runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Martin Lidegaard (RV), 2006-01-11:
Jeg vil gerne starte med at gratulere De Konservative for det her lovforslag, for det er jo virkelig godt konservativt tankegods, der ligger bag her: Staten alene vide, staten alene bestemme, og hvis borgerne ikke retter sig ind, straffes de af staten, så de har bare at makke ret.
Man kan undre sig over, at en liberal minister kan fremsætte det.
Men gør det alligevel ikke lidt indtryk på den konservative ordfører, at et så entydigt kor af folk, der arbejder med de her børn og unge, af folk, der har fingrene i farsen, om man så må sige, så entydigt anbefaler, at den del, der handler om at straffe forældrene – og i virkeligheden dermed straffe børnene – er det ikke fornuftigt at have med?
Er det sådan noget, man ligesom er helt ligeglad med i Det Konservative Folkeparti, nemlig hvad de folk, der arbejder med de her ting, siger om det?
Eller kunne det være, at der var en pointe i, at man aldrig har gavnet de svageste familier i det her land ved at gøre dem endnu fattigere?
Per Ørum Jørgensen (KF), 2006-01-11:
Tak for gratulationerne til Det Konservative Folkeparti.
Jeg tror nu, at det her er et regeringsinitiativ, som begge partier har æren for, men det er da rigtigt, at det har været en god konservativ mærkesag længe, og det er vi selvfølgelig glade for, fordi så betyder det jo også, at der er en vis fornuft bag.
Det er da de børn, der ikke kommer i skole.
Det er dér, vi ønsker at sætte ind, så det får en konsekvens, hvis forældre, der er egnede til at bidrage til en løsning, ikke vil bidrage med den løsning, som er til deres børns eget bedste.
Det må da være sund fornuft.
Martin Lidegaard (RV), 2006-01-11:
Jeg er helt enig med den konservative ordfører i, at der klart er sket en meget stor bevægelse i Venstre hen imod mere statsstyring og det, man måske kunne kalde statspoliti, men lad nu det ligge.
Det, der er sagen her, er, at ud over at de børn, der vokser op i familier, hvor forældrene er så langt ude af samfundet, at de ikke magter at tage ordentligt vare på dem, skal straffes med den manglende omsorg, skal de nu også straffes med yderligere fattigdom.
Der er jo ingen her, der er uenige i de første elementer i forslaget, som handler om at forsøge at inddrage forældrene mere, forsøge at tilbyde dem kurser, forsøge at gøre det, det er vi alle sammen enige i.
Dér, hvor vi står af, er lige præcis dér, hvor den faglige ekspertise står af.
Det er dér, hvor vi ved, at det får direkte skadelige virkninger for både familierne og børnene.
Det er dér, hvor De Konservative insisterer på, at der skal vi altså alligevel presse dem helt i bund – noget, jeg ikke kan finde motiveret i andet, end at man vil føre ren symbolpolitik.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2006-01-11:
Og jeg ryster overhovedet ikke på hånden over, at det får en konsekvens for de forældre, som man finder egnede til at bidrage til en løsning af deres egne børns problemer, hvis de ikke vil.
Det, jeg forstår Det Radikale Venstre mener, er, at hvis man laver en aftale og den bliver brudt, så laver man bare en ny aftale.
Hvis den så bliver brudt igen, laver man bare en ny aftale, og så sker der ingenting; barnet kommer ikke i skole, får ikke en ordentlig uddannelse, får ikke et job, når det er færdigt med sin uddannelse.
Det er konsekvensen af den radikale politik.
Martin Lidegaard (RV), 2006-01-11:
Fru Pia Kristensen er jo selvfølgelig i sin gode ret til at have de fromme håb, hun har.
Men den hjemmel, der bliver givet her, er jo til at trække i pengene til de allersvageste familier i Danmark, og mit spørgsmål var bare, om fru Pia Kristensen kan give mig ét eksempel på, at det vil gavne de børn, der i forvejen er marginaliseret, at man skærer i deres økonomiske hjælp, så de får sværere ved at gå til fritidsbeskæftigelser, får sværere ved at købe ordentligt tøj.
Kan fru Pia Kristensen give mig et eksempel på, at det vil gavne børnene, at man tager pengene fra de her familier?
Pia Kristensen (DF), 2006-01-11:
Jeg må sige, at jeg ikke deler fagfolkenes bekymring.
Det gør jeg ikke.
Igen vil jeg sige, at vi synes, at sanktionsmuligheden ved at trække i børnefamilieydelsen er relevant, og den er god.
Vi ser det faktisk også som et slags forebyggende element.
Vi tror ikke på, at nogen forældre vil bryde sig om, at man trækker i deres børnefamilieydelse.
Jeg tror netop, at forældrene vil anstrenge sig alt det, de overhovedet kan, for at sikre, at de kan være ordentlige forældre for deres børn.
Jeg vil indledningsvis sige, at det jo havde været rart, hvis vi kunne have været det her forslag foruden.
Men vi er nødt til at forholde os til, at der er nogle problemer, at der er nogle børn, som er kriminelle, at der er nogle børn, som ikke møder op i skolerne til daglig.
Til det med pengespørgsmålet: Jeg tror faktisk ikke, at det vil komme så vidt.
Det skulle det meget nødigt komme.
Netop i hele den periode, hvor forældre er under et forældrepålæg, skal man jo prøve på at få afklaret den her situation.
Vi mener faktisk, at hvis det skulle ske, at et forældrepar ikke overholder de pålæg, som kommunen beder dem om at overholde, så må der være nogle konsekvenser.
Og der synes vi faktisk, at det er rimeligt at trække i børneydelsen.
Martin Lidegaard (RV), 2006-01-11:
Jeg kunne godt tænke mig at spørge fru AnneMette Winther: Når forældre ikke giver deres børn tilstrækkelig omsorg, er det så, fordi forældrene ikke magter det, eller fordi de ikke ønsker det?
Pia Kristensen (DF), 2006-01-11:
Lovforslaget er en del af aftalen mellem regeringen, Dansk Folkeparti og Socialdemokraterne om integrationsplanen »En ny chance til alle«, og formålet med forslaget er at yde støtte til udsatte børn og unge ved at stille krav til deres forældre om, at de skal påtage sig et ansvar over for deres egne børn.
I Dansk Folkeparti synes vi, lovforslaget lægger op til, at det sikres, at alle børn og unge får den bedst tænkelige start på livet.
Vi mener, det er vigtigt, at man griber ind, hvis et barns eller en ungs udvikling er i fare, og derfor deler vi selvfølgelig regeringens interesse i at sikre, at alle børn og unge, i særdeleshed de samfundsmæssigt marginaliserede, får muligheder for en hensigtsmæssig udvikling.
Derfor ser vi også, at man ved indførelsen af tvangsopdragende foranstaltninger er med til at sikre, at forældre påtager sig det store ansvar, ja, jeg vil sige den forpligtelse, det er at være forældre.
Vi mener grundlæggende, at det er forældrene, der bærer hovedansvaret for deres børns udvikling.
Forældrene er de nærmeste til at yde barnet beskyttelse og varetage dets interesser.
Men problemet er blot, at det jo ikke er alle forældre, der mener det.
Vi ser forældre, der tror, at det er samfundets opgave at varetage forældrenes ansvar herunder opdragelse og omsorg.
Vi ser forældre, der er meget lidt interesseret i deres børns gøren og laden, og så ser vi selvfølgelig også forældre, der ganske enkelt ikke magter den vigtige opgave, det er at være forældre.
På den baggrund har vi i Dansk Folkeparti ingen skrupler ved at indføre det, der kaldes forældrepålæg, hvor forældre bliver pålagt bestemte aktive handlinger til støtte for deres børns udvikling.
De tiltag, der er beskrevet i lovforslaget, er tiltag, der kan tages i brug, når intet andet virker.
Så der er altså ikke tale om hasarderede beslutninger, tværtimod er der tale om nogle velovervejede beslutninger og konsekvenser for forældremyndighedsindehaverne.
Og vi mener, det er vigtigt at sikre, at forældre er i stand til at kunne opdrage deres egne børn.
Så på den baggrund kan vi varmt støtte dette forslag.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2006-01-11:
Jeg synes faktisk, at vi har gjort en meget stor indrømmelse i relation til den skepsis, der har været omkring lovforslaget, ved at man vil evaluere efter 1 år.
Det er klart, at en sådan evaluering tager vi selvfølgelig alvorligt.
Jeg er ret overbevist om, at det her vil betyde, at der er nogle børn, der har nogle problemer, som de får løst,
det er jeg ikke ét sekund i tvivl om, og det er hele formålet.
Anne-Mette Winther Christiansen (V), 2006-01-11:
Jeg opfatter ikke den gruppe, hr. Martin Lidegaard nævner her, som målgruppen for forslaget.
Jeg mener, den er de forældre, som har forældreevnen, men som har givet op.
De har brug for nogle flere redskaber og nogle flere værktøjer, og jeg ved, at man allerede nu i nogle kommuner prøver at løse opgaven ved at give vejledninger og personlig rådgivning om, hvordan de kan udfylde forældrerollen i stedet for at opgive den.
Martin Lidegaard (RV), 2006-01-11:
Jeg tror sådan set, at de fleste partier her i Folketinget er enige om, at det er en god idé at tilbyde forældre hjælp og støtte, så det, jeg tror bliver det største diskussionspunkt i dag, er, om det er fornuftigt at tage pengene fra børnene, hvis forældrene ikke kan leve op til deres ansvar.
Jeg har altså svært ved at se den gruppe, som Venstres ordfører taler om, altså en gruppe forældre, der af ond vilje ikke ønsker deres børn det godt, og som man derfor kan tvinge til at tage forældreansvaret ved at straffe dem.
I hvert fald vil jeg sige, at det bliver en svær opgave at definere, hvornår der er tale om den type forældre, og hvornår forældrene simpelt hen ikke kan magte det.
Hvor er retssikkerheden så henne?
Anne-Mette Winther Christiansen (V), 2006-01-11:
Kernen i sagen er lige præcis, at de forældre, som har opgivet forældrerollen, som ikke magter den mere og har brug for hjælp, finder ud af, at de faktisk ikke møder modstand fra ekspertisen.
De møder ikke modstand fra socialrådgiverne, skolepsykologen og sundhedsplejersken, der er et panel af mennesker, der gerne vil hjælpe, og det viser sig gang på gang, at netop derfor finder man også frem til de gode løsninger.
Lise von Seelen (S), 2006-01-11:
Fru Anne-Mette Winther siger, at det, det handler om, er at genskabe motivationen, at de familier har brug for hjælp, og at de vil opleve, at de ikke møder modstand i systemerne.
Men hvis vi kigger i de almindelige bemærkninger til lovforslaget, står der faktisk: »Regeringen ønsker at markere samfundets afstandtagen til forældre, der ikke vil påtage sig ansvaret ...«.
Hvordan hænger en sådan grundlæggende afstandtagen til de mennesker sammen med, at man mener, at systemet som sådan ikke tager grundlæggende afstand fra dem?
Jeg tror, at rigtig mange vil opfatte det, som om de bliver mødt med modstand, og hvordan kan de gøre andet?
Anne-Mette Winther Christiansen (V), 2006-01-11:
Det kan man gøre ved at læse og se, hvad det egentlig er, vi forestiller os kan være et forældrepålæg.
Jeg synes ikke, det er at være meget negativ over for forældre at forpligte dem til at hjælpe deres barn i skole, når det ikke er ret gammelt.
Det mener jeg er en forældreopgave, og jeg mener også, regeringen gør ret i at sige, at det må præciseres.
Lise von Seelen (S), 2006-01-11:
Jeg deler det synspunkt, at det kan være rigtig godt at anbefale, at man skal påtage sig nogle konkrete, specifikke opgaver som forældre, men det har jo ikke noget at gøre med det, jeg gerne vil ind på her.
Når der er en sætning i bemærkningerne til loven, der siger, at man tager afstand fra de mennesker, kan det ikke opleves som andet end ekskluderende.
Men det, der er brug for, hvis loven skal virke, er involvering, og kan ordføreren fra Venstre ikke se, at det er et problem, at der er en grundlæggende forskel mellem det, man siger, og det, man gerne vil?
Anne-Mette Winther Christiansen (V), 2006-01-11:
Jeg mener virkelig stadig, at der er så mange handleværktøjer i forslaget, at der ikke er tale om ekskludering.
Det drejer sig om, at man interesserer sig for og involverer sig i disse menneskers og deres børns problemer og især børnenes, for det er altså børnene, vi skal hjælpe.
Thomas Krog (SF), 2006-01-11:
Jeg hæftede mig ved, at Venstres ordfører snakkede om vigtigheden af den forebyggende indsats – hvor fornuftig og vigtig den er – og så kan det jo også undre mig, at man lægger op til at gå ud fra den anden ende af skalaen, netop der hvor det er gået galt, og hvor det er straf, det handler om.
Jeg synes, at når man læser overskriften, kan man godt blive positiv og sige, at forældreansvar godt kan være vigtigt.
Men læser man så indholdet af forslaget, skuffer det ærlig talt noget, og ville det ikke være bedre, hvis man faktisk satsede på det, som jeg kan forstå Venstres ordfører også synes er vigtigt, altså netop det forebyggende arbejde?
Anne-Mette Winther Christiansen (V), 2006-01-11:
Jeg fastholder, hvad jeg har sagt tidligere: Det forebyggende arbejde er absolut det vigtigste, men der er også tilfælde, hvor der er brug for en konsekvens, og her er der en konsekvens, som er rimelig, fordi den rammer den enkelte direkte og ikke rammer bredt.
Thomas Krog (SF), 2006-01-11:
Så er jeg nok nødt til at bede om en henvisning til, hvor jeg kan se alt det positive om den forebyggende indsats.
Anne-Mette Winther Christiansen (V), 2006-01-11:
Det er simpelt hen i § 1.
Her kan man læse, at der gives en masse værktøjer til kommunen, at socialrådgiverne får hjælp til deres arbejde, og at skolerne får mulighed for at bede om og endda kræve, at forældrene møder op til forældremøder og konsultationer vedrørende barnet og dets skolegang.
Det står simpelt hen lige i starten af forslaget, så det er ikke svært at finde, hvor det gode og det forebyggende er nævnt.
Anne-Mette Winther Christiansen (V), 2006-01-11:
Ordføreren vendte tilbage til bemærkningerne, og jeg vil spørge den anden vej: Mener Socialdemokratiets ordfører, det er acceptabelt, at forældre ikke påtager sig forældrerollen?
Lise von Seelen (S), 2006-01-11:
Vi mener, der kan være mange forskellige forhold, der gør, at mennesker i perioder har svært ved at påtage sig forældrerollen, og vi mener, at i hele processen – både i kortlægningen af, hvordan familierne fungerer, i udredningen og i de tilbud, der gives – skal man passe uhyre på, at man ikke ekskluderer de familier, og at man ikke skubber dem fra sig, for så opnår man lige præcis det modsatte af det, man gerne vil.
Vi har den opfattelse, at forældre vil deres børn det godt, men hvis der er nogle ting, som ikke fungerer i forbindelse med løsning af forældreopgaven, skal vi gribe ind og lave nogle støttende foranstaltninger.
Anne-Mette Winther Christiansen (V), 2006-01-11:
Nu er lovforslaget jo egentlig en del af integrationsaftalen »En ny chance til alle«, og en ny chance til alle ønsker vi vel alle sammen at give.
Men kan jeg få uddybet lidt, hvordan Socialdemokratiet synes, vi kan give en ny chance til alle, hvis man ikke kan være med til at bakke op om netop alle de gode redskaber, der bliver lagt frem her?
Lise von Seelen (S), 2006-01-11:
Jeg har jo netop i min ordførertale gjort rede for, at vi faktisk bakker op om lovforslagets initiativer om den aktive indsats.
Det vil vi meget gerne være med til, og det synes vi der er sund fornuft i.
Det, vi ikke synes der er sund fornuft i, er den sanktionerende del, og her er vores pointe, at vi faktisk tror, man ville have større mulighed for at få succes med de initiativer, der tages, hvis den sanktionerende del blev taget ud af lovforslaget.
Vi mener, den er forkert formuleret, men det betyder ikke, at der ikke skal vises konsekvens i spørgsmål, der vedrører en familie, som har vanskeligheder.
Pia Kristensen (DF), 2006-01-11:
Det er jo positivt, at Socialdemokraterne står ved den aftale, man var med til at indgå i forbindelse med integrationsaftalen.
Jeg vil spørge Socialdemokraternes ordfører: Hvis forældrepålægget ikke virker, hvis der ikke kommer nogen resultater, og forældrene ikke bliver i stand til at magte opgaven og være forældre for deres egne børn, hvilke sanktionsmuligheder vil Socialdemokraterne så indføre, når man ikke vil trække fra i børnefamilieydelsen?
Lise von Seelen (S), 2006-01-11:
Men det, vi taler om her – det hørte jeg også Venstres ordfører sige – er jo lige præcis de forældre, som har forældreevnen, og her skal vi være så kloge, at vi kan få aktiveret forældreevnen på en inkluderende facon. Hvis der ikke er nogen forældreevne til stede, må vi jo varetage barnets tarv, og så kan vi selvfølgelig træffe nogle foranstaltninger, som ikke har forældrenes accept, og det vil jo ofte foregå uden for eget hjem, i hvert fald i en periode.
Men så skal forældreevnen enten ikke være til stede eller være meget reduceret.
Pia Kristensen (DF), 2006-01-11:
Jamen så fik vi jo bekræftet, at Socialdemokraterne vil ty til metoder, som jeg egentlig synes er grove i denne forbindelse, nemlig at placere børn uden for deres eget hjem.
Jeg kan ikke forstå, når nu Socialdemokraterne har været med til at lave aftalen, at man så hopper fra den del af den, for den var jo faktisk med i overvejelserne, da forhandlingerne foregik.
Hvad er det, der har fået Socialdemokraterne til at trække følehornene til sig over for den del af forslaget?
Per Ørum Jørgensen (KF), 2006-01-11:
Jeg vil godt vende tilbage til spørgsmålet om konsekvens, for jeg synes ligesom, at jeg mangler at høre, hvad konsekvensen skal være, når forældre, som man skønner kan leve op til forældreansvaret, men ikke vil samarbejde, når samfundet f.eks. laver en aftale med forældrene om, at de skal følge deres børn i skole, hvis de pjækker for meget, eller laver en aftale om, hvordan det kan sikres, at barnet ikke kommer ind på en kriminel løbebane.
Jeg synes ikke rigtig, jeg har hørt, hvad Socialdemokratiet mener konsekvensen skal være, hvis forældrene ikke vil leve op til en sådan aftale.
Lise von Seelen (S), 2006-01-11:
Vi har jo nærlæst de høringssvar, der er kommet fra fagfolk i bred forstand, både folk fra skoleverdenen og fra børneverdenen og fra sundhedsverdenen, og det er nogle bredt dækkende besvarelser, vi har fået.
Disse mennesker siger, at efter deres opfattelse bliver mulighederne for at få succes med disse tiltag faktisk større, hvis man undlader den sanktionerende del.
Man skal selvfølgelig som sagkyndig være dygtig til at lave nogle aftaler, hvori konsekvenserne skal beskrives, og vi mener faktisk, at når det lykkes at lave en aftale, kan fagfolkene også fastsætte individuelle konsekvenser for familien, så den får størst mulig tillid til, at tingene kommer til at fungere.
Det er netop det, der peges på i svarene: Individuelle aftaler og individuelle sanktioner over for den enkelte og ikke en standardsanktion, som alene går på at tage nogle penge fra folk.
Det vil nemlig skabe spændinger mellem børn og forældre.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2006-01-11:
Hvis jeg forstår Socialdemokratiets ordfører ret, vil det sige, at Socialdemokratiet af hensyn til børnene ikke ønsker nogen konsekvens, hvis de forældre, som myndighederne skønner godt kan leve op til forældreansvaret, ikke lever op til den aftale, de indgår med myndighederne, og ikke tager ansvaret for deres børn.
Det er jo grundlæggende barnets tarv, det handler om, men hvis forældrene ikke lever op til den aftale, der er indgået, skal det ingen konsekvens have.
Er det rigtigt forstået?
Lise von Seelen (S), 2006-01-11:
Hvis det er sådan, at man alene mener, at en konsekvens skal bestå i at tage penge fra folk, er man da alt for snæver i sit syn på, hvordan det er at arbejde med mennesker, der har nogle vanskeligheder.
Der er jo mange andre måder at udøve konsekvens på, og det er lige præcis det, fagfolkene fortæller os.
Jeg kunne næsten få den tanke, at det er os som politikere, der er så fantasiløse, at vi kun kan forestille os, at der kan sanktioneres over økonomien ved at tage familieydelsen fra folk.
Vi skal have fat i nogle helt andre ting, og det kan jeg trygt sige, fordi det er det, fagfolkene har rådet os til.
Martin Lidegaard (RV), 2006-01-11:
Det fremgik af ordførerens tale, at formålet med denne her lov skulle være at hjælpe børnene, og det tror jeg sådan set ligger os alle sammen på sinde.
Jeg har bare utrolig svært ved selv i min vildeste fantasi at forestille mig, at det skulle hjælpe nogle børn, at man tager penge fra dem, især når vi har at gøre med børn, der i forvejen lever helt på kanten af samfundet, hvor familierne jo typisk, bl.a. på grund af det kontanthjælpsloft, som Dansk Folkeparti støtter, er presset helt i bund.
Nu vil man så oven i købet fjerne næsten 1.000 kr. om måneden for de familier.
Uanset hvad Dansk Folkeparti mener om forældrene eller ej, hvordan kan det så nogen sinde komme børnene til gavn?
Lise von Seelen (S), 2006-01-11:
Ordføreren siger: Vi vil ikke ændre strategi, vi vil lytte til fagfolk, men det er os, der lovgiver.
Tænk, hvis det var på samme måde, når vi skulle lave jernbaner eller motorveje, nemlig at vi var bedøvende ligeglade med, hvad fagfolkene sagde, fordi det er os, der lovgiver, så vi har det godt i maven med at lovgive anderledes.
Derfor er vi ligeglade med, hvad fagfolk siger.
Det er dog en logik, som er meget speciel.
Jeg vil gerne spørge til det, vi har været inde på tidligere: Hvordan mener Det Konservative Folkeparti, at det samarbejde kan etableres – og ordet samarbejde blev nævnt flere gange i ordførertalen – når grundlaget i lovforslaget er, at man grundlæggende tager afstand fra de familier, vi her taler om, som der står i bemærkningerne?
Kamal Qureshi (SF), 2006-01-11:
Man kan jo være enig eller uenig i den logik.
Logikken er jo tydelig nok det med, at når man fratager nogle forældre nogle penge, kan det være en straf, der kan gøre, at de bliver bedre forældre.
Det er det, jeg hører; det er logikken bag forslaget.
Det er fair nok.
Jeg vil gerne spørge den konservative ordfører: Hvis nu det er logikken, hvad vil man så gøre ved de rige forældre, som ikke nødvendigvis er gode forældre, fordi de er rige, men som har penge, og som derfor ikke vil føle sig ramt af den samme økonomiske straf, som det her forslag lægger op til, og som mange af de her fagfolk taler om.
Hvad gør man ved en millionær, som har penge, som har alle de forskellige ting, og som i princippet kan være ret ligeglad med det økonomiske?
Hvad vil man gøre?
Vil man give dem nogle bøder?
Vil man fratage dem retten til at drive virksomhed?
Hvad vil man gøre?
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-01-11:
Men lad os så bare sige, at socialministeren på en eller anden måde havde fundet frem til, at der var nogle mennesker, der ikke ville det bedste for deres børn, og at man så ville straffe de forældre.
Så spørger jeg bare: Er det det samme som at hjælpe de her børn?
Bliver børnene hjulpet af, at deres forældre bliver fattigere?
Jeg forstår ikke logikken.
Logikken må være, at så har vi altså opgivet det her.
Vi har simpelt hen opgivet det.
Man straffer forældrene, fordi man mener, at de ikke vil det bedste for deres børn, og når man straffer forældrene, så kunne jeg godt tænke mig at vide, om ikke der er bare den mindste forståelse for, at så straffer man altså også børnene.
Eva Kjer Hansen (V), 2006-01-11:
Vi straffer jo ikke forældrene.
Vi giver forældrene en mulighed for at leve op til deres forældreansvar.
Vi hjælper, støtter forældrene ved f.eks. at sige: Du bliver nødt til at deltage i et forældreprogram, fordi du mangler nogle redskaber, i forhold til hvordan du håndterer konflikter med dit barn.
Eller: Du mangler noget viden om og forståelse for, hvad det vil sige at leve op til sit forældreansvar.
Så når man jo aldrig frem til, at der bliver et træk i børnefamilieydelsen.
Hvis det er rigtigt, som hr. Jørgen Arbo-Bæhr er inde på, at alle forældre faktisk vil det bedste for deres børn og gider gøre en indsats i forhold til at tage forældreansvaret på sig, så ender vi jo aldrig i den situation, at man bliver nødt til at indføre sanktioner.
Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslaget overgik derefter til anden behandling.
Afstemning