Line Barfod (EL), 2006-01-26:
Som den forrige ordfører var inde på, er det her igen en sammenblanding.
Det ser vi jo desværre alt for ofte, at man blander forskellige ting sammen i samme lovforslag.
Det er altså en uskik i forhold til at have en reel behandling af de forskellige dele.
Med hensyn til den del, der handler om fodlænker, har vi i Enhedslisten jo ikke været særlig begejstrede for indførelse af elektroniske fodlænker, især fordi det jo reelt bliver brugt som nødløsning på det problem, regeringen og Dansk Folkeparti selv har skabt med, at man har sat alt for mange mennesker i fængsel, uden at man så samtidig har gjort noget for at sikre de fornødne pladser.
Vi har i Enhedslisten den opfattelse, at hvis der er tale om personer, hvor man mener, at de reelt ikke behøver at sidde i fængsel og have nogen til at passe på sig, kan vi ikke se, hvorfor de så skal sidde i et elektronisk fængsel og ikke i stedet for kunne få en betinget dom med samfundstjeneste.
Vi er bange for, som der også peges på i nogle af høringssvarene, at vi risikerer en udskridning, så man i nogle sager, hvor man tidligere ville have givet en betinget dom med samfundstjeneste, nu i stedet for giver en fodlænkedom.
Og det er jo faktisk en strengere straf, end en betinget dom med samfundstjeneste ville have været, og derfor er vi altså skeptiske over for fodlænkerne.
Den anden del af forslaget er jo så endnu et led i regeringens nultolerancepolitik, hvor man tidligere har gennemført nogle stramninger.
De har allerede ført til et fald i antallet, der ikke møder op til tiden til afsoning, men nu vil man så stramme yderligere ved at fratage folk muligheden for udgang, hvis de er kommet for sent til afsoning.
Der er vi meget optaget af det høringssvar, der er kommet bl.a. fra Foreningen af Fængselsinspektører og Vicefængselsinspektører, som er bange for, at det vil kunne medføre en forværring af situationen for de indsatte og dermed en øget risiko for, at deres resocialisering ikke lykkes.
Vi synes, man må se på, hvad de bedste muligheder er for at sikre, at den, vi nu straffer, ikke begår ny kriminalitet, og hvis det, man gør her, hvor man fratager folk udgangen, fordi de er kommet for sent, reelt forringer muligheden for, at de ikke begår ny kriminalitet, så modvirker man jo sådan set det resultat, man ellers ønskede at opnå med straffen.
Derfor er vi meget betænkelige ved det.
Så kommer så det, som Socialrådgiverforeningen også peger på om, at det altså er nogle af de svageste, der bliver ramt.
Mange af dem, vi taler om, er jo folk, som ikke har en kalender, som ikke har særlig godt styr på, hvilken dag det er, eller hvad klokken er, eller hvornår togene kører, og som altså meget nemt kommer til ikke at have styr på tingene, og som ikke møder op til aftaler.
Det løser man ikke ved, at man så bare straffer dem yderligere.
Det får man dem ikke til at få større styr på deres liv af, men det kunne man måske gøre ved at sikre dem nogle mere faste rammer, hvor de så også havde mulighed for udgang og for at opretholde familieliv og andet.
Derfor er vi meget bekymrede for, hvad det her forslag kan føre til, og vi kan ikke støtte det forslag.
Så kan jeg ikke lade være med at gentage, at vi bliver nødt til at gøre noget ved de meget alvorlige problemer, der er i fængslerne, som både giver dårlige forhold for de indsatte og for de ansatte med de meget store arbejdsmiljøproblemer, de har.
Det er ikke rimeligt, at et folketingsflertal bliver ved med at sætte flere og flere folk i fængsel, uden at man reelt gør noget for at sikre, at der er ordentlige forhold.
Vi synes, at man skulle prøve at etablere en række små fængsler og så lukke de store fængsler, så vi fik nogle mindre miljøer med langt flere ansatte i forhold til antallet af fanger, så man kunne gøre noget for en bedre resocialisering, bedre muligheder for uddannelse og bedre muligheder for, at de kommer ud i et kriminalitetsfrit liv bagefter.
Samlet set kan vi altså ikke støtte forslaget.