Marianne Jelved (RV), 2001-05-15:
Jeg skal beskæftige mig med et par af de temaer, der har været rejst her under debatten, og først notere med glæde, at der er relativt mange partier, der i deres ordførertaler har tilsluttet sig de forudsætninger, som regeringen har beskrevet i »Danmark 2010«, målsætningen om at halvere gælden, målsætningen om at øge arbejdsstyrken med 85.000, man kan også udtrykke det på en anden måde: øge beskæftigelsen med 100.000 nye job, og endelig at prioritere stigningen i det offentlige forbrug, således at vi kun har en stigning på gennemsnitligt 0,8 pct. om året.
Det er jo så fælles forudsætninger, og det skulle give et udmærket grundlag for, at vi så kunne koncentrere os om at diskutere indhold, og hvordan vi kan opfylde disse målsætninger.
Skattestop, skat har i det hele taget været et tema.
Jeg vil gerne lige beskæftige mig også et øjeblik med det.
Det er jo rigtigt, som Venstres medlemmer flere gange har gentaget fra talerstolen i dag, at man kan afsætte et vist råderum. Det har regeringen også i »Danmark 2010« i størrelsesordenen knap 1 pct. af bruttonationalproduktet, og Venstres skattestop kan ligge inden for den ramme, alt andet lige.
Men den fortolkning, som skattestoppet har givet anledning til, og som vi har fået uddybet i løbet af dagens debat, viser jo også, at Venstre dermed har låst sig fast i en ganske bestemt struktur.
Man kan jo anvende en lidt humoristisk tilgang til det, når det nu er så sent, og sige, at partiet, der siger, at det er tid til forandring, i virkeligheden overhovedet ikke ønsker nogen forandring, men at det skattesystem, vi har i dag, skal være, som det er, i hvert fald de næste 10 år.
Det er også målrettet til, hvis det i øvrigt ikke lykkes at få arbejdsudbudet op, som er en forudsætning for, vi kan løse opgaven hensigtsmæssigt, at der så er en ressource i det.
Heller ikke det har Venstre et bud på.
Det noterer vi, og det beklager vi.
Så har pinsepakken været fremme en hel del gange, og de borgerlige partier har kritiseret den - især Venstre og De Konservative - og beskrevet boligejernes trængsler.
Jeg skal bare erindre både Venstre og De Konservatives medlemmer om, at boligejerne har haft en utrolig fordel af konverteringsmuligheder, de faldende renter fra 1993 og frem til nu, en markant forbedring af deres rådighedsbeløb og en markant forbedring af værdistigningerne i deres boliger.
Kun for en ordens skyld skal det nævnes her.
Endelig er der et problem, som heller ikke har været særlig meget fremme under debatten som følge af Venstres beslutning om et skattestop.
Det er, hvad angår alle punktafgifter, som har med miljø at gøre, og som er en del af bæredygtighedsstrategien, og som OECD, FN og EU i øvrigt arbejder med globalt i disse år; der bliver det første virkelige stop for en international status over, hvordan det så er gået med at implementere disse ting, i september 2002 i Johannesburg.
Og en følge af Venstres skattestop er, at den bæredygtighedsstrategi, som Danmark har stået for, og som vi lever op til idag, ikke kan holde.
Det er bare, så det er nævnt, og vi må så notere, at det ikke er Venstres målsætning at kunne leve op til det, som man i øvrigt internationalt arbejder på at alle skal leve op til.
Det beklager vi.
Frit valg
: Der synes jeg, debatten virkelig har skabt en stor klarhed.
Hr. Thor Pedersen har flere gange som ordfører tilkendegivet, at det er kun de fysiske rammer, der begrænser valgfriheden. I et svar til fru Elisabeth Arnold siger Venstres ordfører, at valgfriheden gælder, hvis der er plads i henholdsvis børnehaven, skolen, på plejehjemmet og sygehuset.
Det var de eksempler, der blev nævnt.
Og hvis det er den type valgfrihed, jamen så må jeg gøre opmærksom på, at det allerede er muligt i dag.
Det kræver ikke nye beslutninger, det kræver ikke ny lovgivning, det kræver kun, at kommunerne bruger disse muligheder.
Jeg tror også, der er kommet mere klaring på, hvad der menes med valgfrihed i sygehussektoren.
Jeg har forstået på ordføreren fra Venstre, hr. Thor Pedersen, at når man visiteres til en behandling, er der samtidig givet et tilsagn om, at den behandling finansieres.
Sådan er det i dag, sådan vil det også være fremefter.
Dernæst den bevilling, der i givet fald skal følge med en patient, der vælger et andet sygehus, DRG-bevillingen, den takst, som bliver nøglen, når man finansierer den type flytninger: Således har vi aftalt - intet nyt i det.
Og i og for sig er der ikke noget, der forhindrer, at det sker i dag, bortset fra kapacitet, de fysiske grænser og personalekapacitet.
De to rammer kan kun ændres ved mere uddannelse, og det kan ikke ændres fra den ene dag til den anden.
Spørgsmålet om, hvor mange senge der er til rådighed, er et spørgsmål om bevillinger.
Og der er i og for sig heller ikke nogen nye løsninger til at nedbringe ventelisterne i den måde, vi har fået beskrevet frie valg i sygehussektoren på i dag. Fru Tove Fergo var oppe et par gange og spørge bl.a. til min egen indsats i forbindelse med hjemløsedebatten i Københavns Kommune.
Derfor er det fuldstændig frit op til Københavns Borgerrepræsentation at søge om penge fra den pulje, som aldeles ikke er brugt.
Jeg håber i og for sig, at jeg har en allieret i fru Tove Fergo i den sammenhæng, og jeg kan oplyse, at jeg har haft visse drøftelser med politikere i Københavns Kommune.
Så skal jeg sige til hr. Thor Pedersen, at kommuneskatterne fra 1982 til 1993 er steget med 4,54 pct. og fra 1993 til 2001 med 3,01 pct. - kun for at erindre hr. Thor Pedersen om, at så nemt er det heller ikke at indgå aftaler med kommunerne og undgå skattestigninger.
Til hr. Mejdahl: Det er et rigtigt citat fra forsommeren 1993, og det var dengang, vi havde forestillingen om at have tre parter, der dækkede finansieringen: arbejdsgiver, lønmodtager og stat med en tredjedel til hver.
Det var også derfor, det skulle være fradragsberettiget, så arbejdsgiversiden kunne trække det fra. I løbet af årene er der med forskellige forligspartier i forbindelse med finanslove bl.a. fjernet alt det, der vedrørte arbejdsgiverne.
Derfor har det ikke nogen mening at drøfte, hvordan vi forestillede os det engang.
Der er ikke flertal i Folketinget for, at vi kan bruge den metode, og derfor har vi ændret systemet på det punkt.
Det har jeg gentaget mange gange, men Venstre bliver ved at spørge til det.
Til allersidst vil jeg sige til hr. Thulesen Dahl, at den debat, der udspandt sig efter hr. Thulesen Dahls indlæg om integration, synes jeg er dybt trist.
Jeg kan være glad for, at de radikale borgmestre, der har fået henvendelse fra Udlændingestyrelsen om asylcentre, har sagt ja. 275 kommuner dækker Danmark.
Asylcentre skal ligge et eller andet sted, og det er fuldstændig klart, at det er statens ansvar, regeringens ansvar at placere dem, og det vil de blive. Og de mennesker, der skal bruge de pladser, er her i landet i dag.
Uanset hvilken regering der sidder, skal der findes en løsning på det.
Og det kunne hr. Thulesen Dahl i og for sig tænke lidt over måske.