runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Line Barfod (EL), 1998-11-27:
Da vores ordfører på området ikke kan være til stede, skal jeg i stedet meddele, hvad der næppe er nogen overraskelse, at Enhedslisten er imod forslaget.
Nu er det ikke første gang, Dansk Folkeparti har bedt om, at Folketinget tager stilling til deres idé om, hvordan man får dansk indfødsret.
Det blev der heldigvis ikke flertal for dengang, og det bliver der heller ikke denne gang.
Nu kan vi så se, om det samme forslag også kommer i næste samling.
Men uanset hvad, så bliver det ikke et forslag, der nogen sinde kan få vores støtte.
Vi synes simpelt hen, at det er for langt ude. Da Folketinget under en forespørgsel i januar havde en større debat om indfødsret, gjorde vores ordfører på området, hr. Søren Søndergaard, vores principielle holdning klar.
Statsborgerskabet er en rettighed for alle, som opfylder de objektive betingelser for at være bosiddende i Danmark.
Det ser vi som det grundlæggende princip, som indfødsretspolitikken burde føres efter.
Og det går i fuldstændig modsat retning af, hvad Dansk Folkeparti her har fremlagt.
Bare som et enkelt eksempel så foreslår Dansk Folkeparti, at det skal være en betingelse, at man kan bestå en prøve i skriftlig og mundtlig dansk, som viser, at man kan dansk historie og dansk kultur.
Men hvad betyder det så?
Hvad er dansk kultur og historie?
Er Dansk Folkepartis opfattelse af dansk kultur og historie den samme som Socialdemokratiets, som Nazistpartiets, som Enhedslistens
Selvfølgelig er den ikke det.
Men alle de forskellige opfattelser indgår i dansk historie og kultur.
Vi har i øjeblikket en voldsom diskussion om PET og overvågning af lovlig politisk virksomhed.
Den viser med al ønskelig tydelighed, at der er afgrundsdybe forskellige opfattelser af, hvad dansk kultur, historie og samfundsforhold egentlig er.
Og det er uenigheder blandt danskere, bemærk lige det.
Hvordan forestiller Dansk Folkeparti sig, at der med nogen rimelighed skulle kunne opstilles en prøve, som alle kunne være enige om skulle være en forudsætning for statsborgerskab?
Der kan også siges meget om alle de øvrige punkter i forslaget, men det vil føre for vidt her.
Jeg skal derfor blot konstatere, som jeg indledte med, at forslaget aldrig kan få vores støtte.
Jan Petersen (S), 1998-11-27:
Jeg bliver nødt til at spørge Venstres ordfører om et par ting.
Er det fuldstændig ligegyldigt, at den undersøgelse, som lægges til grund for indlægget og for beslutningsforslaget, viser, at der er sket fremskridt fra 1993 til 1996?
Kunne man få bekræftet af hr. Svend Erik Hovmand, at det er noteret selv hos Venstre og Venstres ordfører?
Kunne Venstres ordfører også oplyse mig om, hvordan det var med sagsbehandlingstiderne i revaliderings- og pensionsnævnene, da vi overtog regeringsmagten?
Kunne Venstres ordfører redegøre for, hvilket effektivt arbejde Venstres daværende socialminister gjorde for at få nedbragt sagsbehandlingstiderne for folk, der havde berettigede krav på at få et rimeligt, ordentligt, hurtigt og kvalificeret svar på en pensionsansøgning?
Det var et par kontante spørgsmål.
Jeg vil ikke tro, at det vil være særlig opklarende svar, vi kan få, for det var faktisk ikke særlig godt.
Og så kunne jeg godt tænke mig, at hr. Svend Erik Hovmand også svarede på, hvorvidt konsekvensen af beslutningsforslaget er, at der skal forelægges pålæg til kommunerne i langt videre omfang, end lovgivningen allerede i dag gør, om, hvordan man skal gennemføre sit forvaltningsmæssige arbejde, og om de tidsfrister, man skal have.
Frank Jensen (S), 1998-11-27:
Jeg tror, hr. Svend Erik Hovmand erindrer fra sin ministertid, at man som minister ønsker at give
kvalificerede svar og ikke sådan nogle hallelujasvar, når Folketingets medlemmer stiller § 20-spørgsmål, og som hr. Svend Erik Hovmand er bekendt med, er mange af de spørgsmål, som Folketingets medlemmer stiller bl.a. til justitsministeren, forbundet med, at vi må ud og bede vores forvaltningsmyndigheder om bidrag til besvarelsen; det kan være hos politiet eller hos anklagemyndigheden. Derfor vil jeg fortsat bestræbe mig på at give
kvalificerede svar til Folketingets medlemmer og ikke blot svar, der bliver betegnet som hallelujasvar.
Derfor giver vi foreløbige besvarelser, og derfor vil de endelige besvarelser være forbundet med, at nogle af dem vil trække ud over de almindelige 6 søgnedage.
Det er det, der ligger regeringen meget på sinde også i fremtiden
Svend Erik Hovmand (V), 1998-11-27:
Jeg vil gerne spørge, om justitsministerens seneste indlæg
skal opfattes, som om de øvrige ministre, altså dem, som har en kortere sagsbehandlingstid for svar, ikke giver kvalificerede svar.
Når man ser på listen, som fremgår af bilag 36, almindelig del, fra Udvalget for Forretningsordenen, samlingen 1996-97, viser det sig, at der er 5 ministre, som har fået rykkere for mere end 20 pct. af deres svar på spørgsmål.
Det er økonomiministeren, det er kirkeministeren, det er indenrigsministeren, det er justitsministeren, og det er trafikministeren.
For disse ministre er det sådan, at når man stiller et spørgsmål, skal man rykke for mere end 20 pct., inden man får et svar.
Se, nu har det her ikke så meget at gøre med kvaliteten, det har noget at gøre med forbrugeroplysning.
I virkeligheden burde regeringen eller Folketingets Præsidium sætte sådan en lille seddel op nede ved indgangen til Folketinget, hvoraf det fremgik, at sagsbehandlingstiden ikke er 6 søgnedage, som der står i forretningsordenen, næh, den er for statsministerens vedkommende 20,1, og for justitsministerens vedkommende så og så mange dage osv. osv.
Det ville være en ordentlig forbrugervejledning.
Det, der foregår i øjeblikket, er jo sådan set en vildledning, som enhver forbrugerombudsmand burde kunne se.
Jan Petersen (S), 1998-11-27:
Jeg må konstatere, at hr. Svend Erik Hovmand ikke svarede på mit spørgsmål, og derfor stiller jeg for det første det spørgsmål igen: Hvad er det, hr. Svend Erik Hovmand vil have, at vi skal gøre over for kommunerne og deres sagsbehandlingstider?
Hvad er det konkret, han vil have, at vi skal pålægge bl.a. Venstrestyrede kommuner, som jo altid holder fanen vældig højt, når det kommunale selvstyre skal hyldes?
Det fik jeg ikke noget svar på, og det synes jeg at vi fortjener.
Om ikke andet kan vi da rende rundt og fortælle Venstres lokale politikere, hvad det er, hr. Svend Erik Hovmand står og fyrer af herinde.
Så vil Venstre også have kvalitet i lovgivningen, og derfor skal vi have mere tid.
Den debat har vi deltaget i på konferencer, og den føres i offentligheden bl.a. af Venstres retspolitiske ordfører.
Og så stiller hr. Svend Erik Hovmand sig herop og siger, at han vil have hurtigere svar fra de ministerier, som gør sig umage med at finde kvalificerede svar frem, som justitsministeren lige sagde.
Jeg synes ikke, at det var det sobre, ordentlige og nuancerede indlæg, der er brug for.
Der skal faktisk til lovgivning generelt hentes oplysninger mange forskellige steder, og det påvirker selvfølgelig svartiden, så hr. Svend Erik Hovmand får ikke ukvalificerede svar frem fra ministrene i denne regering,
hvis jeg skal støtte den.
I bemærkningerne til beslutningsforslaget står der: »Derfor ønsker forslagsstillerne, at der både bliver opstillet krav om registrering af sagsbehandlingstider, og at der opstilles mål for sagsbehandlingsfrister inden for den offentlige forvandling.« Det forstår jeg også som landets kommuner og landets amtskommuner.
Hvad er det, hr. Svend Erik Hovmand vil over for landets amtskommuner og landets kommuner, ud over det, der ligger i det cirkulære, der allerede er udsendt?
Præcis hvad er det mere, der skal ske?
Svend Erik Hovmand (V), 1998-11-27:
Nu er taletiden jo knap her, så man kan ikke nå at svare på alle de spørgsmål, der stilles.
Men må jeg allerførst sige, at jeg tror, hr. Jan Petersen vil kunne få svar på mange af sine spørgsmål om udviklingen ved at læse den store rapport, som finansministeren har lavet om sagsbehandlingstiden i den offentlige sektor.
Jeg ved godt, der har været stor diskussion mellem to ministre, specielt erhvervsministeren og finansministeren, om, hvorvidt udviklingen nu også har været så negativ på Erhvervsministeriets område, som finansministeren sagde.
Men lad det nu være. Så vil jeg sige, at når fru Dorte Bennedsen hæfter sig ved, at jeg trækker det her frem, ja, så var det sådan set kun, fordi justitsministeren brugte det i sit indlæg og sagde, at regeringen mener, at alt er godt og rigtigt, og at der ingen problemer er set fra regeringens side.
Så er det, jeg siger: O.k., hvis det er en regering, der betragter reglerne så skødesløst, som tilfældet er, når det drejer sig om besvarelse af spørgsmål her i Folketinget, så kan jeg godt forstå det.
Frank Jensen (S), 1998-11-27:
Man kan sidde og blive helt rundtosset af at høre på hr. Svend Erik Hovmand.
Jeg har ikke bragt spørgsmålet om besvarelse af § 20 spørgsmål op i indlægget, overhovedet ikke, må jeg sige til hr. Svend Erik Hovmand.
Det var hr. Svend Erik Hovmand, som faldt netop for politisk plat, som fru Dorte Bennedsen var inde på.
Hr. Svend Erik Hovmand er jo slet ikke er optaget af sagen og fik hurtigt skubbet den over på noget, som man kan bruge i sit daglige politiske drilleri herinde.
Næ, det, jeg sagde, var, at regeringen har taget en række initiativer.
Vi er optaget af, at man skal overholde de målsætninger, vi har.
De skal opstilles for hver enkelt myndighed; de skal kunne evalueres; de skal være offentligt tilgængelige for borgerne.
Det projekt er allerede sat i gang.
Men det er jo slet ikke det, hr. Svend Erik Hovmand er optaget af.
Det er slet ikke sagen, det er ikke den borgerretlige del; det er det almindelige, daglige politiske drilleri.
Derfor fortjener denne sag måske også at blive lukket her.
Jan Petersen (S), 1998-11-27:
Jeg vil gerne gentage mit spørgsmål, og nu er der tid til at svare på det.
Hvad er det ud over cirkulæret, hr. Svend Erik Hovmand forestiller sig?
Nu er der tid til at svare.
Svend Erik Hovmand (V), 1998-11-27:
Med hensyn til det sidste vil jeg bare henvise til den tekst, der foreligger, dels i det cirkulære, der er udsendt, og dels i bemærkningerne til det forslag, der ligger her.
Heraf fremgår det med al ønskelig tydelighed, at det, vi ønsker, er, at alle offentlige myndigheder skal give en ordentlig vejledning, sådan at når man kommer til kommunens dør, får man at vide, hvor lang sagsbehandlingstiden er for den sag, man nu agter at påbegynde. Så vil jeg gerne sige til justitsministeren, at når man i aviserne kan læse overskrifter som »Danmark på ventetid« og masser af andre eksempler på mennesker, der virkelig har måttet vente og vente og vente på offentlige myndigheder, så er det altså ikke drilleri.
Jeg vil bare gøre opmærksom på, at jeg tillod mig at nævne eksemplet her med sagsbehandlingstiderne, fordi ministeren sagde, at regeringen ikke fandt, at der var behov for nye regelsæt.
Så sagde jeg: O.k., hvordan er det så, regeringen selv administrerer inden for sit eget område?
Jeg nævnte det som eksempel og sagde, at så kan jeg godt forstå, at regeringen måske tager lidt lemfældigt på denne her sag.
Jeg tror ikke, borgerne tager lemfældigt på denne her sag.
Borgerne betragter det her dybt alvorligt.
Jeg erkender gerne, at der er taget nogle skridt i den rigtige retning, absolut, det skal da siges, men jeg må sige, at vi er meget langt tilbage, også i forhold til andre lande.
Det skal jeg komme ind på i et senere indlæg.
Det er jo sådan set en sag mellem borgeren og den enkelte minister og det enkelte folketingsmedlem, hvor hurtig man er til at svare, og mit ærinde er et helt andet.
Mit ærinde er at give sandfærdig og redelig forbrugerinformation, altså at forklare folk, at hvis man stiller et spørgsmål til statsministeren, skal man ikke regne med at kunne få svar inden for de første 20 dage.
Så enkelt
er det.
Og det vil sige, at hvis man har et spørgsmål, der skal besvares inden nytår, er det faktisk allerede for sent.
Jeg mener, det er da en reel ting.
At statsministeren ikke vil holde Folketingets forretningsorden, o.k., det er da i orden, det skal jeg sådan set ikke blande mig i, men at man bruger 3 gange så lang tid, er da rart at vide.
Og tilsvarende også med kommunerne: Der er ikke tale om, at vi vil gå ud til kommunerne og sige, at nu skal en byggesagsbehandling være afklaret på så og så lang tid, overhovedet ikke. Hvis hr. Jan Petersen havde lyttet efter, hvad jeg havde sagt, og hvis han havde læst forslaget, så ville han vide, at det eneste, vi beder om, er, at offentlige myndigheder fortæller, hvor lang sagsbehandlingstiden er.
Det er det, forslaget drejer sig om.
Jeg mener, det er rimeligt over for de mennesker, som er økonomisk afhængige af at få et svar fra det offentlige.
Når det er sådan, at det offentlige kræver, at vi svarer f.eks. på en selvangivelse - den skal afleveres på en bestemt dag og oven i købet på et bestemt klokkeslet, og får vi ikke afleveret den til tiden, så falder der brænde ned, med bøder og hvad ved jeg - så må vi private da også have mulighed for at stille krav til det offentlige.
Elisabeth Arnold (RV), 1998-11-27:
Jeg vil gerne sige tak til hr. Arne Melchior, fordi han holdt den aftale, han har haft med hr. Henrik Svane, som er forhindret i at være til stede i dag.
Men jeg har, da jeg har de følgende ordførerskaber og er gammel ordfører på indfødsretsområdet, tænkt, at så kunne jeg jo godt overtage den pligt - jeg vil gerne sige den kære pligt - at afvise det her forslag fra Fremskridtspartiet.
Det er en gentagelse af et tidligere forslag, der har det samme ubehagelige indhold.
Jeg står her på Folketingets talerstol som dansk statsborger.
Jeg er sjettegenerations indvandrer.
På vores familiegravsted i Helsingør er de to første generationers gravstene skrevet på et fremmed sprog.
Jeg vil meget gerne høre, om jeg er uegnet til at være borger i det danske samfund, fordi jeg kommer af fremmed herkomst langt tilbage i tiden. Jeg synes, det er en meget, meget ubehagelig tone, der er i det her forslag.
Så lukker
man jo totalt af, og det mener jeg ville være fuldstændig uacceptabelt. Jeg synes også, at forslaget om, at man skal fratage personer indfødsret, går tilbage til svundne tiders traditioner, hvor man landsforviste folk, hvis de havde begået forbrydelser af en vis karat, så smed man dem simpelt hen ud af landet, og så sagde man, at så må I selv finde ud af, om der er et andet land, der vil modtage jer.
Jeg går ikke ud fra, at det er det, Dansk Folkeparti vil have genindført, at man fratager danske statsborgere deres statsborgerskab, hvis de begår et eller andet ulovligt.
Jeg går ud fra, at det ikke kun er dem, der har fået dansk statsborgerskab i en sen alder, men også andre danskere, der er utilpasset.
Dem har vi jo som bekendt mange af, det er jo dem, der sidder rundt omkring i vores fængsler f.eks.
De har ikke forstået de danske normer og er derfor utilpasset og har altså forbrudt sig imod landets normer og må derfor blive sat i fængsel.
Så jeg kan kun sige, at det her bliver afvist endnu en gang fra Det Radikale Venstres side.
Arne Melchior (CD), 1998-11-27:
Ja, så er den der igen, den gamle vise.
Den er ikke blevet kønnere siden sidst.
Jeg skal henvise til, hvad jeg på CD's vegne sagde, da et tilsvarende forslag var til behandling den 4. februar i år.
Sådan et par gange om året så skal vi jo den snavsetøjskurv igennem.
Jeg sagde bl.a. sidst, at jeg egentlig skulle have smudstillæg for overhovedet at deltage i sådan en debat.
Og jeg kan godt forstå de ordførere, der har affærdiget det med ganske få sætninger.
Det kan jeg godt forstå.
Der står i beslutningsforslaget, at den, der søger indfødsret, skal have virket til gavn for Danmark.
Gud ved, hvad forslagsstillerne forestiller sig derved.
Bemærkningerne giver ikke nogen vejledning.
Der står bare, at de ej heller formår at berige landet og den danske hverdag.
dansk kultur, den danske historie, dansk velstand og dansk velfærd på fremragende måde, skønt de var første-, anden-, tredje- eller fjerdegenerations indvandrere eller måske netop derfor.
Så er der dette her krav med at beherske det danske sprog.
Gud ved, hvad der forstås ved at beherske.
Og så er der denne her fuldstændig vanvittige idé om, at man skulle kunne fratages dansk statsborgerskab.
Det har vi heldigvis for længst afskaffet.
Men nu skal vi altså indføre et A- og B-begreb i at være dansk borger, nemlig nogle, der har dansk statsborgerskab for resten af deres liv, og andre, der efter at have fået det ved lov, skal kunne få det frataget igen.
Jeg siger bare, at værre kan det vel ikke blive.
Jo, det kan det måske, for i bemærkningerne til slut står der, at dette forslag vil blive fulgt op af flere initiativer.
Ja, der kunne siges uendelig meget mere.
Jeg har lovet at sige, at den radikale ordfører, hr. Henrik Svane, er bortrejst, og han sagde, at han, uanset hvor stærkt jeg ville afvise dette forslag, ville tilslutte sig mit synspunkt.
Men det vil vi nu få lejlighed til at høre af en kollega fra Det Radikale Venstre.
Jeg beklager, at jeg ikke var opmærksom på det.
Men jeg har i hvert fald holdt mit løfte til hr. Svane.
Jeg kan kun sige: stakler!
I anden sammenhæng har jeg i går haft en artikel trykt i B.T., hvor jeg tager afstand fra folk, der optræder, som om de var patentdanskere.
Det er jo en grov usandhed, når der i bemærkningerne står, at man vil gøre op med den udbredte forestilling, at dansk indfødsret ikke har en særlig værdi.
Hvem har nogen sinde påstået det?
Det er sandelig ikke nogen udbredt opfattelse, hverken her i landet eller i andre lande.
Vist er det en særlig værdi, en værdi, som jeg har fået forærende, således som forslagsstillerne også har fået den forærende.
Vist er vi os bevidste om, at det er en stor værdi. Men hæderlige, anstændige, medmenneskelige mennesker er altså indimellem villige til at dele værdier, de har arvet, med andre medmennesker, det skulle forslagsstillerne gå i enrum og tænke lidt over.
Klaus Kjær (DF), 1998-11-27:
Hr. Tom Behnke satte spørgsmålstegn ved den del af forslaget, der vedrører fratagelse af dansk statsborgerskab, og spurgte, hvorledes man så skulle forholde sig.
Det er da rigtigt, hvad hr. Tom Behnke siger, at så er man statsløs, men forbliver stadig væk i Danmark.
Og løsningen på den situation er: Jamen så må man jo søge dansk statsborgerskab igen, og så løber der en ny periode.
Så enkelt er det.
Ole M. Nielsen (KRF), 1998-11-27:
Jeg skal bare kort sige, at forslaget her udtrykker synspunkter og et menneskesyn, som er så langt fra det, Kristeligt Folkeparti står for, at vi under ingen omstændigheder kan tilslutte os forslaget.
Arne Melchior (CD), 1998-11-27:
her, men jeg synes lige, fru Refshauge skal have en lille hilsen med yderligere.
Hun sagde til mig, at hun er lige så demokratisk valgt som jeg.
Jeg har altså været her i nogleogtyve år, jeg kender godt demokratiets spilleregler.
Jeg kender også valgtallene.
Så det ved jeg.
Jeg kan beklage det, det har jeg lov til.
Jeg har min mening, fru Refshauge har sin, det behøver ikke påpeges.
Så blev der sagt, at jeg var hidsig heroppe før.
Det tror jeg fru Refshauge var den eneste der hørte.
Så skulle hun opleve mig, når jeg virkelig bliver hidsig, så lyder det skam helt anderledes.
Og så bebrejdede hun samtidig CD en manglende entusiasme i andre forhold.
Jeg tror ikke, nogen CD'er nogen sinde er blevet beskyldt for at mangle entusiasme, når det gælder det sociale engagement.
At det har en helt anden farve end fru Refshauges, er en sag for sig, men at vi ikke skulle være entusiastiske, det tror jeg nok ikke nogen andre vil påstå.
Der er altså mellem 1,4 milliarder og 1,5 milliarder muslimer i denne verden, og dem kan man ikke sådan bare over én kam rakke ned på og håne, som fru Refshauge gør.
Det er altså medmennesker, skulle jeg hilse og sige.
Men én god ting sagde fru Refshauge da, og det er, at hun ikke har andre muligheder end denne her.
Jeg kan så tilføje: Hun har heller ikke den mulighed.
Det erkendte hun jo så til sidst i sin tale.
Dette her er en umulighed.
Heldigvis og gudskelov.
Inge Refshauge (DF), 1998-11-27:
Nu rakker jeg ikke muslimerne ned, vil jeg sige til hr. Arne
Melchior
Jeg sagde: Vi får problemer med muslimerne.
Og det burde hr. Arne Melchior jo vide, om nogen ved det, for så vidt jeg er orienteret, har hr. Arne Melchiors egne trosfæller i Israel haft vrøvl og ballade med muslimerne i årevis.
Arne Melchior (CD), 1998-11-27:
Dér havde vi den igen, denne her med, at muslimerne er sådan og sådan.
Vist er der vrøvl med mange muslimer.
Det er der sandelig også med mange jøder.
Det er der sandelig også med mange kristne af de forskellige kristne retninger.
Fundamentalister er lige farlige og lige ubehagelige, uanset hvilken konfession eller hvilken nation de tilhører.
Så skal jeg i øvrigt, efter at fru Arnold har afsløret sin afstamning, sige, at jeg altså er syvendegenerations indvandrer.
Mine børnebørn er niendegenerations.
Jeg ved ikke, om det er godt nok, og jeg ved ikke, om mine tiptipoldeforældre nogen sinde har skadet nogen dansker her i dette land.
Jeg kan godt påstå, at det har de ikke, og det har flertallet af indvandrere, vi har modtaget i dette land,
Derimod får vi masser af gavn af dem.
Frank Jensen (S), 1998-11-27:
Som det fremgår af Dansk Folkepartis beslutningsforslag, er det en genfremsættelse af et beslutningsforslag fra december 1997.
Alle Folketingets partier med undtagelse af Dansk Folkeparti og Fremskridtspartiet afviste ved den lejlighed forslaget.
Jeg skal på regeringens vegne på ny afvise det fremsatte beslutningsforslag, som dels indeholder uacceptable skærpelser af de gældende kriterier for meddelelse af indfødsret, navnlig for så vidt angår ophold og kriminalitet, og dels indeholder en opdeling af danske statsborgere i et A-hold og et B-hold, hvoraf den ene gruppe under visse omstændigheder kan miste det danske statsborgerskab igen og derved blive statsløse. Som bekendt drøfter
alle Folketingets partier
bag vedtagelsen af dagsordenen, eller forslaget til vedtagelse, som det jo i dag hedder, af 15. januar 1998 for tiden en revision af kriterierne for tildeling af dansk indfødsret, dvs. alle partier med undtagelse af Dansk Folkeparti og Fremskridtspartiet.
Jeg forventer, at vi inden for forholdsvis kort tid vil kunne opnå et positivt resultat af disse forhandlinger, men som sagt kan regeringen ikke støtte
det af Dansk Folkeparti fremsatte forslag, og vi afviser derfor beslutningsforslaget fra regeringens side.
Dorte Bennedsen (S), 1998-11-27:
Det kan næppe komme bag på forslagsstillerne, at Socialdemokratiet ikke kan støtte dette forslag.
Vi havde i januar måned i år, så vidt jeg husker, en debat her i salen, som endte i et forslag til vedtagelse, hvor otte ud af de ti partier stod bag vedtagelsen, som går ud på at ændre kriterierne for indfødsret efter de principper, der er fastlagt i vedtagelsen.
De forhandlinger pågår nu, og jeg kan sige, at de har meget lidt med indholdet i dette forslag at gøre.
Pernille Frahm (SF), 1998-11-27:
Sådan som jeg læser Dansk Folkepartis forslag til regler for dansk indfødsret, så ville man jo med det forslag, hvis det blev gennemført, være med til at sikre, at den kommende åndselite i Danmark med garanti ville være af udenlandsk oprindelse.
Jeg er ikke sikker på, at Dansk Folkeparti har tænkt den konsekvens af forslaget igennem.
Man kunne jo spørge sig selv, hvor mange med dansk statsborgerskab der ville kunne bestå de kriterier; jeg tænker på, om man f.eks. har prøvet dem af i sin egen folketingsgruppe, inden man nu overvejer at udsætte alle ansøgere om indfødsret for prøverne her.
Jeg skal ganske kort på SF's vegne afvise forslaget.
Karsten Nonbo (V), 1998-11-27:
Da Venstres ordfører, hr. Svend Aage Jensby, er forhindret i at være til stede, skal jeg derfor på hans vegne meddele, at Venstre ikke kan støtte forslaget.
Vi ønsker i Venstre nogle stramninger i de retningslinjer, der gælder vedrørende indfødsrets meddelelse.
Vi ønsker således navnlig, at karenstiden i anledning af alvorligere forbrydelser forlænges.
Da der foregår drøftelser herom imellem en række partier, drøftelser, der forhåbentlig kan munde ud i et rimeligt og menneskeværdigt resultat, agter Venstre i dag ikke at indlade sig i en større diskussion om det foreliggende forslag, som Venstre ikke kan støtte.