Christine Antorini (SF), 1999-04-14:
Alle sundhedsuddannelser, bortset fra sygeplejerske- og radiografuddannelsen, ligger i staten under Undervisningsministeriet.
Det fungerer udmærket.
Af forskellige grunde ligger lige præcis de her to uddannelser et andet sted.
Man er i gang med reformdiskussioner, som kommer til at omhandle alle de mellemlange og videregående uddannelser.
Der er særlig fokus på sundhedsuddannelserne; man er ved at lave nye bekendtgørelser for det.
De er ikke nævnt, fordi de ligger i amterne.
Det handler jo om i bund og grund - og det kan man jo godt høre der ligger bag de forskelliges argumentationer - at der er en stor diskussion mellem de politikere, der holder til ude i amtsrådene, som gerne vil beholde deres opgaver, og der er et slagsmål, der har varet i årevis, om, hvorvidt opgaverne, også inden for uddannelsessektoren, bedst ligger i staten eller hos amterne.
Derfor kan vi lige så godt sige, at mange af de argumentationer, der har været imod SF's beslutningsforslag her, handler i bund og grund om, at vi har diskussioner internt i vore partier alle sammen - vi har det også i SF - og derfor synes jeg, at vores opgave som politikere er at se: Hvordan bliver kvaliteten af sygeplejerske- radiografuddannelsen styrket?
Er det ved, at den fortsat bliver i amterne, eller er det, at den flyttes over i Undervisningsministeriets regi? Jeg vil gerne citere bare en smule fra den evalueringsrapport, der blev lavet i 1996.
Der står helt entydigt i konklusionen, at evalueringen viser, »at en række problemer kan henføres til amternes rolle«.
Det er også en meget skarp kritik, der kommer på indholdssiden i evalueringsrapporten.
Der står nemlig, at evalueringen viser, at sygeplejerskeuddannelsen varierer markant mellem de 22 sygeplejeskoler.
Der er betydelig forskel i opfattelsen af sygeplejens genstandsfelt, centrale kerneområder, anvendte fremgangsmåder og grundlæggende metoder, ligesom der mangler præcisering af disse punkter.
Der uddannes forskellige typer af sygeplejersker med markant variationsbredde i kvalifikationsprofilen.
Jeg må sige, at det er en ret markant evaluering, og jeg vil gerne spørge Undervisningsministeriet, hvad man har gjort, om man har gjort noget i Undervisningsministeriets regi for at følge op på denne evaluering med den smule kompetence, der stadig væk ligger i ministeriet i forhold til sygeplejerskeuddannelsen.
Så vil jeg sige, at det er jo klart, at der er en diskussion nu, fordi der ikke er så mange unge, der søger ind på sygeplejerskeskolerne i øjeblikket - men det aktuelle problem, er, at der simpelt hen mangler uddannede sygeplejersker.
Det er det, der bliver efterspurgt.
Og en af grundene er jo, at amterne tidligere simpelt hen har dimensioneret forkert i forhold til uddannelsen.
Så er det et helt særskilt problem, at det er blevet mindre attraktivt for unge at søge sygeplejerskeuddannelsen.
En af grundene er den diskussion, der har været omkring den faglige kamp, som sygeplejerskerne - synes jeg med fuld rette - har ført i forhold til deres løn- og arbejdsvilkår.
Det andet er, at en af grundene til, at søgningen er faldet, muligvis også er, at kvaliteten af sygeplejeuddannelsen simpelt hen har været for dårlig.
Derfor må man så kigge på, hvordan man kan øge kvaliteten af sygeplejerskeuddannelsen, og evalueringsrapporten har givet et af svarene: Amternes rolle i det er et stort problem i forhold til at udvikle kvaliteten for sygeplejersker og radiografer. Til fru Elisabeth Arnold vil jeg sige: Der kom en bemærkning om, at det var mærkeligt, at SF vil centralisere.
Bare for at der ikke er nogen myter med hensyn til, hvad det er for en centralisering og decentralisering, SF ønsker: Det, vi ønsker sikret, er en ensartet kvalitet i sygeplejerskeuddannelsen, og det mener vi bedst bliver varetaget, hvis det ligger i Undervisningsministeriets regi.
Vi understreger så også i vores beslutningsforslag, at vi ønsker ikke en fysisk centralisering.
Det er ikke, fordi vi ønsker at samle sygeplejerskeuddannelserne færre steder.
Men vi mener, det styrker sygeplejerskeuddannelserne, og at det faktisk er en styrke, måske endda især for de sygeplejerskeuddannelser, der ligger, kan man sige, i udkantområderne af Danmark, at man sikrer sig en ens høj kvalitet, og så er vi nødt til at flytte sygeplejerskeuddannelserne fra amterne til staten.
Endnu en bemærkning til fru Elisabeth Arnold, der siger, at man kunne frygte, at det ville være svært at få amterne til at stille praktikpladser til rådighed.
Det vil måske være den eneste frygt, jeg i hvert fald ikke vil have i forhold til at flytte dem, for med den efterspørgsel, der er på sygeplejersker, vil de være helt vilde for at få sygeplejersker ud i praktik. Det, der er problemet, er måske, at de bruger praktikanterne på lige fod med sygeplejerskerne og ikke giver dem den uddannelsesmæssige funktion, som de jo også skal have, mens de er i praktik.
Så den bekymring tror jeg ikke vi behøver at have.
Jeg vil gerne kvittere over for de partier, der har været positive over for lovforslaget, og som har været åbne for, at man kunne lave nogle justeringer i beslutningsforslaget, sådan at det kan markeres, at der i hvert fald er nogle partier herinde i Folketinget, der synes, det er vigtigt nogle gange at tage nogle opgør med nogle baglande.
Det sidste, jeg vil henvise til, er Opgavekommissionen, som nogle har henvist til.
Det er jo meget tankevækkende, at Opgavekommissionen, som ved gud har afgivet en meget, meget tyk betænkning, har én linje, hvor man bare konstaterer, at man ikke ønsker at ændre opgavefordelingen mellem amterne og staten, når det handler om sundhedsuddannelserne.
, at man ikke vil gøre noget ved det.
Det er lige præcis her, vi har en opgave som politikere i at sige: O.k., vi tager hugget, for vi tror på, at det kan være med til at løfte kvaliteten i sygeplejerskeuddannelsen.