runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Sandy Brinck (S), 2002-05-17:
Nu kan hr. Aage Frandsen selvfølgelig svare for sig selv, men Venstres ordfører vælger at svare hr. Aage Frandsen på noget helt andet end det, hr. Aage Frandsen spørger om.
Derfor skal jeg spørge Venstres ordfører: Er det ikke korrekt, at det her lovforslag giver ikke én eneste seng mere, end der er i forvejen; ikke én eneste læge mere, end der er i forvejen; ikke én eneste sygeplejerske mere, end der er i forvejen? Hvad bliver konklusionen?
Jo, den er, at de, som er så heldige at være på arbejdsmarkedet, som er så heldige, at deres arbejdsgiver vil betale for det, lige så stille smutter foran i køen, foran gamle fru Jensen, som ikke er på arbejdsmarkedet.
Og så mangler jeg stadig væk et svar på det her meget besynderlige i, at Venstre skrev klart i deres forslag til finanslov 2002, inden de blev regeringsparti, at de da så sandelig ikke ønskede et forsikringsfinansieret sundhedsvæsen.
Forsikringsdanmark var simpelt hen en skræmmekampagne, som Socialdemokratiet havde fundet på.
Nu står vi altså med et forslag, som understøtter en udvikling den vej.
Det er besynderligt.
Aage Frandsen (SF), 2002-05-17:
For når man ikke får svar, må man spørge en gang mere, og vi har jo tilsammen tre korte bemærkninger endnu. Men så vil jeg stille et andet spørgsmål: Er det ikke sådan, at hvis nu det her lovforslag kommer til at koste mere, hvad det nok gør, skal vi sige, at det kommer til at koste 60 mio. kr., så betyder det, at de mennesker, der får glæde af det, altså er nogle mennesker, der er på arbejdsmarkedet, mens det kan være, at min nabo, som ikke er på arbejdsmarkedet længere - det kan være en pensionist, det kan være en arbejdsløs - ikke får glæde af det? Men til gengæld mangler de penge i statskassen, og disse penge kunne godt have været anvendt til sundhedsvæsenet.
For jeg mener, at de, der trænger mest, er dem, der er mest syge, og ikke nødvendigvis dem, arbejdsgiveren synes trænger mest til det.
Man kan godt trænge at blive behandlet, selv om man er gammel og pensionist.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2002-05-17:
Og jeg vil da sige, at det er en temmelig sjov form for ansvar.
Virksomhederne kommer i denne her model, som Venstre præsenterer, til at være ansvarlige for, at der kommer en skævvridning i sygehusvæsenet, kommer til at være ansvarlige for, at nogle i Danmark har lettere adgang til sygehusene, end andre har, at de, der er i arbejde, de, der har en arbejdsgiver, som faktisk vil betale for sundhed for deres medarbejdere, kommer til at stå bedre end dem, som enten ikke har noget arbejde, eller dem, hvis arbejdsgivere ikke vil betale for dem.
Det er en skævvridning i sygehusvæsenet, som virksomhederne kommer til at være ansvarlige for.
Hvis virksomhederne endelig skulle gå ind og tage noget socialt ansvar, så er det da efter min bedste overbevisning bl.a. også statens opgave, amternes opgave, kommunernes opgave at sikre, at der kommer så godt et arbejdsmiljø og så gode lønninger inden for sygehusvæsenet og inden for ældreomsorgen, at det faktisk kan komme til at tiltrække en gruppe mennesker, sådan at vi i fremtiden ikke har mangel på sygeplejersker og hjemmehjælpere.
Ole M. Nielsen (KRF), 2002-05-17:
Jeg fik et svar fra hr. Hans Andersen, som slet ikke havde noget at gøre med det, jeg sagde; det, jeg sagde, var såmænd heller ikke et spørgsmål, så det var ikke så let at svare på; det var en kommentar.
Men jeg vil nu forsøge mig med et spørgsmål: Hvordan kan det være, at man her overhovedet ikke opererer med at udvide provenutabet, når man udvider kredsen af folk, der kan udnytte den mulighed her?
Det koster ikke ekstra provenutab.
Men når vi lidt senere på dagen skal stemme om Kristeligt Folkepartis forslag om straksafskrivning af energiforbedrende investeringer i erhvervslivet, stemmer man imod på grund af provenutabet.
Det er der altså ikke megen sammenhæng i.
Hvorfor opererer man ikke med provenutabet?
Det er da nok muligt, at der er en besparelse ude i amtsleddet, men der er da i hvert fald provenu i statskassen i den sag her.
Det tager man sig ikke af.
Hans Andersen (V), 2002-05-17:
påpeget, at der er nogle virksomheder, der ikke vil påtage sig det her.
Som følge af at vi har udvidet det til at omfatte alle medarbejdere, er der nogle, der ikke vil påtage sig dette ansvar, desværre, men nøgternt er det det, der står, og dermed kan man sige, at det samlede provenutab stadig er 35 mio. kr.
Så til fru Sandy Brinck
: Jamen der er jo ikke nogen kø til privathospitalerne.
Det er, som om det er den samme kø, der er både til offentlige sygehuse og til de private sygehuse.
Det er jo ikke den samme kø, der er jo ikke nogen, der kommer bag i køen.
Vi får netop reduceret ventelisterne.
Køerne foran de offentlige sygehuse, som desværre er blevet større gennem de sidste mange år, får vi netop reduceret, så alle har fordel af det her forslag.
Til hr. Aage Frandsen: Jamen helt grundlæggende kan man sige, at der er så den opfattelse til forskel mellem os to, at jeg synes, skat på sundhedsbehandling er en ting, som vi må bort fra.
Det kan ikke være rigtigt som i eksemplet fra Horsens, at den pågældende arbejdstager bliver beskattet, fordi arbejdsgiveren gerne vil påtage sig at tage et ansvar og få vedkommende hurtigt tilbage på arbejdsmarkedet.
Det er en urimelig ting. Til fru Pernille Rosenkrantz-Theil: Der er jo ikke nogen, der får sværere ved at komme ind i sundhedsvæsnet på baggrund af det her forslag.
Vi forbedrer netop mulighederne.
Vi giver muligheden for, at virksomhederne skal påtage sig et socialt ansvar, så køen til det offentlige sundhedsvæsen kan blive mindre.
Men det her gør det ikke alene, det er klart.
Der er jo de 1,5 mia. kr., som Venstre har foreslået, og som regeringen nu har implementeret i finansloven sammen med Dansk Folkeparti, og jeg er glad for, at også andre partier stemte for det, men det var efter visse lange tovtrækkerier.
Sandy Brinck (S), 2002-05-17:
Det her er ved at udvikle sig til en farce.
Der er tale om nøjagtig den samme kø.
Jeg troede, regeringen havde lavet frit valg.
Det her handler ikke om skat på sundhedsbehandling, det handler om, at vi rent faktisk fra socialdemokratisk side ønsker, at der skal være lige adgang til at få behandling for sin sygdom, at det skal være sygdommen, der afgør, hvornår man bliver behandlet, og ikke en eller anden arbejdsgiver, der skal sidde og fifle med, om det nu er den ene eller den anden, vedkommende synes er mest nyttig på arbejdsmarkedet.
Venstre må dog forholde sig til, at det her koster noget.
Og det er alle de, som ikke er på arbejdsmarkedet, alle de, som ikke har en arbejdsgiver, der skal betale for, at vi andre erhvervsaktive har en arbejdsgiver og måske oven i købet en god arbejdsgiver, som vil betale for sundhedsbehandling; det er pensionisten, det er børnene, det er de studerende, der kommer til at betale for vores goder.
Det synes jeg ikke er retfærdigt.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2002-05-17:
Hvis det nu var sådan, at den socialdemokratiske regering havde leveret varen, og hvis det nu var sådan, at den nuværende regering bare forsøgte at levere varen, ikke bare ved at give et engangsbeløb, men ved fortsat at give et massivt beløb til sundhedsvæsnet, så kunne det være, at situationen i Horsens aldrig var opstået.
Så kunne det være, at vi ville stå i en situation, hvor også den arbejdsløse har mulighed for at komme på hospitalet med det samme, ligesom vedkommende i Horsens kunne komme på hospitalet med det samme.
Det er den helt forkerte vej rundt at se på det, som om skatten på sundhed skal fjernes.
Det er da ikke det, det drejer sig om.
Det drejer sig om, at staten skal levere varen.
Hvis folk er syge, skal de på sygehuset, punktum.
Det andet, jeg vil sige, er, at i forbindelse med, at Venstres ordfører talte om provenuet og provenuberegningerne, så siger Venstres ordfører, at der jo er nogle firmaer, der ikke vil påtage sig det her, og derfor den beregning.
Jamen det er jo netop det, der er problemet.
Problemet med det her forslag er netop, at der sker en skævvridning.
Nogle arbejdsgivere vil gerne påtage sig det her, de vil gerne betale for deres medarbejderes sundhed.
Det vil altså sige, at uanset at man ikke ændrer på niveauet for den nuværende sundhedsstandard i samfundet, som vi ved er alt, alt for lav, betyder det jo, at nogle lige pludselig får en meget højere sundhedsstandard end andre, fordi deres arbejdsgivere ønsker at betale.
Det er konsekvensen; man laver nogle mere lige end andre.
Hans Andersen (V), 2002-05-17:
Til fru Sandy Brinck: Det handler netop om skat på sundhedsbehandling plus det, at arbejdsgiverne får en mulighed for at påtage sig et socialt ansvar.
Så har vi debatten om antallet af ventelister, og der har vi taget initiativ med 1,5 mia. kr. ekstra.
Det er vi glade for at Socialdemokratiet også vil støtte, og det er det, der skal bibringe, at ventelisterne bliver reduceret kraftigt, for vi har et problem dér i dag. Så er der jo flere forsikringsselskaber, der laver aftaler med eksempelvis også svenske sygehuse, så det ikke kun er danske private sygehuse, men også svenske sygehuse, og det belaster jo heller ikke det offentlige sundhedssystem og det offentligt ansatte sundhedspersonale. Til fru Pernille Rosenkrantz-Theil: Jamen vi har jo det samme mål, at ventelisterne skal væk.
Jeg synes bare, vi er nødsaget til at spille på flere heste. Men det skal først og fremmest være flere penge til det offentlige sundhedsvæsen og dernæst at give muligheden for, at virksomhederne påtager sig et socialt ansvar, så vi derved også kan få reduceret ventelisterne.
Jacob Buksti (S), 2002-05-17:
Jeg synes, hr. Hans Andersen har det problem, at hr. Hans Andersen påstår, at det her forslag har indflydelse på ventelisterne, men hr. Hans Andersen har endnu ikke kunnet godtgøre, at det er tilfældet.
Hver gang vi snakker om ventelister, kommer vi til at snakke om de 1,5 mia. kr.
Men hvis de 1,5 mia. kr. virker, som hr. Hans Andersen påstår, er der jo ikke behov for det her forslag.
Mener hr. Hans Andersen virkelig det?
Det handler jo ikke om skat på sygdom.
Dette forslag skaber ikke én eneste behandlingsplads mere overhovedet; ellers vil jeg gerne høre om det.
Ole M. Nielsen (KRF), 2002-05-17:
Jeg havde såmænd slet ikke troet, vi skulle have haft debat om den her sag igen i dag, men når hr. Hans Andersen går herop og bruger de fuldstændig forkerte argumenter - der findes jo ikke andet i det her forslag i øvrigt, men så kunne han jo lade være - og når han så siger, at han sætter pris på, at virksomhederne påtager sig et socialt ansvar, vil jeg sige: Jamen i hvert fald var det første forslag, der kom frem, meget asocialt, for det var noget med, at virksomhederne kunne udvælge en bestemt, sandsynligvis i forvejen velbjærget, gruppe.
Nu er det så blevet udvidet, sådan at der er blevet en lille restgruppe i virksomheden, nemlig de, der allermest socialt svage, altså de, der har dårligst fodfæste på arbejdsmarkedet, de deltidsbeskæftigede og de, der har været der under 1 år.
Kan det kaldes at dyrke det sociale ansvar?
Hans Andersen (V), 2002-05-17:
Til hr. Jacob Buksti: Jeg er glad for, at vi kan være enige om - det håber jeg i hvert fald at vi kan - at 1,5 mia. kr. ekstra er der brug for til det offentlige sundhedsvæsen, og at vi siger, at nu skal vi også have behandlinger for de 1,5 mia. kr.; der skal udføres produktivitet, produktion, ventelisterne skal reduceres for de 1,5 mia. kr.
Så bliver der netop, ved at arbejdsgiverne påtager sig socialt ansvar her, på privathospitaler muligheder for, at de i morgen kan udvide deres kapacitet, hvis virksomhederne gerne vil gå ind og betale for det, også eksempelvis i Sverige, i Tyskland og andre steder.
Til hr. Ole M. Nielsen om det sociale ansvar: Det er netop nu, vi giver muligheden for, at arbejdsgiverne skal påtage sig socialt ansvar.
Jeg håber da også, vi kan blive enige om, at det er da den vej, vi skal, at vi giver muligheden for, at man kan sige, at der kun er vindere i det her.
Arbejdstageren kommer hurtigere i arbejde, det offentlige sparer udgifter til sygedagpenge etc. etc.
Der er kun vindere i det her.
Jens Peter Vernersen (S), 2002-05-17:
Det er til hr. Hans Andersens sidste bemærkning om, at der kun er vindere i det her lovforslag, kun vindere: Mon de deltidsansatte i virksomhederne, der ikke er omfattet af ordningen, synes, de er vindere?
Mon pensionister, der ikke er omfattet af ordningen, synes, de er vindere?
Mon offentligt ansatte, der ikke er omfattet af ordningen, synes, de er vindere?
Mon alle de grupper, der ikke synes, de er omfattet, de, der står længere tid på venteliste på grund af, at de her bliver sat foran, føler sig som vindere?
Tror hr. Hans Andersen, at det hænger sådan sammen?
Der skal være 1.000 vindere i forhold til de 100.000, der bliver opereret hvert eneste år på danske sygehuse.
1.000 vindere trækker hr. Hans Andersen - det er sådan set det, det her går ud på - foran alle de andre, som bliver tabere på den her sag.
Så enkelt er det.
Det forstår man helt klart ikke i Venstre.
Uanset hvor meget man taler sammen, så forstår man det ikke, men det er virkeligheden.
Carsten Hansen (S), 2002-05-17:
Jeg skal bede fru Marianne Jelved om at bekræfte, at det her brud på folkeskoleforliget ikke alene er et brud på folkeskoleforliget, men også et brud på en lang, lang og mangeårig tradition.
Fru Marianne Jelved har jo været minister i mange, mange år, og jeg vil spørge fru Marianne Jelved: Har fru Marianne Jelved nogen sinde været ude for et brud af denne her karakter?
Så vil jeg bede fru Marianne Jelved bekræfte, at den tidligere regering, som fru Marianne Jelved var økonomiminister, i, faktisk flere gange i finanslovforhandlingerne var tæt på folkeskoleforliget, men hver gang måtte fravige det. Jeg kan give et par eksempler: Dengang vi afsatte 340 mio. kr. til helhedsskoletanken, prostesterede Venstre sammen med Kristeligt Folkeparti, og vi måtte konvertere pengene til it.
Et andet eksempel var, dengang vi med Enhedslisten havde forhandlet en fripladsgrænse i SFO'erne. Man kan sige, at det var lige på kanten, men i den dybeste respekt for det forlig, der næsten har været det helligste i dansk politik, sagde regeringen: O.k. vi giver os, og så fik forældrene ikke fripladsgrænserne, på trods af at vi gerne ville have det. Det vil jeg gerne bede fru Marianne Jelved bekræfte.
Lars Kramer Mikkelsen (S), 2002-05-17:
Jeg håber heller ikke, at jeg har anvendt udtrykket brudt forlig eller noget, for det har jeg slet ikke haft intentioner om, men netop sagt, at en aftale er udløbet, og det er fair nok.
Så finder man nogle andre parter at enes med.
Problemet er jo blot, at her virker det, som om den part, man mener man enes med, enes man ikke med, for man går på talerstolen og taler imod den part.
Det, der er vores usikkerhed i Socialdemokratiet, som jo har været med til at lave forlig omkring det her i årevis, er: Forventer regeringspartierne nu, at vi skal sidde i Indfødsretsudvalget og agere stemmekvæg for en politik, som man tilsyneladende ikke kan blive enig med sit parlamentariske grundlag om?
Er det det, man forventer?
For så synes jeg da, at det er en underlig arbejdsform.
Else Theill Sørensen (KF), 2002-05-17:
Jeg skal først over for fru Arnold beklage, at jeg for hurtigt kom til at antyde noget med forligsbrud.
Ordet opsige
blev nævnt.
Det er et forlig, der er udløbet.
Lad os ikke tale mere om det.
Det, jeg var uenig med hr. Søren Krarup om, var karakteristikken af Folketingets arbejde, og det kan man vel godt være uenig om, selv om man er enig om nogle andre ting.
Så vil jeg sige til både fru Arnold og hr. Kramer Mikkelsen, at jeg har tænkt mig som formand for Indfødsretsudvalget - hvis jeg nu ellers også er det efter sommerferien - at tage initiativ til, at vi starter sæsonen så at sige med grundige drøftelser, hvor vi af embedsmænd også bliver orienteret om denne helt særlige stilling, som Folketingets Indfødsretsudvalg har, sådan at eventuelle nye medlemmer og nogle, der har ganske kort tid på bagen, og nogle, der er mere erfarne, sammen kan drøfte, hvad det i grunden er, der foregår, når en lov om indfødsret bliver til, for det er jeg sikker på vil være frugtbart at få diskuteret helt uden konkrete sager, men alene selve problemkomplekset omkring lovforslagenes tilblivelse.
Lars Kramer Mikkelsen (S), 2002-05-17:
Det sidste vil vi da gerne kvittere for og sige, at det synes vi er en god idé.
Det vil være glimrende, hvis formanden vil tage initiativ til det.
Der kan da være meget god grund til at indlede arbejdet på den måde.
Men det, der har bragt mig på talerstolen flere gange, er det her med det politiske flertal, som jeg kunne forstå at Det Konservative Folkeparti kunne konstatere der var. Jeg er lidt interesseret i at vide, og det tror jeg da, mange mennesker er også uden for det her hus: Hvad er det for et flertal?
Jeg har indtryk af, at det flertal er noget, man forventer vil komme, når Socialdemokratiet stemmer på den rigtige måde, på et eller andet tidspunkt, efter at man i øvrigt ellers har lavet en aftale med Dansk Folkeparti.
Det, vi er interesseret i at vide, er: Hvorfor har regeringen den tendens til at føre en sådan blokpolitik på det her område?
Hvorfor skal årelange traditioner brydes, og hvorfor vil man føre blokpolitik på det her udlændingeområde i stedet for at forhandle bredt i Folketinget og skaffe et politisk flertal, som i øvrigt er anstændigt?
Else Theill Sørensen (KF), 2002-05-17:
Jeg ved godt, hvad der er hr. Kramer Mikkelsens problem i den her sag, men vi må sige, at den måde, lov om indfødsrets meddelelse bliver til på, er jo netop ved, at udvalget hjælper ministeren med kun at sætte sådanne personnavne på, som man er sikker på bliver vedtaget her i Tinget.
Derfor har det altså en helt anden karakter end andre forlig.
Det er ikke, fordi jeg ikke vil tale om det her, men jeg synes måske, det egner sig bedre til et lidt andet forum.
Jeg synes, det har en helt anderledes karakter.
Peter Christensen (V), 2002-05-17:
Jeg kan da glæde mig over, at i det mindste Enhedslisten i de politiske bemærkninger konstaterer, at de er imod, fordi
vi netop giver bilisterne en lettelse på 265 mio. kr. årligt år efter år, som Enhedslisten udtrykker det.
Derfor er de imod, og derfor er vi for, og det er af den simple grund, at vi ønsker, at bilisterne også på registreringsafgiftsområdet skal mærke skattestoppet og altså ikke skal stige fremover. Derfor synes jeg, at det ville være passende, om Socialdemokratiet også erkendte, at det her faktisk er en hjælp til de danske bilister.
Jacob Buksti (S), 2002-05-17:
Det er jo fuldstændig guddommeligt.
Det er jo ikke det, det handler om.
Der er ingen tvivl om, at der her er tale om en lettelse af det samlede afgiftstryk på bilejerne.
Det er også derfor, man over de næste 5 år bruger 800 mio. kr. på det her område.
Det er der jo ingen, der er i tvivl om.
Spørgsmålet er, hvordan det kan være, man gør det på en facon, så man øger provenuet for registreringsafgiften.
Og hvordan kan man øge et provenu for en registreringsafgift, uden at man samtidig skal indrømme, at det må betyde, at registreringsafgiften for bilerne stiger? Hvis svaret på spørgsmål 3 er rigtigt, er lovforslagets bemærkninger forkerte, og hvis lovforslagets bemærkninger er rigtige, er svaret på spørgsmålet forkert. Derfor har skatteministeren et problem, som han bliver nødt til at forklare: Hvordan hænger det her sammen?
Hvis det er sådan, at han ikke kan give en ordentlig forklaring, så har skatteministeren givet Folketinget fejlagtige oplysninger.
Svend Erik Hovmand (V), 2002-05-17:
Dette lovforslag går ud på at indføre skattestop for motorafgifterne, og det er netop det, der sker med forslaget.
Reguleringen af afgiftsknækket efter § 20 fortsætter, men ekstrareguleringen på 1 pct. bortfalder.
Det er altså det såkaldte overløb fra de løbende afgifter til registreringsafgiften, der stoppes.
Det giver ingen stigende registreringsafgift.
Registreringsafgiftens progressionsgrænse på de 57.400 kr. reguleres efter § 20 plus l procentpoint, hvilket typisk svarer til 4 pct. de senere år.
Reguleringen med 4 pct. vil øge grænsen til 59.600 kr., hvorved registreringsafgiften falder med 1.725 kr.
Registreringsafgiftens progressionsknæk forøges stadig i takt med reguleringen efter § 20, der typisk indebærer en regulering på ca. 3 pct., så registreringsafgiften hvert år vil falde i størrelsesordenen 1.300 kr., eller med andre ord: Registreringsafgiften vil stadig blive lavere end tilfældet ville være uden en regulering, og den procentvise andel af prisen på en bil vil ikke stige.
Man kan derfor ikke med rette hævde, at forslaget øger registreringsafgiften.
Forhøjelserne af vægtafgiften, den grønne ejerafgift, standser helt: skattestop.
Det gælder både de sædvanlige ca. 3 pct. fra lønstigninger og det særlige tillæg på 1,5 pct., der kun gælder de løbende motorafgifter, dvs. et totalt stop, ikke blot en normalisering.
Så de beløb, der gælder i 2002, bliver de samme i 2003 og fremover.
De stadige stigninger i vægtafgiften, som rammer alle bilejere, standser helt, og vægtafgiften fastfryses til det, der betales i år 2002.
Samlet bliver det således meget lettere at være bilejer
fremover: ca. 250 mio. kr. hvert år fremover sammenholdt med den tidligere regerings lovgivning. Det er korrekt, at registreringsafgiften ville være faldet ca. 450 kr. mere efter de gældende regler, men denne beskedne gevinst for nybilkøberne ville være dyrekøbt, hvis en vægtafgift for alle biler, nye som gamle, skulle stige hvert eneste år.
Hvis man er i tvivl om, hvorvidt forslaget er til gavn for bilejerne, så bør et blik på provenuberegningen klart dementere, at bilejerne mishandles.
Hvad er situationen for bilejerne?
Ja, situationen er, at den omstændighed, at vægtafgiften ikke reguleres, betyder, at man slipper for at skulle betale 305 mio. kr. i 2003 stigende til 610 mio. kr. i 2004 og yderligere 915 mio. kr. i 2005.
Ja, nettoresultatet bliver altså, at bilfolket i Danmark slipper for at skulle betale 265 mio. kr. i 2003.
Kom ikke og sig, at det ikke er en lempelse.
Jeg må sige, at jeg som andre er overrasket over, at vi skal igennem denne her diskussion igen, som vi var det under førstebehandlingen.
Det er ikke sådan, at man er i stand til at lempe bilejernes udgifter med 265 mio. kr. og så stadig væk sige, at det er en stigning.
Det synes jeg er en mærkelig logik.
Her er tale om en virkelig lempelse for bilfolket i Danmark, som jeg tror mange har lagt mærke til, og som jeg også håber, at Folketinget vil give sit fulde tilsagn.
Jacob Buksti (S), 2002-05-17:
Jeg vil gerne rette skatteministeren.
Jeg har ikke påstået, at der ikke er tale om en lempelse; det er jo helt indlysende, at der er tale om en lempelse.
Det er slet ikke det, det handler om.
Det drejer sig om, hvordan og hvorledes man kan påstå, at det er en misforståelse, at nye biler bliver dyrere, end de ellers ville have været, og så samtidig skrive, at det giver et merprovenu på 40 mio. kr.
Det er bare det. Der står, og det vil skatteministeren måske bestride, i lovforslagets bemærkninger, punkt 4.1, at afskaffelsen af tillægsreguleringen af skalaknækket - altså den ekstra procent - giver et ekstraprovenu.
Bilejerne
kommer altså til at betale mere, end de ellers ville have gjort.
Det kan da ikke bestrides, vil jeg gerne sige til skatteministeren.
I forhold til hvordan situationen ellers ville have været, er det her en ændring i forhold til den politik, der er gået ud på, at biler skulle blive billigere i anskaffelse og dyrere i brug også for at være fremtidssikret i forhold til den diskussion, som skatteministeren fortrænger - og det håber jeg skatteministeren vil svare på - nemlig: