runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ole Glahn (RV), 2006-02-02:
Nu kommer jeg lidt i tvivl om, hvorvidt ordføreren har hørt, hvad jeg sagde, for jeg roste faktisk muligheden for disse små geografiske justeringer, og jeg fremhævede også, at det er vigtigt, at der bliver mulighed for at tilpasse sig.
Jeg fokuserede på en speciel del, og jeg har sagt i et tidligere svar, at hvis det er mig, der har misforstået noget, så glæder jeg mig til at blive belært om det.
Men sådan som jeg læser forslaget, er der altså mulighed for, at i særlige tilfælde i forbindelse med nedlæggelse af forpligtende samarbejder kan ministeren gå imod en enkelt kommunes ønsker, og i hvert fald skal kommunen ikke på forhånd være indforstået med det.
Den kommunale selvbestemmelse viste sin styrke i en sådan grad, at det kun var i meget få tilfælde, der var behov for, at vi blandede os fra statsligt hold, og det er en rigtig god ting.
I Det Radikale Venstre er vi enige om, at det er vigtigt, at alle kommuner også fremover skal opfylde de krav, der ligger til grund for den gennemførte inddelingsreform.
Det vil sige, at hver enkelt kommune skal have mindst 20.000 indbyggere, og alternativt at forpligtende kommunale samarbejder skal omfatte mindst 30.000 personer.
Dog kræves der ikke tilslutning, men blot inddragelse af kommunerne, når ændringerne drejer sig om mindre grænseændringer, der er begrundet i administrative hensyn, og de regulerede arealer er på højst 100 ha og ikke bebos af mere end 50 personer.
For Det Radikale Venstre er det vigtigt, at den kommunale indflydelse på ændringer af inddelingen bevares.
Vi finder denne afgrænsning fornuftig, og vi finder, der er behov for, at loven kan tage højde for de rammer, inden for hvilke de kommende reguleringer skal ske.
Til gengæld skaber lovforslaget nogen usikkerhed om de betingelser, der skal være til stede, for at indenrigsministeren kan ophæve forpligtende kommunale samarbejder.
Da vi i Det Radikale Venstre principielt er imod ministerbeføjelser og derfor især ser på de begrundelser, der er for sådanne beføjelser, falder det os for brystet, at der ikke er nogen klar begrundelse for denne kompetence.
Spørgsmålet fortoner sig så at sige i tåger.
Hvornår bliver der f.eks. mulighed for folkeafstemninger?
Dette og endnu flere spørgsmål må vi have belyst under udvalgsarbejdet, og vi ville sætte pris på, hvis ministeren kunne komme med eksempler på tilfælde, hvor der kunne blive behov for en sådan beføjelse.
Vi skal have respekt for de særlige forhold, der gør sig gældende for økommunerne, og vi skal vise det i handling.
Endelig er vi tilfredse med, at vilkårene for de medarbejdere, der bliver berørt af et eventuelt ændret kommunalt tilhørsforhold, vil blive stillet på samme måde, som medarbejderne bliver stillet ved den kommunalreform, man nu er i gang med at gennemføre.
Alt i alt er vi positive over for lovforslaget, selv om der er en række vigtige spørgsmål, som vi ser frem til at få belyst under udvalgsarbejdet.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2006-02-02:
I forbindelse med kommunalreformen blev ministerbemyndigelsen fjernet for at få fast grund under fødderne, få tingene til at ligge fast og sikre, at der ikke efterfølgende opstod mulighed for at revidere selve det kommunale landkort, således som det var vedtaget.
Det vil sige, at i denne mellemfase kan ingen kommune komme igennem med et separat ønske om, at den gerne vil flyttes, og en del af en kommune kan heller ikke stemme sig over til en anden kommune.
Det ligger helt fast, for ministeren har simpelt hen ikke bemyndigelse til at tillade det i det lovkompleks, som er indeholdt i kommunalreformen.
Efterfølgende vil det derimod være naturligt, at der skal være mulighed for, at ministeren kan justere inddelingen, men det skal naturligvis ske inden for rammerne af kommunalreformen, det vil sige, at en kommune mindst skal have 20.000 indbyggere, og at et forpligtende samarbejde som minimum skal omfatte 30.000 personer.
Disse bestemmelser får virkning fra den 1. januar 2007, altså samme tidspunkt som kommunalreformen træder i kraft.
Dette lovforslag omfatter både små og store ændringer.
Det vil sige, at man i medfør af bemyndigelsen kan sammenlægge hele kommuner, dele af kommuner eller mindre områder, og det skal naturligvis ske efter den samme model, som vi har kendt hele tiden: Der skal være et lokalt behov og et lokalt ønske om at gennemføre det.
Alle kommuner skal pr. definition være bæredygtige, sådan som det er defineret i loven, og disse ændringer kan ikke ske uden tilslutning fra de berørte kommunalbestyrelser, som skal sige ja til dem.
Det vil være naturligt, at forslaget vedtages af den samme kreds, som stod bag den kommunale inddeling, altså Venstre, De Konservative, Dansk Folkeparti, Socialdemokratiet og De Radikale.
Forslaget er jo i og for sig kun en naturlig fortsættelse, som genindfører bemyndigelsen med virkning fra den 1. januar 2007, hvor kommunalreformen træder i kraft.
Der skal altså ikke være mulighed for at lave ændringer inden det tidspunkt, men der kan jo på et senere tidspunkt opstå ønske om ændringer.
Men jeg vil gerne sige, at i Det Konservative Folkeparti ser vi sådan på det, at der ikke skal ske væsentlige ændringer i en længere årrække fremover.
Poul Nødgaard (DF), 2006-02-02:
Kommunalreformens mange love blev gennemført i forrige folketingssamling, og de nye kommuner og regioner er således i besiddelse af de nødvendige love for at kunne føre den vel nok største reform nogen sinde ud i livet.
Det er med stor glæde, at det kan konstateres, at de 98 kommuner for størstepartens vedkommende blev dannet ved konstruktive forhandlinger mellem de berørte kommuner.
Sammenlægningsudvalgene bruger nu 2006 til at forberede, at de mange amtslige opgaver bliver overført til kommunerne fra den 1. januar 2007.
Det lovforslag, som indenrigsministeren fremsætter for Folketinget her i dag, vil i praksis skulle anvendes efter den 1. januar 2007 i de tilfælde, hvor der skal ske yderligere ændringer eller eventuelt justeringer i den vedtagne reform.
Dansk Folkeparti har noteret sig, at den bemyndigelse, som indenrigs- og sundhedsministeren beder om, vil være naturlig og meget praktisk, så det kan vi tilslutte os.
Med hensyn til fremtidige yderligere kommunesammenlægninger, altså hvor man går fra tallet 98 og længere ned, kan disse kun gennemføres, såfremt de berørte kommunalbestyrelser er enige med ministeren om det.
Det er kun ganske få tilfælde i landet, tror jeg, det drejer sig om.
De bestemmelser, der lægges op til vedrørende grænsereguleringer, finder Dansk Folkeparti er rigtige og rimelige.
I andre situationer, hvor et samarbejde skal opløses og erstattes af et nyt, skal dette indgås med en kommune, som støder op til den mindre kommune, som ønsker samarbejdet.
Dansk Folkeparti har med tilfredshed noteret, at de særlige bestemmelser vedrørende de såkaldte øsamfund, der blev aftalt i forbindelse med kommunalreformens gennemførelse, også vil blive respekteret fremover.
Det er noget meget, meget centralt, og det fremgår også, som jeg ser det, tydeligt og klart af lovforslaget.
Dansk Folkeparti vil således ud fra det, jeg her har sagt, medvirke aktivt og konstruktivt til lovforslagets gennemførelse.
Vi kan så konstatere, at det formentlig varer lang tid, inden det lovforslag skal bruges til noget som helst.
Nu tror jeg nok, de nye kommuner skal til at finde deres egne ben fra den 1. januar 2007, men det er da godt, at ministeren sammen med sin administration er på forkant med udviklingen.
Sker der en udvikling fremover, når den her reform er gennemført, har ministeren allerede nu, flere år før han har brug for det, det nødvendige instrument til at kunne gennemføre de ting.
Det er godt at være på forkant med udviklingen, og det må man nok sige at ministeren har været i det her tilfælde i hvert fald – men det skal han ikke have nogen kritik for.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2006-02-02:
Jeg tror sådan set ikke, det er forkert forstået, men det er jo sådan, at disse bemyndigelser skal være funderet i noget lokalt.
Det vil sige, at der skal være nogle, der medvirker til det, fordi de har et ønske om det, eller der er opstået en situation, hvor det er nødvendigt at foretage disse ændringer.
Fra den 1. januar 2007 bliver der igen mulighed for, at der kan ske ændringer af det kommunale landkort.
Nogle kommuner vil jo stadig være lige lovlig små set i lyset af den dramatiske udvikling, som er sket, og de kan godt fremkomme med et ønske om ændringer.
Hvis der er et lokalt ønske om at lægge en lille kommune ind i en større nabokommune, vil det så ikke være naturligt, at der er en bemyndigelse til at gøre det?
Karen J. Klint (S), 2006-02-02:
Jeg er jo så heldig, at jeg kan huske, dengang man troede, man måtte købe busser og få dem reklamefinansieret.
Da spurgte vi i Vejle Amt alle beboerne, om de var interesseret i det.
Det er jo mange år siden, det er mindst 10-15 år siden.
Der var nogle, der var interesseret i det, og nogle, der ikke var interesseret i det, men det var en dialog.
Det er ikke det, jeg taler imod, det er ikke det, jeg er beklemt ved.
Men beklemtheden kommer under punkt 7 og også i høringssvaret, hvor der er nogle faglige organisationer, der siger, at efter organisationernes opfattelse er det imidlertid problematisk, at der ikke er tilsvarende forbud mod reklamer for ansattes beklædning, hvis en opgave udliciteres til private virksomheder, idet dette vil føre til en skævhed i konkurrencen mellem privat og offentlig sektor.
Det var den linje, der fik mig til at sætte spørgsmålstegn ved, om kommunalfuldmagten ikke også må omfatte det, at når man udliciterer en opgave eller laver nogle kontrakter, må man forbyde dem, man samarbejder med, at lave nogle reklamer, som man i øvrigt ikke selv må lave.
Det er dem, der skal se på personalet.
Det er der ikke noget til hinder for.
Det her er ikke en regel, der pålægger kommunerne at få reklamefinansieret deres plejehjemsbusser, men det giver kommunalbestyrelsen en mulighed.
Jeg tror, at den kloge kommunalbestyrelse vil overveje, om man vil gøre brug af den mulighed, bl.a. i en dialog med personale og brugere.
For så vidt angår spørgsmålet om udlicitering og udbud, kan jeg ikke på stående fod se noget som helst problem i, at man i en kommune i forbindelse med et udbud siger, at man forudsætter, at den private opgaveløser skal iagttage de og de regler.
Det er altså den situation, hvor en kommune siger, at der er et helt plejehjem, som man gerne vil løfte ud og lade drive privat.
Her kan jeg ikke se noget som helst problem i, at man som en del af de generelle udbudsbetingelser siger, at der i øvrigt gælder nogle spilleregler på det her plejehjem, bl.a. en spilleregel om, at personalet ikke må gå rundt med reklamer for dette eller hint.
Det synes jeg ikke er noget problem.
Erling Bonnesen (V), 2006-02-02:
Dette lovforslag giver indenrigs- og sundhedsministeren mulighed for at ændre i størrelsen på og antallet af kommuner.
Eksempelvis kan udviklingen i den befolkningsmæssige sammensætning, økonomi, erhvervsforhold og udviklingsforhold m.m. gøre den eksisterende inddeling uhensigtsmæssig.
Lovforslaget giver ikke ministeren mulighed for frit at ændre den kommunale inddeling.
Ændringen skal være begrundet i befolkningsmæssige, erhvervsmæssige eller økonomiske forhold osv., kort sagt de kriterier, der også ligger til grund for kommunalreformen.
Kriterierne sikrer, at kommunerne har en størrelse og et omfang, der betyder, at de kan varetage de mange nye opgaver, de får tildelt med kommunalreformen.
De berørte kommunalbestyrelser skal som i dag tilslutte sig ændringerne.
Kun i tilfælde, hvor ændringerne berører meget små geografiske områder eller områder med meget små befolkninger, kræver ændringerne ikke kommunalbestyrelsernes samtykke.
Lovforslaget giver også mulighed for at opløse forpligtende kommunale samarbejder og udpege en ny gruppe af kommuner, der skal indgå i et forpligtende samarbejde.
Ministeren vil kun kunne tvinge ændringerne igennem, hvis det eksisterende samarbejde er åbenbart uhensigtsmæssigt og alle andre muligheder for at sikre den nødvendige bæredygtighed har været forsøgt uden den ønskede effekt.
Kommunalreformen har sikret, at kommunerne har fået den størrelse, der passer til de mange nye opgaver, som de nu får tildelt.
Det bør dog alligevel være muligt at foretage ændringer i den kommunale inddeling på lidt længere sigt.
Lovforslaget sikrer, at der også efter kommunalreformen kan foretages ændringer i den kommunale inddeling.
I forbindelse med etableringen af de nye større kommuner var vurderingen, at det var mest hensigtsmæssigt, hvis der ikke skete store ændringer i den kommunale inddeling i perioden mellem fremlæggelsen af det nye kommunale danmarkskort og kommunalreformens endelige ikrafttræden.
Venstre ønsker at genindføre muligheden efter den 1. januar 2007, så det sikres, også i tiden efter at kommunalreformen er gennemført, at kommunerne er bæredygtige og på tilfredsstillende måde kan varetage de opgaver, både borgerne og staten forventer at de varetager.
Venstre støtter derfor lovforslaget.
Kristen Touborg (SF), 2006-02-02:
Umiddelbart kunne det virke, som om ministeren ikke havde hørt efter, hvad jeg sagde; det tror jeg ikke er tilfældet.
Jeg tror faktisk, at ministeren hørte, hvad jeg sagde.
For mit budskab var meget klart, nemlig at jeg ikke synes, at man skal lade principperne ryge, bare fordi ministeren har udsultet kommunerne.
Jeg synes, at det er en forkert konsekvens at tage, nemlig den, at når man har dårlige økonomiske forhold i kommunerne, kan man blive nødt til at gøre ting som den her reklamefinansiering; konsekvensen er altså, at principperne må lide under det.
Jeg synes, at man skulle sørge for at gå den anden vej, tage den anden konsekvens af det og sørge for, at kommunerne har ordentlige vilkår i stedet for.
Så skulle det kommunale selvstyre nok blive særligt styrket på den baggrund.
Jeg kan ikke genkende beskrivelsen af, at vi skulle have udsultet noget som helst.
Det her handler ikke om at udsulte eller ikke udsulte.
Det handler, som hr. Ole Glahn bl.a. var inde på, om en generel samfundsudvikling, som over tid har gjort, at man, f.eks. når vi tager de kommunale idrætsanlæg, som noget naturligt har ønsket at supplere sin økonomi med bandereklamer, ikke kun for at få en indtægtsside, men også for at skabe et signal om lokal opbakning til den lokale håndboldklub.
Jeg tror ikke, man kan udelukke, at Folketinget, hvis man på et eller andet tidspunkt tilbage i historien havde rejst en tilsynssag om, hvorvidt kommunalfuldmagten nu holdt til dette eller hint, allerede dengang for mange år tilbage ville have været nødt til at sige, at her var man nok nødt til at gå ind og lovgive.
Så der er ikke tale om, at der er et akut behov for reklamefinansiering derude.
Der er tale om, at kommunerne stille og roligt tilpasser sig samfundsudviklingen, og det synes jeg egentlig også hr. Kristen Touborg skulle, stille og roligt.
Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslaget overgik derefter til anden behandling.
Afstemning
Karen J. Klint (S), 2006-02-02:
Jeg vil gerne kvittere for det sidste svar, for det kan give lidt tryghed.
Det handler netop om, at vi ikke ønsker at stække kommunalfuldmagten.
Men der er meget stor forskel på at køre rundt i en reklamefinansieret bus, som ligner alle mulige andre busser med reklamer på, og så det, at man pludselig kan blive udsat for, at nogle private skal have en ekstra indtægtskilde, og at det så er reklamer for en tredjepart, det drejer sig om.
Der har også været det med, om man kunne lave private tilbud og skumme fløden af dem, eller om man kunne tage overskuddet ud.
Det var den kombination, vi syntes måske kunne ligne en ladeport, alt efter hvor uetisk den kunne forvaltes, hvis det private alene eller markedsbetingelserne alene var herre i eget hus.
Det burde så bygge bro i den her sag og forhåbentlig føre til opfyldelse af min prognose fra før om, at man, når man får spurgt nærmere ind til det her under udvalgsarbejdet, når frem til at sige, som et parti, der almindeligvis hylder det kommunale selvstyre, at det her nok er en meget fornuftig mulighed at give landets kommunalbestyrelser.
Per Clausen (EL), 2006-02-02:
Jeg skal i lighed med hr. Ole Glahn fra De Radikale starte med nogle lidt mere principielle betragtninger.
Som vi ser det offentlige rum, er det et sted, hvor folk kan mødes, udveksle deres synspunkter, fremføre deres mening.
Det offentlige rum er alles rum, og her har alle ret til at fremføre deres meninger gennem skrift, tale, illustrationer, tegninger, happenings m.v.
Det gælder høj som lav, mand som kvinde, folk af så vel den ene, den anden som den tredje politiske og religiøse observans.
Der må vi så bare sige, at der jo i de senere år er sket en beklagelig udvikling i retning af, at det offentlige rum bliver stadig mere privatiseret og kommercialiseret.
Også tidligere offentlige arealer er delvis privatiseret, det gælder f.eks. DSB's stationer, perroner og tog, hvor demokratiets spilleregler sættes ud af kraft.
Samtidig sker der også en voldsom kommercialisering af det offentlige rum.
Busser og S-tog forvandles til mobile reklameskilte, busstoppesteder sælges til reklamefirmaer, og byerne fyldes op med reklamestandere, hvor de, der har råd, kan ytre sig, mens alle andre er forment adgang.
Jeg mener sådan set, at selv om det her er et lille forslag, et begrænset forslag, så er det et udtryk for, at man fortsætter den udvikling og i større og større udstrækning altså også inddrager den offentlige sektor i hele det her kommercialiseringsfelttog.
Det er vi faktisk grundlæggende imod.
Vi synes, at man skulle sætte en stopper for det.
Vi vil have vendt udviklingen.
Vi vil have det offentlige rum til at brede sig, og så hjælper det jo ikke noget at lade det private, reklamerne og kommercialismen, brede sig ind over den offentlige sektor.
Kristen Touborg (SF), 2006-02-02:
Vi tror såmænd ikke, at det her giver en revolution af indtægt i millionklassen, det har vi ingen forventninger om, men det, jeg snakker om her, er det princip, at man yderligere skal udvide på den måde, at det bliver en forudsætning for, at vi kan få de sociale goder i kommunerne.
Det synes vi er en uskik, og det er det princip, vi gerne vil håndhæve.
Poul Nødgaard (DF), 2006-02-02:
Det synes jeg er helt i orden, og vi har jo netop udvalgsarbejdet til den salgs.
Jeg troede faktisk, at forslaget ville gå lige glat igennem, også hos De Radikale, netop fordi det indeholder de tre elementer, det gør.
Jeg synes, det er helt logisk at give en minister bemyndigelse til at gennemføre nogle ting, såfremt der er lokale ønsker om det, så vi er fuldstændig rolige ved forslaget, og det håber jeg også Det Radikale Venstre vil være, så man trykker på de grønne knapper den dag, vi skal stemme om forslaget.
Vil det sige, hr. Touborg med det, han siger, mener, at det her udvikler sig til millionindtægter?
Jeg tror, at det, vi taler om, er helt nede i småtingsafdelingen.
Det er netop den kritik, der berettiget har været i sommer af, at man ikke kunne gøre hverken det ene eller det andet inden for det her område, der har afstedkommet det her lovforslag, og jeg synes, det er ganske fornuftigt.
Jeg sagde til ministeren, og jeg vil også gerne sige til hr. Touborg, at jeg synes egentlig godt, at det kunne være et lidt mere vidtgående forslag, men man har sikkert lyttet til forskellige profeter, der har sagt, at lige nøjagtig dertil kan man gå og heller ikke længere.
Jeg synes godt, man kunne have gået et lille skridt videre med hensyn til at etablere nogle indtægter, og hr. Touborg skal lægge mærke til, og det går jeg ud fra han har gjort, at der jo ikke er tale om, at hvis man får x antal kroner ind fra det her forslag, så nedsætter man udgiften inden for området med lige så meget, for nu har man en indtægt.
Det er penge, der kommer ekstraordinært ind og kommer de berørte parter til gode.
Kristen Touborg (SF), 2006-02-02:
Vi synes ikke, at det kommunale servicetilbud på socialområdet skal være afhængigt af, om man er god til at finde en virksomhed, der vil sponsorere området.
Det synes vi ikke man skal.
Det synes vi da er en kommunal opgave, og at det så kan være svært for kommunerne i den detailstyring, regeringen lægger op til på både den ene og den anden måde, ikke mindst økonomisk, er jo rigtigt, men principielt må det være sådan, at det altså er noget, kommunen skal tage sig af, og man skal ikke blive afhængig af, om kommunen tilfældigvis har en stor virksomhed, der vil være villig til at sponsorere.
Lene Hansen (S), 2006-02-02:
Dette lovforslag ligger i en naturlig forlængelse af inddelingsloven, som vi faktisk indgik en aftale med regeringen om i begyndelsen af 2005.
Lovforslaget drejer sig, som vi lige har hørt, om de ændringer af landets inddeling i kommuner og regioner, der vil være nødvendige efter kommunalreformen.
Det skal vel ikke udelukkende ses som et forsøg på at feje op efter reformarbejdet, men skal snarere opfattes som et nyttigt redskab, som indenrigs- og sundhedsministeren kan bruge, hvis det viser sig, at der er sket nogle uhensigtsmæssigheder i sammenlægningsprocessen.
Lovforslaget bemyndiger nemlig ministeren til at træffe beslutning om ændringer af den kommunale inddeling.
Denne bemyndigelse omfatter både mindre grænseændringer og større ændringer af den kommunale inddeling, herunder også kommunesammenlægninger og delinger af kommunerne.
Ministeren får bemyndigelse til at udvide eller indskrænke antallet af kommuner i en region, dog ikke uden de berørte kommunalbestyrelsers samtykke.
Ministeren fastsætter vilkår for gennemførelsen af de beslutninger om ændringer i den kommunale og regionale inddeling, der måtte være behov for.
Endelig skal det nævnes, at ministeren vil kunne fravige gældende lovgivning efter forhandling med den relevante minister, i det omfang ændringen af den kommunale inddeling eller opløsning af et samarbejde gør det nødvendigt, dog i en afgrænset tidsperiode, som der står.
Vi mener egentlig, at det er ganske vidtgående bemyndigelser, forslaget giver indenrigsministeren, men vi anerkender også, at det i en overgangsperiode er en nødvendighed.
Men vi ser gerne, at vi under udvalgsarbejdet kan undersøge, om bestemmelserne kan ophæves igen, når de har været anvendt efter deres hensigt, og om der i praksis bliver administreret i overensstemmelse med det, der blev aftalt i forbindelse med den nye inddeling.
Men hvis ikke der viser sig nogen overraskelser under udvalgsarbejdet, er vi da helt sikre på, at vi kan støtte forslaget, når vi kommer til tredje behandling.
Ole Glahn (RV), 2006-02-02:
Min konklusion var jo, at vi er positive, men at vi skal have dette spørgsmål nærmere belyst.
Jeg mener nemlig, det er vigtigt, at Folketinget lever op til sin opgave, nemlig at gennemgå de forslag, der fremsættes af en minister, kritisk og se, om der er nogen uklarheder i dem.
Det tror jeg vi alle sammen er bedst tjent med, og det er den opgave, vi i al beskedenhed prøver at løse på bedste måde fra radikal side.
Ole Glahn (RV), 2006-02-02:
Nu har jeg ikke direkte taget stilling til, om der skal være pligt til det, men hvis der skal ske nogle forandringer – specielt dem, jeg talte om før i mit svar til hr. Poul Nødgaard – er det vigtigt, at borgerne også bliver inddraget.
Det vil jo være en helt anden situation end i forbindelse med hele kommunalreformen, hvor der gik en bølge over landet, og man diskuterede forholdene.
Her vil sagerne komme op i de enkelte kommuner, og derfor synes jeg, det er meget vigtigt, at befolkningen inddrages.
En folkeafstemning kan være en oplagt mulighed
, om det ligefrem skal gøres til en pligt, vil jeg ikke lægge mig fast på nu, men jeg mener, det er vigtigt, at vi tager det med i de overvejelser, vi skal gøre os i udvalget.