runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ulrik Kragh (V), 2003-10-08:
Sagt til hr. Villy Søvndal angående USA og FN, altså hvor Danmark står placeret, og hvor Venstre står placeret i forhold til det: Den linje, udenrigsministeren har placeret sig på, hvor han aktivt arbejder for, at FN skal være centralt placeret, er den linje, vi står bag.
I det omfang vi overhovedet kan udøve indflydelse på det, gør udenrigsministeren det, og det er vi meget glade for at stå ved.
Hr. Søren Søndergaard siger, at begrundelsen var masseødelæggelsesvåben og samarbejde med terrorister.
Hr. Søren Søndergaard har hørt mig tale om masseødelæggelsesvåben mange gange, det erkender jeg blankt, og det står jeg hundrede procent ved.
Og jeg synes også, at jeg i min tale gjorde opmærksom på, at Saddam Hussein havde holdt sin befolkning i fattigdom og nød ved ikke at ville redegøre for de masseødelæggelsesvåben, som FN mente han var i besiddelse af.
Det var det, der var grundlaget for alle de ting, og ellers er det jo ikke det, der er diskussionen i dag.
Så nu har jeg svaret på spørgsmålet, og så vil jeg ellers ikke komme videre ind på det.
Det blev nævnt, at sikkerhedssituationen skulle være blevet værre i perioden efter Saddam Husseins fald.
Det, jeg sagde, var, at sikkerhedssituationen var blevet værre end på det tidspunkt, vi havde en diskussion hér i forbindelse med den første udsendelse.
Det er en vurdering, der er foretaget, og den må vi tage ad notam, og så må vi dimensionere vores styrkebidrag efter det.
Det er klart, at vi er i en situation i Irak, der er meget, meget vanskelig, og der er behov for, at man bruger alle gode kræfter.
Det er det, vi lægger op til ved at øge bidraget her, således at man optimalt kan løse den opgave, man står over for.
Med hensyn til hr. Morten Helveg Petersen
: For det første rådgav jeg ikke; jeg kom med en meningstilkendegivelse.
Hvis det er sådan, at hr. Morten Helveg Petersen efterfølgende vil gå ind og læse, hvad jeg sagde, så var det ikke en rådgivning; det var en meningstilkendegivelse herfra om, at man skulle lave en langsigtet løsning, og den vil vi tilkendegive allerede nu at vi står bag.
Når det er sådan, at jeg i min ordførertale lagde vægt på, at vi ikke bidrager som besættelsesmagt, så er det, fordi der internt i Danmark har været en diskussion om det.
Det står meget klart i resolution 1483, at myndigheden i Irak er USA og England og andre nationer, der bidrager til sikkerhed, ro og orden, og de er ikke at betragte som besættelsesmagter. Det var blot det, jeg ville trække frem.
Morten Helveg Petersen (RV), 2003-10-08:
Nu gik Venstres ordfører så fra at rådgive til at kommentere, og der er selvfølgelig en væsentlig forskel, men lad nu det ligge. Venstres ordfører nævner også i sit indlæg, at deltagende lande nu ikke er at regne for besættelsesmagter.
Mit spørgsmål går på: Hvori består forskellen i folkeretlig henseende mellem de ting?
Altså hvordan tjener det som argumentation i Venstres øjne?
Søren Søndergaard (EL), 2003-10-08:
Der var en ting, der undrede mig, og så var der en ting, der overraskede mig ved hr. Ulrik Kraghs tale.
Det, der undrede mig, var, at sidste gang jeg hørte hr. Ulrik Kragh stå heroppe, var begrundelsen for, at vi skulle af sted i krigen, at Saddam Hussein havde masseødelæggelsesvåben, og at han samarbejdede med terrorister.
Og så glemte hr. Ulrik Kragh fuldstændig at nævne det nu her, det synes jeg da var ærgerligt.
Så derfor: Kunne vi ikke få lidt flere oplysninger om de der masseødelæggelsesvåben og lidt flere oplysninger om det der samarbejde med terrorister?
Det undrede mig, at hr. Ulrik Kragh ikke kom ind på det.
Det får han chancen for nu.
Så var det, der overraskede mig, at nu har man jo forklaret alle, der gad høre på det, at hele problemet i Irak var Saddam Hussein, og så vælter man Saddam Hussein.
Og så går der en periode, hvorefter Venstres ordfører kommer her og siger, at efter man har væltet Saddam Hussein, er sikkerhedssituationen i Irak blevet værre.
Jamen jeg kan simpelt hen ikke få det til at passe.
Hvordan kan det være, at sikkerhedssituationen, hvis det man gjorde var fornuftigt, altså at vælte Saddam Hussein, så er blevet værre jo længere tid, der er gået?
Hvordan hænger det sammen?
Hvad er forklaringen?
Villy Søvndal (SF), 2003-10-08:
Jeg er ikke sikker på, at hr. Ulrik Kragh forstod mit spørgsmål.
Han svarede i hvert fald ikke på det.
Det, jeg spørger om, er: Når nu konflikten er den, at USA og allierede ikke ønsker, at FN skal spille nogen fremtrædende rolle, og når Kofi Annan, FN's generalsekretær, trækker scenen meget hårdt op i forhold til, hvad han plejer, for han er en meget forsigtig diplomat, og siger nej til at FN skal spille en begrænset rolle, hvor er så den danske regerings placering?
Hvor er Venstres placering?
Vil man støtte Kofi Annan i kravet om, at FN ikke kun skal spille en begrænset rolle, eller vil man vanen tro lægge sig fuldstændig tæt på den amerikanske præsident?
Jeg synes, det er et rimelig let spørgsmål, som må være muligt for Venstres ordfører at svare på.
Ulrik Kragh (V), 2003-10-08:
Venstre har hele tiden presset på for, at vi skulle have en løsning, hvor FN fik en central placering.
Det er vi meget tilfredse med, for vi mener, at det er essentielt.
Men derudover var der jo også en lang række lande, der støttede.
Den lange række lande var fremme i forbindelse med diskussionen, da vi i det hele taget var i gang.
Jeg mener, at der var ca. 45 lande, men for at få et par centralt placerede lande op kan vi jo tage Spanien og Italien.
Hr. Morten Helveg Petersen spørger om, hvor lang en periode der skal bruges. Hvis man ser på de konflikter, der har været på Balkan, hvis man ser på den konflikt, der er i Afghanistan, så er det ikke nemt at opbygge et demokrati efter et magtvakuum, efter en indsats, der har været.
Jeg har ikke mulighed for på nuværende tidspunkt at kunne sige, hvor lang tid det skal tage, men jeg synes, det er overordentlig væsentligt, at man allerede på nuværende tidspunkt holder sig for øje, at det nok vil være en meget, meget succesrig ting, hvis det var sådan, at man var nået at blive færdig allerede til december.
Derfor giver vi på nuværende tidspunkt regeringen den kommentar, at vi gerne ser, at den planlægger langsigtet, for vi forventer, at operationen bliver længere end til december, som der lægges op til.
Morten Helveg Petersen (RV), 2003-10-08:
Det er selvfølgelig altid interessant at høre, når partiet Venstre vil give regeringen et råd.
Men jeg er nødt til at stille et spørgsmål til Venstres ordfører, der siger her og nu, i dag, at Venstre vil give det råd til regeringen, at det skal være en langsigtet indsats.
Spørgsmålet, der trænger sig på, er selvfølgelig: Hvor lang er en langsigtet indsats?
Hvad forestiller Venstre sig med hensyn til tidsfrist, tidshorisont for, hvor lang tid danske styrker skal være i Irak?
Det må man jo have gjort sig nogle overvejelser over, når man kan stå her og rådgive regeringen fra Venstres side.
Per Kaalund (S), 2003-10-08:
Jeg har kun et enkelt spørgsmål til hr. Ulrik Kragh.
Det er en enkelt uddybning, jeg gerne ville have. Hr. Ulrik Kragh starter sit indlæg med at sige, at en række nationer valgte at stoppe Saddam Hussein.
Villy Søvndal (SF), 2003-10-08:
Hr. Ulrik Kragh lagde i sit indlæg vægt på FN's rolle.
Derfor vil jeg spørge hr. Ulrik Kragh: Hvor står Venstre i den diskussion?
Eller følger man også i det her spørgsmål de tilkendegivelser, der kommer fra Pentagon?
Ulrik Kragh (V), 2003-10-08:
Saddam Husseins regime har i årtier holdt irakerne i nød og fattigdom ved at vælge FN-sanktioner frem for åbent at redegøre for, hvordan det havde ødelagt sine masseødelæggelsesvåben.
En række nationer, heriblandt Danmark,
valgte i foråret at stoppe dette regime.
I maj var Saddam Hussein besejret.
Nu er opgaven at hjælpe det irakiske folk til at finde vejen til den nye frihed i stabile og demokratiske former og rammer.
Danmark har en naturlig interesse i at hjælpe irakerne til at finde vejen.
Denne hjælp giver Danmark ved militær tilstedeværelse for at opretholde ro og orden, med humanitær hjælp til ofrene for regimets grusomheder og med genopbygning af det nedslidte land.
Men der er mange udfordringer for de gode kræfter, der kæmper for et frit og demokratisk Irak for irakerne.
Der er opstået et naturligt magttomrum efter Saddam Husseins jerngreb.
Dette magttomrum benyttes af tidligere Saddamtro støtter til at skabe utryghed i civilbefolkningen.
Der ødelægges genopbygget infrastruktur, og generelt søges Saddamspøgelset holdt i live.
Magttomrummet benyttes af internationale fundamentalistiske netværk som kampplads i krigen mod vestlige værdier og til at bekæmpe FN, som det skete med terrorbomben imod FN-hovedkvarteret i Bagdad.
Magttomrummet benyttes af lokale kriminelle og internationalt organiseret kriminelle til berigelse.
FN har med resolution 1483 fra den 22. maj pålagt de nye myndigheder i Irak, hvilket ifølge FN er USA og Storbritannien, at sikre, at magttomrummet bliver udfyldt.
Samtidig opfordrer FN alle medlemslande til at bidrage, og det fastslås, at medlemslande, der bidrager hertil, ikke er at betragte som besættelsesmagter i Irak.
Danmark har en interesse i, at irakerne og befolkningerne i regionen omkring Irak får et konkret eksempel på, hvilken velstand det kan føre med sig at bygge sin nation på demokrati og frihed.
Derfor deltager Danmark allerede med 410 mand i den militære indsats.
Imidlertid viser det sig, at sikkerhedssituationen er forværret siden maj måned, hvor vi i Danmark besluttede os for at deltage.
Opgaven er farlig, truslen vurderes middel til høj, og vi må sikre os, at de danske soldater er dimensionerede i antal, styrke og udrustning, så de kan passe på både sig selv og løse opgaven med at udfylde magttomrummet optimalt.
Dansk forsvar står klar med veluddannede, veludrustede og velmotiverede folk til opgaven, og det er tilfredsstillende.
På den baggrund skal vi anbefale styrkelsen af det danske bidrag i Irak med et reduceret panserinfanterikompagni, et ingeniørdetachement, et stabselement og en særlig enhed til personbeskyttelse, i alt ca. 90-100 personer.
Bidraget bliver i første omgang udsendt frem til december, men i Venstre ser vi et behov for en langsigtet indsats i Irak, og derfor vil vi allerede nu give den melding til regeringen, at vi efter en konkret vurdering vil se
positivt på en yderligere fremtidig indsats, hvis dette skønnes nødvendigt. Venstre anbefaler forslaget.
Brian Mikkelsen (KF), 2003-10-08:
Til det sidste kan jeg kun sige, at jeg er ked af at måtte sige det, men jeg opfatter Leif Davidsen og professor Bent Jensen som ekstremt gode kilder.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Aage Frandsen (SF), 2003-10-08:
Nu skal vi jo lidt videre, og jeg synes ikke, at ministeren har klaret det sådan fantastisk, men jeg stiller alligevel ikke spørgsmålet: Hvordan synes ministeren selv det går?
Men vi skal videre.
Og der synes jeg, at ministeren skal se at få tjekket af: Var det normalt i 1970'erne og 1980'erne, at man indkaldte en masse kommentatorer?
Var det nu sådan?
Jeg forstår godt, at ministeren ikke ved, hvordan det var i 1974, for ministeren var 9 år dengang.
Jeg kan nemlig ikke rigtig huske, at de var der dengang, til trods for at jeg er noget ældre.
Det er det ene.
Det er nemlig et spørgsmål om, at vi jo skal vurdere tingene i en sammenhæng.
Brugte man overhovedet sådan nogle mennesker?
Brugte man dem?
Der var jo andre professorer, men blev de brugt?
Man havde en anden journalistisk måde at arbejde på dengang.
Det er det ene. Så vil jeg gerne sige noget om det der med historiske kilder - jeg synes i øvrigt, det er flot, at ministeren har fået en god karakter i historie, men jeg vil nok sige, at med noget af det, vi har været igennem her, er jeg ikke helt sikker på, at i hvert fald jeg kunne have bedømt det på helt det niveau, men vi kan jo alle sammen have en god og en dårlig dag.
Men det er jo meget vigtigt, at man er opmærksom på, at der kan være kilder, der er gode, og kilder, der er dårlige.
Jeg har f.eks. altid kun brugt historiebøger af en Lars Hedegaard, da han var trotskist og på venstrefløjen, som eksempel på, at man kunne bruge historien på en bestemt måde, men ikke kunne drømme om at bruge den som historisk gengivelse, altså som nogenlunde fair gengivelse af en virkelighed.
Sådan er det meget vigtigt, at man er opmærksom på, at der altså er noget, som er en kilde, og noget, der er en udlægning af en kilde.
Søren Søndergaard (EL), 2003-10-08:
Det sidste kan jeg nok bekræfte.
Og hr. Jesper Langballe overlader jeg, til turen kommer til ham.
Men det, der stadig væk er uforståeligt, er, at da Danmark sender nogle soldater ned, har vi en vurdering af sikkerhedssituationen, hvor man jo kunne gøre sig alle de der overvejelser om, at nu blev der givet los for kriminalitet osv.
Man laver en styrke, der skal tackle den situation.
Nu kommer man og beder om flere soldater.
Så må det jo være, fordi man alt andet lige har lavet en forkert vurdering.
At den vurdering, man lavede i første omgang, har vist sig ikke at holde vand.
At den ikke har været rigtig.
Og at de analyser, man har lavet af, hvad der ville ske, ikke passede.
Ellers kan det jo ikke hænge sammen.
Så derfor må jeg bede Venstres ordfører om at gå her op
og erkende, at det grundlag, vi sendte styrker af sted på, umiddelbart efter Saddam Hussein var faldet, har vist sig at være forkert, og at vi derfor bliver nødt til at revidere det grundlag.
Ellers giver det forslag, der er lagt frem, faktisk ikke nogen mening.
Jeppe Kofod (S), 2003-10-08:
Jeg syntes, jeg hørte hr. Ulrik Kragh på et tidspunkt sige, at hr. Ulrik Kragh mente, at USA havde gjort meget for at få FN ind i en central rolle i Irak.
Der synes jeg, man må spørge hr. Ulrik Kragh: Mener Venstre, og mener hr. Ulrik Kragh, at USA har gjort nok for at få FN i en central rolle?
Er man tilfreds med Bushregeringens politik på det område her?
Eller mener man, ligesom mange andre europæiske lande, at USA har været alt for nølende med at tildele FN en central rolle, og at det at vinde freden i Irak jo også handler om at få engageret FN i en central rolle og dermed også bane vejen for, at langt flere lande kan bidrage både militært og genopbygningsmæssigt end de lande, der bidrager i dag?
Jeg hørte bare hr. Ulrik Kragh sige, at man var meget tilfreds med den måde, USA havde håndteret situationen på.
Kan det virkelig være rigtigt?
Ulrik Kragh (V), 2003-10-08:
Til hr. Søren Søndergaard: Der er en anderledes vurdering af den sikkerhedspolitiske situation i Irak nu, end der var på det tidspunkt, vi tog beslutningen.
Hvis hr. Søren Søndergaard var i stand til at forudse udviklingen i en hvilken som helst konflikt af den karakter, vi er i her, så tror jeg, hr. Søren Søndergaard gjorde væsentlig bedre nytte et andet sted end i det danske Folketing, for det er en meget, meget svær situation at forudse.
KL. 18.25 Men vi ser på nuværende tidspunkt et behov for, at styrken øges med henblik på, at man ikke bare kan beskytte sig selv som danske soldater, men at man også kan løse
opgaven for at få en optimal genopbygning af området.
Derfor ser vi nu et behov for, at vi får flere soldater af sted, og det er det, vi anbefaler, man siger ja til.
Det håber jeg selvfølgelig også at hr. Søren Søndergaard gør i den situation, vi er i.
Med hensyn til hr. Jeppe Kofod så mener vi, at USA på nuværende tidspunkt gør en aktiv indsats for at finde et FN-mandat, hvor der er en central placering for FN.
Der skal findes en løsning.
Vi forventer selvfølgelig, at udenrigsministeren fortsætter det pres, der var.
For øvrigt siger hr. Jeppe Kofod, at der ikke er ret mange lande, der deltager.
Hvis vi kigger på de lande, der ligger lige omkring os: Letland med 114, Litauen med 43, Bulgarien med 300, Slovakiet med 65, Ungarn med 300, Thailand 886, Filippinerne med 196, Polen 2.500, Estland 44, Ukraine 1.629, Spanien 1.300, Holland 1.100, Rumænien 978, Italien 3.000, Norge 150, Danmark 410 og Tjekkiet 313, så der er særdeles mange soldater fra mange lande, der deltager i det her stykke arbejde. Jeg synes, det måske er lidt en fordrejning at sige, at der ikke er nogen, der vil bakke op, fordi USA går deres egne veje.
Jeppe Kofod (S), 2003-10-08:
så havde man måske kunnet undgå, at sikkerhedssituationen var blevet så meget forværret, som det vi ser i øjeblikket.
Det er jo det, det handler om.
Og det kunne være fantastisk vigtigt, hvis store lande som Pakistan kunne deltage i en militær operation.
Så det handler jo meget om, hvorvidt man mener, at USA har gjort nok for at tildele FN en central rolle, og der kan jeg forstå på Venstre, at der ingen kritik er af Bushregeringen.
Bushregeringen har gjort præcis, som Venstre ønskede det.
Det kan jeg simpelt hen ikke forstå, for tilbage i maj måned sagde udenrigsministeren, at udenrigsministeren var enig bl.a. med Socialdemokratiet i, at FN skulle placeres i en central rolle.
I maj måned!
Men stadig væk har FN ikke fået nogen central rolle i Irak, og det er Venstre fuldt tilfreds med.
Der er altså noget, der ikke harmonerer i den her fremlægning.
Per Kaalund (S), 2003-10-08:
Til hr. Villy Søvndal på spørgsmålet om, hvilken opfattelse vi har på det område her, hvad der vil ske, når resultatet af FN-forhandlingerne foreligger osv., og om der er tale om en overgangsperiode, vil jeg sige, at så længe vi ikke kender resultatet af det, der foregår i øjeblikket, er det jo svært at tage stilling til det.
Man kan jo tænke sig mange løsninger på det her.
Man kan tænke sig - hvilket vi gerne så - at FN får en betydelig rolle i Irak.
Man kan tænke sig en overgangsperiode, hvor amerikanerne stadig væk har en væsentlig indflydelse, og så overgår den til FN; altså en eller anden tidssætning i sådan et resultat.
Derfor kan jeg kun sige, hvad jeg har sagt tidligere i denne forhandling, at når resultatet foreligger, vil vi tage stilling til og danne os en opfattelse af, hvad vi bør gøre, og hvilken stillingtagen, vi skal tage.
Men jeg vil tilføje, at vi stadig væk betragter det sådan, at regeringen støttet af Dansk Folkeparti har pådraget Danmark et ansvar af en vis betydning som besættelsesmagt, og det vil indgå i vore overvejelser, som det hedder i vores sprog.
Hr. Jesper Langballe er inde på spørgsmålet om Saddam
Hussein
Vi har fra starten sagt, at vi ønsker Saddam Hussein væk, og at regimet skulle falde,
Vi har tilføjet: om fornødent med militær magt - det har vi sagt fra starten.
Det, vi har sagt, er: i lighed med en lang, lang række andre lande.
Hr. Langballe må huske på, at det er Danmark, der er afvigeren her.
Vi har fulgt den linje, som de fleste europæiske lande har fulgt i denne sammenhæng, nemlig at vi ønskede at give FN rollen som den, der skulle tage disse beslutninger, give våbeninspektørerne mere tid osv.
Men vi har hele tiden sagt, at Saddam Hussein-regimet burde fjernes, om fornødent med militær magt.
Det er vores opfattelse.
Til hr. Søren Søndergaard vil jeg sige omkring forlængelsen, at en forlængelse med yderligere 3 måneder til eksempel vil være en så væsentlig forøgelse af tiden, nemlig en fordobling, altså med 2 x 6 måneder, at det efter vores klare opfattelse vil kræve en behandling her i Folketinget.
Der er ikke nogen tidsforlængelse med i det beslutningsforslag, der ligger her, og mit bedste gæt - men det kan ministeren måske senere svare på - er, at regeringen i givet fald, der skal være tale om en forlængelse, vil lægge sagen herned. Hvad er væsentligt og uvæsentligt? Hvis der skal 10 folk mere derned eller 10 mindre eller lignende, kan det jo klares i Nævnet, eller hvis det skal være 14 dage længere osv., det kan jo klares i Nævnet.
Men er der tale om f.eks. et halvt år yderligere, så skal det i Folketingssalen.
Søren Søndergaard (EL), 2003-10-08:
Jeg synes ikke, at hr. Per Kaalund svarede på mit sidste spørgsmål.
Altså misforstå mig ikke, jeg synes, der var et fuldstændig klart svar på det første spørgsmål:
Socialdemokratiet ønsker, hvis et styrket bidrag skal forlænges ud over december, at dette spørgsmål bliver afgjort i salen med et nyt beslutningsforslag og en afstemning.
Det er et fuldstændig klart svar.
Men mit spørgsmål gik så på, om man har en fælles forståelse med regeringen om det.
Grunden til, at jeg spørger, er, at der i bemærkningerne afsnit X står: »Såfremt det skulle vise sig hensigtsmæssigt at forlænge bidraget«, det er det, vi snakker om, »eller at justere bidraget væsentligt, f.eks. som følge af voksende beskyttelsesopgaver, eller såfremt der skulle ske en væsentlig ændring i opgavernes karakter, f.eks. som følge af beslutninger truffet af FN's Sikkerhedsråd, vil regeringen rådføre sig med Det Udenrigspolitiske Nævn herom eller om nødvendigt på ny forelægge sagen for Folketinget.« Der kan man sige, at der er det jo ikke klart; der lægger det jo op til regeringen at afgøre det.
Jesper Langballe (DF), 2003-10-08:
Jeg tror da, at hr. Per Kaalund har ret i, at regeringen gerne fra begyndelse ville have haft Socialdemokratiet med, så man havde fået en bred opbakning.
Det ville vi vel alle sammen gerne have haft, men det kunne vi jo så ikke få.
Nu vil jeg sige, at der en modedille blandt historikere og pseudohistorikere for tiden, der hedder kontrafaktisk historieskrivning, altså hvordan historien ville have udviklet sig, hvis nu det var gået helt anderledes.
Det er efter min mening en tvivlsom sag, men nu vil jeg alligevel forsøge mig med det. Hr. Per Kaalund siger, at Socialdemokratiet havde ønsket FN-mandatet.
Jamen det havde vi jo alle sammen ønsket, men det kunne vi altså ikke få.
Så vil jeg gerne spørge hr. Per
Kaalund
: Tror hr. Per Kaalund, at det havde været muligt at få fjernet Saddam Hussein som trussel af fredelig vej?
Og hvis ikke hr. Per Kaalund tror det, så vil jeg gerne gentage mit spørgsmål.
Alternativet var, at han havde siddet der endnu.
Kan jeg ikke få at vide af hr. Per Kaalund: Havde det været en fordel?
Havde det været noget positivt i forhold til det, vi har nu, eller noget negativt?
Et meget enkelt spørgsmål.
Villy Søvndal (SF), 2003-10-08:
Hr. Per Kaalunds svar betyder, at vi mødes igen i hvert fald inden for de næste 2 måneder om samme sag, medmindre man tror, at løsningen på situationen i Irak er forbedret inden for de næste 2 måneder.
Beslutningsforslaget tror i øvrigt heller ikke selv på det.
Men den situation, der tegner sig i Sikkerhedsrådet - og der vil jeg spørge hr. Per Kaalund, om han deler den opfattelse - er, at fordi USA insisterer på at ville bevare den fortsatte kontrol med økonomien, med militæret, med den politiske udvikling i Irak, så bliver der ikke nogen FN-resolution. Det vil sige, at når vi mødes igen, er det sandsynlige scenarie, at FN's Sikkerhedsråd ikke kunne blive enige, fordi USA insisterede på at bevare kontrollen.
Så spørger jeg bare i den situation: Vil Socialdemokratiet så kræve de danske soldater eller de sidste 90 hjem?
Eller vil man sige: O.k. der er blevet forsøgt en forhandling, der blev ikke nået noget, men vi forlænger alligevel?