Lene Espersen (KF), 2003-01-30:
Jeg vil gerne starte med at takke for en, synes jeg, god debat.
På trods af at vi har to vedtagelser foran os, som ikke på alle punkter flugter hundrede procent, så synes jeg faktisk, at vi har haft en ret fredsommelig debat og en debat, hvor jeg mener, at konklusionen må være, at samtlige partier her i Folketinget er indstillet på, at vi skal gøre, hvad vi kan for at forbedre vilkårene for dyr, der transporteres.
Det indre marked giver jo på nogle områder nogen begrænsning i forhold til, hvor meget vi her i Folketinget kan styre, og jeg er glad for den anerkendelse af, at der naturligvis skal tages hensyn til det EU-medholdige.
Jeg vil gerne i forbindelse med mine afsluttende bemærkninger forsøge at give en ret grundig behandling af det forslag til vedtagelse, som dele af oppositionen står bag.
Og det vil jeg gøre for selvfølgelig for at få fremhævet, hvor jeg mener der ikke er nogen konflikt mellem det, regeringen vil, og det, som oppositionen har til hensigt - det vil jo også fremgå af vores eget forslag til vedtagelse - men måske også lige så meget for at præcisere, hvor det er, vi kan se problemer i vedtagelsen.
Og så vil jeg selvfølgelig også komme med mit bud på, hvordan vi kommer videre, når vedtagelsen er vedtaget her i Folketinget. Jeg vil godt som udgangspunkt sige, at for så vidt angår nogle af de konkrete forslag, er der forslag, som stemmer fuldstændig overens med regeringens politik på området.
Jeg kan tage det første, nemlig at skulle arbejde for en maksimal transporttid på 8 timer for slagtedyr, og også forslaget om, at regeringen skal arbejde for, at transport af højdrægtige dyr i den sidste tiendedel af drægtighedsperioden som hovedregel forbydes.
Vi har naturligvis inden for rammerne af regeringens skattestop bestemt heller ingen problemer med den grundtanke, at de gebyrer, der opkræves for godkendelse af f.eks. ruteplaner, skal dække de faktiske omkostninger, der er forbundet med myndighedernes sagsbehandling.
Det er der ingen tvivl om.
Jeg vil sige, at allerede i dag har vi sådan set tilstræbt os på at følge den retningslinje, som vi også mener var en del af den om ikke andet så politiske aftale, der lå bag den beretning, som blev udfærdiget sidste år.
Det er naturligvis væsentligt, når man bliver pålagt nye opgaver, som er ren brugerbetaling, at vi så også får de penge i kassen igen. Der er også forslag i vedtagelsen, som vi ikke vil kunne stemme for i dag, og det vil jeg gerne forklare nærmere. For det første står der, at regeringen skal skærpe kontrollen af, om dyrevelfærdsreglerne overholdes, bl.a. ved
hæve den generelle årlige velfærdskontrol fra 2 pct. til 5 pct. af besætningerne og sikre, at de nødvendige ressourcer tilføres fødevareregionerne.
Som det ligger i forslaget, skal der altså tilføres fødevaremyndighederne yderligere ressourcer.
Det er ikke omkostningsfrit, og de ressourcer, som i givet fald skal anvendes, kan i sagens natur ikke bruges på andre områder.
Derfor synes jeg, og her må jeg sige, at det er jeg ikke blevet meget klogere på under debatten i dag, det kan så være manges skyld, at man må stille sig selv de helt simple spørgsmål: Hvad er det for besætninger, der skal omfattes af den udvidede kontrol?
Hvilke nærmere omkostninger er der forbundet med det?
Er der en reel gevinst ved forslaget?
Hvis man siger, at det her er et spørgsmål om at hæve budgetterne inden for Fødevareministeriets område, kunne de penge så dyrevelfærdsmæssigt være brugt bedre på et andet område?
Og hvad er konsekvenserne for erhvervet? Alle disse ting har jeg ikke hørt nogen besvarelse af, og jeg tvivler meget på, at det er spørgsmål, som vi kommer meget nærmere en besvarelse af i dag.
For så vidt angår forslaget om at indføre hundrede procents rampekontrol ved indlevering og udlevering på samlestederne og ved anden vej af eksport af levende dyr, gør de samme synspunkter sig for mig i vidt omfang gældende.
På nogle områder er forslaget fuldt ud i tråd med regeringens seneste tiltag på området.
Det forholder sig jo sådan, at Retsudvalget ved sin beretning af 31. maj 2002 pålagde regeringen at indføre inspektion på rampen af de dyr, der sendes af sted fra samlesteder.
På den baggrund har regeringen nu i går fremsat et lovforslag om ændring af dyreværnsloven.
Det tager initiativ
til at tilvejebringe en hjemmel, således at der kan fastsættes administrative regler om dyrlægekontrol ved pålæsning af dyr ved afgang fra samlesteder.
Det forslag, som vi nu taler om, og der har jo været lidt ordveksling i dag bl.a. med den konservative ordfører om den sag, går jo videre.
Det går ud over beretningen, da det tillige indeholder et krav om hundrede procents rampekontrol ved indlevering af dyrene på samlestederne, ligesom forslaget, som jeg har forstået det, også omfatter hundrede procents rampekontrol af dyr, som eksporteres direkte fra besætningerne.
Det siger sig selv, da der ikke på samme vis forefindes en kontrol af det i dag f.eks. ude på besætningerne.
Det har hverken fødevareministeren eller jeg haft mulighed for at vurdere nærmere.
I forlængelse af det, som jeg anførte før om øget kontrol af besætningerne, synes jeg også her, at vi skylder os selv og ikke mindst de involverede erhverv, at der foretages en grundig undersøgelse af behovet for og konsekvenserne af et sådan nyt initiativ.
Her er min anke altså først og fremmest, at vi her taler om meget vidtgående ændringer i forhold til det, et enigt Folketing besluttede, og i forhold til det, der stod i beretningen.
Jeg synes måske, at det havde været mere kvalificeret, hvis vi havde haft mulighed for at vende de her ting, før man går videre med det skridt, der hedder at aflyse en for øvrigt særdeles velfungerende stikprøvekontrol ved aflæsning på samlestederne til i stedet at være en hundrede procents kontrol.
Med hensyn til forslaget om, at der skal udformes regler, der gør det lettere for myndighederne at inddrage autorisationer til dyretransport,
har jeg tidligere i dag redegjort for de gældende bestemmelser herom.
Som jeg her nævnte, er der allerede i dag regler i både straffeloven og dyreværnlovgivningen, der giver mulighed for fratagelse af autorisationer. Jeg går ud fra, at de regler, som forslagsstillerne her har i tankerne, er dem, der drejer sig om administrativ tilbagekaldelse, som findes i Justitsministeriets bekendtgørelse om beskyttelse af dyr under transport.
Disse regler indebærer som nævnt, at fratagelse kan ske i tilfælde af gentagne overtrædelser af EU-reglerne eller i tilfælde af overtrædelse, som har medført alvorlig lidelse for dyrene.
De regler, vi her taler om, og det ved jo alle, bygger på et EF-direktiv, der er fælles for alle Unionens lande.
Og jeg har meget svært ved at se en begrundelse for at ændre disse regler, uden at det på nogen som helst måde er angivet, i hvilken retning de ændringer skal gå. Der må jeg sige, at hvis man skal sammenligne det forslag til vedtagelse, som kommer fra oppositionen, og det forslag til vedtagelse, som regeringen har fremsat, og hvis det, man går efter i denne forespørgsel, er at sikre, at de transportører, der gentagne gange overtræder reglerne, skal have frataget deres autorisation, er der mere mening i det forslag, som regeringen kommer med, for det går præcis på det punkt: En håndhævelsen af de regler, der allerede er fastsat. For så vidt angår den anden del af diskussionen om, hvorvidt det er Folketinget, der skal diktere, hvad domstolene skal, så mener jeg ikke, at der er nogen uenighed om målsætningen, men også her mener jeg, at regeringens formulering er mere i tråd med den måde, vi normalt formulerer os på retspolitisk. Jeg vil gerne sige om hele processen her, at det, der så glæder mig, er, at vi et eller andet sted i meget vidt omfang gerne vil det samme, for vi vil gerne forbedre dyrenes velfærd.
På trods af, at jeg her har fremhævet et par punkter, som jeg synes måske havde fortjent grundig overvejelse - man kunne sige, at det måske nærmere har karakter af at være et beslutningsforslag værdigt end en vedtagelse i en forespørgselsdebat, der hverken har været i høring eller har haft mulighed for at blive hørt andre steder - så synes jeg selvfølgelig, at vi skal prøve at se fremad.
Det er klart, at jeg forventer, at der er et flertal, som vil vedtage det forslag, som oppositionen står bag i dag,
og det vil vi selvfølgelig loyalt gennemføre.
Vi havde selvfølgelig tænkt os i forbindelse med gennemførelsen af det at inddrage alle de berørte myndigheder og erhvervet og også prøve at foretage en nærmere vurdering af de enkelte dele af forslaget og så forsøge at tage stilling til, hvordan det mest hensigtsmæssigt skulle gennemføres.
Vi havde selvfølgelig tænkt os at orientere Folketinget om udfaldet af de overvejelser, og jeg er meget åben over for enhver diskussion af, hvordan vi kommer videre rent procesmæssigt, om det skal være i form af en redegørelse, der oversendes til Retsudvalget, og som så danner grundlag for det videre arbejde med at gennemføre de regelændringer, som et flertal i Folketinget her pålægger regeringen.
Men det vil vi selvfølgelig se positivt på, det er vores forpligtelse.
Og som sagt: Meget langt hen ad vejen er vi jo også enige på mange af punkterne.
Endelig til sidst vil jeg sige, for der har været lidt diskussion omkring det nye forslag til ændring af dyreværnsloven: Jeg vil ikke have den misforståelse stående her, at man kan blive idømt en straf på 4 måneders fængsel for overtrædelse af dyreværnslovgivningen.
Det er sådan i dag i dyreværnsloven, og det er helt centralt, at i tilfælde af vanrøgt eller uforsvarlighed kan der straffes med bøde eller fængsel i indtil 1 år og i gentagelsestilfælde i indtil 2 år.
Det område har været undersøgt ganske grundigt af Rigsadvokaten forud for, at jeg fremsatte lovforslaget, og det var Rigsadvokatens vurdering, at der ikke var behov for at ændre på strafferammerne, for så vidt angik fængselsstraffen.
Der mente Rigsadvokaten, at niveauet var ganske passende og fungerede ganske godt, hvorimod der, for så vidt angik bøderne, var tale om et skrigende misforhold til, hvad vi mener er rigtigt.