Keld Albrechtsen (EL), 1997-11-25:
Jeg skal endnu en gang takke de partier, som har stillet sig positivt til dette forslag, og det er i øvrigt de samme partier, som også var positive over for det foregående forslag.
Der er naturligvis en helt klar sammenhæng i det.
Hr. Stavad bebrejdede os, at vi havde bragt forslaget frem her i Folketingssalen, når nu tanken allerede var blevet nedstemt i Folketingets Europaudvalg.
Jeg må indrømme, at jeg har haft den forhåbning, at når hr. Stavad skulle forklare sin folketingsgruppe, hvad der var sket i Folketingets Europaudvalg, ville han ikke kunne komme igennem med en sådan indstilling.
Men det var altså for store forhåbninger at have til den socialdemokratiske folketingsgruppe, og det må jeg bare konstatere i dag.
Så vil jeg godt prøve at lave en samlet bedømmelse af situationen omkring debatten og midlerne til debatten.
Vi har set
tidligere pjecer, og regeringen har truet med, at flommen af pjecer fra den kant vil fortsætte for fuldt tryk fremover.
Man har fremlagt en juridisk redegørelse, men ønsker ikke en uvildig redegørelse i stedet for, og man fordeler midlerne skævt, som det også allerede har været nævnt. Tilhængerne får altså på alle måder i pose og sæk, og oven i købet afskærer man så unionsmodstanderne fra den mulighed, de havde forud for folkeafstemningen i 1993, nemlig at de i en fælles avis på lige fod med tilhængerpartierne kunne fremlægge deres synspunkter over for befolkningen.
Det var en virkelig flot og demokratisk ting, som skete i 1993, hvor man på den måde gav befolkningen mulighed for at se modstandernes og tilhængernes synspunkter stillet op over for hinanden, endda med flotte billeder af hr. Steen Gade og hr. Holger K. Nielsen - jeg ved ikke, om hr. Stavad også var med.
Det var smukt demokratisk, at man her gav de vælgere, der ønskede at konfrontere ja- og nejholdningerne, mulighed for at undersøge, hvor argumenterne kunne bære, og hvor de ikke kunne bære, mulighed for direkte at sammenholde tilhængersidens og modstandersidens argumenter.
Men det frygter man åbenbart denne gang fra tilhængersiden, og jeg kan ikke få andet indtryk på baggrund
af denne debat
end at det, man i virkeligheden ønsker ved at træffe beslutning om, at vi ikke skal have en sådan avis denne gang, er, at man nemt og bekvemt kan slippe uden om at lade unionsmodstanderne komme til orde.
Dengang var de unionsmodstanderbevægelser, som er repræsenteret i Europa-Parlamentet, også med, og det er nok i virkeligheden her, et af tilhængernes hovedargumenter gemmer sig bag det hele.
Man bryder sig nok i virkeligheden ikke om, at Juni Bevægelsen og Folkebevægelsen på den måde får mulighed for at komme til orde over for befolkningen.
Det havde jo været en god ting, hvis vi havde kunnet starte debatten op til folkeafstemningen på grundlag af at sige: Vi er uenige om traktaten, men vi er i det mindste enige om de spilleregler, debatten skal foregå efter.
Vi er i det mindste enige om, at det skal være en fair debat, og at den skal holdes på et niveau, hvor tilhængere og modstandere så vidt muligt som udgangspunkt stilles lige. Det havde været en god og demokratisk ting, hvis vi alle sammen kunne have taget det som udgangspunkt for debatten.
Nu må vi i stedet konstatere, at vi står i en situation, hvor de, som sidder på flertallet i Folketinget, bruger alle midler til at forsøge at skaffe sig en fortrinsstilling i debatten.
Men det tror jeg befolkningen vil gennemskue.
Jeg tror, det vil få en negativ virkning for tilhængerne, og det er den eneste opmuntrende ting, man kan udlede af den debat, vi har haft her i dag.