Pia Gjellerup (S), 2001-05-15:
Ja, dette skulle være en politisk debat om værdier og holdninger, mål og midler.
I løbet af eftermiddagen kom jeg lidt i tvivl.
Jeg overvejede, om ikke det, der står ude over dørene i Vandrehallen, »Med lov skal land bygges«, i stedet for skulle ændres til en særlig udgave af det olympiske slogan: Højere, hurtigere, længere og dyrere.
For regeringen har det været en afgørende debat, for det er vigtigt, selv om det er besværligt, også med utrolig mange bemærkninger om emner af en righoldighed, som vi jo er vant til herinde, når vi har de brede debatter.
Det har været vigtigt at kunne vove at se frem og søge at tage en debat, hvor vi kommer længere frem i perspektiverne, end vi oftest gør det. Vi er jo oftest optaget af lovgivningen eller af debatter på enkeltområder eller om det næste års økonomi, for at nævne nogle af hovedpunkterne på Folketingets dagsorden.
Men det er også vigtigt at se frem, som jeg vist sagde det allerede ved indledningen af debatten, vove, når man har en situation, hvor der er nogle balancer i økonomien, vove så at se frem, bruge kræfterne til at se på den fremtid og de udfordringer, den byder på, nogle af de udfordringer, som vi kender.
Vi står over for udfordringer uanset partifarve, uanset idealer, uanset om man er i regering eller i opposition.
Der kommer flere på pension, og der bliver færre i den erhvervsaktive alder.
Jeg vil gerne bidrage til den ordveksling, der har været fra flere ordføreres side i forhold til, om det er et stort problem, at der går flere på pension.
Nej, det er ikke et problem, hvis vi sørger for i tide at have en økonomi, der også kan sørge for, at der til de flere også er en ordentlig pension, at der også er et velfærdssamfund med en omsorg til dem, der ikke kan klare sig selv.
Og derfor anser jeg ikke det, at der er flere, der går på pension, for en trussel eller et afgørende problem, men det er en af de opgaver, som jeg synes det er værd at forberede sig på, for at vi faktisk kan løse den ordentligt. Så om de færre i den erhvervsaktive alder: Ja, det er det, der har gjort, at vi fra regeringens side har peget på, at vi i løbet af de næste 10 år vil have 100.000 mennesker mere i beskæftigelse.
Flere har ment med Venstre i spidsen, at regeringen ikke kan realisere dette mål, men de har været ganske tavse om det, der så skulle gøre dem i stand til at realisere dette mål.
Tavse, kun kritik.
Senere tilbagetrækning, svarende til den udvikling, vi er i gang med nu, et mere rummeligt arbejdsmarked, hvor der bliver plads
til flere af dem, der har været skubbet ud, som ikke har været velkomne på arbejdsmarkedet, som har haft meget svært ved at få fodfæste, fordi de ikke kunne det hele, ikke hele tiden havde kræfter til et fuldt arbejde, fuldt tryk, hel tid.
Yderligere vil en bedre integration, som vi jo har taget hul på, integration af indvandrere og flygtninge i det danske samfund og på det danske arbejdsmarked, være et bidrag.
Jeg tror i øvrigt så, at det væsentligste bidrag for os er, at vi alle sammen ændrer holdningen i vores hoveder til at gå fra en tid, hvor der har været massearbejdsløshed - og det er så en kommentar til hr. Frank Aaens indlæg - til en tid, hvor der endnu er arbejdsløshed, men hvor vi kan se for os, at den lykkeligvis bliver et mindre problem.
Nogle gange er det selvfølgelig fuldstændig berettiget, at der sidder nogle og undres over, at vi sidder og taler om, at nu er der arbejdskraftmangel, og med rette siger: Det er da noget underligt noget, de siger, for det vedrører da bestemt ikke mig.
Nej, men der er brancher og fag, og der er områder af landet, hvor det er en realitet i dag, og der vil komme flere områder og flere fag, hvor vi vil se, at der er et større antal job, end der umiddelbart er ansøgere til.
Det er det, der gør, at vi bestemt ikke på nogen måde kan være bekendt, hvis det ikke lykkes at få fat i nogle af dem, der ønsker at være på arbejdsmarkedet - de, som har kræfter og har mulighed for at udnytte deres kræfter og talenter på arbejdsmarkedet.
Vi skal ændre holdning, vi skal vænne os til at se, at det faktisk kan lykkes, og at arbejdsløshed i meget stort omfang ikke er noget, der bare behøver at optræde igen.
Derfor vil jeg gerne kvittere for hr. Peter Duetofts præcise og meget engagerede påpegninger af arbejdsgivernes ansvar i denne sammenhæng, især for en mere åben politik over for den erfarne del af medarbejderskaren.
Det betyder også, at vi fra regeringens side har lagt op til drøftelser af aktiveringen.
Opgaven har ændret sig, og derfor tror vi
Ligesom vi ikke har kunnet gøre det de andre gange, hvor vi har mødt en ny opgave, kan vi heller ikke her gøre det hele på én gang.
Det skal kunne lykkes at få de mest udsatte ledige ind på arbejdsmarkedet, og det er en ny opgave at forme en aktiveringspolitik i en tid med færre arbejdsløse og mange job.
Når det drejer sig om de svageste ledige, handler det jo ikke alene om arbejdsmarkedspolitikken.
Det handler også om den parallel, der ligger i det sociale system, og her finder vi måske de mest udsatte ledige.
Regeringen er åben og har åbnet for debatten om en ændring af aktiveringssystemet, og en sådan ændring omfatter også de mennesker, der er i det sociale system.
Alt i alt ser vi frem til at kunne realisere
en større ligeværdighed i mødet mellem de ledige og arbejdsformidlingen, bl.a. gennem bedre forberedelse af de ledige i a-kasserne, så vi kommer til at opleve, at rettighederne i aktiveringen også opleves som virkelighed af den enkelte.
Jeg tror nok, alle her i salen er enige om, at vi kun har én befolkning, men mon der ikke er mange, der efter at have lyttet til debatten tror, at vi har to bruttonationalprodukter?
Her tænker jeg ikke så meget på de velforberedte hovedindlæg - nogle har kaldt dem valgtaler - fra især Venstre, men også De Konservative.
Jeg tænker mest på de vistnok 61 spørgsmål til den socialdemokratiske ordfører og de vistnok 36, vi nåede op på, til den radikale ordfører med V og K's mange medlemmer i spidsen.
Der var tale om ganske endeløse fordringer på den fælles kasse, som trækkes med en temmelig stor gæld, men man skulle tro, når man hørte debatten i løbet af eftermiddagen, at der var tale om en kasse, man dårligt kunne lukke låget på.
Min Pilot Explorer-pen, der jo, som navnet siger, er forberedt på lidt af hvert, var ved at løbe tør af alle noteringerne.
Lad mit svar her derfor blot være, at allerede inden denne debat var differencen mellem de foreslåede merudgifter og anviste besparelser eller merindtægter fra det ledende parti i højre side af salen mere end 10 mia. kr. -
undervurderede
udgifter
, overvurderede besparelser, et hul i finanslovoplægget på 7 mia. kr. og i de første måneder
en endeløs række af beslutningsforslag og lovforslag her i salen, som yderligere bidrog med et underskud på over 3 mia. kr. Jeg har ikke gjort tallet for i dag op, og det var jo heller ikke særlig præciseret, men det var da i hvert fald et beløb af en meget stor størrelsesorden.
Det er lykkedes, fordi vi på en række punkter også er nået hurtigere til de økonomiske resultater, end vi forventede tilbage i 1993, og det gav et større råderum til at løse de opgaver, regeringen har sat allerhøjest.
Det viser sig helt kontant ved, at det offentlige forbrugstryk faktisk er faldet lidt gennem denne regeringsperiode.
Jeg siger det i denne korte form for ikke at øse endnu flere tal ud over Folketinget.
Men det offentlige forbrugstryk er faldet, og det offentlige udgiftstryk er faldet.
Der er styr på de offentlige finanser, og regeringen har sejt og roligt vist, at den kan realisere sine mål.
Det er i det lys, man skal bedømme vore nye mål.
Navnlig ét parti har i nogen tid været meget optaget af udliciteringer, men ikke så meget i dag.
Jeg tror, det skyldes, at Venstre er klar over, at der ikke er besparelser at hente her i noget større omfang, uden at det går ud over kvaliteten eller arbejdsmiljøet.
Men Venstre og de mange udliciteringsivrige
har faktisk medvirket til en positiv vending i debatten om effektivisering.
Der er nemlig kommet et helt andet fokus på alternativer til udlicitering.
Det står mere og mere klart, at udbud og udliciteringer, hvor medarbejderne ikke helt åbent og tillidsfuldt og tæt er inddraget, har en meget stor risiko for at kuldsejle til skade for medarbejderne og til skade for de mennesker, der er afhængige af at modtage den offentlige ydelse. For regeringen er det afgørende at udvikle og bruge alternativer til udlicitering.
Det er utroligt, at Venstre og De Konservative prøver at sige, som det blev gjort med stor overbevisning i de indledende taler her i dag, at man er enig med målene i 2010,
når man ikke på nogen måde, tværtimod, kan trække i en retning, der gør det muligt at nå målene.
Man kan ikke både afdrage gælden, love skattelettelser og lade udgifterne løbe lige så hurtigt som de korte bemærkninger.
Der bliver hul i kassen, endda et særdeles stort.
har været inde på samfundets ligheder og uligheder.
Det skyldes ikke øgede lønforskelle, det skyldes heller ikke skattesystemets regler, men det skyldes adfærdsændringer.
Det er blevet mere fordelagtigt at spare op og mindre fordelagtigt at stifte gæld, og boligværdierne indregnes også i indkomstfordelingen med stor vægt som følge af, at vi er kommet af med tvangsauktionerne.
Disse adfærdsændringer er jo dybest set særdeles sunde, men de ville bidrage til reel ulighed, hvis ikke de havde deres nøje modstykke i beskatningen af kapitalindkomst samt ophævelse og begrænsning af en række fradrag og undtagelser i beskatningen.
Jeg tror faktisk, at både SF og Enhedslisten er enige i, at netop denne sammenhæng er helt rimelig. Når det angives som en forklaring på, at uligheden statistisk set ser ud til at være vokset, er det ikke et forsøg på at sige, at så er alt godt, og så kan vi bare gå derudad uden at være bekymrede for, om der bliver en stigende ulighed eller det modsatte.
Regeringen vil, som vi også har vist det med gennemførelsen af pinsepakken, være engageret i forslag, der kan bidrage til øget lighed, og en forbedring af levevilkårene for de mennesker, der har det dårligst, er her højt prioriteret. Undskyld jeg siger det, men vi er glade for, at forskellene er mindre i Danmark, end de er i andre lande.
Den tilfredshed synes jeg ikke vi skal undertrykke.
Jeg synes, det er godt, vi har mulighed for at glæde os over det.
Der har været efterspurgt en række meldinger på områder, hvor de to regeringspartier og regeringen ikke har meldt ud i deres indlæg eller i forslaget til vedtagelser i denne brede debat.
Det ene område er spørgsmålet om boliger, hvor boligministeren i går fremsatte en række forslag om boligbyggeri.
Der var ikke forslag om flere almene boliger eller om deres finansiering i disse forslag, men kommunerne har anmeldt dette som et emne i de forestående kommunale forhandlinger.
Det er selvsagt et emne, som regeringen også er meget optaget af, men vi vil ikke tage forskud på forhandlingerne.
Det giver mig dog anledning til nogle bemærkninger om forhandlingerne med kommunerne og amterne, der jo omsætter omkring to tredjedele af den offentlige økonomi.
Kommunerne har meldt ud med afgørende interesser i bl.a. boliger som nævnt, folkeskolen og hjælp til de økonomisk svagt stillede kommuner.
Det er væsentlige emner, som jeg tror enhver i Folketinget er optaget af, og det er jo noget af det, der gør det til en særlig udfordring at forhandle økonomi med kommunerne og amterne.
Regeringen vil i dette krydsfelt gøre sig ekstremt umage, men svært er det, og det gælder selvsagt også i forhandlingerne med amterne.
Her har amterne meldt afgørende interesser i bl.a. opfølgningen af den eksisterende sundhedsaftale og i ventetider. Jeg hørte hr. Aage Frandsen spørge, om forhandlingerne om ventetiderne også kommer til at handle om almindelige operationer af f.eks. bevægeapparatet, som vi kalder det, rygoperationer og lign. Ja, det ligger klart i meldingerne fra amterne, at det kommer op i forhandlingerne, der i øvrigt begynder i morgen.
Enhedslisten har spurgt kritisk til den økologiske udvikling.
Regeringen har i samarbejde med de partier, som har været med til at udforme aftaler om finanslovene, taget en lang række initiativer, både på det økologiske område og
på området for sund mad
Disse initiativer er et yderligere bidrag til den økologiske udvikling og en understregning af det offentliges ansvar som efterspørger, indkøber, af økologiske produkter, og det er et område, som regeringen i høj grad agter at følge op på.
Det er tydeligt fremgået af debatten, at der ikke er andre kræfter end regeringen og de partier, vi jævnlig har samarbejdet med om finanslovene, der vil tage på sig at sørge for en holdbar økonomisk politik.
Det er forudsætningen for at nå de mål, vi har sat os for 2010: Høj beskæftigelse og social samhørighed, udvikling af mere kvalitet i velfærden, et godt miljø, lavere gæld og fortsat stigning i velstanden.
En god økonomi er et middel til at nå disse mål.