runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Elisabeth Arnold (RV), 2004-11-12:
Nu skal jeg nok lade være med at trætte forsamlingen længere, men det er jo en problemstilling, som optager mig meget.
Det gode ved vores almindelige lovbehandling her i Folketinget er, at man kan følge bilagene i udvalget, man kan se, om der har været stillet ændringsforslag, f.eks. sådan nogle retningslinjer, man kan se, om der har været bemærkninger til lovforslaget, om der har været deputationer, som er kommet med særlige indvendinger.
Man kan kort sagt følge hele lovgivningsprocessen fra start til slut.
Man kan se, hvilke indvendinger der har været, hvilke argumenter der har været bragt ind, hvilke ting der skal lægges vægt på specielt.
Det er en uvurderlig oplysning til befolkningen om, hvad det er for tanker, der har ligget bag Folketingets lovgivning, når den endelige fremkommer som det færdige produkt.
Bertel Haarder (V), 2004-11-12:
Jeg har jo på foranledning af hr. Søren Krarup og hr. Jesper Langballe også været til eksamen eller prøve på et dansk sprogcenter.
Og jeg glemmer ikke den frisør, som dér bestod prøven, ikke med nogen høj karakter, men han bestod.
Og ikke blot bestod han, han fortalte med rivende tungefærdighed om, hvor tåbelige han syntes de danske uddannelseskrav for frisører var.
Og jeg gav ham fuldstændig ret, bad ham skrive til mig, og jeg tror, hvis jeg ikke husker galt, at jeg har sendt det videre til undervisningsministeren, for der er jo et fagtyranni, som også generer indvandrere.
Det kunne jeg tale længe om.
Jeg bruger det bare som eksempel på en kvik person, der var selvforsørgende, han var frisør, og han havde tilmed en gedigen kritik af det danske samfund, som generede ham i hans daglige næring og var ved at forhindre ham i at være selvforsørgende.
Altså, når man kan føre sådan en diskussion med en person, som bogligt set talte dårligt dansk og sikkert ikke ville kunne bestå 9.-klasses-prøven i skriftligt dansk, så siger det mig, at så skal vi passe på ikke at stille de boglige krav for højt.
Else Theill Sørensen (KF), 2004-11-12:
Det Radikale Venstre vil gerne have en lov, der lovfæster, hvilke ting der gør, at man kan få retskrav på at få dansk statsborgerskab.
Men foreløbig er det jo sådan, at de retningslinjer er tilgængelige, og jeg synes ikke, det har nogen mening, at de skulle igennem en lovbehandling.
Det ændrer jo intet på det.
Det er nogle retningslinjer, for at vi ikke skal sidde og tale om hver eneste person i udvalget.
Elisabeth Arnold (RV), 2004-11-12:
Det interessante er jo, sagt til fru Else Theill Sørensen, at der ikke er andre muligheder.
Vi skal fremsætte vores eget lovforslag og så debattere det der, men i forbindelse med disse 5.000 personers erhvervelse af dansk indfødsret har vi mulighed for at diskutere det, for det er de personer, det drejer sig om, plus kommende personer, som skal have dansk indfødsret.
Der er jo ikke noget lovgrundlag, som vi i øvrigt kan diskutere det her på grundlag af, for der er ikke andet.
Det er derfor, vi tager debatten op her, netop fordi det står i bemærkningerne, at nu skal aftalen laves om, fordi partierne bag den gamle aftale ikke mere er enige.
Søren Krarup (DF), 2004-11-12:
Jeg har ikke spillet hverken Erasmus Montanus eller Jacob, men jeg kan ikke lade være lige at bemærke, at det, der jo er det slående ved Jacob, er, at han er realist i modsætning til Erasmus.
Da Erasmus påviser, at morlille er en sten, så spørger Jacob: Bliver hun da forvandlet ved den syllogisme?
Nej, nej, siger Erasmus.
Så har monsør jo tabt.
Men det, der er talen her, er jo altså, at der alligevel stilles krav i form af en prøve, og der må man sige, hvis der overhovedet skal være mening i, at de skal kvalificere sig til at blive danske, at så er det en prøve, der sætter dem i stand til at udøve den stemmeret, vi forsyner dem med.
Det er det ene.
Og når integrationsministeren så henviser til sig selv i USA, vil jeg – jeg vil ikke smigre integrationsministeren urimeligt – sige, at når man kommer som student til USA og måske taler lidt halvdårligt engelsk, så taler alligevel meget for, at man ret hurtigt vil kunne indvinde det, man mangler i sproglig henseende, og samtidig: Integrationsministeren søgte jo ikke om statsborgerskab.
Jann Sjursen (KD), 2004-11-12:
Jeg kan godt se, at det er en meget interessant debat, jeg har givet anledning til, og jeg er i hvert fald glad for, at hr. Per Dalgaard i modsætning til hr. Lars Kramer Mikkelsen i første omgang er opmærksom på, at når jeg taler om fordums storhed, er det relateret til dette ene område.
Jeg synes, at det at erhverve dansk indfødsret er noget helt specielt, og man skal selvfølgelig ikke bare strø om sig med tildelinger.
Man skal give den med udgangspunkt i, at de, der erhverver den, f.eks. er velbevandrede i det danske sprog og på den måde har vist, at de er berettigede til at erhverve dansk indfødsret.
Det er ikke et spørgsmål om, at der ikke skal være nogen regler, og sådan har det jo heller ikke været tidligere.
Det, der er sket efter regeringsskiftet, er, at der er strammet meget op, ikke mindst på foranledning af Dansk Folkeparti.
Bl.a. er det nu sådan, at mennesker, som af forskellige grunde aldrig vil kunne opfylde f.eks. sprogkravene – ikke fordi de ikke vil, men fordi de simpelt hen ikke kan eller ikke evner det – aldrig vil kunne erhverve dansk indfødsret.
Her synes vi, at man har lavet nogle urimelige stramninger, som i virkeligheden ekskluderer enkeltpersoner fra at opnå dansk indfødsret, selv om man med rimelighed kan sige, at de egentlig burde have det.
Søren Krarup (DF), 2004-11-12:
Jeg vil godt kvittere for integrationsministerens bekræftelse af, at vi ikke har brudt nogen aftale, for det har vi ikke, og jeg vil sige, at i det hele taget har vi haft et yderst reelt og godt samarbejde med integrationsministeren.
Vi har kunnet stole på hinanden, og vi har klart og tydeligt sagt fra begyndelsen, hvor vi ikke kunne være med.
Men jeg kan ikke lade være med at komme med en bemærkning til integrationsministerens sammenligning mellem Erasmus Montanus og hans praktiske bror Jacob.
Det er desværre sådan, at her løber integrationsministerens grundtvigske barndom – jeg er lige ved at sige sentimentalitet – af med ham, for hvis det billede virkelig skulle gælde, måtte enhver prøve jo ophæves; så var enhver prøve et andet ord for den sorte skole, der ikke måtte gælde.
Hvorfor skal 4. klasse pludselig være bedre end 9. klasse?
Hvorfor skal den ene prøve kunne bruges på Jacob, der ikke kan læse og kun er praktisk, når den anden ikke kan?
Nej, forholdet er, at vi vil have en forsvarlig prøve, der sikrer, at de, der får indfødsret, kan orientere sig i den danske debat, så de kan bruge deres stemmeret, mens integrationsministeren af hensyn til integrationen stopper ved en prøve, der er utilstrækkelig.
Else Theill Sørensen (KF), 2004-11-12:
Det må være, fordi de enten ikke har adgang til nettet, eller fordi de ikke kan finde ud af det, for det står der da.
Cirkulæret ligger på nettet.
Der står – ja, der står ikke, hvorfor de to tyrkiske fætre ikke har søgt dansk statsborgerskab – men der står da, at der er en karenstid.
Det står som bilag til cirkulæret.
Jeg går ud fra, at det ligger på nettet – der nikkes på de rigtige steder – så de, der kan finde ud af at bruge nettet, godt kan finde det.
Det er fuldstændig offentligt tilgængeligt.
Men det kan man altså godt finde ud af.
Biblioteket vil sikkert også være behjælpeligt.
Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslaget overgik derefter til anden behandling.
Afstemning
Elisabeth Arnold (RV), 2004-11-12:
Jeg skal på Det Radikale Venstres vegne komme med et par bemærkninger om dette lovforslag om indfødsrets meddelelse.
Der er normalt ikke nogen stor debat, og vi deltager i hvert fald ikke voldsomt i den fra Det Radikale Venstres side.
Vi mener, at når Folketinget har valgt at behandle indfødsretssager ved at lave nogle kriterier, som ansøgerne skal opfylde, og ansøgerne opfylder disse krav, skal de efter vores mening også have dansk indfødsret.
Sådan er aftalerne i Folketinget smedet sammen, og det respekterer vi fuldt ud.
Men denne gang er det lidt mærkeligt.
Vi overværede en debat her i Folketingssalen for nogen tid siden, hvor Dansk Folkeparti og regeringen blev uenige om, hvordan man skulle gennemføre den aftale, man havde indgået tidligere, og vi hørte en meget utilfreds integrationsminister sige, at fremover ville man ikke lave aftaler med Dansk Folkeparti om dette emne.
Det har i og for sig undret os meget, at Dansk Folkeparti frivilligt giver afkald på en aftale, som faktisk har skaffet partiet en stor sejr, nemlig at gøre det overordentlig meget vanskeligere at blive dansk statsborger, hvilket jo må regnes for at være et af Dansk Folkepartis selvstændige formål med overhovedet at sidde i Folketinget.
Det har man opnået, og derfor har det undret os meget, at man frivilligt giver afkald på den indflydelse, man har haft på området.
Men vi er på den anden side glade for, at den benhårde alliance, der har været mellem regeringen og Dansk Folkeparti på området, synes at krakelere, og vi er også glade for, at regeringen, som der står, har optaget forhandlinger med andre partier, bl.a. Socialdemokraterne, om en eventuel revision af retningslinjerne.
Jeg vil gerne spørge, også for at glæde offentligheden: Hvilke andre partier har man optaget forhandlinger med?
Jeg kan forstå, at Socialdemokratiet er med, og det synes jeg er inderlig fornuftigt, for så har man jo sikret sig et flertal.
Men jeg vil gerne spørge, om der er andre partier, som også har fået lov til at komme til forhandlinger.
Hvis regeringen skulle være så dristig at indbyde Det Radikale Venstre til forhandlinger, vil vi blot sige, at vi plejer at overholde vores aftaler, også selv om vi i aftalerne ikke opnår alt det, vi gerne vil.
Pia Boisen (EL), 2004-11-12:
Lovforslaget handler om mennesker af kød og blod i mange aldre og fra mange kulturer.
Når jeg lader øjnene løbe ned over navnelisten, har jeg svært ved at dele opfattelsen af »dem og os« – at der er to kulturer, nemlig den danske og den, som alle de andre 5-6 milliarder mennesker her på kloden har.
I modsætning til stort set alle andre afgørelser er det jo sådan, at afgørelsen om tildeling af indfødsret er undtaget fra de regler, som normalt gælder i Danmark: Der skal være gennemskuelighed, og der skal være offentlighed i sagsbehandlingen og beslutningsprocessen.
Derfor er det vigtigt, at vi selv sørger for, at der i den måde, Folketinget behandler disse sager på, er gennemskuelighed, rimelighed og forudsigelighed i de beslutninger, der tages.
Jann Sjursen (KD), 2004-11-12:
Da Kristendemokraternes indfødsretsordfører, fru Bodil Kornbek, ikke kan være til stede, skal jeg på partiets vegne fremføre et par synspunkter: Vi giver selvfølgelig vores tilslutning til, at der meddeles indfødsret til de personer, som er opført i L 58, men dernæst har vi et par bemærkninger til det faktum, at den såkaldte kontoraftale mellem regeringspartierne og Dansk Folkeparti er blevet opsagt.
Det er for os at se en lidt speciel situation, især fordi regeringen altså ikke længere har Dansk Folkeparti som makker på dette område, og fordi Socialdemokratiet har forholdt sig til det og har sagt, at på det grundlag, der egentlig var aftalt med Dansk Folkeparti, vil man være garant for forslagets vedtagelse.
Normalt er jeg jo ikke ordfører på området, men jeg vil bare tilkendegive, at efter vores opfattelse påhviler der i denne sammenhæng Socialdemokratiet et endog meget stort ansvar for at udforme en fremtidig aftale på området.
Jeg vil meget opfordre til – også i forbindelse med behandlingen af dette lovforslag, selv om det ikke har nogen direkte sammenhæng med det – at Socialdemokratiet besinder sig og fastholder de synspunkter, som blev gjort gældende fra partiets side før den aftale, lovforslaget her er udformet efter, nemlig aftalen af 12. juni 2002 mellem VK-regeringen og Dansk Folkeparti, blev indgået.
Vi håber, at Socialdemokratiet også på dette område vil vende tilbage til fordums storhed.
Lars Kramer Mikkelsen (S), 2004-11-12:
Jeg synes sådan set ikke, hr. Jann Sjursen behøver at være bekymret, for vi ønsker også at vende tilbage til fordums storhed.
Men jeg vil sige, at man kan være helt sikker på, at vi har de samme holdninger – og det har vi også givet udtryk for over for regeringen – som vi hele tiden har haft til tildeling af statsborgerskab.
Tidligere har Venstre og Socialdemokratiet jo meget ofte indgået aftaler, som har været støttet af et stort flertal i Folketinget, og det, vi ønsker, er netop en bred aftale på området.
Jeg vil godt spørge hr. Jann Sjursen, om han ikke erindrer, at i tiden op til, at aftalen mellem VK-regeringen og Dansk Folkeparti brød sammen, stemte Socialdemokratiet og andre partier her i Folketingssalen for lovforslaget.
Er det i virkeligheden ikke udtryk for, at vi anerkender, at når de mennesker, som er blevet optaget på lovforslaget her, er blevet optaget efter den gældende aftale, kan vi også stemme for forslaget?
Kan hr. Jann Sjursen ikke bekræfte det?
Jann Sjursen (KD), 2004-11-12:
For det første vil jeg lige anholde den opfattelse, hr. Lars Kramer Mikkelsen gav udtryk for om fordums storhed for Socialdemokratiets vedkommende.
Jeg sagde udtrykkeligt »på dette område«, og det synes jeg måske hører med til sagen, inden hr. Lars Kramer Mikkelsen glæder sig for tidligt.
Når jeg brugte netop det udtryk, er det i øvrigt, fordi jeg egentlig mener, at Socialdemokratiet på dette område er langt fra det, både når vi taler om tildeling af statsborgerskab og i virkeligheden også i forbindelse med udlændingelovgivningen i øvrigt.
Faktum er, at i dag er der ikke den store forskel på Socialdemokratiets, Dansk Folkepartis, Venstres og Det Konservative Folkepartis holdninger, når det gælder udlændinge, og derfor kan man egentlig forvente, at Socialdemokratiet stort set bare slår til efter den gamle kontoraftale, som de jo også mere eller mindre har gjort.
Det er det, der er problemet, og det er derfor, jeg opfordrer i særdeleshed Socialdemokratiet til at vende tilbage til fordums storhed på dette specifikke område.
Jeg kan se, at hr. Lars Kramer Mikkelsen har markeret, så jeg kan svare på resten i næste omgang.
Lars Kramer Mikkelsen (S), 2004-11-12:
Det er sådan set ikke så underligt, og det arbejde har Kristeligt Folkeparti jo deltaget i.
Jeg tror ikke, der er nogen, der er i tvivl om, hvilke ønsker og krav Socialdemokraterne har, når det gælder opnåelse af statsborgerskab.
Jann Sjursen (KD), 2004-11-12:
Jeg tilkendegav i min korte ordførertale på fru Bodil Kornbeks vegne, at vi vil stemme for lovforslaget, og det vil vi af den grund, at vi ikke vil tage dem, der er opført på lovforslaget, som gidsler i en debat om en kontoraftale.
Det har været hovedsynspunktet for Kristendemokraterne, tidligere Kristeligt Folkeparti, i de debatter, der har været i de senere år om indfødsret, og det kunne vi meget vel gøre, fordi regeringen jo tidligere har været på glatis med hensyn til, om den havde Dansk Folkeparti med eller ikke havde det på trods af aftalen.
Det er den ene ting.
Den anden ting er selvfølgelig, at den nye situation afstedkommer overvejelser om, hvordan en ny kontoraftale kan komme til at se ud.
Det er jo ikke sådan, at Kristendemokraterne – og jeg tror heller ikke, det gælder for nogen partier overhovedet i Folketinget – ikke mener, at der skal stilles krav i forbindelse med erhvervelse af dansk indfødsret, også krav om danskkundskaber osv.
Selvfølgelig skal der det, og derfor er det bare vores ønske, at man søger et bredt flertal bag en ny aftale, for nu må der være mulighed for at finde et flertal, der rækker bredere end blot regeringen og nu Socialdemokratiet som erstatning for Dansk Folkepartis stemmer.
Det er derfor, Socialdemokraterne faktisk er i en nøgleposition.
Per Dalgaard (DF), 2004-11-12:
Jeg kunne godt tænke mig at grave lidt i begrebet fordums storhed, for jeg kan forstå, at Kristendemokraterne og Socialdemokraterne har nogenlunde samme opfattelse af, hvad det egentlig måtte være.
Forholder det sig sådan, at jo flere mennesker, der kommer til Danmark og får indfødsret, jo større er den her storhed?
Der kan simpelt hen ikke komme mange nok, for så bliver storheden meget, meget større.
Er det sådan, det skal forstås?
Jeg kunne godt tænke mig lige at spørge om en anden ting.
Jeg tænker på, at når Kristendemokraterne nu hedder Kristendemokraterne og gerne vil have rod i den kristne kultur, kan de så ikke blive bekymrede over udviklingen og tendensen i den holdning, de muslimske samfund rundtomkring i Europa udviser over for de demokratiske lande?
Jann Sjursen (KD), 2004-11-12:
Der er selvfølgelig mange ting, der kan give anledning til bekymring, og jeg kan også være bekymret over noget af det, der sker i nogle af de såkaldte muslimske lande og de muslimske samfund i Europa.
Men jeg kan så sandelig også være bekymret over den kulturelle degenerering, der sker i vores eget land på trods af, at vi er kristne.
For mig at se er det ikke nødvendigvis religionsspecifikt, om en kultur trives fornemt, eller den ikke gør det.
Jeg synes sådan set, at vi på trods af vores status som kristent land særdeles udmærket er i stand til selv at smadre vores eget samfund på mange områder, og det er ikke noget, vi kan tillægge de indvandrere eller de flygtninge, der er kommet til Danmark med en anden religiøs eller kulturel baggrund.
Det formår vi til fulde selv, og vi er jo den absolutte majoritet.
Bertel Haarder (V), 2004-11-12:
Nu tror jeg, vi for en gangs skyld har at gøre med et stykke af dansk kultur, som jeg kender bedre end hr. Søren Krarup.
Jeg har nemlig selv spillet rollen som Jacob i Erasmus Montanus, og derfor ved jeg nøje, hvad Jacob er: Han er en kvik fyr med pæren i orden, han har ikke gået meget i skole og er utvivlsomt dårlig til at skrive – det kan man også se af det digt, han er så stolt af, men som jo er gebrækkeligt, og som enhver indvandrer i Danmark kunne have lavet bedre.
Men ikke desto mindre er han en nyttig person, og han fortjener at få indfødsret.
Det vil jeg gerne bevidne.
Og hvad angår dette med, at det jo ikke nytter noget, at folk kun kan dansk på 4.-klasses-niveau, vil jeg gerne sige: Jeg har været udvekslingsstudent i USA.
Jeg mødte op med et engelsk, der utvivlsomt svarede til ca. 4.-klassesniveau, og jeg læste politologi med det niveau.
Altså, der er jo ikke noget i vejen for, at man, selv om man ikke er særlig god til et sprog, hurtigt kan lære sig de fagord, som man har brug for i sit job eller i sit studium, og dermed kan klare sig hen ad vejen.
Så den argumentation har jeg aldrig accepteret.
Det ved hr. Søren Krarup også.
Det er der, vores uenighed har været, og den synes jeg vi skal holde fast i hver for sig.
Det vigtigste er, at vi ikke har brudt løfter.
Vi har ikke beskyldt hinanden for noget, vi samarbejdede pænt, og vi gik fra hinanden pænt på det her felt, og så er den ikke længere.
Else Theill Sørensen (KF), 2004-11-12:
Hr. Jann Sjursen sagde, at Kristendemokraterne naturligvis vil stemme for, fordi man ikke vil tage de mennesker som gidsler, og det synes jeg er smukt.
Men med de holdninger, jeg forstår at Kristendemokraterne har, ville det så ikke være en unaturlig reaktion i det hele taget at stemme imod lovforslaget?
Ved at stemme imod ville man sådan set antyde, at man ikke synes, at de mennesker skal have indfødsret, eller at i hvert fald nogle af dem ikke skal have.
Jeg forstår slet ikke, at det, at Kristendemokraterne på nogle punkter er uenige, skulle kunne føre til den holdning, at man ville stemme imod.
Ja, det er jo rigtigt, at forslaget var udformet på grundlag af et regelsæt, som nogle partier ikke stod bag.
Men sådan som alle tilkendegivelserne var, har jeg egentlig aldrig hørt, at der var nogen af de partier, der ønskede nogle strammere retningslinjer, og derfor kan der altså ikke ret godt have været mennesker på de foregående indfødsretslovforslag, som eksempelvis Kristendemokraterne kunne have noget imod at give indfødsret.
Det er derfor, jeg mener, det ville være en fuldstændig mærkelig reaktion, hvis man ville stemme imod lovforslaget, og det er også derfor, det ikke har noget at gøre med, hvilken holdning man har til lovforslaget.
Det ville alene være en form for politisk drilleri, eller hvad man nu skal kalde det.
Jann Sjursen (KD), 2004-11-12:
Nu var det jo ikke lovforslaget her, jeg talte om, det var om det eksempel, jeg prøvede at beskrive efter min hukommelse.
Man kan godt tage det som et politisk drilleri, men man kan også sige, at dengang var vi i en gidselsituation, i den forstand at der var enkeltpersoner, som efter vores opfattelse burde have været opført på lovforslaget, men var blevet udskilt på baggrund af det kontorcirkulære, som Dansk Folkeparti havde lavet med regeringspartierne.
Det vil sige, at vi ikke havde nogen mulighed for at få de folk opført på forslaget, medmindre vi skulle tage en strid om personnavne her i Folketingssalen, hvilket efter vores opfattelse ville være ganske uværdigt.
Det er jo også derfor, der i det hele taget er dette aftalegrundlag partierne imellem.
Vi ønsker ikke at diskutere enkeltpersoner her i Folketingssalen, bortset fra Dansk Folkeparti, som vist på et tidspunkt havde den holdning, at hver enkelt person skulle diskuteres her i Folketingssalen.
Jeg mener, at dengang handlede regeringen uværdigt – eller Dansk Folkeparti for den sags skyld, det kunne jo også være dem, der sprang fra til syvende og sidst og satte regeringen i den lidt underlige situation og tog Folketinget som gidsel.
Jeg synes nok, man kunne have overvejet situationen og sagt: Nej, nu stopper festen.
Nu må lovforslaget gå tilbage, og så må vi have opført alle de personer, som et flertal måtte mene er værdige til at blive opført og få meddelt dansk indfødsret, på forslaget.
Søren Krarup (DF), 2004-11-12:
Der er to ting, jeg godt lige vil sige til hr. Sjursen.
For det første vil jeg egentlig råde ham til at prøve at læse lidt historie vedrørende det, som dansk indfødsret er.
Jeg har gjort det samme over for integrationsministeren og har mange gange henvist til Grundtvigs tale som den første indfødsretsudvalgsformand i 1850.
På den historiske baggrund var det, der skete i 1980’erne og 1990’erne, altså de to seneste årtier, en katastrofe.
Med store håndbevægelser uddelte man indfødsret, alene i 2001 til 20.000, bl.a. til dansk-marokkaneren, der ikke var i stand til at tale ét ord dansk, men alligevel fik dansk indfødsret.
Det andet er, at når hr. Sjursen taler om, at vi selv kan bringe vores kristne kultur til degeneration, vil jeg sige: Den omstændighed, at vi ikke længere kender forskel på kristendom og islam, i den forstand at vi ikke vil beskytte os mod det muslimske stormløb, som i 1500 år har været rettet mod kristenheden i Vesteuropa, er udtryk for en forglemmelse, og det er et andet ord for degeneration.
Jann Sjursen (KD), 2004-11-12:
Med hensyn til det første om de to årtiers katastrofe er Kristendemokraterne også gået med til at stramme op på det regelsæt, der gælder for, hvem der kan meddeles dansk indfødsret.
Men jeg vil medgive hr. Søren Krarup, at tilbage i historien har kriterierne ikke været stramme nok, og man har ikke været vakse nok til at få dem ændret.
Men de er blevet ændret nu, og de er efter vores opfattelse blevet ændret for meget til skade for nogle persongrupper, som jeg var inde på tidligere.
Angående spørgsmålet om kristendom og islam og hvad det er, der skal bevare også Danmark som et land, der hviler på et kristent kulturgrundlag, hvilket vi synes er vigtigt, var pointen i det, jeg sagde tidligere, såmænd blot, at den største trussel mod at fastholde Danmark på et kristent kulturgrundlag altså ikke kommer fra den forholdsvis lille islamisk-muslimske minoritet i vores land.
Den kommer fra os, der vil kaldes kristne, fordi vi ikke selv tager vare på vores kulturarv, og fordi vi selv, for at bruge et af hr. Søren Krarups yndlingsudtryk, kaster vore egne kristne værdier i grams.
Det kan vi ikke beskylde andre for, og det var sådan set blot det, jeg ville sige.