runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ole Vagn Christensen (S), 2000-03-28:
Jeg synes, det var rigtigt set af fru Rikke Hvilshøj, at det her er en finanslovaftale, og at den ikke bygger på, som hr. Ole Sohn jo netop nu har sagt det, at der er nogle nye elementer i lovgivningen om det.
Det er stadig væk på baggrund af en eksisterende lov.
Og med hensyn til spørgsmålet om det dér testpanel, som også var fremme, har jeg lidt svært ved at se virkelighedens verden her, når det i virkeligheden ikke er nogen ny lov, men handler om, om man vil leve op til det, som man sådan set er forpligtet til.
Og hvis alle lever op til det, de er forpligtede til, bliver der jo ikke nogen sag.
Og derfor er det jo rigtigt, som det er blevet sagt her, at grundlaget for det her er, at der er tvivl om, om man nu udbetaler det, man skal.
Og det kan jo ikke være rigtigt, at det er den enkelte lønmodtager, der skal rammes af det.
Ole Sohn (SF), 2000-03-28:
Hvis Venstre har en interesse i, at den her lov skal overholdes - hvad jeg kan forstå - så kunne jeg godt tænke mig at høre Venstres bud på, hvordan det så kan ske, uden at det går ud over den enkelte arbejdsløse, som er den svage part, i og med at vedkommende er blevet arbejdsløs, altså hvordan man så kan løse problemet.
Rikke Hvilshøj (V), 2000-03-28:
Vi vil i hvert fald foreslå en model, som er meget mindre omkostningstung og meget mindre bureaukratisk end den her.
Og så mener jeg, at vi bør fastholde, at mange af de her problemer også fortsat kan løses ude i den enkelte virksomhed, hvor de bliver løst i dag, men måske ikke lige inden for den 4-ugers-grænse.
Ole Vagn Christensen (S), 2000-03-28:
Jeg har siden 1990 bokset med det her forslag.
Det ved hr. Knud Erik Kirkegaard.
Jeg har siddet ovre på hans kontor og prøvet på at finde en model med den borgerlige fløj.
Jeg har ikke set nogen endnu, men det kan være
, fru Rikke Hvilshøj her 10 år efter har modellen.
Så vil det jo være rart i hvert fald at få den forelagt, hvis den kan leve op til det, som vi her har forpligtet os til i henhold til finansloven.
Det ligger jo helt klart.
Det kan jo ikke være mindre.
Ole Sohn (SF), 2000-03-28:
Jeg er enig med hr. Knud Erik Kirkegaard i, at lovforslaget kan indebære administrativt bøvl for en række virksomheder. Men når det er sagt, må svaret vel også ligge i, at virksomhedernes administrative bøvl relativt enkelt kan klares, for hvis arbejdsgiverne betaler den godtgørelse til lønmodtagerne, som de har krav på, bliver der overhovedet intet administrativt bøvl. Problemet opstår faktisk, fordi en række arbejdsgivere ikke ønsker at betale eller forsøger at undslå sig det, og så er det klart, at man efterfølgende må svare på spørgsmål og korrespondance og eventuelt betale gebyr, hvis man ikke overholder landets love.
Det er vel også kun ret og rimeligt.
Men de arbejdsgivere, der overholder reglerne og betaler ved kasse 1, som loven tilskriver, får intet administrativt bøvl.
Ole Vagn Christensen (S), 2000-03-28:
Det, hr. Knud Erik Kirkegaard siger, er, at der er brodne kar alle steder, men at der selvfølgelig er flest af de andre, dem, der efterlever lovene og reglerne.
Og det er jeg helt enig i, og derfor vil jeg gerne sige, at når vi havde vores lange samtaler, så havde vi dem jo på baggrund af alle dem, som sådan set prøver på at smyge sig udenom.
Og derfor lavede vi jo forskellige modeller for, hvordan vi kunne sikre os, at noget sådant ikke foregik, ved at der blev en opkrævningsform ligesom den, man har for sygedagpengene, altså i kommunerne.
Så modellen for udbetaling af sygedagpenge var en af de modeller, vi var inde på, men dér syntes man, at det var forfærdeligt, at arbejdsgiverne skulle være solidariske.
Nu er man i den situation her, at man i virkeligheden prøver på at forklare, at der bliver en masse bøvl for de arbejdsgivere, som ikke ville være solidariske.
Jeg mener helt klart, at man må konstatere, at dér, hvor bøvlet bliver, er for dem, som ikke vil rette sig efter den lov, som er vedtaget.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2000-03-28:
Nej, siger hr. Ole Sohn, der bliver ikke noget administrativt bøvl; arbejdsgiveren kan jo bare betale.
jamen nu er der faktisk en række tilfælde i henhold til lovgivningen, hvor arbejdsgiveren ikke skal betale.
det, hr. ole sohn siger, er altså, at arbejdsgiveren skal betale, uanset om arbejdsgiveren har pligt til at betale eller ej.
altså hvis man kan kalde det for et retssamfund, så er der et eller andet, jeg har misforstået ved et retssamfund. der vil med en så kompliceret lovgivning, som der er tale om her, blive tale om tvister.
og dér kan det altså ikke være sådan, at systemet er indrettet sådan, at man i og for sig pålægger den ene part altid at strække våben, selv om vedkommende faktisk har ret.
og så til hr. ole vagn christensen, der filosoferer over brodne kar og nogle, der vil smyge sig udenom.
Det vil jeg ikke afvise at der kan være tilfælde af.
Det vil jeg under ingen omstændigheder forsvare.
Jeg vil godt være med til at forhandle og finde frem til et system, hvor vi kan få klaret dette problem, men altså på en måde, der ikke bliver så bureaukratisk indviklet, som der her er lagt op til.
Og jeg vil godt sige rent ud: Hvis det her lovforslag bliver vedtaget i den form, det har nu, så mener jeg, at hele systemet skal skrottes.
Ole Vagn Christensen (S), 2000-03-28:
Det var jo det, vi sloges om i 1990 og 1991 og 1992, eller hvor mange gange det var, vi havde det fremlagt: Kan vi gøre det her mere sikkert for lønmodtagerne?
Kan vi gøre det mere sikkert for arbejdsgiverne?
Så vidt jeg husker, var det jo ikke just den tale, som hr. Knud Erik Kirkegaard nu fremfører, der var tonen i den snak, vi havde, men man har lov at blive klogere.
Men angående det dér med undtagelsesregler, er det vigtigt - og det vil jeg gerne indrømme - at man på de områder, som har med disse undtagelsesregler at gøre, ved, hvad det handler om.
Men dér er jeg også helt sikker på, at der vil komme den fornødne vejledning om, hvad for nogle situationer der er undtaget, således at man ikke allerede i den første fase vil være i den situation, at man ikke ved, hvem det er, det handler om, når man skal se på disse undtagelsesregler.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2000-03-28:
Jeg vil godt sige til hr. Ole Vagn Christensen, at nu kan det jo ikke nytte, at vi bliver ved med at fortsætte vores historiske udredning af hændelsesforløbet i 1990-1991.
Vi skal jo også tage et vist hensyn til arbejdsministeren, der ikke har en kinamands chance for at kunne følge med i den debat.
Jeg erkender, at der kan være problemer med, at lønmodtagerne får den godtgørelse, som de har ret til, og der er en klar tilkendegivelse fra min side om at være med til at løse problemet, også med mere effektive metoder, end jeg var klar til i 1990-1991.
Ole Sohn (SF), 2000-03-28:
Ja, jeg var kommet til den konklusion under den forrige taler, at problemet vist ikke kan løses med korte bemærkninger, så jeg derfor hellere måtte bruge tiden til min ordførertale.
Som Venstres ordfører rigtigt gjorde opmærksom på, er forslaget her en udmøntning af en finanslovaftale, som har det sigte at bidrage til, at de ledige medlemmer, som har krav på godtgørelse i forbindelse med 1. og 2. ledighedsdag, også får deres penge.
Og når det problem opstår, er det jo netop, fordi den eksisterende lovgivning ikke løser det problem, der er.
Vi kan se i lovforslaget, at det er skitseret, at der er flere hundrede sager årligt, hvor der er tvister, men det er faktisk kun toppen af isbjerget.
Det er der faktisk temmelig mange som ikke ønsker at gøre krav på alene af den grund, at de jo gerne vil vende tilbage til den pågældende virksomhed, når lejlighed byder sig.
Og heri ligger det store problem, at man gør overholdelse af loven til den enkeltes eget problem, og overlader det til den enkelte at vurdere: Kan det svare sig for mig at gøre krav på det, jeg rettelig har krav på, og dermed måske afskære mig muligheden for at komme tilbage til virksomheden, fordi arbejdsgiveren har set sig sur på mig, eller skal jeg blot glemme mit tilgodehavende?
Jeg vil gerne medgive, at lovforslaget her ikke er et udtryk for den mest retlinede måde at gøre det på
, idet det er bureaukratisk og man pålægger a-kasserne en lang række opgaver, men det er trods alt bedre end den eksisterende ordning, og derfor støtter vi forslaget.
Med hensyn til den anden del af forslaget, der vedrører harmonisering af fradragsreglerne, kan vi også støtte den ændring, der sker, hvor man går fra et krone for krone-fradrag til et timefradrag.
Men man skal bare være opmærksom på - og det vil jeg gerne undersøge i forbindelse med udvalgsarbejdet - at der er en gruppe, som bliver ramt hårdt ved omlægning af fradragsreglerne.
Det er de medlemmer, der deltager i uddannelse med elevløn og praktikløn, som kan være lavere end dagpengeydelsen.
Derfor er vi nødt til at se på det specielle problem, som den gruppe bliver ramt af, sådan at vi ikke kommer til at lave et lovforslag, som retter det op for de fleste, men så skaber et nyt problem for en gruppe, specielt dem, som er på elevløn og praktikløn. Men jeg er sikker på, at vi - også med det tilsagn, der kom fra Det Konservative Folkeparti - under udvalgsarbejdet kan effektivisere det, forenkle det, gøre det mindre administrativt besværligt, men alligevel med det klare sigte at sikre den enkelte ledige, hvad vedkommende har krav på, og så gøre løsningen af problemet til et mellemværende mellem den enkelte arbejdsgiver og myndighederne.
Så med det udgangspunkt ser jeg frem til et konstruktivt
udvalgsarbejde
Mogens Andreasen (DF), 2000-03-28:
Den 17. december 1999 vedtog Folketinget lovforslag nr. L 29 om ændringer i loven om arbejdsløshedsforsikring
med en nettobesparelse på udgifter til arbejdsløshedsdagpenge på 125 mio. kr. som et led i finanslov 2000.
Det kan undre, at dette ændringslovforslag fremsættes, når der allerede er fastsat regler i den gældende lov, som umiddelbart synes dækkende.
Det skal bemærkes, at ændringerne i L 29 trådte i kraft den 3. januar 2000.
Vi stemte imod det lovforslag ved tredjebehandlingen i december på baggrund af karantænen på 4 uger for selvstændige ved ophør af egen virksomhed og forhøjelsen af dagpengesatsen, der kostede de private virksomheder 17 mio. kr.
Ændringslovforslaget fra arbejdsministeren, som vi behandler her i dag, skal sikre, at lønmodtagere får betaling
for 1. og 2. ledighedsdag, og i forslaget inddrages både a-kasserne, Arbejdsmarkedets Ankenævn, Direktoratet for Arbejdsløshedsforsikringen og eventuelt Finansstyrelsen i tilfælde af tvistigheder mellem arbejdsgivere og lønmodtagere om udbetalingen.
Dansk Folkeparti mener, at ændringslovforslaget er et meget bureaukratisk forslag, men mener samtidig, at ændringslovforslaget ikke er så kontroversielt, at vi vil være klart afvisende over for forslaget.
Anders Samuelsen (RV), 2000-03-28:
Dette lovforslag indeholder to dele.
Dels udmønter det en aftale mellem regeringen, CD, SF og Enhedslisten i forbindelse med finanslovaftalen, og dels indeholder det en harmonisering af fradragsreglerne.
Med hensyn til den første del ændres reglerne nu således, at a-kasser får pligt til at hjælpe det enkelte medlem med at få udbetalt dagpengegodtgørelse, som medlemmet mener at have krav på.
Den anden del af forslaget er et forsøg på at harmonisere reglerne for fradrag for arbejde og indtægt for personer, der modtager uddannelsesgodtgørelse.
Også dette forslag kan vi støtte, fordi reglerne ændres sådan, at vi følger de konjunkturer, som påbyder os at forsøge at få så mange som muligt til også at have et job sideløbende med uddannelsen.
Alt i alt kan Det Radikale Venstre altså støtte forslaget.
Jette Gottlieb (EL), 2000-03-28:
Alle ordførertaler indtil nu er startet med indledningen: Dette lovforslag rummer to elementer.
Sådan kunne jeg også have startet.
Det er en uskik at blande to ting sammen, som intet har med hinanden at gøre.
Det vil give en masse problemer for
behandlingen i Folketinget og for den sags skyld også for
ministerens eget vedkommende.
Vi kan bare tage L 29: Det havde mildest talt en kringlet gang, inden det kunne vedtages.
Så hermed igen en opfordring til at skille lovforslag i dets bestanddele, så man tager de ting, der hænger sammen, og de ting, der ikke hænger sammen, hver for sig.
Men lad os så tage de to dele: For det første sikres det, at lønmodtagerne får deres G-dags-betaling.
Forslaget retter op på et af de problemer, der er i G-dags-ordningen, sådan som den fungerer i dag, og det kan vi selvfølgelig støtte; ingen problemer i det.
Men det er egentlig fantastisk, at det skal være nødvendigt med den slags tiltag for at sikre, at loven overholdes, i øvrigt med den konsekvens, at såvel a-kasserne som det offentlige bliver administrativt belastet, for det bliver de; ingen tvivl om det.
Visse arbejdsgivere burde måske tænke lidt mere over det, når de brokker sig over statsligt bureaukrati, for det ville ikke være sværere for dem at overholde loven, og så var der ikke alle de problemer.
Men jeg vil godt tilføje, at vi i Enhedslisten stadig ser problemer i G-dags-ordningen, selv om nogle af skævhederne bliver rettet op her.
Først og fremmest er der stadig tale om en ordning, der fremmer arbejdsgivernes motivation til at ansætte uorganiseret arbejdskraft, som det f.eks. stadig er virkeligheden flere steder, når der er brug for vikarer på daginstitutionsområdet.
Et andet problem er, at det i mange tilfælde fører til, at man undlader at ansætte den arbejdskraft, som egentlig er nødvendig, og måske i stedet presser de allerede ansatte til overarbejde.
Derfor vil vi fortsat arbejde for, at den nuværende G-dags-ordning erstattes af en form for kollektiv ordning, hvor det ikke bliver en sag mellem den enkelte lønmodtager og den enkelte arbejdsgiver.
Det interessante er, at de borgerlige engang sådan set støttede et forslag, som Enhedslisten fremsatte på det område, men da det kom til regningens udskrivelse, var de knap så kry mere, og så havde det pludselig ingen interesse.
Også det andet element i lovforslaget kan vi støtte.
Det er jo ikke bare et spørgsmål om, at man på den måde ikke får noget ud af at arbejde; det kan direkte koste penge på grund af øgede transportudgifter og sådan noget.
Jeg vil da godt i den forbindelse henlede ministerens opmærksomhed på de bemærkninger, der er kommet fra lønmodtagersiden i Landsarbejdsrådet.
De gør opmærksom på, at ændringerne kan føre til en utilsigtet forringelse for medlemmer, der deltager i uddannelse med elev- eller praktikløn, fordi de vil få frataget muligheden for at få suppleret op til dagpengemaksimum.
Men vi håber, at udvalgsarbejdet vil føre til, at vi får delt det op i to forslag.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2000-03-28:
Blot to bemærkninger til arbejdsministeren: Det forekom mig, at det i allerhøjeste grad lykkedes arbejdsministeren at forplumre terminologien.
Hvis man lyttede til arbejdsministerens indlæg, kunne man næsten få det indtryk, at efter arbejdsministerens opfattelse var en afgørelse truffet af Arbejdsmarkedets Ankenævn også en fagretlig afgørelse i den forstand, som man normalt anvender ordet i.
heller ikke selv om arbejdsmarkedets parter er repræsenteret i Arbejdsmarkedets Ankenævn
Hvis arbejdsministeren skulle have ret i den antydning, kunne man jo i og for sig afskaffe hele det fagretlige system og overlade det hele til Arbejdsmarkedets Ankenævn, men sådan forholder det sig naturligvis ikke.
Jeg kan forstå, at vi ikke er ganske enige om den administrative byrde i forbindelse med det her forslag.
Så vil det jo være ganske naturligt at få denne uenighed afklaret, og lige præcis til det formål er der muligheden for at afprøve lovforslaget i det såkaldte testpanel, og det vil jeg da anbefale at man straks går i gang med, sådan at vi har resultatet herfra, inden vi skal tage endelig stilling til lovforslaget.
Ove Hygum (S), 2000-03-28:
Jeg skal blot oplyse hr. Knud Erik Kirkegaard om, at jeg efter at have været henholdsvis ansat og valgt i den danske fagbevægelse igennem 21 år ikke har svært ved at skelne mellem fagretlig behandling og behandling af sager i Arbejdsmarkedets Ankenævn. Jeg gjorde blot ordførerne på arbejdsmarkedsområdet opmærksomme på, at Arbejdsmarkedets Ankenævn har en sammensætning, der i høj grad betyder, at der er indsigt i fagretlige forhold repræsenteret i selve ankenævnet.
Ole Sohn (SF), 2000-03-28:
Jeg vil gerne spørge Venstres ordfører, om det ikke gør indtryk, at det her jo ikke er en ny lov, men en eksisterende lov, som ikke bliver overholdt.
Vi kan desværre konstatere, at det ikke er tilfældet i dag.
Man kunne simpelt hen bare sige, at arbejdsgiveren automatisk udbetaler godtgørelse for de to første ledighedsdage.
Problemet opstår ved, at der er nogle arbejdsgivere, som ikke vil overholde landets love.
Nu får vi lavet et system, som hanker lidt op i det.
Vi pålægger godt nok a-kasserne en ekstra byrde, men de bidrager så til at sikre, at landets love bliver overholdt.
Jette Gottlieb (EL), 2000-03-28:
Jeg vil bare spørge Venstres ordfører, om det ikke gør indtryk, at der blev lavet en undersøgelse, der viste, at cirka halvdelen af de mennesker, der havde krav på G-dage, faktisk ikke fik dem.
Det var en undersøgelse, som var ret meget fremme i debatten for 2 år siden.
Og at det sådan set er en udløber af det forhold, at så mange arbejdsgivere, herunder også offentlige arbejdsgivere, faktisk ikke foretager den udbetaling, de skal, er selvfølgelig medvirkende til, at der kommer et forslag af denne her art.
Ole Vagn Christensen (S), 2000-03-28:
Finanslov 2000:
Med dette lovforslag nr. L 222 udmøntes en aftale, der er indgået som led i aftalen om finansloven for år 2000 mellem regeringen, SF, Enhedslisten og CD, og det kan derfor næppe undre, at Socialdemokratiet støtter lovforslaget.
Udbetalingen af dagpengegodtgørelsen er som udgangspunkt et privatretligt forhold, men hvad angår arbejdsgivere, som ikke overholder reglerne, er det rimeligt nok, at a-kasserne her hjælper den ledige, hvorefter Direktoratet for Arbejdsløshedsforsikring må tage slagsmålet med arbejdsgiveren.
Dernæst sigter loven imod at trimme reglerne for fradrag i uddannelsesgodtgørelse og orlovsydelse, så disse passer til den aktuelle situation på arbejdsmarkedet.
Siden 1994 har der været et krone for krone-fradrag i uddannelsesgodtgørelse og orlovsydelse til uddannelse, fordi uddannelse som udgangspunkt skal betragtes som en fuldtidsbeskæftigelse, der ikke bør kombineres med deltidsbeskæftigelse, men da situationen på arbejdsmarkedet altså er ændret betragteligt siden 1994, er det hensigtsmæssigt at gå fra et krone for krone-fradrag til et timefradrag.
Da Socialdemokratiet altså vurderer, at begge ændringer er hensigtsmæssige, skal jeg hermed medddele, at Socialdemokratiet kan støtte lovforslaget.
Christian Mejdahl (V), 2000-03-28:
Jeg vil godt benytte denne her anden runde til at knytte et par bemærkninger til det forslag til vedtagelse, der hedder V 59, og som vi har tilkendegivet at ville stemme for.
Forslaget, som jo nok ikke bliver vedtaget, vil pålægge regeringen at fremlægge en aktionsplan.
Det vil regeringen så ikke, men så kunne regeringen jo da tage de hensyn i den redegørelse, som er stillet i udsigt, at man forholder sig til de problemer, som er nævnt i vedtagelse V 59.
Det er et problem for EU-samarbejdet og for forståelsen for EU-samarbejdet, at der på en række områder er så stor forskel på de krav, der stilles - eller i hvert fald på de krav, som honoreres.
Jeg kunne forstå på fru Vibeke Peschardt, at hendes modstand mod vedtagelsen særlig vedrørte den tredje pind.
Det forstår jeg ikke.
Men tag da de to første pinde med i redegørelsen, og lad os få dem analyseret og klaret.
Så kunne jeg forstå på ministeren, at hun stod uforstående over for, at vi kunne støtte den første pind.
Lad være, at der kan være nogle formuleringer her, men det korte af det lange er, at det, der er det centrale for os, er det, der står i den anden pind, altså at regeringen vil arbejde for intensivering af arbejdet med at fastlægge og implementere høje og ensartede krav til fødevarekvalitet, herunder fødevaresikkerhed samt sikring af miljø og dyrevelfærd i hele EU, så vi får større lighed også i konkurrencen.
Det er et skridt på vejen til større lighed og bedre konkurrenceforhold, hvis man sætter fokus på det her, og det er også vejen til større forbrugertryghed.
Derfor vil jeg godt opfordre ministeren til at tage det med.
Så har jeg et par spørgsmål til ministeren.
Det er, som om der i debatten her er sat lighedstegn mellem økologi og fødevarekvalitet, sågar også lighedstegn mellem økologi og dyrevelfærd, og det vil jeg egentlig godt have ministerens kommentar til.
Så vil jeg også godt spørge ministeren om, hvordan det er gået med ministerens lupmærke.
Har det tiltrukket forbrugerne, som det jo var hensigten at det skulle?
Og endelig til sidst om det forslag til vedtagelse, som hr. Ole Vagn Christensen fremsatte på regeringens vegne: Som jeg lyttede mig til, er det jo et decideret afværgeforslag.
Nu har jeg ikke set teksten endnu, men som jeg lyttede mig til, er det et afværgeforslag uden reelt indhold.
Derfor er vort udgangspunkt, at vi undlader at stemme.
Ole Vagn Christensen (S), 2000-03-28:
Det var en interessant melding, hr. Christian Mejdahl kom med her angående det at undlade at stemme.
Når det blev rejst som et direkte spørgsmål, om man fik større indflydelse ved at være med end ved at stå udenfor, så er det jo i almindelighed sådan, at det får man.
Man har et større ansvar, end hvis man ikke er med.
Jeg synes, det har været en god debat.
Som jeg har gjort det én gang, vil jeg også godt takke Kristeligt Folkeparti for debatten.
Jeg er helt enig i de betragtninger, som er kommet frem om det grundlæggende, om det her med, at der skal skabes et bedre image.
Jeg synes også, det ville være rart, hvis vi var i den situation, at vi kunne få denne debat om bureaukratiseringsreglerne kørt hen til, at dér har vi i virkeligheden et fælles ansvar, som det også er fremgået her, og som det fremgik af hr. Henning Groves tale.
Dette på baggrund af det fælles ansvar, som vi har over for de gode handlingsplaner, der er blevet udarbejdet her i Folketinget.
Jeg er også helt enig i de betragtninger, der kom fra hr. Keld Albrechtsens side, om at økologien vil få en større og større plads, men som vi også har været inde på, drejer det sig også om, at vi er i stand til at håndtere økologien på en sådan måde, at det er et fornuftigt udviklingsprojekt, så vi ikke kommer i den situation, at det faktisk er med til, at vi skærer den gren over, som vi sidder på, inden vi faktisk rigtig får det her tog i gang.
Og derfor drejer det sig også om, at alle de der tekniske ting, som kan tages i brug, og som vi jo har været enige om, når vi har diskuteret landbrugsloven, kan være med til at styrke situationen.
Så alt i alt vil jeg sige til ministeren, at der nu er lagt op til, at vi kan få en mulighed for virkelig at have mange gode elementer med, når nu ministeren skal udarbejde sin redegørelse, således at Folketinget virkelig kan søge ned i elementerne.
Der er jo også lagt op til gennem de spørgsmål, der har været stillet, at vi så kan få noget mere baggrund at gøre det på, for det har jo også været en ting, der har været kendetegnende for debatten, at man ligesom har stået og sagt til hinanden: Det har du ingen viden om, det ved du ikke noget om!
Det håber jeg så vi får, når vi skal diskutere næste gang.
Christian Mejdahl (V), 2000-03-28:
Nu har jeg set teksten på tryk, og jeg kan ikke, som hr. Ole Vagn Christensens her, se, at der skulle være noget som helst til hinder for at undlade at stemme for den.
Derved sætter vi os ikke uden for noget som helst, for den indeholder jo kun det, at regeringen giver tilsagn om at ville være med til en mere dybtgående debat.
Det øvrige har vi jo kunnet se i lovkataloget.
Så vil jeg godt spørge hr. Ole Vagn Christensen: Ligger der noget specielt i, at det kun er den socialdemokratiske ordfører, der fremsætter det her forslag til vedtagelse?
Jeg går ud fra, at det er regeringspartierne, eller er det ikke tilfældet?
Ole Vagn Christensen (S), 2000-03-28:
Jeg har været i den heldige situation, at jeg i modsætning til nogle af de andre forslag til vedtagelse, som jeg har været med til at diskutere, har diskuteret det her med den radikale ordfører, og vi er enige.