Sonja Albrink (CD), 1999-03-04:
Lad mig starte med at sige tak til skatteministeren for sympatien, der lå i hans tale.
Jeg ville jo have været endnu gladere, hvis der havde været lidt mere konkret om, at regeringen gik ind for forslaget, men jeg følte, at der i det sidste, som ministeren sagde, var en åbning til, at vi debatterer spørgsmålet under udvalgsbehandlingen, og det er jeg utrolig glad for. Det, forslaget handler om, er jo, hvilken holdning vi skal have til at støtte de almennyttige og velgørende foreninger. Inden jeg går videre, vil jeg selvfølgelig sige tak til de ordførere, der støttede forslaget og gav deres positive tilkendegivelse om at ville være med til at kigge på spørgsmålet, og til de ordførere, som også havde sympati ligesom ministeren, vil jeg sige: Lad os tage en ordentlig og grundig udvalgsbehandling.
Der er kommet meget teknisk frem i dag med udskudt skat og skattetænkning og alle sådan nogle ting, og det mener jeg vi må tage op under udvalgsbehandlingen.
Ellers vil jeg igen sige, som jeg startede med at gøre, at spørgsmålet er jo, hvilke holdninger vi har, og hvilke ønsker vi har med hensyn til, hvordan samfundet skal udvikle sig. Pinsepakken fjernede jo en del af borgerens motivation til at påtage sig et socialt ansvar; vi føler i hvert fald i CD, at den stramning, der blev indført i forbindelse med pinsepakken, var den forkerte vej at gå, og forslaget her går kort og godt ud på at genskabe de forhold, som fandtes før pinsepakken.
Vi beder ikke om mere.
Med pinsepakken blev adgangen til succession til juridiske personer fjernet, og dermed skal aktier til almenvelgørende fonde og foreninger beskattes, som om aktierne var blevet solgt. Hvis man ser på bemærkningerne og regeringens begrundelser dengang, står der ikke ét ord om de almenvelgørende foreninger, skønt der ikke desto mindre venter dem en millionregning, efter at pinsepakkens straffeekspedition blev vedtaget.
Som flere ordførere har været inde på i dag, er det organisationer som Kræftens Bekæmpelse, Hjerteforeningen, Dansk Røde Kors, Mødrehjælpen, Dansk Blindesamfund og mange andre, som bliver ramt.
I regeringens iver for at lægge skat på dansk erhvervsliv har den altså ramt det, der hedder de almenvelgørende foreninger, og det mener vi i CD der må rettes op på.
Ministeren har i debatten fremført visse problemer med at få genindført retten til succession, men her mener jeg, at man har skudt helt ved siden af.
Det synes jeg godt man kan spørge sig selv om.
Den skattetænkning, som ministeren og også andre nævner, kommer danskerne til gode.
Hvis pengene går til den nærmeste familie, får det offentlige jo alligevel ikke pengene.
De tilfældigheder, ministeren nævner, mener vi i CD ikke er et argument for at afskaffe succession, tværtimod.
Jeg mener ikke, man kan stramme reglerne med de fremførte argumenter uden at sætte noget andet og endda bedre i stedet, men det er lige præcis, hvad regeringen har gjort: den har strammet uden at hjælpe.
I CD mener vi, at selve skattesystemet skal indrettes på en sådan måde, at der er de bedste betingelser for, at nogle, der har lyst til det, kan give en almenvelgørende forening et betydeligt bidrag - og jeg siger udtrykkelig »et betydeligt bidrag«.
Stramningen af reglerne er en straffeaktion mod de mennesker, der vil give de penge, som jo trods alt går til et godt formål.
Jeg har i debatten i dag hørt spørgsmål om, hvor mange penge det drejer sig om.
Problemet er, at arv til almenvelgørende fonde og foreninger ikke er et fast beløb hvert år.
Der kan gå 4 år, der kan gå 8 år, og der kan gå 2 år, før man får det, der hedder et stort beløb.
Det drejer sig jo om store pengebeløb - 100 mio. kr., 50 mio. kr. - og det er jo dét, der er med til at sikre, at de foreninger og fonde har et beløb til at arbejde for i mange år.
Selv i et velfærdssamfund som det danske mener vi, der også er behov for et privat socialt initiativ.
Vi har i Danmark en offentlig sektor, der har skabt et sikkerhedsnet under de svageste i samfundet, og hvor uddannelse og forskning finansieres af skatteyderes penge.
Men vi mener også, der er et behov for, at private mennesker tager et ekstra ansvar.
Der er huller i sikkerhedsnettet, og der er utallige eksempler på, at kun det private sociale initiativ har kunnet magte den opgave, man står overfor.
Som andre ordførere også har været inde på, bliver halvdelen af kræftforskningen i Danmark betalt af private mennesker.
De danske invalideorganisationer yder et menneskeligt og økonomisk bidrag på et område, som vi i Folketinget ikke har gjort nok for, og der er mange flere eksempler på, hvor vigtige de almenvelgørende foreninger og fonde er.
Jeg håber, vi får en god udvalgsbehandling, og jeg håber, at vi når til et godt resultat.
Jeg er utrolig glad for, at der lige fra ministeren og til det sidste parti, der tog ordet i dag, er kommet en klar tilkendegivelse af, at man har sympati for, at disse foreninger fortsat kan udføre
en betydelig forskning og gøre et stort arbejde til gavn for den danske velfærd og det danske samfund
Jeg tror, vi når et godt resultat, og derfor vil jeg gerne sige tak til alle ordførere og også til ministeren.