Jens Christian Larsen (V), 2003-10-21:
Jeg vil starte med at sige tak til ministeren for nordisk samarbejde for en meget grundig skriftlig redegørelse om det nordiske samarbejde.
Jeg vil først trække nogle områder frem fra redegørelsen, som vi i Venstre finder yderst væsentlige.
Dernæst vil jeg fremføre nogle tanker om nordisk samarbejde i det nye Europa.
Vi deler ministerens oplevelse af, at det nordiske samarbejde er præget af dynamik og nytænkning.
Det gælder også opfattelsen af den fremtidige udfordring med at udvikle
den indbyrdes nordiske dialog om EU og den globale verden.
Der bliver brug for smidighed, tolerance og pragmatisme.
Og netop evnen til indbyrdes dialog i det nordiske kommer til vurdering, når Poul Schlüter på sessionen i Oslo i næste uge fremlægger resultatet af sit arbejde med forslag til nedbrydelse af grænsehindringerne mellem de nordiske lande.
Det var et stærkt træk af det svenske formandskab at udpege netop Poul Schlüter til denne vanskelige opgave.
Vi ved, at der er et stort behov for det, især i områder som Øresundsområdet, men også i Nordjylland og på Bornholm.
Det ser vi frem til en god løsning af.
Vi hilser udviklingen
i samarbejdet med nærområderne meget velkomment.
Det er naturligt, at samarbejdet med de baltiske lande ændrer karakter i forbindelse med landenes indtræden i EU.
Det må også med rette kunne betegnes som resultatet af de sidste 10 års gode samarbejdsrelationer mellem de nordiske lande og Baltikum, at vi nu kan se frem til et intensivt og ligeværdigt samarbejde.
Det er lige så naturligt, at der nu sker
en vægtforskydning over mod Nordvestrusland og Kaliningrad med det formål at sikre fred og stabilitet i Europa i endnu højere grad.
Når fokus i så høj grad forskydes mod Øst, er det glædeligt, at det kan ske samtidig med en opprioritering af Vestnorden i det nordiske samarbejde.
Derved sikrer vi os, at Norden ikke deles midt over.
Med vores særlige ansvar for Færøernes og Grønlands interesse er denne balance meget vigtig. På de respektive udvalgsområder er der grund til at støtte de prioriteringer, som redegørelsen omhandler.
Det er også oplagt med et samarbejde om energipolitikken, herunder sikringen af det nordiske elmarked.
Med det udvidede EU og med interessen for det nordvestlige Rusland bør transportområdet, som redegørelsen påpeger, have en høj prioritet med hensyn til trafiksikkerhed, miljø og specielt Østersøsamarbejdet.
Hvis jeg skal pege på et enkelt område, som måske kunne have fortjent en større opmærksomhed, er det spørgsmålet om integrationssamarbejdet i Norden.
Jeg kunne godt tænke mig at spørge ministeren, om ministeren vil fremme den tanke i Nordisk Ministerråd, at man etablerede et tættere samarbejde med henblik på at inspirere og lære af hinanden, når det gælder integrations- og indvandrerproblemerne.
Det er måske netop i år på sin plads at stille det spørgsmål, al den stund det svenske formandskab har haft integration som sit hovedtema, herunder også integration i de enkelte nordiske lande. Jeg synes, det er vigtigt at konkludere, at i den sammenfatning, som redegørelsen slutter med, står der, at det nordiske samarbejde bygger på et værdifællesskab, som samler os. Dernæst ville jeg gerne sige lidt om de fremtidige prioriteringer, hvor det konstateres, at EU i stigende grad bliver en referenceramme for det nordiske samarbejde.
Her vil jeg gerne tilkendegive, at vi i Venstre er parate til at følge det op.
Vi mener ikke, at det nordiske samarbejde kan foregå i et vakuum; det må nødvendigvis være en del af den internationale integration.
Det særlige for de nordiske lande er den fælles kulturarv og det etiske grundlag.
Norden er en stærk region, som både kan fungere som et forbillede og samtidig som en pression.
Derfor er det vigtigt, at det nordiske samarbejde har visioner for fremtiden, og at det gerne ligger et skridt foran, når det gælder udviklingen.
Når EU udvides, øges behovet for samarbejde mellem lande med samme værdier.
Og en udvikling mod en regionalisering må naturligvis blive en realitet.
Til trods for, at landene i Norden på mange punkter er forskellige, findes der et stærkt fundament i det traditionelle nordiske samarbejde og et stort antal fælles områder, som vi er enige om.
Det nordiske skattefinansierede uddannelsessystem modvirker bl.a. en marginalisering.
Venstre mener, at der allerede findes et potentiale for at opbygge en stærk nordlig region med tre nordiske medlemslande, to nordiske EØS-lande og tre baltiske lande i et udvidet Europa.
Norden kan fungere som bro mellem de gamle og de nye EU-medlemsstater.
EU's »Nordlige Dimension« er et vigtigt samlende koncept, især når det gælder Rusland.
Den »Nordlige Dimension« udgør rammerne for en politisk dialog og et konkret samarbejde mellem parterne.
Derfor bør arbejdet med EU's »Nordlige Dimension« i fremtiden have en central rolle i det nordisk-baltiske samarbejde.
Venstre ser frem til et endnu stærkere prioriteret nordisk samarbejde, som kan blive til nytte, både i og uden for Norden.