Martin Lidegaard (RV), 2006-01-11:
Jeg vil egentlig gerne starte med at sige, at det jo er et forslag, der er så meget desto mere nødvendigt, når man kigger på, hvordan skattestoppet og strukturreformen har smadret mange af de familieværesteder og samværssteder, der har været.
Og det er udtryk for samme tankegang, når man kigger på, hvordan regeringen har mere travlt med at lefle for de 75 pct. rigeste familier ved at indføre daginstitutionslettelse i stedet for at fokusere midlerne på de 25 pct. af familierne, der har det sværest, og som trænger til en samlet indsats.
Men når det er sagt, skal man jo også være positiv over for det, og så kommer der et lovforslag, som forsøger at rette lidt op på de skader.
Så meget desto mere ærgerligt er det, at regeringen har følt det nødvendigt at klistre de her sanktionsmidler på et i øvrigt udmærket forslag.
Der er mange problemer i ideen om at skulle sanktionere sig til en bedre opdragelse blandt forældrene.
For det første virker det ikke, hvilket alle fagfolk, der har med det at gøre, siger.
Det virker ganske enkelt ikke.
Det er ikke bare nytteløst, det er direkte skadeligt.
Det vil man ikke tage til efterretning i regeringen, for man er åbenbart ligeglad med, hvad de folk, der arbejder med det her, mener.
Det andet problem i det er det, som SF og hr. Kamal Qureshi var inde på, nemlig at der er en manglende logik i det.
For hvis man endelig troede på, at man kunne sanktionere sig ud af det, er det jo et meget ulige virkemiddel, man har, alt efter hvilken type familie man snakker om.
Hvis man endelig ser sådan på det, er børnefamilieydelsen jo oprindelig en del af skattesystemet.
Det her svarer jo til, at man simpelt hen fjernede bundfradraget for de pågældende familier.
Det er i praksis det samme, man foretager sig, og det får utrolig forskellig virkning fra familie til familie.
Så hvis man endelig vil ud og sanktionere det her, burde man i hvert fald gøre det sådan, at det var lidt mere ligeligt fordelt, i stedet for kun at gå efter de allersvageste familier, der i forvejen kravler hen ad gulvet.
Men det er selvfølgelig borgerlig politik, når den er værst.
Det er bare svært at forstå, at Dansk Folkeparti vil bakke op om den.
Endelig og sidst som radikal mærkesag synes vi, at det her stiller brugerne utrolig ringe retssikkerhedsmæssigt.
I England, som man refererer til i bemærkningerne til lovforslaget, har de gennemført det her.
Nu er det svært at drage direkte sammenligninger mellem den engelske og danske model, men en af de ting, englænderne dog har gjort, er, at de folk, der bliver smidt ud af det her, står over for en domstol, og der skal være en forsvarer og en anklager.
En domstol tager stilling.
I det her lovforslag vil det være sådan, at enhver sagsbehandler kan træffe beslutning om det.
Hvor er retssikkerheden henne for den enkelte borger, der sådan set føler, at vedkommende gør alt, hvad vedkommende kan inden for de evner, hun eller han nu er udstyret med som forælder, ud fra den sociale situation, vedkommende er i, hvis nu det bare er sådan, at der er en sagsbehandler, der har en anden opfattelse?
Hvor er retssikkerheden så henne?
Vi synes altså, at der er rigtig mange gode grunde til seriøst fra regeringens og Dansk Folkepartis side at overveje, om det virkelig er klogt at have denne sidste del med.
Jeg vil sige det sådan, at vi kunne støtte forslaget, hvis den del ikke var med.
Hvis den del er med, kan vi ikke støtte forslaget.