runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Børge Klit Johansen (KRF), 2001-01-25:
Eliteidrætsudøvere har et skattemæssigt problem, idet en væsentlig del af deres livsindkomst kan falde inden for en kort årrække.
Udgifterne falder under reglerne for hobbyvirksomhed.
Hvis der ikke er en indkomst i det pågældende år, kan de ikke trækkes fra.
Ja, det strider jo mod ønsket om millimeterretfærdighed, og det ønsker forslagsstillerne at råde bod på med dette forslag.
Hvis idrætsfolk er den eneste gruppe, der har problemer med stærkt svingende indkomster, så er sagen jo ligetil, for selvfølgelig skal idrætsfolk ikke stilles ringere end andre.
Nu er der imidlertid andre grupper, der er i samme båd.
Et eksempel er billedhuggeren, der måske/måske ikke sælger et større værk hvert 5. år og må lade sig forsørge af sin hustru, fordi han ikke står til rådighed for arbejdsmarkedet, eller hvad ved jeg.
Der er opfinderen, der sidder hjemme i kælderen og eksperimenterer.
Det er stadig væk hobbyvirksomhed, og hvis han pludselig scorer kassen, hvad så? Hr. Kim Behnke brugte som et argument i sin fremlæggelse, at det også var et spørgsmål om at hindre skatteflugt, nemlig at de, der virkelig scorer kassen, flytter til udlandet.
Jeg er ikke engang sikker på, at fuldstændig skattefrihed vil kunne holde på nogle af dem, for så vil der være klima og lavere huspriser og mange andre ting, så man måske skulle betale folk for den ære at have lov at have dem boende.
Hvad med skuespillerne?
De har meget svære vilkår, medmindre de lige er på toppen hele tiden. Hr. Brian Mikkelsen var inde på, at hjertet bankede for den, der næsten ikke tjente noget.
Så det er altså et forslag, som skal dække over en vis spændvidde.
Med den store lup har jeg studeret bemærkningerne til forslaget, for her skulle der jo være et forslag, som i modsætning til de gamle regler ikke kan udnyttes og misbruges.
Jeg læser det her forslag sådan, at man giver en fuldstændig åbenhed for at fordele en stor indkomst i et enkelt år over flere år.
Lad mig til slut sige, at der er tale om en særlov, hvilket gør, at Kristeligt Folkeparti ikke kan støtte forslaget på trods af de mange gode hensigter.
Anni Svanholt (SF), 2001-01-25:
Det forslag, som vi her behandler i dag, er jo i stil med de øvrige forslag, som Dansk Folkeparti fremsætter om udlændinge.
Det er klart, hvad formålet er.
Vi synes faktisk, det er ret usmageligt.
Vi mener ikke, der på nogen måde er påvist en direkte årsagssammenhæng mellem antallet af udlændinge fra tredjeverdenslande, der får ophold i Danmark, og antallet af tilfælde af hiv og tuberkulose.
I SF afviser vi enhver form for tvangshelbredstjek.
Og derfor afviser vi selvfølgelig, som det er foreslået, et automatisk helbredstjek for udlændinge.
Vi mener derimod, at der kan gives et tilbud om helbredstjek i forbindelse med behandling af asylansøgninger i lighed med det, der sker i dag.
I øvrigt skal der selvfølgelig gives relevante oplysninger til folk, der får opholdstilladelse og arbejdstilladelse, om vores sundhedsvæsen.
I tilfælde af at de føler sig syge, eller der er grund til at henvende sig dér, så skal de vide, hvor de kan henvende sig, og hvilke tilbud de dér kan få. SF afviser forslaget.
Birthe Skaarup (DF), 2001-01-25:
Fru Hanne Andersen siger, at vi skal rette det, der er brug for at rette.
Mener fru Hanne Andersen ikke, at når vi skal rette noget, der er brug for at rette, så er det nødvendigt at se med nye øjne på nogle ting?
Og det kunne jo eksempelvis være et land, der netop ikke har nogen ventetider.
Vi har ventetider her i Danmark for de akutte patienter, og det er her, vi også skal sætte ind.
Jeg kunne da godt forestille mig, at man tog et konsulentfirma fra Frankrig og bad dem undersøge et bestemt amt her i Danmark.
Jeg synes, det var en utrolig god idé, og hvorfor skulle man ikke have øjnene åbne for, at et andet land laver tingene bedre?
Og netop Frankrig, som Sundhedsudvalget har besøgt, har ikke ventelister. Derfor er der en rigtig god grund til at lave et samarbejde her.
Hanne Andersen (S), 2001-01-25:
Jeg vil gerne sige til fru Tove Fergo, at jeg også sagde, at der var mangler i det danske sygehusvæsen.
Jeg sagde også, der var påvist nogle mangler, bl.a. at ventetiden på blodprøver, røntgen, eller hvad ved jeg, når man er indlagt, er for lang, og man spilder tid ved at ligge og vente.
Det sagde jeg, vi skulle se at få gjort noget ved i stedet for at sætte nogle nye undersøgelser i gang, der også kunne påvise det her.
Der er sat fokus på manglerne.
Der er mangler, og det skal vi gøre noget ved.
Det er jo ikke kun amterne, der har undersøgt amterne.
Jeg fortalte før, hvem der har undersøgt det; amerikanerne har også været inde for nylig i H:S.
Så der er andre end amter, der har undersøgt de her ting og set på tingene og påpeget, hvad der er galt. Og når jeg siger, at man gør sit til at skabe utilfredshed og usikkerhed om det danske sundhedsvæsen, så er jeg da meget glad for, at Kresten Philipsen fra Amtsrådsforeningen har den samme opfattelse.
Han siger nemlig: Der er ingen grund til at føre valgkamp på de sidste 10 pct. af befolkningen ved at påstå, at landets sygehuse er helt elendige.
Jens Rohde (V), 2001-01-25:
Der er ikke nogen, der står her og påstår, at landets sygehuse er elendige, og at medarbejderne ikke har de rette kompetencer.
Det er netop medarbejderne, vi ønsker ikke skal angribes for de systemfejl, vi ønsker at komme til livs.
Og ja, der er sat fokus på en række ting, og lad os så gøre noget ved det, siger fru Hanne Andersen og sundhedsministeren, men det har man jo sagt, siden man fik regeringsmagten for 8 år siden.
»Lad os gøre noget ved det. Vi gør noget ved det«, men hvad er der sket?
Ventelisterne er jo ikke kommet ned, og det er jo beskæmmende.
Derfor kunne det måske være en fordel, hvis man fik nogle nye, friske øjne til at se på, om der er nogle muligheder for at gøre strukturerne bedre i vores sundhedsvæsen.
Dermed ikke være sagt, at det skal være franskmænd eller tyskere eller andre.
Det har vi sådan set ikke truffet beslutning om.
Det er sådan set også ligegyldigt, hvem der gør det.
Det interessante er, hvilket resultat vi kan få ud af det
her, for man må trods alt sige, at målet må være, at vi får et bedre sundhedssystem. Igen: Det er ikke et angreb på medarbejderne, men et angreb på systemet, for der jo unægtelig nogle barrierer - det kan jeg også høre, fru Hanne Andersen erkender - som gør, at vi ...
Yvonne Herløv Andersen (CD), 2001-01-25:
Sundhedsøkonomerne mener jo her i år 2001, at der ikke nødvendigvis længere ser ud til at være en sammenhæng mellem tilførsel af midler og forbedringer inden for sundhedsvæsenet.
Det, de har forsøgt at forklare os, er, at kurven er knækket, altså den gevinst, man får, står ikke mere mål med de penge, man bevilger.
Derfor er det da også i høj grad nyttigt at belyse de faktorer, som så hindrer den optimale udnyttelse af de tilstedeværende ressourcer. Sygehuskommissionen kom så i 1997 med den betænkning, som De Konservative havde efterlyst, og der var en lang række gode forslag til nødvendige ændringer på området, men imidlertid ser det ud til at være svært at gennemføre ændringerne, ikke mindst på grund af en massiv uvilje mod forandringer i det politiske system, og her tænker jeg mest på det, der ligger uden for sygehusene, men også dér kan det være utrolig vanskeligt at få forandringsvillighed. Venstre foreslår en organisationsanalyse og også gerne gennemført i det enkelte amt.
Som Venstre nævner, vil mange af områderne i sådan en analyse så også være - og her kommer det svære jo - bundet af overenskomster.
Det er det, vi er blevet stoppet af indtil nu.
Så vil der også være problemer med det kommunale selvstyre, særlig dér synes jeg, det er et stort problem.
Men det synes jeg da ikke skal forhindre, at Folketinget bliver klogere på, hvorfor tilfredsheden hos patienterne ikke stiger i takt med bevillingerne. Centrum-Demokraterne vil stadig væk mene, at der er brug for en mere overordnet debat, altså en debat, der også ligger ud over, hvad der nu kan være mellem de enkelte amter, og hvad der kan være mellem de enkelte faggrupper, men snarere en debat om selve de overordnede strukturer i sundhedsvæsenet og de funktionsbærende enheder. Vi vil også gerne have en debat om en mere hensigtsmæssig fordeling af specialerne og et Danmark opdelt i regioner.
Det har vi sagt siden 1979, og jeg vil da håbe, jeg lever længe nok til at se det.
Den adskiller sig noget fra De Konservatives ved, at de så har hver deres bestyrelse.
Det er en H:S-model.
Så kan vi jo diskutere sammensætningen, vil jeg sige til fru Tove Fergo.
Jeg tror ikke, der er nogen herindefra, der vil bryde sig om at have seks udpeget af regeringen, så det vil man nok undgå, men i hvert fald skulle de referere direkte til sundhedsministeren, der så havde det endelige ansvar.
Det var det, jeg så gerne ville.
Så var man fri for at skubbe det frem og tilbage mellem amterne og ministeren.
Jeg synes, det er ubehageligt at se på.
Den overordnede struktur vil vi meget gerne invitere til en debat om.
Men CD vil så bruge udvalgsarbejdet til af få undersøgt, hvad der findes af oplysninger, som forslaget foreslår undersøgt, så udvalget kan få overblik over den viden, der er i dag til belysning af de spørgsmål, som Venstre stiller.
Det er bestemt ikke noget overflødigt forslag, men det er mere et oplæg til en undersøgelse af, hvad vi egentlig har i dag, som vi kan gå videre med.
CD har sympati for forslagets intentioner.
Birthe Skaarup (DF), 2001-01-25:
Enhver fornuftig og dynamisk virksomhed tager med mellemrum op til overvejelse, hvorledes virksomheden fungerer.
Kan arbejdsgange og administration gøres mere effektiv?
Det gælder stadig væk om at kunne levere og producere varer og ydelser bedst og billigst og kunne konkurrere med andre virksomheder.
Det må naturligvis også gælde i den offentlige sektor, for hver skattekrone, vi bruger, er faktisk ikke vores egen, derfor skal den gives ud med omtanke, vi skal jo blot administrere borgernes penge.
Venstres forslag om at få foretaget en analyse af strukturproblemer og få lavet et erfaringskatalog over de uvildige undersøgelser, som nogle amter allerede har lavet, og som med lethed kan videreformidles til andre amter, er intentioner, som Dansk Folkeparti fuldt ud kan tilslutte sig. Vi har nemlig et sygehusvæsen, hvor der stadig væk er ventelister for ikkeakutte patienter og ventetider på efterbehandling, og derfor synes vi, at en uvildig analyse, der sætter dette område under lup, er en rigtig god idé.
Jeg er overbevist om, at nedbrydning af faggrænser i sygehusvæsenet samt yderligere omlægning af rutiner og tunge organisationer vil holde sit indtog i det offentlige sygehusvæsen før eller siden.
Nedbrydning af faggrænser kan også betyde mere spændende job for den enkelte faggruppe, idet man kommer til at beskæftige sig med områder, der kan udvikle én rent fagligt.
Såfremt en afdeling kan omlægges fra en stationær afdeling, hvor patienterne er indlagte, til en ambulant afdeling uden længerevarende indlæggelse, vil det alt andet lige betyde, at de ansatte skal arbejde på en ny måde, og at de skal lære nye behandlingsmetoder.
Det er ikke alene personalet, som vinder ved en sådan omlægning, men sandelig også patienterne.
Altså kortere og bedre forløb for patienterne, og det må naturligvis have en afsmittende virkning på personalet.
De amter, som ikke har fået sådanne undersøgelser i gang, må se at få sat skub i dem.
Disse analyser skal efter Dansk Folkepartis vurdering foretages af uafhængige firmaer, der har rutine i organisationsanalyse, og som klart ser med nye øjne på et sundhedsvæsen, der trænger til udvikling.
Vi kunne også gå ind og se på, om amterne skal bestå i den form, de har nu.
Skal vi helt nedlægge amterne, spørger jeg sundhedsministeren.
Det kunne jo også være en god debat.
For Dansk Folkeparti er det ikke ensbetydende med, at det personale, som har rigeligt at gøre i dagligdagen, skal løbe hurtigere, men det udfører måske nogle hverdagsagtige ting, som kan tilrettelægges på en anderledes og måske mere fleksibel måde.
Vi har hørt patienter, der udebliver fra planlagte undersøgelser.
Her må anderledes tiltag efter vores vurdering iværksættes.
Som jeg tidligere har nævnt, har Sundhedsudvalget været i Frankrig, og vi så dér nogle anderledes måder at arbejde på.
Anni Svanholt (SF), 2001-01-25:
Jeg vil gerne understrege det én gang mere: Jeg mener, at i første instans er det amtsrådene, der skal tage fat på de problemer, der er påpeget, bl.a. i den undersøgelse, der lige er offentliggjort.
Det må være det hurtigste og mest effektive, at det sker dér, hvor man kan se, at der er problemer.
Derudover, som jeg også nævnte i min ordførertale, bliver der også jævnlig lavet bl.a. analyser af forskellig art fra Evalueringscentret, og dér kan man jo så bruge de instrumenter, der i øvrigt er.
Det Nationale Råd for Kvalitetsudvikling beskæftiger sig jo også med sygehussektoren.
Jeg synes, at der faktisk er temmelig mange, der på forskellig vis tager fat på de problemstillinger, der kommer op.
Tove Fergo (V), 2001-01-25:
Jeg forstår alligevel på fru Anni Svanholt, at der er problemer, at der er strukturproblemer og organisationsproblemer, og at det, SF er imod, er, at det er sådan en omfattende analyse.
Nu er det jo et beslutningsforslag, og i et eventuelt lovforslag kunne det jo blive delt op, og vi kunne snakke om det i udvalget.
Hvis det nu var en mindre organisationsanalyse, hvor man f.eks. gik ud i et amt og sagde, at nu foretager vi en uvildig undersøgelse af amtets organisation, ville SF godt være med til det.
Det er det, at det er så stort. Jeg forstår, at der er brug for det.
Fru Anni Svanholt har sagt flere gange, at der er problemer, at der trænges til serviceeftersyn, at problemerne skal lokaliseres osv., så jeg spørger fru Anne Svanholt: Ville det så være muligt, at vi i udvalget kunne arbejde videre med det?
Anni Svanholt (SF), 2001-01-25:
Jeg har forstået det forslag, der ligger her fra Venstres side, sådan, at nu skal man bare analysere hele den store sygehusverden, men hvad man sådan skal tage fat på, det står helt hen i det uvisse.
Det er ikke brugbart til at gøre noget ved de konkrete problemer.
Det, jeg nævner her, er dels de rapporter, der allerede foreligger, dels at det selvfølgelig er dem, der er ansvarlige, nemlig amtsrådene, der skal tage fat på de problemer, der er påpeget.
Amtsrådene har jo deres egne mål i deres sygehusplaner osv., og jeg går da ud fra, at de er optaget af, at deres væsen også fungerer ordentligt og effektivt.
I det omfang der så er nogle barrierer, som handler om ændret lovgivning, ja, så må de jo rette henvendelse.
Tove Fergo (V), 2001-01-25:
Nu synes jeg ikke rigtig, fru Anni Svanholt svarede på, hvem der skulle foretage serviceeftersynet, men jeg forstod, at »man«, der skal udpege problemområder, er amtsrådene, og det er måske også dem, der skal foretage serviceeftersynet i deres amter.
Hvad skulle indholdet af et sådant serviceeftersyn så gå
ud på?
Det må ikke være forkromede serviceeftersyn, forstår
Jeg kunne godt tænke mig at få det uddybet lidt.
Anni Svanholt (SF), 2001-01-25:
Det er jo sådan set meget kontant og lige til at tage og føle på. Derudover sagde jeg også, at det jo må give stof til eftertanke, at der er så stor forskel på, hvordan sygehusene fungerer.
Øst for Storebælt og vest for Storebælt er der forskellige vurderinger.
Jeg mener, at de rette til at tage fat på det, er sygehusejerne, og også på det felt, som har været oppe i forhold til personalet, for det er uhensigtsmæssigt, at man ikke kan fastholde personalet i sundhedssektoren, når personale er en mangelvare og bl.a. en barriere for, at man kan nedbringe ventetiderne.
Derfor må man selvfølgelig også lokalt være optaget af at sørge for, at der er gode arbejdsvilkår for personalet.
Tove Fergo (V), 2001-01-25:
Fru Anni Svanholt siger, at sygehusvæsenet har brug for et serviceeftersyn, og at man skal udpege de problemområder, der er.
Så vil jeg bare spørge: Hvad er det for et
Henriette Kjær (KF), 2001-01-25:
Meget fungerer godt i det danske sundhedsvæsen.
Omvendt er der til gengæld også en række problemer, der trænger til at blive løst.
Der er uhensigtsmæssige arbejdsgange og kommandoveje.
Der er nogle overenskomster, som ikke spiller sammen, og det er efter konservativ opfattelse en helt forkert struktur, der ligger til grund for planlægningen af vores sygehusopgaver.
Og sådan kunne jeg blive ved.
Men alt det synes jeg, vi har et ganske godt billede af, og havde vi det ikke, så fik vi det i hvert fald efter Sygehuskommissionen, der kom med sin rapport i januar 1997. Min udgave er ved at være slidt op, for den rapport er spækket med et væld af gode anbefalinger.
Så mangler man forslag til, hvordan sygehusvæsenet kan indrettes bedre, er her inspiration at få.
I Det Konservative Folkeparti synes vi altså, vi har et meget klart billede af, hvad der er galt.
Men vi kunne bestemt godt føle os besnæret af Venstres forslag, for det virker ikke, som om alle de, der burde have læst de rapporter, der findes, gør det.
Det, der skal til nu, er handling.
Men også ude lokalt kan en ledelse gøre utrolig meget for at nedbryde faggrænserne.
Der skal en gang imellem tages nogle opgør, hvor de involverede parter brokker sig, og vi kan med jævne mellemrum se i avisen, at der har været arbejdsnedlæggelse på dette eller hint sygehus, ofte fordi portørerne har været utilfredse med, at de nu også skal gøre lidt rent, og at andre faggrupper nu også får lov til at køre med en sygeseng.
Den slags vanetænkning i snævre faggrænser skal bringes til ophør.
Mange steder arbejder man med nye ledelsesmodeller, der gør op med den velkendte trojkamodel og afdelingsledelsesmodel, der ofte betyder, at der er et utal af afdelingsledelser, der arbejder måske i hver sin retning, og som også betyder, at man i stedet for at behandle patienterne går til møde.
En mere enkel ledelse og en klar ansvarsfordeling vil klart få tingene til at glide lettere.
Helt overordnet mener vi i Det Konservative Folkeparti, at der er behov for en helt ny model for driften af sygehusene.
Vi mener, det er for meget med 15 enheder til at drive vores sygehuse, og foreslår en regionsmodel, hvor man deler landet op i tre regioner.
En region, der omfatter det meste af Sjælland på nær Vestsjælland, en region bestående af Vestsjælland, Fyn og det sydlige Jylland, Vejle Amt inklusive, og en region for resten af Jylland.
Vi mener, at det er kommunerne, der så skal købe ydelserne af regionerne, dels fordi borgerne er tættere på kommunalbestyrelsesmedlemmerne, dels fordi man på den måde undgår den kassetænkning, som finder sted i dag, hvor amterne behandler patienterne og kommunerne betaler sygedagpenge.
Desuden finder vi det problematisk, at det både er amterne, der i dag står for udbudet og efterspørgslen.
De to ting bør adskilles, så incitamentet til at højne kvaliteten og nedbringe ventetiderne og priserne styrkes.
Vi mener altså, at de problemer og hindringer, der helt klart er i sundhedsvæsenet, er afdækket godt nok, men at der er behov for handling i et helt andet tempo, end vi ser i dag.
Hanne Andersen (S), 2001-01-25:
Jeg vil gerne sige, at jeg ikke har de eksakte tal med for alle områderne, men man har i hvert fald nedbragt ventelisterne til hjerteoperationer.
Derfor synes jeg også, det er værd at gøre det arbejde færdigt, vi er i gang med.
Det skal have en chance, i stedet
Det sagde jeg også før.
Det er det, vi skal gøre noget ved, og derfor skal vi ikke sætte det arbejde i stå.
Jeg synes, at regeringen har gjort en megaindsats på sundhedsområdet, bevilget enorme beløb for at rette op på de skader, der var sket, men det er jo nu altså sådan, at det fortsat er amterne, der har det daglige ansvar.
Jeg tror faktisk ikke, at Venstre i virkeligheden ønsker amterne nedlagt, men det er lidt interessant at vide, for vi skal detailplanlægge alt her i salen.
Tove Fergo (V), 2001-01-25:
Jeg synes også, det kunne være meget interessant at se de sidste tal for, hvordan ventetiderne er blevet nedbragt, vi har jo kun de gamle tal fra 1998, men det kan fru Hanne Andersen jo nok dokumentere.
Så til fru Hanne Andersens spydige bemærkning om, at vi skulle være kede af, hvis det arbejde, der er sat i gang på baggrund af de undersøgelser, der er lavet, skulle lykkes, for så havde vi ingen sag.
Nej, vil jeg sige til fru Hanne
Det ser jo heller ikke ud til, at det arbejde, der er sat i gang, virker.
Jeg må også sige, når jeg hører ministeren, som vi havde i samråd i formiddag, om synet på H:S og H:S-planen, og hvor strålende den er, at det ikke er virkeligheden.
Så jeg ville foreslå, at man tog en tur ud i virkeligheden og talte med de mennesker, det her handler om.
Jens Rohde (V), 2001-01-25:
Så vil jeg godt bede enten fru Hanne Andersen eller om ikke andet ministeren dokumentere, at gennemsnitsventetiderne på de danske sygehuse er kommet ned siden 1993.
Det mener jeg faktisk ikke er tilfældet.
Og så vil jeg godt stille et andet spørgsmål.
Da jeg bor i Jylland, flyver jeg meget tit frem og tilbage, og jeg flyver jeg tit med læger.
Når man så spørger dem: Hvad skal I?
så svarer de: Vi skal til Norge og Sverige og tjene penge!
Samtidig står vores operationsstuer tomme.
Hanne Andersen (S), 2001-01-25:
Jeg vil gerne sige til hr. Jens Rohde, at det er en skam, at hr. Jens Rohde ikke er i salen hver dag.
For når jeg siger, jeg er i tvivl om, hvad Venstre mener, så ville hr. Jens Rohde have hørt det angreb, som ordføreren fra Venstre rettede mod lægerne i det danske sygehusvæsen.
Og jeg betakkede mig i hvert fald for, at jeg ikke var kollega med den pågældende.
Det var uanstændigt og under niveau, og ventelisterne er jo kommet ned.
Hjerteoperationerne er der gjort noget ved, og vi angriber ikke medarbejderne, og vi har ikke lyst til at gøre det, men jeg spørger, hvorfor skal det arbejde sættes i stå, der er gået i gang?
Skal det sættes i stå, fordi det ville være ærgerligt, hvis det lykkedes?
Det ville være ærgerligt, hvis man fik lov at gøre det færdigt og det lykkedes, for så havde man jo ikke nogen sag mere.
Tove Fergo (V), 2001-01-25:
Fru Hanne Andersen siger, at hvis der skulle sættes flere undersøgelser i gang, ville det betyde, at personalet, befolkningen osv. ikke ville vide, hvad vi egentlig ville med sygehusene.
Altså Venstre ved, hvad vi vil.
Vi vil have et velfungerende sundhedsvæsen.
Den danske befolkning betaler nogle af verdens højeste skatter, og vi vil have et velfungerende sundhedsvæsen.
Vi vil ikke opleve, at patienter ikke kan få den behandling, de har brug for at få, men at de må tage til udlandet for at få den, eller de selv må betale for at få den.
Det er urimeligt, og vi betaler mange penge til det danske sundhedsvæsen.
Det koster faktisk mere, som jeg har sagt tidligere, pr. indbygger end det franske og det svenske og mange af de andre europæiske sundhedsvæsener.
Så der må være et eller andet galt, og det har fru Hanne Andersen jo også indrømmet der er, og hvorfor i alverden vil regeringen så ikke være med til en uvildig organisationsanalyse?
Den er ikke foretaget.
Det, fru Hanne Andersen nævner, er mange andre ting.
Joint permission, der skal akkreditere, er noget helt andet.
Det her er en organisationsanalyse, som enhver stor virksomhed ville sætte i gang, hvis de ikke mente, de fik udbytte efter indsats.