Frank Jensen (S), 2001-03-27:
Domstolenes og politiets fremtidige opgaver har gennem de senere år været og er fortsat genstand for drøftelser og overvejelser i forskellig sammenhæng.
Drøftelserne har kredset om et helt centralt spørgsmål, nemlig hvordan vi bedst sikrer et moderne og effektivt retsvæsen - et politi og retsvæsen, som er effektivt her ved begyndelsen af et nyt årtusind.
Fremtiden byder på mange nye opgaver, som vi alle forventer at domstolene og politiet skal være i stand til at løse.
De nye opgaver, som jeg vil omtale lidt nærmere, har en sådan karakter, at man ikke kan komme uden om også at drøfte, hvilken struktur der skal til for at løse opgaverne. Denne del af overvejelserne, som bl.a. vedrører antallet af rets- og politikredse, er indtil nu foregået i henholdsvis domstolenes Strukturkommission og i Politikommissionen.
Domstolenes Strukturkommission afgav betænkning i januar måned i år, mens Politikommissionens betænkning forventes at foreligge ved årsskiftet.
Overvejelserne i de to kommissioner er indbyrdes tæt forbundne, idet man under arbejdet er kommet frem til, at de foreslåede rets- og politikredse så vidt muligt bør være sammenfaldende. Jeg skal i det følgende kort redegøre for Strukturkommissionens forslag samt de foreløbige overvejelser, som Politikommissionen indtil videre har offentliggjort.
Domstolenes Strukturkommission har som bekendt foreslået, at byretternes opgaver samles i 25 retskredse i stedet for de nuværende 82.
Det er kommissionens vurdering, at det vil være vanskeligt at opfylde fremtidens krav fuldt ud, hvis ikke der som udgangspunkt er ansat mindst 6-8 dommere ved den enkelte byret.
Kravene til fremtidens byretter kommer ikke fra Strukturkommissionen selv, men er navnlig formuleret af Domstolsudvalget og af Retsplejerådet.
Jeg skal kort skitsere de vigtigste af dem.
Det første krav, jeg vil nævne, vedrører spørgsmålet om begrænsning i anvendelsen af ikkeudnævnte dommere.
Domstolsudvalget stillede i sin betænkning nr. 1319 fra 1996
en række forslag, som skulle sikre, at de krav til dommernes uafhængighed, som følger af artikel 6 i den europæiske menneskerettighedskonvention, opfyldes.
Udvalgets forslag førte som bekendt til vedtagelse af domstolsreformen, som trådte i kraft i 1999.
Tilbage står imidlertid bl.a. Domstolsudvalgets forslag om, at flere retssager bør behandles af udnævnte dommere.
Dette skyldes, at udnævnte dommere i modsætning til retsassessorer og dommerfuldmægtige nyder den fulde grundlovsbeskyttelse af deres uafhængighed.
Strukturkommissionen har derfor taget udgangspunkt i, at egentlig retssagsbehandling for fremtiden kun bør udføres af retsassessorer og dommerfuldmægtige, hvor uddannelsesmæssige hensyn og hensyn til en hensigtsmæssig ressourceudnyttelse taler herfor.
Dette vil kræve større embeder med flere udnævnte dommere.
Et andet krav går på behandling af nævningesager.
Retsplejerådets flertal har i betænkning nr. 1352 fra 1998 om behandling af nævningesager foreslået, at nævningesager for fremtiden skal behandles ved byretterne som første instans.
Forslaget begrundes med, at det er stærkt utilfredsstillende, at der ikke i de alvorligste straffesager er adgang til den samme prøvelse af skyldsspørgsmålet i to instanser som i de mindre alvorlige straffesager, der starter som domsmandssager i byretterne.
Forslaget går ud på, at der ved nævningesagers behandling i byretten vil skulle medvirke to juridiske dommere og seks nævninge.
Det tredje og måske mest omfattende krav udspringer af Retsplejerådets igangværende overvejelser om en generel reform af den civile retspleje.
Retsplejerådet vil efter påske afgive en omfattende delbetænkning om instansordningen, byrettens sammensætning og almindelige regler om sagsbehandling i første instans.
Det forventes, at betænkningen vil indeholde forslag om, at alle civile sager skal anlægges ved byretten i første instans, dog sådan, at sager af principiel karakter kan henvises til landsretten.
Forslaget forudsætter, at komplicerede civile sager skal kunne behandles med flere juridiske dommere i byretten.
Herudover skal sagkyndige meddommere kunne anvendes i videre omfang end i dag.
Også andre af Retsplejerådets forslag må forventes at stille nye krav til byretterne og dermed til deres størrelse og indretning.
F.eks. forventes det, at Retsplejerådet vil anbefale, at byretternes sekretariater styrkes, at byretsdommere i højere grad får mulighed for juridisk specialisering, og at byretterne udstyres med tekniske faciliteter til bl.a. videoafhøring af vidner.
Strukturkommissionen har herudover selv opstillet nogle mere generelle krav, som bl.a. vedrører god service, effektiv ressourceudnyttelse og mindre sårbarhed ved spidsbelastning og ved sygdom.
Jeg skal herefter vende mig mod Politikommissionens arbejde.
Politikommissionen har dog sidste sommer offentliggjort et foreløbigt udkast til en ny inddeling af landets politikredse.
Kommissionens foreløbige overvejelser gik på daværende tidspunkt ud på at nedbringe antallet af politikredse fra 54 til 24.
De politikredse, der overvejes, har med enkelte undtagelser i Københavnsområdet samme geografiske afgrænsning som de foreslåede retskredse.
Ønsket er at skabe en struktur, der giver politiet mulighed for at leve op til de krav, der stilles til et moderne politi.
Herudover lægger kommissionen stor vægt
på, at politiet er lokalt forankret, og at nærheden til borgerne opretholdes.
Politikommissionens foreløbige udspil har givet anledning til et stort antal henvendelser fra bl.a. lokalpolitisk hold; disse henvendelser indgår nu i Politikommissionens videre overvejelser.
Regeringens holdning er, at vi nu ud over Strukturkommissionens betænkning er nødt til også at have Retsplejerådets og Politikommissionens kommende betænkninger, før vi tager stilling til, hvordan fremtidens rets- og politikredse skal se ud.
Vi bør ikke drage politiske konklusioner, før det fulde beslutningsgrundlag foreligger, det er sagen alt for vigtig til.
Domstolene og politiet står over for store udfordringer i de kommende år.
Det er efter regeringens opfattelse ikke meningsfuldt at diskutere rets- og politikredsinddeling uden samtidig at drøfte, hvilke konkrete opgaver vi forventer at politiet og domstolene skal løse i fremtiden. Det er heller ikke fornuftigt at drøfte en fremtidig retskredsinddeling uden at kende de egentlige forslag til politikredsinddelingen, og dem kender vi jo som sagt ikke endnu, da Politikommissionen først er færdig med sit arbejde til årsskiftet.
Når Retsplejerådet og Politikommissionen senere i år fremlægger deres forslag på området, er det regeringen magtpåliggende, at der gennemføres en bred høring over forslagene; det er vigtigt, at alle berørte parter, herunder de berørte lokalsamfund, får god tid til at give deres mening til kende.
Først når det samlede grundlag foreligger og alle har haft lejlighed til at udtale sig om det, vil regeringen tage stilling til den fremtidige inddeling af landets politi- og restskredse.
Regeringen ønsker at samle det bredest mulige flertal i Folketinget om en sådan reform.
På nuværende tidspunkt vil jeg nøjes med at understrege, at ingen, bestemt heller ikke regeringen, ønsker store enheder bare for størrelsens skyld.
Opgaverne skal fortsat løses så tæt på borgerne som muligt.
Derfor er det centralt at finde frem til enheder, der med hensyn til størrelse, placering af organisation, lige netop er store nok til at kunne magte de nye krav og opgaver, som samfundet stiller til vores samlede retsvæsen, hverken mere eller mindre.
Det er en diskussion, som jeg ser frem til at tage med Folketingets partier, når det fulde grundlag for diskussionen og ikke kun en tredjedel af det foreligger.
Straks efter afgivelsen af Strukturkommissionens betænkning så vi nogle skarpe politiske udmeldinger i pressen.
Det er jeg ked af.
Denne sag er så vigtig, at ingen partier i Folketinget bør afskære sig fra at deltage i en seriøs debat ved på forhånd at binde sig til et bestemt synspunkt med hensyn til f.eks. antallet af rets- og politikredse.
Jeg vil derfor i dag benytte lejligheden til at appellere til alle partier her i Tinget om at slå koldt vand i blodet og vente, til vi har det fulde grundlag at diskutere på.
Det skylder vi både befolkningen og de mange dygtige mennesker i de bredt sammensatte udvalg, som arbejder hårdt, flittigt og seriøst med de konkrete forslag til fremtidens indretning af landets retskredse og landets politikredse.
Forhandling