Svend Auken (S), 2001-05-08:
Jeg skal gerne sige tak for mange gode indlæg fra ordførernes side og, selv om det måske en gang imellem kan være svært at høre, at vi har en bred aftale om energipolitikken, sige tak for det altid inspirerende samarbejde, vi har om energipolitikken mellem det store flertal af Folketingets partier.
Jeg vil begynde bagfra i dag og først sige enkelte ord til hr. Kim Behnke.
Jeg kvitterer for hans arbejde i dansk energipolitik, som til trods for et helt andet udgangspunkt end mit og det store flertals udgangspunkt altid har været præget af stor indsigt og saglighed og også mange gode kommentarer i forbindelse med energireformen.
Hvis man med hensyn til det yderste højre kan tale om den fornuftsbetonede del og den irrationelle del, og det tror jeg roligt man kan gøre i det nuværende Folketing, så tilhører hr. Kim Behnke absolut den fornuftsbetonede del.
Med hensyn til grønne afgifter er der ingen tvivl om, at grønne afgifter har virket som adfærdsregulering, at markedsmekanismen fungerer.
Så er vi selv optaget af det her problem med byrdefordelingen i forhold til enkelte befolkningsgrupper, og det er derfor, at vi som følge af den sidste finanslovaftale med Enhedslisten og Socialistisk Folkeparti, jeg husker ikke, om der også var andre partier med, iværksætter et forsøg for at se, om det på vand- og elområdet er muligt at operere med modeller med bundfradrag, og hvordan de kan komme til at fungere i praksis.
Der er jo én ting, der er stensikker: De grønne afgifter forsvinder ikke i Danmark.
Vi vil stadig væk have grønne afgifter.
Vi har brug for pengene, det er en rationel måde at regulere miljø- og energipolitikken på, men vi skal bare løse dette fordelingsproblem.
Må jeg minde om, at OECD i sin store bæredygtighedsrapport i forbindelse med sit 40-års-jubilæum netop anbefaler, at man bruger afgifter, grønne afgifter, hvis man skal opnå sine miljø- og energimål på den mest effektive måde. Hr. Kim Behnke og jeg
har slet ikke samme synspunkter på klimaområdet, men jeg vil godt lige, i betragtning af at hr. Behnke sagde, og det er jo rigtigt, at det er sidste gang, han deltager i en bred energipolitisk debat, kvittere for hans indlæg.
Hr. Kolstrup
har jeg jo så godt et samarbejde med, men på energiområdet er det, ligesom hr. Kolstrup hele tiden skal være vred, og jo spinklere grundlaget bliver for hans vrede, jo vredere bliver han.
Og det er selvfølgelig en ond cirkel, hr. Kolstrup dermed er kommet ind i.
Jeg vil hjælpe lidt på hans humør ved at sige, at Danmark altså suverænt er det land, der bygger mest ud med vedvarende energi i øjeblikket, og når det drejer sig om Nordsøen, tror jeg, at nogle af hr. Kolstrups aner var med til sammen med os andre i 1981 at pålægge eneretsbevillingshaveren at øge sin aktivitet i Nordsøen. Dengang krævede vi, at han skulle øge sin aktivitet i Nordsøen, og det gjorde han, og det har både han og det danske samfund tjent godt på.
Jeg synes, at man ligesom skal vedkende sig, at der altså er en grund til, at der har været en stigning i olie- og gasproduktionen.
Der er blevet lagt et politisk pres, som et progressivt flertal her i Folketinget har lagt.
Det har været til fordel for det danske samfund, og så har vi brugt en meget stor del af de penge, vi har tjent, til at udbygge med vedvarende energi, faktisk lidt hovedtanken i det forslag til vedtagelse, som hr. Kolstrup har fremlagt. Vi har gjort det godt med energibesparelser, vi har gjort det godt med hensyn til vedvarende energi i Danmark
, og vi er, tror jeg, for næsten alle grønne organisationer og progressivt tænkende mennesker verden over nærmest et modelland.
Den eneste, vi ikke kan få i tale, er hr. Kolstrup, og det er jeg ked af, fordi vi så tit har haft et godt samarbejde
Derimod synes jeg, at hr. Sjursens indlæg var et glimrende indlæg.
Jeg er faktisk enig i alt det, hr. Sjursen siger.
Jeg er sikker på, at ikke mindst hr. Jann Sjursen kan yde sit bidrag til, at der bliver kontinuitet også i de kommende år.
De bliver mere og mere synlige.
Et andet eksempel er udbygning med vedvarende energi, et tredje eksempel er kraftvarme.
Det gælder om alle de tre succeshistorier, at de var voldsomt kontroversielle, da de kom frem.
Jeg tror, mange kan huske diskussionen tilbage i 1981.
Det andet tilfælde, vedvarende energi, har der været en spændende diskussion omkring, men ingen tvivl om, at det også var kontroversielt, at vi skulle satse på vedvarende energi.
Nu er det blevet en fantastisk succes.
Kraftvarme
- også det var der mange, der stillede stærkt kritiske spørgsmål til.
Desværre har det, som fru Eva Møller understregede og mange andre ordførere også, f.eks. hr. Erik Mortensen, i Danmark været sådan, at man skulle kunne kombinere en hurtig markedsåbning i et system med en blanding af kommunalt ejerskab og forbrugerejerskab organiseret nedefra, samtidig med at vi opfyldte vores miljømæssige forpligtelser.
Det har naturligvis krævet en masse komplicerede regler osv.
Det tror jeg alle er enige om at det har gjort, men jeg synes, man har lov til at sige, at resultatet er blevet flot.
Hvis man vil afbureaukratisere, som nogle nævner, ja, så er der jo en pris at betale for det.
Eksempelvis det mest oplagte eksempel på afbureaukratisering at fjerne indtægtsrammer og benchmarking osv. fra netselskabernes arbejde, men dér regner vi jo med at der bliver en besparelse for forbrugerne, så det vil jeg være tilbageholdende med at gøre. Vi har været nødt til at omlægge hele det danske system.
Og hvis jeg var borgerlig ordfører, ville jeg en gang imellem være lidt mere stolt af, at man går fra et fuldstændig bundet system til et totalt åbent system på ganske få år.
nogen sinde.
Modstykket til det er så nogle miljømæssige forpligtelser, og det ville klæde folk, hvis de en gang imellem huskede den balance, når de udtalte sig om det resultat.
Det er jo indlysende, at der har været ting her, som ikke har stået i vores, og dermed mener jeg i regeringspartiernes, principprogram, men som vi har gjort for at få et resultat, som byggede på den højeste fællesnævners princip
Det synes jeg har været en god øvelse, og jeg var utrolig glad for hr. Jann Sjursens indlæg.
Hr. Ebbe Kalnæs har været en virkelig god partner
, selv om han ikke er en del elreformaftalen, når det drejer sig om vedvarende energi.
Jeg har det ligesom ham.
Der er ikke noget at skamme sig over i den forbindelse.
Det er foregået på en god måde, og vi har gjort det med åbne øjne.
Selv om prisen faktisk i en overgangsperiode i et antal fuldlasttimer eller et antal år er på 60 øre, så falder den jo til 43 øre, og selv om det er en lidt højere pris end markedsprisen, så er den jo betydelig lavere end den pris, der ellers betales i verden for vedvarende energi.
I f.eks. Tyskland er prisniveauet altså omkring 90 øre.
Og der er der jo automatisk købsforpligtelse til det hele.
Derefter vil vi jo falde ned til markedsprisen plus, hvad et VE-bevis kan indbringe på børsen, og så nærmer vi os jo det, som hr. Peter Hansen-Nord vist nærmest kaldte lyksalighedens punkt, konvergenspunktet, hvor VE-strømmen og markedsstrømmen krydser hinanden i pris.
Men hr. Kolstrup har jo ret, når han siger, at vi jo altså ikke havde nået det, hvis vi bare havde overladt det til markedet.
Det var politiske beslutninger ligesom på naturgasområdet, ligesom på hele elforsyningsområdet, der gjorde, at vi har fået den energiforsyning, vi har fået i dag.
Men tak til hr. Ebbe Kalnæs.
Kunne jeg finde et eller andet venligt at sige til fru Aase D. Madsen, så lover jeg for, at så ville jeg sige det.
Det kan jeg ikke.
Det er utrolig vigtigt, at vi får en handlingsplan på det her område.
Det er utrolig vigtigt, at vi lever op til vores mål, og at vi bruger mange forskellige facetter.
Fru Vibeke Peschardt var bekymret for trafikken.
Jeg pegede, måske før fru Vibeke Peschardt var kommet til stede i salen, på, at der altså er meget store potentialer netop på trafikområdet.
Jeg henviste til bare et enkelt forhold, nemlig at hvis vi kan lave miljøvenlig diesel i fremtiden, så er et skift fra benzin til miljøvenlig diesel med fuld beskyttelse i filtre mod sodpartikler ensbetydende med en voldsom brændstofbesparelse.
Dertil kommer batteridrevne biler, som fru Eva Møller var inde på, og en række nye, spændende muligheder.
Fru Eva Møller var inde på en, synes jeg, glimrende historisk sammenfatning af de mange forskellige mål, vi stillede os i elreformaftalen, og hun påpegede også med rette, hvor voldsom en opgave det faktisk er at forene alle disse forskellige mål.
Intet andet land har gjort det.
Intet andet land har på samme tid lavet liberalisering og satsning på miljøet, som vi har gjort det i Danmark. Hun havde nogle spørgsmål til mig.
Mener jeg, at der er behov for sådan et stort gennemsyn af hele elreformen?
Nej, men jeg mener, at der er brug for et meget kritisk øje på, hvordan administrationen af ordningen fungerer, og det er det, vi har i forligskredsen, og det synes jeg vi skal blive ved med at have.
Der har været et godt samarbejde.
Hvad med Storebæltsforbindelsen?
Når jeg er lidt bekymret for uden videre at sætte Storebæltsforbindelsen i gang, så er det jo, fordi det vil påvirke forbrugerprisen opad.
Og i øjeblikket vurderer jeg ikke, at vi har et forsyningsmæssigt problem omkring det.
Men skal vi på et tidspunkt have et virkelig velfungerende marked, så må vi selvfølgelig have den Storebæltsforbindelse på plads.
Det er virkelig en sten i skoen i forholdet mellem os og Sverige.
Til trods for, at vi har den mest miljøvenlige politik overhovedet, når det drejer sig om fossile brændsler og en satsning på vedvarende energi, så lægger man noget, man kalder en miljøtold, på eksport af dansk strøm fra Sjælland og til Sydsverige, og det gør man oven i købet i en situation, hvor man siger, at man kommer til at mangle strøm, hvis man skal leve op til egne politiske løfter om at afvikle Barsebäck.
Så lægger man denne told på.
Allerede for næsten et år siden erkendte de svenske myndigheder, at der ikke var noget rimeligt grundlag for at opretholde denne told.
Alligevel kører den videre med et tab for danske forbrugere på 135 mio. kr. om året.
Det er oprørende.
Vi har den ene gang efter den anden presset svenskerne.
Senest har jeg meddelt min svenske kollega, at kommer der ikke en løsning i nær fremtid, vil vi indbringe Sverige for Kommissionen.
Svenskerne har selv i deres eget formandskab gjort åbning af EU's energimarked til en hovedsag, når energiministrene mødes i EU i næste uge.
På den baggrund er det helt utilfredsstillende, at man har denne toldmur i forhold til Danmark.
Jeg tror, vi alle sammen sympatiserer med hr. Hansen-Nords vanskeligheder.
Derfor vil jeg nødig sådan stå og godte mig over en kollegas problemer, men ... det var jo et usammenhængende indlæg.
I stedet for at glæde sig over en stor og flot aftale, der fører til en markedsåbning og opfyldelse af målene, og at vi har klaret en masse problemer i fællesskab, så var det jo et sammensurium af tekniske kvababbelser og så sådan almindelig politisk bondeanger.
Jeg synes, der skulle lidt mere mod i hr. Hansen-Nord.
Med hensyn til CO2-målsætningen betvivlede hr. Hansen-Nord, at han nogen sinde har bundet sig til de 21 pct. på et korrigeret grundlag.
Og da følte jeg, at det var nødvendigt så at gå tilbage til kilderne og tage selve elreformaftalen, som siger i punkt 4 - og nu citerer jeg: »Med henblik på at Danmark kan leve op til sine internationale miljøforpligtelser, indføres en ny rammestyring, som omfatter objektive godkendelseskriterier for etablering af ny produktionskapacitet og kvoter for elproducenternes CO2-udledning.« Så siger vi en hel masse om kvotesystemet, og så fortsætter vi: »De internationale forpligtelser betyder, at Danmark i perioden 2008-2012 i henhold til EU's byrdefordeling skal reducere den gennemsnitlige udledning af drivhusgasser med 21 pct. i forhold til 1990.
Danmark har i den forbindelse i EU afgivet en erklæring om, at forpligtelsen må ses i forhold til det korrigerede niveau omkring 80 mio. t CO2-ækvivalenter i 1990.«
Og derefter: »Danmark har endvidere erklæret, at man med hjemlige virkemidler kan reducere med 17 pct., og at man antager, at der med hensyn til at nå de 21 pct. gennemføres yderligere fælles virkemidler på EU-niveau.«
Jeg kan sige, at vi allerede nu er nået et meget pænt stykke ad vejen i forhold til den målsætning, og jeg håber meget, at vi i Folketinget i fuld overensstemmelse med den aftale, vi i sin tid indgik, kan ratificere her inden sommer.
Jeg vil meget, meget gerne i det fortsatte arbejde svare på hr. Hansen-Nords forskellige spørgsmål.
Jeg har allerede taget Øresundstolden op.
Og der tror jeg og håber jeg, at vi er enige.
Med hensyn til kvoterne er det maks. 20 pct. for prioriteret elstrøm.
pct. ikkeprioriteret VE-strøm
Og vores aftale er omkring den prioriterede, den købforpligtelse, folk har, og den skal vi selvfølgelig forhandle. Må jeg endelig sige til hr. Hansen-Nord - og mine indledende bemærkninger skal ikke forstås som uvilje til at fortsætte samarbejdet, tværtimod tror jeg, at vi har opnået fine resultater, men jeg kunne ikke sådan rigtig få hold på hans indlæg - at nu skal vi i gang til efteråret 2001 med at fastlægge de kvoter og lofter, der skal gælde for kraftværkerne efter 2003, samtidig med at vi skal diskutere, hvilken købforpligtelse der skal være i VE.
Og der tror jeg det er klogt, at vi taler os tæt på hinanden.
Uanset hvordan valglykken vender, så er vi bundet, i hvert fald i et årelangt skæbnefællesskab, til hinanden.
Vi skal finde en løsning sammen, der på én gang tilgodeser alle de hensyn, vi gerne vil tage til konkurrenceevne og økonomi og forbrugerpris osv., som jeg er fuldstændig enig med hr. Hansen-Nord om, men som også gør, at Danmark kan leve op til sine internationale miljøforpligtelser.
De forhandlinger skal vi i gang med allerede i år.
Og på den baggrund synes jeg, det er fint, at vi nu er sammen om et forslag til vedtagelse her i dag.
Og jeg håber altså på et fortsat godt samarbejde og vil endnu en gang sige tak til ordførerne for de indlæg, vi har fået.