Leif Mikkelsen (V), 2003-05-15:
Ja, Socialdemokratiet kom for sent.
Jeg ved ikke, om det er et billede af partiet, eller om det bare er et parti, der mest er til ritualer.
Det kunne man jo godt forestille sig, da man allerede nu bebuder, at det her forslag bliver de ved med at komme med sådan en gang om året.
Og det kan da være hyggeligt at få genopfrisket de argumenter, der førte til det flertal, der valgte at tro mere på foreningsliv end projekter, og det kan vi så få lejlighed til at gentage år efter år, kan jeg forstå, i forhold til Socialdemokratiets hang til ritualer.
Nu er der en forhistorie på det her område, hvor tidligere ihærdige kulturministre fandt på, at det ville være interessant at skaffe statslig puljevirksomhed, og på det tidspunkt havde man da ønske om at tage pengene fra tipsmidlerne fra det frivillige foreningsarbejde og flytte dem over i sådan en statslig pulje.
Det blev der så en endelig aftale om i stemningen af, at det var der åbenbart politisk ønske om med den regeringskonstruktion, der var på det tidspunkt.
Der er man jo heldigvis blevet klogere, vi har også fået
en anden regering - der sker mange opløftende ting sådan over tid - der så i højere grad bekender sig til, at det altså er bedre at få mennesker til at dyrke idræt, bevæge sig i vort foreningsarbejde.
For det drejer sig om andet og mere end idræt og bevægelse, det drejer sig også om de sammenhænge, det sker i, og der er altså væsentlig forskel på projektvirksomhed, som lever i den tid, det får tilskud, og som måske har ansatte til at bære det, og så det demokratiske foreningsarbejde, som bærer vores kulturarv i Danmark, som har et lederpotentiale, og hvor man lærer at være en del af et fællesskab, samarbejde osv. Så der er væsentlige forskelle, og det er rigtig og godt at bekende sig til, at det er hovedhjørnestenen, og at det er det, der bærer i længden.
Derfor er det en langt bedre og en anderledes markant politik at inspirere dette foreningsarbejde til at være opmærksom på samfundsudviklingen og dermed tage bestik af, at der er nye behov.
Der vil være nye behov, der vil være forandring i denne verden, der vil stilles større og større krav bl.a. til, at man i en dialog med dette foreningsarbejde inspirerer dem til at være opmærksomme på svage gruppe, som hr. Arne Toft ganske rigtigt nævner.
Hvis man ellers er en opmærksom læser af idrættens egne skrifter, er man meget opmærksom på det.
Man har selv etableret sig med forskellige former for satsningsområder lige præcis på de områder, hvor man så vil nå nye målgrupper.
Der er en lang række eksempler på det, og det er værd at understøtte, det er værd at gå i dialog om, og det bliver jo støttet godt.
Vi har en god facon i en tipslov, hvor der tilflyder betydelige midler til de her organisationer, og vi har en folkeoplysningslov, hvor kommunerne jo i den grad kan gå ind og understøtte et lokalt arbejde.
Så der er en god struktur, gode elementer, og så er der endelig lige det at bemærke, at i det dér idéprogram, man nu lægger sig op ad som eksempel i det her puljeforslag, var det faktisk 70 pct. af ansøgerne, der var foreninger, og som altså får tilskud ad andre veje, og så ved jeg ikke, hvor mange nye der er kommet på banen på det område.
Så vi er meget enige i kulturministerens redegørelse om, at det er foreningslivet, der er bærepillen i den kulturpolitik og den idrætspolitik, der skal føres fra regeringens side.