runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jytte Andersen (S), 2002-04-02:
Med hr. Poul Nødgaards bemærkninger må man jo sige, at det modsatte blev bevist.
Jeg vil gerne sige til hr. Nødgaard herfra, at en af de store i øvrigt positive oplevelser, jeg havde i Kulturudvalget sidste år, var, at Dansk Folkeparti var meget aktive aktører i Kulturudvalget lige præcis i forbindelse med det spørgsmål; ikke så meget med hensyn til beløbet, men spørgsmålet om, hvor hurtigt den her sag skulle løses, at den totrinsraket, som var lagt til grund for betænkningen her, skulle affyres så hurtigt som muligt.
Så der var ikke tale om, at den daværende regering bare kunne sætte det på sit lovprogram, men der var tale om en forpligtelse om, at den daværende regering skulle sætte det på sit lovprogram og behandle det i den første del af folketingssamlingen.
Det var her, hr. Nødgaards parti var meget aktive, og det er jo så det, Dansk Folkeparti løber fra i dag.
Poul Nødgaard (DF), 2002-04-02:
Da jeg jo har lov at starte bagfra, vil jeg starte med fru Jytte Andersen.
Tak for de smukke ord.
Jeg forstod, det var sådan i bred almindelighed, at Dansk Folkeparti var aktiv i kulturpolitikken, sådan opfattede jeg ordene, og det er jeg da utrolig glad for at høre.
Men at vi skulle have sprunget i målet, kan jeg ikke se, når vi har skrevet under på i den betænkning, at vi vil finde en rimelig ordning, og vi har aldrig nogen sinde sat et tal på, hvad den rimelige ordning gik ud på.
Så vil jeg lige sige til hr. Sohn, der prøver at vaske sine hænder i relation til, hvordan forløbet af lovforslaget i sin tid var: Det har jeg altså lyst til at fremstille med mine egne ord.
Men det blev kørt igennem.
Der kan jeg så ikke forstå det, for vi havde jo ikke i Dansk Folkeparti nogen form for indflydelse på den socialdemokratisk ledede regering, men det havde hr. Sohn jo i allerhøjeste grad, hvis jeg må bruge det udtryk.
Så kan jeg ikke forstå, at hr. Sohn siger, at sagkundskaben skulle ind, og at det var derfor, man så udskød
den her sag, for den sagkundskab kunne man da have taget ind, og så udskudt vedtagelsen af lovforslaget nogle måneder, men om den der hjemmebrændingshistorie var kommet i gang pr. den dato eller pr. den dato havde da været fuldstændig ligegyldigt.
Danmark havde da eksisteret lige godt alligevel.
Så jeg synes altså faktisk bare, det er en form for en syg undskyldning.
Når hr. Sohn vil have mig til at sige, at det skal give
et væsentligt højere provenu,
vil jeg hverken sige, om det skal give et højere eller et lavere, eller det skal være
status quo
Jeg har tillid til, at kulturministeren sammen med sin stab af folk forhandler den her sag igennem.
Det får man mig altså ikke til at sige, det kan jeg lige så godt sige med det samme.
Det er en sag, der nu forhandles, og vi afventer resultatet af de konstruktive forhandlinger, der helt givet kommer, også i kraft af at ministeren er meget optaget af selv at finde en løsning på det her.
Jytte Andersen (S), 2002-04-02:
Til hr. Poul Nødgaard: Den totrinsraket, som vi taler om her, er jo en totrinsraket, hvor det var meget vigtigt, at den anden del af raketten kom hurtigt.
Derfor nedsatte den daværende kulturminister et udvalg.
Jeg ved, at det udvalg i hvert fald indtil den 20. november var meget langt fremme
selv om det var et kompliceret spørgsmål, vi taler om her.
Derfor er det min påstand, at hvis flertallet omkring denne her betænkning ville holde, altså hvor Dansk Folkeparti ikke løber fra deres løfte, kunne man faktisk tvinge kulturministeren til at komme med en model, som faktisk lagde op til et brancheansvar, som også sikrede materialet eller cd'erne imod kopiering og også fik det fornødne økonomiske volumen, så kunstnerne kunne få deres kompensation.
Men det er sådan set det tidsmæssige pres, Dansk Folkeparti løber fra, og jeg gav meget isoleret udtryk for, at jeg var glad for Dansk Folkepartis holdning til ønsket om, at det skulle gå stærkt.
Ole Sohn (SF), 2002-04-02:
Jeg forventer ikke, at hr. Poul Nødgaard eller andre skal sætte et fast beløb på, hvor stor kompensationen skal være, og det agter jeg sådan set heller ikke at gøre, når jeg til sin tid skal give udtryk for, hvad SF mener.
Der var tale om et meget væsentligt indgreb i kunstnernes rettigheder, da det blev tilladt at foretage digital kopiering, så når regeringen siger, at det skal være en provenuneutral version, der kommer ud af det, går jeg ud fra, at Dansk Folkeparti og hr. Poul Nødgaard her fra talerstolen vil sige: Det bliver ikke med Dansk Folkepartis stemmer, for det vil være i strid med det tilsagn, som bl.a. Dansk Folkeparti har givet kunstnerne.
Kan jeg ikke få hr. Poul Nødgaard til at sige det?
Søren Søndergaard (EL), 2002-04-02:
Nu beviste hr. Nødgaard jo i sit svar til fru Jytte Andersen, at hr. Nødgaard har visse problemer med hørelsen, og nu vil jeg så teste læsefærdighederne.
Jeg vil gerne bede hr. Nødgaard om at udlægge indholdet af følgende citat, som jeg mener hr. Nødgaard selv har skrevet under på, og som lyder: »En revideret vederlagsordning bør tage hensyn til den realitet, at digital kopiering er mere indgribende i kunstnernes muligheder for at skaffe indtægter f.eks. ved salg af originale eksemplarer end traditionel, analog kopiering.« Hvordan tolker hr. Nødgaard de ord?
Poul Nødgaard (DF), 2002-04-02:
Nu kan jeg ikke tillade mig at spørge fru Jytte Andersen om noget, det er jo omvendt fru Jytte Andersen, som skal spørge mig, og derfor må jeg blot konstatere, at efter at loven blev vedtaget, nedsatte man arbejdsgruppe. Jeg ved godt, det er en kompliceret historie, men hvis nu den socialdemokratisk ledede regering havde skubbet tilstrækkeligt på den arbejdsgruppe i erkendelse af, at et valg måske var rimelig tæt på, kunne den socialdemokratisk ledede regering have handlet, så den sag havde været på plads.
Jeg synes godt, fru Jytte Andersen kunne have lidt røde ører over den sag, og jeg synes næsten også, hun har det.
Sådan vurderer jeg det i hvert fald.
Hr. Ole Sohn spørger om kompensationen og provenuandelen, om vi kan gå ind for, at den skal være højere.
Jeg har sagt og vil gerne gentage det her, så der ikke skal være nogen form for misforståelser: Jeg vil afvente, hvad kulturministeren kommer frem med, og det ville jeg også have gjort, hvis det havde været en socialdemokratisk regering, der var ved magten nu.
Ministeren har givet klare signaler her fra talerstolen om, at nu går der et arbejde i gang.
Jeg ved ikke, om man tager arbejdsgruppens arbejde op og ser på, hvad den har lavet, og så kører videre derudfra, men det blander jeg mig overhovedet ikke i.
Så til min, havde jeg nær sagt, gode ven, hr. Søren Søndergaard - selv om man er politiske modstandere, kan man jo godt have det rimelig godt med hinanden alligevel - som stod og læste op.
Der står ikke ét ord om, at vi mener, at provenuet skal være hverken større eller mindre eller lig med det, det er i øjeblikket.
Nu synes jeg, vi skal lade freden sænke sig over Folketinget og lade ministeren komme frem med de planer, han har på området.
Så langt vil jeg gå.
Kim Andersen (V), 2002-04-02:
Venstre kan støtte det af økonomi- og erhvervsministeren fremsatte lovforslag om ændring af lov om udnyttelse af vedvarende energikilder, og som mere folkeligt drejer sig om ophævelse af regler om solvarmepligt.
Når vi støtter lovforslaget, er det ikke, fordi vi har spor imod udnyttelsen af solvarme og solvarmeteknologi, tværtimod er det et område, som uden tvivl rummer potentialer og teknologiske og miljømæssige muligheder, som vi naturligvis skal vide at udnytte, men vi kan ikke lide det element af tvang, der er i den gældende lov. De nuværende regeringspartier, Venstre og De Konservative, stemte imod, da loven blev vedtaget sidste år før valget, fordi vi er overbeviste om, at såfremt der er energiøkonomi ved at installere solfangere, solenergi, vil bygningsejerne og bygherrerne naturligvis sørge for det af sig selv, for det vil den sunde fornuft tilsige dem. Vi vil ikke støtte, at de kommunale myndigheder, som giver byggetilladelser, skal bruge ressourcer på at administrere en lov, som pålægger byggerier uden for fjernvarmeområderne at foretage beregninger af, hvorvidt det kan svare sig at udnytte solenergi ved nybygninger.
Det vil være et bureaukrati, der ikke står mål med resultatet.
Her gør den samme argumentation sig gældende: er der fornuft i at udnytte solenergi i det sandsynligvis uhyre begrænsede antal ejendomme, der opføres af denne her karakter uden for fjernvarmeområder, vil det naturligvis blive gjort af de pågældende bygherrer.
Men der er muligheder i solenergi.
Jeg er også glad for, at økonomi- og erhvervsministeren her efter finanslovens vedtagelse har fundet mulighed for at frigive en bevilling, så et udviklingsprojekt i Energi Midts regi har kunnet færdiggøres til glæde for de husejere, der får disse installationer, og som samtidig giver mulighed for yderligere forskning og udvikling i teknologien. Jeg har også haft møder med Solfangerfabrikantforeningen, og de har haft fremmøde for Folketingets Energipolitiske Udvalg.
Jeg har læst deres materiale og har fuld forståelse for deres synspunkter
, men vi må her sige til dem, at det altså ikke er lovgivningens opgave at sørge for, at Solfangerforeningens medlemmer markedsfører deres produkter.
Har de nogle produkter, som er rentable, og som rummer økonomiske incitamenter i forbindelse med nybyggeri, er det deres opgave som fabrikanter og som fabrikantforening at markedsføre, orientere og oplyse om
disse energikilder og produkter
Det er ikke en lovgivningsmæssig opgave. Det er begrundelsen for, at vi fra Venstres side støtter økonomi- og erhvervsministerens lovforslag, samtidig med at vi gerne vil have lov at understrege, at vi absolut ser muligheder i udnyttelsen af solenergien, både med henblik på fremstillingen af elektricitet og frembringelse af varmt vand.
Jytte Andersen (S), 2002-04-02:
Jeg vil gerne sige til hr. Poul Nødgaard, at jeg har ikke røde ører.
Jeg har en rød bluse på, og det kan være, at det er det, han har taget fejl af.
Jeg vil gerne sige, at i Socialdemokratiet havde vi gerne set denne sag løst én gang for alle, men det lod sig af forskellige grunde ikke gøre på det tidspunkt.
Derfor var vi optaget af, også sammen med og initieret af SF, at få en meget fast forankring af vores forpligtelse over for kunstnerne nedfældet i Folketingets Kulturudvalgs betænkning, og der var et flertal, som også inkluderede Dansk Folkeparti, for at få løst sagen så hurtigt som muligt.
Der forelå faktisk også et udredningsarbejde, og mig bekendt var man ganske langt fremme med at løse alle de problemer, der fandtes.
Men det, vi kan konstatere i dag, er altså, at Dansk Folkeparti ikke er så optaget af at løse problemet, som vi gerne havde set, og som Dansk Folkeparti faktisk var dengang.
Ole Sohn (SF), 2002-04-02:
Jeg finder det meget rimeligt og også meget overraskende, at Venstre mener, at sagkundskaben skal ind og vurdere det; det er jeg fuldstændig enig i.
Naturligvis skal kunstnerne og branchen finde ud af, hvordan man på den bedst mulige måde kan opkræve kompensation, altså erstatningen for indgrebet i ophavsretten, der jo reelt er tale om.
Det er de bedst skikket til at gøre.
Men det fritager jo ikke Folketinget og heller ikke Venstre fra at spørge: Hvor stort skal kompensationsbeløbet være?
Og det skal under alle omstændigheder være over 100 mio. kr., som var det oprindelige.
Derfor er vi også nødt til politisk at sige en beløbsgrænse.
Vi ligger jo et sted mellem de 100 mio. kr., som var det oprindelige båndkopieringsafgiftsniveau, og så de 200 mio. kr., som kunstnerne mener, at de mister på den nye ordning.
Det er et eller andet sted derimellem, så jeg efterlyser bare et simpelt tal.
Så lad endelig sagkundskaben finde ud af, hvordan pengene bliver inddrevet.
Man kan jo gøre tingene kompliceret.
Men vi ved jo, at der i forbindelse med den oprindelige ordning med båndkopiering var en forventning mellem parterne og Kulturministeriet om, at den, når den blev fuldt indfaset, skulle give omkring 100 mio. kr. til rettighedshaverne, og det var det, der lå som udgangspunkt for kompensationen.
Folketinget har vedtaget, at det indgreb, der sker i kunstnernes rettigheder ved digitalkopiering, er et væsentligt større indgreb, dvs. beløbet skal ligge væsentligt over de 100 mio. kr.
Så er det jo klart og ret simpelt, at når det skal tages fra optageudstyret, er det cd-rom'er, mp3-filer, brændere osv.; de ting, der kan bruges.
Så er mit spørgsmål: Hvordan vil Venstre sikre, at de penge kan komme ind, uden at de bliver pålagt prisen på cd-rom'er og anden form for optageudstyr?
Kim Andersen (V), 2002-04-02:
Foranlediget af fru Anne Grete Holmsgaards bemærkninger heroppefra før kunne jeg egentlig godt tænke mig at spørge ministeren, om ministeren vil svare på, hvor meget støttet boligbyggeri ministeren antager, der vil blive etableret uden
for de etablerede fjernvarmeområder
Arne Toft (S), 2002-04-02:
Jeg er enig i hr. Keld Albrechtsens kommentarer.
Det forekommer også mig meget vanskeligt at se forskellen på bureaukratiet i den sag her og så en sag, som vi skal behandle senere i dag.
tvangen?
Når jeg læser lovforslaget, så står der netop i det gamle lovforslag, at tvangen kun er der, hvis det er rentabelt, hvis det ikke er rentabelt, er der ingen tvang.
Dernæst er det ofte sådan, at det ikke er den, der bygger, som også skal bo i boligerne, og den, der bygger, vil bygge et billigt byggeri, eller billigst muligt i al fald, hvorimod de, der skal bo i det, er interesserede i, at det er rentabelt over 20 år.
I øvrigt kan man også spørge, om kommunerne også skal lade være med at behandle efter byggereglementet.
Hr. Kim Andersen ønsker jo ikke, at kommunen skal behandle tingene.
Martin Lidegaard (RV), 2002-04-02:
Mit spørgsmål er: Hvad er lovgivningens opgave?
Jeg kunne godt tænke mig at spørge hr. Kim Andersen, om han mener, at det er lovgivningens opgave at støtte og understøtte udbygningen af vedvarende energi i Danmark, eller om han mener, at den opgave alene kan og skal varetages af markedet, eller om der i visse tilfælde kan være brug for at skubbe til den markedsmæssige udvikling, sådan som vi har gjort inden for andre områder, f.eks. vindmølleområdet.
Arne Toft (S), 2002-04-02:
Lovforslaget, som jeg også sagde i min ordførertale, koster jo ingen penge.
Kunne fru Aase D. Madsen ikke give mig ret i, at man kunne lade det køre i år 2002, når det nu ikke koster penge, således at de mennesker, som arbejder med det her, kunne få tid til at indstille sig på, at nu forsvinder tilskuddene altså?
Jeg tror nemlig, at det her godt kan svare sig.
Jeg tror bare, man lige skal have lidt tid til at finde ud af, at nu skal det bære sig selv.
Aase D. Madsen (DF), 2002-04-02:
Der bliver sagt, at det ikke koster penge.
Men når det ikke koster penge, når der bliver sagt, at det kan hvile i sig selv, og at der er brugerøkonomi i det, hvorfor skal vi så tvinge reglerne ned over sommerhuse, offentlige bygninger, almennyttigt boligbyggeri, og hvad der ellers står i den nuværende lovgivning?
Det er da et spørgsmål om oplysning.
Vi har Energisparefonden, der får 89 mio. kr. om året til at lave oplysning; vi har elselskaberne; der er PSO-udgifterne for en masse millioner også til oplysning, de må da så gå ud og oplyse om solvarmes fortræffeligheder.
Det er da ikke noget, vi skal sidde og lovgive om her og tvinge igennem.
Med hensyn til det brugerøkonomiske med decentrale barmarksværker har man vistnok fået en ordentlig en over næsen, som vi nu slås med at betale regningen for.
Helle Sjelle (KF), 2002-04-02:
Effektiv og dermed gavnlig anvendelse af alternative energikilder er et spændende område, som har Det Konservative Folkepartis bevågenhed.
Vi ser derfor også med stor glæde, at der allerede er etableret mange solvarmeanlæg landet over.
Men ifølge den nuværende lov om solvarmepligt tvinges bygherren til at etablere solvarmeanlæg.
Det kan vi ikke tilslutte os.
Vi er af den opfattelse, at den enkelte bygherre selv bør have mulighed for at vælge, om man ønsker
at installere solvarmeanlæg i boligen eller ej
Derfor støtter vi forslaget om, at reglerne om solvarmepligt bliver ophævet.
Martin Lidegaard (RV), 2002-04-02:
Solen gik ned, da den nye regering stod op, kan man vist godt sige lidt polemisk, i hvert fald når vi taler om vedvarende energi.
Og med det her lovforslag fortsætter stilen.
Derfor kan jeg med det samme afsløre, at Det Radikale Venstre ikke kan støtte forslaget. Vi skal stadig væk passe på vores miljø, og vi er langt fra at nå målene for nedbringelse af CO2, som vi har forpligtet os til ifølge Kyotoaftalen, og som regeringen har udtalt sin fortsatte støtte til.
Derfor synes vi, at det er lige lovlig flot af regeringen at slå ud med armene og sige, at man forventer, at det private initiativ nok skal løse den udfordring, som man gør det i det her forslag.
Det er der jo intet der tyder på er tilfældet.
Ud over det miljømæssige hensyn, som for Det Radikale Venstre er det vigtigste, spiller den vedvarende energi også en sikkerhedspolitisk rolle, som Europa-Kommissionens grønbog om energi for nylig slog fast.
Det er måske et argument, som passer bedre til regeringens ideologi.
I dag er vi alt for afhængige af import af fossile brændstoffer fra især Mellemøsten, og det bliver ikke bedre i fremtiden, medmindre vi gør en målrettet indsats.
Solvarmepligten er en del af den indsats, om end en lille del af den.
Her har vi en lovgivning, som skaber en efterspørgsel på markedets præmisser og dermed et incitament til mere forskning og udvikling af bedre og billigere solenergi.
Et af problemerne med solenergien er netop, at mange ikke er opmærksom på de enorme muligheder, som solenergien giver.
Solenergisektoren mangler stadig et gennembrud på linje med vindenergien.
Derfor tror vi ikke - som regeringen - på, at bygherrerne nok skal etablere solvarmeanlæg, hvis det blot kan betale sig økonomisk, for de kender ikke så meget til det.
Det Radikale Venstre har set frem til stor vækst i solenergien, eller vi kunne have kaldt det solopgangsindustrien, i de kommende år.
Vi synes, perspektiverne for at skabe en parallel udvikling til vindmølleindustrien med eksportordrer i milliardklassen er så indlysende og spændende, at det er helt uforståeligt, hvis regeringen vælger at forholde sig helt passivt.
Vi burde her have en fælles ambition om, at Danmark skal være i front.
Men frem for at se lysende muligheder i horisonten vælger regeringen at trække gardinet ned, så Danmark ikke får mulighed for at nyde den smukke solopgangsindustri. Derfor vil jeg gerne slutte af med at spørge ministeren, om regeringen har andre tiltag i tankerne, siden man vælger at fravælge denne her, og om man vil gå ind og revurdere de andre nedskæringer, man har lavet i forhold til solenergien, eller om man i det hele taget overhovedet har nogen planer for det her område.
Bodil Kornbek (KRF), 2002-04-02:
Regeringen har i finansloven fjernet standardtilskuddet til solvarme og har i øvrigt fjernet midler, der kunne medvirke til at udvikle solenergi, og med dette lovforslag er turen så kommet til den sidste ordning, der kan fremme solvarmen.
Det er altså ikke kun Enhedslisten, Socialdemokratiet og SF, der mener, at det her er rigtig skidt, det mener vi også i Kristeligt Folkeparti - det var lige til fru Aase D. Madsen.
Det er ikke kun de lidt mere socialistiske partier, for De Radikale mener jo også, at det er en rigtig skidt udvikling.
Det er ikke, fordi ordningen er særlig belastende for statskassen.
Ved at fjerne ordningen kan ministeren spare allerhøjst 5 mio. kr., så argumentet for at fjerne ordningen kan i hvert fald ikke være af økonomisk karakter.
Så kan man jo godt få den tanke, at lovforslaget måske er et led i en samlet ideologisk modvilje mod vedvarende energi, men den tanke er så skrækkelig, at den vil jeg simpelt hen ikke forfølge. I Kristeligt Folkeparti finder vi ikke noget usædvanligt i, at man indfører nogle krav.
Der stilles jo i forvejen krav til nybyggeri, f.eks. om bygningernes isolering, og man indfører ikke krav bare for at genere de flest mulige mennesker.
Man stiller jo krav, fordi det kan medføre nogle gunstige effekter, bl.a. for miljøet, og netop solvarmen har jo en gunstig effekt.
Når man er så begejstret for at bruge ordet »tvang« i forbindelse med loven, er det altså misvisende.
Der er jo tale om at undersøge og vurdere brugen af solvarme i nybyggeri uden for fjernvarmeområderne, og her er der netop mulighed for et parløb med miljøet, og det er jo vigtigt, men der er sandelig også mulighed for at se på den økonomiske side af sagen.
Man pålægger altså ikke bare en masse brugere en masse udgifter, nej, der er sandelig økonomiske holdninger bag, altså sammenhæng mellem miljø og økonomi.
Da loven ikke medfører nogen voldsom økonomisk belastning, må det være holdningen til vedvarende energi, der er styrende for, at det kan altså ikke lade sig gøre, og til det må jeg sige: Hvis det er sandt - og det kan ministeren jo svare på - så mener jeg, det er en meget kortsigtet tankegang, man har på hele energiområdet, og det er bekymrende.
Den lov, som nu ikke bliver videreført, kunne jo netop være med til at fremme og udvikle vedvarende energi, hvilket vi faktisk finder er vigtigt og i hvert fald nødvendigt. Med den holdning til vedvarende energi, regeringen nu lægger for dagen, kan jeg frygte, at det bliver vanskeligt for regeringen at overholde CO2-målsætningerne i Kyotoaftalen, så jeg ser frem til et bud på, hvordan vi kan overholde de aftaler, vi selv har sagt ja til.
Med den energitankegang og det snæversyn, man har på området i øjeblikket, er det jo interessant, om det i det hele taget kan lade sig gøre.
Arne Toft (S), 2002-04-02:
Det er lidt svært at forstå ministerens begrundelse.
Han er imod tvang, men han går alligevel ind for, at man skal tvinge folk til at bruge fjernvarme.
Han siger også om Kyotoaftalen: Selvfølgelig skal vi overholde den, men hvordan vi skal overholde den, skal der snakkes om.
Jeg vil godt spørge ministeren, om han ikke synes, det er mærkeligt, når vi her i Danmark nu ophører med at give tilskud til alternativ energi, at man i Tyskland, Frankrig og Spanien optrapper og giver større og større tilskud.
Jeg vil også godt spørge ministeren, om han tror, at udlandet fortsat vil interessere sig for de produkter, man fremstiller i Danmark, når den danske regering ikke længere interesserer sig for dem.