Ole M. Nielsen (KRF), 2000-11-29:
Vi havde jo en udmærket debat om turisme den 3. februar 2000, og meget af det, vi siger i dag, er jo en gentagelse fra dengang. Det positive dengang var jo det pålæg, som regeringen fik og accepterede, om at komme med en redegørelse.
Det er også en positiv følge af det, at regeringen brugte den her utraditionelle facon med at nedsætte en dialoggruppe.
Det havde mange jo selvfølgelig håbet på at der kom mere godt ud af, end der er kommet.
Der er bestemt kommet noget godt ud af det.
Det er vældig fint, at turismens organisationer har sat sig sammen og lavet det stykke arbejde, som er lavet.
Men debatten her i dag kommer der ikke noget ud af.
Der var ingen imødekommelse fra regeringen.
Vi synes godt, at regeringen efter den opfordring til forholdsvis beskedne beløb, som kom frem i dialoggruppens indspil - og der er jo ingen tvivl om, at parterne sådan ligesom havde lagt bånd på sig selv, for at det ikke skulle være vildere og mere urealistisk, end det blev - kunne være kommet med en lille imødekommelse til et erhverv, som i den grad genererer penge, arbejdspladser, værditilvækst, eller hvad man nu vil kalde det, til landet.
Det er et erhverv, som har mange ting imod sig, men selvfølgelig også mange ting med sig.
Nu synes jeg selv, vi har det kønneste land og det bedste klima.
Det er nok især danskere, der synes, at klimaet er godt i Danmark, men vi har så mange ting: Vi har kultur, vi har et godt miljø, vi har et sikkert samfund, vi har kunst, design og forholdsvis venlige mennesker.
Ja, jeg må nok indrømme, at når man en enkelt gang går rundt i butikker i København, er man godt nok ikke imponeret over den kundebetjening, der ydes - det har også lidt med turistpolitisk at gøre - jeg synes faktisk, den er utrolig ringe i Københavnsområdet i forhold til i provinsen. Vi har altså et godt samfund, men alligevel også nogle ting imod os, som man godt kunne afhjælpe en lille smule ved at imødekomme dette beskedne ønske om afløftning af nogle omkostninger, også fordi turisterhvervet jo typisk er et erhverv, som skaber mange arbejdspladser også til ufaglærte.
Vi går ikke i Kristeligt Folkeparti ind for at afskaffe de grønne afgifter.
De grønne afgifter er nogle, vi har skabt i Danmark, fordi vi ønsker en bred buket af indtægter til staten, og fordi vi også ønsker gennem en afgiftspolitik at adfærdsregulere.
Men de er indrettet til, at vi danskere kan betale de samfundsgoder, som vi selv ønsker.
Hvorfor skal vi egentlig belaste vores gæster med at deltage i den fest?
Når de gæster kommer og skaber arbejdspladser for os ved at købe ind og være i Danmark, hvorfor skal de så egentlig også betale de afgifter, som vi har pålagt os selv til vores samfundshusholdning, til de goder, som vi har her?
Jeg har lidt svært ved at forstå, at vi skal plage dem med det og dermed forringe vores konkurrenceevne på området.
Så er der debatten om processerne via rumopvarmning: Vi mener jo, at energiafgifterne også på rumopvarmning osv. er rigtige, men det er jo en kendsgerning, at det hører med til erhvervet at varme rummene op, når det er gæster, vi skal have.
Det er en produktion, så jeg synes, at argumentationen for at køre hotelværelser ind under procesenergi må være rigtig.
Så havde vi lidt tidligere i debatten en snak om erhvervsturisme og hotelbyggeri i København: Det er jo en kendsgerning, at vi er sakket agterud i mange år på det område.
Derfor er det jo ikke så mærkeligt, at der nu er ved at blive opfyldt et efterslæb.
Der har været en efterspørgsel, som har gjort det muligt for nogle af de hotelkoncerner, som i øvrigt bygger i hele verden, nu endelig også at bygge i Danmark.
Vi har stort set ikke haft de internationale koncerner i Danmark, netop fordi klimaet - erhvervsklimaet, turistklimaet - er for dårligt.
Så er det jo rigtigt, at erhvervsturismen i København, som vi er inde på her, altså går godt frem, men det kniber jo voldsomt med de her tyskere i gule regnfrakker og gummistøvler, som vi var så stolte af, og som kunne lide al slags vejr.
Altså tyskere er desværre også blevet sådan lidt mere sofistikerede og vil have noget mere end regnvejr og frisk vind i ansigtet, når de ligger i sommerhus i Vestjylland.
Der skal altså mere til, men stadig væk er altså priserne et incitament.
En helt anden ting er, at vi i Kristeligt Folkeparti gerne vil indføre en anden grøn afgift, nemlig en grøn afgift på flybilletter ud af landet.
Vi vil faktisk hellere overveje hele vores turisme og trafik og rejsemønster, fordi vi mener, at flyvning i alt, alt, alt for høj grad bidrager til den CO2-udledning og den drivhuseffekt, som jo i allerhøjeste grad er på dagsordenen i de her dage.
Vi har hørt om det tragiske forløb på konferencen i Haag, hvor de rige lande ikke kunne blive enige om at udmønte de aftaler og de forpligtelser, man har indgået med hinanden i Kyoto.
Uanset om det er 80 cm, eller om det er 10 m - det er vistnok yderpunkterne for, hvad man mener verdenshavene vil stige de næste hundrede år - så er det ganske alvorlige perspektiver, som vi bør tage konsekvenserne af. Dermed mener jeg, det er helt fint, at vi får lejlighed til at komme til Australien og Californien og Kina, men vi behøver ikke at komme der helt så tit, som vi gør.
Vi mener, at det ville være helt dejligt, hvis vi kunne indskrænke rejseriet lidt, så vi holdt flere turister hjemme i vores eget kulturelle Europa, hvor vi hører sammen, og så lad os da få en rejse eller to til Langbortistan i løbet af vores liv.
Det betyder også noget, at vi holder turisterhvervet intakt herhjemme, så vi kan holde nogle af vores egne folk og vores nærmeste naboer som turister her.
Der er et kæmpepotentiale i turismen.
Det er nok muligt, det er svært at forklare hr. Ole Sohn det, det skal jeg altså ikke afvise, men så tror jeg nu, det mere er viljen end evnen til at forstå, det er galt med hos modtageren.
Hvis hotelkapaciteten i de storbyer, som vi kan sammenligne os med, for 20 år siden var 100 pct., og den så i de mellemliggende år - jeg kender ikke tallene, men det er nok noget i den retning - har udviklet sig til 125 pct.
, og vi stadig væk ligger på 100, fordi København har været i en stagnationsperiode, og det er jo almindeligt kendt, at København har det, så er det jo ikke mærkeligt, at når der begynder at ske noget i København, følger efterspørgsel efter hotelværelser også med, og vi skal til at have gang i den.
Det er vel ikke unaturligt.
Det har jo ikke noget
Det er jo, fordi der er en generel erhvervsmæssig og fornuftig udvikling i Danmark i øjeblikket, genereret af Storebæltsbroen, af Øresundsbroen osv., men det er jo ikke et udtryk for, at den generelle turismepolitik, de generelle muligheder for turisme i Danmark, er bedre. Man ser
jo, når man kommer rundtomkring i landet, at det er i København, det sker i øjeblikket.
Det sker ikke rundtomkring i landet, og det er ikke kun med, at vi ikke kan få folk ud
på kroerne, det er også provinshotellerne, der har sådan rigtig dårlige tider
Der trænger vi altså til noget mere, og det er da klart, at hvis vi så laver en lempelse, så bliver væksten i København da også endnu større end den, der ser ud til at være i øjeblikket.
Vi ser en vækst på nogle dårlige betingelser, men væksten på nogle gode betingelser vil selvfølgelig være endnu større.