Knud Erik Hansen (SF), 2001-06-01:
Den danske udlændingedebat har ofte meget lidt kontakt med virkeligheden.
Den drejer sig ofte om noget helt andet.
Først hører vi en minister, der efter mange måneders problemer opdager, at der er et problem.
Pludselig skal vi sende folk til en øde ø, og der sendes et budskab ud om, at nu er alle asylansøgere kriminelle og stort set et problem.
Det er den forståelse, man sender ud.
Når man så dernæst skal løse problemet, viser man sig som den, der nu er den hårde: Nu skal vi virkelig vise, at vi slår til og gør noget ved det her problem, og den letteste måde at vise befolkningen noget på i sådan en sag er jo ved at sige: Så frihedsberøver vi dem, nu skal vi spærre dem inde.
Og så fremsætter man et lovforslag, hvor man fængsler folk på ubestemt tid, i 3, 6, 9 måneder.
Jeg synes, forløbet er et forsøg på at tækkes nogle stemninger og egentlig ikke et forsøg på at løse problemerne.
Hvis man skulle løse problemerne ordentligt, ville det jo klart være ved at sige, at når folk kommer til landet og vil begå kriminalitet og kan gøre det og få noget ud af det, så er det jo, fordi de kan være her i lang tid.
Det kan betale sig at rejse til Danmark, og man kan være her ganske lang tid og begå kriminalitet.
Så det første svar er selvfølgelig: Lad os få den sagsbehandlingstid ned.
Det næste ville være at sige: Det her - det er som regel tyverier - burde man i høj grad kunne klare som en almindelig politiopgave; så lad os gå i gang med det.
Det gjorde man så også lidt her i efteråret til en vis grad, og det har vist sig, at det faktisk også har givet resultater.
Man kunne have gjort det lidt mere effektivt, men allerede den smule, man har gjort, har vist sig at give resultater.
I 1999 og 2000 havde man i snit 20, der kom ind fra SNG-landene.
Hvor det gik højt for sig i august-september sidste år, var der ca. 30. Siden februar og til nu er tallet i gennemsnit faldet fra fire til ca. to.
Problemet har med andre ord været løst ved, at man har foretaget noget, der er mindre indgribende end det at frihedsberøve.
Hvorfor så dette forslag?
Jeg har svært ved at forstå det, i hvert fald som det foreligger nu.
Det havde været meget mere nøgternt, hvis man havde sagt: Nu tager vi virkelig fat på sagsbehandlingstiden, laver politiovervågning, og hvis vi har brug for det - det har været SF's holdning - så er vi også villige til at se på frihedsberøvelse, men i et helt andet omfang, i et omfang, som er nødvendigt, for at vi kunne beskytte os, og også i et omfang, som respekterer, at vi stadig væk skal være en retsstat.
Og i en retsstat giver man ikke folk en frihedsberøvelse på 3, 6, 9 måneder for at have stjålet for 500 kr., og det er heller ikke nødvendigt for at løse det problem.
Det er jo den debat, vi har.
Vi har så været igennem en anden runde, som har været ganske mærkværdig.
V og K, der fik foræret et forslag i retning af deres normale måde at betragte stramninger på, stejlede og sagde, at det var et indgreb i det kommunale selvstyre, at der pludselig stod noget i loven om det.
Vi har en almindelig praksis med, at miljøministeren i givet fald kan gribe ind og overtage plankompetencen.
Det er der ikke noget nyt i, det er en del af vores almindelige praksis.
Men lige pludselig skulle det gøres til et stort problem og et indgreb i det kommunale selvstyre.
At man så senere har fundet ud, at det synspunkt kunne man ikke holde fast i over for sine vælgere og borgmestre,
er så en anden sag.
Og så fandt man ud af, at nu er det en lille juridisk, teknisk detalje.
Men det var ikke det, der var pointen; det, der var pointen fra V og K i første omgang, var i høj grad, at det var et indgreb i det kommunale selvstyre, hvor vi faktisk har en lov, der på ganske normal vis siger, at når vi har en fælles opgave, kan den løses igennem planloven, og så kan miljøministeren anvende den.
Vi havde sådan set helst set, at det var den praksis, man havde anvendt, men har ikke noget imod, at det kom til at stå i loven.
Men det vil jeg så også sige, at vi ikke kan støtte lovforslaget.
Vi synes, det er ude af proportioner.
Vi synes, der er et problem, der skal løses; vi synes i høj grad, det kan løses på andet vis, men vi synes ikke, vi skal løse det ved at give nogle straffe, der er langt fra den retsstat, som vi synes vi skal have.