Birthe Rønn Hornbech (V), 1999-04-29:
Vore krav til frihed i Danmark udvikles stadig, og det betyder, at også strafafsonere og varetægtsarrestanter har fået friere forhold end f.eks. for 30 år siden.
På den baggrund virker det, vi i dag kalder isolationsfængsling, naturligvis strengere end tidligere, og derfor vil jeg også godt have, at vi i diskussionen medtager de tanker, som fængselspræst ved Vestre Fængsel Jørgen Worsaa Rasmussen har indsendt til Retsudvalget, om ikke andet så i forbindelse med nybygning af fængsler. Varetægtsfængsling ud over det strengt nødvendige er selvfølgelig altid af det onde, og der er grund til vedvarende at være kritisk over for politiets arbejde og sikre, at der vedvarende arbejdes intenst med arrestantsager, men samtidig er der altså også grund til at opfordre dommere til at afsætte de beskikkede forsvarere, som er skyld i, at sager ikke kan blive domsforhandlet, når sagerne er blevet efterforsket, fordi advokaterne har for fyldte lommebøger og tager flere klienter, end de kan magte.
Det er efter mange anklageres opfattelse
et stigende problem, og det håber jeg at justitsministeren er villig til at se på, for det hører med, når man skal vurdere, hvor længe arrestanter sidder isolationsfængslet.
Vi er i Venstre positive over for en diskussion, der kan føre til, at varetægtsfængslinger indskrænkes, men vi må på den anden side hævde, at det ikke må gå ud over retshåndhævelsen, og derfor er vi mildest talt meget skeptiske over for ufravigelige regler om frister for isolation, og jeg spørger ministeren: Skal dét betyde, at en sag, der er under optrævling, må opgives og gerningsmændene gå fri?
Det kan vi i hvert fald ikke være med til, men vi er som sagt åbne over for mulighederne for, at man kan afkorte isolation ved i højere grad at stille krav til politiet.
Her tænker jeg også på bestemmelsen om, at kendelser skal begrundes bedre, for det vil måske føre til, at politiet i også højere grad skal begrunde, hvorfor de vil have en fristforlængelse.
På den anden side må det jo altså heller ikke ende sådan, at politiet skal bruge al tiden på at skrive notitser til retten frem for at efterforske sagen.
Der er en balance dér, som vi skal afveje.
Man kan sige, at forslaget på disse punkter i det hele taget rejser spørgsmålet, om politiet har tilstrækkelige ressourcer, og jeg kan allerede her annoncere, at vi i Venstre til efteråret ved forhandlingerne om et nyt politiforlig vil rejse krav om øgede ressourcer til politiet.
Så er der forslaget om at begrænse isolation ved hjælp
af anticiperet bevisførelse, og det vil vi selvfølgelig godt diskutere, men vi tror, ideen har sine grænser, for allerede i dag ved vi jo fra det praktiske politiliv, at mange sager alligevel må opgives, selv om der er en forklaring til retsbogen, fordi vidner og sigtede, når det så kommer til domsforhandlingen, alligevel siger det modsatte, men det vil vi meget gerne se på. Samtidig vil vi godt have overvejet at få flere hensat til afsoning med det samme og derved få udvidet mulighederne for varetægtsfængsling efter domsafsigelse.
Med hensyn til rabat på grund af isolation vil jeg godt rejse spørgsmålet: Betyder dét, at vi nu går i den stik modsatte retning af, hvad vi tidligere har bygget på, nemlig princippet i straffeloven om, at den, der aflægger tilståelse, kan få en kortere straf?
Og hvordan ligger det her med grundlovens § 3 og dommernes humør?
Er vi nu ikke igen på vej til, at den lovgivende magt bevæger sig for meget ind på domstolenes område?
Det ved vi er noget, domstolene har udtalt sig imod den ene gang efter den anden ved tidligere lovændringer, voldspakke, promillesager osv.
Det vil vi godt have en grundig diskussion om.
Vi mener, det rejser principielle spørgsmål.
Der er altså alt i alt flere forslag, vi er skeptiske over for.
Vi har vore egne forslag.