runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Keld Albrechtsen (EL), 2004-11-25:
Jeg synes, det er beklageligt, at hr. Ulrik Kragh åbenbart slet ikke har forstået mit spørgsmål.
Det, der er problemet her, er, at statsministeren stempler alle indbyggerne i Falluja som terrorister.
Han siger, at det er en terroristrede, og at amerikanerne kun har fundet dræbte, som var terrorister.
Der er efter amerikansk opfattelse slet ikke blevet slået nogen civile ihjel.
Det var det samme, vi så i Vietnam: Alle, der blev dræbt af amerikanerne, viste sig efterfølgende at være vietconger, også selv om det måske var børn eller kvinder, der aldrig havde haft forbindelse med noget som helst.
Og det synes jeg bare er en forsimpling af verdensbilledet, som kun kan være egnet til at skabe et fjendebillede, hvor det til sidst bliver sådan, at alle, der tillader sig at kritisere den amerikanske besættelsesstyrkes optræden, til sidst bliver stemplet som terrorister.
Det er altså ikke rimeligt; det var bare det, jeg påpegede.
Ved hr. Ulrik Kragh, hvor mange civile der blev slået ihjel?
Det var sandsynligvis 1.000, 2.000, vi ved det ikke, og vi kan ikke få det at vide.
Røde Kors kan ikke få lov til at undersøge det, og amerikanerne siger bare, at alle, de har slået ihjel, er terrorister.
Det er simpelt hen ikke holdbart, må jeg sige til hr. Ulrik Kragh.
Ulrik Kragh (V), 2004-11-25:
Nu har hr. Keld Albrechtsen – jeg ved ikke, om det er bevidst, men det kunne jeg næsten forestille mig – undladt at orientere om den proces, der var, før man ryddede op i Falluja.
Situationen, før man ryddede op i Falluja, var jo den, at den midlertidige premierminister Allawi igennem mange uger havde forsøgt på at tale de terrorgrupper i Falluja til fornuft og sige: Hold nu op med det pjat, stop nu de terroraktiviteter og deltag i den demokratiske proces, få indflydelse på den fremtidige udvikling af Irak i stedet for at forsøge at skabe et talebanland, som ingen vil acceptere.
Under hele den debat, under hele den diskussion har den civile befolkning i Falluja vidst, at hvis det var sådan, det ikke førte til en forhandlingsløsning, så ville det kunne føre til, at Allawi bad amerikanerne om at smide terroristerne på porten.
Så folk har haft en lang periode til at søge væk fra Falluja, og derfor kan man også med en vis ret sige, at de mennesker, som ikke er kommet ud og har takket amerikanerne og de irakiske sikringsstyrker, har haft en negativ bevæggrund til at være i Falluja.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-11-25:
Det er jo sådan, at der er blevet slået mange civile ihjel under bombningerne og angrebet på Falluja.
Vi ved ikke, hvor mange det er, for det har amerikanerne og angrebsstyrken ikke interesseret sig for.
De mener, at der er blevet slået 1.200 – 1.600 oprørere eller terrorister ihjel.
De kalder alle, der ikke støtter den amerikanske besættelsesstyrke, for terrorister, og alle, der er blevet slået ihjel, mener de pr. definition er terrorister.
Han satte altså lighedstegn mellem byen og dens befolkning og så terroristerne.
Der vil jeg godt spørge hr. Ulrik Kragh, om han ikke godt vil prøve at gøre sin indflydelse gældende over for statsministeren.
Hr. Ulrik Kragh kan naturligvis ikke forhindre, at statsministeren mister besindelsen i spørgetiden, det gør han jævnligt, men han kunne tage spørgsmålet om statsministerens sprogbrug op.
Det er altså meget uheldigt, at alle, der bliver dræbt af amerikanerne, på forhånd er stemplede som terrorister.
Hvis man bliver slået ihjel af amerikanerne, så har man været terrorist, for ellers ville man ikke være blevet slået ihjel.
Det er en meget uheldig sort-hvid tankegang, der skaber et fjendebillede hos mennesker og gør alle til enten terrorister eller amerikanske soldater.
Ulrik Kragh (V), 2004-11-25:
Nu er der nationer, der bidrager med yderligere i Irak, der er nationer, der trækker sig ud, der er nationer, der fortsætter med det bidrag, de har haft.
Der er forskellige bevæggrunde.
En af de nationer, som hr. Villy Søvndal nævnte, var Ungarn.
Jeg mindes, at der i det ungarske parlament var et flertal for, at man ønskede at bevare, men der var ikke de to tredjedeles flertal, der skulle bruges dertil.
Sådan er situationen jo forskellig fra nation til nation.
Men det, der er vigtigt og alfa og omega, er, at der er nationer, der følger FN's opfordring op, at der er nationer, der følger op på, hvad den midlertidige premierminister Allawi har bedt om, nemlig at man støtter Irak i processen frem mod demokrati, frem mod valg, frem mod genopbygning.
Jeg kan jo så bare konstatere, at det synes hr. Villy Søvndal er en dårlig idé, og derfor ønsker hr. Villy Søvndal, at man trækker sig ud.
Det er hr. Villy Søvndals vej, jeg synes, vi skal gå en anden.
Villy Søvndal (SF), 2004-11-25:
Det er altså en fantastisk evne til at drømme, som jeg synes kendetegner Venstres ordfører i en så alvorlig situation som den nuværende.
Når man spørger, hvorfor lande som Spanien, Holland osv. trækker sig ud, så siger han, at det er nok, fordi de har brug for en pause.
De er nok blevet lidt trætte efter at have sloges i nogen tid.
Jamen altså er det virkelig Venstres analytiske niveau i den her diskussion?
De har trukket sig ud, fordi de er imod at deltage.
De har for Spaniens vedkommende trukket sig ud, fordi Spaniens nye regering gik til valg på det; for Norges vedkommende, fordi de ikke syntes, at det giver ret meget mening med det, der er gang i dernede i øjeblikket osv.
Og så trækker de sig i øvrigt ud, fordi de bliver presset af deres landes befolkninger, senest i dag Japan, hvor 61 pct. af den japanske befolkning er imod tilstedeværelsen.
Så vil hr. Ulrik Kragh ikke godt rette den bemærkning, som jeg syntes var utidig, at det var, fordi de var blevet lidt trætte og trængte til en pause eller skulle friskes lidt op.
Det er da vistnok så langt væk fra virkeligheden, som noget kan være.
Ulrik Kragh (V), 2004-11-25:
Til hr. Villy Søvndal vil jeg sige: Det ville være bekymrende, hvis ikke man kunne opretholde en sikringsstyrke i Irak, fordi det er det, der er alfa og omega for, at den humanitære bistand kan komme ind, så man kan hjælpe irakerne, at genopbygningen kan komme ind, at man kan få holdt frie valg, at man kan få skabt demokrati, at man kan få en ny forfatning.
Det er det, der er det vigtige.
At der så er nogle nationer, der har løftet en kæmpe indsats i Irak i en periode, som har behov for en pause for at kunne gøre noget andet eller for at kunne friske deres soldater op eller af anden årsag ønsker at trække sig ud, er selvfølgelig en situation, som man må forholde sig til, således at man sikrer, at der stadig er en stabil sikringsstyrke, der kan være med til at sikre den udvikling i Irak, som er helt nødvendig, hvis vi skal have den succes, som jeg går ud fra at hr. Villy Søvndal også ønsker.
Villy Søvndal (SF), 2004-11-25:
Jeg vil først spørge hr. Ulrik Kragh, om det bekymrer Venstre, at et stigende antal lande er rejst ud af Irak eller er på vej ud.
Det gælder Spanien, det gælder Polen, det gælder New Zealand, det gælder Filippinerne, det gælder Thailand, det gælder Holland, det gælder Ungarn, og Japan står over for at skulle beslutte det.
Så gælder det Norge.
Det var på den lidt finurlige måde, at hvis man læser regeringens beslutningsforslag, så optræder Norge i rækken af lande, der bidrager med tropper i Irak.
Det undrede mig lidt, fordi al tilgængelig viden siger, at de trak sig hjem i juli sidste år, men jeg tror, at hr. Ulrik Kragh ved, hvorfor de er med på listen.
Det er, fordi amerikanerne bad dem så mindeligt om at beholde 5 eller 11 mand dernede, så de stadig kunne optræde på en liste.
Altså er det ikke lidt pinligt?
Er det ikke lidt pinligt på den måde at lave spin om noget, der er så alvorligt som krig?
Men mit spørgsmål til hr. Ulrik Kragh er: Bekymrer det, at så mange lande er på vej ud?
Og går alle de her lande, jeg lige har nævnt, terroristernes ærinde?
Ulrik Kragh (V), 2004-11-25:
Ingen tvivl om det.
Men jeg oplever bare, at hr. Jeppe Kofod og andre i debatten forsøger på at bruge en undersøgelse med statistisk usikkerhed til at blæse et billede op, som ikke er genkendeligt, og som heller ikke bliver sammenlignet med, hvordan situationen var i Irak under Saddam Hussein med mange års sanktioner fra FN, hvor irakerne også led sult og nød.
Der var bare ikke offentlighedens fokus på det, fordi der sad en diktator og en tyran, som sørgede for, at intet kom til offentlighedens kendskab.
Det er det, der er situationen nu og forskellen fra dengang.
Jeppe Kofod (S), 2004-11-25:
Jeg har faktisk læst undersøgelsen meget grundigt, og jeg vil meget gerne give hr. Ulrik Kragh undersøgelsen, så han også kan studere den grundigt.
Det kommer jo til at lyde, som om det er lavet på et statistisk usikkert grundlag.
Altså man har undersøgt dødsraten for de 14,6 måneder op til invasionen og sammenlignet den med dødsraten efterfølgende, helt samme metode før og efter krigen, og så har man fundet ud af, at der er en overdødelighed på 100.000.
Det er et konservativt skøn, hvor man oven i købet ikke har medregnet Falluja.
Jeg kan simpelt hen ikke forstå, at Venstre på den måde forsøger at borteliminere det problem, der er for de civile, der bliver ofre i den her konflikt.
Vi skulle hellere diskutere, hvordan vi får hjulpet de civile langt bedre.
Det handler ikke kun om, at nødhjælpsorganisationer skal have adgang til at hjælpe sårede osv.; det handler også om, hvordan man får den civile befolkning hjulpet, og der synes jeg altså, at Venstre svigter ved at bagatellisere problemet.
Ulrik Kragh (V), 2004-11-25:
Jeg er glad for at få mulighed for at uddybe The Lancets artikel om denne her undersøgelse.
Situationen er den, at man i Irak har spurgt, hvor mange flere mennesker de har på fornemmelsen, der er døde, end der ellers ville have været.
Det har man spurgt et mindre antal, og så har man skaleret det op til hele Irak.
Det vil sige, at der også er en statistisk usikkerhed.
Det vil sige, at der både er en usikkerhed i den måde, man spørger på, og en statistisk usikkerhed.
Hvis det er sådan, at hr. Jeppe Kofod havde gjort sig den umage at læse de noter og de forbehold, der er i den undersøgelse, hr. Jeppe Kofod gør til den evige sandhed, så ville hr. Jeppe Kofod også have vidst, at selvfølgelig er statistikere og forskere opmærksomme på, hvilke usikkerheder der er i de opgørelser, de laver, og derfor skulle hr. Jeppe Kofod nok også passe på med at bruge det som den evige sandhed.
Derfor skal hr. Jeppe Kofod ikke komme og sige, at Venstre er ligeglad med de humanitære problemer, der er i Irak, for det er vi bestemt ikke, og det er derfor, vi gerne vil have soldater ind, så vi kan sikre genopbygningen.
Jeppe Kofod (S), 2004-11-25:
Jeg vil gerne bede hr. Ulrik Kragh om at uddybe den kommentar, han havde til den her undersøgelse, der blev bragt i The Lancet, det ansete britiske lægetidsskrift, om, at der har været en overdødelighed på 100.000 irakere, siden krigen brød ud i marts sidste år.
Nu er det jo ikke at sammenligne med Iraq Body Count og andre optællingsmetoder.
Jeg vil gerne have hr. Ulrik Kragh til at forholde sig til den her undersøgelse – 100.000 civile irakere! –
ikke så meget, fordi vi skal stå og diskutere tal, men jeg synes, det er lidt bekymrende, at Venstres ordfører prøver at bagatellisere den humanitære situation, der er i Irak, og de konsekvenser, den har for børn, kvinder, mænd osv. i den irakiske civilbefolkning, der lider unødigt.
Jeg kan ikke forstå, hvordan Venstre kan forsvare og forsøge at bagatellisere så alvorlige problemer.
Ulrik Kragh (V), 2004-11-25:
Jeg skal i hvert fald være den sidste, der skal bestemme, om Røde Kors eller Røde Halvmåne må udøve deres arbejde, men når hr. Søren Søndergaard siger, at det er amerikanerne, der myrder og torturerer, så må jeg simpelt hen sige til hr. Søren Søndergaard, at det er fuldstændig urimeligt.
Jeg vil gerne prøve at læse lidt op fra Berlingske Tidende i søndags, hvor der var en artikel med overskriften »Falluja skulle være talebanland«.
Opslagene advarer kvinder om, at de kun må færdes udendøre, hvis de er tildækket fra isse til tå, og at henrettelse er straffen for at blive antruffet på gaden utildækket.«
En af journalisterne fandt i en gade ligene af to kvinder, der var skudt direkte i hovedet.
Alligevel oplevede journalisterne, at folk kom frem fra sønderskudte huse for at takke de fremrykkende amerikanske marineinfanterister for at have fjernet byens fanatiske styre.
En journalist fra AFP overværede, hvordan en ældre mand kun iført underbukser og blødende fra et sår, som stumper af en amerikansk bombe havde tilføjet ham, udbrød: »Jeg ville ønske, amerikanerne var kommet for otte måneder siden og ikke havde ventet til i dag.«
« Det er det, hr. Søren Søndergaard kalder, at amerikanerne myrder.
Vorherre ... Undskyld, det kan jeg simpelt hen ikke ...
Søren Søndergaard (EL), 2004-11-25:
Det er jo typisk for Venstre, at hver gang man får kendsgerningerne frem om, hvordan amerikanske soldater myrder folk, torterer folk, forhindrer demokrati i at fungere, forhindrer nødhjælp i at komme ind, så meddeler Venstre, at det har de ikke noget med at gøre, det er ikke deres ansvar.
De danske soldater er desværre en del af besættelsen i Irak, og derfor er vi selvfølgelig også medansvarlige for, hvad der foregår, og jeg er meget bekymret over at høre Venstres ordfører udtale her, at grunden til, at Røde Kors ikke fik adgang til Falluja, var af hensyn til deres sikkerhed.
Hvem skal bestemme det?
Er det sådan, at alle mulige krigsmagere fremover skal bestemme, at Røde Kors ikke har adgang til at hjælpe sårede og syge?
Er det ikke Røde Kors selv, der skal afgøre, om de vurderer sikkerheden er til at gå ind, efter råd fra alle mulige?
Er det ikke dem selv, der skal have lov til at afgøre det?
Eller er det måske fremover hr. Ulrik Kragh, der skal bestemme, om Røde Kors må hjælpe mennesker i nød?
Ulrik Kragh (V), 2004-11-25:
Hr. Søren Søndergaard havde en god pointe, nemlig at det var ændringsforslaget.
Men jeg skal til ændringsforslaget sige, at vi fra Venstres side mener, at det er helt essentielt, at NATO får en opgave i denne indsats, og vi synes, at det er godt, at alle NATO-lande har bakket op om, at det kunne NATO gøre.
Med hensyn til det andet spørgsmål, som hr. Søren Søndergaard stiller, om, at Danmark skulle have været med til at nægte, at Røde Kors eller Røde Halvmåne skulle kunne komme ind i Falluja: Danmark har ikke været involveret i, at de ikke måtte det.
Jeg har forstået det således, at det ville være meget skidt for de menneskers sikkerhed, hvis det var sådan, at de var i Falluja på det tidspunkt, og derfor synes jeg, at det var en fornuftig beslutning.
Søren Søndergaard (EL), 2004-11-25:
Jeg vil godt sige, at jeg er en lille smule forvirret over Venstres ordførertale.
Vi behandler et ændringsforslag, og jeg forstod på Venstre, at man anbefalede det ændringsforslag.
Det er ikke, hvad der fremgår af betænkningen, men det kan vi eventuelt få en forklaring på af hr. Ulrik Kragh.
Men jeg synes, det er interessant, at hr. Ulrik Kragh snakker så meget om humanitære formål, og hvordan man skal forsvare humanitære formål i Irak.
Kunne hr. Ulrik Kragh ikke forklare, hvad grunden er til, at Danmark som en del af besættelsesstyrken har været med til at nægte Røde Kors adgang til Falluja, oven i købet på et tidspunkt, hvor den amerikanske hærledelse meddelte, at man havde kontrol over Falluja?
Hvad er grunden til, at Røde Kors ikke kan få adgang til Falluja?
Peter Skaarup (DF), 2004-11-25:
Jeg er med på, at Kristendemokraterne åbenbart er tilhængere af, at Tyrkiet kan optages i EU, og i hvert fald ikke vil lægge hindringer i vejen for det.
Det er så, hvad det er, det må vi så siges at være uenige om; Dansk Folkeparti er ikke tilhænger af, at Tyrkiet kan optages i EU.
Men det, jeg godt vil spørge om, er selve folkeafstemningstanken, for i mit dueslag her den 18. november kom der et forslag fra Kristendemokraterne, som bl.a. fru Bodil Kornbek stod som medforslagsstiller af, og under punkt 4 står, at der skal afholdes kommunale folkeafstemninger, hvis mindst 10 pct. af de stemmeberettigede borgere i kommunen kræver det.
Hvis 10 pct. af den danske befolkning skrev under på, at den ville have en folkeafstemning om Tyrkiets medlemskab af EU, ville Kristendemokraterne så være indstillet på, at der blev afholdt sådan en folkeafstemning, så vi kunne være sikre på, at borgerne blev hørt?
Jann Sjursen (KD), 2004-11-25:
Jeg vil gerne fastholde den del af debatten, der vedrører Kristendemokraternes ændringsforslag til beslutningsforslaget her.
Jeg synes, at det sådan set er lidt overraskende, at Socialdemokratiet ikke kan støtte vores ændringsforslag.
Det er ikke, fordi vi eller Socialdemokratiet for den sags skyld finder, at NATO's træningsindsats er unyttig, for den er meget nødvendig i forhold til at sikre en irakisering, men fordi ændringsforslaget er stillet for at markere, at vi ikke ønsker at øge det danske engagement i Irak.
Så står man her over for, at man har mulighed for i hvert fald at sige: Vi står bag det nuværende danske bidrag til den multinationale sikringsstyrke, sådan som Kristendemokraterne gør det, men vi yder i dag et forholdsvis stort bidrag sammenlignet med så mange andre lande, så hvorfor skal vi blive ved med at udvide vores opgaveportefølje?
Jeg synes ikke, at det rimer med den debat, som Socialdemokratiet i øvrigt ønsker at rejse omkring det danske engagement i Irak.
Per Kaalund (S), 2004-11-25:
Vi forstår udmærket baggrunden for forslaget fra Kristendemokraterne.
Det er korrekt, som det er sagt af hr. Jann Sjursen her, at Danmark yder en forholdsmæssig stor indsats i forhold til landets størrelse.
Det er helt tydeligt.
Vi mener, at det med NATO's engagement i træning, som man lægger oven i den i forvejen meget store indsats, er et så begrænset yderligere bidrag, at vi godt synes, vi kan acceptere det.
Det kan vi også ud fra en opfattelse af, at vi ønsker en irakisering af området, således at Irak hurtigere selv bliver i stand til at kunne overtage en række myndighedsopgaver, herunder træning af irakiske militær- og politistyrker af forskellig art.
Vi har set det nede i Basraområdet, hvor det foregår på udmærket vis.
Her begynder irakerne selv at tage mere og mere over i det sydlige område, hvor danskerne er – et område, som jo, selv om det også er et vanskeligt område, så dog ikke er så besværligt som Bagdadområdet.
Jann Sjursen (KD), 2004-11-25:
Tak til formanden, som kan sin lektie.
Men alt andet lige, uanset at det er meget få ekstra danske soldater, der skal sendes til Irak som følge af et bidrag med militært personel til NATO's træningsindsats, så er det en ny opgave, som Danmark påtager sig.
Derfor må man jo naturligt nok, synes jeg, stille det spørgsmål til Socialdemokratiet med den kritiske tone, som man i øvrigt ønsker at lægge for dagen i forhold til Danmarks engagement i Irak: Var det ikke på tide ligesom at markere, at nok er nok, i den forstand at Danmark yder en forholdsvis stor indsats i Irak, og at vi gerne vil markere, at vi fremover hellere så, at vi involverede os i mere unikke FN-ledede operationer – sådan som jeg i øvrigt har forstået, at Socialdemokratiet gerne vil det?
Så jeg synes ikke, der er sammenhæng mellem det, som Socialdemokratiet siger, og så det, man om formentlig ikke så lang tid vil stemme i forbindelse med Kristendemokraternes ændringsforslag.
Per Kaalund (S), 2004-11-25:
Jeg kan uden at ville gentage mig selv sige, at vi har et stort engagement i Irak, det er helt tydeligt.
Vi har jo i løbet af det sidste halvandet år, bliver det vel efterhånden, øget det af et par omgange, så vi er oppe på noget, der ligner et maksimum.
Men stadig væk så ønsker vi altså, at NATO kommer ind med denne specifikke opgave, og at vi deltager i den.
For vi ser et rigtigt formål med indsatsen.
Må jeg medgive, at vi senere på dagsordenen her også har et punkt om forøgelse af indsatsen i Afghanistan, og det vil sige, at den danske indsats i internationale opgaver er meget stor.
Den bliver med det nye forsvarsforlig endnu større, og det bliver forudsætningerne forhåbentlig i orden for at kunne gøre.
Men vi synes, at vi skal gå med til dette ekstra bidrag og stadig væk tage den mere grundlæggende og dybe debat om vores fortsatte engagement i første halvår af næste år.
Med hensyn til påtegningen på de danske militære køretøjer i Basraområdet må vi jo bede om en autoriseret oversættelse, for jeg fik den altså oversat til, at der stod, at det var danske køretøjer.
Jeg har ikke hørt den anden version.
Men der må være nogen i efterretningstjenesten, der kan disse skrifttegn, og som må kunne oversætte dem for os.
Jeg beklager, at jeg er nødt til at tage ordet en gang til, men det var ikke den socialdemokratiske ordfører, der inddrog ordet modstandsgrupper og modstandskamp i denne debat i dag.
Det var hr. Helge Adam Møller, der inddrog disse termer.
Nu har jeg læst Forsvarets Efterretningstjenestes trusselsvurdering af 10. november 2004 igennem.
Det er altså ikke Socialdemokratiet, der har anvendt de her ord og udtryk, og det er ikke os, der har draget den danske modstandskamp ind i billedet her.
Derfor må jeg henstille til Dansk Folkeparti og De Konservative, at de retter henvendelse til regeringen og får dem til at bruge nogle andre udtryk i efterretningstjenestens fremtidige rapporter.
Villy Søvndal (SF), 2004-11-25:
Det er jo sjældent, man møder en feltherre, der i en situation, hvor alt er kaos, hvor alt er mislykket, hvor man har indført undtagelsestilstand, hvor den ene gruppe af den irakiske befolkning er på vej ud af regeringen, hvor 100.000 mennesker er dræbt, og hvor et dobbelt så stort antal børn som før lider, siger: Jeg er stolt over det, jeg har bidraget med.
Jeg synes altså, man skal være gjort af noget helt specielt stof, men det er hr. Søren Krarup formentlig også, hvis man synes, det er en stolt situation, og jeg synes virkelig, man skal være langt, langt væk fra denne verden – det er hr. Søren Krarup måske også – for at synes, at det, man er i færd med, virkelig er en succes.
Sandheden er jo, at det, der er i gang i øjeblikket, er gået værre, end nogen kunne have forestillet sig.
Alternativet er selvfølgelig at lade den, der er udstyret med mandat til at afgøre konflikter i denne verden, nemlig FN, få lov til at afslutte sit arbejde.
Men så kommer vi vel til nogle andre af de punkter, hr. Søren Krarup afskyr, nemlig menneskerettigheder, internationalt samarbejde og forestillingen om, at man løser konflikter mellem befolkninger ved forhandlinger, ved at pålægge pres og ved aftaler.
Alt det er jo det stik modsatte af, hvad Dansk Folkeparti står for.
Søren Krarup (DF), 2004-11-25:
Grædekoner plejer jo at gøre indtryk ved hjælp af deres gråd og den grad af bevægelse, de kan sætte i gang, men derfor behøver de jo ikke nødvendigvis også – jeg vil ikke sige være ubegavede, men ikke kunne fatte, hvad det er, der siges til dem.
Til grædekonen hr. Søvndals tale om det humanitære vil jeg sige, at det, sagen drejer sig om, er, hvad alternativet var.
Det var altså et diktaturstyre, som med den mest modbydelige form for terror og menneskeforagt har slået et stort, stort antal irakere, heriblandt kurdere, ihjel, så jeg beklager: Humanitær forargelse over en operation, der har haft det sigte at bringe et bloddryppende diktatur til ophør, er der ikke rigtig noget hold i, selv ikke for en grædekone.
Villy Søvndal (SF), 2004-11-25:
Jeg forstod, at hr. Søren Krarup oven i købet er stolt af det kaos, som Dansk Folkeparti har været med til at sikre i dagens Irak.
Men det er klart, at når man hører hr. Søren Krarup nærmest i afsky vende sig mod tanken om humanitet – humanitet forstået som kærlighed til mennesket – forstår man godt hr. Krarups stolthed og begejstring over det, der er sket.
Jeg synes nu alligevel, man skal være hårdhjertet, hvis det ikke gør indtryk på en, at 100.000 er dræbt på grund af noget, som hr. Søren Krarup har et direkte medansvar for.
I Politiken fra i går er der en historie om 400.000 irakiske børn, der lider af alvorlig diarré og alvorlig proteinmangel.
Det er det dobbelte af det antal børn, der led af de sygdomme, inden hr. Søren Krarups mission, som han er meget stolt af, startede, så jeg vil bare sige, at jeg synes, det er godt, at der i modsætning til hr. Søren Krarup er folketingsmedlemmer, der er optaget af humanitet.