runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Karsten Nonbo (V), 1998-11-12:
Som jeg sagde i min ordførertale, så er Venstre for målet, men vi ser gerne, at vi kommer rigtigt og retfærdigt hen til det. Når jeg ikke i min ordførertale har afvist lovforslaget, er det jo, fordi vi ser positive og endda meget positive elementer i det.
Men vi vil godt have tygget det ordentligt igennem, inden vi siger uforbeholdent ja.
Tove Videbæk (KRF), 1998-11-12:
Dette lovforslag er et forsøg på at lave en tidssvarende lov, hvor borgernes grundlæggende rettigheder og pligter med hensyn til folkeregistreringen samt adgang til udnyttelse af de registrerede oplysninger fremgår af lovteksten.
Lovforslaget har nær sammenhæng med L 44 om behandling
af personoplysninger, herunder hvilke oplysninger der skal kategoriseres som følsomme og ikkefølsomme.
Generelt må det siges, at der må værnes om den enkeltes ret til privatlivets fred.
Det er naturligvis positivt at få en tidssvarende lov vedrørende dette område, men samtidig bør det sikres, at misbrug af CPR-registeroplysninger bliver vanskeligere.
Lovforslaget lægger op til en udvidelse af kredsen, der kan få adgang til CPR-oplysninger, og det er vi i Kristeligt Folkeparti betænkelige ved. F.eks. blev vi for nylig i DR-TV's program, Rapporten, præsenteret for, hvordan det nemt og enkelt kunne lade sig gøre at få fat i følsomme oplysninger om andre mennesker.
I udsendelsen udtalte Registertilsynet, at man gerne ville se på reglerne og indskærpe dem for de relevante myndigheder m.v.
Det er også tidligere i tv blevet afsløret, hvordan kreditinformationsvirksomheder uberettiget har videregivet oplysninger om og til private.
Der er en række punkter vedrørende dette lovforslag, som vi ønsker at få overblik over, først og fremmest om det er blevet sværere eller lettere at misbruge registrene, end det var tidligere.
Hvordan vil det kunne kontrolleres, at det kun er de rigtige private, der modtager oplysninger?
Det bør gøres tydeligere, hvilke private der kan få disse oplysninger.
Burde der eventuelt ikke skriftlig dokumentation til for at bevise, at man har ret til at få oplysningerne?
Og hvis oplysninger fra registrene misbruges, hvad er så straffen?
Og endelig hvorledes kan en person få at vide, om nogen har hentet oplysninger om vedkommende selv?
Med bl.a. disse spørgsmål og måske flere vil vi gå positivt ind i arbejdet i udvalget med dette lovforslag.
Thorkild B. Fransgaard (FP), 1998-11-12:
Ved registrering af personer er det med at finde en balance mellem borgernes retssikkerhed, og hvad der er nødvendigt, for at et moderne samfund kan fungere.
Nu er vi jo et moderne samfund, og derfor er det nødvendigt med et centralt register.
Det mener vi også i Fremskridtspartiet, men nu skal vi jo passe på, hvordan loven bliver udformet.
Det her er jo et digert værk, meget detaljeret, og hvis det vedtages, ja, så er det jo gældende.
Der er nogle ting, vi gerne vil stille spørgsmål om, når vi kommer frem til udvalgsbehandlingen.
Man kunne jo selvfølgelig godt ønske, at det var unødvendigt med sådanne centrale registre.
Det er noget, som vi alle sammen nok godt kunne ønske, når vi ser tilbage i tiderne, men i et samfund i særdeleshed som vores, hvor det offentlige tager mere og mere over, ja, så er det jo også nødvendigt at have fuldstændig styr på personerne.
Det var jo ønskeligt, hvis det gik den anden vej, men det gør det desværre ikke.
Fremskridtspartiet vil deltage i arbejdet i udvalget, og der har vi nogle enkelte spørgsmål, men dem vil jeg ikke komme med her.
Vi vil se på det, og om vi vil stemme for det eller ej, kan jeg ikke sige i dag. Vi har talt om det i gruppen.
Vi vil tage stilling ved anden behandling.
Line Barfod (EL), 1998-11-12:
Formålet med dette lovforslag er for det første at samle love og administrative regler, så området bliver mere overskueligt.
Det synes vi er meget positivt, og det formål vil Enhedslisten gerne medvirke til at opnå.
Regeringen vil med dette forslag også give private bedre adgang til CPR-oplysninger.
CPR-oplysninger er jo ellers i sig selv meget følsomme oplysninger, og desuden giver CPR-nummeret adgang til, at man i dag kan få stort set alt at vide om en person.
Det fremgår af forslaget, at fremover skal enhver juridisk person kunne få oplysninger fra CPR, og kreditoplysningsbureauerne skal sågar fremover kunne få borgernes CPR-nummer.
Vi synes, det ville være fornuftigt at bede f.eks. Center for Etik & Ret at se på, hvad man kan gøre på det her område, og om der ville være mulighed for at lave nogle regler for at vurdere videnskabelighed og etik, hvis private skal have adgang til oplysninger.
Efter at EF-direktivet er trådt i kraft, kan personoplysninger, herunder også CPR-oplysninger, udveksles mellem EU-landene nøjagtig ligesom i Danmark.
Og hvis Europa-Kommissionen godkender et tredjeland, som det formentlig sker med USA inden jul,
Vi mener, at det er et meget stort problem, at det ikke klart fremgår af loven, at det private firma, der i dag fører CPR-registeret, skal lade den fysiske databehandling ske i Danmark, og vi vil også kraftigt opfordre til, at CPR-registeret bliver tilbageført, så det igen bliver en offentlig myndighed, der varetager dette meget følsomme register.
Da CPR-numrene giver adgang til så mange oplysninger om borgerne, mener vi også, at beskyttelsen af CPR-nummeret skal være højere, end det er tilfældet i dag, og det bør sikres direkte ved lovteksten.
I sidste uge diskuterede vi her i Folketinget retssikkerhed.
Regeringen afviste, at der skulle være behov for en retssikkerhedskommission, med henvisning til at de enkelte ministerier var opmærksomme på at sikre et højt niveau af retssikkerhed for borgerne, men det lever det her lovforslag i hvert fald ikke op til.
I § 10 gives der mulighed for, at kommunen kan indkalde enhver borger til retsligt forhør under strafansvar om, hvorvidt en anden borger nu er korrekt folkeregistreret.
Selv Kommunernes Landsforening gør i deres høringssvar opmærksom på, at retsligt forhør er et omfattende og indgribende skridt over for borgerne, og vi taler altså om en forseelse, der kan give en bøde på 600 kr. Hvis regeringen mener sin udtalelse om retssikkerhed alvorligt, så må vi gå ud fra, at der er tale om en fejl, og at denne her bestemmelse vil blive ændret i det videre arbejde med lovforslaget, for som alle andre også har været inde på, må behandlingen af det her lovforslag følge behandlingen af L 44.
Ebbe Kalnæs (CD), 1998-11-12:
CD kan støtte det foreliggende forslags overgang til anden behandling.
Jeg vil gerne understrege, at jeg også ser det fornuftige i en sammenkædning med L 44.
Jeg ser også, at det er fornuftigt, at der bliver givet god tid til det her, så der kan blive tilpas med tid til de mulige indvendinger, der er.
Det er jo i princippet et meget omfattende lovforslag, men ikke med mange store ændringer.
Der er nogle rettelser, nogle præciseringer, som er vigtige, og det er vigtigt, at det kommer ind i en enkelt lov.
Men som sagt, giv det tid og kæd det sammen med L 44, så vi ikke skal til at lave rettelser, som vi af og til gør i dette Ting, fordi vi ikke har koordineret tingene ordentligt. Generelt er vi positive og ikke meget betænkelige, men der skal gives god tid.
Christian H. Hansen (DF), 1998-11-12:
Den 19. juni i år blev der her i Folketinget fremsat og vedtaget mindre ændringsforslag til folkeregisterloven.
Nu går vi så i gang med de store ændringer.
Det er et lovforslag, som er meget omkringsiggribende, og det kan godt undre mig lidt, at ministeren ikke har indbudt udvalget til en gennemgang af lovforslaget inden førstebehandlingen.
Det er altså ikke tilfældet, men jeg tror, at de fleste i udvalget vil have behov for en gennemgang, hvor vi inddrager eksperter på området.
Som lovforslaget nu foreligger, må jeg oplyse ministeren om, at Dansk Folkeparti er meget, meget skeptisk over for dette forslag.
Blandt andet ligger der i lovforslaget, at kredsen, som kan få udleveret udtræk fra CPR, er udvidet fra erhvervsvirksomheder til juridiske personer og foreninger, dog med den betingelse, at foreningen har et anerkendelsesværdigt formål.
Man forsøger i lovforslaget at komme lidt ind på, hvad man mener, der kunne være foreninger med anerkendelsesværdigt formål.
Der nævnes idrætsforeninger, interesseorganisationer, hjælpeorganisationer, politiske foreninger, og sågar religiøse samfund mener man at kunne henføre til kategorien af foreninger med anerkendelsesværdigt formål.
Det finder
Dansk Folkeparti heller ikke rimelighed i.
Det er nu også pludselig blevet moderne, at man skal kunne læse sit personnummer fuldt ud på et girokort.
Dansk Folkeparti har svært ved at se, hvilken relevans det skulle have.
Lovforslaget giver tillige en mulighed for beskyttelse
mod reklamehenvendelser
Jamen det har vi da allerede, og her vil jeg ikke snakke om en indførelse af nogen afgift, men den enkelte borger har mulighed for at sætte en mærkat på sin postkasse, hvor der står: Reklamer, nej tak.
Så vidt jeg er informeret, bliver dette respekteret.
Hvorfor skal det så nu flettes ind i en lovgivning?
Umiddelbart forekommer det mig også, at lovforslag nr. L 44, forslag til lov om behandling af personoplysninger, som er fremsat af justitsministeren, ikke er færdiggjort, og at man er løbet ind i nogle alvorlige problemstillinger, som ikke er helt afklaret.
Nogle af disse problemstillinger mener jeg også har relation til dette lovforslag.
Jeg mener faktisk ikke, at nærværende lovforslag kan afklares, før L 44 er helt på plads. Ligeledes må jeg til slut sige, at det må stå helt klart, at risikoen for misbrug vokser i takt med, at kredsen af adgangshavere bliver større.
Jeg forventer faktisk, at udvalgsarbejdet bliver langvarigt, idet der er et større opklaringsarbejde, der ligger forude.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 1998-11-12:
I Det Konservative Folkeparti er vi på borgerens side og ønsker borgeren beskyttet mod utidig snagen i personlige forhold fra såvel offentlige myndigheder som private.
Derfor er vi som udgangspunkt kritiske over for dette forslag, og vi skal under arbejdet med lovforslaget høre
gode og slagkraftige argumenter, før vores kritiske holdning eventuelt kan ændres til en positiv holdning.
Forslaget er meget omfattende.
Det er heller ikke særlig let at få fuldstændig overblik over det, og derfor tror jeg, at behandlingen i udvalget vil kræve ganske megen tid, og jeg forudser også, at der kan blive behov for en nøjere teknisk gennemgang, hvad jeg håber ministeren sammen med sine embedsmænd vil være os behjælpelige med. Endvidere må jeg gøre opmærksom på, at der er en meget tæt sammenhæng mellem dette forslag og forslaget fra justitsministeren om behandlingen af personoplysninger, som for tiden behandles i Retsudvalget.
Sammenhængen må betyde, at L 9 fra indenrigsministeren, som vi behandler i dag, tidligst kan vedtages samtidig med forslaget fra justitsministeren.
Men nu et par positive bemærkninger om forslaget.
Vi synes, det er godt, at den gamle lov og de dertil hørende administrative retningslinjer bliver sammenskrevet til en helt ny lov.
De forhold, som forslaget har til hensigt at regulere, er af så væsentlig betydning for den enkelte borger, at de bør være fastsat i lovform.
Vi er også positive over for de stramninger i forhold til gældende praksis, som forslaget lægger op til.
Det gælder f.eks. begrænsningerne i kapitel 7 vedrørende beskyttelse af den borger, som ikke ønsker oplysningerne i CPR videregivet til andre.
Derimod er vi skeptiske over for den udvidede adgang for private til at benytte CPR-oplysninger.
Det er de bestemmelser, der findes i forslagets kapitel 10.
Vi er ikke overbevist om, at det er velbegrundet, at den kreds, som kan modtage udtræk fra CPR, skal udvides fra erhvervsvirksomheder til juridiske personer og herunder foreninger.
Vi er ikke overbevist om, at det er velbegrundet, at kreditoplysningsbureauer skal have udvidet adgang.
Vi er udmærket klar over, at der kan fremføres argumenter for en sådan udvidet adgang, men de skal hele tiden sammenholdes med borgernes helt legitime interesse i beskyttelse. Hvor kompliceret det hele kan være, vil jeg godt illustrere med et eksempel.
Det er sådan, som det fremgår af lovforslagets § 38, at statsanerkendte arbejdsløshedskasser kan modtage ajourførte navne og adresseoplysninger fra CPR.
Det kan fagforeninger derimod ikke.
Nu er det sådan, at det er udbredt praksis i Danmark, at der er samadministration mellem fagforeninger og statsanerkendte arbejdsløshedskasser,
og derfor kunne det være interessant at dyrke, hvilken sikkerhed der er for, at de oplysninger, der tilgår arbejdsløshedskassen, ikke også tilgår fagforeningen.
Det vil ofte være den samme person, der sidder og administrerer tingene.
Som sagt: Vi er konservative, vi er kritiske, og vi er skeptiske, men vi er klar til at gå i gang med udvalgsarbejdet og til at lægge mange kræfter i det.
Thorkild Simonsen (S), 1998-11-12:
Jeg takker for den positive modtagelse, lovforslaget har fået.
men det er også rigtigt, at når der er gået 30 år, så er det rart at få det lovfæstet, og at det ikke kun sker i forskellige bekendtgørelser og lignende. Jeg vil sige, som hr. Knud Erik Kirkegaard sagde, at vi bør vel alle sammen være på borgernes side, når vi behandler så følsomme ting som det her. Det tror jeg faktisk også at alle er.
Jeg takker selvfølgelig for den omtale, både hr. Erling Christensen og andre har været inde på, omkring oversigten over selve lovforslaget.
Jeg vil da også gerne give tilsagn om, at man kan få en grundig gennemgang af dette lovforslag, også med teknisk bistand, når man beder om det.
Nu er det ikke op til ministeren at bestemme, hvor længe et udvalg vil behandle sagen, men jeg har noteret mig, at justitsministerens forslag gerne skulle følge det her nogenlunde.
Det kommer ikke bag på mig, at man har denne opfattelse, og det håber jeg så kan koordineres på glimrende vis.
Jeg har også forstået det sådan, at der er tre paragraffer, som vækker særlig interesse.
Der er måske flere, men de her tre er i hvert fald nævnt, nemlig § 10, § 29 og § 38, specielt den sidste om at videregive oplysninger.
Jeg håber, at udvalget, også med de oplysninger, vi kan bidrage med, kan komme frem til en klar holdning på det punkt.
Det tager vi også med.
Der kunne være mange andre ting at komme ind på her, men jeg får jo lejlighed til at uddybe de ting i udvalget.
Så håber jeg altså også, det må få en velvillig behandling, sådan at så mange som muligt, helst alle, til sidst kan stemme for lovforslaget.
Harald Kjøller (V), 1998-11-12:
Da Venstres ordfører ikke kan være til stede, skal jeg på hans vegne fremføre følgende: Vi kan i Venstre ikke være uenige med ministeren i, at den gamle folkeregistreringslov af 1968 erstattes af en ny og tidssvarende lov, hvor det overvejende er loven frem for ministerbemyndigelser og bekendtgørelser, der klargør reglerne.
Umiddelbart kan jeg heller ikke se de store knaster i lovforslaget, men vil gerne understrege, at vi vil se
lovforslaget i tæt parløb med justitsministerens lovforslag nr. L 44, forslag til lov om behandling af personoplysninger
For os er det afgørende, at forløbet bliver et parløb mellem disse to lovforslag, og hvis ministeren og udvalget er indstillet på det, så tror jeg godt, jeg tør sige, at Venstre er overvejende positivt indstillet over for forslaget.
Thorkild Simonsen (S), 1998-11-12:
... undskyld, jeg skal huske at sige
hr. Hr. Villy Søvndal talte om en konkret vurdering - det er også til en række af andre ordførere - og det er jo en konkret vurdering ved sessionen. Hvis man er utilfreds med den konkrete vurdering, kan den jo altså ankes, og på den måde mener jeg, man har sikret, at man giver alle en ordentlig behandling.
Hr. Villy Søvndal var inde på de civile værnepligtiges forskellige ønsker, og jeg har i og for sig både noteret dem, der er indsendt, og dem, der blev nævnt her, om de så kan imødekommes, er en anden sag; men det er en bemyndigelseslov, og der er ingen tvivl om, at vi selvfølgelig ser på de ønsker, de har.
Så var hr. Christian H. Hansen inde på militærnægtere, der fik støtte.
Så vidt jeg har kunnet undersøge det, så er den militærnægterstøtte, som man kommer ind på, den, der gives, når man udstationerer disse militærnægtere i forskellige kulturelle eller samfundsbærende institutioner og lignende, og den kan måske ligne en støtte, men det er deri, det ligger, så vidt jeg har forstået.
Men hvis det ikke er tilfredsstillende, skal jeg svare bedre i udvalget. Med hensyn til hr. Anders Samuelsens bemærkninger om afvejning: Ja, det her har været en afvejning, og den bygger jo altså også på hele det forarbejde, der er gået forud.
Og det er jo også rigtigt, som hr. Anders Samuelsen var inde på, at vi har forlænget fristen for de civile værnepligtige fra fire til otte uger.
Ja, det er jo altså ifølge straffeloven forskellige ting, men jeg henviser igen til det, jeg sagde før
: at det faktisk er en konkret vurdering, som afgør, om de, der har været straffet i 30 dage, alligevel kan blive soldater. Jeg tror ikke, der var mere at svare på, men ellers møder jeg gerne op i udvalget for at svare.
Jeg vil gerne sige tak for den overordentlig velvillige modtagelse, dette lovforslag har fået.
Jeg kunne godt ønske, at alle de lovforslag, jeg kom med, fik en lige så velvillig modtagelse.
Det var Villy Søvndal, som ...
Tom Behnke (FP), 1998-11-12:
For at samle op: Hvor de to foregående talere havde en lille dyst, så læser jeg forslaget sådan, at sessionen kan udelukkes, og det vil sige, at det er kun det, der er udgangspunktet for vurderingen.
Det er i øvrigt en vurdering, hvor man så skal se på, om det begrunder en nærliggende fare for, at det kan give anledning til disciplinære vanskeligheder eller besværliggørelse af tjenesten.
Det synes jeg nok er en rimelig rund formulering.
Vi har i Fremskridtspartiet den opfattelse, at det er helt i orden, at vi på nuværende tidspunkt laver den opstramning og går fra de 5 måneder og så ned til 1 måned.
Man kan sige, at grunden til, at den kommer på nuværende tidspunkt, måske kunne hænge sammen med, at der ikke er et voldsomt behov for værnepligtige i forsvaret.
Tværtimod er antallet af værnepligtige jo efterhånden blevet droslet noget ned, og antallet af frivillige, der gerne vil være værnepligtige, er samtidig blevet større og større.
Så der sker jo formentlig ikke ikke det store, ved at man laver
denne ændring.
Når vi ser på det her, så er det ud fra, at vi i Fremskridtspartiet har den opfattelse, at de våben, der er i det samme regiment, i den samme hær, skal pege den samme vej.
Det er nu engang meget praktisk, at man ved, hvad det er for nogle folk, man har med at gøre, og at man kan stole på,
at når man giver en ordre til et eller andet, så går vi nu engang i den samme retning. Det er også helt fint for os, at vi med det her lovforslag præciserer, at man så vidt muligt prøver at sikre, at de kriminelle, der så kommer ind i forsvaret, som jo altså så har domme eller straffe, som er lavere end de 30 dages ubetinget fængsel, spredes så jævnt som muligt, så de ikke nogle steder udgør et større problem end andre steder; at man altså i den store sammenhæng får samlet op på dem og får givet dem lidt rygrad. Sikkerheden kommer jo specielt på tale, når vi taler om de internationale opgaver.
Det er jo dér, man for alvor skal stå prøven, om man nu også er i stand til at klare den opgave, om man er i stand til at gennemføre den, uden at det hele det falder fra hinanden.
Så det har selvfølgelig noget med sikkerhed at gøre.
Vi er i Fremskridtspartiet overordentlig positive over for forslaget her.
Så har der været talt en del om resocialisering, og det er jo så den del, som har lavet nogle småforseelser, men som godt kan få lov at aftjene deres værnepligt.
Jeg ved ikke, om man kan tale om resocialisering i den her sammenhæng, men der er da ingen tvivl om, at det, der er sundt for unge mennesker, hvad enten de har lavet noget småkriminalitet eller ej, er at få lov til at komme ind og aftjene deres værnepligt og få lidt disciplin, lære lidt om ansvar og moral, få noget styrke og få noget mod og lidt selvtillid.
Det er der nu engang ingen, der tager skade af, og hvis det så er sådan, at det også kan hjælpe dem, der har lavet lidt smårapserier, så er det jo ganske fint.
Søren Søndergaard (EL), 1998-11-12:
Jeg tror, at hr. Arne Melchior undervurderer effekten af den debat, der har været i de senere år om voldskriminalitet, og hvad den betyder for domstolenes praksis.
Jeg kan selvfølgelig ikke gå ind i et konkret eksempel, for jeg har selv været domsmand i faktisk to tilfælde, hvor der er blevet idømt 30 dages fængsel for vold i forbindelse med en diskoteksfest, der bestod i, at én var blevet slået, og hvor der ikke var sket varig personskade eller personskade, der krævede hospitalsindlæggelse eller længere lægelig behandling.
Så der er strammet meget op på det område, men det afgørende og det, vi vel kan blive enige om, er, at der i dette forslag ikke ligger en automatik, men en vurdering.
Arne Melchior (CD), 1998-11-12:
Det må jo være vanskeligt at lave en facitliste, hvis du har fået 30 dages ubetinget fængsel for det ene eller det andet eller det tredje, for der sker jo mange næsten uforudsebare hændelser i menneskelivet, der kan give anledning til, at man kommer for retten og bliver dømt.
Jeg anser opgaven for uoverkommelig, men jeg vil især gøre opmærksom på over for hr. Søren Søndergaard, at 30 dage hænger altså ikke så løst på træerne.
Med den mildhed, der stort set præger vores straffelov, og med den yderligere mildhed, som efter min erfaring og iagttagelse præger domstolenes benyttelse af strafferammerne, da skal der altså være sket ganske alvorlige ting for at blive idømt 30 dages ubetinget fængsel, og derfor synes jeg, at hr. Søndergaard måske tager lidt for let på den sag.
Erling Christensen (S), 1998-11-12:
Det her forslag om det centrale personregister skal vi også se i forhold til justitsministerens lovforslag nr. L 44 om behandling af personoplysninger, som er førstebehandlet her i Tinget.
Det gælder registerlov, og det gælder CPR.
Det skal der ikke være tvivl om.
En menneskealder er nu gået, siden CPR blev oprettet i 1968 forud for kildeskatteloven.
Et 30-års-jubilæum med en uændret, men en vældig rummelig lov er dog en sjældenhed her i Tinget.
I Socialdemokratiet kan vi godt støtte og anbefale, at loven med det her forslag gøres tidssvarende og dermed skaber et godt grundlag for særligt kommunerne for at varetage den vigtige folkeregistreringsopgave - også hermed kunne forbedre den private sektors mulighed for at benytte CPR's oplysninger.
Jeg tænker her på forsikringsselskabers og bankers mulighed i forbindelse med udbetaling af f.eks. forsikringsbeløb og i forbindelse med dødsbobeskatningen.
Også kreditoplysningsbureauers brug af CPR er reguleret her i loven.
Jeg er sikker på, at bilaget vil være en god hjælp for de kommunalt ansatte, der skal administrere loven, når vi får den vedtaget her i Tinget.
Lovforslaget indebærer en forbedret beskyttelse for den borger, der ønsker beskyttelse mod videregivelse af oplysninger fra CPR.
Der er således mulighed for navne- og adressebeskyttelse.
CPR er et nyttigt værktøj for alle offentlige myndigheder.
Derfor indeholder lovforslaget også mange bureaukratiske regler for - som sagt - at undgå misbrug.
Rigtige eller forkerte adresser kan betyde rigtig mange penge
for en enkelt kommune eller et amt.
Jeg synes, at det er vigtigt, at vi fra Folketinget side understreger, at vi ikke tolererer misbrug af CPR-numre.
Alle offentligt ansatte på alle pladser skal vide at omgås CPR-numre på betryggende vis og huske på deres tavshedspligt.
Med de korte bemærkninger skal jeg på Socialdemokratiets vegne anbefale lovforslaget og anbefale, at vi giver det en grundig og hurtig udvalgsbehandling.