Ole Sohn (SF), 1998-10-22:
Pisk og pæne ord er vist det mest præcise, man kan sige om regeringens forslag til tredje fase af arbejdsmarkedsreformen.
Kortere dagpengeperiode, forringelse over for gruppen af de 50-54-årige, strammere rådighedsregler, lavere satser for unge ledige og færre uddannelsesmuligheder
er de kontante forringelser, der ligger i regeringens lovforslag.
Det er alt sammen stramninger, der er med til at skabe utryghed hos de arbejdsløse og hos de lønmodtagere, der har en løsere tilknytning til arbejdsmarkedet og dermed stor risiko for arbejdsløshed. Og når arbejdsministeren frejdigt understreger, hvilket han gjorde i forbindelse med præsentationen af trepartsaftalen, at stramninger reelt ingen betydning får, fordi beskæftigelsesmulighederne er så gode, og fordi tiltagene i arbejdsmarkedsreformforslaget vil være så effektive, at ingen rammes, så er det at føje spot til skade.
Sandheden er jo, at vi fortsat har mere end 180.000 arbejdsløse, foruden dem, der er i forskellige offentlige aktiveringsjob, hvor mulighederne for varig beskæftigelse er ganske små.
Problemet i Danmark er ikke mangel på arbejdskraft.
Det er mangel på job, og det er mangel på folk
med de rette kvalifikationer.
Dette paradoks løses imidlertid ikke ved at stramme dagpengereglerne, men ved at fremskaffe flere ordinære job og ved en forstærket uddannelsesindsats.
Inden for det offentlige er der et hav af uløste opgaver, som trænger sig på.
For blot at nævne et par stykker: Mange steder er der behov for gennemgribende renovering af hele kloaknettet, ældre mangler hjemmehjælp, skoler og sygehuse råber på rengøring.
Altså uløste opgaver inden for de områder, hvor ledigheden er størst.
Regeringens antagelse om, at ingen ryger ud af dagpengesystemet, kan kun bestå sin prøve, hvis det nuværende opsving holder, hvis de 40.000 og de ekstra 20.000 aktiveringsjob, der skal skaffes, alle bliver fornuftige og opkvalificerende, og hvis de private arbejdsgivere reelt påtager sig et markant større ansvar, end tilfældet er i dag.
Hvis disse forudsætninger holder, ja, så er de foreslåede stramninger inderlig overflødige og bidrager derfor kun til at skabe utryghed hos den enkelte arbejdsløse.
Men hvad nu, hvis forudsætningerne ikke holder?
Desværre er der meget, der tyder på, at forudsætningerne ikke holder.
Faldet i arbejdsløsheden er stoppet.
Flere brancher kommer daglig med pessimistiske prognoser om beskæftigelsesudviklingen, og en økonomisk verdenskrise ulmer.
Erfaringerne tyder heller ikke på, at der med et trylleslag kan hives en ordentlig aktiveringsindsats op af hatten, og intet tyder på, at de private arbejdsgivere ad frivillighedens vej vil bidrage til at opfylde regeringens forudsætninger.
SF kan derfor ikke støtte de fremlagte forslag om stramninger, der er indeholdt i de tre lovforslag, men vil selvfølgelig under udvalgsbehandlingen komme med konstruktive ændringsforslag.
Den afkortede dagpengeperiode vil med garanti medføre, at tusinder af arbejdsløse går med angsten for at få deres familieøkonomi ødelagt, og kan medføre, at mange direkte ryger ud af systemet.
Fjernelsen af særreglen for de 50-54-årige vil få samme effekt.
Det kan betyde store indtægtstab for den enkelte og ikke mindst tabet af retten til efterløn, når de fylder 60 år.
Er det den tak et velfærdssamfund, der ikke har fundet midler til at bekæmpe aldersdiskriminationen på arbejdsmarkedet, vil give folk, som har været på arbejdsmarkedet i måske 30 år?
SF mener nej.
Vi vil med en række ændringsforslag prøve at forhindre disse urimelige og overflødige forringelser.
At LO's ledelse har accepteret arbejdsgivernes og Venstres krav om hårde nedskæringer, fremstår endnu som en gåde, medmindre da de ønsker at hjælpe Venstre til at få indflydelse på arbejdsmarkedspolitikken.
Men ingen af disse forudsætninger er indeholdt i regeringens forslag.
Hvor er de fornødne penge til at forbedre aktiveringsindsatsens kvalitet gennem øget individuel tilpasning, øget vægt på uddannelse m.v.?
Hvor er pengene til arbejdsformidlingen
, så systemet reelt kan få et kvalitetsløft i arbejdet, når de samtidig skal påtage sig det stærkt forøgede arbejde med handlingsplanerne
og med at udbygge samarbejdet med arbejdsløshedskasserne
Hvor er forslagene, der binder arbejdsgiverne op på deres ansvar og gennem økonomiske incitamenter hjælper dem til denne øgede indsats?
Føler regeringen slet ikke forpligtelse til at indfri LO's forudsætninger for aftalen?
Noget kunne direkte tyde på, at Arbejdsministeriet har udarbejdet lovforslagene, inden trepartsaftalen var indgået.
Men trods denne kritiske gennemgang af lovforslagene så er vi i SF indstillet på at bidrage under udvalgsarbejdet og i de forhandlinger, der følger, for at sikre, at de løse løfter om forbedringer, der trods alt ligger i trepartsaftalen, også bliver omsat til realiteter, men det kræver en væsentlig opstramning af lovforslagene, sådan som de er præsenteret.
Men vi går aktivt og konstruktivt ind i arbejdet, selv om vi er kritiske og negative over for de konkrete forringelser, der ligger i lovforslagene.