runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Svend Erik Hovmand (V), 1998-12-15:
Jeg er glad for, at et stort, bredt flertal her i Folketinget om et øjeblik vil tilkendegive, at man vil bestræbe sig på hurtigst muligt at få indført samme regler for afregning af euroen for erhvervslivet i forhold til det offentlige, sådan som man kender det f.eks. fra Storbritannien.
Den betænkning, som vi om lidt skal tage stilling til, indeholder en tilkendegivelse fra regeringspartierne, Det Konservative Folkeparti, CD, Kristeligt Folkeparti og Venstre, en tilkendegivelse, som forudsætter, at regeringen snarest muligt realiserer målsætningen om, at virksomhederne bør have mulighed for at afregne og foretage indbetalinger i euro til offentlige myndigheder.
Hvorfor er det nu så vigtigt?
Danske virksomheder skal have samme muligheder som f.eks. virksomheder i Storbritannien.
Vi har alle sammen vidst, at euroen kommer.
Vi havde i Venstre gerne set, at realiseringen af dette ønske var sket med virkning fra den 1. januar.
Det lykkedes desværre ikke, men til gengæld lykkedes det altså at få et stort, bredt flertal, der nu markerer ønsket om at få det her gennemført så hurtigt som muligt.
Aage Frandsen (SF), 1998-12-15:
Jeg skal anmode om, at forslaget går tilbage til udvalget, og det skyldes, at jeg er lidt i tvivl om, hvad det er, vi vedtager, hvis vi vedtager det, som ligger med denne betænkningsafgivelse.
Der står godt nok, at det er et mindretal, der siger noget, men i virkeligheden er dette mindretal et flertal, og så er der et andet mindretal, der mener noget andet. Derfor tror jeg altså, der kan være tvivl om på et tidspunkt, hvad retsgrundlaget er i fremtiden, og derfor tror jeg, det er fornuftigt, at Uddannelsesudvalget kigger på det igen.
Dette er nok udtryk for, at der er ting, der foregår lidt for hurtigt her i december måned, og jeg vil selv gerne medgive, at det har også været tilfældet for mit vedkommende.
Egil Møller (DF), 1998-12-15:
Jeg skal på Dansk Folkepartis vegne anmode om, at lovforslaget bliver tilbagesendt til fornyet udvalgsbehandling.
Svend Erik Hovmand (V), 1998-12-15:
Jeg skal tilkendegive vores tilfredshed med, at det er lykkedes at ændre dette lovforslag efter vores opfattelse ganske markant.
Oprindelig var der jo tale om, i hvert fald sådan som vi så det, en væsentlig politisk styring af VækstFonden med det nye forslag, der var lagt frem.
Nu er forslaget ændret og efter vores opfattelse ændret på en måde, som er helt i overensstemmelse med den grundlæggende holdning, der bør være for VækstFonden.
VækstFondens særkende er jo netop, at det er erhvervslivets egne folk, der træffer dispositioner og ikke dirigeres politisk.
Vi kan på den baggrund stemme for de af erhvervsministeren stillede ændringsforslag, og vi stemmer imod de øvrige.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-12-16:
En kommentar og et spørgsmål om ulandsbistanden.
Hr. Estrup ved naturligvis, at når regeringen stiller i Finansudvalget med et aktstykke med ønske om at hjælpe flygtninge i nærområder eller specifikt hjælpe i forbindelse med repatriering, altså hjemsendelse af flygtninge fra Danmark til deres nærområder, så stemmer Dansk Folkeparti for forslaget.
Det vil vi også fremover gøre.
Men vi mener, det er muligt at foretage en besparelse på ulandsrammen, og det er jo så det, der er angivet i ændringsforslaget.
Derfor et spørgsmål til hr. Estrup: Den aftale, der er indgået om finansloven, er vel kun på det her område indgået for 1999?
Men både hr. Jan Petersen og nu hr. Estrup har talt, som om det, der er lavet på ulandsområdet, er en aftale, der rækker mange år frem.
Man bruger udtryk som, at nu er der skabt sikkerhed for, stor parlamentarisk dækning for osv.
Derfor er jeg selvfølgelig lidt interesseret i at vide, hvor langt aftalen går.
Er der noget, vi ikke kunne læse os til, eller gælder den aftale, der er indgået, kun for 1999, hvorefter det står forligspartierne frit for i år 2000 og fremefter at foreslå ændringer i selve rammen, altså i størrelsen af Danmarks ulandsbistand?
Jørgen Estrup (RV), 1998-12-16:
Nu skal hr. Thulesen Dahl jo ikke undervurdere sig selv, og jeg vil faktisk sige, at vi da skal have en faktor 2 ind for at komme op på det samme beløb som henholdsvis Venstre og De Konservative, så hvis vi lægger dem sammen, ja, så passer det nok nogenlunde.
Men det, som jo er ideen, er, at Dansk Folkeparti uden at blinke kan nå det beløb her og nu og i og for sig er relativt ligeglad med, om det kan ske på en fornuftig måde, hvem det går ud over eller hvad.
Det var sådan set det, der var min vinkel på det.
Så må jeg sige, at jeg da ærlig talt, indtil jeg bliver orienteret om det modsatte, tror på, at når man går ind i en finanslovaftale og klart accepterer en bevilling, men så sandelig også nogle principper, fordi der er nye principper i det, der bliver lavet her, føler man sig bundet i et vist omfang.
Det kan jeg jo ikke love på de to partiers vegne, men jeg ville tro, at der er så meget parlamentarisk tradition i de to partier, at det også vil være deres almindelige holdning, men jeg synes, hr. Thulesen Dahl skulle spørge de to partier selv.
Nej, men jeg vil da gerne indrømme, at hvis vi begynder at gå over til procentregninger og sådan noget, kan man jo altid komme et stykke væk fra vejen.
Det ved jeg at hr. Thulesen Dahl har erfaring i.
Men jeg synes på den anden side ikke, at man skal sætte sit lys under en skæppe.
Jeg går ud fra, at når hr. Thulesen Dahl foreslår besparelser på det her område, er det, fordi man faktisk mener dem og ikke ønsker at gøre dem til nogle meget små besparelser, men det kan jeg have misforstået.
Mogens Lykketoft (S), 1998-12-16:
Jeg vil indskrænke mig til nogle ganske få bemærkninger i dag, for jeg har opfattet signalerne fra alle ordførerne på den måde, at man faktisk i højere grad, end vi har gjort tidligere år, har ønsket at overholde Folketingets forretningsorden og diskutere ændringsforslagene og så tage den generelle debat i morgen.
Dér har jeg selvfølgelig en række mere principielle bemærkninger, jeg gerne vil knytte, men dem vil jeg gemme til den lejlighed og nøjes med her at takke for en fredelig debat, som står i stærk modstrid til noget af den debat, der foregår i medierne og ude i befolkningen.
I virkeligheden er det jo tankevækkende, så meget vi kan enes om i dette her Folketing i forhold til de store vanskeligheder, vi af mange grunde åbenbart har med at formidle den samme brede enighed ud til befolkningen.
Det vil jeg ikke gå ind i nu.
Jeg noterer mig selvfølgelig, at konsekvensen af, at vi er seks partier, der er gået sammen, betyder, at der er opbakning til de ændringsforslag, som er konsekvensen af aftalen, og at der også er en afvisning af forslag, som jo på nogle strækninger
fra de fire partier, der ikke er med i aftalen, kan have et sympatisk indhold, men som berører den samlede økonomiske balance i finanslovaftalen, og som vi derfor fra aftalepartiernes side i enighed må afvise ved denne lejlighed.
Men jeg vil også godt nu netop inspireret af hr. Kim Behnke sige til alle partier, der har deltaget - og det er jo alle partier, der har deltaget i forhandlingerne - at jeg også synes, at vi på mange strækninger har kunnet afdække, at modsætningerne i dansk politik, modsætningerne med hensyn til, hvad der skulle ske i finansloven, går på kryds og tværs, og det havde selvfølgelig også været muligt i forhold til de partier, der ikke er kommet med i den nuværende aftale, at blive enige om ganske meget af det stof, som vi behandler i dag og i morgen.
Keld Albrechtsen (EL), 1998-12-16:
Skriftlig begrundelse
Ifølge Ritzau den 8. december 1998 hævder udenrigsministeren, at Danmarks forbehold over for forsvarspolitisk samarbejde i EU ikke vil stå i vejen for dansk deltagelse, hvis en opgave, som EU gerne vil have løst, lægges over i NATO.
Forslaget indebærer, at WEU afgør ved døden, og der i stedet oprettes en slags underafdeling af NATO, der altså reelt er en ny udgave af WEU.
Forskellen er kun, at lande som Tyrkiet og Danmark dermed direkte kommer med.
Det gør jo ikke sagen bedre, at Tyrkiet på denne måde direkte integreres i EU's kommende forsvarspolitik.
Som sagen er fremstillet i dagspressen den 8. og 9. december 1998, ser det helt klart ud til, at regeringen nu fifler med den danske undtagelse.
Løsningen må være, at Danmark ikke deltager i den ny underafdeling under NATO, der jo reelt er en genopstået WEU, men at Danmark kun deltager i det, som er NATO's formål, nemlig den gensidige forsvarsforpligtelse.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 1998-12-16:
Den debat, vi har i gang lige i øjeblikket i Europa om vores evne til at gribe ind, hvis der er krise omkring os, er meget vigtig.
Det er en debat, der handler om krisestyring, og ikke en debat, der handler om territorialforsvaret for Europa.
Alle er enige om, at det er en nødvendig debat; det er den danske regering også enig i, og derfor hilser vi debatten velkommen.
Regeringen er også enig i konklusionerne fra det netop overståede møde i Wien, hvor det anføres, at den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik må kunne støtte sig på en troværdig operationel kapacitet.
Debatten bør efter regeringens opfattelse først og fremmest samle sig om, hvordan europæerne kan anvende NATO i de tilfælde, hvor det er nødvendigt, at EU's beslutninger understreges med militære midler, dvs. i typiske krisestyringssituationer.
I den forbindelse er de nye meldinger fra Frankrig og Storbritannien positive, fordi de også er udtryk for en fælles erkendelse af, at det europæiske forsvarssamarbejde må tage uddgangspunkt i NATO-samarbejdet.
Den klarhed, der nu foreligger, ikke mindst fra fransk side, tjener absolut til fordel for, at vi bliver bedre til at håndtere den type krisestyring, vi har så hårdt brug for. Ofte er vi kommet for sent, ofte er vi kommet for tøvende, og ofte er vi kommet for lidt resolut, når borgerkrigslignende tilstande er brudt ud eller er i færd med at bryde ud i vore nærområder.
Derfor mener jeg, debatten er så fundamental.
Keld Albrechtsen (EL), 1998-12-16:
Nu har statsministeren valgt at tage de to spørgsmål i den omvendte rækkefølge, men det er i orden for mit vedkommende.
Jeg vil også godt spørge statsministeren, når nu statsministeren hilser debatten velkommen, om der kommer et dansk udspil på området, og hvad den danske politik helt præcis bliver.
Én ting er jo, at man hilser andres tanker velkommen, men mener den danske regering, at EU skal kunne bede NATO om at stille militær til rådighed for EU-besluttede aktioner?
Og mener den danske regering, at det ville være i overensstemmelse med den danske undtagelse?
Poul Nyrup Rasmussen (S), 1998-12-16:
Jeg kan oplyse, at vi faktisk allerede i 1996 vedtog, at de europæiske NATO-lande skal kunne gennemføre operationer ved hjælp af NATO-aktiver, også selv om USA ikke er med.
Jeg synes selvklart, at Danmark bør deltage og følge med, men det er også vigtigt at sige i dag, at det er alt, alt for tidligt at udtale sig om, hvad den igangsatte proces vil ende med, og hvad konklusionen vil blive.
Så langt er debatten ganske enkelt ikke kommet, og derfor vil jeg heller ikke kommentere de hypotetiske modeller, man kan tænke sig frem til.
Jeg vil bare understrege, at den igangværende debat ikke ændrer ved vores forbehold i EU, sådan som det er velkendt for Tinget her og for hele den danske befolkning.
Thor Pedersen (V), 1998-12-16:
Jeg skal ikke nødvendigvis komme med et indlæg om de politiske synspunkter, som hr. Kristian Thulesen Dahl har, men jeg vil blot lige stille et spørgsmål om opfattelsen af den behandlingsgaranti, som er en del af aftalen om finansloven.
For det er rigtigt, som hr. Thulesen Dahl siger, at der er anført fire livstruende lidelser, og så siger hr. Thulesen Dahl: Det er så det, man har kunnet blive enige om.
Men jeg synes, man skal være retfærdig over for aftalen og dermed også den debat, der finder sted, også blandt læger, om, hvad det egentlig er, der er omfattet af aftalen, og være opmærksom på, at det, der er tale om, er, at Sundhedsstyrelsen har udmeldt fagligt acceptable ventetider for de sygdomme, hvor der på nuværende tidspunkt er fastlagt et behandlingsforløb.
Og det gælder de fire, der er nævnt i aftalen.
Så vil jeg godt læse op, hvad der står videre: »Garantien udvides til at omfatte andre livstruende sygdomme, i takt med at Sundhedsstyrelsen fastlægger retningslinjer for behandlingen og fagligt acceptable ventetider.«
Det er altså de ventetider, Sundhedsstyrelsen er i stand til at udmelde nu, der har været baggrund for antallet af de sygdomme, der er omfattet af garantien, og så bliver det fortløbende sådan, at når det faglige arbejde er gennemført af Sundhedsstyrelsen, kommer der også garantier for andre livstruende lidelser.
Keld Albrechtsen (EL), 1998-12-16:
Jeg vil prøve at se, om vi kan komme det lidt nærmere.
Men man kan jo også selv blande sig i tingene og have en opfattelse.
Kerneproblemet er jo - det vil jeg gerne bede statsministeren bekræfte - at når det blev vedtaget på topmødet, at man skal have en troværdig operationel kapacitet knyttet til EU, mener man jo NATO, og det vil sige, at det nu ligger i kortene, at der kommer forslag om at knytte EU og NATO sammen.
Jeg vil godt bede statsministeren bekræfte, at det kan man ikke efter Amsterdamtraktaten.
EU kan ikke gå ud
og bede NATO om at gennemføre aktioner.
Og så er det, jeg spørger: Er det Danmarks politik, at man skal godkende sådanne forslag på det kommende EU-topmøde til juni?
Eller er den danske politik, at man siger, at EU ikke skal kunne bede NATO om at gennemføre militære aktioner?
Vi må da kunne få at vide, om det er en dansk politik.
Når jeg spurgte om undtagelsen, er det jo, fordi udenrigsministeren har sagt, at hvis der træffes beslutninger i NATO, kan Danmark sagtens deltage i de beslutninger, også selv om det er noget, der kommer på opfordring af EU, for det berører ikke den danske undtagelse.
Det er, så vidt jeg kan se, en klar omgåelse af undtagelsen, udenrigsministeren dér lægger op til - fifleri vil jeg nærmest sige - og derfor synes jeg, regeringen skulle melde ud nu og gøre det klart, hvad dens politik er på det område.
Jette Gottlieb (EL), 1998-12-16:
Jamen det er faktisk meget morsomt, for nu fik jeg for første gang et klart svar.
Nu blev det klart tilkendegivet, at hvis man ryger ud af dagpengesystemet, så får man ikke sine penge tilbage.
Forskellen fra før er, at man ekstra har indbetalt et kontingent til et helt bestemt formål, nemlig efterlønnen.
Det sagde hr. Dyrlund.
Det har jeg ikke kunnet få arbejdsministeren til at sige klart.
Jeg kunne få finansministeren til at sige det på et tidspunkt, men det rummede en vis uklarhed, da det kom som et svar på et spørgsmål her i salen en onsdag.
Her fik jeg i hvert fald en slags svar fra hr. Dyrlund.
Poul Erik Dyrlund (S), 1998-12-16:
Jeg skal sige til fru Jette Gottlieb, at det kontingent, der betales i dag til arbejdsløshedskassen, har også to meget klare formål.
Punkt 1: At forsikre sig imod arbejdsløshed.
Punkt 2: At betale kontingent, således at man kan få efterløn den dag, man er berettiget til det.
Der er to meget klare formål.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-12-16:
Så vidt vi har forstået i Dansk Folkeparti, er der i virkeligheden i det, hr. Thor Pedersen nævner, ikke noget nyt under solen i forhold til det, Sundhedsstyrelsen i forvejen arbejdede med.
Hr. Thor Pedersen kan mene, det bliver mere forpligtende, fordi man nu får en mulighed for i tredje led eller noget i den stil at henvende sig på et privathospital
, hvis alt er kokset i det offentlige sygehusvæsen inden for de områder, som er nævnt i ventetidsgarantien. Men i virkeligheden er der ikke noget voldsomt nyt i forhold til det, vi blev præsenteret for som noget, man arbejdede med tidligere.
Samtidig er det jo også afgørende, om der følger penge med den garanti, man giver på de flere områder, for ellers er det jo bare, som vi også tidligere under en debat her i Folketingssalen har fået afklaret, et spørgsmål om, at man flytter fokus fra et område til et andet.
Altså at man flytter smerten fra én sygdomskategori til en anden sygdomskategori, og det er for Dansk Folkeparti at se ikke løsningen.
Løsningen er for Dansk Folkeparti at se, at man virkelig får lavet et gennembrud for ventelisterne.
Det koster selvfølgelig nogle penge, og det er også derfor, der er stillet nogle ændringsforslag, som vi støtter, der betyder yderligere bevillinger, bl.a. til materialeanskaffelser.
Så vil jeg godt sige en ting: Det, der selvfølgelig er helt afgørende, er, at man også får taget fat på den måde, sygehusene fungerer på, på arbejdstidstilrettelæggelse osv.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 1998-12-16:
Med hensyn til det første spørgsmål om forholdet mellem EU og NATO vil jeg gerne præcisere, at hverken Maastrichttraktaten eller Amsterdamtraktaten siger noget som helst om, at EU ikke må samarbejde med NATO.
Det er derfor en misforståelse, at Amsterdamtraktaten skulle lægge hindringer i vejen for at udvikle et tættere samarbejde mellem EU og NATO.
Til det andet spørgsmål, om Danmark - med det forbehold, som de andre naturligvis respekterer - ikke kan deltage i NATO-operationer, må jeg også her rette en misforståelse. Forholdet er jo det, at Danmark er fuldgyldigt medlem af NATO, og vi kan deltage i de NATO-operationer, som vi selv beslutter at deltage i.
Vores forbehold over for beslutninger i EU har altså ikke noget at gøre med, hvad vi er med til at beslutte og gennemføre i NATO.
Forbeholdet i EU er jo ikke et forbehold over for at være medlem af NATO.
Det er vi fuldt og helt, og vi deltager fuldt og helt, som vi selv beslutter og tilrettelægger med de forpligtelser og de rettigheder, der er knyttet til et NATO-medlemskab.
Annie Lunde Hansen (CD), 1998-12-16:
Jeg vil gerne sige til hr. Keld Albrechtsen, at der er noget, han har misforstået, og noget, han ikke har læst.
I overgangsordningen er der ingen pensionister med en indkomst på under 110.000 kr., der kan miste mere end 500 kr. om året.
Og går man ud af systemet og flytter ind i en ny bolig, går man igen ind på overgangsordningen i de år, der er tilbage af den, indtil den nye træder i kraft.
Villy Søvndal (SF), 1998-12-16:
Jeg synes, det bliver en lidt underlig diskussion, når man lægger sig så meget på en bestemt institutionel ramme fra regeringens side.
For SF har det afgørende nemlig ikke været en bestemt institutionel ramme omkring EU, for os har det været indholdet, nemlig at undgå, at der blev opbygget en egentlig forsvarspolitisk dimension.
Jeg kunne måske føle trang til, også efter diskussionen
her, lige kort at sige, hvad forbeholdet faktisk går ud på, og jeg citerer fra Edinburghafgørelsen: »I overensstemmelse hermed deltager Danmark ikke i udarbejdelsen og gennemførelsen af afgørelser og aktioner inden for Unionen, som har indvirkning på forsvarsområdet, men Danmark vil ikke hindre, at der udvikles et snævrere samarbejde mellem medlemsstaterne på dette område.«
Det er ikke en bestemt institutionel ramme, vi diskuterer.
Vi diskuterer indholdet, nemlig at Danmark ikke deltager på det forsvarsmæssige område, og det vil jeg godt bede statsministeren bekræfte.
Pernille Frahm (SF), 1998-12-16:
Jeg er altså lidt træt af, at by- og boligministeren ikke er i stand til at komme herop og svare ærligt på det her.
Nu bliver det endnu en gang lagt frem, som om det er en omfordeling fra folk, der har meget, til folk, der ingenting har.
Det er en besparelseslov.
Hvad er det for en høj indkomst og stor formue, som SU-modtagere, der kommer til at miste omkring 2.700 kr. årligt, når denne her reform er fuldt gennemført, har?
Hvad er det for en formue og høj indkomst, et pensionistægtepar har?
Hvad er det for en stor formue og høj indkomst, som
etbarnsfamilierne har
Hvad er det for en høj indkomst og stor formue, som et ganske almindeligt pensionistægtepar, som, når denne her reform bliver fuldt gennemført, kommer til at miste over 3.000 kr. årligt - hvad er det for en stor formue og høj indkomst, de er i besiddelse af?
Keld Albrechtsen (EL), 1998-12-16:
Nu forsøger ministeren at mistænkeliggøre Enhedslistens hensigter med kritikken af det her forslag.
Vores hensigter er ganske enkle, vores hensigter er at gøre opmærksom på, at man her vedtager et lovforslag, som virker stik mod sin erklærede hensigt - som rammer almindelige folkepensionister, selv om man havde lovet det modsatte.
Så enkelt er det jo.
Og det kommer jo oveni, at vi jo havde en aftale med regeringen om pinsepakken.
En aftale, som indeholdt en bestemt social profil, og hvori der også var en aftale om, at man ikke ved senere lovændringer skulle ødelægge denne sociale profil.
Det gør man så alligevel.
Det ligner jo ikke noget at drive politik på den måde, at først laver man en aftale med os, som indeholder en bestemt social profil, og bagefter går man hen og laver det stik modsatte med nogle andre, således at man ophæver den gavnlige virkning af det, vi havde lavet sammen.
Jeg synes ikke, ministeren besvarer mine spørgsmål.
Jeg vil godt bede om at få svar også på det med ældreboligerne.
Jytte Andersen (S), 1998-12-16:
Vi har sådan set ikke lagt skjul på, at der var tale om her, at der også skulle ske en beskeden besparelse; hvis det kan glæde fru Pernille Frahm, siger jeg det gerne fra Folketingets talerstol.
Mindre end 2 pct. af den samlede boligydelse bliver skåret af med det her forslag.
Det betyder, at de 3.900 millionærer, som får boligydelse, ikke kan få det længere, i hvert fald ikke i det omfang, de får det i dag.
Og det betyder, at de 19.600 husstande, som har mere end 500.000 kr., heller ikke kan få så meget i boligydelse, som de ellers ville få.
Det betyder, at de pensionister, som har indkomster ved siden af deres pension på op til 375.000 kr., ikke vil kunne få boligydelse på samme måde, som de kan i dag.
Og det betyder, at de folkepensionister, som har en indkomst på to hundrede og nogle og tres tusinde kroner, ikke længere vil kunne få en boligydelse.
Det er det, det betyder, og det synes jeg faktisk både SF og Enhedslisten burde glæde sig over og så prøve stille og roligt at se dels på bemærkningerne til lovforslaget, dels på besvarelserne på Boligudvalgets spørgsmål: Der er taget hånd om overgangsregler, der er taget hånd om ældreboliger, der er taget hånd om de folkepensionister, som ikke har andet og mere end deres rene folkepension.
De vil ikke blive ramt.
De vil blive påvirket af den mindstebetaling, for vi siger i lovforslaget, at alle selv skal have en forpligtelse til at betale mindst 10.000 kr. til deres egen husleje.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-12-16:
Regeringen har meget travlt med at sige, at alt, hvad den foretager sig, er at fremtidssikre.
Ministeren var inde på den bundgrænse, som bliver etableret, og som regeringen jo selv har erkendt man teknisk godt kunne lave anderledes, så man kunne sikre, at de med de laveste indkomster ikke bliver ramt af det her spareforslag.
Det har regeringen ikke ønsket, og ministeren fremhæver jo da også her i sine svar fra talerstolen kun den ene side af mønten, kan man sige, nemlig den side, der handler om formuegrænse og om, at man eksempelvis har ekstraindtægter ved siden af sin folkepension.
Men ministeren kan ikke komme uden om, at en stor del af den besparelse, der skal findes på det her område, faktisk findes hos mennesker med de laveste indkomster i det her land, og det er ikke reelt socialt afbalanceret, som vi ønsker det, og derfor stemmer vi imod forslaget ved tredjebehandlingen.
Pernille Frahm (SF), 1998-12-16:
Der er simpelt hen en voldsom ubalance mellem de skriftlige besvarelser og så den mundtlige retorik fra by- og boligministeren.
I den mundtlige retorik får den hele armen omkring dem med formuer og dem med en høj indkomst, men ifølge de skriftlige besvarelser fremgår det klart, at det er godt 80 mio. kr., man henter på dem, der har en formue, og dem, der har en stor indkomst, men hele denne reform skal hente over 700 mio. kr. - hvor henter man egentlig resten?