Anne Baastrup (SF), 2003-01-23:
Justitsministeren gjorde rede for de for mange forskellige typer af internationalt politisamarbejde, der eksisterer på nuværende tidspunkt.
Og hun lagde jo heller ikke skjul på, at de eksisterende politisamarbejder, der allerede er, jo sagtens kan gå hen og opstå andre steder som ad hoc-samarbejde.
Det, der jo er vigtigt for den type af samarbejde, er, at der er en demokratisk kontrol, at vi rent faktisk ved, hvad det er for typer af samarbejde, der opstår.
KL. 11.10
Vi har, som fru Elisabeth Arnold beskrev, en form for parlamentarisk kontrol af Europol.
Dels får både Europaudvalget og Retsudvalget løbende redegørelser for, hvordan samarbejdet eksisterer, dels får Europa-Parlamentet også en årlig redegørelse.
Vi så gerne i SF, at man måske tog fat i det forslag, som belgierne er kommet med, nemlig at man lavede en eller anden form for nationalt samarbejde, at de nationale parlamenter i et samarbejde med Europa-Parlamentet fik højere grad af styr på, hvad der foregår i det europæiske politisamarbejde.
Derudover så vi også gerne, også for at imødekomme det, som bl.a. fru Birthe Rønn Hornbech var inde på, nemlig hvordan vi kan sikre retssikkerheden i de forskellige typer af politisamarbejde, hvordan vi kan sikre retssikkerheden for de folk, der eventuelt måtte blive sigtet, at vi - men det bliver jo nok på privat plan - kunne udvikle samarbejdet mellem de forskellige forsvarsadvokater rundtomkring i de europæiske lande.
Ministeren redegjorde så også for bl.a. Østersøområdets task force, hvor vi jo har fået meget gode erfaringer.
Jeg ser derfor frem til de årlige redegørelser, som vi får omkring politisamarbejdet.
Det, som fru Elisabeth Arnold også var inde på i sin begrundelse for forespørgslen, det, der fik os alle op af stolen, var jo den sådan lidt overraskende viden, vi fik omkring Interpol i forbindelse med Sakajevsagen.
Det kom jo frem undervejs, at i den Interpolfax, som man modtog i rigspolitichefens afdeling, den første fax, man fik,
var Sakajevs navn stavet forkert, fødselsdatoen var forkert, faderens navn var forkert.
Det betyder jo i virkeligheden, at identifikationen af den pågældende mand var meget, meget usikker.
Berlingske Tidende kunne så den 7. december 2002
også nøje redegøre for den sådan lidt besynderlige måde, man i virkeligheden kunne komme ind i dette efterforskningssøgesystem i Interpol på.
Jeg citerer fra Berlingske Tidende: »Men spørgsmålet er, om Interpol er så upolitisk, som det giver sig ud for at være.
Ude i verden finder man adskillige mennesker, som er efterlyst i Øst, men betragtes som helte i Vest.
Og de er rasende over, at Interpol er blevet et instrument i hænderne på repressive regimer, der vil af med deres modstandere. Som en af dem siger: »Vi venter kun på, hvornår Saddam Hussein efterlyser Bush gennem Interpol«.« Og det viser jo, at der er et stort behov for at sikre, hvad det rent faktisk er, der sker, når en person bliver eftersøgt i Interpolsystemet. Jeg fortolker derfor det forslag til vedtagelse, som vi nu om en lille times tid stemmer om, sådan, at det forslag vil føre til for det første, at ministeren kommer med redegørelser for, i hvilket omfang man rent faktisk vil lægge det her Interpolsamarbejde til grund for dansk politis arbejde.
Og så det meget centrale, og det, som vi i SF lægger meget vægt på: Hvordan ministeren via rigspolitichefens mand i Interpol via Interpolkontoret her i Danmark og i samarbejde med de øvrige Interpolkontorer skal sikre, at der kommer en
demokratisk kontrol med Interpol, sikre at de forskellige 182 lande, der er med, hvor ikke alle lande har sådan en fundamental, demokratisk opfattelse af verden, har sikker kontrol med politiet.
Hvordan kan vi sikre, at man ikke anvender Interpol til noget, som strider mod Interpols artikel, hvoraf det tydeligt fremgår, at organisationen ikke må beskæftige sig med opgaver af politisk, militær, religiøs eller racebegrundet karakter?