runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Elisabeth Arnold (RV), 2004-10-19:
Jeg vil gerne spørge fru Line Barfod, om ikke det er rigtigt forstået, at det handler om forbrydelser, der er begået i et bestemt land, og at efterforskningen af den pågældende forbrydelse påhviler de myndigheder, der er i det pågældende land.
Det, vi forpligter os til med denne her lovgivning, er at bistå det pågældende lands myndigheder i at opklare den forbrydelse, som er sket på deres territorium.
Så der er ikke tale om harmonisering eller grænseoverskridende regelforenkling eller noget som helst andet; der er tale om, at man hjælper hinanden med at opklare forbrydelser, som er sket på et bestemt lands territorium, og hvor man har fat i noget bevismateriale, noget materiale, som skal beslaglægges, eller en person, som måske har gjort sig skyldig i en forbrydelse i det land, som beder om at få hjælpen.
Line Barfod (EL), 2004-10-19:
Der er lige præcis ikke tale om, at man beder om bistand.
Det fungerer allerede i dag.
Problemet med mange af de her rammeafgørelser er jo, at de, der arbejder på området, går ind og siger: Jamen start med at påvise, hvor problemerne er i forhold til, at vi ikke kan få den bistand, vi gerne vil have til at opklare forbrydelser.
Lad os se på det, hvis der er de problemer.
Det er jo ikke kommet fra politi og anklagemyndighed i Danmark, at de ønsker at få udvidet mulighederne.
Det, man vil indføre her, er netop ikke, at man beder om bistand.
Det, man vil indføre, er, at en myndighed i et EU-land kan kræve, at myndigheden i et andet EU-land udfører et tvangsindgreb, at en domstol i Estland eller Portugal eller et andet sted kan bestemme, at dansk politi skal gå ud og gennemføre et indgreb, som dansk politi efter danske regler muligvis ikke ville kunne gennemføre.
Lad mig nu tage et eksempel, som fru Elisabeth Arnold måske vil være enig i vil være et problem
: Hvis et af de lande, der har forbud mod abort, bad om at få hjælp til at efterforske den forbrydelse, mener fru Elisabeth Arnold så, at her skal Danmark bare være forpligtet til at gå ud og yde den bistand?
Eller skal der være nogen grænser for, hvad vi skal hjælpe til med?
Jann Sjursen (KD), 2004-10-19:
Det viser sig måske i særdeleshed, når Enhedslisten udviser sin store omsorg i forhold til Dansk Industri i den her sammenhæng; ikke, at det ikke er tilladt at have omsorg for Dansk Industri, men fru Line Barfod får det jo nærmest til at se ud, som om Dansk Industri lever i en osteklokke og ikke følger med i lovgivningen her i Folketinget.
Jeg tror nok, at hvis de havde noget at skulle have sagt også i den her sag, så havde de meldt sig på banen for længst
, uanset om de var blevet hørt som almindelig berettiget høringspart eller ej.
Men stadig væk er jeg enig i, at der er problemer i forhold til det fremsatte lovforslag, men dog ikke så store problemer, at Kristendemokraterne ikke kan tilslutte sig lovforslaget.
Det kan vi bl.a., fordi vi jo altså også tilslutter os forslag til folketingsbeslutning om udkast til rammeafgørelse om fuldbyrdelse i Den Europæiske Union af kendelser om indefrysning af formuegoder eller bevismateriale, B 159, som Folketinget behandlede i folketingsåret 2002-2003.
Og vi føler vi os selvfølgelig også forpligtede af det samtykke, som vi bidrog med dengang, med hensyn til dette lovforslag, L 5, der er fremsat her i dag.
Når vi tilslutter os lovforslaget, er det, fordi vi mener, det er nødvendigt, at vi i det internationale samfund er hinanden behjælpelige, når det gælder om at opklare forbrydelser, og at vi er nødt til også at indgå i et forpligtende samarbejde, som L 5 er et udtryk for, på trods af at vi ved, at der er nogle lande, der har en anden retssikkerhed, en anden retskultur, end vi har i Danmark, og at der er forskel EU-landene imellem, uanset at der er et gulv med hensyn til, hvordan man ser på retssikkerhed som sådan og minimumsbestemmelser i den forbindelse.
Derfor synes vi, at forslaget her er i orden, altså også på trods af, at man f.eks. fraviger krav om dobbelt strafbarhed for handlinger, som er opført på positivlisten.
Lad mig dog sige, også i forlængelse af noget af det, fru Line Barfod har forfulgt her i debatten, at vi synes, det er fornuftigt nok som foreslået af Enhedslisten – sådan oplever jeg det – at man prøver at se på det totale billede af, hvad det er, der sker på det område her.
For det er klart, at der i slipstrømmen måske kommer meget med både at bekæmpe terrorisme og bekæmpe kriminalitet osv., og jeg synes, det kan være udmærket at prøve.
Hvordan det så skal ske, kan vi diskutere i forbindelse med udvalgsarbejdet.
Så kan vi se, om vi kan få et totalt billede af, hvordan udviklingen har været på det område, også for at få vurderet hvad det egentlig er, vi vil være med til fremover, og også for at være mere proaktiv i hele den her proces.
Jeg synes, det er et ganske udmærket forslag, som er blevet fremsat her i forbindelse med behandlingen af L 5 i Folketingssalen.
Men med disse ord vil vores konklusion altså være den, at vi går positivt ind i udvalgsbehandlingen af L 5, men selvfølgelig meget gerne ser på de konkrete problemstillinger, lovforslaget rejser, og i særdeleshed meget prøver at tilvejebringe det totale billede, som bl.a. Enhedslistens ordfører har efterlyst i debatten i dag.
Line Barfod (EL), 2004-10-19:
Det glæder mig da, at ministeren også gerne vil medvirke til, at vi får den større diskussion om, hvor vi egentlig er på vej hen og om hele sammenhængen i den udvikling, der er på strafferettens område inden for EU.
Så talte justitsministeren noget om, at det, der var sat i gang i Finland i 1999 eller gensidig anerkendelse osv., ikke var så farligt.
Jeg vil bare gerne høre, om ministeren kan bekræfte, at den måde, man har bygget både arrestordren og en række af de andre af de rammeafgørelser, vi taler om, op på, med en positivliste og med at fravige krav om dobbelt strafbarhed, betyder, at vi i Danmark kan blive tvunget til at skulle gennemføre nogle indgreb, som danske myndigheder ikke ville kunne gennemføre efter dansk ret.
Kan ministeren bekræfte, at det er det, vi har begivet os ud i på det ene område efter det andet?
Lene Espersen (KF), 2004-10-19:
Ja, det kan jeg da sagtens bekræfte.
Vi har jo fraveget vores normale krav om dobbelt strafbarhed, og i og med at vi har gjort det, kan man jo sagtens tænke sig til teoretiske situationer, hvor vi er i en situation, hvor vi f.eks. skal fuldbyrde en europæisk arrestordre, der kommer fra et andet land.
Men det jo, fordi vi grundlæggende tror på, at vi har de samme retsprincipper i samtlige EUlande, ellers ville vi som ansvarlig regering jo aldrig nogen sinde have begivet os ud i politisk at sige ja til at gennemføre denne her type rammeafgørelser.
Det er jo, fordi vi i bund og grund synes, at vi har de samme retsprincipper, som vi sætter højt, og at landene i den forbindelse bygger på de samme rammer.
Hvis ikke der var den tillid og tro til, at vi sådan grundlæggende gør de samme ting, så ville man jo slet ikke kunne vedtage denne her slags ting i EU.
Line Barfod (EL), 2004-10-19:
Så vil jeg også gerne høre, om justitsministeren kan bekræfte, at man ikke har en undersøgelse af, hvad det egentlig er for nogle regler, der er gældende i samtlige 25 EU-lande, og derfor reelt ikke ved, hvad det er, man åbner for, når man siger ja til de her rammeafgørelser.
Altså at man vedtager rammeafgørelsen, uden at man reelt har mulighed for at vide, hvad konsekvenserne er, fordi man ikke ved, hvad det er for nogle regler, der er gældende.
Man ved selvfølgelig, at den europæiske menneskerettighedskonvention er gældende, men ellers kender man ikke i detaljer hverken de regler, der gælder for, hvad der er strafbart, eller de regler, der gælder for, hvilke tvangsindgreb der kan gennemføres i de forskellige lande, og som altså kan gennemføres i Danmark efter de rammeafgørelser, der åbner for det.
Elisabeth Arnold (RV), 2004-10-19:
Jeg takker ministeren for gennemgangen af udviklingen siden Tampere-mødet, hvor man netop lagde vægt på gensidig anerkendelse og tilnærmelse i forbindelse med det retlige samarbejde; jeg synes, det var meget relevant.
Jeg vil gerne høre, om ministeren er enig med mig i, at betydningen af den 11. september 2001 var mindst lige så stor.
Der var jo ting, som vi har behandlet her i Folketinget for ikke så længe siden, bl.a. om arrestordre og også det her forslag i dag om fuldbyrdelse af strafferetlige afgørelser, som jo havde ligget meget længe i EU's regi, og som havde været behandlet flere gange af diverse ministerråd, men som ikke kom ud af stedet, simpelt hen fordi landene ikke syntes, det var nødvendigt.
Men efter den 11. september 2001 kom der simpelt hen skred i sagerne, og utrolig mange flere ting kunne blive vedtaget, fordi alle indså, at det var nødvendigt med et meget effektivt internationalt samarbejde på det område.
Lene Espersen (KF), 2004-10-19:
Det er fuldstændig korrekt.
Jeg tror, at den erkendelse kom til kredsen af beslutningstagere, at hvis man for alvor effektivt skulle gøre noget ved den grænseoverskridende kriminalitet, blev man altså nødt til som udgangspunkt at vise hinanden en tillid, som man jo udviser på mange andre områder.
Det er jo i og for sig lidt et paradoks, at på den ene side hylder vi alle sammen det, at vi lever i et åbent og et frit samfund – og det er uomtvisteligt, at EU har været med til at åbne Europa op – og på den anden side finder vi det også nødvendigt at indføre en regulering, der på mange måder, om man så må sige, strammer ind i forhold til retshåndhævelsen, for at beskytte vores frihed og for at beskytte mulighederne for at tænke og færdes frit.
Men det er i hvert fald fuldstændig korrekt, at hvis der ikke havde været det terrorangreb den 11. september, så tror jeg, den europæiske arrestordre havde været meget, meget længere tid undervejs.
Per Dalgaard (DF), 2004-10-19:
Jeg er helt enig i ministerens udsagn om, at man skal have tillid til hinanden og tillid til de enkelte landes retssystemer.
Men når vi nu oplever, hvor vanskeligt det er at komme igennem EUsystemet, når der bliver påpeget svindel og fup, og hvor man rent faktisk skyder budbringeren – måske ikke ligefrem skyder, men så i hvert fald fyrer vedkommende – er det så ikke vanskeligt at opretholde en sådan tillid?
Er det ikke korrekt – det ved jeg ikke om ministeren kan svare på, men det er i hvert fald min opfattelse, og så kan ministeren fortælle, hvad hendes opfattelse er – at der egentlig er ret stor forskel på, hvordan vi i de nordeuropæiske lande håndterer retsprincipperne, og hvordan de i de sydeuropæiske lande håndterer retsprincipperne, og at det måske er det, der afspejler sig i, at det er så utrolig svært at komme igennem med at korrigere fup og svindel i EU-systemet, og at det i hvert fald er noget, der er med til at give en stor mistillid til hele systemet?
Lene Espersen (KF), 2004-10-19:
Jeg vil sige til hr. Per Dalgaard, at det er korrekt, at der er forskelle i vores systemer.
Der har vi jo sådan set også med åbne øjne anerkendt, at vi ikke vil harmoniseres fuldt ud med alle andre lande, og at der godt kan være plads til forskelle.
Med hensyn til svindel vil jeg sige, at der tror jeg sådan set, at et af de grundlæggende problemer ved EU-systemet har været, at de nationale myndigheder lidt har haft en tendens til at sige: Vi klarer vores ting selv, vi holder kortene tæt ind til kroppen.
Derfor har det jo været rigtig godt, at man ud over nu at have fået sat mere skub i Europol-samarbejdet også har oprettet Eurojust, altså en europæisk anklagemyndighed, hvor juridisk kyndige anklagere fra samtlige EU-lande sidder sammen og kan hjælpe hinanden.
F.eks. kan man i en stor svindelsag om mælkekvoter, eller hvad det nu kunne være, hjælpe hinanden med at bygge en sag op, hvor der er flere forskellige nationer involveret.
Jeg vil sige, at det var meget ærgerligt, at hr. Per Dalgaard ikke var med i Haag, da vi var nede at besøge Eurojust, for jeg tror faktisk, hr. Per Dalgaard ville kunne se, at det er den vej, vi skal gå, hvis vi skal have fat på bl.a. nogle af dem, der laver svig med Fællesskabets midler.
Per Dalgaard (DF), 2004-10-19:
Så er det måske muligt for ministeren at oplyse, hvor langt man er nået med at afklare den svindel, der har været i den europæiske organisation, der hedder Eurostat, når vi nu har fået Eurojust.
Er der sket noget på den front?
Er nogen blevet sigtet?
Hvad er der egentlig sket?
Vil ministeren oplyse om det?
Lene Espersen (KF), 2004-10-19:
Jeg må sige til hr. Per Dalgaard, at det kan jeg ikke svare på på stående fod, men hr. Per Dalgaard er meget velkommen til at stille et spørgsmål, så skal jeg prøve at finde en opdatering eller oplyse, om det er en sag, der overhovedet har været over Eurojusts bord.
Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslaget overgik derefter til anden behandling.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2004-10-19:
Jeg skal på Venstres vegne også give tilslutning til dette forslag.
Det tilsigter jo, for at bruge justitsministerens udtryk i den tidligere behandling, at sætte mere skub i Europol-samarbejdet.
Det er vi bestemt tilhængere af i Venstre.
Det drejer sig jo nærmere om at få udvidet området, som Europol kan samarbejde om, og det er naturligvis vigtigt, at der samarbejdes, og at alle gode kræfter samles om at efterforske kriminalitet, og også, at det så medfører, at der bliver en lettere adgang til noget af informationsudvekslingen.
Venstre gik jo som bekendt meget grundigt til værks og var også noget kritiske over for persondataloven i sin tid, og det er klart, at man også stiller sig spørgsmålet her: Hvad betyder det så for datasikkerheden?
Jeg skal derfor sige til justitsministeren, at jeg er meget tilfreds med i høringssvarene at kunne se, at justitsministeren er helt inde på den tankegang, at datasikkerheden ikke må forringes.
Det er vi meget tilfredse med.
Et af de spørgsmål, som man altid må stille, idet vi jo ikke begynder at foreslå EU-politi, er spørgsmålet om, hvordan reglerne så er for ansvaret for de politifolk, der opererer.
Der lægger vi meget vægt på det punkt, der er gjort rede for i lovforslagets bemærkninger, om, at Europolansatte, når de deltager i fælles efterforskningshold, deltager på samme erstatnings- og strafferetlige vilkår som de politifolk, der er hjemmehørende i den medlemsstat, hvor efterforskningen foregår.
Det mener vi er helt grundlæggende, at det er sådan.
Med de bemærkninger kan vi altså tilslutte os forslaget.
Per Kaalund (S), 2004-10-19:
Efter at Europol nu har virket i et par år, har man fundet det rigtigt, at det tilpasses på forskellige områder i form af tre tillægsprotokoller, der gør arbejdet lidt mere praktisk og lidt mere tilgængeligt.
Jeg synes også, det er rigtigt, at Europol får tillagt en initiativret, selv om det selvfølgelig primært stadig væk vil være de enkelte lande, der tager initiativ her.
Dog vil vi også under udvalgsarbejdet se lidt på sikkerheden omkring disse ting.
Med hensyn til logning, det vil sige i det omfang man går ind og søger i disse databaser, har man hidtil haft et system, hvor hver tiende søgning blev logget.
Man går nu over til, at Styrelsesrådet skal lave en relevant kontrolmekanisme.
Det agter vi at stille nogle spørgsmål om i forbindelse med udvalgsbehandlingen, for jeg synes, det kræver, at man er meget grundig specielt på det område her.
At de ansatte i Europol nu også kan medvirke ved efterforskning af international kriminalitet, synes vi også er en god idé.
De skal jo i givet fald arbejde under dansk kontrol, hvis det er i Danmark, det foregår, og efter danske regler.
Der er adskillige danskere ansat dernede, og vi synes, det fungerer godt, men vil selvfølgelig følge det opmærksomt.
Socialdemokratiet kan anbefale dette lovforslag.
Per Dalgaard (DF), 2004-10-19:
Lovforslag nr. L 6 vil gennemføre ændringer i loven om Europol-konventionen, således at Danmark kan indgå i et endnu tættere samarbejde med Europol om bekæmpelse af terrorisme og grov international kriminalitet.
Og det er der absolut brug for.
Bekæmpelse af international kriminalitet udfører Europol ved at opfylde deres hovedformål, nemlig at udveksle informationer mellem medlemslandene og indsamle og kombinere og analysere disse informationer.
De nye forhold, som det her lovforslag lægger op til, er, at Europol kan anmode et medlemsland om at starte en efterforskning af en given sag med en endnu højere grad af forpligtelse for medlemslandet, end det hidtil har været tilfældet.
Dette kræver efter Dansk Folkepartis mening en noget uddybende diskussion, bl.a. også set i lyset af at med lovforslaget her får Europa-Parlamentet en øget indflydelse på Europol, og det stiller vi os altså noget skeptiske over for.
Men vi er helt enige i, som det tidligere har været fremført i debatten i dag, at der selvfølgelig skal samarbejdes på tværs af grænserne om international kriminalitet.
Vi vil i forbindelse med udvalgsarbejdet tage yderligere stilling til, hvordan vi vil forholde os til det her forslag.
Lars Barfoed (KF), 2004-10-19:
Nu skal jeg jo passe på, at jeg ikke lader mig forlede af hr. Bjarne Laustsen til sådan at drive ren spekulationsvirksomhed her fra Folketingets talerstol.
Man kan jo komme i tanke om mange årsager til, at en arbejdsgiver ikke vil modtage et ungt menneske fra denne gruppe i sin virksomhed.
Men det er da klart, at der netop med den gruppe unge er en risiko for, at det vil være problematisk at få den ind på arbejdspladserne, fordi det jo er unge mennesker, som har svært ved at tilpasse sig, og som der er problemer med.
Derfor skal man jo i hvert fald være varsom med derudover at gøre det for byrdefuldt for arbejdsgiverne at tage de pågældende ind.
Vi må jo alle sammen være meget opmærksomme på, at en forudsætning for, at det her kan lykkes, er, at der er nogle arbejdsgivere, som er villige til at tage de unge mennesker ind på ar bejdspladserne.
Hvis vi sætter for store barrierer op for det ved at gøre det for byrdefuldt, så vil det jo ikke blive en succes, og så får de unge mennesker jo ikke de muligheder, som vi gerne vil give dem.
Irene Simonsen (V), 2004-10-19:
Jeg vil blot høre, om hr. Bent Bøgsted kan bekræfte nogle af de oplysninger, jeg har fra den virkelige verden om fleksjobbere, når de har fleksydelsen og får tildelt et fleksjob.
Der er sådan set mulighed for uddannelse, men den er meget målrettet deres situation og det, de kan bruge det til.
Og lyder det ikke meget fornuftigt, at det er den måde, det gøres på: At man i stedet for bare at få nogle generelle rettigheder får individuelle rettigheder, som er lavet til den enkelte person?
Og kan hr. Bent Bøgsted ikke bekræfte, at det er en rigtig god ordning, også for at sikre, at fleksjobmodtagere får en uddannelse, der er målrettet?
Lars Barfoed (KF), 2004-10-19:
Jeg hørte ikke noget spørgsmål, men hr. Bjarne Laustsen havde nogle kommentarer, og jeg vil sige, at jeg ikke kunne have sagt det smukkere selv, så jeg kan tilslutte mig, hvad hr. Bjarne Laustsen netop har sagt.
Bjarne Laustsen (S), 2004-10-19:
Jeg vil bare spørge Dansk Folkeparti og hr. Bent Bøgsted, om man deler den opfattelse, at det er således, at fleksjobbere ikke kan være medlemmer af en a-kasse.
Han har ret til at få 6 ugers selvvalgt uddannelse, det kan han stille krav om over for AF og sin a-kasse og Arbejdsmarkedsstyrelsen.
Men det retskrav gælder ikke, når vi taler om de personer, og jeg mener – og det tror jeg hr. Bent Bøgsted er enig i – at det kan de mennesker også have behov for.
Derfor kan fleksjobberne ikke få de ydelser, og så var det da fint, hvis Dansk Folkeparti i dag ville sige: Det er en ting, vi gerne vil arbejde på, for vi synes, det er godt, hvis de kan være medlem af en a-kasse og få adgang til alle de andre ting.
Bent Bøgsted (DF), 2004-10-19:
Jamen det er jo ikke så nemt, som hr. Bjarne Laustsen gerne vil give udtryk for, nemlig at vi bare skal sige: Jamen selvfølgelig skal de kunne være med i en a-kasse.
Hr. Bjarne Laustsen ved jo godt, at a-kasse-reglerne er sådan, at når man er med i en a-kasse, skal man også kunne stå til rådighed for arbejdsmarkedet og være klar til at tage de job, der nu byder sig, og hr. Bjarne Laustsen ved jo også udmærket godt, at det er en fleksjobber ikke i stand til.
Et fleksjob er et job, der er tilrettet den person, der har behov for et fleksjob, og så kan det jo ikke hjælpe, at vi siger: Jamen du kan godt være med i en a-kasse efter de regler, der gælder i dag.
Vi skal ændre hele a-kassernes regelsystem, for ellers kan jeg ikke se, hvordan man skal kunne putte dem ind i en a-kasse på samme vilkår som alle andre, der er ude på arbejdsmarkedet og betaler til a-kassen.
Det har jeg lidt svært ved at se, men det kan godt være, der er noget, jeg har overset, det vil jeg ikke udelukke.
Men jeg har svært ved at se det.
Jo, og det er også det, som jeg var lidt inde på før.
Selvfølgelig skal fleksjobbere have ret til uddannelse, men det skal være uddannelse, der er tilpasset til at kunne hjælpe dem videre, så de kommer lidt videre, end de er kommet hidtil, og kan føre dem til lidt bedre muligheder inden for fleksjobområdet.
Hvis man putter fleksjobbere ind i 6 ugers selvvalgt uddannelse, kan man nemmere risikere, at det ikke lige er den optimale uddannelse for dem.
Men der er muligheder for uddannelse af fleksjobbere – det har fru Irene Simonsen ret i
og der er også mulighed for, at de ad den vej kan komme videre i systemet som fleksjobbere og måske få et lidt bedre fleksjob.
Jeg har ikke noget imod, at de får en uddannelse, det skal bare været noget, de kan bruge.
Irene Simonsen (V), 2004-10-19:
Nu havde jeg markeret, men hr. Bent Bøgsted har sådan set svaret mig med det svar, der kom her til sidst.
Jeg ville nemlig gerne have bedt hr. Bent Bøgsted bekræfte, at det ikke er sikkert, at 6 ugers selvvalgt uddannelse lige præcis passer til at kunne hjælpe en fleksjobber videre.
Er det ikke det vigtigste, at fleksjobbere får noget, der er hundrede procent målrettet, for at vi kan sikre, at så mange som muligt også opnår at komme i et fleksjob?
Det er jo ikke nogen hemmelighed, at det ikke er her, vi har den aller-, allerstørste succes.
Vi er på vej, men vi skal arbejde på, at det bliver endnu bedre, og som hr. Bent Bøgsted egentlig har svaret, fordi jeg fik markeret for tidligt, er det vigtigt, at det er den vej, vi skal gå.
Bent Bøgsted (DF), 2004-10-19:
Jamen så behøver jeg ikke gå i detaljer.
Det bekræfter fru Irene Simonsen jo selv.
Lars Barfoed (KF), 2004-10-19:
Der er jo, som andre ordførere har været inde på, tale om et lovforslag, der består af en række tilretninger af det bestående system for administrationen af fleksydelsesordningen.
Der er altså ikke tale om, at man på nogen måde principielt ændrer ordningen; man indfører en række forandringer i administrationen og forvaltningen af ordningen i overensstemmelse med de erfaringer, man har gjort sig.
Jeg kan forstå, at Socialdemokratiet har ønsket en mere principiel og tilbundsgående debat om hele grundlaget for fleksydelsesordningen, men det er jo sådan set slet ikke det, der er på dagsordenen her i dag.
Det er som sagt en mere administrativ tillempning af det eksisterende regelsæt.
Vi har i den konservative folketingsgruppe den holdning, at kan man gøre sig nogle erfaringer og nå frem til, at tingene kan gøres på en mere hensigtsmæssig måde rent administrativt, skal man selvfølgelig gøre det, og derfor kan vi også tilslutte os lovforslaget.
Bjarne Laustsen (S), 2004-10-19:
Det er ikke, fordi jeg vil rette bager for smed, og jeg ved udmærket, at det ikke var hr. Lars Barfoed, der forhandlede på De Konservatives vegne i 2000.
Men alligevel ved alle, der deltog i forhandlingerne, at man af ideologiske årsager ønskede, at de folk ikke kunne være medlem af en a-kasse.
Jeg har noteret, at alt det arbejde, vi laver på dette felt, prøver vi at sammenligne, så der er enstrengethed og ensartethed, men alligevel er der nogle punkter, hvor vi ikke har fået fejet det hele op.
Det kan være, der er gode grunde til det, men når alt kommer til alt, vil jeg gerne spørge hr. Lars Barfoed, som plejer at være yderst pragmatisk på en lang række områder.
Her drejer det sig om at sikre nogle folk og give dem nogle rettigheder, som vi dybest set alle sammen mener, de skal have, men de skal bare have dem på en anden måde.
Derfor er der tale om, at vi har noget dobbeltadministration og noget dobbeltlovgivning på området, som vi kunne undgå, hvis det var sådan, at fleksjobbere havde mulighed for at være medlem af en a-kasse.