runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Bent Bøgsted (DF), 2005-05-10:
Hvis jeg forstår hr. Ole Sohn rigtigt, så var spørgsmålet, om der skulle være mindst fem ordinært ansatte, for at der måtte være én i aktivering med et løntilskud.
Nu vil jeg ikke hænges helt op det, men så vidt jeg husker, er det også det, der står i loven at der skal være.
For hver fem ordinært ansatte kan man ansætte én i løntilskud.
Kommer man over 50 ansatte, så er det for hver ti ordinært ansatte, man kan ansætte en med løntilskud.
Ole Sohn (SF), 2005-05-10:
Bekymrer det slet ikke hr. Bent Bøgsted, at det, der sker, er, at det offentlige arbejdsmarked – i øvrigt også i en vis udstrækning det private – i kraft af den aktive arbejdsmarkedspolitik medvirker til at nedbringe antallet af ordinære job for ufaglærte og korttidsuddannede i samfundet?
Og det er derfor, jeg simpelt hen ikke forstår, hvorfor Dansk Folkeparti ikke vil sætte lidt mere fokus på det.
Jeg kan også spørge på en anden måde: Vil Dansk Folkeparti støtte et forslag om, at man siger, at der skal være mindst fem ordinært ansatte i institutionen pr. arbejdsplads i forhold til løntilskudsordninger?
Og hvordan vil man i givet fald så medvirke til at skaffe de øgede bevillinger, der skal til for at sikre, at det kan opretholdes?
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-05-10:
Nu tror jeg også, at »alle« er lige i overkanten.
Men det er bare den ambition, som vi f.eks. også hørte fra Socialdemokratiets ordfører, om, at man fra statens side giver tilskud til kommuner, der vil ansætte flere og reelt opnormere, og at man på den måde bruger de penge, man i dag bruger på at holde folk hen i tilskudsjob og arbejdsløshed, til, at der kommer flere hænder i den offentlige service.
Det kunne f.eks. være med en målsætning på 10.000 flere offentligt ansatte, som det blev nævnt af den socialdemokratiske ordfører, eller et andet tal, i hvert fald at man på den måde kunne fordele arbejdet bedre og dermed mindske nedslidningen blandt dem, der er ansat i den offentlige sektor i dag.
Bent Bøgsted (DF), 2005-05-10:
Som hr. Ole Sohn fremlægger det, kan man begynde at spekulere på kassetænkning, det er klart.
Det, man skal se på, er: Kan kommunen – eller i det her tilfælde skolen – løse den opgave med én pedel?
Det ligger der undersøgelser af i de forskellige institutioner rundtomkring.
Hvor mange timer skal der bruges for at løse de opgaver?
Så kan man spørge: Har de været overnormeret førhen, siden der har været brug for tre?
Hvad er årsagen til, at de kan skære ned fra tre til én person?
Det er der, man kan gå ind og se, om der er et eller andet, man prøver på at undgå for at spare på kontoen.
Ole Sohn (SF), 2005-05-10:
Er Det Konservative Folkeparti enig med ministeren, som i Politiken i dag giver udtryk for, at man skal lave en normering i den offentlige sektor svarende til den, der gælder i det private, altså sådan at der skal være fem ordinært ansatte pr. jobtilskudsperson?
Hvis svaret er ja, at De Konservative er enige med Venstre, så er det egentlige spørgsmål: Hvordan vil Det Konservative Folkeparti så medvirke til at sikre, at kommunerne får en bedre økonomi, som gør, at de kan få skabt det ordinære antal job, som bliver nødvendigt, for ellers falder institutionerne fra hinanden, når en fjerdedel af pædagogmedhjælperne er ekstraordinært ansat eller jobtilskudsansat?
Det kan jo ikke lade sig gøre.
Ergo skal der jo ansættes nogle flere i ordinære stillinger.
Alle kulturinstitutionerne har det samme problem.
Hvordan skaffer Det Konservative Folkeparti flere penge til kommunerne til at løse de opgaver?
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-05-10:
Nu hørte jeg hr. Jakob Axel Nielsen sige, at De Konservative vil stoppe det ydmygende aktiveringscirkus, altså en del af det her, og det synes jeg lyder fornuftigt.
Det, jeg så bare vil spørge om, er, hvad det betyder konkret.
Hvad er det, man vil stoppe af det, der foregår i dag på aktiveringsmarkedet?
Elisabeth Geday (RV), 2005-05-10:
Det forekommer mig, at det er lidt det samme spørgsmål, som jeg lige fik fra hr. Eigil Andersen.
Til det skal svaret lyde, at jeg, hvis det stod til mig, gerne ville have de ledige i beskæftigelse hurtigst muligt, men at jeg altså ikke har det snævre perspektiv, at de nødvendigvis skal tilbage i en offentlig beskæftigelse.
Jeg har trods alt en tro på, at konjunkturerne betyder, at der kommer flere job og primært i den private sektor.
At vi derudover selvfølgelig også har brug for offentligt ansatte til at tage sig af de flere serviceopgaver, der kommer, er så noget andet.
At give et generelt løfte om, at vi bare skal konvertere folk, der er på arbejdsløshedsdag penge, til folk, som er ansat på offentlige lønninger, er en sammenhæng, som jeg tror at kun Enhedslisten og SF ser.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-05-10:
Det fik mig til at reagere, da fru Elisabeth Geday sagde, at der ikke var noget problem med forligsteksten.
Jeg mener, at et forlig, der hedder »Flere i arbejde«, og som ikke med ét ord nævner et eneste job, vel ikke kan være sådan helt stuerent.
Elisabeth Geday (RV), 2005-05-10:
Jeg er lidt i tvivl om, hvad hr. Eigil Andersen beder mig om.
Hvis det er sådan en blankocheck til et ikke nærmere angivet antal personer i offentlig beskæftigelse, kan jeg selvfølgelig ikke stå og love det her fra talerstolen.
Det kan jeg ikke under nogen omstændigheder sige noget om.
Jeg vil også sige, at jeg heller ikke er i en situation, hvor jeg har lyst til at stå her og love skattestigning eller noget lignende; det er ikke det, vi taler om.
Vi taler om en mådeholden offentlig økonomi, som ikke er underlagt det rigide skattestop i den udformning, som regeringen har pålagt den.
Men at stå her og love, at jeg omvendt vil åbne fuldstændig for sluserne, når det gælder offentlig ansættelse, kan jeg desværre ikke.
Eigil Andersen (SF), 2005-05-10:
Det er helt rigtigt, at SF ikke har noget forslag om, at den her løntilskudsaktivering skal afskaffes.
For nogle har det en positiv virkning, men der er godt nok mange problemer, der skal løses, hvilket ordføreren også er inde på.
Med hensyn til kommunerne, som vi også taler meget om i dag, er der på nogle områder steder, hvor op til 50 pct. af personalet er i ekstraordinære job, hvoraf mange er arbejdsløse.
Når man så bliver nødt til at omdanne nogle af de aktiveringsjob til faste stillinger, vil det selvfølgelig koste nogle penge, hvilket vi også er inde på med det sidst debatterede her, mens staten så sparer dagpenge til arbejdsløse, fordi der bliver oprettet faste job.
Derfor vil jeg spørge ordføreren, om Det Radikale Venstre også vil medvirke til, at kommunerne får en økonomisk kompensation, som kan dække merudgifterne ved oprettelsen af de faste job.
Elisabeth Geday (RV), 2005-05-10:
Jeg vil gerne fastholde, at det lyder, som om vi er enige om, at det ikke er forligstekstens indhold, der er problemet.
Det er ingen begrundelse for at træde ud af forliget, at det ikke bliver administreret i overensstemmelse med de tanker, der ligger i forliget.
Når vi taler om situationen ude i kommunerne, har hr. Ole Sohn fuldstændig ret i, at de mangler penge.
Det er helt indiskutabelt.
Til det er der ikke andet at sige, end at jeg som medlem af Det Radikale Venstre overhovedet ikke er enig i det skattestop.
Derfor må der også komme et tidspunkt, hvor man må sige, at vi insisterer på, at »Flere i arbejde« skal administreres i overensstemmelse med teksten, mens jeg altså desværre ikke kan tage ansvaret for, at regeringen har fastlagt et skattestop.
Jeg kan kun sige, at hvis jeg får magt, som jeg har agt, altså at hvis det stod til mig, skulle det her skattestop afskaffes.
Ole Sohn (SF), 2005-05-10:
Det glæder mig.
Det er meget svært at være uenig, men kerneproblemet er jo, at regeringen ikke har den intention.
Det skal nemlig løses i indeværende valgperiode, hvor kommunerne skal have forøget deres bloktilskud, for det er jo forudsætningen for økonomien til at ansætte i de ordinære job.
Kulturinstitutionerne ville simpelt hen kollapse, hvis ministerens ønske om, at der skal være fem ordinære ansatte pr. jobtilskudsperson, opfyldes.
Derfor er man nødt til enten at presse flere penge ind i kommuneforhandlingerne, så kommunerne får bedre økono mi til at kunne løfte opgaverne, eller gøre det, som mit spørgsmål egentlig drejer sig om: Hvis det nu viser sig, at regeringen ikke er til at rokke med i virkelighedens verden, er det så ikke snart på tide, at Det Radikale Venstre og for den sags skyld også Socialdemokraterne erkender, at der skal en ny arbejdsmarkedspolitik til, som tager fat om de reelle problemer, som vi jo er enige om?
Elisabeth Geday (RV), 2005-05-10:
Det er jo dejligt at kunne svare hr. Ole Sohn: Ja, det vil vi gerne arbejde aktivt for.
Det synes jeg lige præcis er en af de ting, vi må stille krav om.
I mine øjne var tanken i »Flere i arbejde«, at vi lige præcis tog udgangspunkt i den enkelte ledige og i, hvordan den enkelte ledige finder den rigtige sammensætning af opkvalificering, uddannelse og løntilskudsjob for hurtigst muligt at komme tilbage i en ordinær beskæftigelse.
Derfor synes jeg, at der er tale om et svigt, når vi så ser de her utallige rotationer af løntilskudsjob på løntilskudsjob på løntilskudsjob – det er næsten ikke til at sige – og tilsvarende, hvordan de i kulturinstitutionerne ansætter samtlige medarbejdere – lige bortset fra direktøren – som folk på roterende løntilskud.
Det er i hvert fald ikke i overensstemmelse med min forståelse af »Flere i arbejde«.
Så ja, jeg vil gerne give tilsagn om, at vi, så snart jeg har mulighed for det, får kigget nærmere på den problemstilling.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2005-05-10:
I Det Konservative Folkeparti er vi i mangt og meget enige med beskæftigelsesministeren.
Men jeg skal ikke kunne gå ind i de konkrete spørgsmål.
Jeg ved ikke, under hvilke forudsætninger der er blevet stillet spørgsmål til beskæftigelsesministeren i Politiken, og jeg har heller ikke – det skal jeg så beklage – læst artiklen i Politiken.
Det kan være noget, vi kan overveje som et kontrolinstrument.
Men det, der er vores udgangspunkt, er, at vi kigger på den enkelte ledige fra gang til gang.
Ole Sohn (SF), 2005-05-10:
Det er jo altid rart, når man har supportere i forligskredsen.
Jeg synes, det var en meget rammende tale, den radikale ordfører kom med, og jeg vil også anbefale Det Radikale Venstre at arbejde for at få indflydelse på det grundlag, de forestående undersøgelser skal hvile på, for det er faktisk altafgørende for resultatet.
Men mit egentlige spørgsmål er, om ikke Det Radikale Venstre mener, at det kunne være en god idé, at man i forbindelse med jobtilskudsordninger, som kan være positive, det mener vi også, sørger for at sikre sig, at det jo meget konkret har et perspektiv, der fører frem mod et ordinært job, for har det ikke det, og det er i primært i den offentlige sektor, problemet er, fordi de er jo blevet presset økonomisk, så virker det som en rotationsordning.
Er det noget, Det Radikale Venstre vil arbejde aktivt for?
Jakob Axel Nielsen (KF), 2005-05-10:
Jo, men jeg mener, at man som ansvarlig politiker er nødt til at have is i maven, selv om man hører skræmmende, enkeltstående eksempler.
God lovgivning kommer ikke af hovsaløsninger, det kommer af, at vi, når vi har brug for at få baggrundsmateriale, så nedsætter nogle uafhængige, helt objektive undersøgelsesinstanser.
Og de kommer med en undersøgelse og nogle konklusioner, som vi vil forholde os til.
Nej, det betyder det ikke.
Jeg har forstået, at reformen »Flere i arbejde« sidst på året skal revideres eller vurderes på ny i forligskredsen, og der er, som også hr. Bent Bøgsted var inde på, ordet frit og diskussionen fri.
I stedet for at lave hovsaløsninger på baggrund af enkeltsager vurderer vi, hvor stort problemet er.
For der kan ikke være tvivl om – og det er jeg ked af hvis den her debat skal drejes over i – at løntilskud ikke er et dårligt beskæftigelsesinstrument, for det ved vi, at det ikke er.
Det virker rigtig godt i mange, mange, mange situationer, og så skal vi ikke ødelægge det instrument, blot fordi vi alle sammen kan komme med nogle enkeltstående dårlige eksempler eller uheldige eksempler.
Eigil Andersen (SF), 2005-05-10:
Betyder det her, at alt er udskudt, til man har fået lavet de her undersøgelser?
Og ganske kort tid efter bliver han ansat med løntilskud i et nøjagtig tilsvarende job i et andet øldepot inden for den samme koncern.
Det er spild af skatteborgernes penge, chaufføren kan ikke lære noget som helst nyt, det er samme funktion, som han har haft hidtil, og det er et misbrug af ordningen, fordi arbejdsgiveren får en alt for billig arbejdskraft med løntilskud, og der ingen genoptræning finder sted.
Og som nævnt genoptjener den chauffør, der er tale om, ikke sin dagpengeret, fordi han så får det her løntilskud.
Han burde have jobbet på ordinære betingelser.
Er det ikke et eksempel, som kunne få ordføreren til at overveje, at der er ting, der skal gribes ind over for også nu?
Jakob Axel Nielsen (KF), 2005-05-10:
Altså nu er jeg uenig med hr. Eigil Andersen i, at det her er et problem, altså fortrængningen, som vi har kendt i mange år.
Det er jo netop det, undersøgelsen skal vise.
Det forhold, at man kan komme med enkeltstående, konkrete situationer, der viser, at der er sket et misbrug, er der jo ingen, der bestrider.
Men det skal have en vis volumen, før vi erkender, at det er et generelt problem.
For så vidt angår spørgsmålet om garantien, så er svaret nej, det vil vi ikke være med til, hvor sympatisk hr. Eigil Andersens forslag ellers umiddelbart kan se ud.
Vi mener, at folk, som er blevet visiteret og har haft et godt forløb ude i tilskudsjobbet, skal bide sig fast på det ordinære arbejdsmarked, og så skal de fungere på det ordinære arbejdsmarked med de samme garantier eller manglende garantier som den øvrige del.
Og det vil i mange situationer sige overenskomstens opsigelsesvarsel eller funktionærlovens opsigelsesvarsel.
Vi garanterer ikke noget ud over det.
Eigil Andersen (SF), 2005-05-10:
Det er jo lidt specielt at opleve, at et problem, vi har kendt i mange år, som har været omdiskuteret i mange år, nu yderligere får en løsning udsat i halve eller hele år.
Men det er altså åbenbart situationen.
Jeg vil spørge ordføreren i forbindelse med tankerne om, at den aktivering, der skal finde sted, skal være med et job ved afslutningen – det er i hvert fald målsætningen: Vil ordføreren være med til at garantere, at en arbejdsløs, der har været i aktivering, er garanteret et halvt eller helt års ordinært arbejde bagefter?
Det er jo desværre sådan, at når man er i aktivering, så tæller ens arbejdstimer ikke med i arbejdsløshedskassen, og der vil det jo være sådan, at hvis man så får et ordinært arbejde et halvt eller helt år bagefter, så er der en mulighed for, at man genoptjener sin dagpengeret, hvis det skulle gå sådan, at man fortsat ikke har et job.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2005-05-10:
Jeg synes egentlig, hr. Jørgen Arbo-Bæhrs første spørgsmål var meget konkret, og mit svar var konkret, nemlig at de aktiveringslønkroner, der skal gives, skal gives på baggrund af en individuel vurdering af, hvorvidt den pågældende kan få fat i et fast job bagefter, altså hvorvidt man efterfølgende kan være varigt på arbejdsmarkedet.
Det skal munde ud i et rigtigt job.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-05-10:
Jamen så må jeg jo gøre det lidt mere konkret.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2005-05-10:
Jeg er glad for det spørgsmål.
Det, der er det ydmygende aktiveringscirkus, er, når der sker en aktivering, som ikke har noget ordinært job i udsigt bagved.
Det, der er vigtigt, er, at vi bruger enten uddannelseskroner eller, som vi her taler om nu, aktiveringskroner på noget, der har gode chancer og muligheder for at ende med et rigtigt ordinært job, så man ikke bare ryger ud i ledighed efter aktiveringsjobbet.
Ole Sohn (SF), 2005-05-10:
Jeg er da glad for, at hr. Bent Bøgsted siger, at det ikke må gå ud over normerede stillinger i det offentlige.
Men virkeligheden er jo, at det ikke går ud over de normerede stillinger.
Det er sådan set krystalklart.
Det, der sker, er, at kommunerne i kraft af den stramme økonomiaftale, som bl.a. Dansk Folkeparti har bakket op om, er nødt til at nednormere antallet af normerede stillinger.
Altså eksemplet, som jeg kom med før: En skole har tre pedeller.
I kraft af manglende økonomi i kommunen nednormerer de de tre pedeller til én pedel, og når det nye budgetår så starter, kan de ansætte to i jobtilskud, for så er det ekstraordinær ansættelse.
Det er fuldt legalt, det er helt efter reglerne, fuldstændig efter bogen.
Spørgsmålet er: Synes hr. Bent Bøgsted, det er en rimelig måde at gøre det på?
Eller burde man måske sige: Jamen, vi løfter da nogle flere penge over i bloktilskudsordningen, sådan at man kan bevare serviceniveauet, og så kan man spare lidt på dagpengekontoen i stedet for?
Elisabeth Geday (RV), 2005-05-10:
Det, vi er enige om, er, at der skal tages udgangspunkt i, hvordan vi hurtigst muligt får den enkelte ledige tilbage i ordinær beskæftigelse.
Vi er også enige om, at det ofte vil være via løntilskud, og at det vil hjælpe også i den retning.
Men det kan altså også være via uddannelse og via opkvalificering, og det er meget vigtigt for mig, at der bliver holdt fast i den del også.
Jeg vil stadig væk sige, at problemstillingen er jo altså tallene.
Problemet er, at der bliver meldt 10.000 ud som et måltal, som man måler kommunernes og statens indsats i forhold til.
Det er lige præcis den bekymring, jeg har, at man sætter et bestemt numerisk mål for kommunerne og for staten, og at det måske kan være med til at fremme en vis kreativitet i forhold til reglerne.
Hvad har ordføreren at sige til det?
Jens Vibjerg (V), 2005-05-10:
Jeg håber da, at vi – Det Radikale Venstre og Venstre – er enige i, at jobtræning er det bedste værktøj, vi har til at få ledige – specielt ledige, der er langt væk fra arbejdsmarkedet – tilbage på arbejdsmarkedet.
Det er uden diskussion det bedste værktøj, vi har.
Derfor skal vi satse på at få så mange jobtræningspladser som overhovedet muligt.
I al den tid jeg har været med i arbejdsmarkedspolitik, og det er efterhånden nogle år – det var jeg i hvert fald også fra den gamle regerings, altså SR-regeringens tid – da var det også en målsætning at få flest muligt ind i jobtræning, fordi det var og er et effektivt værktøj.
Vi har altid bestræbt os på at få flest muligt ind i de her ordninger.
Vi har lavet aftaler med arbejdsmarkedets parter om at være aktive på det her område.
Det har altid været svært at nå måltallene, men det er så vigtigt af hensyn til de ledige, at vi gør alt, hvad vi kan, for at have et tilstrækkeligt antal pladser, for vi skylder da de ledige de bedste muligheder for at komme tilbage og blive en del af arbejdsmarkedet.
Det er jo for de fleste alfa og omega, at man har en plads på arbejdsmarkedet, at man tjener sin løn.
Elisabeth Geday (RV), 2005-05-10:
Som repræsentant for Det Radikale Venstre er jeg glad for at være en part i det forlig, som »Flere i arbejde« er.
Men jeg må sige, at jeg helt ærligt er ret bekymret over den måde, forliget bliver administreret på af staten og kommunerne, herunder altså også af regeringen.
Det var således, at ministeren den 7. juli sidste år kunne glæde sig over, at det altså nu var lykkedes at få 10.700 mennesker i job med løntilskud.
Hvilken betydning tror ordføreren det har for den indsats, der sker i AF og kommunerne, nemlig at de bliver målt på deres evne til at skaffe løntilskudsjob?
Kunne man ikke forestille sig, at det ville give lyst til lidt kreativitet og lidt smidighed, hvad angår overholdelse af reglerne, når man ligesom får stillet den slags mål op?
Jens Vibjerg (V), 2005-05-10:
Det var et langt spørgsmål, som man rent faktisk kan give et kort svar på, for hvis kommunen afskediger to pedeller og bare ansætter to i løntilskudsjob i de samme job uden at gøre andet, så er det fortrængning, og det er uacceptabelt.
Ole Sohn (SF), 2005-05-10:
Jeg håber, at hr. Jens Vibjerg vil gøre sig selv den tjeneste at læse referatet og læse den forklaring, hr. Jens Vibjerg giver.
For man kan vel ikke forestille sig, at nogen som helst kommuner overhovedet i det her land ville sige til Socialforskningsinstituttet, når de skal lave undersøgelsen: Vi har fyret nogle for at fortrænge dem fra de ordinære arbejdspladser og så ansætte dem med tilskud.
Næ, vi har søreme rationaliseret, vi mener, at det kan køre sådan.
Derfor er det jo altid en fiktiv diskussion.
Det, der er pointen, er: Når kommunerne i kraft af deres stramme økonomi må afskedige to pedeller og sætte dem over på dagpenge, dvs. at man flytter dem fra at være en kommunal udgift til at være en statslig udgift, så sker der det, at staten bagefter forlanger, at kommunen skal tage dem ind i aktivering.
Så tager man dem fra dagpengene, men fortsætter med at betale dem, mens de er i et løntilskud, og det vil sige, at kommunen får løst en opgave uden at have en lønudgift.
Så er spørgsmålet set med samfundsøkonomiske øjne og med respekt for den enkeltes selvværd: Ville det så ikke være bedre, at kommunen hævede bloktilskuddet svarende til de to lønninger, frem for at give dem dagpenge, sådan at man kunne få løst den serviceopgave?
Det er en politisk prioritering.
Hvor er det, man vil sætte ind: med ordinær beskæftigelse via bloktilskuddene eller ved ekstraordinære jobtilskudsordninger?
Det er en politisk prioritering, det kan man ikke løse ud af en undersøgelse.
Jens Vibjerg (V), 2005-05-10:
Ja, det er jo spørgsmålet, om man kunne klare sig med én.
Derfor kan man svare, at det både kan være fortrængning, og det kan være i orden.
For hvis der i forbindelse med, at man har lavet effektivisering af arbejdet for pedellen – indkøb af maskiner, og hvad det kunne være – så kunne det i én situation være i orden.
Man skal ind og kigge på den konkrete sag.
Er det fortrængning, og det vil ikke være rimeligt, eller er det, fordi man har rationaliseret, man har gjort det lettere, men man så ansætter nogle folk yderligere?
Ole Sohn (SF), 2005-05-10:
Når man snakker om fortrængning, er det et politisk spørgsmål.
Så jeg vil gerne spørge hr. Jens Vibjerg, om det vil være fortrængning, hvis man eksempelvis på en skole igennem en lang årrække har haft tre pedeller, fordi det er det, der skal til, for at det hænger sammen, og at kommunerne i kraft af den stramme økonomi finder det nødvendigt at afskedige to af dem, så man kun har én pedel, og man så året efter siger, jamen o.k. vi har budgetteret med én pedel, og vi vil så gerne give mulighed for, at vi kan ansætte to i jobtilskud.
Er der så tale om forvrængning, eller er der tale om merbeskæftigelse?
Det er jo det, som man politisk skal tage stilling til, før man teknisk i en undersøgelse kan tage stilling til det.
Derfor vil jeg gerne høre hr. Jens Vibjergs vurdering
Og så det efterfølgende spørgsmål: Ville skolen kunne klare sig med én pedel?