runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Rikke Hvilshøj (V), 2000-02-11:
Det her forslag om ferielov er resultatet af flere års overvejelser i Ferieudvalget, som er nedsat med embedsmænd fra Arbejds-, Finans-, Erhvervs- og Økonomiministeriet, og formålet var at få moderniseret ferieloven og gjort den mere tidssvarende.
Arbejdsministeren har så valgt at fremsætte en meget minimalistisk modernisering, som nok går i den rigtige retning, men som ikke lever op til målsætningen om at være tilpasset arbejdsmarkedets behov i form af en høj grad af fleksibilitet og maksimal mulighed for at fravige loven ved aftale.
Der er rigtig mange aspekter at tage fat på, og jeg synes også, at den forrige ordfører var vidt omkring, men de mange høringssvar viser også, at der er mange aspekter, og jeg har slet ikke her mulighed for at komme hele vejen rundt og vil derfor tage fat i nogle enkelte punkter.
Det, der springer mest i øjnene, er, at den øgede fleksibilitet, der gives i form af at kunne overføre opsparet ferie ud over de 4 uger, kun er forbeholdt dem, der hører under en kollektiv overenskomst.
I Venstre håber vi meget, at ministeren vil være lydhør over for den kritik, der også er kommet i høringssvarene fra både arbejdsgivere og lønmodtagere, og komme med ændringsforslag, der sikrer, at overførsel af opsparet ferie kan aftales individuelt.
Lovforslaget igennem er der en lang række bemyndigelser til direktøren for Arbejdsløshedsforsikringen.
Lovforslaget lægger op til at flytte risikoen ved sygdom, således at ferien først starter mandag morgen, hvor man ellers skulle have mødt på arbejde, i stedet for som i dag, hvor ferien starter ved sidste arbejdsdags afslutning.
Det har givet anledning til mange bemærkninger i høringssvarene, og vi vil i Venstre gerne have, at fordele og ulemper i dette spørgsmål dyrkes under udvalgsarbejdet.
I Venstre så vi gerne, at man havde benyttet lejligheden til at tage et større opgør med vores meget formynderiske feriepengesystem, her, hvor vi trådte ind i det 21. århundrede.
Et er, at vi har et feriepengeopsparingssystem, der sikrer, at folk, der ikke får løn under ferien, også får en udbetaling i de uger, hvor der ikke går løn ind, men er det rimeligt, at denne tvungne opsparing beskattes 100 pct., hvis man ikke får holdt sin ferie?
Der er dog tale om en del af ens løn, som man har tjent, ikke engang renterne af denne tvungne opsparing får man som lønmodtager glæde af.
I Venstre mener vi, at der bør sikres lønmodtagerne en langt større adgang til at få udbetalt de feriepenge, som man ikke får afholdt ferie for, og som man ikke overfører.
Samtidig burde man med dette lovforslag have benyttet sig af lejligheden til at få afviklet Feriefonden.
Man kan ikke længere tale om, at der er behov for særligt at sikre feriemuligheder til lønmodtagerne fra en central, offentlig reguleret fond.
I Venstre støtter vi den vej, hvor ferieloven er en rammelov, der sikrer en minimumsbeskyttelse af lønmodtageren og en høj grad af fleksibilitet.
Dette lovforslag går et lillebitte skridt ad vejen, men vi havde gerne set, at man var gået endnu længere.
Vi håber på nogle positive forhandlinger, der kan føre til, at Venstre ender med at kunne støtte lovforslagets vedtagelse.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2000-02-11:
At foretage fundamentale ændringer i den danske ferielov er politisk næsten lige så vanskeligt som at ændre grundloven.
Derfor har arbejdsministeren da også i sit forslag til ny ferielov opgivet at ændre hovedprincipperne i loven.
F.eks. foreslår ministeren, at der skal være mulighed for at overføre en del af den optjente ferie til et senere ferieår.
Dette forslag kan jeg varmt støtte.
Det vil efter forslaget kunne gøres med den ene af ferieårets 5 uger.
Men der er en alvorlig mangel ved ministerens forslag.
Det vil efter forslaget nemlig kun kunne lade sig gøre at overføre ferie, hvis det sker igennem en kollektiv aftale
mellem en fagforening og arbejdsgiveren.
Det betyder, at alle privatansatte på individuelle kontrakter ikke vil kunne udnytte den nye mulighed for at overføre.
Det er en helt urimelig og uantagelig forskelsbehandling af forskellige lønmodtagergrupper, som arbejdsministeren her lægger op til.
Det skal naturligvis være sådan, at en arbejdsgiver og en lønmodtager frit kan aftale, at ferie ud over de første 4 uger kan overføres til det efterfølgende ferieår. Det Konservative Folkeparti vil under behandlingen i Folketinget arbejde hårdt for, at lovforslaget bliver ændret, så alle lønmodtagere bliver behandlet lige. Ved læsning af lovforslaget med tilhørende bemærkninger kan man i hvert fald i første omgang komme i tvivl om, på hvilke områder der er mulighed for gennem kollektive aftaler at fravige ferielovens bestemmelser.
På den ene side kan man få det indtryk, at hvis en kollektiv aftale blot som mindstekrav indeholder EU-direktivets feriebestemmelser, så kan man frit afvige fra lovbestemmelserne, også hvis disse afvigelser er til ugunst for lønmodtageren.
På den anden side påpeger lovforslaget specifikke områder, hvor der kan ske afvigelse.
Her bliver ministeren altså virkelig nødt til at skære ud i pap, hvad det overordnede princip i lovforslaget egentlig er, og det bliver der jo rig lejlighed til at dyrke under udvalgsbehandlingen.
Til trods for vores positive holdning til forslaget er vi bekymrede for, om forslaget vil pålægge virksomhederne øgede administrative byrder.
Det ønsker vi også nærmere analyseret under udvalgsbehandlingen.
Det gælder også bestemmelsen om, at ferien populært sagt
ikke starter fredag aften, men først mandag morgen
Det vil efter vores opfattelse i tilfælde af sygdom under ferie kunne give anledning til et hav af tvistigheder og administrativt bøvl.
Jeg siger ikke, at reglen er urimelig, men jeg er bekymret for, hvordan det vil kunne administreres i praksis.
Men hovedindtrykket af lovforslaget er som sagt positivt, og med lidt god vilje fra ministeren og regeringspartierne vil der uden større besvær kunne opnås aftale med Det Konservative Folkeparti om forslagets gennemførelse.
Frank Aaen (EL), 2000-02-11:
Vi kan også støtte forslaget.
Jeg kan jo starte med det sidste, som fru Dorit Myltoft var inde på.
Det er jo ærlig talt mærkeligt, at det ikke i forvejen har været sådan i Danmark, eller at der skal en FN-konvention til, før det bliver sådan.
For det er jo helt naturligt, at man ikke skal kunne pålægge unge under 18 år at deltage i beredskabet, som jo er en del af totalforsvaret, og derfor skal det selvfølgelig præciseres.
Det støtter vi fuldt ud.
Vi er også med på den del, der hedder, at man kan offentliggøre brandsynsresultater.
Jeg synes oven i købet, det bør være noget, man måske strammer lidt op - det kan vi lige høre ministerens bemærkninger til bagefter - for med de gentagne undersøgelser, der viser, at det er totalt ansvarsløst, hvad der foregår f.eks. på diskoteker og andre steder, vil jeg sige, det er en god forbrugeroplysning, og det kan være med til at få strammet op hos de ansvarlige virksomheder på det område.
Det støtter vi også.
Vi vil, ligesom SF gjorde opmærksom på, gerne lige have
en forklaring på det med gebyret.
Vi synes, det er lidt småligt, at kommunerne skal modregnes for det, de opkræver i gebyr.
Det kunne de formentlig bruge til andre ting.
Jeg er i øvrigt helt sikker på, at indenrigsministeren i sin tid som borgmester ville være helt enig med os i det synspunkt.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2000-02-11:
Hr. Dyrlunds indlæg bibragte en vis tvivl om, hvorvidt det var til Venstres ordfører, eller om det var til hr. Kirkegaard.
Men til hr. Poul Erik Dyrlunds spørgsmål er svaret jo soleklart: Hvis der ikke er en aftale, så er der ikke en aftale, og så kan der ikke ske overførsel af den ferieuge, som vi her taler om.
Det er meget enkelt og ligetil.
Det Konservative Folkeparti kan støtte lovforslaget.
Charlotte Antonsen (V), 2000-02-11:
Venstre har heller ikke noget imod, at man ændrer administrationen af EU's Socialfond søm følge af ændringer i EU.
Der er dog en ting, vi har bemærket os, og vi vil undersøge under udvalgsarbejdet, om det skulle være nødvendigt.
Arbejdsministeren
vil stadig kunne få adgang til private uden retskendelse, og det er vi faktisk ikke særlig tilfredse med i Venstre.
Der er ikke nogen grund til, at man skal rende rundt hos private, hverken private boliger eller private virksomheder, uden retskendelse.
Man kan få en retskendelse hos en dommer, hvis man ønsker at trænge ind, og alligevel kan besøget jo foretages uanmeldt.
Det er en del af forslaget, som vi vil interessere os meget for under udvalgsarbejdet, og vi håber, reglerne kan blive ændret.
Poul Erik Dyrlund (S), 2000-02-11:
Venstres ordfører brugte udtrykket, at loven skal sikre en minimumbeskyttelse.
Det udtryk er jeg enig i.
Det får mig så til at spørge hr. Knud Erik Kirkegaard, som beskæftiger sig meget med det her med frit at kunne aftale, hvordan lønmodtageren er stillet - efter hr. Kirkegaards mening - hvis arbejdsgiveren stiller med et stykke papir, hvoraf det fremgår, at der er et decideret krav fra arbejdsgiveren om at flytte den femte ferieuge til året efter, og lønmodtageren så siger nej.
Hvilken opfattelse har hr. Kirkegaard af den lønmodtagers retsstilling, der siger nej i en sådan situation?
Frank Aaen (EL), 2000-02-11:
Selv om den var lidt vattet, tager jeg ministerens udtalelse som en bekræftelse, og derfor vil jeg bare sige, at uanset om vi får ændret reglerne på det område, vil vi stadig gå imod. Men det er klart, at vi i udvalgsarbejdet vil sørge for at sikre så stærke kollektive rettigheder som overhovedet muligt, når det angår beskyttelse af lønmodtagernes helt selvfølgelige ret til at kunne afholde deres ferie.
Ove Hygum (S), 2000-02-11:
Lad mig sige det på den måde, at det kræver et helt særligt abstraktionsniveau at nå frem til den slutning, at vi straffer nogen ved at give mulighed for, at man kan fravige bestemmelserne i ferieloven, når der ligger en kollektiv overenskomst som grundlag for det.
Jeg har svært ved at se det som en straf i forhold til nogen andre, og i øvrigt vil jeg henvise til mit tidligere indlæg.
Til hr. Frank Aaen vil jeg sige - og det kan også være en replik til hr. Ole Sohn - at i udvalgsarbejdet vil vi gerne, hvis der er behov for det og eventuelt ved besvarelse af spørgsmål, tydeliggøre den uoverensstemmelse, der synes at have været mellem en række af ordførerne under førstebehandlingen.
Rikke Hvilshøj (V), 2000-02-11:
Jeg vil blot spørge ministeren, hvorfor han ikke vil respektere, at der er visse lønmodtagergrupper, som ikke ønsker at indgå kollektive overenskomster, og hvorfor ministeren føler, at disse lønmodtagere skal straffes ved ikke at kunne få del i den fleksibilitet, de har efterspurgt i høringssvarene, fordi de som lønmodtagere ser det som et gode at have denne fleksibilitet og mulighed for at overføre den femte ferieuge.
Frank Aaen (EL), 2000-02-11:
Vi havde undervejs en disput med den socialdemokratiske formand for Folketingets Arbejdsmarkedsudvalg, hvor det blev påstået, at som der står i lovteksten, skal fravigelser, der er til ugunst for lønmodtagerne, ske efter aftale.
Nu står der i bemærkningerne, at det skal være en lokal fagforening, der er medlem af en landsdækkende lønmodtagerorganisation, der kan indgå en sådan aftale til ugunst for lønmodtagerne.
Christian H. Hansen (DF), 2000-02-11:
Det var lige til det, som hr. Ole M. Nielsen oplyste om, at Kristeligt Folkeparti ikke havde forståelse for, at man ikke kunne have egen råderet over pengene.
Skal det forstås på den måde, at hr. Ole M. Nielsen er lidt enig i det, som Dansk Folkeparti fremførte, nemlig at det var bedre, at lønmodtageren havde en særskilt konto, hvor pengene blev sat ind på, og så på den måde selv havde råderet over det hele, nemlig også de renter, der kom løbende ind?
Frank Aaen (EL), 2000-02-11:
Ja, og den kollektive, landsdækkende overenskomst skal have karakter af en rammeoverenskomst, der skal udfyldes lokalt.
Bjarne Laustsen (S), 2000-02-11:
Med lovforslag nr. L 179 foreslås det at ændre loven til en bemyndigelseslov frem for den nuværende meget detaljerede lov.
Det støtter Socialdemokratiet, da der på ingen måde er lagt op til en ændring af det grundlæggende indhold eller den daglige administration med tilhørende rutiner m.m.
Antallet af strukturfondsmål og fællesskabsinitiativer bliver reduceret med de nye forordninger fra EU, og det betyder bl.a., at Danmark alene yder socialfondsstøtte til to formål: for det første til omstillinger i regioner, landdistrikter, byområder og områder afhængige af fiskeri, som er ramt af problemer, og for det andet for at støtte, tilpasse og modernisere beskæftigelse, erhvervsuddannelser og uddannelsespolitiske systemer.
Lovforslaget bringer således lovgivningen i overensstemmelse med EU's forordninger, og jeg skal hermed udtale Socialdemokratiets støtte til det samlede lovforslag.
Frank Aaen (EL), 2000-02-11:
Jamen sådan er det jo i dag, at tingene skal godkendes, men lige så snart man gennem et pres fra en arbejdsgiver har fået en lokal aftale, frivilligt godt nok med den store kølle fremme: med fyringer, flytning af arbejdspladser, så bliver der en lokal aftale, og så bliver den lokale aftale helt normalt godkendt, også dér, hvor den skal godkendes højere oppe.
Det er ikke nogen sikkerhed.
Den sikkerhed, vi skal have, er dels lovgivning og dels kollektive, landsdækkende overenskomster, der ikke kan fraviges lokalt på de her meget basale områder som f.eks. afholdelse af ferie.
Poul Erik Dyrlund (S), 2000-02-11:
Altså jeg er bange for, at hr. Frank Aaen ikke har læst lovforslaget.
Det fremgår ikke nogen steder, at man kan indgå lokale, kollektive aftaler.
Der står, at det skal være kollektive aftaler, og at det er på organisationsplan.
Der er et godt ordsprog, der siger, at man skal kende svaret, inden man stiller spørgsmålet.
Så svaret kommer ikke bag på mig.
Jeg vil så i øvrigt igen spørge: Er hr. Kirkegaard af den opfattelse, at den ene arbejdsgiver efter den anden i dette land vil acceptere et nej fra lønmodtagerne i en sådan situation, og kan hr. Kirkegaard slet ikke forestille sig, at arbejdsgivere vil benytte sig af andre sanktionsmuligheder, hvis lønmodtageren siger nej til at indgå en sådan aftale?
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2000-02-11:
Nej, det kan jeg bestemt ikke forestille mig.
Der er velordnede forhold på det danske arbejdsmarked.
Hvis det skulle vise sig, at en lønmodtager er kommet i klemme over for en eller anden arbejdsgiver, der ikke har forstået, hvordan tingenes tilstand er, jamen, så kan vedkommende naturligvis henvende sig til sin faglige organisation og dér få hjælp.
Skulle vedkommende ikke være medlem af en faglig organisation, kan vedkommende jo melde sig ind i en faglig organisation.
Det er hr. Poul Erik Dyrlund vel ikke så ked af, det plejer han da i alt fald ikke at være.
Poul Erik Dyrlund (S), 2000-02-11:
Jeg kan jo gentage, hvad jeg før sagde om spørgsmål og svar, og så i øvrigt konstatere, at svaret afslører et utrolig dårligt kendskab til det danske arbejdsmarked.
Jeg vil næsten gå så langt som til at sige, at det var et utrolig naivt svar.
Ole Sohn (SF), 2000-02-11:
SF havde set frem til ændringer af ferieloven, der sikrede
lønmodtagernes ret til en mere fleksibel ferietilrettelæggelse.
Desværre har regeringen ikke haft samme ambition.
Regeringen nøjedes med dels at lette virksomheders administration, dels at lette virksomhedernes arbejdstidstilrettelæggelse, dvs. give dem friere hænder.
Det er da fint med mindre administration, hvis det vel at mærke ikke går ud over ferielovens hovedformål: at være en rettigheds- og beskyttelseslov for lønmodtagerne. Fleksibel arbejdstidstilrettelæggelse kan være godt, men det må ikke ske på en sådan måde, at det svækker lønmodtagernes mulighed for at kunne tilrettelægge deres ferie.
Derfor er der en række spørgsmål:
Letter lovforslaget lønmodtagernes muligheder for fleksibel ferietilrettelæggelse?
Bliver det lettere at få ferien, når det passer med mandens/konens og evt. børnenes ferie? Bliver ferieplanlægningen mere fleksibel, så man f.eks. bedre kan slå til og få en billig rejse eller bruge ferien til at male den nye lejlighed, man lige har fået? Bliver det lettere at få ret til at gå til sin modvillige arbejdsgiver og forlange et par feriedage, når man selv eller børnene har brug for det?
Bliver det lettere at spare lidt sammen af feriedagene, så man kan holde den lange drømmeferie, som man har snakket om så tit?
Sagen er nemlig, at lønmodtagernes rettigheder ikke bliver forbedret, bortset fra nogle småting, der typisk allerede er gældende retspraksis.
Lovforslaget taler alene om muligheder for at aftale en fleksibel ferietilrettelæggelse.
Om disse muligheder bliver til glæde for lønmodtagerne afgøres af samarbejdsrelationer og styrkeforhold på den enkelte arbejdsplads, og på minussiden foreslås det som noget nyt, at der fremover skal kunne laves aftaler, der er til lønmodtagernes ugunst sammenlignet med ferielovens bestemmelser.
Børnefamilierne sikres heller ikke ret til at holde hovedferien i børnenes skolesommerferie.
Forslaget nøjes med at sige, at arbejdsgiveren blandt andet skal tage dette hensyn.
For at forhindre arbejdsgiverne i at påtvinge svage lønmodtagere vilkår, der er langt under ferielovens standard, så kræver lovforslaget, at aftalen skal være indgået med »en lokal fagforening, der er medlem af en landsdækkende lønmodtagerorganisation«.
Denne bestemmelse er faktisk noget uklar: Opfyldes lovens hensigt f.eks. af Københavns Kommunalforening, der ikke er medlem af noget landsdækkende forbund, men alligevel er overenskomstpart?
Det bør endvidere præciseres, at et fagforbund og lokale forhandlingsberettigede organisationer kan lade tillidsrepræsentanter eller klubber indgå sådanne aftaler på forbundets eller fagforeningens vegne.
SF vil under ingen omstændigheder acceptere en ferielov, hvor det ikke er sikret, at det er den forhandlingsberettigede lokalorganisation, der indgår lokale aftaler på arbejdspladsen.
Det vil være et totalt brud på den danske model.
Det foreliggende lovforslag rummer også en række andre uklarheder.
Derfor er der en række forhold, som skal forbedres, inden SF kan stemme for, og derfor vil vi stille en række ændringsforslag, som sikrer disse forbedringer.
Christian H. Hansen (DF), 2000-02-11:
Da vores ordfører på området, hr. Mogens Andreasen, ikke kan være til stede, skal jeg fremføre hans tale her: I dette lovforslag fra regeringen om modernisering og forenkling af ferieloven er der en række ændringer på områder, som faktisk trækker hen i retning af en liberalisering i forhold til den gældende ferielov. Dansk Folkeparti mener, at det er positivt, at virksomhederne og medarbejderne kan indgå lokale ferieaftaler om, at optjent ferie, som efter gældende lov skal afholdes i det forløbende ferieår, kan overføres til det næstfølgende ferieår, for så vidt angår ferie ud over de 4 uger. Der er endvidere i lovforslaget tale om, at feriepenge kan optjenes i timer i stedet for i dage, og der således kan afholdes ferie i timer og ikke kun i dage.
Det er en god og fleksibel ordning til gavn for både arbejdsgivere og medarbejdere i virksomhederne, at der uden om ferieloven kan indgås kollektive aftaler om optjening af feriepenge og afholdelse af ferie, der tilpasses den enkelte virksomhed og virksomhedens medarbejdere efter behov.
Generelt kan man sige, at dette lovforslag rummer en række nye muligheder for arbejdsmarkedets parter til at indgå individuelle aftaler, hvilket er en klar forbedring i forhold til den gældende ferielov.
Dansk Folkeparti mener alligevel, at liberaliseringsbestræbelserne af ferieloven kunne have rakt længere.
Af bemærkningerne til lovforslaget fremgår det, at direktøren for Arbejdsløshedsforsikringen skal varetage den løbende fortolkning af ferieloven, samtidig med at han tillægges bemyndigelse til at udstede udstedelse af administrative forskrifter, som sendes til høring hos arbejdsmarkedets parter.
Det finder vi i Dansk Folkeparti er betryggende.
Det vil betyde, at alle fik udbetalt deres optjente feriegodtgørelse, og det vil
helt klart lette administrationen af denne ferielov.
Så er der lige en ting til sidst, nemlig at vi igennem udvalgsarbejdet også vil have en forsikring for, at det her ikke giver unødvendige administrative byrder for de private arbejdsgivere.
Ebbe Kalnæs (CD), 2000-02-11:
CD's ordfører, fru Susanne Clemensen, kan ikke være til stede i dag, og jeg skal derfor fremkomme med CD's synspunkter på området. Lovforslag
nr. L 178 er jo en ny ferielov, som afløser en fra 1938, og det er klart, at vi længe har haft behov for en tilpasning på det her område.
Loven fra 1938 har jo været rimelig både holdbar og fornuftig, men den fleksibilitet, der har manglet i forhold til det nuværende arbejdsmarked, har jo trængt sig på et stykke tid.
Det er en række mindre ændringer, der er i den.
Der brydes med princippet om, at optjent ferie skal holdes i det efter optjeningsåret følgende ferieår, og så kan man ved kollektiv overenskomst ændre på tingene.
Der er nok nogle spørgsmål, som vi vil stille til det her undervejs.
Vi mener, at spørgsmålet om, hvorvidt alle lønmodtagere skal have ret til at få overført optjent ferie til følgende ferieår, er et af de spørgsmål, som jeg synes, vi må drøfte mellem første og anden behandling, om den måde, man har indrettet sig på, er helt så fleksibel, som den burde være.
Skal det være muligt at svække lønmodtagernes ret til ferie ved kollektiv overenskomst?
Den kollektive overenskomst har jo også den virkning, at hvis det er inden for et eller andet større område, kan man jo sige, at alle altså kan risikere at komme i den her situation.
Og det synes jeg ikke er så heldigt, hvis vi vil lave det rigtig fleksibelt.
Jeg vil så om lidt vende tilbage til, hvorfor jeg ikke synes det, og hvorfor jeg synes, at en del af dem, der fører debatten her i dag, ligger et stykke fra virkeligheden.
Så var der spørgsmålet om lønmodtagere, der har ret til at holde ferie i barnets skolesommerferie.
Altså i hovedferieperioden, som vi kender den i dag, har man jo ikke retten, men hvis man er ude på det arbejdsmarked, der nu engang findes, så ved man jo godt, at almindeligvis er det noget, man tilstræber meget stærkt både i offentlige og i private virksomheder så langt, det kan nås.
Og den dér bekymring for, at der skal være nogle gudsforgåede arbejdsgivere, som hele tiden vil genere deres ansatte, virker lettere overdrevet.
Det er klart, at der altid har været dumme svin blandt arbejdsgivere, som ikke kunne finde ud af det, og de chikanerede i og for sig også deres ansatte med den gamle ferielov - og gjorde det udmærket.
Jeg ser ikke, at man stiller dem meget værre.
Det, der er væsentligt, er, at det enkelte menneskes mulighed for at tilrettelægge sin beskæftigelse fleksibelt stiger på alle områder, og derfor må ferieloven selvfølgelig også følge med.
Når hr. Frank Aaen i nogle af sine korte bemærkninger og for den sags skyld også Socialdemokratiets formand for Arbejdsmarkedsudvalget
er inde at tale om de her ting, jamen så er det sådan i en lidt gammeldags ånd, som om man ikke har andet end sine lænker at miste.
Også dén ideologiske tid tror jeg er ved at være færdig.
Jeg tror på, at vi skal imødekomme det lovforslag her, hvis vi ikke kan komme længere under udvalgsbehandlingen her mellem første og anden behandling.
Det tror jeg er en vældig fornuftig diskussion.
Christian H. Hansen (DF), 2000-02-11:
Det lægger lovforslaget ikke op til.
Det lægger op til, at de 3.500 kr. skal tilbagebetales til staten.
Ville det ikke være en god idé, hvis man beholdt de penge derude og dermed kunne bruge dem til noget af det forebyggende arbejde, som jo er så vigtigt, nemlig at få nedsat antallet af udrykninger til blindalarmer?
Rikke Hvilshøj (V), 2000-02-11:
Jeg vil gerne spørge hr. Anders Samuelsen, om han støtter den konsekvens af dette lovforslag, at næsten halvdelen af lønmodtagerne ikke får adgang til at overføre ferie ud over de 4 uger til det efterfølgende ferieår.
Og mener hr. Anders Samuelsen, det er rimeligt, at denne lov dermed opdeler lønmodtagerne i to grupper: dem, der får adgang til den her nye fleksibilitet, som mange lønmodtagere ser som et nyt gode, og så dem, der ikke får adgang til det?