Svend Auken (S), 2001-05-03:
Jeg vil gerne sige tak til det, sådan forstår jeg det i hvert fald, store flertal, der står bag vores ønske om at få Folketingets samtykke til at ratificere Kyoto-protokollen.
Det siger sig selv, at jeg vil sørge for at inddrage Folketinget efter de metoder, vi nu engang bruger, i løbet af de forhandlinger, der skal foregå i EU omkring spørgsmålet om byrdefordelingen og basistallene osv.
Det siger sig selv.
Det har jeg også gjort indtil nu.
Vi har løbende inddraget Folketinget efter procedurerne, og derfor kan det virke overraskende, at De Konservative siger - det var altså en tale, der blev læst højt fra De Konservative - at de ikke er bundet af 21 pct.
Det er Danmark.
Det blev forelagt
både i Folketingets Miljøudvalg og Folketingets Europaudvalg
, og dengang var vi enige, og mig bekendt er der ingen, der efterfølgende har meddelt, at de vil unddrage sig den forpligtelse, tværtimod.
Da vi indgik energireformen, som startede med elreformen, skrev vi i selve elreformen, at de mål, vi satte os, og som mange syntes var meget ambitiøse, var sat under hensyntagen til Danmarks internationale forpligtelser, og det var udtrykkelig det her.
Vi har også bekræftet det ved vedtagelser her i Folketinget.
Vi har også hidtil været enige om basisåret, og hvad det betød.
Jeg er enig med hr. Hans Christian Schmidt og andre i, at det er vigtigt at få det afklaret i forhold til de andre, men det er jo stadig væk et spil, som står åbent, og der er det bare vigtigt, at vi holder fast.
Det ville bestemt ikke styrke min position, hvis ikke der var et bredt flertal bag det synspunkt, som Danmark har forfægtet hele tiden, og jeg har ment, at alle fornuftige partier har stået bag det synspunkt. Hvis vi ikke får basisåret opfyldt, bliver vi nødt til at ændre i EU's byrdefordeling, og i så fald har hr. Hans Christian Schmidt ret i, at så er det 14 pct., vi taler om, men det kræver en ny byrdefordeling.
Det kræver en ny beslutning, og det vil være meget hasarderet i forhold til Kyoto-protokollens mulighed for at blive ratificeret, fordi det så ville rejse en række andre spørgsmål.
Derfor tror jeg, når det kommer til stykket, at vi får accepteret basistallene, men under alle omstændigheder vil Danmark spille konstruktivt og positivt med.
Så er der nogle misforståelser, jeg gerne vil have korrigeret.
Den ene er synspunktet om, at det nærmest kun er Danmark eller nogle meget få lande, som er tilhængere af, at Kyoto-protokollen bliver ratificeret.
Vi har netop, som hr. Glerup var inde på, været til møde i New York, og der var det samtlige lande i Europa, ikke kun i EU, men også de vesteuropæiske lande, der står uden for EU, altså Norge og Schweiz, alle de central- og østeuropæiske lande plus Rusland plus Ukraine plus de centralasiatiske republikker, der er omfattet af Annex I, der ønskede en ratifikation.
Japan, Australien osv. ønskede også en ratifikation.
om, at det skridt, amerikanerne har taget, har vakt modstand, at de meningsmålinger, der har været offentliggjort, faktisk viser en tilslutning til ratifikation af Kyoto-protokollen, selv om meningsmålinger skal tages med et stort gran salt. Jeg er enig med dem, der siger, at det er et meget stort tilbageslag for klimasagen, at USA ikke er med.
Hvis man ikke tager 1990-tallene, men de aktuelle tal, så er det 40 pct. af ilandenes udledninger af drivhusgasser, der i så fald ikke bliver omfattet af reduktionsmålet. Det enorme teknologiske potentiale, De Forenede Staters industri har, vil vi heller ikke kunne få glæde af.
Det er naturligvis utilfredsstillende for industrien i Europa og andre steder, at amerikanerne ikke er med.
Og det er et kolossalt dårligt signal til de udviklingslande, vi gerne vil have med på en fornuftig måde i samarbejdet, at verdens største forurener, verdens rigeste land, ikke vil opfylde sine forpligtelser.
Man skal i øvrigt lægge mærke til, at USA's præsident og den amerikanske regering ikke har antastet klimapanelet, drivhusteorien osv.
Tidligere har George Bush, da han var Texas' guvernør,
sat spørgsmålstegn ved det.
Men som jeg har hørt det på det sidste, er det den amerikanske administrations opfattelse, at drivhusteorien er rigtig, og man støtter den.
Det fører mig frem til det andet punkt, jeg gerne vil understrege over for Folketinget, og det er, at det er forkert, når man siger, at flere og flere sætter spørgsmålstegn ved drivhusteorien og ved klimapanelets arbejde.
Tværtimod går det i modsat retning.
Hvis man kan tillade en parallel, så er det med klima, som det i sin tid var med tobaksrygning.
I starten var der mange forskere, ofte med tilknytning til tobaksindustrien, der satte spørgsmålstegn ved hypotesen om, at når man røg, så fik man kræft, lungekræft osv.
Men som årene gik, blev det færre og færre forskere, som mente, at der ikke var en sammenhæng mellem kræft og tobaksrygning, lungekræft og tobaksrygning.
Og sådan er det også gået på klimaområdet.
Selv om det er et meget kompliceret forløb eller en ekstremt kompliceret sammenhæng, vi taler om, så er forskerne i dag betydelig nærmere en enighed på det her område, end de har været før. Jeg synes, det er ubehageligt, at man beklikker forskernes motiver og siger, at der er penge i at sige, at der er noget om klimateorien.
Det er at beklikke deres teorier, og derfor skal jeg afholde mig fra at sige, at de eneste dokumenterede tilfælde, vi har på, at nogen er blevet betalt for et bestemt synspunkt, er dem, som er blevet betalt af olie- og kulindustrien for at antaste klimapanelet.
Men det vil jeg ikke sige, for jeg synes ikke, at man, blot fordi
nogle er betalt af nogen, kan sige, at de så af den grund også er købt til et bestemt synspunkt, som de ikke selv har eller deler. Vi vil arbejde videre med det her, og jeg håber, at Folketinget vil give det her samtykke.
Det er jo ikke det samme som, at vi har ratificeret.
Vi giver samtykke, og derefter skal vi arbejde i Bonn for at få reglerne på plads, sådan at man efterfølgende i de enkelte landes regeringer og for EU-medlemsstaternes vedkommende i fællesskab med partnerne i EU kan tage stilling til, hvornår og hvordan man vil ratificere.
Det er gangen i det, men det vil betyde meget for min forhandlingsposition, for Danmarks placering i det her forløb, at vi får Folketingets samtykke, og jeg vil endnu en gang takke ordførerne fra et stort flertal for, at de har sagt ja.
At det yderste højre i den som i så mange andre sager er uden håb, kommer ikke bag på mig.
Og det var en ynk at høre hr. Søren Kolstrup i dag.
Det var en ynk.
Det var virkelig en ynk.