runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Keld Albrechtsen (EL), 2003-11-12:
Jeg synes, det er helt uhørt og utrolig uklogt, at en regering, allerede før et folketingsudvalg har drøftet, om dette folketingsudvalg ønsker at arrangere en høring, forsøger at stoppe en sådan høring.
Men jeg forstår, at der foreligger et regeringsdiktat, og at fru Aase D. Madsen er omfattet af dette diktat, og det vil man så gå i Det Energipolitiske Udvalg og gennemføre. Demokrati kan man ikke sige det er udtryk for.
Det synes jeg man må fastslå.
Så skal jeg bare gøre opmærksom på, at for Enhedslisten var det altså ikke en hjertesag at få udbud i 2012 - vi så
hellere, at DONG overtog driften i 2012 - men en nødløsning, hvis man ikke kunne komme igennem med det her, og vi støttede SF's forslag om udbud, da det trods alt var bedre end ministerens model
Men det var bare til korrektion, fordi ministeren blandede Enhedslistens holdning til det spørgsmål sammen med SF's.
Vi er ofte enige med SF, men ikke altid.
Betina Hoffmann (KD), 2003-11-12:
Vores ordfører på sagen kan desværre ikke være til stede, derfor vil jeg på hendes vegne fremføre vores holdninger til begge forslag.
Angående L 48 giver lovforslaget ministeren mulighed for at give tilladelse til efterforskning og indvinding af kulbrinter i en længere periode end de højst 50 år, som den gældende lov giver mulighed for.
Lovforslaget er et element i aftalen om efterforskning og indvinding af kulbrinter i Nordsøen, og vi kan stemme for forslaget.
Kristendemokraterne kan tilslutte sig den aftale, som økonomiministeren har indgået med A.P. Møller om olie- og gasressourcerne i Nordsøen.
Med lovforslaget L 62 gennemføres de skattemæssige ændringer, som er nævnt i aftalen.
Kristendemokraterne kan derfor stemme for lovforslaget, naturligvis medmindre aftalen er i modstrid med grundloven. Ved ændring af beskatningen af A.P. Møller-selskaberne og partnerne i DUC øges skatteindtægterne af overskuddet for olie- og gasudvindingen i Nordsøen i forhold til i dag.
Det er et punkt, Kristendemokraterne har været optaget af.
Vi er dog optaget af, at der bliver ryddet ordentligt op, når felter lukkes ned.
Vi kan derfor tilslutte os de forbedrede regler vedrørende skattemæssig behandling af fjernelsesomkostninger, der giver bedre mulighed for, at fjernelse af anlæg vil ske miljømæssigt rigtigt.
Vi vil gerne være med til, at der for alle boreplatforme gives de samme muligheder for skattemæssig behandling af fjernelsesomkostninger, som gælder efter dette lovforslag.
Som sagt kan vi umiddelbart stemme for dette lovforslag.
Martin Lidegaard (RV), 2003-11-12:
Som jeg allerede har tilkendegivet over for hr. Svend Aukens partifælle hr. Ole Stavad, vil vi selvfølgelig med lige så stor interesse som alle andre partier stille spørgsmål og læse alle de svar, der bliver givet, og selvfølgelig medtage det hele i vores endelige vurdering.
Svend Auken (S), 2003-11-12:
Miljømæssige reguleringer, der ikke har et fiskalt sigte, er ikke omfattet.
Der er så nævnt en række eksempler, herunder bl.a. CO2-kvoter.
Der mener jeg i hvert fald, at noget af det, vi skal have undersøgt meget grundigt, er, om det kan udløse kompensationskrav.
Jeg vil ønske, at ministerens hovedrysten og hr. Martin Lidegaards insisterende svar kan følges op af et holdbart svar, som præciserer den normale procedure, hvor vi får slået det her fast.
Jeg nævnte det bare som et af de mange eksempler på ting, vi skal have undersøgt, hvor jeg bare beder hr. Martin Lidegaard - han og jeg deler jo en fælles grundlæggende positiv opfattelse til selve det at lave en aftale, der har vi en positiv fælles indstilling - om, at denne positive fælles indstilling ikke gør ham blind, når det drejer sig om at komme ned i detaljerne og finde ud af konsekvenserne, herunder også de bindinger, der bliver sat for Folketinget i de næste 39 år.
Det er alene det, jeg beder ham om.
Og det er faktisk ment som en venlig opfordring.
Martin Lidegaard (RV), 2003-11-12:
Jeg er meget enig med hr. Svend Auken i, at det ikke mindst er tiden frem til 2012, der er interessant.
For jeg er sådan set enig med hr. Ole Stavad i, at set i et perspektiv på 40 år kan meget ske i forhold til selskabsskatten.
Så nævner hr. Svend Auken CO2-kvoter.
Jeg må sige, at de er jo lige præcis eksplicit nævnt i kompensationsaftalen.
Det står helt eksplicit i aftalen.
Det er fint nok at spørge osv., men det står rent faktisk i den.
Og uanset om man nu læser den på den ene eller den anden måde, rokker det stadig væk ikke ved, at to tredjedele af overskuddet vil gå til staten.
Svend Auken (S), 2003-11-12:
Det er desværre ikke helt så godt, som hr. Martin Lidegaard har fået indtryk af.
Lad mig give et konkret eksempel: I dag er der en undtagelse for CO2-beskatning på Nordsøen.
Det gør eksempelvis, at vi ikke beskatter de danske kulbrinteaktiviteter på den danske del af Nordsøen med en CO2-skat.
Det gør man derimod i Norge.
Det er rigtigt, at det ikke bliver berørt af CO2-kvoter, hvis de til sin tid bliver omfattet.
Det står direkte i aftalen.
Men det er eksempelvis et meget åbent spørgsmål, hvad der sker, når man efter en overgangsperiode vil til at tage penge for kvoterne, om det så ikke vil være omfattet af kompensationsaftalen.
Det tror jeg desværre at det vil være.
Det er i hvert fald et af de steder - ja, ministeren ryster næsten hurtigere på hovedet, end jeg kan få det sagt - hvor det er meget svært.
Man kan godt lave CO2-kvoter uden kompensation, men spørgsmålet er, om man i fremtiden, om nogle år, også kan tage pengene for det.
Den sidste ting, jeg lige vil sige til hr. Martin Lidegaard, er: Det er jo ikke provenumæssigt tiden efter 2012, der i første række påkalder sig interessen.
Martin Lidegaard (RV), 2003-11-12:
Nu får hr. Morten Homann det til at lyde, som om det danske Folketing overhovedet ikke kan lave nogen som helst skatteregler i fremtiden uden at spørge A.P. Møller.
Sådan er aftalen altså ikke lavet.
Der står eksplicit, at alle miljøregler, alle generelle beskatningsregler og CO2-kvoter kan Folketinget fuldstændig frit og uden kompensation gå ind og lovgive omkring.
Det skal man dog ikke så tvivl om.
Det, vi diskuterer, er, om vi kan komme i en situation, hvor staten får langt mindre end de to tredjedele, som ifølge ministeriet er forudsætningen for aftalen.
Og her er det, jeg siger: Hvis man har 20 pct.s ejerandel, hvis man har 52 pct.s kulbrintebeskatning og oven i det har en selskabsskat, som man selv styrer, og hvis man begynder at skrue den ned, kan man selv bestemme, hvordan man skal lægge provision på provenuet, har jeg altså svært ved at se, at man skal kunne komme meget længere ned end to tredjedele.
Jeg må indrømme, at det rækker min fantasi ikke til.
Det kan være, at det er, fordi den er utilstrækkelig, men så må man forsøge at udvide min horisont.
Morten Homann (SF), 2003-11-12:
Det kan da godt være, at den model, der ligger i aftalen, er mere enkel end den nuværende, men det er jo sådan set ikke det, der er relevant for spørgsmålene.
Det, der er relevant, er det, hr. Martin Lidegaard selv samler op, nemlig at man ikke kan spå om, hvordan det her vil udvikle sig, hvordan det her vil virke 15-20 år ud i fremtiden.
Det er det, der er konklusionen.
Det kan være, at det går præcis som forudset, og det kan være, at det går på en anden måde.
Hvis man står om 10, 15, 20 år, og det viser sig, at den virker ekstremt uhensigtsmæssigt, og det danske samfund ikke kan være tjent med den, kan A.P. Møller med god ret stå og sige, at hver eneste ændring, vi måtte lave, skal kompenseres krone for krone.
Man har altså bundet sig på hænder og fødder til en fremtid, som man overhovedet ikke kan forudsige.
Martin Lidegaard (RV), 2003-11-12:
Først til hr. Keld Albrechtsen: Jeg tror, at jeg vil overlade til hr. Keld Albrechtsen at skrive de ændringsforslag, som hr. Keld Albrechtsen finder relevante
, da det nok er
Enhedslisten og hr. Keld Albrechtsen, der har større problemer med aftalen, end vi har.
Når det er sagt, vil jeg også sige, at hvad der måtte komme på bordet af gode ideer og forslag, vil vi altid kigge åbent på - det gør vi altid - men som helhed synes vi, at arkitekturen i det, der ligger, er fornuftig. Så vil jeg sige til hr. Morten Homann, at det ville være voveligt at stå her og udstede en skråsikker garanti for, at vi har gennemskuet alt, hvad der kan gennemskues i denne her lovgivning, men én ting kan vi dog gennemskue, nemlig at den er langt enklere og mere robust end det beskatningsgrundlag, vi har haft tidligere.
Så meget tør jeg godt sige, og det tror jeg også at hr. Morten Homann vil give mig ret i.
Nu er det svært at spå om fremtiden, men der er slet ikke basis for de huller, der har været i den tidligere skattelovgivning. Over for hr. Ole Stavad vil jeg bare gerne bekræfte, at i Det Radikale Venstre vil vi selvfølgelig nøje følge alle de spørgsmål, der bliver stillet, og medtage dem i vores samlede vurdering.
Ole Stavad (S), 2003-11-12:
Som jeg hørte det, mener jeg faktisk, at hr. Martin Lidegaard i sin ordførertale konkluderede ganske fornuftigt, hvor han i forhold til kompensationsaftalens fortolkningsdel, som vi jo først lige har fået, holdt åbent, at nu skulle vi have det hele vendt, hvilket jeg så er enig i. Derfor vil vi også stille en række spørgsmål for at få klarhed over eksempelvis den problemstilling, som hr. Martin Lidegaard var inde på, nemlig den situation, hvor vi mere eller mindre frivilligt tvinges til at sænke selskabsskatten, for hvordan er stillingen så?
Med den måde, som kompensationsaftalen er formuleret på, kan det i hvert fald forstås på meget forskellig måde, og derfor tror jeg, det er meget vigtigt, at vi i fællesskab er optagede af at få klarhed over, hvad fortolkningen er hos dem, der har indgået aftalen.
Jeg er nemlig ikke, desværre, helt enig i hr. Martin Lidegaards vurdering af risikoen for nedsættelse af selskabsskatten, for hvis vi ikke får flertalsafgørelser, hvis vi ikke får fælles regler i EU, er det eneste, man desværre næsten kan konkurrere på, lav selskabsskat, for vi har fået ret godt styr på statsstøttereglerne. Derfor tror jeg, det er vigtigt, at vi i fællesskab er optagede af det. Jeg vil bare spørge hr. Martin Lidegaard, om jeg hørte det rigtigt, at vi er enige om, at vi skal have det hele analyseret, og så forholder vi os til svarene, når vi kender dem.
Morten Homann (SF), 2003-11-12:
Tror hr. Martin Lidegaard, at man havde forudset, at det ville gå, som det nu engang er gået? Hvis det ikke var planen, at det skulle gå sådan her, illustrerer det så ikke meget godt, at det ikke er muligt med fuldstændig skråsikkerhed at spå om, hvordan et givent sæt skatteregler vil virke for tid og evighed?
For der er jo en masse forudsætninger, som er ubekendte, bl.a. den internationale konkurrence på det her område, som hr. Martin Lidegaard selv nævner, der er selskabsbeskatningen, og man kunne også nævne miljøbeskatningen, teknologien bag indvindingen og sådan noget.
Der er mange variable i det her spil, og når man ikke kan sige de her ting med sikkerhed, når man ikke kan gardere sig mod alle tænkelige udfald, ligesom man heller ikke kunne i 1981, er det så ikke ret uhensigtsmæssigt at binde Folketinget på hænder og fødder frem til 2042?
Martin Lidegaard (RV), 2003-11-12:
Til hr. Keld Albrechtsen, der spørger: Hvorfor lægge så stor vægt på Kammeradvokaten?
Det er jo rigtigt, at Kammeradvokaten er statens og regeringens advokat, men spillereglerne er nu engang sådan, at regeringen fremsætter et forslag, som den står inde for holder juridisk, og de, der garanterer regeringen, at det er sådan, er Justitsministeriet og Kammeradvokaten.
Så står regeringen til ansvar over for Folketinget.
Man kan sige, at det jo er regeringen og hverken hr. Keld Albrechtsen eller undertegnede, der har et enormt problem, hvis det viser sig ikke at holde i retten.
Jeg tilkendegav, at hvis der er et flertal, som for en sikkerheds skyld gerne vil have andre uvildige til at kigge på det, så for Det Radikale Venstres skyld ingen alarm; det kan jo kun kvalificere beslutningen yderligere.
I forhold til beskatningen vil jeg her holde mig til efter 2012, hvor den ifølge regeringen er sat til 67 pct. med de nuværende skatteregler, om jeg så må sige.
Altså den beskatning, der lægges op til, er jo en langt enklere beskatning, end vi har haft indtil nu, og derfor er faren for huller også mindre.
Der er en ejerandel på 20 pct., der er en kulbrintebeskatning på 52 pct. og kun mulighed for 30 pct. fradrag.
Dertil kommer selskabsskatten.
Jeg tror, at den bekymring, som både hr. Morten Homann og hr. Svend Auken giver udtryk for her, er, hvad der vil ske, hvis det danske Folketing måtte vælge på et tidspunkt at sænke selskabsskatten, måske på grund af pres udefra eller hvad ved jeg.
I den situation har jeg ikke fantasi til at forestille mig andet, end at man vil finde på kompenserende skatter for at hente det provenu ind, som man måtte sænke selskabskatten med.
Jeg tror nu ikke rigtig selv på, at man vil komme til at sænke den med 5 eller 10 pct., men lad os nu bare forudsætte, at det måtte ske.
For det første er der så tale om en generel nedsættelse
af selskabsskatten for alle virksomheder i Danmark.
For det andet vil det provenu, man derved taber, efter al sandsynlighed skulle hentes ind på en anden form for beskatning af erhvervslivet.
Det er i hvert fald sådan, vi har gjort indtil nu, når vi har nedsat selskabsskatten.
Det ligger nemlig i kompensationsaftalen, at den gennemsnitlige stigning i erhvervsskatten, der i givet fald måtte komme, kan man hente ind, og derfor kan jeg i og for sig ikke se problemet.
Vi vil jo hente det provenu ind på en anden måde sandsynligvis gennem andre former for erhvervsskat, og det er i hvert fald noget, Folketinget selv beslutter, det er overhovedet ikke omhandlet i kompensationslovgivningen her.
Svend Auken (S), 2003-11-12:
Hun er jo også sit partis ordfører, og derfor er det jo meget vigtigt, at hun lægger sit lod i vægtskålen for det synspunkt, der hedder, at hver sten skal vendes.
Så nu glemmer jeg, at hun er udvalgets formand og spørger hende så som ordfører for Dansk Folkeparti: Er hun interesseret?
Der er det nemlig sådan, at der allerede nu har været en meget interessant diskussion.
Henrik Zahle siger, at det vil være grundlovsmedholdeligt, det, man nu har aftalt, hvis der ikke gives fuld kompensation.
Det tror jeg ikke, eksempelvis Esplanaden er klar over - at der ikke skal gives fuld kompensation i tilfælde af tab.
Staten har argumenteret for, at det var grundlovsmedholdeligt, fordi der var et loft over den samlede kompensation.
Jeg er ikke jurist, og jeg er bestemt ikke forfatningsekspert
på det her område, men jeg skal jo sammen med mine kolleger tage en beslutning til sin tid, og der må vi være interesseret i at have det bedst mulige grundlag. Så spørgsmålet er: Vil man være med, eller vil man sammen med Venstre og De Konservative blokere for den mulighed?
Keld Albrechtsen (EL), 2003-11-12:
Jeg vil gerne spørge hr. Svend Auken, hvad vi stiller op med den situation, der nu er opstået, en ret fantastisk situation, hvor ordføreren for partiet Venstre tilsyneladende ikke engang vil være med til at afholde en høring.
Det skulle nødig ende med, at det hele til syvende og sidst blev forkastet af Højesteret.
Jeg vil gerne spørge hr. Svend Auken, om ikke det er en særdeles alvorlig situation med de meldinger, som kommer fra partiet Venstre i den her debat.
Peter Christensen (V), 2003-11-12:
Socialdemokratiet lægger vægt på, at en aftale medfører, at der kommer en væsentlig større andel af værdierne til statskassen, og at den er juridisk holdbar.
Det bliver leveret, og derfor skulle det jo så ikke være nogen sag at kunne blive enig om aftalen.
Men jeg bliver alligevel bekymret, når jeg hører hr. Ole Stavad fra Socialdemokratiet begynde at sætte spørgsmålstegn ved de økonomiske gevinster, der er ved aftalen, for så mener jeg, hr. Ole Stavad taler mod bedre vidende.
Grunden til, at jeg også bliver bekymret, er, at det får mig til at tænke på, om Socialdemokratiet ønsker at opfinde en knage, så de ikke skal være med i aftalen, for anderledes kan det ikke opfattes. Når der bliver henvist til, at der ikke er tale om et reelt merprovenu på 31 mia. kr., så læser man ikke hele aftalen, for det fremgår klart af side 19, som hr. Ole Stavad selv henviste til, at beregningseksemplet har haft baggrund i, at man fastsætter den nuværende kulbrintebeskatning til ca. 25 mia. kr. Alle må vide - især hr. Ole Stavad, og det er derfor, jeg mener, han taler mod bedre vidende - at den nuværende kulbrinteskat aldrig ville give 25 mia. kr.
Det, der så står, er, at det tal i øvrigt er sat for højt, og hvis det er for højt sat, så vil det reelle merprovenu være højere, når man sænker den nuværende kulbrinteskat.
Svend Auken (S), 2003-11-12:
Først til hr. Keld Albrechtsen: Jeg tror, at vores formål er fælles, og jeg vil gerne sige, at vi selvfølgelig ikke vil opgive forestillingen om at få sådan en høring.
Hvis der var noget, der ville være relevant, er det selvfølgelig, at Folketinget får lejlighed til at udspørge specialister på området, uafhængige specialister, om, hvordan forholdet er mellem aftalen og grundloven.
Jeg kan slet ikke tage hr. Kim Andersens i øvrigt lidt pompøse udgydelser - det er vist en venlig betegnelse - som udtryk for, at regeringspartierne på forhånd vil afskære Folketinget fra at lave en høring om grundlovmæssigheden af det her.
Det har jeg ingen fantasi til.
Med hensyn til skatten er den relevante sammenligning med hensyn til, hvor god eller hvor dårlig den her aftale er, selvfølgelig en eller anden - og det indrømmer jeg blankt - subjektiv vurdering af, hvad et flertal i Folketinget, hvis ikke man havde lavet aftalen, kunne være blevet enig om.
I retning af at stramme beskatningen i Nordsøen havde et flertal jo sagt, at det var man indstillet på at gøre, men det har hr. Kim Andersen jo ret i at man ikke kan sige med sikkerhed.
Man kan jo sagtens lave sikkerhed i en aftale uden at gribe til et instrument, der betyder, at man sætter Folketingets handlefrihed, hvis det er det, der ligger i det, ud af spillet helt frem til 2042.
Man kunne have lavet en politisk aftale mellem regeringspartierne og gerne deres politiske støtteparti, Dansk Folkeparti, og Socialdemokratiet og andre partier, hvor vi havde givet alle garantier for, hvis man i øvrigt var enig om aftalen, at den ville kunne holde i fremtiden.
Det var absolut en metode.
Jeg har lagt vægt på - det tror jeg ministeren senere vil kunne bekræfte - hele vejen igennem at have en saglig dialog og givet mine råd til, hvordan det her kunne gøres, og hele tiden udtalt mit ønske om, at vi kunne indgå en aftale.
Jeg havde ikke fantasi til at forestille mig, at man indgik den, samtidig med at man lavede et afsnit 6.
Det er stadig væk det, der giver problemet.
Aase D. Madsen (DF), 2003-11-12:
Man kan altså ikke lade være med at trække på smilebåndet, når man hører hr. Svend Aukens store bekymring for kompensationsparagraffen.
Jeg står her med et udklip fra Berlinske Tidende fra den 18. juni, og det er netop i forbindelse med, at forhandlingerne gik i gang med A.P. Møller-koncernen.
I denne artikel truer hr. Mogens Lykketoft med at ændre den kommende aftale efter et valg, hvis partiet ikke får indflydelse, og samtidig ønsker hr. Mogens Lykketoft altså en særskat på 15 pct.
Mener hr. Svend Auken ikke, at denne trussel om at ændre på en indgået aftale netop har været med til at skabe en velbegrundet frygt for, at hvis der kom et andet flertal her i Folketinget, ville aftalen kunne ændres, og at man netop derfor har taget sine forholdsregler i forbindelse med kompensationsparagraffen?
Kim Andersen (V), 2003-11-12:
Hr. Svend Auken var inde i nogle overvejelser om, hvad en ændring af de nuværende skatteregler frem til 2012 ville have kunnet give det danske samfund sammenlignet med, hvad aftalen, som den foreligger nu, kan beregnes at kunne give.
Det er jo et hypotetisk spørgsmål, og det lader sig ikke besvare på realistiske præmisser.
Det er i øvrigt også et lidt besynderligt spørgsmål at stille og en mærkværdig problemstilling at rejse fra Socialdemokraternes side, når man selv har været med til at vedtage vedtagelsen fra den 20. februar i år, som jo opfordrer regeringen til inden den 1. oktober i en redegørelse i Folketinget at fremlægge de muligheder, der
er for på en samfundsøkonomisk hensigtsmæssigt afbalanceret måde at sikre, at staten får en større andel af værdierne i forbindelse med den nuværende og fremtidige udnyttelse af olie- og gasressourcer i Nordsøen.
Og det forventes herunder, at der samtidig kan ske drøftelser med bevillingshaverne af de koncessioner, der udløber i 2012, med henblik på en mulig forlængelse.
Det er det, regeringen har leveret, det var det, bl.a. Socialdemokratiet bad om, det er det, der er et svar på.
Jeg har sagt, at vi er interesseret i at modtage og behandle alle seriøse henvendelser også fra statsretseksperter.
Vi er ikke indstillet på, at denne sag skal trækkes unødigt i langdrag ved høringer, som skal bruges til forskellige positioneringer.
Men statsretseksperter og andre kyndige er naturligvis meget velkomne til at fremkomme med deres bemærkninger og deres kritik, og så vil vi forholde os sagligt og seriøst til det.
Men inden jeg slutter, vil jeg gerne have lov til at stille et enkelt spørgsmål til Socialdemokraterne: Hvad vil Socialdemokraterne egentlig?
Jeg forventer ikke, at man i dag skal svare ja eller nej til aftalen, men hvad vil Socialdemokraterne have af provenu til det danske samfund?
Det ville være rart med et klart svar
fra Socialdemokraterne.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-11-12:
Jeg synes, det var meget positivt, at hr. Svend Auken på Socialdemokraternes vegne gav udtryk for, at det er nødvendigt, at uvildige eksperter kommer ind for at kunne vurdere grundlovspørgsmålet, for at kunne vurdere, om det rent faktisk er lovligt efter grundloven at indgå en sådan aftale, hvor man fraskriver sig adgangen til at ændre beskatningen årtier ud i fremtiden.
Jeg har skrevet et brev til Folketingets formand og foreslået Folketingets formand, at han indbyder uvildige eksperter.
Jeg synes ikke, mit forslag strider mod hr. Svend Aukens, for hvis vi får en høring, så kommer eksperterne der.
Men det er jo meget afgørende, at Folketingets formand som en uafhængig instans i forhold til regeringen og i forhold til et eventuelt folketingsflertal bliver i stand til at kunne træffe den beslutning, for det er jo Folketingets formand, der har ansvaret for, at en lov, der strider mod grundloven, ikke bliver gennemført her i Tinget.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2003-11-12:
Jamen det er da klar snak fra Venstre.
Skulle der dukke noget andet op, ja, hvorfor så ikke bruge denne her herlige privatretlige model, hvor man indgår en aftale og siger: I er så i øvrigt skattefritaget, det kan være 10, 20, 30, 40 år.
Så kan man godt nok på papiret fastholde Folketingets ret til at lave love og regler og beskatningsregler, det koster bare kassen hver eneste gang.
Det må jeg sige, det er virkelig klar snak!
Men når hr. Kim Andersen så siger, at det her jo er sådan en deal, hvor man kan sige som hr. Kim Andersen, at det, der ligger ude i Nordsøen, sådan set ikke er ret meget værd - det var i hvert tilfælde ånden i det - men at det er en særlig investering, og at den skal betales, er hr. Kim Andersen så ikke enig i, at af den eneste besvarelse, vi overhovedet har fået i Folketingets Energipolitiske Udvalg i denne her sag indtil nu, fremgår det faktisk, at den forrentning, som selskaberne har haft i Nordsøen, ligger over det, man kan forvente på det her område?
Er hr. Kim Andersen enig i den udlægning af rentabilitetsnotatet, som vi har fået i Det Energipolitiske Udvalg?