Villy Søvndal (SF), 2000-04-27:
Som regeringen selv ved enhver given lejlighed påpeger, er Danmark i en gunstig situation med en stærk økonomi, og der er flere, der er kommet i arbejde.
Det vil vi også godt fra SF's side gratulere med.
Vi mener i øvrigt også, vi selv har været en del af det.
Netop derfor er det også så paradoksalt, at den bedre økonomiske position ikke i højere grad bruges til at øge den sociale tryghed med, og derfor er det godt, at vi i dag har denne forespørgselsdebat.
Det danske samfund er rigere end nogen sinde.
De fleste oplever en stigning i levestandarden, men det danske samfund er på vej til at blive et mere polariseret samfund, end vi har kendt tidligere.
Skellet mellem dem, der klarer sig godt, og dem, opsvinget kører forbi, øges i disse år.
Derfor er det efter SF's opfattelse en politisk hovedopgave at bryde den skæve udvikling og sikre, at også de nederste ved samfundets bord får bedre leveforhold.
Det er bemærkelsesværdigt, at vi netop i en periode, hvor vi er rigere end nogen sinde før, får en debat om, hvorvidt vi har råd til velfærden.
Rigdommen er jo ret beset
udtryk for, at vi har bedre råd end nogen sinde til at hjælpe til og til at beslutte, hvad den stigende rigdom skal anvendes til.
Skal den bruges til en fortsat voldsom stigning
i det private forbrug specielt blandt de velstillede, eller skal den bruges bedre til at tilfredsstille de områder, hvor forholdene i dag ikke er tilfredsstillende?
Det er de her års hovedpolitiske skillelinje, og efter SF's opfattelse er der ingen tvivl.
Det gælder ældreområdet, hvor der mangler ældreboliger og plejehjemspladser, hvor hjemmehjælpen i en række kommuner er beskåret til et niveau, der ikke giver den fornødne tid til omsorg og til nænsomhed.
Det gælder også de økonomiske forhold for de ældre, der kun har den nøgne folkepension som levegrundlag.
Her skal der efter SF's opfattelse sættes ind.
Det gælder de mennesker, der gennem et helt livsforløb har en meget lav indkomst på grund af arbejdsløshed, sygdom eller invaliditet.
Sådan hørte jeg det.
Jeg er nødt til at sige, at det desværre ikke er rigtigt.
Jeg tiltror meget gerne statsministeren, at statsministeren gerne ville, at det var sådan.
Jeg tror også, at mange, der kun er interesseret i området i ideologiske overskrifter, ser billedet sådan i første omgang.
Sådan er det desværre ikke.
Det er varighedsbegræsningen på sygedagpenge, der rammer.
Det er syge mennesker, der får afslag på en pension, der rammes. Efter SF's opfattelse er det en af de allervigtigste socialpolitiske opgaver at sikre syge mennesker ret til forsørgelse i forbindelse med den førtidspensionsreform, vi jo har aftalt.
Børneområdet er også et område, hvor polariseringen slår igennem.
Her er der brug for helt anderledes håndfast at sikre børn, der har brug for hjælp og støtte.
I den her uge er det påvist i rapporten fra BUPL og PMF, hvordan kvaliteten i daginstitutionerne er faldet.
Flere børn på mindre plads med færre voksne til en højere pris er det typiske billede.
I den udvikling er det de børn, der har mest brug for hjælp, der er taberne.
Derfor er der efter SF's opfattelse nok at tage fat på.
I et rigt samfund er det et spørgsmål om politisk vilje, hvor rigdommen skal kanaliseres hen.
Så skal jeg slutte af med at kommentere situationen med hensyn til forslag til vedtagelser.
Vi er enige i alle pinde i Enhedslistens forslag til vedtagelse på nær ét.
Det er den første.
Det er den, der taler om, at alle ældre uden undtagelse skal sikres stigende adgang til hjælp til briller osv.
Vi er jo som bekendt af den opfattelse, at det er de mest trængende, der skal hjælpes.
Vi er jo i høj grad et lighedsorienteret parti.
Men det kunne ikke lade sig gøre.
Og det er klart, i den situation vil vi ikke stemme imod et forslag til vedtagelse, hvor vi er enige i alle pinde på nær én, men vi vil heller ikke stemme for et forslag til vedtagelse, der er i modstrid med de hovedprioriteringer, vi har.