Eyvind Vesselbo (V), 2003-05-12:
Indholdet i det beslutningsforslag, der ligger her, er jo af fru Pernille Blach Hansen blevet lanceret mange gange i medierne i det sidste halvandet års tid.
Men derfor må det undre, at denne her sag ikke, når nu fru Pernille Blach Hansen kæmper så meget for den, blev gennemført i de 8, næsten 9 år, som den tidligere regering sad, og hvor man havde miljøministeren, som kunne have gennemført det her. Når man så læser forslaget og bemærkningerne, bliver det lidt tragikomisk, fordi der står, at miljøtilstanden er alarmerende.
Ja, det kan jo ikke ses som andet end et voldsomt angreb på den tidligere miljøminister, hr. Svend Auken, og den miljøpolitik, der blev ført, når nu miljøtilstanden er alarmerende efter 9 år med socialdemokratisk regering og miljøpolitik.
Men det bliver jo ekstra sjovt, når hr. Svend Auken selv er medforslagsstiller
til beslutningsforslaget.
Så der er altså her tale om en sjælden form for selverkendelse fra den tidligere miljøministers side af, at den tidligere regerings miljøpolitik ganske enkelt ikke var god nok.
Det er jo nemlig ikke så galt, som vi tidligere har været inde på, med miljøet - at det er alarmerende, eller hvad der nu ellers er blevet sagt i løbet af dagen i dag om miljøtilstanden.
Men det er ganske klart, at den førte miljøpolitik ikke var optimal under den tidligere regering.
Derfor er det korrekt opfattet af forslagsstillerne, at der skal nogle nye ting til, men det er bare ikke det her beslutningsforslag.
Når nu man fra socialdemokratisk side har erkendt sin begrænsning i de miljøpolitiske initiativer, så er der nu alle muligheder for, at vi i fællesskab, altså regeringen og Socialdemokratiet og andre partier, kan gøre noget for at undgå forringelser af vores miljø og natur fremover.
Når jeg siger i fællesskab, så er det jo, fordi vi som forligsparter er i gang med en vurdering af Vandmiljøplan II og dermed en forberedelse af Vandmiljøplan III.
Det virker
derfor mærkeligt, at vi lige midt i det arbejde skal tage stilling til et beslutningsforslag, som jo netop rummer nogle af de elementer, som nævnes i Vandmiljøplan III.
Man må derfor spørge Socialdemokratiet og fru Pernille Blach Hansen, om det forslag er en melding om, at man ikke længere ønsker at være med i det her vandmiljøforlig.
Det har jeg spurgt om før.
Ja, ja, men det må jo så være en svipser, at man er kommet til at fremsætte det her forslag.
Er det, fordi man er utilfreds med sin egen miljøindsats i 1990'erne, eller hvordan hænger det sammen? Det er svært at se, når man går helt konkret ind i forslaget, hvorfor et gennemsnitslandbrug, der ligger i et område, der ikke er særlig sårbart, skal have en individuel miljøgodkendelse.
Det er vel det, der er sagens kerne.
Derimod er der områder, der har særlige behov for beskyttelse af miljø og natur, hvor det ikke er utænkeligt, at man kunne have en individuel tilgang til regulering af landbruget.
Beslutningsforslaget indebærer et voldsomt bureaukrati med mange tusinde miljøgodkendelser, uden at man af den grund nødvendigvis får et bedre miljø.
Her er det ikke mest miljø for pengene, som Venstre ønsker det, men derimod mere bureaukrati for pengene.
Derfor er vi ikke med på den sag.
Forslaget bærer præg af, at Socialdemokratiet ikke helt har rystet chokket over vedtagelsen af den nye planlov af sig.
I beslutningsforslaget foreslår man at fjerne den del af de paragraffer, der netop blev vedtaget som en forbedring i den nye planlov.
Derfor er det beslutningsforslag kun et stort, tomt slag i luften.
Nu er planloven endelig blevet afbureaukratiseret, decentraliseret, så at tro, at det vil blive lavet om, er for naivt.
I Venstre er vi meget tilfredse med de ændringer, der blev vedtaget i den ny planlov.
Så alt i alt må vi sige, at vi med hensyn til alle punkter i det her beslutningsforslag omkring reguleringen, men også omkring planloven, ikke kan støtte forslaget.