Mariann Fischer Boel (V), 2000-01-27:
Dansk Folkeparti er på banen igen med sit forslag om, at der nu skal være et krav om, at hvis man ønsker at drive en fødevarebutik, skal man have bestået en prøve og erhvervet et kørekort. Selv om det er en gammel traver, er problemstillingen jo af den grund ikke uaktuel, det vil jeg godt medgive forslagsstillerne, og umiddelbart lyder tanken om sådan et kørekort jo egentlig også besnærende, men jeg mener, at der er tale om blændværk, der blot vil forøge det administrative bøvl og besvær, og den linje støtter Venstre ikke.
Jeg er ikke helt enig i den opfattelse, forslagsstilleren har af sådan et kørekort, for når vi kommer rundtomkring og snakker med erhvervslivet, er det, man har brug for, ikke yderligere papir, yderligere sanktioner, og man orker ganske enkelt ikke mere bøvl og administration end det, man har i forvejen.
Det er jo sådan, at hvis Dansk Folkepartis forslag skal gennemføres, skal samtlige købmænd, kiosker, discountbutikker og tankstationer over hele landet, der sælger fødevarer også uden egentlig tilvirkning, så omfattes af denne her ordning, og det drejer sig, som fødevareministeren også sagde, om 11.500 virksomheder, og det er klart, det vil blive kostbart, uanset hvordan udgifterne skal finansieres, uanset om det er det offentlige, der betaler, eller det er en egenbetaling, der bliver pålagt virksomhederne.
For det er jo sådan, at langt de fleste af butikkerne overholder fødevarelovgivningen, selv om der, som jeg også sagde ved det foregående forslag, er brodne kar, og dem mener jeg vi kan indkredse ved hjælp af den nye fødevarelov, fordi der med loven bliver givet en lang række sanktionsmuligheder.
Fra årsskiftet har man jo kunnet udstede påbud, påtale eller simpelt hen kassere, hvis der var nogen lagre, der var for gamle, man har kunnet lukke en butik midlertidigt, og så har man kunnet udstede de her administrative bøder.
Jeg synes ikke, at den indsats, som Dansk Folkeparti ønsker på området, står i et rimeligt forhold til det trods alt relativt begrænsede antal butikker med problemer.
Jeg mener som sagt, at de gældende regler med den nye fødevarelov er nok, men jeg vil så på den anden side opfordre til, at man fra levnedsmiddelregionerne prøver at prioritere sine kræfter på en anden måde, end man har gjort det tidligere, for der er jo ikke nogen tvivl om, at man i levnedsmiddelkontrolenhederne nøjagtigt ved, hvor problemerne er.
Man kender de butikker, der er bøvl med, og man kender de butikker, der stort set overholder reglerne til punkt og prikke.
Derfor synes jeg, det ville være relevant, om levnedsmiddelkontrolenhederne nu i en periode fokuserede
hundrede procent på de butikker, hvor der er slinger i valsen, og bombarderede dem med besøg, sørgede for, at de havde tingene i orden, og hvis de ikke havde det, så brugte de sanktionsmuligheder, der var til rådighed.
Så kunne man i en periode nedprioritere besøgene i de butikker, hvor der aldrig er noget at sætte fingeren på.
Den model synes jeg ville være absolut brugbar.
Hvis jeg skulle komme med et forslag til noget, der måske lidt lignede det, Dansk Folkepartis ordfører kunne ønske sig,
kunne man jo foreslå følgende: Når levnedsmiddelkontrollen kommer ud i butikkerne, skriver de en rapport, når de har aflagt sådan et besøg.
Så kunne man forestille sig, at de havde de her rapporter, formodentlig ret enslydende, på tre forskellige farver papir.
Hvis der sådan var småting at påpege, kunne papiret være gult, og hvis det hele var ad Pommern til, fik de et stykke rødt papir.
Det skulle så rammes ind, og så skulle det hænges på et synligt sted i butikken.
Så kan de, der lukker døren op og går ind i butikken, se, hvordan standarden er i den her forretning.
Det kan godt være, at det er et urealistisk forslag, men jeg synes, det ville være væsentligt mindre bureaukratisk end det, der lægges op til i Dansk Folkepartis forslag, som Venstre ikke kan støtte.