Per Stig Møller (KF), 2004-02-20:
Jamen jeg synes faktisk ikke, forslaget fra Dansk Folkeparti er særlig klogt i denne situation.
Jeg synes ikke, det er særlig klogt, hvis statsministeren skulle begynde at ophidse kineserne til at skabe en konflikt eller føle, at nu er man i en situation, hvor man i virkeligheden er ved at få to Kinaer, og at vi i virkeligheden går i EU og opererer i den retning.
Det vil kun gøre situationen vanskeligere.
Jeg sagde jo også før, at USA, hvor Kongressen tidligere har ønsket en taiwanesisk observatørstatus i WHO, ikke fremsatte forslaget, for USA ønsker heller ikke at blive inddraget i valgkampen og føler sig faktisk ret bekymret over den taiwanesiske regerings forsøg på at inddrage andre lande i valgkampen.
Jeg vil ikke inddrages i Taiwans valgkamp, så kan man kalde det stille diplomati eller ej, men jeg vil ikke inddrages i den valgkamp, for jeg mener faktisk ikke, det er klogt at blive inddraget i et andet lands valgkamp.
Lad taiwaneserne holde deres valgkamp i fred. Så skal man altså også huske på, som jeg sagde sidst, at WHO altså har nogle regler, og de gælder for stater.
Hvis vi kaldte Taiwan en stat, så havde vi en tokinapolitik og ikke en etkinapolitik. Det vigtigste er, at der kan samarbejdes med WHO på indeværende tidspunkt, og så må vi se hen ad vejen, om vi kan se på en anden situation.
Jeg skal på regeringens vegne opfordre Folketinget til igen at afvise Dansk Folkepartis beslutningsforslag.
Det er jo i realiteten en genfremsættelse af forslaget fra april 2002, som vi heller ikke dengang kunne tilslutte os. Jeg skal ikke gentage hele argumentationen fra sidst.
Vi havde en lang debat om det, men jeg skal konstatere, at der ikke hidtil har været og heller ikke er udsigt til, at der kan skabes flertal for en substansbehandling af Taiwans ønske om observatørstatus under forberedelserne af dette års Verdenssundhedsforsamling.
Spørgsmålet er ikke på dagsordenen.
Endnu mindre er der udsigt til, at der kan skabes enhed om observatørstatus, hvis forslaget skulle komme til debat.
For at Taiwans ønske om observatørstatus skal vedtages, skal spørgsmålet som sagt på dagsordenen for Verdenssundhedsforsamlingen, WOA.
Dagsordenen sammensættes formelt af WHO's bestyrelse, hvor Danmark ikke er medlem, og kan efterfølgende ændres umiddelbart inden Verdenssundhedsforsamlingen af en forberedende komité af lande, som sammensættes forud for hver samling.
Danmark ventes heller ikke i år at blive medlem af denne komité, men har selvfølgelig mulighed for indflydelse ved EU-medlemmer.
Som hovedregel går den danske indflydelse således gennem EU's medlemmer.
Der har imidlertid ikke hidtil været EU-enighed om at støtte, at taiwanspørgsmålet optages på dagsordenen.
Det er der heller ikke udsigt til i år, særlig ikke i lyset af den anspændte situation i Taiwanstrædet.
Så synes jeg, man skal bemærke, at under det første bestyrelsesmøde i januar i år, hvor dagsordenen fastlægges, blev spørgsmålet om optagelse af Taiwan som observatør end ikke behandlet og ikke fremsat fra amerikansk side.
Der er ingen, der har fremsat det, heller ikke USA.
Men det afgørende her er jo ikke formaliteten, eller om jeg så må sige, om man er medlem af WHO, hvor jeg blot skal gøre opmærksom på, at når man kan være medlem af World Trade Organization, så er det jo, fordi man er et toldområde, hvor man i WHO sidder som stat, så der er forskel.
Men der er ikke en lakune, og der må ikke være en lakune i det globale sundhedsnetværk.
Taiwans borgeres sundhed må ikke blive ofre for, at man ikke kan være medlemmer af WHO.
Jeg har undersøgt sagen meget nøje med WHO og Taiwans status der, og WHO vurderer, at Taiwans nuværende status ikke indebærer reelle sundhedsmæssige problemer for øen.
Der foregår løbende kontakt og samarbejde under forskellige former mellem WHO og Taiwan.
WHO overvåger således løbende helbredssituationen i Taiwan primært via WHO's regionale kontor i Manilla på Filippinerne.
WHO koordinerer endvidere sygdomsrelevante aktiviteter gennem et netværk af samarbejdsorganisationer, der er omfattet af organisationen Global Outbreak Alert Response Network.
Der inddrages Taiwan fuldt ud, hvad der er vigtigt.
Et godt eksempel herpå er jo netop bekæmpelsen af epidemien SARS.
Samarbejdet omfattede bl.a. udsendelse af et lægehold fra WHO's partnerorganisation Center for Diseasecontol i Atlanta, USA.
Direkte teknisk bistand fra WHO til Taiwan, som forudsætter forudgående godkendelse fra Taiwan, blev også ydet under SARS-epidemien.
Et officielt WHO-undersøgelseshold blev således udsendt.
WHO havde således med billigelse fra Kina folk på Taiwan i en lang periode, mens SARS var i udbrud.
Det væsentlige er altså her, om det skader den taiwanesiske befolkning.
Formålet er jo ikke at skabe vanskeligheder for Taiwans befolkning, det er jo netop at forbedre vilkårene for Taiwans befolkning.
Formålet med vores politik er altså at understøtte en fredelig løsning af forholdet mellem Kina og Taiwan.
Der foregår for tiden som bekendt en ganske heftig valgkamp på Taiwan, hvor øens status og situation i Taiwanstrædet er det centrale tema.
Ingen, heller ikke USA, ønsker at blive inddraget i den valgkamp, som bidrager til at forøge spændingen i Taiwanstrædet.
Det ønsker den danske regering heller ikke.
Tværtimod søger ansvarlige lande at mane til besindighed, og USA og EU tager afstand fra ensidige handlinger, som forrykker den nuværende status quo og blot fremprovokerer yderligere spændinger.
Samtidig opfordrer USA og EU-partnerne til at indlede forhandlingerne om en fredelig løsning på Taiwanspørgsmålet.
Etkinapolitikken har vi, den havde den foregående regering, den havde vi også i opposition, og den har USA også.
Vi kan altså ikke begynde at have en tokinapolitik.
Problemet er at få løst de konkrete problemer for Taiwans befolkning.
Det kan man altså efter WHO's opfattelse
med Kinas billigelse gøre, samtidig med at vi ikke skal skabe problemer for Taiwans befolkning af politisk art, som det forslag ville medvirke til under en valgkamp.