runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lene Espersen (KF), 2000-05-02:
Jeg vil gerne stille hr. Kristen Touborg et teoretisk spørgsmål.
Lad os forestille os, at man på EU-plan vedtager et regelsæt på et område, der ikke tidligere har været reguleret, men hvor Danmark selv har haft sine regler - hvis det regelsæt ikke er konkretiseret, når det bliver vedtaget, er der vel ikke noget i vejen for, at Danmark siger, at når det bliver vedtaget nu, og det ikke er konkret, kan Danmark holde fast i de ting, som man allerede har gennemført?
Så langt kan vi vel godt være enige? Men på et eller andet tidspunkt begynder EU så, når teknologien udvikler sig, at lægge grænseværdier for område efter område, og så begynder de på et eller andet tidspunkt at komme i konflikt med det, man for lang tid siden gennemførte i Danmark.
Kan hr. Kristen Touborg forestille sig, at et sådant scenario er en ret nøjagtig beskrivelse af det, der er foregået fra 1990 til nu?
Kristen Touborg (SF), 2000-05-02:
Jeg finder nok, at spørgsmålet ligger en smule uden for mit indlæg, men jeg skal gerne besvare det, og det vil jeg gøre med et spørgsmål til fru Margot Torp: Er det sandt, at Socialdemokratiet på et tidspunkt under udvalgsarbejdet sammen med SF og en hel del andre partier gik ind for førstegangsbehandlinger af malkekvægsbesætninger?
Margot Torp (S), 2000-05-02:
Jeg vil gerne høre, om hr. Kristen Touborg ikke er glad for i dag, at han ikke fastholdt, at der skulle være førstegangsbehandling for yverbetændelse uden dyrlægekontrol.
Kristen Touborg (SF), 2000-05-02:
I modsætning til Venstre og De Konservative kan jeg meddele, at SF kan støtte forslaget.
Hensigten med forslaget er at genindføre den såkaldte nulgrænseværdi for medicinrester i kød og mælk - en grænseværdi, der som bekendt har været gældende i en længere årrække i Danmark helt frem til indeværende år.
I 1990 blev der vedtaget en EU-forordning om en harmonisering af maksimalgrænseværdierne for medicinrester i animalske produkter.
Det er en forordning, som Danmark efter vores opfattelse har haft en ganske fornuftig indstilling til.
Det er en tolkning, som SF finder er yderst fornuftig, og vi mener i øvrigt også, den er juridisk medholdelig, og er enige med forslagsstillerne i, at Danmark næppe ville tabe en sag på den.
Men denne tolkning ændrede daværende fødevareminister Henrik Dam Kristensen desværre ved en bekendtgørelse, så vi i dag accepterer de højere grænseværdier, som indgår i EU-forordningen.
Det er SF's opfattelse, at regeringen tolker forordningens ordlyd unødvendig stramt, og i den forbindelse er det vel også rimeligt at minde om, at vi i adskillige år har anvendt nulgrænseværdien, selv om forordningen også dengang var gældende.
Jeg må derfor gentage: Hvad er det lige præcis, der er sket i EU-lovgivningen siden 1994, og som har medført, at det nu er blevet nødvendigt at ændre den danske praksis?
Ja, forstå det, hvem der kan.
Hvorfor skal vi tvinges til at agere efter den laveste fællesnævner i EU?
Hvorfor må ingen gøre det bedre end de andre, altså forudsat at vi ikke snakker tekniske handelshindringer?
I SF finder vi, det ville være vigtigt, at man indførte principperne fra miljøgarantien på landbrugsområdet, for så ville en kedelig sag som denne kunne være undgået.
Det lyser jo langt væk, at både ministeren og Socialdemokratiets ordfører egentlig ikke er særlig glade for sagen.
Men det er altså en juridisk tolkning, som nogle har foretaget, og derfor skal jeg anbefale, at regeringen på regeringskonferencen arbejder for, at vi får indført principperne fra miljøgarantien på landbrugsområdet, så ingen tvinges til at have mere medicin i maden, end de selv ønsker.
Christian H. Hansen (DF), 2000-05-02:
Det samme gode spørgsmål må selvfølgelig medføre det samme gode svar: Under en udvalgsbehandling sker der mange ting, og man søger teknisk bistand til mange forskellige ting.
Det gør alle partier, og det gjorde Dansk Folkeparti også.
Kristen Touborg (SF), 2000-05-02:
Jeg tror ikke, Socialdemokratiets ordfører forstod mit forholdsvis korte og enkle spørgsmål, så jeg bliver nødt til at gentage det: Er det sådan, at der i dag lovligt kan være mere antibiotika i vores fødevarer, end der kunne før den bekendtgørelse, som vi fik meddelelse om i Folketinget den 14. december?
Ja eller nej.
Margot Torp (S), 2000-05-02:
Til forskel fra de to foregående partier, Enhedslisten og SF, fulgte Dansk Folkeparti faktisk sagen til dørs i et betænkningsbidrag.
Jeg vil gerne sige til både hr. Keld Albrechtsen og hr. Touborg nu med det samme, at det jo er interessant, at lige netop de to partier nu er meget opmærksomme på antibiotikarester i kød og i mælk for den sags skyld, når man betænker hvilke store problemer, Socialdemokratiet rent faktisk måtte udrede, da vi skulle vedtage Vetstat, for at være sikker på at få både SF og Enhedslisten med her.
Det var bare sådan en bemærkning, men det er da glædeligt.
Men bortset fra det er det rigtigt, at vi tidligere har haft et regelsæt om det her, og nu har vi så indført EU's regler på området.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-05-02:
Jeg vil bare sige, at jeg synes, det er ærgerligt, at ministeren nu benytter anledningen til nærmest at understrege, at frihandelen og markedet skal gå forud for de enkelte landes mulighed for at afvise f.eks. sundhedsskadelige fødevarer eller gensplejsningsprodukter eller andre ting, som man ikke vil have ind over sine grænser.
Jeg er selvfølgelig taknemmelig for, at fru Lene Espersen understreger, at det var mig, hun talte til i den forbindelse også. Når vi nu fra SF's og Enhedslistens side formulerer det i så relativt forsigtig en form, som vi har gjort i det her forslag til vedtagelse, også i et forsøg på at få regeringen med på et fornuftigt forslag, så benytter ministeren det som anledning til nærmest at understrege, at markedskræfterne skal have forrang frem for miljø- og sundhedshensyn.
Og det synes jeg ikke er en fornuftig måde at reagere på over for et velment forslag til vedtagelse, vil jeg sige.
Det gør det i hvert fald ikke nemmere på et senere tidspunkt at nå til enighed om en formulering.
Lene Espersen (KF), 2000-05-02:
Jeg vil også gerne takke ministeren for de mange positive tilkendegivelser, som jeg hørte ministeren kom med.
Og så synes jeg sådan set også for retfærdighedens skyld, at jeg må sige, at det var sådan set ikke hr. Jørn Jespersen, jeg havde den store udveksling med, det var hr. Keld Albrechtsen, blot for at få det præciseret. Jeg har et enkelt spørgsmål til ministeren, og det er sådan lidt i relation til de problemer, som Danmark bl.a. har haft med zoonosedirektivet: Vil ministeren overveje det forslag, som jeg kom med, om vi måske i fremtiden kan prøve at tænke lidt mere fremadrettet i EU-samarbejdet, så når man laver regler, der har at gøre med bl.a. fødevaresikkerhed, så tager man et større hensyn til de lande, der rent faktisk gennemfører tingene til tiden, frem for som det er i dag, hvor det er meget vanskeligt f.eks. at indføre et midlertidigt importforbud, og hvor der er lande, der desværre ikke gennemfører reglerne inden for den fastsatte tidsfrist?
Jørn Jespersen (SF), 2000-05-02:
Jeg bliver nødt til at sige, at der er nogle ting, som fødevareministeren har misforstået meget grundigt, men det har på den anden side den positive effekt i sig, at vi slet ikke er så uenige, som det måske kunne lyde på fødevareministeren.
For det første bliver jeg nødt til at sige, at den belæring, som jeg forstod at fru Lene Espersen havde givet, var det altså ikke mig, der modtog.
Den var rettet til hr. Keld Albrechtsen.
Om det så var en belæring eller ej, skal jeg ikke blande mig i, men den var i hvert fald ikke møntet på mig.
For det andet skal jeg sige, at når ministeren nævner, at de ting, der ligger i forslaget til vedtagelse fra SF og Enhedslisten, er nogle af de ting, som regeringen allerede er i gang med, så er jeg helt enig.
Vi har bare gerne villet markere nogle ønsker om, at der virkelig kommer skub i udviklingen på nogle af de her punkter, og vi har efter vores opfattelse præciseret, hvad det var, der skulle til i stedet for de lidt mere runde og bløde formuleringer, der ligger i regeringens oplæg.
Det er f.eks. på økologiområdet, hvor der er en masse pæne formuleringer i redegørelsen, men der er ikke en forpligtelse i forhold til den samlede aktionsplan f.eks. Der ville det have været at foretrække, hvis vi havde fået en klarere markering.
Endelig skal jeg sige om handelshindringerne, at jeg har gang på gang gjort mig til talsmand for, at højere standarder skal kunne dokumenteres, skal foregå efter faste regelsæt, der er aftalt med vores internationale samhandelspartnere, og at vi skal arbejde for, at der kommer klarere retningslinjer på de punkter.
Ritt Bjerregaard (S), 2000-05-02:
Ja, hr. formand, det er jo straffen for at gøre opmærksom på, at vi nok er ved at være færdige med debatten, sådan at folk myldrer ind.
Jeg skal ikke forlænge den yderligere, men endnu en gang takke for den positive debat, vi har haft.
... fantasi til at forestille sig, hvad de enkelte lande ville kalde forbrugerbeskyttelse, hvis der var en sådan åben adgang til, at man kunne foretage diskrimination over for hinandens varer.
Derfor kan man ikke få et marked til at fungere, hvis man indbygger så upræcise og så uforpligtende formuleringer, som der her er tale om, både udtrykt i forslaget til vedtagelse og udtrykt i de bemærkninger, som hr. Jørn Jespersen kom ...
Ritt Bjerregaard (S), 2000-05-02:
De sidste bemærkninger vil jeg vende tilbage til om lidt.
Jeg vil bare sige, at vi er nået til de virkelig skarpsindige bemærkninger fra hr. Keld Albrechtsen nu.
Det er gået op for hr. Keld Albrechtsen, at regeringen har et valg mellem højre og venstre side af salen.
Det kan jeg helt bekræfte, og jeg glæder mig til at se det flertal, der vil vise sig, når vi stemmer om forslagene til vedtagelse.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-05-02:
Jamen jeg skal blot gentage over for hr. Erling Christensen, at hvis jeg har modtaget noget, som jeg ikke har svaret på og ikke har set, så skal jeg beklage det. Længere kan jeg jo ikke komme.
Så vil jeg gerne sige til ministeren, at jeg synes, det er bemærkelsesværdigt at høre en minister, som ikke har kunnet fremskaffe et flertal i Folketingssalen for nogen vedtagelse, nu meddele, at det er partiernes problemer og ikke regeringens problem.
Jeg synes nu nok, at det er en frimodig og vel ikke i længden helt bæredygtig udtalelse fra ministerens side.
En regering kan jo da komme i vanskeligheder, hvis den i længden synes, at den ikke har brug for et flertal i Folketinget.
Så jeg vil tilråde en anden fremgangsmåde.
Og hvis det er sådan, som ministeren siger, at det jo i virkeligheden er de ting, som SF og Enhedslisten foreslår, regeringen går ind for - det kan jeg nu forstå, ganske vist hulter til bulter, men dog i indholdet noget, som regeringen går ind for - jamen så er der da mulighed for, at vi kan komme videre også efter det her møde og de misforståelser, der så har været.
Så det er da godt nok.
Men jeg vil da råde ministeren til at kigge efter, hvor der kan findes et flertal, og dér må vi konstatere, at dér kan ministeren vælge mellem venstre side i salen og højre side i salen, og ministeren har selv kunnet konstatere i dag, at højre side i salen ikke kan bruges, for de vil bare have flere penge til erhvervet, omkostningslettelser.
Dér ligger så også svaret på det spørgsmål, jeg blev stillet af fru Lene Espersen og også af ordføreren for Dansk Folkeparti: Jamen hvis det var for at sikre forbrugerne, så ville man da forbyde importen af fødevarer, der ikke er kvalitetsmæssigt i orden.
Men det, man vil have her, er omkostningslettelser.
Det er der nogle der bliver forgyldt af, jovist, men man skal da ikke prøve at fremstille det, som om det er forbrugernes interesser, man varetager.
Det har jo ikke en pind med forbrugerne og forbrugernes interesser at gøre.
Det har noget at gøre med, at der er nogle kredse i befolkningen, man gerne vil forgylde.
Det er en ærlig sag, men kom ikke og kald det forbrugerhensyn!
Erling Christensen (S), 2000-05-02:
Som jeg sagde før til hr. Keld Albrecthsen, vil jeg i morgen i Fødevareudvalget kunne fortælle hr. Keld Albrechtsen - jeg kan for så vidt også gøre det nu - at allerede i torsdags fik han gennem den normale interne post her omdelt et forslag til vedtagelse, hvor jeg bad om et svar senest mandag - i går - kl. 12, og jeg har ingen reaktioner fået fra hr. Keld Albrechtsen, hverken inden kl. 12 i går eller her i dag.
Christian H. Hansen (DF), 2000-05-02:
Man kan så blot sige, at når vi har sådan en lang debat om en redegørelse, så er det da godt, at der kommer en markering fra nogle.
Men tilbage til det pædagogiske og hr. Keld Albrechtsen.
Hr. Keld Albrechtsen har jo også heroppefra fortalt en hel masse om, at man synes, det er meget forkert, at der sker det, der sker i dag: at vi stiller nogle store krav herhjemme, og så kommer der en hel masse varer ind over grænserne, som der ikke bliver stillet store krav til.
Når vi fra borgerlig side så foreslår det her, er det jo netop, fordi vi egentlig synes, at de krav, der bliver stillet herhjemme på markedet, er fine nok, men vi ser jo også, at hvis man bliver ved med at putte alle de her krav ned over erhvervet via større gebyrer osv., ja, så må de enkelte erhverv jo så lukke, og det betyder, at vi jo så kun har de dér udenlandske varer, som der ingen krav er stillet til, som vi kan fylde i forbrugerne. Og dermed vil det her forslag til vedtagelse jo netop være med til at sikre forbrugerne, at de i fremtiden kan få nogle gode og sunde dagligvarer.
Det var blot for at fortælle sandheden til hr. Keld Albrechtsen.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-05-02:
Jo, men hvis fru Margot Torp vil se efter i bemærkningerne til lovforslaget, så er der jo faktisk dér redegjort for, at det, der er sket, jo ikke er, at man har iværksat EU's regler.
For man har kørt efter EU's regler siden 1990, hvor man havde nulværdien, og hvor der ikke måtte være medicinrester, og det gik udmærket i forhold til EU.
Altså meget kan man beskylde EU for, og det skal man
bestemt også, men mig bekendt - og dér må ministeren så korrigere mig, hvis det er forkert, hvad jeg siger - har Europa-Kommissionen aldrig nogen sinde forlangt, at Danmark skulle lave den her bekendtgørelse om, aldrig nogen sinde. Så det her skal man altså ikke komme og skyde EU i skoene.
Det er noget, regeringen har fundet på, at nu må der godt være medicinrester.
Fru Margot Torp må erkende, at det altså er en dansk regelændring, og vi kunne føre den tilbage igen ved at vedtage det her lovforslag, hvis vi ville det.
Det ville Kommissionen formentlig ikke gøre en pind ved.
Ritt Bjerregaard (S), 2000-05-02:
Jeg havde egentlig tænkt mig at vente til sidst med at svare på de mange forskellige indlæg, der har været, men jeg synes, at debatten om dagsordenen udviklede sig på en sådan måde, at der var baggrund for at gøre et par enkelte bemærkninger.
Det er meget tydeligt, at vi er havnet i en situation, hvor den ene side af salen har bestemt sig til, at de vil lave en markering.
Det er jo fuldstændig klart, at regeringen ikke vil kunne gå med til en dagsorden, der går ud på at iværksætte omkostningslettelser.
Og det ved de, der har fremsat dagsordenen, så de vidste på forhånd, at den ikke kunne opnå regeringens støtte.
Det er fair nok.
Sådan er politik en gang imellem.
Men det er jo ikke nogen hemmelighed for de pågældende partier.
Og ligeledes kan man se, når man ser på SF's dagsorden: Den rummer jo meget store dele af de initiativer, som regeringen allerede er i gang med.
Jeg ved ikke, hvor hr. Keld Albrechtsen har haft sine øjne, når han ikke kan få øje på, at der står noget om økologi i redegørelsen.
Det gør der.
Og jeg skal oven i købet læse lidt af det for hr. Keld Albrechtsen til almindelig opmuntring: »Der skal være gode rammer for innovation og udvikling af økologiske fødevarer.
Initiativer, der falder inden for anbefalingerne i »Aktionsplan II - Økologi i udvikling« vil blive prioriteret højt«.
Vi henviser oven i købet til en hjemmeside, så hr. Keld Albrechtsen kan også slå op dér, hvis han skulle have glemt, hvad det gik ud på.
Og i samme afsnit står der også ganske meget om afsætningen af de økologiske fødevarer.
Men det er klart, at en dagsorden, der bare stort set lidt hulter til bulter nævner, hvad regeringen i forvejen er i gang med, ikke kan få støtte fra regeringen.
Derimod havde der været alle muligheder for ud fra redegørelsen at have fået lavet en samlet dagsorden, som Folketinget kunne have stået bag, og det kan jeg da kun beklage ikke er sket, men det er jo ikke noget stort problem for regeringen.
Vi har redegørelsen, og den har vi lagt frem, og den arbejder vi videre ud fra.
Så vi har ikke noget problem i forhold til en dagsorden, men jeg synes da, det må være lidt trist for partierne, at de derved spiller en påvirkningsmulighed fra sig.
Christian Mejdahl (V), 2000-05-02:
Den svada, som ministeren gav mig den 28. marts her fra talerstolen, virker jo endnu mere tyngende, når nu hr. Jørn Jespersen kan gøre sig skyld i den samme forseelse, uden at ministeren påtaler det.
Ritt Bjerregaard (S), 2000-05-02:
Til hr. Christian Mejdahl: Jeg troede i og for sig, at jeg her kunne nøjes med at sige nøjagtig det samme, som fru Lene Espersen - forstår jeg nu - overhovedet ikke havde sagt til hr. Jørn Jespersen, men altså havde sagt til hr. Keld Albrechtsen, men som havde samme indhold; så vi er jo ikke så meget uenige om det.
Lad mig så sige til hr. Keld Albrechtsen: Det er jo ikke sådan, at man får regeringen med på et forslag til vedtagelse, når man her under en debat kommer med et forslag, der simpelt hen rummer hvad som helst, man kan finde på at få skrevet sammen i en lang række pinde.
Vi ved da udmærket godt, at sådan noget sætter man sig sammen og diskuterer, ellers får man ikke noget ud af sådan en debat.
Jeg vil gerne sige til fru Lene Espersen, at selvfølgelig er jeg interesseret i at kigge på nogle af de ideer, der her blev nævnt. Jeg tror, de er meget vanskelige at realisere, og det er selvfølgelig, fordi EU jo på det plan fungerer, ligesom vi fungerer i Danmark, nemlig at vi forventer, at en lovgivning bliver gennemført.
Og det ville jo også i Danmark være svært at præmiere dem, der rettede sig efter lovgivningen, for det går vi ud fra, og det er meningen
med den.
Det var lidt den tankegang, der lå i fru Lene Espersens forslag.
Så jeg tolker det mere som en irritation over nogle situationer, som vi nogle gange kommer i, og et ønske om at diskutere, om vi kan stille noget op med det, og jeg deltager meget gerne i en sådan drøftelse.
Så skal jeg til sidst sige til hr. Jørn Jespersen, at jeg synes nu stadig væk nok, at den dér sidste pind om at arbejde for et højt niveau for forbrugerbeskyttelse uanset udviklingen i verdenshandelen lyder meget mystifystisk.
Den lyder, som om det var hr. Keld Albrechtsen, der havde fået lov at skrive den.
Lene Espersen (KF), 2000-05-02:
Man skulle næsten tro med den måde, hr. Keld Albrechtsen argumenterer på, at hr. Keld Albrechtsen ikke er medlem af Enhedslisten, men medlem af et helt andet parti her i Folketingssalen, der tror, at Danmark bare kan lukke af i forhold til udlandet, sige fra, lukke grænserne og så tro, vi har nok i vores egen selvtilstrækkelighed.
Hr. Keld Albrechtsen ved udmærket godt, at Danmark er medlem af EU, vi er medlem af Verdenshandelsorganisationen og vi er forpligtede til at overholde nogle frihandelsregler.
Derfor er det uladsiggørligt, at Danmark lige pludselig begynder egenhændigt at stoppe op og sige: Vi skal nok selv bestemme, hvad vi vil tage imod og ikke tage imod.
Det, man kunne gøre, var at støtte det forslag, som jeg kom med i mit ordførerindlæg, om, hvordan vi i den fremtidige EU-lovgivning i hvert fald kan sikre, at når man laver fælles regler, så sørger man også for, at man kan lukke af over for de lande, der ikke efterlever reglerne efterfølgende, indtil de har bragt det på plads.
Men indtil da er det eneste rigtige at gøre at sørge for, at man ikke bebyrder de virksomheder, der har høj forbrugerbeskyttelse, med for høje omkostninger, for så falder forbrugerne fra.
Jørn Jespersen (SF), 2000-05-02:
Jamen så vil jeg gerne for god ordens skyld udlægge den sidste pind: Den betyder, at uanset hvad der kommer af liberalisering af verdenshandelen, og det er der jo meget der tyder på der kommer ganske meget af, så må det under alle omstændigheder efter forslagsstillernes opfattelse være sådan, at det er legitimt for et land eller en region som EU at fastlægge højere standarder begrundet i legitime hensyn som miljø, sundhed, dyrevelfærd og forbrugerbeskyttelse.
Det er oplagt, at det vil kunne misbruges, hvis man bare ved at henvise til begreberne uden videre har ret til at gøre det.
Det er der jo heller ikke noget der tyder på bliver situationen.
På den anden side skal man jo heller ikke være blind for, at hvis man falder i den modsatte grøft og kalder ethvert højere beskyttelsesniveau for en teknisk handelsændring, uanset om det kan dokumenteres, så opnår man den situation, at vi ikke er i stand til at regulere områder inden for miljø og sundhed.
Derfor er det den afbalancerede løsning, der er tale om.
Og her tror jeg i virkeligheden, at regeringen og SF i hvert fald kan finde hinanden.
Vi har bare advaret imod, at man ikke faldt i grøften, hvor enhver højere beskyttelse ...
Kristen Touborg (SF), 2000-05-02:
Jeg skal blot ganske kort spørge Socialdemokratiets ordfører, om man i Socialdemokratiet er enig i, at der nu lovligt kan være flere antibiotikarester i vores fødevarer, end der kunne, før den nye bekendtgørelse trådte i kraft.
Margot Torp (S), 2000-05-02:
Enhedslistens sigte med L 218 om forbud mod restkoncentrationer af medicin i animalske fødevarer, mælk, æg og kød, er Socialdemokratiet helt enigt i.
Også mit parti prioriterer sikre og sunde fødevarer højt og har gjort det længe.
Derfor har vi også sat stor pris på den lange række af tiltag, som regeringen har taget, og jeg vil lige nævne nogle af dem:
Vi har været foregangsland i forhold til at få udfaset antibiotiske vækstfremmere i EU med stort held; vi skal ikke have medicin i foderet.
Regeringen har taget initiativ til oprettelsen af Vetstat, som er en database, der over tid vil afdække meget præcist, hvor og hvordan vi bruger medicin i husdyrbesætningerne.
Vi fastholdt i diskussionen om Vetstat, at vi ikke skulle have førstegangsbehandling af yverbetændelse, uden at der havde været en dyrlæge henne og konstatere præcis, hvad det var, der skulle behandles for.
Og vi bruger 30 mio. kr. om året på at forske og udvikle i staldsystemer, som generelt forbedrer dyresundheden.
Det er jo faktisk utrolig vigtigt at satse på, at dyrene ikke bliver syge og derfor heller ikke får brug for medicin.
Bl.a. også det at fremelske dyrearter, som har et højt immunforsvar, kigges der nu nøjere på.
I Socialdemokratiet værdsætter vi regeringens høje prioritering af det her område, og vi værdsætter også Fødevaredirektoratets store undersøgelse af medicinrester i produktionsdyr, som blev afdækket her for nylig i forhold til danske fødevarer.
Den afspejler uden tvivl, at erhvervet godt ved, at det er et vigtigt konkurrenceparameter at have ry for at producere sunde og sikre fødevarer.
Socialdemokratiet forventer bestemt også, at fødevareerhvervet i Danmark fremover vil satse kraftigt på den nye teknologi, som er ved at blive udviklet, og som faktisk er ved at være på plads.
Den gør det muligt for en kunde ude i en butik at tage et stykke kød og lægge det ind under en computer og ved hjælp af en stregkode dér faktisk at følge det her stykke køds vej helt tilbage til stalden eller stien og også at kunne se, hvad det har fået af foder.
Og man kunne så også dér lægge ind, om dyret havde været sygt, og om det var blevet behandlet, og hvor længe det var holdt tilbage osv.
Der er sådan set ingen grænser for, hvor stor en mængde dokumentation man kan lægge ind, alt afhængigt af hvad kunden interesserer sig for.
Det mener vi vil være et rigtig godt konkurrenceparameter fremover.
På denne her baggrund finder Socialdemokratiet ikke, at der er nogen grund til at gå ind og indføre en nulgrænseværdi nu, og vi tilslutter os derfor ikke forslaget, men er altså enige i, at man skal prioritere forbrugersikkerhed højt også på fødevareområdet.