runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Keld Albrechtsen (EL), 2004-03-17:
Vi er i Enhedslisten positive over for intentionerne i dette lovforslag, som jo angiveligt går ud på at hjælpe nogle mennesker, som er kommet i den situation, at de har overtaget en grund, hvor der viser sig at være gift eller jordforurening, og hvor kommunen så ikke længere har en erstatningsforpligtelse på grund af forældelsesreglerne efter 20 år.
Efter vores opfattelse er det imidlertid et problem, hvis det er sådan, at det er et frit skøn for kommunen, om man vil gå ind og hjælpe eller ej, om man vil påtage sig ansvaret efter fristens udløb, eller man ikke vil.
Det kunne jo godt være, at der var nogen, man var mere tilbøjelig til at hjælpe end andre, og man kunne fristes til at stille betingelser i den sammenhæng.
Derfor har vi også den opfattelse, at en obligatorisk ordning, hvor kommunens ansvar opretholdes - hr. Aage Frandsen nævnede det vist også - sandsynligvis vil være i større overensstemmelse med de almindelige retssikkerhedsprincipper.
Det vil i hvert fald gøre, at borgerne vil være ligestillede og have ligeret i forhold til kommunen.
Men det vil vi gerne have belyst lidt nærmere under udvalgsarbejdet.
Så skal jeg afsluttende sige, at den her sag jo berører et hjørne af hele problemet med jordforurening og giftgrunde, som er et meget stort problem for de mennesker, der ender med at skulle sidde med en sådan grund uden at have vidst, at den var giftig.
I den forbindelse vil vi da gerne foreslå og også anmode regeringen om at overveje, om der måske også kunne gøres noget for at hjælpe med retablering, eventuelt gennem etablering af en solidarisk fond.
Nu ved jeg godt, at regeringen sidder fast i sit skattestop, og derfor er det ikke sikkert, at den på nuværende tidspunkt kan medvirke til noget sådant.
Det er jo ærgerligt.
Men det er under alle omstændigheder en god idé.
Det er vist også sådan, at ejere af forurenede grunde i dag er fritaget for grundskyld eller kan trække grundskylden fra, og der kunne man måske indføre en ordning, så de i stedet opsparede disse grundskyldsmidler.
Det ville måske ikke engang stride mod skattestoppet.
Så der er mange muligheder for at bygge noget til det her lovforslag.
Nu har jeg nævnt et par ideer.
Det er bare til overvejelse for partierne og for ministeren.
Vi er altså positive over for intentionerne, men vil gerne have belyst det retssikkerhedsspørgsmål, som også SF har været inde på.
Lissa Mathiasen (S), 2004-03-17:
Jeg tror, at vi alle sammen ønsker, at forældre vil være i stand til at tage ansvar.
Men lige nøjagtig i de her sager, som der også i høringssvarene henvises til, er der netop de meget alvorlige konflikter.
Set i den sammenhæng: Hvordan kan
Er der egentlig ikke en urimelighed i i forenklingens hellige navn at sige pyt med det, til trods for at samtlige høringsberettigede siger, at det tilsidesætter barnets tarv?
Det er jo forældre, der ikke selv formår at tilgodese barnets tarv, forældre, der ikke selv formår at løse tvisterne.
Inge Dahl-Sørensen (V), 2004-03-17:
Jo, det er også derfor, jeg har det med i min ordførertale, for selvfølgelig gør det indtryk.
Men jeg tror altså på, at hvis man giver forældre et større ansvar for at overholde indgåede aftaler, tænker de sig også rigtig grundigt om.
Ingen forælder ønsker jo at gøre sit barn fortræd.
Har man så en virkelig god grund til ikke at overholde et samvær, kan man jo få statsamtet i tale.
Lissa Mathiasen (S), 2004-03-17:
Jeg bemærker, at Venstres ordfører i første del af talen netop lægger vægt på, at der er opbakning fra de hørte parter.
Tilsvarende er der også fra Venstres ordfører klart signaleret, at Børnerådet m.v., når vi taler om børns vilkår, rent faktisk ikke er enige.
Gør det ikke indtryk på Venstres ordfører, at man rent faktisk mener, at man i - jeg havde nær sagt - forenklingens hellige navn lader børnenes tarv gå fløjten?
Inge Dahl-Sørensen (V), 2004-03-17:
Forslaget, som behandles her, er en regelforenkling på det familieretlige område.
En arbejdsgruppe er kommet med forslag
til en forenkling af lovgivningen på området, og lovforslaget svarer næsten til rapporten.
Lovforslaget har selvsagt været til høring hos alle berørte myndigheder, og i det væsentlige er høringssvarene positive.
Der er tale om administrative lempelser for borgerne og det offentlige og om at gøre de gældende regler mere tidssvarende, bl.a ophæves kravet i ægteskabslovens § 10, stk. 1, om, at et tidligere fællesbo skal være delt, før der kan indgås nyt ægteskab.
Borgere, der ønsker at indgå nyt ægteskab, vil således ikke længere skulle dokumentere, at det tidligere fællesbo er delt eller indgive en ansøgning til kommunen om dispensation.
Så er der kravet i § 11 om, at kommende ægtefæller skal afgive erklæring om, hvorvidt de har eller venter børn med en anden.
Det foreslås ophævet og må naturligt henvises til privatlivets fred.
Der, hvor ægtefællerne indgår aftale om vilkår i forbindelse med separation, er det unødvendigt med vilkårsforhandlinger.
Dette er blot en bureaukratisk forsinkelse af separationen eller skilsmissen.
Det foreslås endvidere, at loven ændres, således at såfremt forældre i enighed finder ud af at ændre på forældremyndighed og samvær, skal det ikke længere godkendes af statsamtet.
Der er et enkelt punkt i høringssvarene, som giver anledning til bemærkninger.
Børnerådet og Børns Vilkår kan ikke anbefale forslaget om, at aftale om samværet skal kunne tvangsfuldbyrdes.
De mener, at forslaget som følge af forenklingen kan føre til flere tvangsfuldbyrdelser i samværssager.
Vi er bange for, at såfremt man ikke sørger for, at de aftaler, man selv som forældre har indgået, bliver overholdt, vil der kunne spekuleres i at genere den anden part og dermed barnet.
Inge Dahl Sørensen (V), 2004-03-17:
Nu siger fru Lissa Mathiasen, at det er i de alvorlige sager.
Det tror jeg sådan set ikke at det er.
For netop der, hvor forældre har indgået en aftale om samvær, er det da påfaldende, hvis man på det tidspunkt, hvor samværet skal udmøntes, i næsten samme sekund bliver enig med sig selv om, at lille Lise eller Peter f.eks. ikke skal hen til deres far.
Hvis det er alvorlige sager, tror jeg på, at man noget tidligere ville have henvendt sig til statsamtet.
Der, hvor jeg mener, chikanerne ligger, er, når man pludselig bliver enig med sig selv om, at i dag, hvor barnet eksempelvis skal hen til sin far, skal det bare ikke udmøntes på det tidspunkt, for nu har man altså lige pludselig fundet ud af, at nu er der et eller andet galt.
Det er derfor, jeg siger, at jeg ikke tror på, at de alvorlige sager ligger der.
Anne Baastrup (SF), 2004-03-17:
Ja, men jeg har ikke noget svar.
Søren Krarup (DF), 2004-03-17:
Jeg føler mig fristet til at spørge Det Radikale Venstres ordfører, om hun ikke er opmærksom på det sammenstød, der her sker mellem to helt afgørende retlige eller juridiske traditioner, idet dansk lov begyndende for så vidt med Jyske Lov eller endnu længere tilbage med landsdelslovene jo har bygget på sæd og skik - det vil sige det, der langsomt er groet op fra virkeligheden i landet - og så den juridiske eller retlige tradition, der kommer af menneskerettighederne, som jo udspringer, som jeg selv var inde på, af oplysningstidens idealisme.
Er fru Elisabeth Arnold ikke enig med mig i, at sådan to vidt forskellige traditioner bevæger sig i hver sin retning, og at den abstrakte oplysningstids idealisme bevæger sig i en ganske anden retning end den, der traditionelt har båret dansk lov og ret?
Elisabeth Arnold (RV), 2004-03-17:
Det var den tidligere regering, der fik nedsat Inkorporeringsudvalget, og den afgav sin betænkning i oktober 2001, altså kort før regeringsskiftet i november 2001.
Inkorporeringsudvalgets anbefaling var, at man inkorporerede tre af fire navngivne FN-konventioner: konvention om borgerlige og politiske rettigheder, konvention om afskaffelse af alle former for racediskrimination og konventionen mod tortur og anden grusom umenneskelig behandling eller straf.
Det Radikale Venstre ville gerne følge Inkorporeringsudvalgets anvisninger, og vi så meget gerne, at disse tre konventioner blev inkorporeret i dansk ret. Vi kan konstatere, at SF foreslår, at den sidste konvention, den om de politiske, økonomiske og sociale rettigheder, også inkorporeres, og det mener vi også at der er gode argumenter for i bemærkningerne til beslutningsforslaget, som vi behandler her.
Så vi vil godt diskutere med SF, om vi også skulle foreslå, at denne konvention blev inkorporeret. Vi mener faktisk, at det er et velbegrundet skridt at tage, for som også Inkorporeringsudvalgets rapport pegede på, vil det tydeliggøre, at dansk ret skal fortolkes og anvendes i overensstemmelse med Danmarks internationale forpligtelser; det vil styrke borgernes retsstilling, og det vil styrke samspillet mellem lovgivningsmagten og de retsanvendende myndigheder.
Det synes vi er nogle udmærkede begrundelser.
Men vi har ikke noget som helst ønske om at antyde eller blot på nogen måde prøve at insinuere, at Danmark ikke retter sig efter de konventioner, som vi selv har tiltrådt.
Naturligvis gør vi det, og der er ikke nogen danske borgere, som er stillet dårligt, fordi disse konventioner ikke er inkorporeret i dansk ret.
Det ligger heller ikke i SF's forslag, og det ligger heller ikke i vores støtte til SF's forslag.
Regeringen har sagt, at det er ren symbolpolitik, og man vil simpelt hen ikke inkorporere konventionerne.
Det er ikke mig bekendt, at symbolpolitik ligger så forfærdelig fjernt for denne regering, for det har den foretaget sig adskilligt af. Vi kunne så vende det om og sige, at netop fordi det er symbolpolitik, skulle man inkorporere dem, fordi vi derved understreger Danmarks sammenhæng med den internationale verden og vores forpligtelser i henhold til de internationale konventioner, vi selv har tiltrådt.
Venstres ordfører sagde, at der ingen juridiske problemer var i det, for der var alligevel fuld overensstemmelse mellem dansk ret og de konventioner, vi har tiltrådt.
Det anerkender vi fuldstændigt.
Men vi mener alligevel, at der kunne være grund til at følge Inkorporeringsudvalgets beskrivelser af, at det ville styrke borgernes retsstilling og styrke samspillet med lovgivningsmagten og de retsanvendende myndigheder.
Derfor støtter vi forslaget, og vi deltager meget gerne i diskussionen, og videre i arbejdet i Retsudvalget, om, hvorvidt vi kan sortere nogle af konventionerne fra, om vi skal følge forslaget her eller Inkorporeringsudvalgets anvisninger.
Helge Adam Møller (KF), 2004-03-17:
Lad mig starte med det overraskende - eller forhåbentlig ikke overraskende: Den konservative folketingsgruppe er fuldstændig enig med den konservative justitsminister. Det er vigtigt at slå fast her i starten, at når Danmark tiltræder internationale konventioner, så skal vi naturligvis efterleve dem, og det gør Danmark også.
Danmark efterlever til fulde konventionernes krav, også selv om de ikke er inkorporeret i dansk ret.
Regeringen sørger for løbende at sikre, at dansk ret opfylder konventionernes krav, og det er ikke bare den nuværende regering og den nuværende justitsminister, det gjorde den forrige regering også med justitsminister hr. Frank Jensen, med justitsminister hr. Bjørn Westh, med justitsminister hr. Erling Olsen og med justitsminister fru Pia Gjellerup - så har jeg vist nævnt alle de fire, der var i de 10 år for Socialdemokratiet.
De var lige så optaget af at sikre, at dansk ret opfyldte konventionernes krav.
Endelig kan vi jo konstatere, som fru Elisabeth Arnold også selv har konstateret, at konventionerne anvendes af de danske domstole.
Derudover kan man jo sige, at inkorporering af de fire nævnte FN-konventioner på ingen måde kan sammenlignes med inkorporering af den europæiske menneskerettighedskonvention
fra 1992, for den konvention er jo en del af et helt særskilt retssystem med sin egen domstol.
Eventuelle brud på menneskerettighederne her i Danmark kan derfor efterprøves ved Menneskerettighedsdomstolen i Strasbourg, men den mulighed findes jo ikke i forbindelse med FN-konventionerne, altså dem, vi taler om i dag. Derfor kan jeg sige, som justitsministeren også har været inde på, at det ikke vil ændre retstilstanden med så meget som en millimeter at inkorporere de fire konventioner, som er nævnt i beslutningsforslaget.
På den baggrund har jeg som konservativ utrolig vanskeligt ved at se behovet.
Tværtimod fristes man måske til at sige, at hvis der er noget, vi allerede har rigeligt af her i Danmark, er det vel lovgivning.
Derfor kan jeg sige, at den konservative folketingsgruppe først og fremmest går ind for kvalitet frem for kvantitet i lovgivningen, og derfor kan vi altså ikke støtte beslutningsforslaget.
Morten Bødskov (S), 2004-03-17:
Da vores ordfører, fru Lissa Mathiasen, ikke kan være til stede, har jeg lovet hende at fremføre følgende: SF lægger i beslutningsforslaget op til at inkorporere fire FN-konventioner i dansk ret. Som det er sagt tidligere, behandlede vi her i salen for ca. en måneds tid siden et beslutningsforslag fra SF om også at inkorporere FN's børnekonvention.
Som det også fremgik af debatten sidst, er vi i Socialdemokratiet meget optaget af, hvordan vi bedst sikrer, at de her meget væsentlige konventioner, som vi jo har valgt at tilslutte os, fordi vi netop finder dem væsentlige, får den fulde anvendelse i dansk lovgivning og dansk ret.
Som det også er fremgået af debatten i dag, valgte den tidligere SR-regering i slutningen af 1990'erne at nedsætte det såkaldte Inkorporeringsudvalg.
Som det også er fremgået af debatten, anbefaler Inkorporeringsudvalget, at man nu indfører godt nok kun tre af de fire konventioner, som SF foreslår i beslutningsforslaget skal inkorporeres i dansk lovgivning.
Vi vil fra Socialdemokratiets side gerne sige, at i modsætning til ministerens meget kontante afvisning af Inkorporeringsudvalgets arbejde og indstillinger som værende ren symbolpolitik og helt uden værdi, så er vi fra Socialdemokratiets side klar til at se på Inkorporeringsudvalgets arbejde og vil faktisk gerne invitere til en mere dybdegående og tilbundsgående drøftelse af de spørgsmål, som rejses i forlængelse af den beretning fra udvalget.
Vi vil derfor som sagt anbefale, at vi ser videre på disse spørgsmål, ser nøjere på de kriterier, som er anvendt som argument for, at tre af konventionerne, som er nævnt i SF's beslutningsforslag, kan inkorporeres i dansk ret.
Og det er også vores håb, at SF er parat til at indgå en sådan debat om Inkorporeringsudvalgets intentioner.
Vi kan på den baggrund ikke støtte SF's beslutningsforslag, men meldingen fra Socialdemokratiet er, at vi som sagt er klar til at se nøjere på Inkorporeringsudvalgets anbefalinger.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2004-03-17:
Hvis fru Elisabeth Arnold læste dommene ordentligt, ville hun se, at der henvises til de vage og ubestemte bestemmelser, der er i dansk lovgivning, i udlændingelovgivningen ...
jo, og det nytter ikke noget, at fru Elisabeth Arnold ryster på hovedet.
For overhovedet at få den sag banket igennem, så De Radikale overhovedet kunne komme med, dengang de var i regering med Socialdemokraterne - for også dengang var det fuldkommen umuligt for De Radikale og Socialdemokratiet at blive enige om udlændingelovgivningen - alene af hensyn til De Radikale var man nødt til, jeg husker det tydeligt, i lovforslagets bemærkninger at indføje en masse henvisninger til konventioner, der efter min opfattelse var overflødige.
Det er præcis det, jeg vil undgå, når jeg siger, at vi skal lave klare retsregler herinde.
Derfor snakker fru Elisabeth Arnold og jeg ikke om det samme.
Det kan være, at vi skal se at få det ændret, så de bemærkninger ryger ud, nu vi har et flertal for noget andet.
Det vil jeg overveje.
Tak for ideen.
Elisabeth Arnold (RV), 2004-03-17:
Jeg kan så for egen regning sige, at jeg har observeret adskillige retssager i Danmark, hvor f.eks. en udvisningsdom er blevet fastsat i byretten, blevet forkastet i landsretten - eller også var det omvendt - og så igen er blevet taget frem af Højesteret, hvor man udtrykkeligt har anvendt Danmarks internationale forpligtelser og taget udgangspunkt i konventioner, f.eks. menneskerettighedskonventionens bestemmelse om ret til familieliv.
Jeg refererer ikke noget som helst fra nogen lukkede møder her og ikke fra nogen retssale.
Jeg refererer bare fra almindelig avislæsning.
Har jeg også misforstået det?
Birthe Rønn Hornbech (V), 2004-03-17:
Jeg nægter at kommentere, hvad der er sagt under lukkede møder.
Og jeg synes, at fru Elisabeth Arnold skulle holde sig for god til at begynde at citere højsteretsdommere her i Folketinget.
Jeg synes det er forkasteligt, og jeg vil ikke være med til det.
Elisabeth Arnold (RV), 2004-03-17:
Jeg har meget stor respekt for fru Birthe Rønn Hørnbechs argumentationskraft.
Jeg er ikke selv jurist, så derfor må jeg spørge helt banalt.
Fru Birthe Rønn Hornbech siger, at der ofte er kompromiser og uklare formuleringer og masser af elastik i de her konventioner, og derfor skal Folketinget fortolke dem og ikke domstolene.
Men vi har jo lige i dag været på besøg i Højesteret og hørt, at netop Højesteret anvender konventionernes tekster og fortolker dem, når de skal afgøre danske retssager.
Så er det jo ikke Folketinget, der fortolker dem.
Så er det jo netop domstolene, der gør det.
Eller har jeg forstået det fuldstændig forkert?
Birthe Rønn Hornbech (V), 2004-03-17:
Det bør være en selvfølge, at dansk ret er i overensstemmelse
med de konventioner, Danmark har tilsluttet sig.
Også denne regering har flere gange givet udtryk for dette standpunkt.
Det er selvsagt regeringens og Folketingets ansvar, at dansk ret er i overensstemmelse med konventionerne.
Jeg vil derfor gerne bede forslagsstillererne dokumentere, på hvilket punkt de konventioner, som dette forslag drejer sig om, ikke er i overensstemmelse med dansk ret.
Jeg tror ikke, forslagsstillerne kan påvise nogen uoverensstemmelse af juridisk karakter.
Forslagsstillerne ønsker at sende et signal, siger man hele tiden.
I Venstre ønsker vi klare retsregler, og vi ønsker, at det er Folketinget, der fastsætter disse klare retsregler.
Konventioner er ofte udtryk for et håbløst kompromis
efter lange og seje forhandlinger mellem lande med vidt forskelligt retssyn.
Der er også inden for de internationale fora en tendens til vel mange programerklæringer, som der ikke direkte kan støttes ret på.
Disse to elementer fremmer ikke just udformningen af præcise retsregler.
Også derfor må de nationale parlamenter fastsætte, hvad der skal være gældende ret. At indføre en hel- eller halvautomatisk regel om, at konventioner bare skal inkorporeres, eller at nogle konventioner skal inkorporeres, vil også betyde en magtforskydning fra Folketinget til domstolene; en forskydning, som vi er imod i Venstre.
Vage, elastiske og uklare regler kræver en udfyldning, og den udfyldning skal Folketinget og ikke domstolene foretage.
Derfor stemmer vi imod dette forslag og afventer spændt, på hvilket punkt forslagsstillerne ønsker dansk ret ændret inden for konventionernes område.
Lene Espersen (KF), 2004-03-17:
Det kan være, at min hørelse er dårlig, men jeg hører ikke så meget om moral.
Jeg hører nærmere sådan en forundring over, at når man har nedsat et udvalg, hvorfor man så bare ikke gennemfører alt det, der står i betænkningen, dagen efter, sådan nærmest pr. automatpilot. Der synes jeg bare, det er væsentligt at få understreget, at en af årsagerne til, at vi står her i dag, er, at vi er folkevalgte, og vi er alene bundet af vores egen overbevisning.
Det betyder altså også, at man politisk altid må kvalificere, hvorfor man vælger at følge en betænkning eller følge et forslag, der kommer udefra, og det er også det, jeg har forsøgt at redegøre for over for fru Anne Grete Holmsgaard i dag.
Men jeg må så også sige, at fru Anne Grete Holmsgaard jo heller ikke har valgt at følge betænkningen, for SF vælger
jo at gå videre og blæse på de sagkyndiges indstilling ved at sige, at også de konventioner, man ikke anbefaler inkorporeret, ønsker SF rent faktisk inkorporeret i dansk lovgivning.
Jeg respekterer fuldt ud, at det er SF's politiske vurdering, og den frihed skal vi alle sammen have.
Søren Krarup (DF), 2004-03-17:
I vor tid er jo intet så helligt som menneskerettighederne
, og det at forholde sig kritisk til dem er i sig selv et udtryk for noget umoralsk.
Kan ministeren ikke høre undertonen?
Lene Espersen (KF), 2004-03-17:
Nej, som jeg netop sagde før i min besvarelse til fru Anne Grete Holmsgaard, er det jo ikke sådan, at når man nedsætter et sagkyndigt udvalg og modtager en betænkning, at alt det politiske allerede er afgjort.
Det er sådan set der, den politiske fase starter, hvor man gennemlæser den grundige betænkning, og så foretager man en politisk afvejning.
Det hænder jo altså også, at man i stedet for det, som betænkningerne lægger op til, ud fra en samlet betragtning vælger en anden politisk kurs, og det synes jeg ikke der er nogen grund til politisk at anfægte. Naturligvis skal man forsvare, hvorfor man har truffet det politiske valg, og det er jeg også rede til at gøre, men der er intet forkert i, at en regering f.eks. vælger at sige, at den bliver nødt til at tænke lidt mere over en betænkning, eller at den ikke gennemfører den i den form, som den er lagt op.
Det er der talrige eksempler på.
Jesper Langballe (DF), 2004-03-17:
Jeg vil gerne spørge ministeren, om der efter ministerens vurdering kan siges at ligge noget på en eller anden måde moralsk odiøst i, at regeringen eller et folketingsflertal anlægger en anden vurdering end Inkorporeringsudvalget.
Er der et eller andet, der taler for, at der skulle være noget suspekt ved, at man simpelt hen i den endelige beslutning siger, at man vurderer det anderledes?
Elisabeth Arnold (RV), 2004-03-17:
Selvfølgelig skal et lands retssystem bygge på, hvad der er sæd og skik i det pågældende land, sådan er alle landes retssystemer opbygget, men vi befrugter jo hinanden med indtryk fra det internationale samarbejde og de aftaler, vi kan blive enige om.
Der er jo adskillige eksempler på, at den måde dansk retspleje er indrettet på, den måde f.eks. dommerne fungerer på, har måttet ændres, fordi Danmark er blevet underkendt f.eks. ved Menneskerettighedsdomstolen i Strasbourg.
Der har vi haft nogle sager, hvor danske borgere har fået ret i, at Danmark har overtrådt menneskerettighederne, og derfor har vi måttet ændre noget af vores retssystem.
Det har vi accepteret, fordi vi har tiltrådt disse internationale aftaler.
Så vi lever ikke i et vakuum, vi lever i et internationalt samfund, hvor vi bliver påvirket udefra, og hvor vi også selv udvikler vores eget retssystem.
Søren Krarup (DF), 2004-03-17:
Jeg får lyst til så at konfrontere hende med en, synes jeg, ganske tankevækkende udtalelse af en kulturradikal professor, Thomas Bredsdorff, som i et interview i Information beskriver, hvordan man fra Vestens side bruger menneskerettighederne som argument:
»Det er også den, der på snedig vis bliver brugt, når vi sender ubåde til den irakiske ørken.
Så argumenterer vi med naturlige menneskerettigheder.
Menneskerettighederne er et fantastisk argument for den gode gamle imperialistiske magtkamp.« Er fru Elisabeth Arnold slet ikke opmærksom på, hvordan der ligger en ganske bestemt ideologisk tendens, der netop, fordi den vil befatte sig med hele tilværelsen, i sin tendens og i sit indhold bliver totalitær?
Elisabeth Arnold (RV), 2004-03-17:
Jeg synes, det er meget forlangt, at jeg skal forholde mig til et citat af en mig aldeles ubekendt person.
Ja, personen ved jeg selvfølgelig hvem er, men det er ikke en, som jeg i øvrigt har fulgt med i hvad mener, og det med at lægge mig ord i munden, som at jeg skulle være enig med nogle totalitære systemer osv., kan jeg slet ikke forholde mig til.
Jeg er en stor tilhænger af internationalt samarbejde på menneskerettighedsområdet og også på det retlige område.
Jeg er en varm tilhænger af, at menneskerettigheder respekteres i lande, som også er forskellige fra Danmark, og jeg er også meget glad for, at Danmark har tiltrådt disse menneskerettighedskonventioner.
Jeg ser ingen som helst grund til at iklæde mig ruelse eller anger, fordi der engang var nogle andre, der har misbrugt disse menneskerettighedsbegreber i en anden sags tjeneste.