Claus Hjort Frederiksen (V), 2004-04-30:
Regeringen besluttede i 2002 ikke at videreføre forsøgsordningen.
Baggrunden for dette var, at der i en situation, hvor vi bl.a. på grund af den demografiske udvikling på sigt kommer til at mangle arbejdskraft, ikke er behov for ordninger af denne karakter.
Desuden blev ordningen kun anvendt i begrænset omfang og levede derfor aldrig helt op til forventningerne.
Lad mig starte med det statistiske.
Det er rigtigt, at ledigheden blandt de ældre siden 4. kvartal 2001 er steget.
Imidlertid glemmer forslagsstillerne, at der i samme periode har været en tilsvarende og endog højere stigning i ledigheden for andre grupper.
Kigger man nærmere på tal fra Danmarks Statistik, er stigningen i ledigheden i gruppen 55-59-årige for både kvinder og mænd lavere end for flere af de øvrige aldersgrupper. Så skulle man alene vurdere tingene ud fra den statistiske udvikling i ledigheden, så burde der måske i virkeligheden fokuseres på andre aldersgrupper. Men lad os nu ikke fortabe os i en diskussion om tal.
For regeringen er dette en principiel diskussion.
For visse velmenende partier er det en typisk reaktion at indføre puljer og særordninger for at løse alverdens problemer.
For det første vil vi ikke være med til at anbringe fuldt arbejdsdygtige mennesker i en særordning, bare fordi de nærmer sig 50 år.
Ved at placere disse mennesker i kunstige servicejob sendes der et forkert signal til kolleger, virksomheder og dem selv.
Opfattelsen vil hurtigt blive, at der er tale om en slags andenrangs medarbejdere, som kun kan komme i arbejde, hvis det sker gennem store statslige tilskud til lønnen.
Jeg er sikker på, at de fleste af de lidt ældre ledige hellere vil have et ordinært job end at arbejde under en særordning.
Regeringens opfattelse er, at denne gruppe af ledige skal sidestilles med andre på arbejdsmarkedet og have de samme tilbud som andre ledige.
For det andet vil det være forkert at indføre særordninger nu, hvor vi forventer, at ledigheden falder.
Den gunstige udvikling vil naturligvis også få en positiv effekt
Jeg skal ikke her gentage disse, men blot nævne, at der både er tale om at fremrykke skattelettelser, gennemføre et midlertidigt stop for indbetaling til Særlig Pensionsordning, fremrykning af offentlige investeringer og uddannelsesinitiativer rettet mod såvel ledige som beskæftigede.
Regeringen mener, at det er typer af initiativer som disse, der er brug for, når økonomien skal have et skub. Initiativer skal være målrettede, og de skal virke her og nu.
Samtidig skal de være tilrettelagt således, at deres virkninger klinger af, når den generelle økonomiske udvikling har fået ordentlig fat.
Ud over den helt aktuelle udvikling på arbejdsmarkedet ved vi jo også, at den demografiske udvikling i Danmark vil betyde, at vi bliver flere ældre og færre unge.
Skal vi fremtidssikre os, er det derfor vigtigt, at vi ikke opfinder særordninger, som parkerer i øvrigt arbejdsmarkedsparate personer på et særligt jobmarked.
Har forslagsstillerne virkelig forestillet sig, at personer på 48 år skal have 110.000 kr. i tilskud hvert år i op til 17 år, indtil de kan gå på pension?
Har forslagsstillerne tænkt på, at private virksomheder kan komme til at mangle kvalificeret arbejdskraft, da ordninger som servicejob har en tendens til at fastholde den ansatte i et kunstigt job?
I stedet for at genoplive en perspektivløs ordning skal vi i stedet se fremad.
Disse ældre ledige har ifølge statistikkerne ikke større risiko for at blive afskediget end andre, men vi ved, at hvis de først er så uheldige at blive ledige, har de langt sværere end andre ved at komme i arbejde igen.
Mange virksomheder har i dag formuleret en seniorpolitik, som efterleves i det daglige.
Omvendt er der virksomheder, der vælger at se bort fra ældre jobansøgere, og det er uklogt.
Jeg må nok indrømme, at jeg ikke helt forstår, hvorfor så mange virksomheder tilsyneladende pr. automatik på forhånd vælger at se bort fra personer, der har passeret de 50 år.
Jeg mener, at en hel del virksomheder på dette felt handler uklogt.
De afskærer sig fra at udnytte en god, erfaren og stabil arbejdskraft, og en person, der er fyldt 55 år, kan have ganske mange år tilbage.
For at sætte sagen lidt på spidsen kan man spørge, hvilken garanti en virksomhed har for, at en nyansat 30-årig vil være ansat i virksomheden om 5 år.
Jeg tror, at når alt kommer til alt vil mange virksomheder ved at investere i de lidt ældre medarbejdere kunne få en arbejdskraft, der mere end rigeligt matcher de yngre modeller.
Derfor er det ude i virksomhederne, forandringerne skal ske.
Det handler om at ændre holdninger hos virksomhederne og medarbejderne.
Til det brug er det vigtigt med gode eksempler.
Vi skal gøre en indsats for at opsamle og udbrede
de erfaringer, som virksomhederne med ældre i medarbejderstaben gør sig.
I den forbindelse vil jeg til sidst godt nævne, at regeringen netop har udmøntet 7 mio. kr. til en pulje for seniorpolitiske projekter, som kan bidrage til at få flere ældre i arbejde og fastholde ældre på arbejdsmarkedet.
Så det er jo ikke sådan, at vi bare sidder med hænderne i skødet.
Men kunstige særordninger vil vi altså ikke være med til at indføre.
Regeringen kan derfor ikke støtte det fremsatte forslag.