runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Per Clausen (EL), 2005-12-16:
Nu har vi jo lige hørt en debat, der viser, at det kan være ganske indviklet at gennemføre forenklinger, og indimellem kan det, når selv denne meget indviklede øvelse er gennemført, være svært at se forenklingerne.
Der er imidlertid én ting, som er forholdsvis enkel at se, og det er, at det her lovforslag handler om at give op imod 100 mio. kr. i skattelettelser, som går til de mest velstillede aktionærer, og det er altså nogle af landets allerrigeste, mens det faktisk er sådan, at de småsparere, som mange taler bekymret om, og til hvilken gruppe mange jo også hører, ikke har fordele af det her forslag.
Det er det ene grundlæggende problem i forslaget; altså at det giver skattelettelser til de allerrigeste i Danmark, penge, som godt kunne være brugt til andre ting.
Vi behandler jo med jævne mellemrum i de her dage forslag, som betyder forringelser for børnefamilier og andre, som er dårligt stillede.
Det er det ene, jeg vil sige.
Det andet, jeg vil sige, er, at det her lovforslag på en underlig absurd måde også cementerer et af kernepunkterne i regeringens skattepolitik, nemlig at det ikke skal kunne betale sig at arbejde.
Det gælder naturligvis ikke, når vi snakker om folk, som er på dagpenge og kontanthjælp og folk, der er syge, og pensionister.
De skal naturligvis også rammes af skattepolitikken.
Men alle de andre måder, hvorpå man kan tjene penge uden at arbejde, skal beskyttes af skattesystemet.
Dermed er det her forslag og hele den tankegang, det er udtryk for, med til at skabe øget ulighed i vores samfund, og det er jo også det, Venstre, Konservative og Dansk Folkeparti går ind for og ønsker, når vi kommer til realiteterne.
Mia Falkenberg (DF), 2005-12-16:
Da vores ordfører ikke kan være til stede, vil jeg lige sige et par ord om det her lovforslag.
Det er en glæde, at det løfte, som Dansk Folkeparti i forbindelse med folketingsvalget afgav til førtidspensionisterne, nu bliver indfriet.
Det er bestemt et skridt i den rigtige retning for landets førtidspensionister, som nu vil få en ekstra skattefri tillægsydelse på mellem 13.464 kr. og 14.760 kr. hvert år.
Dansk Folkeparti vil fortsat arbejde for at forbedre forholdene for disse mennesker.
Morten Homann (SF), 2005-12-16:
Det her forslag er jo meget klar tale og en meget klar illustration af regeringens politik.
Man dækker det ind under en diskussion om forenklinger, men virkeligheden er jo, at man laver skattesystemet yderligere kompliceret på den her måde, hvad vores debat om ændringsforslagene da også illustrerer.
Man får overgangsordninger, som nemt kan komme til at løbe i hundrede år, før man når til at komme over på det nyere system.
Men det, der jo er kernen i det her, er, at man har et forslag, som skaber yderligere ulighed i Danmark.
Ikke alene vælger regeringen sammen med forligspartierne Dansk Folkeparti og Det Radikale Venstre at lave en skattelettelse for aktionærerne for penge, som ellers kunne være blevet brugt til at give skattelettelser eller andre forbedringer for de dårligt stillede, til at skabe forbedringer for nogle af de 90.000 fattige børnefamilier, vi har i det her land, og til nogle andre af de virkelig påtrængende opgaver.
Men regeringen, Dansk Folkeparti og Det Radikale Venstre valgte altså at give skattelettelsen til aktionærerne.
Pointen er, at den jo ikke engang bare går til aktionærerne over én kam.
Nej, den går meget målrettet til aktionærer, som er blandt de mest velstillede i det her land, mens småsparere med nogle enkelte aktier i den lokale sparekasse kommer til at betale mere.
Så det er meget klar omfordelingspolitik.
Man tager penge fra nogle af de fattigste i det her land og bruger pengene på skattelettelser til nogle af de allerrigeste.
Man kunne sagtens have valgt at lave en forenkling af aktieavancebeskatningen, som samtidig havde en god balance og var med til at rette op på uligheden.
SF har fremsat et meget, meget enkelt forslag, som går ud på at beskatte al aktieindkomst ens, med 28 pct., og så medregne aktieindkomsten i topskatten.
Det vil gøre det muligt at lave lettelser for folk med små indkomster og samtidig skærpe beskatningen for nogle af dem, som tjener rigtig mange penge på, at aktiemarkederne fuldstændig forgyldes i de her år.
Så man havde muligheden for at lave en socialt ansvarlig forenkling, men man valgte at fremsætte et byzantinsk forslag, som samtidig er med til at øge uligheden i samfundet.
Det vil SF selvfølgelig stemme imod og beklager selvfølgelig dybt, at der er et flertal i Folketinget, også inkluderende Det Radikale Venstre, som vælger at øge uligheden på den her måde.
Hermed sluttede forhandlingen.
Afstemning
Mette Frederiksen (S), 2005-12-16:
Også fra Socialdemokratiets side er vi glade for, at det igennem de seneste måneders politiske diskussioner er lykkedes at sikre, at en del af landets førtidspensionister nu får mulighed for at få en bedre økonomi i en ofte trængt hverdag.
Men når nu Dansk Folkeparti tager ordet i dag, må det undre de mange førtidspensionister, der sidder og ser fjernsyn, de mange førtidspensionister, der i starten af det nye år kan konstatere, at det ikke er dem, der får en forhøjelse af førtidspensionen.
Hvorfor har Dansk Folkeparti sammen med regeringen ikke ønsket at bidrage til det politiske forslag, som vi har fremsat, nemlig at alle førtidspensionister på den gamle ordning, der i dag modtager en lavere pension og en lavere ydelse end de førtidspensionister, der tilhører den nye ordning, skulle have det økonomiske løft, sådan at de kan få en bedre økonomi og dermed en bedre hverdag?
Det, vi har kunnet konstatere, er jo, at Dansk Folkeparti kun har prioriteret en meget lille del af den gruppe, der tilhører førtidspensionistgruppen, i stedet for at slå sig sammen med bl.a. os, og jeg vil tro den øvrige opposition, og sikre, at vi en gang for alle kunne få skabt et ensrettet førtidspensionssystem, sådan at alle pensionister, ligegyldigt hvornår de er blevet førtidspensioneret, kan få den ydelse, som pensionister vil få i dag.
Når vi har været så optagede af det her, er det jo netop, fordi vi med et bredt politisk flertal har sikret en god førtidspension i Danmark, men samtidig kan konstatere, at en række af vores førtidspensionister har for lave rådighedsbeløb.
Det gælder dem på den almindelige og den almindelige forhøjede førtidspension, men det gælder så sandelig også de mange førtidspensionister, vi har på mellemste førtidspension.
Det er lige præcis dem, der nu kan konstatere, at Dansk Folkepartis ambitionsniveau alligevel ikke rakte så langt, at det også skulle gælde dem.
Det har Dansk Folkeparti ikke ønsket at bidrage til.
Søren Krarup (DF), 2006-01-10:
Jeg vil ikke hænge mig så meget i ordet flagdag.
Jeg vil egentlig hellere sige mindedag, for dermed understreger man dets betydning.
Forholdet er jo, at justitsministeren er medlem af en regering, hvis regeringschef har sagt det efter min mening fuldstændig rigtige: Vi står i en kulturkamp; det er dens udfald, der er afgørende for Danmarks fremtid.
Det er en kulturkamp, der netop slutter sig tæt til 29. august, til kravet om national selvstændighed, selvbevidsthed, selvrespekt.
Og derfor synes jeg, det er så afgørende, at man fastholder den 29. august i en situation, hvor jo hele den moderne historieskrivning påvirket af 1968 er ved at bagatellisere og reducere den 29. august til noget ligegyldigt, for samarbejdspolitikken havde ret.
Dette er en aktuel debat.
Den er utrolig afgørende for den kulturkamp, der er regeringens grundanliggende, og derfor synes jeg søreme, at vi skal tage det væsentligere end at begynde at drøfte flagdage.
Dette angår virkelig fremtiden for os alle sammen.
Lene Espersen (KF), 2006-01-10:
Jo, jeg tror da, der er mange begivenheder, som vi kan stå sammen om.
Den 29. august var en skelsættende dato både for de danskere, der levede dengang, og for eftertiden, og den har betydet meget for den historieskrivning, der efterfølgende har fundet sted.
Men der er jo også mange andre datoer, som vi alle sammen kan være fælles om, og som betyder noget for os.
Min pointe er egentlig bare, at jeg synes, det er vigtigt, at man diskuterer det her, og jeg synes på en eller anden måde også, det er befriende, men det kan altså ikke afhænge af, om det er en flagdag eller ej.
Det kan godt være en vigtig begivenhed, selv om det ikke er en flagdag.
Kim Christiansen (DF), 2006-01-10:
Det skal bare være ganske kort.
Jeg hæftede mig ved, at justitsministeren sagde, at det var vigtigt, at vi alle sammen kunne stå sammen om flagdage.
Så vil jeg da godt høre, om ikke ministeren så også mener, det er vigtigt, at vi kan stå sammen om at markere den 29. august, hvor man smed nazisterne ud af de danske regeringskontorer.
Lene Espersen (KF), 2006-01-10:
Jeg vil sige til hr. Søren Krarup, at jeg intet problem har med, at man diskuterer det væsentlige og substansen.
Men regeringens pointe – og det er altså en enig regerings pointe – er, at det ikke betyder, at den 29. august gøres til flagdag.
Samarbejdspolitikken ophørte for 62 år siden.
I 1950 besluttede den ansvarlige minister, det var dengang statsministeren, og det blev underskrevet af kongen, at der alene skulle være to flagdage.
Det betyder alene, at man ikke vælger at sige, at vi nu så mange år efter igen ved at gøre det til en flagdag vil markere den 29. august som dette.
Men derfor kan man jo sagtens diskutere begivenhederne.
Morten Messerschmidt (DF), 2006-01-10:
Det behøver justitsministeren ikke at ulejlige sig med, for det er ikke relevant.
Det, jeg tænker på, er fremtiden.
Når nu justitsministeren siger, der helt givet vil ske forandringer, så må det jo tages til indtægt for, at justitsministeren altså ikke udelukker, at man fremover kan indføre flagdage.
Så kunne jeg bare godt tænke mig at analysere, hvad det er, der foregår i justitsministerens hoved, når hun siger, at den dag, hvor danskerne insisterede på at være danske, ikke er vigtig nok til at falde ind under de kategorier, som justitsministeren forestiller sig, og justitsministeren samtidig siger, at der kan komme flere dage.
Hvis der er nogen, der forkludrer debatten, så er det da justitsministeren, der har banket sin folketingsgruppe på plads.
Søren Krarup (DF), 2006-01-10:
Der er intet, der skal afholde mig fra at sige, hvad jeg mener, end ikke den omstændighed, at jeg måske kan få hr. Frank Aaen som meningsfælle.
Derfor vil jeg sige, at det her jo ikke er en historisk drøftelse.
Det, der ligger i det nuværende beslutningsforslag, er jo altså også et opgør med den tendens, der breder sig også i den nyere historieskrivning og dermed i den nuværende offentlige debat, hvor man lægger op til, at det var samarbejdspolitikken, der havde ret, at det var samarbejdspolitikken, der kom til som en klog diplomatisk måde, hvorpå vi altså kom igennem besættelsen uden virkelige savn og skader.
Det er den aktuelle historisk konkrete sammenhæng, det hele hører hjemme i.
Derfor synes jeg altså, at man i stedet for at gøre det til en diskussion om flagdage skulle gøre sig klart, at det her virkelig har betydning for, hvordan vi forstår vores egen nutid og os selv.
Lene Espersen (KF), 2006-01-10:
Det mener jeg bestemt ikke.
Jeg har allerede redegjort for, hvorfor vi ikke mener, at besættelsen skal markeres med mere end to flagdage, og at vi finder, det er rigtigst at holde fast i de to flagdage, som er bredt alment, offentligt kendt i hele befolkningen.
Så vil jeg sige til hr. Morten Messerschmidt, at det jo ikke er sådan, at jeg fra Folketingets talerstol har redegjort for, at der er en meget liberal flagpraksis, hvor en justitsminister sådan efter forgodtbefindende bare vælger at sige, at nu skal vi lige have nogle flere flagdage.
Tværtimod har jeg redegjort for, at der er en overordentlig restriktiv praksis, for jeg synes, det er meget vigtigt, at de flagdage, vi har, er nogle, som vi sammen kan værne og være fælles om, og som det er vigtigt for folk også at kende forhistorien til.
Da jeg sagde, at der fremover måske kunne komme nye flagdage, så er det jo bl.a., fordi jeg redegjorde for i mit allerførste indlæg, at der bliver flaget for kongehusets medlemmers fødselsdage, og meget kan man forvente af mig, men at forudsige fremtidige fødselsdage i forbindelse med kongehusets medlemmer håber jeg ikke at Dansk Folkeparti forventer er noget, en justitsminister kan redegøre for i dag.
Der kan ske mangt og meget også i kongehuset, og det er jo en af de ting, man må tilpasse flagreglerne til.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2006-01-10:
Det kan godt være, at jeg hørte galt, da hr. Kim Christiansen lige før stillede justitsministeren et spørgsmål, men jeg synes faktisk, han kom til at sige, at vi den 29. august smed nazisterne ud af regeringskontorerne.
Det havde jeg forventet at landets justitsminister, uanset alle vores uenigheder om samarbejdet og forhandlingspolitikken i øvrigt, havde taget afstand fra.
Så det vil jeg godt bede justitsministeren om lige at knytte en bemærkning til.
Lene Espersen (KF), 2006-01-10:
Det har jeg sådan set allerede redegjort for, kan jeg sige til hr. Morten Messerschmidt.
Det er sådan set ikke, fordi jeg ikke vil svare på spørgsmålet, men jeg synes måske, at det er synd, at en debat, der sådan set vedrører en meget væsentlig historisk begivenhed i Danmark, nu lige pludselig skal køres over i sådan en mere teknisk diskussion af, hvornår man udvider antallet af flagdage.
Som jeg allerede har redegjort for, er noget af det, der er afgørende, f.eks. kongehusets fødselsdage, og der vil det jo nok med tiden betyde, at der skal ske justeringer af, hvornår der flages, og hvornår der ikke flages.
Så der vil da helt givet ske forandringer.
Som jeg også har redegjort for i mit allerførste indlæg, sker der jo begivenheder, som er uforudsigelige for os politikere, men som giver anledning til, at de skal markeres på den ene eller den anden måde.
Her nævnte jeg tsunamikata strofen som et eksempel på, at man valgte at flage for at markere den sørgelige begivenhed.
Morten Messerschmidt (DF), 2006-01-10:
Det er jo bedrøveligt at konstatere, at den konservative folketingsgruppe åbenbart støtter forslaget, medens justitsministeren ikke går ind for det, når man påtænker, at det jo faktisk, som reglerne er i dag, er justitsministerens prærogativ at udnævne flagdage.
Derfor synes jeg da egentlig, det er relevant at høre, om ministeren har en holdning til, om der overhovedet kan tænkes udnævnt flagdage i fremtiden, og i givet fald i hvilke anledninger justitsministeren kunne forestille sig, at hun ville tage sin magt i anvendelse, så at sige sit prærogativ i anvendelse.
Kunne vi ikke få nogle eksempler på det, når nu justitsministeren åbenlyst mener, at den 29. august altså ikke er tilstrækkelig vigtig?
Lene Espersen (KF), 2006-01-10:
Jeg vil sige til hr. Søren Krarup, at jeg sådan set er meget enig i, at det er vigtigt, ikke mindst i lyset af den fremtrædende plads, som samarbejdspolitikken har spillet også i den offentlige debat de sidste par år, at vi diskuterer det og diskuterer det med hinanden uanset de forskellige opfattelser, som jeg i hvert fald har noteret mig der har været af det emne i den officielle og i den aktuelle debat, der er.
Men man kan jo godt diskutere et spørgsmål og en historisk begivenhed og de konsekvenser, det måtte have, uden at man behøver at have en flagdag for det.
Og det er sådan set det, der er min og regeringens pointe, nemlig at vi har valgt at sige, at besættelsen markeres med to flagninger, men vi anerkender, og det har jeg også understreget i min besvarelse til dette beslutningsforslag, at det er vigtigt, at der er en god, saftig, livlig debat om betydningen af samarbejdspolitikken og det, der fulgte efter.
Jeg mente såmænd bare, at det var hr. Kim Christiansens måde ligesom at få fyret op under en debat på, som man ønsker i dag, om samarbejdspolitikken og de konsekvenser, den havde.
Jeg har allerede redegjort for, at hvad der skete den 29. august, jo var, at regeringen forsvandt fra regeringskontorerne, og at man overgik til departementschefstyre.
Jesper Langballe (DF), 2006-01-10:
Jeg kunne så måske bede fru Birthe Rønn Hornbech om at supplere justitsministerens historiske redegørelse og oplyse mig om, for jeg ved det ikke, hvorvidt det var en Venstreregering, en Venstrestatsminister eller en socialdemokratisk statsminister, der fik den idé, at der ikke mere skulle flages den 29. august.
Men sådan set er det jo ligegyldigt for det standpunkt, som fru Birthe Rønn Hornbech og jeg indtager i dag.
Var fru Birthe Rønn Hornbech enig eller uenig med sin statsminister, da han med udgangspunkt i den 29. august sagde, at modstandsbevægelsen havde ret?
Hvis ja, hvad er så begrundelsen for, at det gerne må være en mindedag, men at man ikke skal hejse flaget?
Det er en underlig formalisme, som jeg faktisk ikke synes der er nogen rigtig substans i.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2006-01-10:
Selv om forslagsstillerne siger, at det her jo ikke er en historisk diskussion, så vil jeg da godt kvittere for, at det er spændende også i deres beslutningsforslag at læse om de vigtige punkter under besættelsen.
Det er noget, som desværre ikke alle i den opvoksende generation har lært så forfærdelig meget om.
Justitsministeren har jo allerede gjort rede for, hvad den 29. august står for.
Vi er fuldstændig enige i, at det selvfølgelig er en meget skelsættende dag.
Jeg kan godt huske, at man under min opvækst de første par år efter besættelsen talte meget om den 29. august, talte meget om departementschefstyret, talte meget om generalstrejken.
Der var mange ting, der blev fremhævet som eksempler på, at Danmark omsider var trådt i karakter.
Og vi ved jo godt, at der i dag stadig væk sidder mennesker rundtomkring, som har været med til at gøre en indsats under krigen, og jeg vil da også tilslutte mig, at der stadig er grund til at sige tak, så længe der er nogen af dem, der lever, og derefter stadig at mindes indsatsen og mindes den dag.
Men det er jo ikke den eneste.
Jeg har lige nævnt nogle.
Man kunne også nævne Frihedsrådets oprettelse.
Jeg tror, at hver familie har sine dage.
Jeg har indtil flere, hvor jeg har hørt om begivenheder, hvor tyskerne kom og tog det ene familiemedlem, og et andet måtte af vejen.
Det tror jeg vi alle sammen har, hvis vi har nået en vis alder.
For mig er det meget afgørende, at vi hele tiden mindes besættelsen, at vi fortæller vore unge i familierne om, hvad der foregik.
Men at udstede et egentligt påbud til os selv, havde jeg nær sagt, altså at staten udsteder et påbud til sig selv om, at der skal flages, finder jeg ikke rigtigt, når man for så mange år siden har besluttet, at den dag nu er faldet væk som flagdag.
Man har besluttet sig for, at vi har to vigtige mindedage, som jo stadig væk holdes og faktisk refereres i tv hvert år, nemlig den 9. april og den 5. maj.
Vi synes, det er rigtigt, at det er de to officielle flagdage, og så mindes vi en række andre dage, hvor den 29. august jo er, kan man sige, slutstenen på en udvikling, som mange havde været med til at bære frem til.
Så vi må altså ligesom regeringen afvise forslaget.
Søren Espersen (DF), 2006-01-10:
Der er jo sket meget i både Venstre og Det Konservative Folkeparti inden for det sidste døgns tid, jeg ved ikke, hvad der er foregået, hvem der er blevet banket på plads af hvem.
Det får vi nok en opklaring af senere.
I morges i Fyens Stiftstidende og i radioen
kunne Venstres hr. Søren Pind sige: Det forslag støtter vi, det er helt naturligt i betragtning af, at det jo er den officielle dato for opgøret med samarbejdspolitikken.
Jeg havde fornemmelsen, og det havde Fyens Stiftstidendes redaktør vist også, da han spurgte ham, af, at det var ham, der var ordfører på sagen.
Det blev det så ikke.
Jeg skal spørge, hvornår den beslutning her blev truffet, om det var på et meget turbulent gruppemøde i dag i Venstre, eller om det er sådan en langsigtet beslutning, for det her forslag kom jo frem allerede et godt stykke inden jul.
Hvornår blev det besluttet, at Venstre skulle sige nej til det her helt klare forslag?
Birthe Rønn Hornbech (V), 2006-01-10:
Jeg citerer ikke fra gruppemøder, men jeg kan sige, at der ikke på noget tidspunkt har været nogen som helst under folketingsgruppens møder, der har udtalt sig imod det standpunkt, som jeg fremførte på en samlet folketinggruppes vegne.
Søren Espersen (DF), 2006-01-10:
Så er det da underligt, at Venstres hr. Søren Pind i morges i radioen og til Fyens Stiftstidende siger: Det forslag støtter vi.
Jeg vil gerne bede om en kommentar fra fru Birthe Rønn Hornbech til det her citat fra statsministeren: Den 29. august 1943 er en dato, vi bør huske og være stolte af, den dag blev Danmarks ære reddet.
Den danske regering stoppede langt om længe samarbejdet med den tyske besættelsesmagt.
Efter godt 3 års samarbejde med tyskerne blev der rene linjer.
Det var ikke en dag for tidligt.
Lad os ære vores landsmænds indsats i modstandsbevægelsen.
Det var det, statsministeren sagde i en tale på Holmen.
Det var for at hædre de medlemmer af frihedskampens veteraner, der har tigget og bedt om, at den 29. august bliver national flagdag.
Hvad er fru Birthe Rønn Hornbechs kommentar til det?
Birthe Rønn Hornbech (V), 2006-01-10:
Både justitsministeren og jeg gør sådan set rede for i dag også, at vi hædrer og ærer dem, der var med til, at vi opnåede en 29. august og dermed den, om jeg så må sige, retsstilling, som vi opnåede ved forhandlingerne efter krigens ophør.
Så skal jeg bare sige, at hvis hr. Søren Espersen finder, at hr. Søren Pind er underlig, så må han jo tale med hr. Søren Pind om det.
Jeg kan bare sige, at jeg selvfølgelig fremfører Venstres synspunkter her fra talerstolen, men jeg vil godt rent principielt sige, at vi ikke refererer til hr. Søren Espersen og ikke skal stå til regnskab for, hvad der sker under vores gruppemøder.
Hvis Dansk Folkeparti har en anden opfattelse, kan de jo gøre gruppemøderne hos sig selv offentlige.
Jesper Langballe (DF), 2006-01-10:
Jeg vil gerne fortsætte i samme spor.
Der gik, som fru Birthe Rønn Hornbech ved, et par år, før der endelig skete det under besættelsen, som måske skulle være sket fra begyndelsen, at regeringen måtte sige offentligt, at Danmark var et besat land og så gå af i stedet for at blive ved med at køre med et skindemokrati, som var jo en fuldstændig illusion, et forsøg på at stikke folk blår i øjnene.
Derefter gik der så 50 år, inden en dansk statsminister på Søofficerskolen sagde, at modstandsbevægelsen havde ret, og brugte den 29. august, som vi lige har hørt, som begrundelse herfor.
Dér skete opgøret med samarbejdspolitikken.
Jeg vil gerne spørge fru Birthe Rønn Hornbech
Birthe Rønn Hornbech (V), 2006-01-10:
Hr. Jesper Langballe går ud fra nogle omstændigheder i 1950, som er hans påstand, og som jeg ikke kender nærmere til.
Jeg var ikke
til stede.
Det ser jeg mig rent ud sagt ikke i stand til, og jeg vil heller ikke.
Jeg synes, det ville være fuldstændig useriøst.
Morten Messerschmidt (DF), 2006-01-10:
Jeg mærkede mig, at fru Hornbech i sit indlæg nævnte det som et anbringende, at det er så lang tid siden, og at man ikke har gjort noget ved det siden.
Jeg kunne egentlig godt tænke mig, at fru Hornbech ville kommentere, om ikke netop den nye politiske situation gør, at det faktisk er nu, vi skal smede; det er nu, jernet er varmt; det er nu, vi har mulighed for endegyldigt at tage afstand fra samarbejdet med den nazistiske besættelsesmagt; det er nu, vi har mulighed for klart at signalere, at den beslutning, som man traf den 29. august, var den rette.
Det var den danske ånd, der trådte i karakter, og det vil vi gerne hædre fra nu af, for nu er det politisk muligt at hædre det.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2006-01-10:
Det vil vi gerne hædre, men vi er ikke tilhængere af en flagdag, og havde vi været det, var den blevet indført for længst.