runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Keld Albrechtsen (EL), 2001-04-27:
Jo, jeg sagde, at fru Elisabeth Arnolds indlæg var naivt og troskyldigt, det var nok mere naivt end troskyldigt,
skal jeg så korrigere.
Vi har en dyb uenighed her, for hvis man f.eks. tager de udkast, der har været udarbejdet til en investeringsaftale, så vil fru Elisabeth Arnold vel ikke bestride, at det er ét langt katalog af rettigheder for selskaberne, ikke for regeringerne og parlamenterne og befolkningerne og fagforeningerne, men for selskaberne.
Det håber jeg da ikke at fru Elisabeth Arnold vil bestride, for det er jo en faktuel kendsgerning.
De 160 sider, som fru Elisabeth Arnold formentlig kender, er én lang stribe af rettigheder for de multinationale selskaber.
Sådan kunne man blive ved, for de handelspaneler, der afgør tvistighederne i WTO, som f.eks. kan føre til, at vi kommer til at acceptere og blive tvunget til at have hormonbøffer på danske hylder, er jo en flok handelsbureaukrater, der sidder og træffer beslutningerne.
Sådan kan man blive ved, men tiden tillader ikke, at jeg her gennemgår hele WTO's struktur.
Den har altså ikke noget med demokrati at gøre, den har noget at gøre med, hvordan man sikrer de store selskabers placering og magt i verden.
Så skal jeg bare med hensyn til fællesskab sige til hr. Kalnæs: Jo, Danmark skal være med i et fællesskab, det er vi enige om, men problemet er, hvem vi skal være fælles med.
Skal vi være fælles med Europa-Kommissionen, som ikke vil foretage sig mere til gavn for Afrika, eller skal vi være fælles med Afrika?
Det er rigtigt, at Danmark er et lille land, og uanset hvor man går hen, så taler man kun med den vægt, som man nu engang har, men vi kunne, hvis vi ville, bruge den vægt sammen med Afrika og ikke imod Afrika, hvilket bliver resultatet, hvis man vedtager det forslag til vedtagelse, som regeringen står bag.
Elisabeth Arnold (RV), 2001-04-27:
Jeg vil bare lige svare på hr. Keld Albrechtsens beskrivelse
af mit udsagn som værende troskyldigt: Jeg vil blot fastholde, at de, der har glæde af et eventuelt sammenbrud i WTO-forhandlingerne, de, der har glæde af et eventuelt sammenbrud, er de store firmaer, især transnationale, verdensomspændende firmaer.
De bryder sig ikke om reguleringer, de bryder sig ikke om restriktioner, og de vil have glæde af et sammenbrud af forhandlingerne.
Endvidere vil de store lande have glæde af et sammenbrud, de klarer sig nok, de skal nok kunne sætte deres egne betingelser; de små lande vil blive tabere, de fattige lande vil blive tabere.
Derfor er det vigtigt, at forhandlingerne fører til et godt resultat, især med hensyn til de små lande og ulandenes betingelser.
Ebbe Kalnæs (CD), 2001-04-27:
Jeg er ikke gået herop for at gennemgå Enhedslistens forslag, men kun tage fat i ét eneste punkt, som jeg også har hørt tidligere nogle gange i dag.
Når hr. Keld Albrechtsen appellerer til, at Danmark fritsvævende og på egen hånd skal tage fat i nogle af de fattigste, de mindst styrkefulde afrikanske lande og gå i gang med forhandlinger og dermed forsøge at løse nogle af de opgaver, vi står over for i sådan en debat som den her, så opfatter jeg det som en rent nedladende holdning i forhold til at få flyttet noget i en alvorlig sag.
Det er fattige mennesker, der kræver og har brug for handel, overførsel af økonomi, teknik og ressourcer.
Dette sker i et parlament i et land, som efter mange måleforhold fylder promiller i forhold til resten af verden, når vi med gode argumenter og et godt eksempel kunne nå ret meget længere i fællesskab, og det undrer mig.
Jørn Jespersen (SF), 2001-04-27:
Og det vil jeg meget gerne diskutere med CD på den konstruktive måde, som der er lagt op til her, og med alle mulige andre partier, fordi jeg er helt enig i, at det da er en afgrænsning.
Selvfølgelig kan man diskutere, hvor grænsen skal gå, men jeg er glad for, at CD siger, at man f.eks. umiddelbart vil sige nej til patenter på medicinske metoder, og det vil jeg også umiddelbart.
Det har der ikke desto mindre været rejst forslag om i WTO-sammenhæng fra nogles side, at det skulle man have.
Og så kunne man spørge videre: Hvis vi umiddelbart siger nej til det, kunne det så ikke føre til en anledning til at vurdere, hvor rimeligt det så er at have det ikke på medicinske metoder, men på medicinske præparater, altså medicinen i sig selv?
Og er den patentbeskyttelse, der bliver givet i dag, muligvis for lang, når man nu ser på, at visse af de firmaer, der nyder godt af den, har et langt højere indtjeningsniveau, end generelle industribrancher normalt har?
Kunne det så ikke tyde på, vi måske skulle korte den ned eller på anden måde begrænse den?
Det er slet ikke for at bede om svar nu, men jeg synes, at det kunne være utrolig nyttigt at få den debat i gang.
Ebbe Kalnæs (CD), 2001-04-27:
Mit helt umiddelbare svar på det er selvfølgelig nej.
Det synes jeg ikke vil være rimeligt, under ingen omstændigheder.
Jeg vil gerne understrege igen, at det her for os at se er vigtigt at følge, det er vigtigt at presse på, men at der også skal være en afvejning af, hvor de grænser skal gå.
Jeg er enig i, at jeg også kan høre, at man i debatten ligesom åbner for de muligheder, som hr. Jørn Jespersen kan høre.
Men vi kan også slippe begrebet patent eller det at kunne beskytte sin intellektuelle viden så meget, at vi rent faktisk får sat udviklingen og forskningen og store, langsigtede indsatser i stå.
Det er den afvejning, som vi i fællesskab må se om vi kan finde en definition af og en løsning på.
Jørn Jespersen (SF), 2001-04-27:
Jeg er jo glad for, at forslagsstillerne til den brede vedtagelse har ændret formuleringen, så der nu står, at det er i TRIPS-aftalerne. Dermed siger man ikke, at det nødvendigvis skal være de nuværende formuleringer.
Man åbner op for det.
Det er også mundtligt blevet sagt i dag, at det kan være, at når vi får prøvet grænserne af, at det viser sig, at man skal ændre TRIPS-aftalerne.
Derudover vil jeg bare godt have den endnu bredere diskussion.
Jeg vil godt nævne et eksempel, også i forhold til den radikale ordfører, så vi måske kan overveje rimeligheden af patenter og deres beskyttelse.
Inden for sådan noget som medicinske metoder, altså nye måder at operere på f.eks., bruger vi jo ikke patenter.
Ville vi i Danmark synes, at det var rimeligt, at et privathospital, der opfinder en ny kikkertoperation, der er mere skånsom over for patienten og hurtigere og mere effektiv, blev belagt med patent og kun kunne benyttes mod erlæggelse af et kontant beløb, hver eneste gang det blev brugt?
Det er patent.
Synes vi, det vil være rimeligt?
Ebbe Kalnæs (CD), 2001-04-27:
Jeg tror, jeg må sige det på den måde, at jeg har de samme bekymringer for monopoldannelser på alle måder og altid, og jeg er i øvrigt enig i den der helt overordnede diskussion om, hvad kapitalisme er for noget, og at der er mange, der elsker den frie konkurrence, indtil den generer dem selv.
Men det helt afgørende her er, at når jeg kigger på de to pinde, må jeg gøre op, hvad vi kan nå, og hvad vi når mest med.
Temperamentsmæssigt er der ingen tvivl om, at formuleringen fra SF passer meget, meget bedre i mit univers.
Og med det vil jeg jo selvfølgelig sige, at jeg også har nogle forventninger om, at SF ser muligheden for at få flyttet de ting, som vi her er enige om, selv med det brede forslag til vedtagelse.
Dermed har jeg selvfølgelig også forhåbningen om, at SF stadig væk er med i den brede kreds.
Jørn Jespersen (SF), 2001-04-27:
Jamen jeg vil gerne sige tak til CD og hr. Ebbe Kalnæs for de pæne ord om vores forslag til vedtagelse og så knytte nogle kommentarer til det spørgsmål, som hr. Ebbe Kalnæs rejser, nemlig spørgsmålet om TRIPS og patenter.
Jeg synes, det er en vigtig diskussion, og jeg tror, at det er en, som vi vil komme til at deltage i i meget højere grad i de kommende år, end vi har gjort hidtil.
Hvad er forskellen, spørger hr. Ebbe Kalnæs, på SF's forslag og det, der ligger fra de mange partier.
Sådan som jeg læser det, er enigheden den, at vi nu må sætte ind med en aktiv indsats for at få prøvet grænserne af for de nuværende regler og finde ud af, om de rummer den mulighed, vi gerne vil have der skal være, nemlig at de fattige lande får adgang til livsvigtig medicin.
Vi tror bare ikke, at de rummer det.
Det har vi taget stilling til på forhånd.
Vi har læst dem, tolket dem, og vores vurdering er, at det giver de ikke mulighed for.
Men vi er enige i, at det skal prøves af for at få sagen, og så har vi en mulighed for at rejse det.
Derudover påpeger vi, at det handler også om såsæd.
Det handler om IT osv.
Vi synes bare ikke, at patenter er Guds gave til menneskeheden.
Vi er faktisk temmelig bekymrede for den form for monopoldannelser, der sker på det her område, og det vil vi gerne have en mere principiel debat i gang om.
Elisabeth Arnold (RV), 2001-04-27:
Hr. Keld Albrechtsen har jo fuldstændig ret i, at det ikke er parlamenterne eller de folkevalgte, der har den endelige afgørelse i WTO.
Sådan er det jo desværre med mellemstatslige forsamlinger.
Den eneste internationale organisation, hvor der er nogle politikere, der bestemmer noget, er faktisk i EU, men det bryder hr. Keld Albrechtsen sig jo ikke om.
Det ville være dejligt, hvis vi kunne få noget parlamentarisk kontrol og observation, og det vil Det Radikale Venstre arbejde meget for der gør.
Det er hverken embedsmændene eller nogen som helst andre, der regulerer noget som helst.
Det er heller ikke parlamenterne.
Det er fuldstændig rigtigt, men lad os så hellere få totalt anarki!
Det er jo i virkeligheden det, hr. Keld Albrechtsen helst vil have.
Keld Albrechtsen (EL), 2001-04-27:
Hr. Jørn Jespersen opstiller et billede af, at de afrikanske lande vil forsøge at bruge Danmark til at påvirke EU.
Men det er jo altså det, der ikke fører nogen steder hen, for sådan som billedet tegner sig, gælder det jo om at undgå, at der laves nye aftaler i WTO, for de vil vende sig imod ulandene, f.eks. investeringsaftalen, som hr. Jørn Jespersen var inde på.
Derfor er det, der først og fremmest er brug for, en kreds af lande, som kan blokere for nye aftaler på nye områder, hvad enten det er tjenesteydelser eller investeringsaftaler, der skal underkastes de kapitalistiske markedskræfter.
Derfor er det en blokering, der er brug for.
Derfor er der ikke brug for at gå ind i nogen alliance med Europa-Kommissionen.
Det er jo indlysende.
Jeg kan bekræfte over for hr. Jørn Jespersen, at vi går ind for bindende mindsteregler på miljøområdet, således at internationale miljøaftaler får klar forrang for WTO-regler.
Der er jeg enig.
Det vil vi gerne være med til aftaler om.
Det er nok et punkt, hvor SF og Enhedslisten kan være enige.
Så kan jeg desværre ikke i denne her omgang nå at besvare yderligere spørgsmål.
Hvis der er noget, jeg ikke har besvaret, vender jeg gerne tilbage.
Ebbe Kalnæs (CD), 2001-04-27:
Nogle kan jo nok tænke, at det vil være trættende på en fredag, men jeg synes, det er vigtigt: Der var et svar her fra Folketingets talerstol, som går ud på, at det at lave noget sammen med EU og Europa-Kommissionen ikke kan hjælpe noget alligevel, men det er den der fuldkommne - ja, jeg kan næsten ikke udtrykke det, for hvis vi ikke kan det, så kan vi ingenting.
Hvis vi i bytte for det skal have hr. Keld Albrechtsens trang til kalden på indflydelse til gadens parlament, når vi holder et møde i Stockholm, hvis det er det, vi skal have i bytte, så er det, at jeg siger, at tredjeverdenslandene, de fattige, de underernærede ikke fik mange chancer i denne verden.
Det er simpelt hen så verdensfjernt, så man tror, det er lyv, og derfor siger jeg, at det er nedladende.
Jørn Jespersen (SF), 2001-04-27:
Det, Enhedslisten siger, er, at der er brug for en række lande, som kan blokere for, at der sker noget, hvilket i praksis vil sige opretholde tingenes tilstand, opretholde den nuværende situation.
Og hvordan er den, når vi ser på multinationale selskabers investeringer i den tredje verden?
Ja, situationen er den, at multinationale selskaber kan lægge pres på det enkelte lands regering og sige: Vi investerer kun hos jer, hvis I sænker jeres beskyttelse af miljø, hvis I sænker jeres beskyttelse af arbejdstagere osv.
Det er bl.a. derfor, man har de såkaldte industrizoner, hvor enhver form for regulering er sat ud af kraft, hvor folk arbejder under slavelignende forhold, hvor der ikke er arbejdsmiljøbestemmelser, hvor der ikke er miljøbestemmelser, hvor man ødelægger natur og miljø fuldstændig uhæmmet.
Det er hverken venstreorienteret, progressivt eller miljørigtigt.
Det, vi har brug for, er at få nogle ordentlige regler, som sikrer, at multinationale selskaber ikke kan presse landene til at suspendere eller sænke deres standarder, når de investerer i landene.
Sådan en aftale vil være venstreorienteret, progressiv og miljørigtig.
Claus Larsen-Jensen (S), 2001-04-27:
Jeg synes, at man også kan udlede af debatten i dag, at stadig flere mennesker rundtomkring på kloden prøver at sende et signal om, at den håbløshed, der gælder for mange mennesker, er fuldstændig uacceptabel.
Det er vel også det, der har været udtrykt fra SF's side i forhold til, at man blev lidt utålmodig, at det går for langsomt det her.
Men hvis ikke alt bare skal ende i protesten, hvor al den folkelige energi, krudt og kraft bliver brugt på mobiliseringen til at være imod noget, i stedet for at man prøver at kanalisere kraften ind på at opnå resultater, så er det jo ganske væsentligt, at vi i den politiske proces, de steder, hvor vi har demokratiske platforme, i EU-sammenhæng, i WTO begyndende osv., osv., yder en massiv indsats for alle de kræfter, der ønsker at gå den parlamentariske, demokratiske vej, så vi kan få taget hul på at få skabt en international samarbejdsstruktur, som kan være med til at give et demokratisk svar i forhold til globaliseringen.
Derfor vil jeg gerne, efter den analyse hr. Jørn Jespersen har lavet af forslagene til vedtagelse,
meget kraftigt opfordre til, at også SF i denne her sag tilslutter sig det store brede flertal bag den danske holdning op til WTO-forhandlingerne i Qatar.
Svend Heiselberg (V), 2001-04-27:
Det er jo en lidt tåbelig sag, når man tænker tilbage til 1996-1997, hvor vi jo kæmpede en kamp for at få den udretning gennemført, og hvor borgerne jo så meget modvilligt på den beslutning, som vi så omsider traf af hensyn til helheden.
Men vi traf så beslutning om en udretning, og det var også en sag, som skabte stor diskussion i Venstres gruppe, husker jeg, fordi man mente, at udretningen var overflødig.
Men i forbindelse med alt andet vedtog vi så den udretning.
Det, som vi godt kan undre os en lille smule over, er jo, at man, når vi i fællesskab har vedtaget en sådan udretning, også når vi har vedtaget elektrificeringen, så ikke har ment, at man behøvede at tale med de aftalepartier, der stod bag den beslutning, som i sin tid blev truffet.
Det synes jeg er dumt.
Nu skal det ikke komme den nuværende trafikminister til skade, men jeg mener, at den tidligere trafikminister, som i forbindelse med rammeaftalen jo ændrede den beslutning sammen med SF og Enhedslisten, så burde have aftalt det med aftalepartierne.
Jeg vil gerne spørge trafikministeren, om man nu helt har opgivet elektrificeringen i Jylland. Det har man vel.
Når jeg også rejser det spørgsmål nu, er det jo, fordi jeg også hører den tidligere trafikminister rejse rundt og fortælle om, at Venstre er skyld i, at man ikke får elektrificeringen til Århus.
Jeg tror, at ordene i det papir, vi har fået, nu bekræfter, at vi ikke har nogen del i den beslutning om, at vi ikke skal have elektrificeringen til Århus, men at det skyldes venstrefløjen, som jo tidligere af hensyn til miljøet har talt meget for, at man skulle have elektrificering.
Men nu spiller det altså ikke så stor en rolle længere.
Det, jeg så vil spørge ministeren om, er: Skal der ikke foregå en mindre udretning, således at der kan ske en total opgradering af strækningen, så det bliver til at køre med højhastighedstog, eller er det sådan, at skinnelegemet, sådan som det ligger i dag, er tilstrækkeligt?
Skal der ikke foregå mere?
, og jeg mener også, at vi skylder hele området Jylland, at man får skabt den mulighed.
Men da Venstre jo i sin tid var skeptisk over for forslaget, ville det jo være lidt modstridende, hvis det var sådan, at vi gik imod lovforslaget, selv om vi har fået en dårlig behandling i forbindelse med rammeaftalen, så vi støtter lovforslaget.
Ebbe Kalnæs (CD), 2001-04-27:
Når jeg har taget ordet nu igen og så på en fredag eftermiddag, så er det, fordi jeg synes, der er nogle ting, der er utrolig vigtige.
Jeg vil tage udgangspunkt i den diskussion, som også har været i dag, og som hedder ATTAC, for ATTAC og mod ATTAC osv. Det helt afgørende for mig i den diskussion er at kigge på, hvad det er, der sker.
Det er så vigtigt og så væsentligt, at en masse mennesker er interesserede
lige præcis i det her område, når vi taler om udvikling i tredje verdens lande og om at få løst de mange problemer, der er.
Det er vigtigt og væsentligt at tale om, at syge mennesker, hvor der er epidemier osv., har adgang til medicin osv.; det er flot, og det er en meget væsentlig del af det her.
Men jeg oplever, når jeg kigger på ATTAC, at ud over det, så retter næsten alt andet, der er på programmet, den modsatte vej.
Jeg er utrolig bekymret, hvis ikke vi bruger tid på at prøve at forklare i forbindelse med det at være imod en globalisering i en positiv betydning, som ministeren også var inde på, at holde styr på de markedskræfter og få lavet de regler, at har vi ikke den globalisering, har vi ikke den mulighed for overførsel af teknologi og værdier, viden osv. i en helt ny verden med de helt nye muligheder, der er, så arbejder vi imod de første ting, som jeg var inde på.
Så bliver det til noget meget kedeligt.
Jeg skal ikke afvise, at der er folk i ATTAC, der er ganske fornuftige.
Jeg skal ikke afvise, at der er en næstformand, som har været fornuftig.
Jeg synes bare, når jeg ser ATTAC, at den er meget domineret af noget, der trækker den modsatte vej.
Lige da den kørte op, hørte jeg jo Enhedslistens meget stærke engagement i det her, men jeg hørte samtidig hr. Thulesen Dahl rose den til skyerne.
Det må give en vis betænkelighed, fordi den jo er opstået bl.a. i Frankrig hos nogle Le Penn-inspirerede, markedsfjendske folk, der også i meget høj grad præger den.
Man er utrolig på vagt over for, hvad det er for et gadens parlament, som vil stoppe den fornuftige udvikling i denne her sammenhæng og sætte pæle i alle vegne, så den ikke kan virke.
Jeg kan i øvrigt bare henvise til hr. Keld Albrechtsens argumentation i hele den her debat, så vil man forstå, hvad jeg siger.
Keld Albrechtsen (EL), 2001-04-27:
Ja jeg svarede ikke i første omgang på det der med det nedladende, for jeg forstod simpelt hen ikke, hvad hr. Kalnæs mente: Enhedslisten skulle være nedladende, fordi vi ikke tror på Europa-Kommissionen i den her sag!
Jeg forstår det simpelt hen ikke.
Men vi har altså den bedømmelse, at Europa-Kommissionens politik går den forkerte vej.
Det er rigtigt, at vi hellere vil have, at der ingenting vedtages, end at der vedtages en hel masse dårlige ting, som vender sig imod befolkningerne og imod de fattige lande.
Det er det, der er på dagsordenen i WTO, for dér står
kampen om, hvor meget værre det hele skal blive.
Det er da klart, at så foretrækker vi, at WTO ikke beslutter noget, frem for at WTO beslutter noget, der går den gale vej. Og det er det eneste, den organisation kan.
Det er kun et spørgsmål om, i hvilket tempo det går den gale vej.
Derfor skal vi også have sikret, at f.eks. TRIPS-aftalerne slet ikke træder i kraft for de lande, der indtil nu ikke er omfattet, altså f.eks. de allerfattigste lande.
Jeg synes, at det er en meget enkelt problematik.
Så må vi arbejde på internationale miljøaftaler f.eks., og jeg er da enig med hr. Jørn Jespersen i, at det kunne være dejligt, hvis vi kunne lave en global aftale i FN f.eks., som kunne begrænse de multinationale selskabers rettigheder, som kunne lægge bremse på valutaspekulation, så vi kunne få en Tobin-skat osv., Det er gode ting, det støtter vi. Vi er enige med SF; vi vil gerne være med til det. Men man skal ikke ødelægge disse ideer ved at tro, at de skal føres frem i WTO, for der kan de ikke engang komme på dagsordenen.
De hører ikke til på WTO's dagsorden, for der er det altså andre kræfter, som bestemmer.
Det er sådan en akademisk tankegang, hr. Jørn Jespersen fremlægger.
Den er ikke baseret på en gennemgang af virkeligheden.
Så vil jeg slutte med at sige til fru Elisabeth Arnold, at det ikke er kaos, der opstår, når man blokerer for nogle nye aftaler, der er meget dårlige.
Det er heller ikke en løsning i sig selv at blokere.
Selvfølgelig er det ikke det.
Så må der andre ting til, først og fremmest i FN i forhold
til ulandene, i forhold til Marrakech-løftet,i forhold til alle mulige andre ting.
Vi vil sandelig ikke blokere for noget, vi ønsker et internationalt samarbejde, men man får os ikke til at støtte
den forkerte form for internationalt samarbejde.
Jann Sjursen (KRF), 2001-04-27:
Udenrigsministeren understregede i sin besvarelse af denne forespørgsel, at globaliseringen rummer muligheder for øget økonomisk vækst og øget velfærd, men at den også rummer risikoen for øget ulighed mellem lande og mellem befolkningsgrupper i de enkelte lande.
Jeg synes, at det var en meget præcis beskrivelse af de dilemmaer og de muligheder, der ligger i forhold til globaliseringen.
Det var også en meget præcis beskrivelse af den politiske udfordring, som vi stilles over for fra politisk hold, nemlig at undgå, at globaliseringen fører til større ulighed - heri er Kristeligt Folkeparti fuldstændig enige med regeringen - og at det derfor ikke bare er nok hverken i det ene eller det andet internationale regi, ej heller altså WTO, kun at diskutere handelspolitik, kun at diskutere handelsliberaliseringer
Gør man det alene, vil den øgede konkurrence ved globaliseringen ske på bekostning af mennesker og miljø.
Der må være en sammenhæng mellem de forskellige politikelementer.
WTO er et vigtigt redskab for at kunne styre globaliseringen.
Det er ikke det perfekte redskab, og det er det jo slet ikke, når vi fra dansk side ser på, hvad vi mener, der burde gøres, hvad der siges osv.
Vi skal selvfølgelig heller ikke sætte vores lys under en skæppe, men ikke desto mindre er det Kristeligt Folkepartis opfattelse, at vores indflydelse på WTO først og fremmest går gennem EU, om man kan lide det eller ej. For Kristeligt Folkeparti er det afgørende, at den fjerde ministerkonference i WTO reelt bliver WTO's udviklingsrunde, sådan som også udenrigsministeren sagde det i sin besvarelse; ikke sådan at forstå, at udviklingslandene bare bliver inddraget, men at det også bliver deres behov, der først og fremmest bliver adresseret. Det handler om øget markedsadgang for udviklingslandene, for alle deres produkter vel at mærke.
Det handler om TRIPS-aftalen, som har været nævnt af mange ordførere her i debatten i dag.
Vi er selvfølgelig også optaget af, at spørgsmålet om billigere medicin bliver adresseret, som også udenrigsministeren var inde på i sin tale.
Jeg tror også, der er andre spørgsmål i relation til TRIPS, der bør adresseres, selv om det er det mest aktuelle eksempel på, at der er behov for præciseringer af TRIPS-aftalen.
Jeg synes, det er vigtigt, at WTO bliver demokratisk forankret, at der bliver koblet en parlamentarisk kontrol på i form af en parlamentarisk konference, og at også ngo'erne bliver inddraget aktivt i WTO's arbejde.
I forhold til de fremsatte forslag til vedtagelse kan Kristeligt Folkeparti støtte det forslag til vedtagelse, som er fremsat af personer, der repræsenterer et flertal her i Folketinget.
Det kan vi, selv om det måske ikke er den mest markante vedtagelse, der kunne gøre, men det er dog en vedtagelse, som giver nogle guidelines for regeringen, som også ligger i forlængelse af de tidligere guidelines, der er givet, og som trods alt også markerer, at Danmark vil bruge WTO aktiv i forhold til også at støtte udviklingslandene i den sammenhæng, og det finder vi fra Kristeligt Folkepartis side afgørende.
Ebbe Kalnæs (CD), 2001-04-27:
Hvad hr. Keld Albrechtsen ikke forstår, er der jo ingen, der kan tage ansvaret for.
Men der er én ting, der er helt sikker: Den eneste hæderlige undskyldning er, at hr. Keld Albrechtsen netop ikke forstår det; alt andet ville være uhyggeligt.