Ole M. Nielsen (KRF), 1998-05-06:
Vi synes egentlig, konflikten har haft et nogenlunde fornuftigt forløb.
Organisationerne har langt hen ad vejen været fornuftige i deres administration af dispensationer. Alligevel har det jo svigtet på nogle områder.
De manglende dispensationer til at få slagtet kyllinger er de mest iøjnefaldende, og den almindelige snak om dyrevelfærd fra mange sider er blevet noget hul.
Dyrevelfærd er noget, man vil have, alene når det er landbruget, der har ansvaret.
Indvendingerne mod landbrugets måde at producere kyllinger på som værende årsag til problemerne nu holder ikke.
Slagtekyllingers levetid er så kort og deres vækst så eksplosiv, at en uge ekstra er afgørende for pladsforholdene i staldene.
Jeg hørte, at en af de tidligere ordførere var inde på, at når det ikke var blevet til noget med de slagtninger, var det, fordi landmændene også ville tjene penge i konfliktperioden.
Jeg ved ikke, hvad den ordfører mener landmænd er for nogen.
Landmænd tjener mellem 50 øre og 1 kr. pr. kylling, og det vil sige, at hvis de skulle give 5 kr. for at få dem slagtet, så skulle de betale mellem et og to
års indkomst
på de kyllinger
for at få det gennemført
Jeg synes, det er fuldstændig hen i vejret at fremføre den slags.
Det er ærgerligt, når en situation skal gå op i en spids, men det ligger jo i sagens natur, altså konfliktens natur, at noget skal gøre ondt eller et eller andet skal gå
helt galt, før man kan lave et politisk indgreb.
Arbejdsmarkedets parter har nu bevist, at de ikke kunne løse deres opgave inden for en rimelig tid, og vi kan kun rose regeringen for viljen til at gribe ind nu
, inden situationen udvikler sig yderligere. Vi synes bestemt også, at regeringen havde en forpligtelse ikke mindst af den grund, at bl.a. statsministerens tale om bedre forhold for børnefamilierne har været med til at give lønmodtagerne nogle forventninger, som ingen, i hvert fald ikke hverken statsministeren eller arbejdsmarkedets parter, havde vilje til at indfri.
I Kristeligt Folkeparti mener vi nok, at det er værd at overveje, hvor pragtfuld den danske model er, og der skal jo heller ikke mange dages konflikt til, før mange mennesker stiller spørgsmålet.
Det er, som om en sådan konflikt hører fortiden til, hører til i en tid, hvor der virkelig var skel i befolkningen, hvor der var noget at kæmpe for, en tid, hvor det var opfyldelse af basale behov, man kæmpede for.
Det ubehagelige ved en konflikt er ikke, at den rammer de parter, der er i konflikt, og slet ikke, hvis man kunne sige, at det var helt frivilligt at være medlem af en organisation, der har konflikten som et af sine mulige våben,
- det er desværre knap nok frivilligt, og det er forkert, selv om det ikke kan være anderledes - men det ubehagelige er, at konflikten i høj grad rammer tredjeparten.
At vi som forbrugere kan have visse vanskeligheder, må vi leve med.
De er i de fleste tilfælde til at leve med.
Det er typisk selvstændigt erhvervsdrivende.
Det er ikke morsomt for en erhvervsdrivende, der sætter nogle hundredtusinde eller endda millioner til og dermed måske oven i købet virksomhedens liv, at se et interview med en lønmodtager i tv, der går og hygger sig i et sommerhus med en ekstra uges konfliktferie.
Jeg synes, at vi skal værne om samhørigheden i det her land.
Vil vi kæmpe med så stor en samfundsmæssig indsats, som den aktuelle konflikt er, kunne jeg godt finde større sager og svagere parter at kæmpe for end de parter, som skal have et par fridage mere.
Nå, vi er glade for, at regeringens indgreb giver noget til børnefamilierne.
Vi vil gerne være med til at give børnefamilierne noget mere generelt over skattefinansieringen - økonomiske vilkår, der giver familierne reel økonomisk frihed til at vælge, om de vil bruge mere tid på deres børn.
Vi synes, det er tåbeligt at tage en fridag mere på bekostning af indbetaling til pension.
Og så er jeg i øvrigt enig med venstrefløjspartierne i, at det er et problem, at man skal optjene eller have været ansat i henholdsvis 9 og 6 måneder for at have ret til henholdsvis den ene dag og de 2-3 dage til børnefamilierne.
Det vil jeg gerne at vi får arbejdet med i udvalget.
Så synes vi, at det er meningsløst, at konflikten skal udløse en finansøkonomisk lettelse.
Det er ikke det, vi har brug for, og jeg venter og ønsker, at regeringen senere vil tage initiativ til at stramme op igen.
Vi er glade for, at konfliktløsningen ikke belaster erhvervslivets konkurrenceevne yderligere.
Helt principielt mener vi, at vi danskere burde holde tilbage med vores forbrugsudvidelsesforventninger og i stedet for bruge de eventuelle muligheder, der er for det, til tiltag til fremme af miljøet.
, og hvis vi mener noget med en grøn profil, så kunne vi jo vælge at være tilbageholdende med vores lønkrav og så i stedet for pålægge erhvervslivet belastninger, der kunne medvirke til at spare ressourcer og skåne miljøet.
Det var en grøn profil, som vi kunne diskutere lidt.
Med disse bemærkninger vil jeg være positiv for at arbejde videre med forslaget her.