelse. Hermed sluttede spørgsmålet.
Ulla Tørnæs (V), 2004-03-30:
Jeg skal blot begrænse mig til at takke.
Jeg lyttede mig til, på trods af at ikke alle partier var repræsenteret, men så repræsenteret pr. stedfortræder, at det er et enigt Folketing, der kan bakke op om det her lille og ganske glimrende forslag.
Lad dette være de sidste ord, der er sagt i forbindelse med førstebehandlingen her, og så kan vi jo altid vende tilbage.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2004-03-30:
Jeg skal nøjes med at tale for fire medlemmer ad gangen.
Det her lovforslag er et spørgsmål om at give en samlet indgang, som det tidligere er sagt, for godkendelse af udenlandske statsborgernes ret til at udøve et lovreguleret erhverv.
Det gør tingene mere overskuelige for folk, og derfor kan Enhedslisten selvfølgelig støtte det.
Dog har vi taget ad notam, at der ikke kommer flere rettigheder til folk fra uden for EU og EFTA-området.
Det havde vi selvfølgelig gerne set.
Margrethe Vestager (RV), 2004-03-30:
Vi tror, at det kan være næsten uden ende, hvis vi i øvrigt bliver inddraget i, hvilke postkasser man mest hensigtsmæssigt kan bruge første gang.
Sådan som vi læser forslaget, er der ikke de store indholdsmæssige forandringer, og vi kan heller ikke helt svinge os op til hverken at være glade for, at der ikke bliver givet øget adgang for udlændinge, eller at vi får etableret en hoveddør.
Vi synes, det er et sådan helt almindeligt, lavtonet, positivt forslag, som vi måske godt kunne have behandlet på et andet tidspunkt end dette.
Jeg kan meddele, at Socialdemokratiet er enig, SF er enig, og Kristendemokraterne er enige i den vurdering, og vi synes, det er et positivt forslag.
Louise Frevert (DF), 2004-03-30:
Dansk Folkeparti ser dette lovforslag som en positiv og minimal ændring af den nuværende lovgivning, hvor ændringen i den gældende procedure egentlig først og fremmest består i, at Undervisningsministeriet har fået et koordinerende ansvar for ansøgere fra et tredjelands statsborger samt for sektordirektiverne.
Egentlig er der ikke tale om en ændring af indholdet i de gældende bekendtgørelser om det generelle direktiv og sektordirektiverne, og der er egentlig heller ikke tale om en ændring af de kompetente myndigheders ansvar og kompetence.
I næsten samtlige indkomne høringssvar har der ikke været nogen indsigelse overhovedet.
Dog har man fra Center for Vurdering af Udenlandske Uddannelser, CVUU, stillet nogle spørgsmål, idet man fra CVUU ønsker et indskrænket system, hvor alle ansøgninger starter i CVUU i modsætning til L 181, som netop gør det muligt at kunne indlevere ansøgninger til den direkte kompetente myndighed, eksempelvis Sundhedsstyrelsen.
Selv om der nu vil blive mulighed for, at man kan sende sin ansøgning til en kompetent myndighed, vil der være en form for registrering, hvor det vil være Undervisningsministeriet, der er samlende myndighed.
Der vil således fortsat i forbindelse med fremsendelse fra CVUU til eksempelvis Sundhedsstyrelsen omkring registrering af data kunne opstå forsinkelser i proceduren, men som helhed er lovforslaget udmærket, og der vil stadig ikke være en større tilgængelighed for tredjelandes statsborgere andet end til vurdering.
Uagtet hvilke ansøgninger de kommer med, skal den igennem den pågældende instans, som er registreret i bilaget over de lovregulerede erhverv.
Man kan ikke under nogen omstændigheder få godkendt en uddannelse, uden at det har været igennem den instans, som det er påbudt ifølge den vejledende liste over lovregulerede erhverv.
Der vil således være én indgang til at kunne ansøge om udøvelse af en gruppe lovregulerede erhverv.
Gitte Lillelund Bech (V), 2004-03-30:
Lovforslaget om adgang til udøvelse af visse erhverv i Danmark er for Venstre et led i vores ønske om at gøre tingene lettere for borgere og virksomheder, for det, som lovforslaget rent faktisk lægger op til, er at etablere en hoveddør, én indgang til det offentlige system, således at hvis man skal have godkendt udenlandske uddannelseskvalifikationer til brug for lovregulerede erhverv, kan man nøjes med at henvende sig i Undervisningsministeriet, frem for at man skal løbe fra Herodes til Pilatus eller fra det ene ministerium til det andet ministerium for at finde ud af, hvor ansøgningen skal afleveres.
Det er derfor en forenkling for borgere og virksomheder - én hoveddør, én indgang til det offentlige system frem for utallige.
Samtidig kan vi i Venstre også bakke op om, at det er fornuftigt at indsamle informationerne om anerkendelse af den udenlandske uddannelse til lovregulerede erhverv i et videnscenter, som også bliver placeret i Undervisningsministeriet, frem for blot at have dem liggende som enkeltviden hos de enkelte myndigheder.
Så meget kort sagt kan Venstre støtte lovforslaget, og på vegne af Det Konservative Folkeparti skal jeg sige, at det kan de også.
Helge Sander (V), 2004-03-30:
Jamen vi sætter absolut ikke den fri forskning over styr her.
Det synes jeg netop at vi er meget omhyggelige med ikke at gøre.
Til gengæld er jeg utrolig enig i, at der er rigtig mange faktorer, der spiller en afgørende rolle, når vi vurderer mulighederne for at få mest muligt ud af den viden, som er her i landet på forskellige niveauer og vidt forskellige steder.
Derfor er regeringen jo også gennem de sidste par år kommet med en lang række udspil, og et af de udspil, som netop tager sigte på noget meget centralt, de små og mellemstore virksomheder, er netop det, som hr. Jesper Langballe var inde på, nemlig vores handlingsplan »Nye veje mellem forskning og erhverv - fra tanke til faktura«, hvor vi jo har sat 175 mio. kr. af, som er meget målrettet mod ikke mindst de små og mellemstore virksomheder, fordi vi erkender, at den erhvervsstruktur, vi har i Danmark, gør, at vi skal have fat i disse virksomheder.
Ser vi på de virksomheder i Danmark, som satser på forskning og innovation, kan vi vel stort set sige, at 80 pct. af de private midler, der sættes ind på det område, kommer fra 15-20 store virksomheder.
Ikke nok med, at de små og mellemstore spiller en forholdsvis beskeden rolle, de er også meget fremmede over for det at skulle være i kontakt med en videninstitution.
Som en erhvervsmand, jeg mødte til et møde i Jylland, sagde: Det er meget godt, at jeg kommer til et universitet, men jeg ved ikke, hvilken dør jeg skal gå ind af.
Det er måske meget illustrativt: et stort, uoverskueligt hus, hvor man ikke aner, hvem det er, man skal tage kontakt med.
Derfor gør vi ganske meget for netop den kategori, som
jo er en meget, meget central del af den danske erhvervsstruktur.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2004-03-30:
Jeg synes lige, der er grund til at understrege, at det er rigtigt nok, at der er nogle områder, hvor man godt kan sige, at der er en for svag overførsel af viden og teknologi fra dele af forskningsverdenen til det omgivende samfund.
Det, jeg bare synes er vigtigt at få understreget, er, at for at styrke den forbindelse er det jo ikke nødvendigvis sådan, at man skal stirre sig blind på, at det, der skal sikre det, er muligheden for at lave aktieselskaber i forskningsinstitutionerne.
Der er jo utrolig mange ting, der påvirker det.
Der er den erhvervspolitik, der bliver ført.
Der er hele den ansættelsespolitik, der bliver ført.
Der er en erhvervsstruktur med rigtig mange små virksomheder, som har meget svært ved at modtage den her viden, fordi de simpelt hen taler to forskellige sprog.
Der er tilskudspolitik og ikketilskudspolitik.
Der er utrolig mange faktorer, der har indflydelse på, om viden- og teknologioverførsel fungerer eller ej.
Helge Sander (V), 2004-03-30:
Det, jeg bliver nødt til at sige til det, fru Pernille Rosenkrantz-Theil siger her, er, at alternativet jo er, at der er ingen, der får noget som helst ud af det.
Det, vi prøver her, er, at der er flere, der får noget ud af det, både dem, der forsker, samfundet og ikke mindst et erhvervsliv, som har utroligt behov for at få endnu mere viden puttet ind i deres produkter.
Vi kunne jo gøre forsøget.
Det synes jeg faktisk også at vi tager hensyn til med den her skitserede model, hvor netop universiteterne og også sektorforskningsinstitutionerne får mulighed for at komme med over på den banehalvdel, hvor vi normalt ikke har været så begejstret for at spille, når man ser på det med liberale øjne.
Her har vi jo netop sagt, at der er mulighed for, at disse institutioner og forskerne kan få lov til at være med, fordi vi tror, at vi på den måde samlet set får mest ud af det og dermed også samfundet og dermed nogle af de arbejdspladser, som vel alle efterlyser i disse tider.