runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jørgen Estrup (RV), 1998-12-17:
Jeg vil sådan set også tillade mig at vende tilbage til det spørgsmål, som andre har rejst om fru Gitte Seebergs påpegning af dilemmaet mellem beskæftigelse og betalingsbalance, for jeg tror, fru Gitte Seeberg sagde, at det er et særlig socialdemokratisk dilemma.
Og så kan jeg ikke lade være med at sige, at i så fald må man vel sige, at når vi gentagne gange og år efter år oplevede den daværende konservative finansminister, Palle Simonsen, arbejde med det problem og hver gang komme frem til et resultat, som hverken han eller vi andre var tilfredse med, så var det vel ikke, fordi han førte socialdemokratisk politik.
Skulle vi nu ikke holde fast i, at det, der er problemet, snarere er det, som fru Gitte Seeberg endte med at sige, nemlig at det er svært at lave strukturreformer på arbejdsmarkedet?
Og er konklusionen så ikke, at det er lige præcis dér, den nuværende regering har sin store fortjeneste?
Og burde vi ikke høre stor ros fra Det Konservative Folkeparti i den anledning?
Pernille Frahm (SF), 1998-12-17:
Fru Gitte Seeberg var inde på spørgsmålet om de fire danske forbehold, og jeg kunne forstå - og sådan har det jo været hele tiden - at De Konservative ønsker at få ophævet forbeholdene.
Men der blev sagt her, at der skal en folkeafstemning til, lige så snart der viser sig et solidt befolkningsflertal for at ophæve dem.
Nu skal man jo huske på, at den danske befolkning faktisk to gange har stemt nej til at deltage i fælles mønt, fælles forsvar, unionsborgerskab og fælles indre og retlige anliggender, nemlig da den stemte nej til Maastrichttraktaten, og da den stemte ja til Edinburghaftalen.
Og da befolkningen stemte ja til Amsterdamtraktaten her i foråret, var det jo under den helt klare forudsætning, at forbeholdene stod fast både før, under og efter regeringskonferencen.
Men nu vil fru Gitte Seeberg altså have en omkamp, og så vil jeg gerne spørge den konservative ordfører: Hvad vil man så gøre, hvis befolkningen endnu en gang stemmer nej? Skal vi så have endnu en omkamp?
Og hvis de så stemmer nej endnu en gang, skal vi så have endnu en omkamp?
Hvor mange omkampe vil De Konservative have om det her?
Gitte Seeberg (KF), 1998-12-17:
Til hr. Poul Erik Dyrlund: Det er rigtigt, at vi i vores finanslovoplæg har foreslået nogle besparelser på uddannelsesområdet, men vi altså har også foreslået, at der bruges mange ekstra ressourcer på hele uddannelsesområdet.
Det, der er afgørende for os, er, at de uddannelser, der satses på, er kompetencegivende.
Og vi foreslog, at daghøjskolerne nedlægges, fordi vi ikke mener, at de fører til bedre erhvervsmuligheder.
Til hr. Jørgen Estrup vil jeg sige, at når man ser tilbage på, hvordan det var i 1980'erne, og så ser på, hvordan det er i dag, må man sige, at den nuværende regering sådan set også har en bedre opposition, nemlig nogle, der er villige til at være med til at gøre noget ved problemerne.
Det er da rigtigt, at i Schlüters tid var alt heller ikke nemt, men når man ser på den samlede sum af problemer omkring betalingsbalancen, ledigheden, inflationen og de offentlige finanser, blev det altså bedre under den borgerlige regering frem til 1993.
Kim Behnke (FP), 1998-12-17:
De Konservative er jo selv lidt ude om, at de løber ind i så mange øretæver, for i hele finanslovforhandlingsforløbet havde de jo travlt med hele tiden at fortælle om alle de krav, som Det Konservative Folkeparti havde: Så skulle Slots- og Ejendomsstyrelsen privatiseres, og så skulle Post Danmark privatiseres!
Men det er ikke rigtig blevet til noget, men der var da nogle krav.
Der var også det krav fra Det Konservative Folkeparti, at forsvarsudgifterne ikke skulle skæres ned.
Men så blev man kaldt til møde på Venstres kontor og fik at vide, at ud fra nogle taktiske overvejelser måtte man altså lige droppe det dér krav, for nu skulle der laves et finanslovforlig med regeringen, og så kunne man altid vende tilbage til det andet på et senere tidspunkt.
Er sandheden ikke den, at Det Konservative Folkeparti ikke har fået imødekommet ét eneste af alle de krav, man formulerede, men tværtimod har været nødsaget til pænt at følge den taktstok, der er blevet svunget af Venstres folketingsgruppe, og at Det Konservative Folkeparti i dag står i den pinlige situation, at alle de pressemeddelelser, der har været bragt i Børsen og Berlingske Tidende, er synlige beviser på, at partiet intet fik ud af finanslovforhandlingerne?
Pia Kjærsgaard (DF), 1998-12-17:
Det er altså noget rod med den efterløn, som De Konservative og Venstre og Centrum-Demokraterne og Kristeligt Folkeparti har indgået forlig med regeringen om.
Jeg tror også, at Socialdemokratiet ved at starte debatten heroppe med at tale om nogle andre ting ville forsøge at afspore debatten lidt, for De Konservative har jo været ude med nogle mærkelige meldinger med hensyn til efterlønnen, og jeg synes ikke, vi har fået et konkret svar.
Hvornår regner man med at skulle justere efterlønnen, hvilket er politikersprog, når der ifølge almindelige menneskers bedømmelse sker forringelser, så hvornår vil De Konservative igen begynde at forringe efterlønnen?
Det, vi kan se af Ritzaumeddelelsen i går fra De Konservatives leder, fru Pia Christmas-Møller, er, at der ikke skal ske ændringer lige her og nu og heller ikke de næste 1-2 år.
Er det målet for De Konservative?
Regner man med 1-2 år, eller hvad er det egentlig, man regner med?
Det er noget rod, det forlig, der er indgået, hvor man ikke har styr på noget som helst med hensyn til efterlønnen.
Og det gælder selvfølgelig samtlige forligspartier, som burde være dybt involverede i at svare på det her.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-12-17:
Jeg tror, noget af det værste for befolkningen er den fornemmelse, at alting hele tiden skal ændres, og at man hele tiden skal indstille sig på nye regler og sætte sig ind i nye regler.
Og nu har befolkningen så fået at vide, at man skal sætte sig ind i en ny, moderne efterlønsordning, og at man skal indbetale til den, og at det skal man gøre i en lang årrække.
Og så får man i øvrigt at vide fra forligskredsen, at det nok bliver ændret om 1 år eller måske først om 4-5 år, så jeg savner også svaret, men imødeser selvfølgelig, at det kommer her lige om lidt.
Det andet, jeg så lige vil benytte lejligheden til at spørge om, er den ØMU, som fru Gitte Seeberg nu bringer ind i debatten.
For fru Gitte Seeberg siger, at når der er et solidt flertal i befolkningen for at udskifte den danske krone med euroen, så skal man gøre det.
Hvordan skal man måle, om der er et solidt flertal?
Er det ifølge De Konservatives fornemmelser eller et flertal blandt erhvervslederne?
Eller er det ifølge Gallupundersøgelser eller Vilstrupmålinger?
Eller hvad er egentlig baggrunden for, at De Konservative siger, at nu skal vi have en ny folkeafstemning?
Og hvis det har et eller andet at gøre med, at befolkningen skal have lov til at fortryde, vil Dansk Folkeparti faktisk foreslå, at vi også får en ny afstemning om Maastrichttraktaten og Amsterdamtraktaten, så befolkningen også får mulighed for at fortryde indgåelsen af de meget vidtgående traktater, som har lokket Danmark ind i den afskyelige union, som vi er blevet medlem af.
Gitte Seeberg (KF), 1998-12-17:
Først ganske kort om euroen, og det gælder både fru Pernille Frahm og hr. Kristian Thulesen Dahl
: Det Konservative Folkeparti ønsker rent faktisk, at Danmark kommer med i euroen, og det har vi ønsket hele tiden.
Så det kan heller ikke komme bag på hr. Kristian Thulesen Dahl, som har været i debat om det spørgsmål så mange gange, at jeg nu siger det her fra Folketingets talerstol.
Men det skal ikke være, før vi er sikre på, at det bliver et ja, og det viser meningsmålingerne f.eks. i øjeblikket at det er, men vi har ikke lagt os fast på noget som helst tidspunkt.
Så til hr. Kim Behnke:
Vi har hele tiden sagt, at der skal gøres noget på efterlønsområdet, og det er sket, og vi har sagt, at der skal gøres noget på arbejdsmarkedsområdet, og det er også sket.
Og vi havde nogle krav og nogle ønsker på erhvervsområdet, og her er arbejdsmarkedsbidraget fra arbejdsgiverne afskaffet, og der bliver gjort noget på generationsskifteområdet, og der er sket en lempelse af grundskyldpromillen på produktionsjord, osv.
Og en af de andre ting, som nu er kommet med, er, at der bliver taget skridt til at opføre et nyt fængsel.
for det forholder sig jo rent faktisk sådan, at jeg allerede har svaret på spørgsmålet og sagt, at vi har indgået en aftale, og den aftale står vi ved, og den aftale skal der ikke laves om på foreløbig
Men der er endnu ingen, der ved, hvordan aftalen virker.
Målet er, at færre skal gå på efterløn, og dér må vi så se, når vi når nogle år frem, om det rent faktisk viser sig, at det, som vi havde håbet på, nemlig at færre går på efterløn, også sker.
Så hvordan det kommer til at gå med efterlønnen, er der ingen der kan svare på, hverken mig eller nogen andre her.
Frank Aaen (EL), 1998-12-17:
Sammenligningen mellem pinsepakken og finanslovaftalen er altså sådan, at pinsepakken for det første var socialt retfærdig og for det andet evnede at afbetale lidt af statens gæld, hvorimod finanslovaftalen er asocial, idet den giver skattelettelser til erhvervslivet, som har penge nok i forvejen - betalt af de syge, betalt af pensionisterne og betalt af efterlønsmodtagerne - og oven i købet øger statens gældsætning.
Det er bare det, at jeg vil gerne have fru Gitte Seeberg til at bekræfte: Med venstrefløjen var der social refærdighed og en nedbringelse af gælden, og med højrefløjen er der social uretfærdighed, oven i købet på en måde, som vil bringe os mere i gæld, og hvor man ikke giver én eneste krone til de områder, som man ellers siger at man gerne vil støtte: hjemmehjælp, sundhed osv. Er det dét, De Konservative kalder en troværdig økonomisk politik?
Gitte Seeberg (KF), 1998-12-17:
Til fru Pia Kjærsgaard: Det er en gang populistisk vrøvl, der blev sagt her.
Undskyld, jeg siger det.
Jeg har været oppe og sige min mening og vores holdning til det forlig, der er indgået, nemlig at det er et forlig, der skal række et stykke ud i tiden.
Det er så også et svar til hr. Peter Duetoft.
Det, der måske har været De Konservatives problem, er, at vi faktisk ikke har fortiet noget og ikke har holdt noget skjult for befolkningen. Vi har sagt tingene, som de er, og det er også det, jeg siger her.
Vi er nødt til at se kendsgerningerne i øjnene.
Befolkningssammensætningen vil ændre sig i løbet af nogle år, og derfor vil Det Konservative Folkeparti ikke herfra garantere, at efterlønnen varer i al evighed. Vi har jo set eksempler på, hvordan det er gået partier her i Folketinget, som har udstedt dækningsløse løfter.
Til hr. Poul Erik Dyrlund: Det kan godt være, at jeg udtrykte mig dårligt eller forkert, men der er ingen tvivl om, at der i fremtiden - er jeg overbevist om - vil være færre nedslidte.
Det er også en opfattelse, som deles af andre.
Arbejdet bliver forhåbentlig, og den vej går det også
, mindre manuelt og mindre ensidigt og gentaget arbejde, og alene af den grund er jeg overbevist om, at der forhåbentligt vil være færre, som i fremtiden vil komme til at tilhøre gruppen af nedslidte.
Hr. Frank Aaen konstaterer, at vi har to modsatrettede opfattelser.
Det kan jeg kun give hr. Frank
Aaen ret i.
Pia Kjærsgaard (DF), 1998-12-17:
Til alle de dér fremtidsudsigter med, at der bliver mangel på arbejdskraft, må jeg sige, at nu er vi ved at være sådan lidt langt ude, når man samtidig har sat pensionsalderen ned til 65 år.
Hvordan vil man forklare det?
Jeg synes godt nok, at det her forlig allerede er ved at skride, inden vi overhovedet har stemt færdigt om det.
Jeg synes, det her er endnu mere rod end det, jeg sagde i mine første bemærkninger.
Det bliver mere og mere rodet.
Det bliver spændende at se de næste forhandlinger, der kommer om denne her efterløn, for det lader til, at der faktisk ikke rigtig er noget forlig, sådan som jeg kan bedømme det efter denne her debat.
Poul Erik Dyrlund (S), 1998-12-17:
Det, der kaldte mig på talerstolen, var følgende udsagn fra fru Gitte Seeberg: Man må gå ud fra, at der i fremtiden bliver færre nedslidte på arbejdsmarkedet i takt med, at arbejdet bliver lettere.
Når jeg tænker på De Konservatives holdning til arbejdsmiljøet i de mange debatter, vi har haft omkring arbejdsmiljøet og indsatsen for et bedre arbejdsmiljø, så er jeg nødt til at spørge fru Gitte Seeberg: Hvad bygger man et sådant udsagn på i Det Konservative Folkeparti?
Jeg har Det Konservative Folkeparti lidt mistænkt for at være ude på kanten eller i hvert fald så langt ude, at vi kan begynde at tillade os at bruge ordet naivitet, hvis man virkelig har den opfattelse i Det Konservative Folkeparti, at mindre nedslidning, mindre udstødning fra arbejdsmarkedet kommer af sig selv.
Skulle der nu være en eller anden undersøgelse, som jeg skulle have overset, som peger i retning af det, Det Konservative Folkeparti her siger, vil jeg gerne belæres om det.
Der er intet, der tyder på, at det udsagn, som fru Gitte Seeberg her kom med, holder stik, men jeg vil gerne korrekses, hvis det skulle være tilfældet.
Hr. Jes Lunde beskæftigede sig jo også med spørgsmålet
Og det var lige før, at jeg var ved at skulle levere en lille øjenklud til hr. Jes Lunde, når man kunne høre udsagn om, at det er umenneskeligt, at ledige skal smides ud af a-kassen efter 4 år.
Det giver trusler, det giver mistet indkomstgrundlag osv. osv. osv.
Hvis hr. Jes Lunde har den opfattelse, at det skulle være et rigtigt udsagn, kan jeg godt forstå, at hr. Jes Lunde er ved at få tårer i øjnene, men det er jo fjernt fra virkeligheden.
Det har vi jo dokumenteret den ene gang efter den anden.
I 1993 sagde SF, at det er umenneskeligt, at ledige skal smides ud af a-kassen efter 7 år.
I 1995 sagde SF, at det er umenneskeligt, at mennesker skal smides ud af a-kassen efter 5 år.
Ingen af delene er sket.
Det er ikke sådan, vi tilrettelægger vores arbejdsmarkedspolitik.
Vi tilrettelægger vores arbejdsmarkedspolitik præcis ud fra, at vi vil bevare folk på arbejdsmarkedet, ikke med det formål, at de skal smides ud, og det har hr. Jes Lunde ikke nogen som helst beviser for. Jeg synes hellere, hr. Jes Lunde skulle tage at kigge lidt objektivt på det i stedet for at stå her med tårevædede taler og skabe frygt iblandt de mennesker, det her handler om.
Gå dog ind på det her med lidt optimisme i stemmen, og lad os prøve at lade det her udvikle sig.
Det tror vi på.
Det er lykkedes de andre gange.
Det vil det også gøre denne gang.
Frank Aaen (EL), 1998-12-17:
Fru Gitte Seeberg siger, at finansloven er retfærdig, Enhedslisten siger, at den er uretfærdig.
Det lyder jo mærkeligt, men det afslører jo bare den helt enkle kendsgerning, at der er to modsatte opfattelser af, hvad det er retfærdighed i det her samfund.
Når dem med en indtægt på over 300.000 kr. kommer til at betale lidt, og når de, der har 100.000, 150.000 eller 200.000 kr., får, så synes vi i Enhedslisten, at det er retfærdigt; De Konservative synes, det er uretfærdigt.
Når der tages penge fra de syge, fra efterlønsmodtagerne, fra de arbejdsløse, fra pensionisterne og gives til erhvervslivet, til aktieejerne, til storbønder, så synes Enhedslisten, det er uretfærdigt; De Konservative synes, det er retfærdigt.
Jamen så er det jo ærlig talt meget enkelt i politik at forstå, hvad man skal mene
Hvis man tilhører de grupper, der har lavere indkomster og mellemindkomster, og som nogle gange har brug for lidt medicin, og som gerne vil på efterløn, jamen så skal man jo ikke vælge det konservative synspunkt.
Gitte Seeberg (KF), 1998-12-17:
Først til fru Pernille Frahm, og det er så også svar til hr. Kristian Thulesen Dahl: Vi betragter de danske forbehold på den måde, at vi respekterer dem, så længe de holder, men vi er også villige til at droppe forbeholdene et efter et
, når det viser sig, at der er et flertal i den danske befolkning.
Vi synes, det er bedre for Danmark.
Det gælder sådan set alle forbeholdene.
Vi har lovet befolkningen en folkeafstemning, og det er så bare det, vi står ved.
Til hr. Jens Peter Vernersen, som igen nævner pinsepakken: Vi kommer vist ikke de samme steder, for jeg kender ikke mange, som har rost pinsepakken i de høje skyer, som hr. Jens Peter Vernersen lægger op til, særlig ikke den del af befolkningen, som er boligejere, og som måske står over for prisfald på 15 pct. næste år.
Til hr. Kristian Thulesen Dahl: Jeg kan ikke lægge mig fast på noget bestemt årstal, men jeg kan sige, at det ikke ligger lige rundt om hjørnet.
Det, jeg må sige til hr. Kristian Thulesen Dahl, og det, der er vigtigt at sikre, er, at der til stadighed er arbejdskraft nok til rådighed i Danmark, og hvis efterlønsordningen fortsætter, som vi kender den fra tidligere og måske også, som den er i dag, så står vi over for et valg om 10-15 år, hvor vi enten må acceptere en stor indvandring, og det går jeg ikke ud fra er noget, Dansk Folkeparti støtter, eller også må vi sikre, at folk arbejder længere herhjemme.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-12-17:
Lige kort endnu et forsøg omkring det med efterlønnen.
Nu er vi gået fra, at De Konservative siger, at efterlønnen skal laves om efter et års tid, så bliver det udvidet til at være om 4-5 år, og her senest siger fru Gitte Seeberg, at på rigtig lang sigt kan man forestille sig ændringer.
Så man må jo sige, at det er noget af et spænd, De Konservative opererer med.
Det, som vi fra Dansk Folkepartis side forsøger at finde ud af, er, hvornår De Konservative forestiller sig, at der skal ske en revurdering af efterlønsordningen, hvornår De Konservative forestiller sig, at det er nødvendigt at vurdere, hvor mange der er gået på efterløn i forhold til det, man forestillede sig, og om man så føler, at der er et behov for at lave reglerne om.
Er det om 2 år, er det om 4 år, eller er det på rigtig lang sigt, at en sådan vurdering skal foretages?
Når De Konservative er sikre på, at det bliver et ja til at skrotte kronen, skal man tage en folkeafstemning.
Jeg troede, at det med folkeafstemninger handlede om, at man lagde en beslutning ud til befolkningen, så befolkningen kunne vurdere fordele og ulemper og stemme efter egen overbevisning, og at det ikke handlede om, at når man var sikker på at få et bestemt resultat, så skulle man tage en folkeafstemning.
Og så svarede fru Gitte Seeberg ikke på mit spørgsmål
om den der argumentation med, at nye generationer skulle have lov til at fortryde en tidligere beslutning
Gælder det også, når det handler om, at vi får vores selvstændighed tilbage til Danmark, eller handler det kun om, når De Konservative ønsker at afgive magt til Unionen?
Pernille Frahm (SF), 1998-12-17:
Det er jo sådan set ærlig snak fra Det Konservative Folkeparti.
Det, at man går ind for at få ophævet forbeholdene, har været en klar tale hele vejen.
Men det er synet på, hvad folkeafstemninger er for noget, som jeg prøver at dykke lidt ned i.
I SF har vi et principielt syn på folkeafstemninger.
Vi går ind for dem, bortset fra når det handler om mindretals rettigheder, og når det handler om skatteprocenten.
Det, som jeg sådan efterlyser lidt, er De Konservatives syn på folkeafstemninger, og jeg kan forstå, at det nu handler om, hvad meningsmålingerne siger.
Hvis de siger det rigtige, så går man ind for folkeafstemning.
Hvis de siger det forkerte, går man imod.
Jeg må sige, at det er sandelig en meget god ting, at vi ikke udskriver folketingsvalg efter de principper, for så kunne der gå mange, mange år, før vi skulle have et folketingsvalg igen i Danmark.
Jens Peter Vernersen (S), 1998-12-17:
Det er stort set kun i de borgerlige oppositionspartier, man møder det synspunkt, at pinsepakken ikke er til gavn for betalingsbalancen
Jeg troede, at der efterhånden var opstået en forståelse for, at såvel det, vi lavede sidste år i oktober, som det, vi lavede i juni med pinsepakken, og så det, vi laver nu, hver især er forsvar for at sikre, at vi igen får overskud på betalingsbalancen.
Jeg troede, at det var helt elementært, at det er sådan, det hænger sammen.
Jeg forstår på fru Gitte Seebergs indlæg, at den forståelse har man altså ikke i Det Konservative Folkeparti.
Jeg er glad for, at når man kommer ud og møder folk i erhvervslivet, så siger de, at det, der blev gjort i juni, var rigtigt, at det var rigtigt, at vi stoppede den overophedning, som var på vej, og at det var nødvendigt.
Det vil jeg godt tilkendegive herfra.
Gitte Seeberg (KF), 1998-12-17:
Vi var imod pinsepakken, da den blev fremlagt, og vi er glade for, at vi ikke er med i pinsepakken.
Hr. Aage Frandsen spurgte så om betalingsbalancen.
Og det, man gør, er altså, at man forringer pensionerne på den måde, at der er ikke de samme fordele ved f.eks. at betale til en kapitalpension, som der har været tidligere, og man øger beskatningen hen ad vejen for folk, der betaler til en pension.
Samtidig er der med pinsepakken foretaget en række angreb på erhvervslivet, og det betyder nye skatter for erhvervslivet, og det betyder en dårligere konkurrenceevne for erhvervslivet.
Derfor mener vi, at pinsepakken går den forkerte vej, og at pinsepakken ikke er til gavn for betalingsbalancen.
Så spørger hr. Frank Aaen, om jeg vil erkende, at det, vi har lavet med regeringen, er socialt skævt, og at det, hr. Frank Aaen laver med regeringen, er social retfærdighed.
Og dertil må jeg sige, at vi synes, pinsepakken er meget uretfærdig.
Vi synes det, fordi det var uretfærdigt udelukkende at fokusere på enkelte befolkningsgrupper, boligejerne og pensionsopsparerne og den del af befolkningen, som rent faktisk yder en indsats her i samfundet ved at gå på arbejde, nemlig ved, at man forhøjede marginalskatterne.
Det synes vi er for galt.
Så blev der igen spurgt om efterlønnen.
Jamen jeg må altså sige, at Det Konservative Folkeparti har indgået den aftale, og den står vi ved, men hvis man ser på lang sigt, på rigtig lang sigt, så kender vi godt den demografiske udvikling.
Vi ved også godt, at når vi kommer en 20-30 år frem i tiden, vil der kun være ganske få til at forsørge ganske mange ældre, og til den tid synes jeg, at det er rimeligt, at efterlønsordningen skal være forbeholdt den del af befolkningen, som er nedslidte.
Vi må så også gå ud fra, at der bliver færre af dem i fremtiden i takt med, at arbejdet ikke er så hårdt længere.
Jan Petersen (S), 1998-12-17:
Det er jo derfor, vi gør noget ved problemet: Vi vil ikke begå de samme fejl, som blev begået dengang.
Jeg mener dog ikke, at der er grundlag for at sige, at oppositionen denne gang er mere villig end den, som den daværende konservative finansminister havde at gøre med i 1980'erne.
Det var realrenteafgiften, jeg tænkte på.
Peter Duetoft (CD), 1998-12-17:
Jeg havde egentlig ikke tænkt mig at tage ordet til den konservative ordfører, men jeg synes, at debatten er ved at udvikle sig til, at den konservative ordfører er ved at skabe problemer for de andre forligspartier, og det er selvfølgelig omkring efterlønnen, og derfor er det naturligt at spørge: Hvad i alverden er det, De Konservative vil?
For CD er det helt klart: Vi ønsker fortsat efterlønnen.
Vi mener, den er en del af velfærdssystemet.
Vi kæmper for, at den fortsat skal eksistere.
Derfor har vi været med til at fremtidssikre den ved den justering, der er nu.
Men jeg synes godt nok, at det er underligt, at Det Konservative Folkeparti den ene dag indgår et forlig om en justering, der skal række nogle år frem, og næste dag kan man læse på Ritzau, at alle under 45 år skal lade være med at tænke på efterlønnen, for de får den såmænd nok ikke.
Jeg er ligeglad med, hvad Det Konservative Folkeparti gør, det må de jo selv ligge og rode med, men det, der er problemet, er, at oppositionen uden om forligspartierne nu med rette kan begynde at spørge de øvrige forligspartier: Jamen hvad er der så i det her forlig? Jeg må meget firkantet sige, at for CD er dette en redningsaktion for efterlønnen, som vi mener er en nødvendig del af det danske velfærdssamfund, og så skal alle de dér tosserier i Det Konservative Folkeparti ikke få lov til at ødelægge vores opfattelse af det.