Karen Jespersen (S), 2002-11-27:
Jeg vil gerne sige tak for en virkelig god debat, hvor jeg synes, at alle partiernes ordførere har haft en ægte forståelse for hensigten med forslaget og en, synes jeg, dybfølt enighed med de hensigter, der ligger i forslaget.
Det synes jeg lover fantastisk godt for et fortsat samarbejde omkring en indsats for de udsatte familier og de børn, der bliver født ind i sådanne udsatte familier.
Ideen til forslaget kommer jo fra, at når jeg er ude i kommuner og taler med sundhedsplejersker, så fremgår det meget tydeligt, at man kan opnå ganske meget, hvis de sundhedsplejersker har mulighed for en mere sammenhængende indsats for udsatte familier.
Det vil sige, at de har tid til at komme der, de har tid til at være sammen med dem, og de har også mulighed for at gøre en mere aktiv indsats, hvor de ikke bare fortæller forældrene, at der er noget galt, at barnet vejer for lidt eller lider af den og den sygdom, men også kan gå ind og hjælpe dem med at blive bedre til at håndtere forældrerollen.
Det er fuldstændig rigtigt, at vi lavede loven om en forebyggende sundhedsindsats over for børn og unge om i 1995 med virkning fra 1996, men vi kan også se, at den indsats ikke bliver gennemført i alle kommuner.
Det er fuldstændig rigtigt, som flere ordførere har sagt, at det jo er et problem, vi har på mange felter, at sørge for, at de love, vi laver, faktisk bliver ført ud i livet.
Derfor er der et forslag her om, at man bruger et instrument, vi egentlig har haft glæde af i den sociale lovgivning, nemlig at kommunerne skal fortælle, hvad de gør på et bestemt felt.
Da vi brugte det instrument på det frivillige sociale arbejde, knurrede kommunerne også, men de var faktisk glade for det, fordi de brugte det netop som en vidensindsamling og som inspiration af hinanden til, hvordan man kunne lave indsatsen med de frivillige bedre.
Man kunne så håbe på, at det også kunne fungere sådan på det her felt.
Det kunne så være med til at sikre en ensartet indsats i alle kommuner.
Vi kan også se, at det langtfra er alle sundhedsplejersker i alle kommuner, der har tid nok til de familier, der har brug for sådan en særlig håndsrækning til at blive bedre til at klare forældrerollen.
Vi kan også se, at det ikke er alle sundhedsplejersker, der får den nødvendige efteruddannelse.
Vi ved også, at i forhold til mødre med anden etnisk baggrund er det en fantastisk vigtig indsats, som kan forebygge mange ting, der kan gå skævt senere hen.
Hele den hensigt, jeg har skitseret her, oplever jeg bliver delt af partiernes ordførere.
Det blev jo fremsat den 24. oktober og var med på Socialdemokratiets ønskeliste til satspuljeforhandlingerne og blev delvis imødekommet, men også kun delvis. Jeg ville gerne have, at man havde lavet nogle mere faste rammer, som der ligger i forslaget her, at vi havde sat nogle ekstra penge af i satspuljen, sådan at det ikke bare var nogle forsøg i nogle enkelte kommuner, men at den indsats, vi allerede ved fra Greve, Thisted og andre steder ville give det her et løft, kunne gøres mere systematisk over hele landet.
Men vi manglede penge til mange gode formål og blev så enige om et beløb, der kan gå op til 17 mio. kr. Jeg ville gerne med det her forslag understrege, at der er behov for den her systematiske sammenhængende styrkelse af lovgivningen på de her punkter og i det hele taget at gå kommunernes praksis efter i sømmene.
Men jeg synes også, det kunne bruges til at understrege, hvor vigtig den her indsats er, og lige give nogle rammer for, hvordan vi kommer videre.
Som Det Radikale Venstres ordfører sagde, kan vi måske bruge udvalgsarbejdet til at få indhentet nogle oplysninger, som kan gøre, at vi kommer hurtigere i gang med de her modelprojekter, og måske give noget input til ministeriet, sådan at det bliver i god overensstemmelse med det, vi synes,
der skal ske.
Så på den måde håber jeg også på, at forslaget kan bidrage.
Jeg synes, det er meget opmuntrende, at vi i fællesskab i den grad har fået indsatsen mod den negative sociale arv sat på dagsordenen, og jeg håber på, at den slags relativt billige forebyggende initiativer kan komme til at fylde meget mere.
Jeg tror, det er nogle meget vigtige bidrag til at undgå nogle af de meget dyre anbringelser, nogle af dem, som kommunerne jo, fordi økonomien vokser dem over hovedet, nu begynder tage børnene hjem fra, hvad der kan være meget skadeligt.
Hvis vi kunne gøre en større og mere vellykket indsats her, jamen så ville det være til fordel for alle parter.