runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-12-06:
Indledningsvis skal jeg sige tak for besvarelsen.
Den er ganske overraskende.
Jeg synes, det er ganske, ganske overraskende, at statsministeren kan redegøre for et forløb - jeg er selvfølgelig glad for, at vi har fået besvarelsen - som betyder, at embedsmænd i statsadministrationen har været indblandet i tilblivelsen af en valgannonce op til en folkeafstemning. Er det statsministerens opfattelse, at det er en opgave
for ansatte embedsmænd, der er lønnet af skatteyderne, at komme med ideer til valgannoncer, som efterfølgende skal indrykkes af organisationer eller partier, eller hvem det kan være?
Jeg synes, at statsministeren må give en forklaring på, hvordan han kan nå frem til, at det er en embedsmandsopgave. Så vil jeg gerne konkret spørge: Der henvises til Økonomiministeriet, og det kan jo være, vi også bliver nødt til at tage en runde med økonomiministeren for at nå til bunds i, hvad der så er sket der, men er statsministeren bekendt med, om det er i Økonomiministeriet, man har samlet personkredsen, der skulle indgå i annoncen?
Det lød det lidt til i statsministerens svar.
Det er jo lidt interessant, når vi kan læse i Berlingske Tidende i torsdags, at der er folk i den her annonce, der er blevet brugt, som føler sig misbrugt, og som føler, at de ikke har været bekendt med den rette afsender, altså at det var i Statsministeriet, man har været impliceret i denne annonce.
Og hvis de havde været klar over det, fremgår det af artiklen, så ville de ikke have været med i annoncen, fordi de ikke ville indgå i sådan et partitaktisk spil eller i en kampagne til fordel for den ene part.
Er statsministeren bekendt med, om det er i Økonomiministeriet, man har samlet personkredsen?
Det synes jeg også kunne være interessant at få oplyst.
Peter Skaarup (DF), 2000-12-06:
Jeg tror, vi var mange, der med undren læste Jyllands-Posten den dag, for det lignede ikke statsministeren at komme med den slags udtalelser, men alligevel har man jo fastholdt fra Jyllands-Postens side, at de ting er blevet sagt, at det var korrekt citeret, og der er også citationstegn og det hele omkring de ting.
Der står f.eks.: »Det må eksempelvis ligge fast, at vi i Danmark arbejder på arbejdspladsen, og det kan ikke hænge sammen, hvis arbejdet skal afbrydes fire gange om dagen af bøn, det skal vi være ærlige nok til at sige.«
Det lyder da ellers meget fornuftigt, hvis det var sådan, at statsministeren kunne have den holdning nu, for det vil da give problemer, hvis man skal afbryde sit arbejde på grund af bøn og andre gøremål. Jeg vil godt i den forbindelse spørge statsministeren: Hvis det er sådan, at statsministeren ikke har sagt det her, betyder det så også, at regeringen vil fastholde, at der skal være en ret for muslimske kvinder til at kunne bære tørklæde på en hvilken som helst arbejdsplads, ligesom den dom, der er afsagt, har givet anledning til; at man skulle have den mulighed? Mener statsministeren, at man fra Folketingets og regeringens side skal fastholde, at muslimske kvinder skal have ret til at bære tørklæde, hvis de vil, på en hvilken som helst arbejdsplads?
Er det regeringens holdning?
Det er også meget rystende for mig, må jeg sige, at høre, at man i ministerierne har været indblandet i at manipulere med vælgerne.
Man må have været meget desperat på det pågældende tidspunkt.
Jeg vil godt spørge statsministeren: Er det normalt, at embedsmænd på den måde deltager i direkte propagandistisk arbejde eller i direkte partipolitisk arbejde over for vælgerne?
Så vil jeg godt spørge statsministeren: Vil statsministeren tage afstand fra, at de ting er foregået i hans ministerium?
Endelig vil jeg spørge: Er det meningen, at det er den måde, man fremover skal håndtere det politiske virke i ministerierne på?
Er det den udvikling, vi ser i Danmark, at man bruger embedsmandsapparatet politisk?
Er der andre tilfælde, hvor det sker?
Så synes jeg, vi har nogle meget, meget alvorlige problemer med folkestyret.
Arne Melchior (CD), 2000-12-06:
Det forekommer mig, at der er en væsentlig principiel afsporing i de spørgsmål, jeg hører her, og derfor har jeg dette spørgsmål til statsministeren: Hvis embedsmænd er egentlig en ministers embedsmænd?
Jeg har selv 5 års erfaring med det.
Jeg har overværet, hvordan embedsmænd er blevet overtaget af ministre af andre partifarver, og jeg har den opfattelse, at uanset at medarbejderne i et ministerium betales af skatteyderne - det gør ministrene og folketingsmedlemmerne jo i øvrigt også - skal de være ét hundrede procent loyale over for den til enhver tid siddende minister og regering og søge at fremme den politik, som vedkommende minister og regering fører.
Embedsmændene skriver i hvert fald udkast til ministrenes taler og redegørelser og besvarelser, og så kan det vel ikke undgås, at man ved brainstorming og sammenkomster af lignende art taler om, på hvilken måde man kan fremme den regerings politik, som man er ansat til at betjene.
Ser statsministeren noget væsentligt problem heri?
Frank Dahlgaard (UP), 2000-12-06:
Jeg kan forstå, at statsministeren faktisk bekræfter Berlingske Tidendes artikel den 30. november, og skal blot spørge, om statsministeren mener, at det, der er foregået, ligger inden for rammerne for embedsmænds arbejde, sådan som det f.eks. er belyst i »Faglige etiske principper i offentlig administration« fra 1993, et skrift, som er udgivet af DJØF's faglige etiske gruppe med formanden Lars Nordskov Nielsen som pennefører.
Også i betænkning nr. 1354 fra maj 1998 om forholdet mellem ministre og embedsmænd er sagen beskrevet.
Har man efter statsministerens opfattelse holdt sig inden for de grænser, som er afstukket i disse to skrifter?
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2000-12-06:
Der har været en del spørgsmål, som jeg gerne vil besvare, og derfor når jeg ikke det hele i første runde, men jeg vil gerne følge op i de følgende runder.
Må jeg først sige til hr. Kristian Thulesen Dahl: Der er såmænd ingen grund til at tage de store sko på i denne her debat.
Jeg kan bekræfte det, som hr. Arne Melchior var inde på.
Det er min samlede vurdering, at det arbejde, der her er udført, ligger inden for de rammer, som vore medarbejdere i centraladministrationen naturligt skal holde sig inden for.
Jeg finder ikke, at vores medarbejdere i denne sag har overskredet grænserne for embedsmændenes arbejde med politiske spørgsmål. Lad mig indledningsvis også bemærke til hr. Kristian Thulesen Dahl, at det jo ikke er en valgkamp, vi her taler om; det er en folkeafstemning, og det er vigtigt at skelne mellem de to ting.
Der var tale om en folkeafstemning om et af regeringen fremsat lovforslag, og det bekræftes jo også af den kendsgerning, at Folketinget under debatten op til folkeafstemningen arbejdede videre som normalt. Jeg kan derfor sige til hr. Arne Melchior og også til hr. Frank Dahlgaard, at hvis vi tager betænkningen fra september 1993, som hr. Frank Dahlgaard refererede til, er det min vurdering, at vi er inden for de rammer, vi skal være inden for.
Tillad mig blot at bringe et kort citat fra side 122:
Til rådgivningen om gennemførelse ...«
- det taktiske, om man vil - »... hører også rådgivning om og bistand ved den mediemæssige behandling af sagen.
I det danske politiske system er relationerne til pressen blevet en så væsentlig og integreret del af det politiske arbejde, at det er utænkeligt, at embedsapparatet ikke bistår politikerne med pressemeddelelser, taler, artikler osv.
...« - det var det, hr. Arne Melchior refererede til - »... I praksis vil en del af dette arbejde bestå i at »propagandere« for den politik og de synspunkter, som den politiske ledelse har, så længe hensynet til sandfærdighed tilgodeses.« Det er det også blevet i denne sag, og derfor kan jeg bekræfte hr. Arne Melchiors opfattelse af sagen.
Det er sådan, som hr. Arne Melchior netop understregede, at vi har gode, loyale og dygtige medarbejdere i centraladministrationen, som til enhver tid skal betjene ministrene inden for de rammer, vi her taler om, sådan som hr. Arne Melchior præcist beskrev det. Vi har altså også idé- og tankefrihed her i landet, og det er dét, der er baggrunden her.
Der er sket det, at nogle tidligere økonomiske vismænd har henvendt sig og har spurgt: Er der noget vi kan gøre?
Og det kom der så en annonce ud af.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-12-06:
Jeg bliver altså ikke mindre rystet over at høre statsministerens svar.
Det ville dog have været til at forstå, hvis der var blevet svaret: Ja, det er altså sket, men det var ikke normal procedure, og det er måske noget, der kan diskuteres, så det vil der blive taget højde for fremover.
Jeg har stillet et spørgsmål, som jeg gerne vil bede om svar på: Er det statsministerens vurdering, at det er i Økonomiministeriet, man på den ene eller den anden måde har samlet den personkreds, der skulle indgå i denne annonce, altså de tidligere vismænd og økonomer, der skulle indgå i annoncen?
Dernæst har statsministeren jo givet indtryk af her under spørgetiden, at det var de tidligere vismænd selv, der havde ønsket en sådan annonce, så derfor vil jeg gerne bede statsministeren forklare, hvordan det skal ses i sammenhæng med det, bl.a. professor Hans Zeuthen udtaler til Berlingske Tidende torsdag den 30. november 2000: »De fleste af os ville nok sige, at det skulle ikke være noget, der lå for tæt op ad det politiske system.
Jeg tror, at det spillede en meget stor rolle for os alle sammen - i hvert fald for mig - at det var organisationer på hver sin side af bordet, der stod bag.«
Senere bliver en af hans kolleger, professor Ebbe Yndgaard, som også indgik i annoncen, spurgt, om han ville have deltaget, hvis han havde kendt baggrunden, og han svarer: »Det tvivler jeg på.
Så ville det jo blive et partipolitisk indlæg, og det ville være over grænsen.«
Hvordan hænger tingene så sammen efter statsministerens opfattelse?
Endelig vil jeg spørge statsministeren, om statsministeren vil redegøre for, om statsministeren overhovedet mener, der er nogen grænse for regeringens brug af embedsmænd.
Sådan lyder det nemlig ikke efter statsministerens svar på spørgsmålene her i dag at dømme.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-12-06:
Jeg må sige, at jeg synes, der med statsministerens svar er sket et voldsomt skred, og at vi naturligvis bliver nødt til at have en meget grundig debat om alt dette her i Folketingssalen.
Jeg har forstået det sådan, at statsministeren mener, at når der er tale om folkeafstemninger, er der mere frit spil, end når der er folketingsvalg.
Statsministeren løber jo den risiko, at der efter næste folketingsvalg kan komme en anden statsminister fra et parti, der åbenlyst køres af spindoctors, og som derfor sikkert vil gøre det i endnu højere grad, end statsministeren gør allerede i dag.
Det vil ikke blive rart for den nuværende statsminister at se på sådan noget til den tid, hvis det går
så galt, så også af den grund kunne det være i statsministerens egen interesse at få lavet nogle adfærdsregler, mens tid er.
Peter Skaarup (DF), 2000-12-06:
Jeg vil godt spørge statsministeren lidt i forlængelse af det, hr. Keld Albrechtsen sagde: Hvordan ville statsministeren have det, hvis det var en borgerlig regering, der brugte den slags arbejdsmetoder?
Jeg er selvfølgelig klar over, at der i et ministerium er medarbejdere, der laver udkast til taler og artikler osv., men hvordan er det med at gå ind i et direkte propagandistisk arbejde med annoncer, hvor der indgår vismænd, og komme med ideer til, hvordan man kan påvirke vælgerne?
Det er vel i og for sig ligegyldigt, om det er i forbindelse med en folkeafstemning eller en valgkamp, det må dog være at gå over grænsen.
I den forbindelse vil jeg også godt spørge: Er der nogen embedsmænd, der har gjort opmærksom på, at de ikke følte, at det var inden for de rammer, hvor de skulle udføre deres virke som embedsmænd i ministerierne?
Det gælder både Stats- og Økonomiministeriet.
Og endelig vil jeg spørge: Er det virkelig normalt, at embedsmændene indgår i arbejdet med at lave udkast til annoncer?
Og vil statsministeren tolerere, at det også sker i forbindelse med en folketingsvalgkamp, at embedsmændene indirekte laver udkast til annoncer for Socialdemokratiet, ved at statsministeren optræder i sådanne annoncer?
Frank Dahlgaard (UP), 2000-12-06:
Nu får vi jo en mere principiel forespørgselsdebat den 16. januar 2001 om dette emne, og der er vel grænser for, hvor lang tid denne spørgetid skal tage, så jeg vil gerne frafalde mit eget spørgsmål om emnet.
Men jeg vil godt spørge statsministeren, som altså egentlig mener, at det, der er sket, er godt, og at det er inden for rammerne af det acceptable, og sådan skal det være: Gør det ikke statsministeren lidt utryg eller lidt mindre glad, at i hvert fald to af de tidligere vismænd har tilkendegivet, at hvis de havde vidst, hvem der tog initiativet og stod bag disse annoncer, ville de ikke have medvirket?
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2000-12-06:
For det første må jeg sige til hr. Peter Skaarup, at der ikke foreligger nogen oplysninger til mig om, at mine medarbejdere skulle have medvirket til udformning af udkast til en annonce.
Det, der foreligger oplyst, er det, jeg oplyste i mit første, meget fyldestgørende svar, og jeg har meget gerne villet give en fyldestgørende beskrivelse af, hvad det er for en aktivitet, der har haft så stor interesse. Lad mig lige gentage det, jeg nævnte i mit første svar:
Da det nu engang er sådan, at Økonomiministeriets medarbejdere har jævnlig kontakt med økonomkredse, var det naturligt, at det var dette ministeriums medarbejdere, der formidlede ideen med henblik på en vurdering af, om det var realisabelt.
Det var herefter op til de kontaktede personer at undersøge og tage stilling til, om ideen havde tilslutning blandt tidligere vismænd.
Økonomiministeriet ved selvsagt ikke, hvad det er for drøftelser, der så har fundet sted mellem de pågældende tidligere vismænd, men det er oplyst over for ministeriet, at de forespurgte fik at vide, at ideen var videreformidlet fra anden side, uden at det gav anledning til spørgsmål.
Så fik Økonomiministeriets medarbejdere efterfølgende meddelelse om, at der var en række fremtrædende økonomer og tidligere vismænd, der gerne ville medvirke i en sådan fælles udtalelse i en annonce, som var indrykket af arbejdsmarkedet og erhvervsorganisationerne.
De pågældende aftalte selv annonceteksten og betingede sig, at begge sider af arbejdsmarkedet var med til at finansiere annoncen, og det var på den baggrund, annoncen blev tegnet af Dansk Industri, LO, Arbejderbevægelsens Erhvervsråd og Finansrådet.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-12-06:
Jeg ved det ikke, men det så ikke ud, som om statsministerens taletid var opbrugt.
Er det, fordi statsministeren ikke vil besvare de andre spørgsmål, der er stillet, eller hvordan skal det tolkes? Jeg synes, det var en god indgangsvinkel fra statsministerens side at give en fyldestgørende redegørelse.
Men der er altså nogle ting, som ikke er fuldt belyst, og derfor vil jeg gerne have svar på dem.
Statsministeren nævnte Økonomiministeriet, men jeg må da sige, at det er en ejendommelig måde, man har gjort det på.
Det er ikke partierne selv eksempelvis, det er nogle organisationer, og så får man nogle vismænd med på annoncen, og vismændene siger efterfølgende, i hvert fald for de tos vedkommende, at de føler sig misbrugt, eller at de ikke kendte den rette sammenhæng.
Man må da selv kunne have set konsekvensen af, at man i ministerierne har set, at den var gal.
Hvorfor dog ellers lave alt det her ud af det, hvis man ikke selv godt kunne se, at den måske var lidt ulden i kanten? Men jeg vil gerne bedes statsministeren forholde sig til den ene ting, så afslutningsvis dette spørgsmål: Hvordan hænger statsministerens redegørelse sammen med, at der er to tidligere vismænd, der føler, de ikke har kendt den rette sammenhæng, og at de, hvis de havde gjort det, sandsynligvis ikke ville have medvirket?
Keld Albrechtsen (EL), 2000-12-06:
Jeg vil også godt bede statsministeren belyse, om der har været det element af manipulation med nogle af personerne.
Men så vil jeg godt spørge statsministeren, om ikke statsministeren dybt beklager den fremgangsmåde, som han nu har redegjort for.
Jeg må indrømme, jeg faktisk er temmelig rystet over, at det har fundet sted på den måde.
Jeg vil godt spørge statsministeren, om ikke det forslag, som jeg har fremsat, om at lave en kommission, der skal finde frem til, hvordan man kan få retningslinjer for god opførsel på det her område, i virkeligheden nu viser sig at være overordentlig påkrævet at få gennemført, da det jo er
helt åbenlyst, at regeringen ikke selv kan trække den nødvendige grænse.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-12-06:
Statsministeren nævner, at han mener, udtalelserne fra ham er blevet fordrejet, han ønskede at betone nogle ting osv., men han siger ikke, at det, statsministeren er citeret for i Jyllands-Posten, er forkert citeret, og derfor bliver jeg nødt til at få det kontante svar fra statsministeren
: Er statsministeren direkte forkert citeret, eller har statsministeren udtalt sig, som det er citeret i Jyllands-Posten, det er bare taget ud af en sammenhæng og fordrejet, så det ikke giver det fulde billede osv. osv.?
Det synes jeg er interessant at få at vide.
Det andet er - nu kan man altid diskutere værdien af statsministerens garantier - om vi skal tage det her som udtryk for, at statsministeren og regeringen ikke mere vil blande sig i virksomhedernes ledelsesret, når de tilrettelægger arbejdet med deres medarbejdere, ikke vil blande sig og heller ikke fremsætte forslag, hvis der på et tidspunkt er en virksomhed, hvor der er en konflikt, og hvor ledelsen af virksomheden siger: Vi ønsker ikke muslimsk bøn her på virksomheden?
Så vil statsministeren ikke om ½ år komme rendende og sige: Det må vi gribe ind over for, for der skal være garanteret sådan og sådan.
Er det dét, vi kan lægge i det her signal, som statsministeren øjensynlig har sendt fra det her møde?
Pia Kjærsgaard (DF), 2000-12-06:
Statsministeren har heller ikke i dag bestridt, at han har udtalt sig sådan.
Det er også i orden.
Det kan også have været i en større sammenhæng, det vil jeg ikke bestride, men så vil jeg bare spørge statsministeren: Hvis statsministeren skulle komme med lignende udtalelser, er det så egentlig ikke symptombehandling, statsministeren begiver sig ind på?
Og jeg vil høre, om statsministeren vil omtale andre sådan negative kulturtræk som f.eks. massiv kvindeundertrykkelse, rituel slagtning og tørklædetvang, specielle baderum i folkeskolen, og at man muligvis skulle genindføre, at danske børnehavebørn kan spise almindelig dansk mad i daginstitutionerne?
Det er sådan almindelige symptomer, der ses i kulturen, som en stor fremmedtilstrømning har påført Danmark, og det kunne da være, at statsministeren - måske i en større sammenhæng - på et andet tidspunkt også vil gå ind i de problemer.
Det vil jeg bare høre statsministeren om.
Peter Skaarup (DF), 2000-12-06:
Nu siger ministeren pludselig, at politiet har alle de virkemidler, der skal bruges.
Så kan jeg ikke forstå, hvordan det kan være, at når journalister kontakter Københavns Politi, bl.a. Kurt Jensen, som har en fremtrædende post inden for Københavns Politi, og spørger: Har I alle de virkemidler, der skal til?
så siger han, nej, det har vi ikke.
Der er flere virkemidler, vi godt kunne tænke os, men dem kan vi ikke tage i anvendelse, og derfor gør det det svært for politiet at tage den slags sager op.
Hvor er vi så henne, hvis justitsministeren siger, at politiet har alle virkemidler, men politiet selv siger, at de har ikke alle virkemidler, og at det er hindrende for deres efterforskning? Jeg skal spørge for sjette gang, tror jeg nok, med hensyn til den redegørelse, som vi åbenbart ikke får pr. automatik, men som vi skal spørge til: Hvis nu vi spørger til den fra Folketingets side i marts måned - lad os så sige det - kan vi så forvente, at vi, inden Folketinget går på sommerferie, kan få en redegørelse for, hvad Justitsministeriet mener og ministeren mener i forhold til pædofilgruppen, om der vil ske et indgreb over for denne gruppe eller ej?
»Har statsministeren ændret opfattelse af, hvad statsministeren i januar 2000 betegnede som et multietnisk samfund, nemlig som et delt samfund, et samfund i Danmark, hvor det danske sprog ikke tales af alle, et samfund, der er opdelt i ghettoer overladt til dem selv, et samfund uden en integrationspolitik, et samfund uden det danske fællesskabs værdier, og at Danmark derfor ikke kunne karakteriseres som et sådant multietnisk samfund?«
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2000-12-06:
Svaret er meget kort: Nej.
Peter Skaarup (DF), 2000-12-06:
Jeg synes jo nok, at det var et meget kort svar, men det kan også i virkeligheden være et godt svar, for det, som statsministeren svarede på et spørgsmål, som jeg har stillet i Folketinget her - spørgsmål nr. S 1052 i Folketingssamlingen 1999-2000 - var:
»Ved et multietnisk samfund forstår jeg et delt samfund.
Et samfund uden en integrationspolitik.
Et samfund uden det danske fællesskabs værdier.
Efter min opfattelse skal Danmark ikke karakteriseres som et sådant multietnisk samfund.«
Det, der så undrer Dansk Folkeparti i hvert fald, er, at bl.a. Socialforskningsinstituttet har sagt, at man faktisk betragter Danmark som et multietnisk og multikulturelt samfund allerede nu.
I den forbindelse er det så, når vi bliver konfronteret med forskellige hændelser i Danmark, at meget tyder på, at Danmark i virkeligheden er det delte samfund, som statsministeren ikke mener Danmark er.
Altså når vi ser f.eks. beboerforeninger på Nørrebro, hvor der er et flertal af arabere, der møder op til den årlige generalforsamling, hvor det er arabiske personer, der bliver valgt til alle bestyrelsesposterne i den pågældende boligforening, hvor generalforsamlingen foregår på arabisk, så er det, at vi spørger: Er det ikke et delt samfund, hvor vi har nogle dele af det danske samfund, hvor man altså kører med arabisk, og andre dele af det danske samfund, hvor man har det normale danske sprog og de danske traditioner?
Er det ikke et problem, som statsministeren ser, at vi er på vej til dette delte samfund, hvor det i højere og højere grad bliver et spørgsmål om, at man har to kulturer, der er på hver sin side i Danmark og ikke arbejder tilstrækkeligt sammen?
Jeg kunne godt tænke mig at høre statsministerens klare svar på: Er det en ønskelig udvikling, og går det ikke direkte imod den udvikling, som statsministeren siger foregår?
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2000-12-06:
Allerførst vil jeg gerne sige til hr. Peter Skaarup, at når jeg har forholdt mig til begrebet multietnisk samfund, som jeg gør, så er det, fordi der alt for mange steder til det begreb knyttes de billeder, jeg just også har fortalt om.
Jeg ønsker ikke et Danmark med ghettodannelser.
Jeg ønsker ikke et Danmark, hvor der ikke tales dansk overalt i vort samfund.
Og jeg ønsker ikke et Danmark, hvor der er en social lagdeling, der beror på, at vi ikke har været gode nok til at få de mennesker, der kommer til landet, enten som flygtninge eller på anden måde, ind i det danske samfund.
Vi skal ikke ved passivitet og ved bekymring for ikke at arbejde offensivt med tingene bringe os i den situation.
Derfor vil jeg gerne sige, at med de seneste to store integrationslove inden for de sidste 7-8 år føler jeg, at vi har et rigtig godt grundlag for at sikre de mange mennesker, som er kommet til landet, en vej ind i det danske samfund via arbejde og via uddannelse.
Tænk bare på, at de oplysninger, jeg har, viser os, at der vel er ca. 2.000 mennesker med en flygtninge-/indvandrerbaggrund, som har en teknisk uddannelse, men som ikke desto mindre ikke kan få arbejde, og her må vi altså gøre en indsats, dels for at ændre holdningerne på arbejdspladserne i Danmark, dels for at give det lille ekstra tillæg til deres uddannelse, så menneskene kan komme i arbejde.
Der er så mange positive eksempler på, at flygtninge/indvandrere ved at komme i arbejde giver et godt bidrag til det danske samfund, og vi må gøre det både for samfundets skyld og for deres egen skyld.
Hr. Knud Erik Hansen spurgte om kulturerne.
Men det er jo ikke ensbetydende med, at vi skal lukke øjnene for, at vi også har nogle reelle problemer, ikke overalt i Danmark, slet ikke, men i nogle samfund, i nogle bydele har vi nogle problemer, vi skal tage hånd om.