runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kristian Jensen (V), 2004-04-30:
Bare en teknisk rettelse: Vi har ikke skolepligt i Danmark, vi har undervisningspligt, så det er ikke lovpligtigt at gå i folkeskolen.
Når jeg hører fru Pernille Rosenkrantz-Theil, kommer jeg igen til at tænke på en sætning i SF's glimrende effektiviseringsoplæg.
Hverken Socialdemokratiet eller SF, endsige Enhedslisten tager opgaven med at effektivisere
tilstrækkelig alvorligt, men det er altså sådan, at når man får flere børn i en klasse, har man også mulighed for at udnytte de eksisterende rammer bedre.
Jeg vil gerne slå fast, at vi har tilført folkeskolen 1,2 mia. kr. mere i den periode, hvor vi har haft regeringsansvaret, og det kan man se, når man sammenligner budgettallene.
Vi har været med til at sikre, at der er blevet ansat flere folkeskolelærere, vi har været med til at skabe grundlaget for, at vi har en folkeskole, som vi kan være glade for, og vi har været med til at lave et folkeskoleforlig, som er med til at gøre folkeskolen mere spændende, mere faglig og også mere fleksibel.
Jeg sagde i mit ordførerindlæg, at jeg gerne så, at vi havde fået nyere regnskabstal.
Allerede på nuværende tidspunkt her i 2004 skulle vi have haft regnskaberne for 2003, men de kommer først i netop disse uger, så når vi snakker regnskaber, er vi derfor nødt til at bruge tallene for 2002, hvor regeringen allerede gennemførte en lang række initiativer og bl.a. tilførte sundhedsvæsenet 1,5 mia. kr. ekstra.
Hvis vi kigger på budgettallene fra den nuværende regerings tid, er det sådan, at alene på undervisningsområdet er der altså sket en vækst i budgetterne på over 1 mia. kr.
fra 2002 til 2004, og dermed er der også skabt plads til, at folkeskolen og andre kan have flere penge til rådighed
Hvis vi kigger på anlægsområderne, er der blevet anlagt utrolig meget, og det er sådan, at vi har givet råderum til, at der kan anlægges endnu mere i 2004, end der egentlig var aftalt i den oprindelige kommuneaftale mellem regeringen og KL.
På den måde har vi skabt råderum til, at også anlæg af skoler m.v. får bedre vilkår, end der egentlig var lagt op til.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2004-04-30:
Først og fremmest synes jeg lige, vi skal slå fast, at de kommunale regnskaber for 2002 jo sådan set er baseret på en kommuneaftale, som blev indgået af den tidligere regering.
Aftalerne var nemlig lavet, inden den nuværende regering kom til magten, så det eneste, regeringen sådan set har gjort i denne forbindelse, er at bede kommunerne om at stramme op.
Så synes jeg måske, man er lige hurtig nok i Venstre, når man prøver at påtage sig æren for, at forholdene ude i folkeskolerne blev forbedret på det tidspunkt.
I 2003 og i 2004 er udgifterne pr. elev i folkeskolen faldet med 3,9 pct.
Det er KL's tal, og det er altså sket i den periode, hvor den nuværende regering har haft magten, så når danskerne oplever, at der er færre penge til folkeskolen, er det sådan set fuldstændig korrekt.
Venstre taler op ad stolper og ned ad vægge om flere penge til kommunerne, men man glemmer jo at tage i betragtning, at alene den stigende løn, man har aftalt med medarbejderne, æder sådan set hele væksten op, og det vil sige, at der ikke er råd til at betale for de flere elever, der kommer i folkeskolen, og der er ikke råd til at betale for det stigende antal ældre.
De penge er spist op.
Kristian Jensen (V), 2004-04-30:
Det var en helt fejlagtig konklusion, hr. Arne Toft kom med, for det eneste, jeg har sagt, er, at der er en grænse for, hvor meget den offentlige sektor må vokse.
Dengang Socialdemokratiet var i regering, var de enige i det synspunkt, men vi kan se på både finanslovoplægget og af debatten her i salen, at det er, som om man er ved at forlade det synspunkt.
Men hvis Socialdemokratiet havde været i regering og havde stået fast på det synspunkt, havde man haft den indstilling, at grænsen er der, og den skal overholdes.
Jeg sagde, og det holder jeg fast i, at puljen af midler til brug i den offentlige sektor bliver ikke større på grund af kommunalreformen.
Spørgsmålet er, hvorledes midlerne skal prioriteres, og det er det, der skal afklares i en forhandling mellem parterne, altså staten, KL og Amtsrådsforeningen, og i Venstre er vi trygge ved at overlade det til finansministeren og indenrigs- og sundhedsministeren.
Arne Toft (S), 2004-04-30:
Jeg har da stor forståelse for, at kommunerne skal overholde de aftaler, der bliver indgået.
Den tidligere regering lavede jo også nogle aftaler.
Men når kommunerne skal overholde de aftaler, der bliver indgået,
skal regeringen så ikke også overholde de aftaler, den indgår?
Man svigtede jo med hensyn til udligningen, som
man lovede skulle træde i kraft den 1. januar 2004, og vil man nu også svigte den aftale, vi altid har indgået herinde, nemlig at hvis vi beder kommunerne om at foretage sig nogle ting, betaler vi selvfølgelig, hvad det koster?
Vil hr. Kristian Jensen ikke godt svare på det og sige, at enten betaler man ikke, hvad den nye kommunalreform koster, eller også betaler man?
Kristian Jensen (V), 2004-04-30:
Det var jo i og for sig den tidligere socialdemokratiske regering, der fremlagde den økonomiske plan »Danmark 2010« og dermed sagde, at der skal være et vist loft for, hvor meget de offentlige udgifter skal stige.
Vi har sagt, at de aftaler, der indgås, skal overholdes.
En del af aftalerne går på, at der er grænser for, hvor meget den offentlige sektor kan vokse, og de aftaler holder, hvad enten der bliver lavet strukturreform eller ej, på samme måde som skattestoppet skal overholdes, hvad enten der bliver lavet strukturreform eller ej.
Vi får ikke flere penge til forbrug, men vi skal i fællesskab finde ud af, hvorledes vi vil prioritere de penge, der er til rådighed.
Det er det, økonomiforhandlingerne mellem staten og kommunerne og amterne går ud på, og i Venstre er vi sikre på, at finansministeren og indenrigs- og sundhedsministeren kommer frem til et godt resultat.
Arne Toft (S), 2004-04-30:
Det kan være rigtigt, som hr. Kristian Jensen siger, at det er svært at sige, hvor mange kommuner der vil være tilbage på landkortet, når vi er færdige med øvelsen.
Men vil hr. Kristian Jensen ikke fortælle kommunerne i sit svar til mig her og nu, at de udgifter, vi her i Folketinget påfører kommunerne ved en ny struktur, betaler vi selvfølgelig også?
Den, der bestiller musikken, skal jo også betale også for musikken, så vil hr. Kristian Jensen bekræfte det?
Kristian Jensen (V), 2004-04-30:
Allerførst vil jeg sige, at det er svært at lave beregninger, når man ikke ved, hvilke enheder der skal lægges sammen.
Det kan være, fru Line Barfod har en bedre krystalkugle end den, jeg sidder med, så hvis fru Line Barfod kan nævne, hvor mange kommuner der bliver tilbage efter strukturreformen, er der trods alt et fælles grundlag at diskutere ud fra.
Da hverken fru Line Barfod eller jeg ved det, kan jeg naturligvis ikke begynde at spå og lave konkrete beregninger på, hvorledes it-investeringer m.v. bliver.
Jeg synes imidlertid, det er værd at holde fast i, at når vi snakker it-investeringer, er der allerede i dag it-investeringer for mange milliarder, og det er naturligt, at fremover skal nogle af dem bruges til at lave fælles platforme, så man kan arbejde sammen i de nye enheder. Så tager fru Line Barfod fuldstændig fejl, når hun siger, at Venstre ikke ønsker at hjælpe de mennesker, der har brug for en hånd i deres hverdag.
Vi har tværtimod gjort det, at vi netop har prioriteret væksten i den offentlige sektor til de syge, til de ældre, til børnepasning og til at styrke folkeskolen.
Vi kan se af de regnskaber for 2002, der er kommet ind fra kommunerne, at der er sket en markant forøgelse i det første år, denne regering har siddet
, og den forøgelse fortsætter, fordi vi også i de følgende år har prioriteret sådan, at den vækst, der kommer, netop kommer de svageste til gode.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2004-04-30:
Jeg tror, hr. Kristian Jensen og jeg har to forskellige lommeregnere.
Der lægges op til en stigning, der kun er omkring halvt så stor som det ekstra behov, der findes.
Man lægger op til, at der skal være en stigning på omkring 650 mio. kr., men det, der er behov for, er 1,35 mia. kr.
Kommunerne bliver nødt til at finde de resterende penge et eller andet sted, og det betyder selvfølgelig, at der sker nedskæringer, og det kan man jo også se af KL's budgetredegørelse.
Der er et faldende antal kroner pr. elev i folkeskolen, fordi antallet af elever stiger og kommunerne ikke har penge til at betale for det ekstra antal elever, og præcis det samme er tilfældet på ældreområdet.
Regeringen har sådan set gjort det, lige siden den trådte til, så derfor synes jeg, det er lige flot nok at sige, at der er kommet flere penge.
Derfor er det heller ikke længere så meget op ad bakke at skulle forklare, hvad der foregår, for befolkningen ved, at taksterne i daginstitutionerne er steget, at de ældre har fået forringede vilkår, og at der er færre penge pr. elev i folkeskolen.
Det kan folk mærke, det er jo resultatet af de nedskæringer, der sker ude i kommunerne og amterne, og det giver jo sig selv, at det er sådan, når regeringen kun giver halvdelen af de penge, der faktisk er behov for.
Det er lovpligtige udgifter.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2004-04-30:
Nu går jeg da ud fra, at fru Line Barfod også er tilhænger af en optimal ressourceudnyttelse.
Hvis det ikke skulle være tilfældet, så synes jeg da, fru Line Barfod skulle udnytte muligheden i sin ordførertale til at forklare, hvorfor hun ikke ønsker en optimal ressourceudnyttelse.
Men når skatten er betalt, så skal vi også have maksimal valuta for pengene. Og der er det, jeg er overbevist om, at den kommunalreform, som vi får etableret, på sigt vil være den bedst mulige garanti for, at vi får en optimal ressourceudnyttelse.
Det er ikke noget med, at man så skal ud og fyre en hel masse mennesker.
Men det kan være noget med, at man kan tilrettelægge tingene sådan, at der så bliver muligheder for at kunne opfylde de demografisk betingede opgavestigninger, vi får, så de ganske mange flere ældre f.eks. også kan få en god service.
Og de første år: Ja, nu må vi lige se, hvordan kommunalreformen i det hele taget bliver strikket sammen, før vi tager konkret stilling til det.
Men det er da klart, at hvis kommunerne vil indhøste effektiviseringsgevinsten efterfølgende, så må de nu altså også bidrage til investeringen.
Sådan er det normalt i virkelighedens verden, og sådan vil det naturligvis også være her.
Kristian Jensen (V), 2004-04-30:
Vi har set på, hvorledes hele den kollektive trafik kan organiseres bedre efter strukturreformen, og der er lavet et oplæg til nogle nye ansvarsområder og ansvarsfordelinger, hvor der bl.a. ses på, hvorledes takststrukturen skal være.
Men det er ud fra den forudsætning, at strukturreformen træder i kraft den 1. januar 2007, og derfor er det også skæringsdatoen på dette område.
Det har ikke virket, som om Socialdemokratiet har været særlig aktive.
Det har ikke virket, som om man har været ivrig efter at hjælpe til med at rationalisere og skabe en bedre tilrettelæggelse af den kollektive trafik i forbindelse med strukturreformen, tværtimod har Socialdemokratiet nærmest været på vild flugt mod hængekøjen, jo tættere vi kom på offentliggørelsen af regeringens oplæg.
Vi har lavet en omlægning, så de penge, der tidligere gik til direkte taksttilskud, nu går til at forbedre skinnenettet, så vi sikrer, at infrastrukturdelen af den kollektive trafik, altså banerne og skinnenettet, er blevet forbedret i forhold til det, vi overtog fra den tidligere regering.
Niels Helveg Petersen (RV), 2004-04-30:
Da mit partis ordfører, hr. Morten Helveg Petersen, ikke kan være til stede, skal jeg gøre nogle bemærkninger.
Det er i øvrigt ikke nyt for mig at diskutere SF's rituelle forslag her ved forårstide.
Det har jeg såmænd også gjort som økonomiminister engang.
Så jeg kender til det.
Det er lige så rituelt, at også Det Radikale Venstre tilkendegiver, at vi nu engang har den holdning, at regeringen må forhandle med amter og kommuner, forhåbentlig nå frem til et resultat, som man må fremlægge, og at regeringen derefter må stå til ansvar for forhandlingsresultatet.
Det er den mest hensigtsmæssige tilrettelæggelse af forløbet, og jeg kan faktisk ikke se, at det med fornuft kan gøres på anden måde.
Det er selvfølgelig ikke ensbetydende med, at Det Radikale Venstre ikke er kritisk, ja, endda på nogle punkter overordentlig kritisk over for centrale dele af regeringens økonomiske politik.
Noget af det har været nævnt i debatten.
Vi er meget kritiske over for skattestoppet, forårspakken, ældrecheck, Løkkeposen.
Vi finder, at disse tiltag og andre er uhensigtsmæssige i den samlede økonomiske politik og kan ikke ganske genkende det billede, som finansministeren tegner af den danske offentlige sektor og af det danske samfund og slet ikke, fordi der er en fundamental ting, der mangler, nemlig højere vækst.
På vækstområdet har regeringen jo netop slet ikke lykkedes med sin politik. Det er rigtigt, som finansministeren siger, at man selvfølgelig her forhandler for 2005.
Og der skal ikke komme en ny kommunalreform i 2005.
Så alting er tilsyneladende, som det plejer at være.
Her tror jeg, finansministeren er lidt for optimistisk.
Hvordan tegner økonomien sig for min kommune i 2005 og i lyset af fremtidsudsigterne?
Og de vil selvfølgelig meget nøje vurdere: Hvad skal vi bruge til investeringer?
Det har været inde i debatten. Det vil også blive diskuteret, hvorledes den manglende udligningsreform påvirker vores fremtid.
Det vil også blive diskuteret, hvilke personaledispositioner man skal foretage eller ikke foretage i den pågældende kommune i lyset af, at en kommunalreform står for døren.
Så jeg tror, at mange kommunalbestyrelser vil se aftalen for 2005 netop i lyset af den enkelte kommunes fremtidsudsigter.
Så har jeg lyst til at gøre en enkelt bemærkning til hr. Knud Erik Kirkegaard.
Jeg er helt enig i, at man skal tilstræbe den bedst mulige udnyttelse af de ressourcer, der stilles rådighed.
Hvem kunne være uenig i det?
Men der er et stort problem knyttet til netop plejeområdet.
Netop på plejeområdet, hvor mennesker plejer andre mennesker, er der jo grænser for effektivisering, der er grænser for, hvor få minutter man kan bruge til et hjemmehjælpsbesøg, hvor lidt tid læger og sygeplejersker har til at tale med de syge osv., det, som ikke lige har med den helt konkrete behandling at gøre.
Det er jo et af den offentlige sektors store problemer, at effektivisering netop på de menneskelige områder, de plejekrævende områder, ikke er noget, der kan gennemføres nær så strømlinet, som det kan, når det drejer sig om tilrettelæggelse af administrative arbejdsgange eller håndtering af varer og gods.
Thor Pedersen (V), 2004-04-30:
Hr. Villy Søvndal kan få den indrømmelse, at jeg tror, at der er mange borgere, der tror, at kommunerne får færre penge at gøre godt med, fordi der er skattestop.
Jeg møder også den opfattelse, at velmenende borgere, som i øvrigt følger rimelig godt med, tror, at et skattestop betyder, at den enkelte kommune har færre penge end dem, den ellers ville have.
Jeg tror, de færreste egentlig ved, at det er statskassen, der betaler.
Jeg tror stadig, at de færreste ved, at vi egentlig giver tilskud til kommunerne ud fra, at de ikke hæver forældrebetalingen for pasning af børn i daginstitutioner.
Jeg er helt enig, jeg tror i virkeligheden, at det er meget få, der ved det.
Til gengæld tror jeg, at de 60.000, der er blevet behandlet ekstra på sygehusene som følge af de ekstra midler, meget klart ved, at der er sket en klar forbedring på sygehusområdet.
Men jeg er enig i, at det egentlig er en opgave at fortælle, hvordan virkeligheden ser ud, når hr. Villy Søvndal forsøger at foregøgle befolkningen, at der bruges færre penge i dag end tidligere.
Der har aldrig nogen sinde været så mange offentligt ansatte.
Der er aldrig nogen sinde i Danmark blevet brugt så mange penge på offentlig service pr. borger som nu.
Det er aldrig lykkedes hr. Villy Søvndal at støtte en tidligere regering, der har brugt så mange penge på velfærd som det, der finder sted nu.
Det er sandheden i kroner og ører.
Hvis ikke det udmøntes godt nok, så skal vi lave det om.
Derfor er der et godt belæg for strukturreformen.
Derfor er der et godt belæg for at indføre valgfrihed for borgerne i langt højere grad end det, man har kendt tidligere.
Villy Søvndal (SF), 2004-04-30:
Det er jo klart, at man som SF'er altid er dybt optaget af regeringens velbefindende og dermed også optaget af det tema, der hedder: Hvorfor er det, det går regeringen så skidt?
Det er jo ikke regeringens egen opfattelse, at det burde gå den skidt, vel?
Regeringen synes, at den leverer forbedringer på alle områder.
Når man så spørger befolkningen, om den synes det samme, så svarer den, at den synes, at servicen falder.
Den synes, at den nuværende regering er dårlig til at værne om velfærden.
Det gør den selvfølgelig ikke ud fra talerne her i Folketinget, tror jeg, det tror jeg den gør ud fra nogle meget præcise oplevelser af, hvad der sker rundtomkring i landet for ældre, for børn, for folkeskoler osv.
Hvis jeg skulle give regeringen et godt råd, men regeringen kan jo vælge at se væk fra det, så skulle det være: Her står man med en sag, der er så dårlig, at man lige så godt kan indrømme, at kærligheden til skattestoppet har gjort, at velfærden måtte vige.
Kunne vi ikke få den indrømmelse som en afslutning på debatten fra finansministeren?
Thor Pedersen (V), 2004-04-30:
Det, jeg vil medgive hr. Villy Søvndal, er, at der bruges flere penge pr. barn i daginstitutionerne end nogen sinde før.
Det, regeringen har et medansvar for, er at sikre, at der er et råderum, og her bruges der flere penge end nogen sinde før.
Hvis det, at der bruges flere penge, betyder, at der er ringere service, jamen så må jo konklusionen måske være, at så skal man ikke give flere penge.
Men jeg tror, at flere penge giver bedre service.
Der bruges altså flere penge pr. barn i daginstitution, og det dækker jo i det væsentlige flere lønkroner, det er jo et løntungt område.
Så der er altså flere personaleenheder og dermed flere timer i lønkronepuljen end det, der ellers har været tidligere pr. barn.
Når det gælder ældreområdet, ved jeg ikke, hvor de 2 pct. stammer fra.
Der bruges flere penge til ældreområdet end nogen sinde før, også i forhold til demografi.
Der er et løft, så jeg ved ikke, hvordan man kommer frem til 2 pct., og det kan ikke være regnskabstal, for regnskabstallene er ukendte.
Når hr. Villy Søvndal kritiserer os for at bruge budgettal, så skyldes det jo, at der ikke er andre.
I hele min tale brugte jeg budgettal, for dem kender vi både i 2002, i 2001 og i 2004.
Det, jeg hårdt presset må indrømme omkring folkeskolen, er, at jeg nægtede igennem 2½ time at tro på, at hr. Villy Søvndal ikke vidste, hvad det var, SF har støttet i 2001-kommuneaftalen, hvad der har stået i aftalerne i 2002, 2003 og 2004, og hvad målet er op til 2005.
Jeg forventede da, at når han var kommunalt engageret med en fortid i Kolding Kommune, så interesserede han sig også for, hvad der var i kommuneaftalerne.
Det var så overraskende for mig, at hr. Villy Søvndal altså ikke vidste det, men det håber jeg så at hr. Villy Søvndal kan læse på til næste forårssamling.
Villy Søvndal (SF), 2004-04-30:
Hårdt presset måtte finansministeren medgive efter 2 timers debat, at når vi kigger på det enkelte barn i børnehaven, så er der skåret på tilbuddet.
Når vi kigger på folkeskoleområdet, så er der mindre tid pr. elev.
Når vi kigger på den gamle, der modtager hjemmehjælp, så er der skåret 2 pct. under den nuværende regering.
Det er altså sket indtil nu.
Det, vi så diskuterer i dag, er næste år, hvor man strammer garnet endnu mere, hvor vækstraten bliver sænket, og hvor der reelt er ikkevækst.
Jeg kan ikke forstå, at finansministeren ikke vil medgive det, for finansministeren ved jo godt, at ud af den ramme, der er på 0,5 pct., æder løntilpasningsklausulen alene med sikkerhed de 0,5 pct. Derefter kommer ændringer i demografien, altså den dyre befolkningssammensætning og alle de andre ting.
Jeg synes, at ministeren så hårdt presset skulle krybe til korset og medgive, at det, der lægges op til, er en sænkning af aktiviteten udeomkring i kommuner og amter, og at det, der har været hårdt indtil nu, bliver værre i de kommende år.
Thor Pedersen (V), 2004-04-30:
Jeg begynder lige forfra: Det er sådan, at kommunen ikke betaler skattelettelse til nogen velhaver overhovedet.
Kommunen mister ikke en krone som følge af skattelettelser.
De finansieres over statskassen.
I de kommuneaftaler, der er indgået, i de aftaler, der er indgået, er det forudsat, at der ikke er en stigning i forældrebetalingen, for i det balancetilskud på de 4,9 mia. kr. til kommunerne er udgangspunktet et uændret niveau for forældrebetaling.
Så det ligger ikke i skattestop eller kommuneaftale, at nogen kommune behøver at hæve sin forældrebetaling.
Der foreligger en lovgivning, der har været støttet af SF, og jeg kan ikke huske, om Enhedslisten er med, det er de ikke, men SF var med til støtte, at man kunne gå op på 33 pct., hvis der var en pasningsgaranti.
Men der er ikke en krone mere til rådighed for nogen kommune, selv om vi ikke havde skattelettelser, og selv om vi ikke havde skattestop.
Sådan er det.
Det er staten, der betaler over balancetilskuddet.
Men det, fru Line Barfod ønsker, er jo at styre den enkelte kommune.
Det ønsker jeg ikke.
Line Barfod (EL), 2004-04-30:
Jeg tror, det tager meget lang tid med så forskellige virkeligheder, som vi kender til, at prøve at nå til enighed her bare om, hvordan verden ser ud, så jeg prøver en anden vinkel på det samme spørgsmål.
hvordan får den arbejdsløse valget mellem, at man betaler mange flere penge til taksterne, eller man giver ekstra forbrugsmuligheder til de rigeste i samfundet?
Thor Pedersen (V), 2004-04-30:
Den skattelettelse, der finder sted, og skattestoppet berører jo overhovedet ikke de kommunale muligheder.
Det er en ren win-win. Ikke alene får borgerne flere penge til rådighed, men det koster ikke kommunekassen en krone.
Det vil sige, at kommunen kan udnytte de muligheder, som kommunerne under et får, til, at der er flere penge til rådighed.
Fru Line Barfod har en opfattelse af, at det offentlige ejer folks løn, som om skattelettelse er noget, man betaler til den enkelte.
Nej, en skattelettelse er noget, den enkelte får lov at beholde.
Det er altså ikke noget, staten betaler.
Her er der altså tale om, at husholdningerne får lov at bestemme lidt mere, får lov at bestemme lidt mere, end fru Line Barfod bryder sig om, fordi i fru Line Barfods verden indgår jo, at vi tager alle pengene, og så kan vi give almisser til alle.
Så kan alle få en tilgodeseddel og få at vide, hvad vi mener er rigtigt, og dermed fratages den enkelte retten til at vælge noget andet.
ligger jo trods alt, at der er en øget forbrugsmulighed for alle, der er i arbejde.
Line Barfod (EL), 2004-04-30:
Ministeren talte om valgfrihed, og hvor vigtigt det var, at borgerne fik valgfrihed.
De mange borgere, der i stedet for forbrugsfest for de rige hellere ville have haft nogle gode daginstitutioner, have, at der var hjemmehjælp til de ældre, hvor er deres valgfrihed henne?
Hvordan kan de vælge, at man sikrer nogle gode løsninger i fællesskab, frem for man laver forbrugsfest for dem, der er rige i forvejen?