Jann Sjursen (KRF), 2002-10-03:
Det var på mange måder en retorisk flot tale, som statsministeren holdt i tirsdags.
Det var en tale, der var smurt med den brede pensel, som man naturligvis må gøre det.
Der var på mange måder smurt udmærket på, og nogle steder var der også smurt lidt tykt på, kan man sige.
Men det, som jeg godt vil hæfte mig ved her indledningsvis, er, at trods de knubbede ord, der fra tid til anden har været mellem regering og opposition før sommerferien og før dette folketingsårs begyndelse, synes jeg, at talen i sin tone over for Folketingets partier var venlig. Det vil jeg godt kvittere for, fordi jeg også ser det som en invitation fra regeringen til et bredere samarbejde i dette folketingsår end det, som det lykkedes at få stablet på benene sidste år. Vi hilser det velkomment, også fordi vi fra Kristeligt Folkepartis side kan se en række områder, ikke mindst her i forbindelse med finanslovforhandlingerne, hvor vi mener, det bør være muligt for Kristeligt Folkeparti og regeringen og andre partier at nå hinanden i en række delaftaler, selv om det ikke kan blive til et samlet finanslovforlig på grund af nogle af de store uoverensstemmelser, der fortsat er imellem Kristeligt Folkeparti og regeringen.
Men vi tror på, at det kan blive til en række nyttige delforlig, og det vil vi beflitte os på i den kommende tid og gøre vort til at det kan blive.
En række forhandlinger har jo været i gang, og der er allerede afsluttet forhandlinger på et enkelt område, nemlig vedrørende strukturen for kunststøtten.
Og det er endda blevet til et bredt forlig, inklusive alle Folketingets partier, og jeg vil da godt benytte lejligheden til at lykønske regeringen med, at det er lykkedes.
Det er vist første gang i denne regerings tid. Statsministeren lagde i sin åbningstale især vægt på de forhandlinger, der pågår under overskriften: Flere i arbejde. Og jeg vil også godt her i min tale sætte streg under, at det er et meget vigtigt stykke arbejde, der politisk pågår nu, og det er det af flere grunde.
Det er det for det første, fordi vi her kan løse de opgaver, som regeringen valgte ikke at tage fat på, da den fokuserede på udlændingespørgsmålet i foråret.
Allerede dengang efterlyste vi initiativer, der kunne være med til at integrere de udlændinge, der er kommet til Danmark, på arbejdsmarkedet.
Og for os er det et meget vigtigt spørgsmål i de forestående forhandlinger, at vi får løst lige præcis den opgave, som regeringen ikke tog fat på før sommerferien.
Det er afgørende for de mange borgere her i landet med en anden etnisk baggrund, at de får lettere adgang til arbejdsmarkedet, og at de systemer, vi har, bliver tilrettelagt på en sådan måde, at de også er med til at skubbe på i den rigtige retning.
Vi ser frem til, at man får en reform, som gør systemerne mere strømlinede, og som inkluderer flere aktører end dem, der er på banen i dag.
Vi lægger også vægt på, at det skal kunne betale sig at arbejde, og at vi får stoppet den meningsløse aktivering.
Men jeg vil godt sige, at vi i kampen for at få strømlinet systemerne skal passe på, at vi ikke bare får bygget ny stive systemer, hvor folk med særlige behov og folk, som kræver særlige hensyn, falder igennem.
Jeg tænker f.eks. på forsørgere med børn.
Jeg mener, det er vigtigt, at vi i tilrettelæggelsen af den ny arbejdsmarkedsreform også tager hensyn til folk, der har særlige behov.
Men vi mener, at der burde være grundlag for et forlig på det område, også med Kristeligt Folkeparti.
Vi har i hvert fald fælles ambitioner på det område, selv om der selvfølgelig også er nogle knaster, som skal løses i de forhandlinger, der pågår i de her dage. Vi ser også frem til de videre forhandlinger på kulturområdet.
Og på forskningsområdet synes vi også, at der er fine takter fra regeringens side.
Vi vil gerne være med til at løfte forskningen, både den almene og den strategiske. Her har vi i virkeligheden et område, som vi har fælles interesse i at få løftet i de kommende år, også med henblik på at styrke erhvervslivet, men ikke kun af den grund.
Vi synes, det er vigtigt, at mange af de ting, der bliver tilrettelagt i de her år fra Folketingets side, ikke kun har erhvervsvinklen som den dominerende.
Jeg synes, at der, når regeringen melder ud, det være sig på kulturområdet, men også på forskningsområdet, er en tendens til, at så står der erhvervsliv som overskrift på det hele.
Det er selvfølgelig et vigtigt delelement, men der er altså også andre aspekter, der skal tilgodeses.
Til gengæld måtte vi desværre melde pas på folkeskoleområdet, hvor vi jo har meldt fra over for at deltage i de fortsatte forhandlinger.
Hvis man ser på, hvad statsministeren sagde i sin tale i tirsdags på netop folkeskoleområdet, så må jeg sige, at så er det ikke så mærkeligt, at Kristeligt Folkeparti har måttet melde pas.
Det skolesyn og den virkelighed, som fremgik af statsministerens tale, kan vi overhovedet ikke genfinde.
Statsministeren sagde jo bl.a. de berømte ord: Hvad ikke alle kan lære, skal ingen lære.
Hvem er det, der postulerer, at vi skal have en skole, hvor det, som ikke alle kan lære, skal ingen lære?
Det er der jo ingen, der påstår i dag.
Tværtimod har et bredt udsnit af Folketingets partier helt tilbage i 1993 vedtaget en folkeskolelov og i øvrigt indgået et forlig, som netop tog udgangspunkt i princippet om undervisningsdifferentiering, og at den enkelte elevs behov og niveau skulle imødeses gennem den undervisning, som eleverne blev mødt med.
Derfor mener jeg faktisk, at lige præcis det afsnit i statsministerens tale på det nærmeste var en hån mod alle aktørerne på folkeskoleområdet, specielt lærerne og forældrene og eleverne, men faktisk også mod de politikere, der tidligere har stået bag det folkeskoleforlig, som regeringen valgte at bryde i foråret, ja, også mod de politikere, som faktisk har forhandlet i mange timer i de seneste uger.
Det synes jeg ærlig talt ikke statsministeren kan være bekendt på lige præcis det område.
Vi mener selvfølgelig også, det er vigtigt, at eleverne lærer noget, for nu at blive i statsministerens sprog.
Vi vil også godt være med til at styrke fagligheden, styrke fagene dansk og matematik specielt for de små elever.
Men jeg vil godt advare imod den tro, som regeringen meget har, nemlig at faglighed er det samme som, at eleverne bare skal have flere timer, de skal have flere prøver, og der skal helst være undervisning på flere niveauer.
For os at se handler øget faglighed og det at styrke den enkelte elevs indlæring nok så meget om børnenes trivsel, ikke bare i skolen, men også uden for skolen, i skolefritidsordningerne og før de overhovedet påbegynder skolegangen, i daginstitutioner og også det, der sker i vores familier, hvor forældrene jo har et utrolig stort ansvar.
Vi mener, at udkommet af KL-aftalen, som det er vores opfattelse også vil kunne genfindes i det, der måtte kunne blive et forlig på folkeskolelovens område, er en højere grad af institutionalisering af børns hverdag, det er længere skoledage, det er større fleksibilitet for kommunerne til at indrette folkeskolen på en så omkostningseffektiv måde som overhovedet muligt i en tid, hvor kommunerne er stadig mere pressede, og det kan vi simpelt hen ikke lægge navn til.
Det er ikke det, vi forstår ved en folkeskole, der er bedre end den skole, vi har i dag.
Og lad mig bare runde den del af min tale af med at sige, at vi ikke er modstandere af at gøre folkeskolen bedre, men så skal den også blive bedre.
Og vi mener ikke, at man med KL-aftalen får en bedre folkeskole. Derfor ønsker vi ikke at deltage i de fortsatte forhandlinger om folkeskolen.
Kommunerne er økonomisk pressede i de her år.
Det kan godt være, at statsministeren mener, at der er for meget klynk og klage i kommuner og amter, det var i hvert fald, hvad statsministeren sagde i tirsdags, men jeg mener, at det, hvis man ser på, hvad der bliver sagt fra kommunernes side, og hvad der bliver sagt fra statsministerens egne partifællers side, f.eks. af formanden for Kommunernes Landsforenings Børne- og Kulturudvalg, Bjarne Dahl, så ikke ligefrem er, fordi de synes, at livet er specielt muntert, ikke mindst med de mange løfter, som også regeringen giver på kommunernes vegne, og som kommunerne efterfølgende føler, at de skal leve op til.
Og der er de økonomiske præmisser, der nu engang ligger med de økonomiaftaler, som regeringen har indgået med kommuner og amter.
Jeg fristes næsten til at mene, at det kunne være en idé, at statsministeren igen tog på turné i sin bus, som han gjorde før valget, for at se på virkeligheden i kommuner og amter, og jeg er ikke sikker på, at han vil møde det billede, som regeringen og regeringspartierne forsøger at tegne også i åbningsdebatten her af skattestoppets lyksaligheder og også af de rammer, som kommunerne har at handle inden for i de her år.
Det bringer mig til skattestoppet, som jo også har været et væsentligt tema i debatten i dag.
Jeg vil godt understrege, at det ikke er sådan, at Kristeligt Folkeparti bare ønsker, at skatter og afgifter skal have lov til fortsat at stige. Og derfor har vi jo faktisk tidligere sagt, at skattestoppet som ambition kunne være meget fornuftigt. KL. 17.40 Men med den udformning, som skattestoppet har fået, ikke mindst efter valget, hvor det først for alvor blev konkretiseret, ja, der må vi sige, at så fører skattestoppet til det, jeg vil kalde tilfældige skattelettelser, som især kommer boligejere og bilejere til del.
Og det vil alt andet lige begrænse også det økonomiske råderum, der er nødvendigt, hvis vi skal skabe baggrund for en ny skattereform, hvis hovedsigte er at lette skatten på arbejdsindkomst.
Og det er det hovedsigte, som vi fra Kristeligt Folkepartis side med andre partier mener er det vigtigste lige nu, hvis man overhovedet skal tale om skattelettelser. Det ville være fornuftigt i stedet for at give de skattelettelser, man nu gør som konsekvens af skattestoppet, at målrette skattelettelserne til lettelser i skatten på arbejdsindkomst.
I den forbindelse vil jeg godt stille statsministeren et spørgsmål, som jeg synes melder sig på baggrund af åbningstalen, hvor der jo nu blev givet løfte om, at regeringen til foråret vil fremlægge et lovforslag om, at skatten på arbejdsindkomst skal nedsættes.
Mit spørgsmål går på, hvor længe statsministeren i dag mener, at skattestoppet skal vare.
For vi har jo tidligere set udtalelser fra statsministeren om, at skattestoppet skal vare næste valgperiode også.
Det spørgsmål synes jeg statsministeren bør besvare i debatten i dag oven på åbningstalen i tirsdags.
Daginstitutionerne havde fundet vej ind i statsministerens tale i tirsdags.
Regeringen lægger nu op til, at det skal være muligt for forældre at kunne vælge daginstitutioner frit på tværs af kommunegrænser, og det er da fint nok.
Men jeg synes ærlig talt, det er mere relevant at tale om kvalitet i dagsinstitutionerne, i stedet for at man nu får et lidt friere valg i forhold til, hvilken daginstitution forældre ønsker at få deres børn passet i.
For hvor vi har opstillet meget skrappe krav i forhold til, hvordan vi behandler vores dyr, f.eks. husdyr - det støtter vi også fra Kristeligt Folkepartis side - så har vi altså ikke specielt skrappe krav til, hvilke forhold hvorunder vores børn bliver passet i daginstitutionerne.
Derfor håber jeg, at regeringen vil være med til - og jeg anede en lille åbning tidligere i debatten i et svar til mig fra hr. Jens Rohde - at regeringen under finanslovforhandlingerne i det mindste vil være med til at diskutere det forslag til forbedringer af kvaliteten i daginstitutioner, som Kristeligt Folkeparti er kommet med, ved at man afsætter en pulje, der er øremærket til de kommuner, som enten har eller vil give kvaliteten i daginstitutionerne et løft.
Det gælder indeklimaspørgsmål, det gælder støj, det gælder også spørgsmålet om normeringer og om, hvor mange pædagoger der er i forhold til antal børn.
Det mener jeg faktisk er vigtigt, også i relation til spørgsmålet om, hvordan vi får brudt den negative sociale arv, som nogle børn har, og som jo allerede ofte kan iagttages i børnehavealderen.
Vi er spændte på at drøfte de syv indsatsområder, som regeringen vælger at tage fat på.
Men jeg vil også sige, at det er klart, at den finansiering af en forstærket indsats på det her område, som regeringen lægger op til, jo i høj grad altså kommer gennem midler fra satspuljen.
Og dermed kan man spørge, hvor meget mere det bliver til end det, der allerede sker på området i dag.
Jeg må også i den sammenhæng nævne, at besparelsen på VUC-området eller den brugerbetaling, man vil indføre, jo i virkeligheden modvirker det, som regeringen nu ellers siger, at man vil i forhold til at bryde den negative sociale arv.
Så her må jeg konstatere, at et vigtigt tema er spillet ind på banen fra regeringens side.
Men holdningerne her skal følges op af konkrete handlinger.
Selv om alt ikke kan gøres op i penge, det er vi da enige i, tror vi alligevel også, at det er nødvendigt, at der bliver sat flere penge af til de her områder, hvis det for alvor skal blive til noget, når man ser på det over en bred front.
Statsministeren nævnte i sin åbningstale spørgsmålet om mere synligt politi.
Jeg vil gerne spørge: Hvordan?
Jeg mener, at den nuværende regering og forligspartierne vedrørende politiet totalt lukker øjnene for den virkelighed, som politiet kæmper med, den enormt store overarbejdspukkel, der nu har været i en årrække.
Og før Kristeligt Folkeparti får et håndfast tilsagn fra regeringen om, at nu vil man reelt lægge op til en genforhandling af politiforliget, så må man bare sige, at også statsministerens og regeringspartiernes forståelse og flotte ord på det her område ikke er en pind værd i forhold til det, som er realiteterne på politiområdet i dag. Jeg mener ikke, at vi som lovgivere og heller ikke regeringen som sådan kan være det bekendt, og jeg mener i virkeligheden, at det, som er udkommet af et politikorps, som ikke har mulighed for at løse mange banale opgaver, der er nok så vigtige for den enkelte borger og også vigtige i det tryghedsskabende arbejde, er krænkende for mange borgeres retsbevidsthed. Jeg kan kun nå på dette tidspunkt at nævne, at jeg også har bemærket, at statsministeren ikke nævnte et ord om miljø. Vi ønsker også i forbindelse med finanslovforhandlingerne at tage det tema op. Men ellers vil jeg godt sige i forhold til det internationale afsnit, at vi fuldt ud støtter regeringens bestræbelser med henblik på at bringe udvidelsen af Den Europæiske Union til succes i forbindelse med københavnertopmødet til december.
Jeg vil også nævne udvidelsen af NATO, som statsministeren også havde med i sin tale, også fordi den udvidelse ligesom står lidt i skyggen - forståeligt nok kan man sige, når Danmark har EU-formandskabet - af udvidelsen af EU, men det er også en utrolig vigtig begivenhed, som forhåbentlig sker i Prag om ikke så lang tid.
Så har vi for alvor med udvidelsen af NATO og udvidelsen af EU brudt det skel ned, der ellers har været mellem øst og vest i Europa i hele perioden efter Anden Verdenskrig.
Regeringen lægger op til en mere offensiv EU-politik.
Jeg kunne måske i forlængelse af statsministerens tale spørge, hvor EU-kompetencekataloget bliver af for at gå videre på det område her, min taletid taget i betragtning.
Jeg vil godt omkring Irakdiskussionen sige, at det for Kristeligt Folkeparti er helt afgørende at tage udgangspunkt i de af FN trufne beslutninger.
Det vil altså også sige, at vi mener, at Danmark og EU bør støtte sig til de resolutioner, der bliver vedtaget i FN's Sikkerhedsråd mere end noget andet.
Jeg synes, at det er vigtigt, at vi ikke med de beslutninger, vi træffer, med de signaler, vi sender, i virkeligheden underminerer folkeretten og også FN som den, der i det internationale samfund skal være med til at sikre lov og orden.
Det er den slags udtalelser, der i et kort øjeblik kan gøre selv en garvet politiker som mig træt af politik.
For de nedskæringer var jo heller ikke oprindelig begrundet med effektiviseringshensyn, de var begrundet med, at man skulle bruge pengene på sundhedsområdet - 1,5 mia. kr. Og hvorfor ikke bare sige, at man gennemførte de besparelser på ulandsbistanden, fordi man skulle bruge penge til at gennemføre velfærdsforbedringer i Danmark i stedet for disse bortforklaringer, som jo ikke holder vand, heller ikke i forhold til det, som regeringen og regeringspartierne tidligere har sagt?
Jeg vil godt sige, at de besparelser fortsat efter vores opfattelse repræsenterer en utrolig kortsigtet og snæversynet politik i forhold til det, som er det store behov i denne verden, nemlig at være med til at sikre udvikling - også en demokratisk udvikling - i en lang række af de lande, som derfor også har brug for bistand.
Derfor er det vores opfattelse, at det er fattigt, at vi i vores samfund vil finansiere velfærdsforbedringer ved at spare på hjælpen til de fattigste.
Vi har nogle meningsforskelle i forhold til regeringen på en række veldefinerede områder, men vi har også områder, hvorpå vi kan finde fællesnævnere og kan blive enige.
Jeg håber på, at det samarbejde, som statsministeren har lagt op til med en bred kreds af Folketingets partier i den kommende samling, også kommer til at indbefatte Kristeligt Folkeparti, ja, jeg tror faktisk på det i forbindelse med nogle af de diskussioner og forlig, der forhandles i øjeblikket på finanslovområdet.