runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Margrete Auken (SF), 2002-01-10:
Jeg tror, at hr. Keld Albrechtsen sammenblander privatiseringer og liberaliseringer.
Altså vi støtter liberalisering, dvs. at vi støtter, at der bliver fri konkurrence på en helt anden måde, end der er i dag, på skinnenettet, fordi det vil styrke den kollektive transport. Men det er ikke det samme som, at man skal lave det der Arriva-vrøvl, som vi har lavet nu. Man kan sagtens have offentlige selskaber til at gå ind og gøre det her.
Sagtens og sagtens, altså vi står med nogle problemer, det vil jeg medgive ministeren, og når man nu har kvajet sig i Trafikministeriet, hvad gør man så for at komme ud af det igen, når man selv sidder og ejer selskabet?
Det er jo ikke nemt, og der må vi finde en model, så det der kan lade sig gi' sig. Men det er altså netop ikke en engelsk model, der skal være i det her, det er meget tydeligt.
Og jeg vil sige til hr. Keld Albrechtsen: Jeg synes faktisk, det er et meget krævende forslag til vedtagelse, vi har lavet.
Jeg er selvfølgelig spændt på at høre regeringens svar på det
, fordi de mål, der er i hvidbogen, ikke mindst vækstmålene, er meget ambitiøse.
De tager faktisk i denne her hvidbog miljøproblemerne og ulykkesproblemerne alvorligt.
Og derfor ved jeg ikke rigtigt, hvordan hr. Albrechtsen ville forestille sig, vi ellers skulle løse det, hvis ikke det skulle foregå i et måske ikke ligefrem centralistisk, men i hvert fald et meget forpligtende samarbejde.
Man kan ikke uden at gøre det på den måde.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-01-10:
Jo, men hvor ambitiøst det så er osv. kan vi godt have en debat om.
Der er altså en lidt forskellig vurdering mellem SF og Enhedslisten, men som jeg sagde: Vi stemmer for forslaget.
Vi stemmer for forslaget, for hvor ambitiøst det så er, så er det dog i den rigtige retning, hvad der ligger i forslaget til vedtagelse fra de tre partier.
Så det stemmer vi for.
Så vil jeg bare sige, at jeg simpelt hen ikke forstår, hvad fru Margrete Auken mener med fri konkurrence mellem nogle selskaber.
Skal det så være sådan, at det ikke bliver Arriva, men at det godt må være Deutsche Bahn, der overtager det hele, så det bliver et marked, hvor der bliver konkurrence mellem nogle statsselskaber?
Jeg kan sådan set ikke se, at det ændrer problemstillingen ret meget, hvis det bliver Deutsche Bahn, der sidder på det hele.
Jeg tror, det er meget bedre med nationale, demokratisk kontrollerede jernbaneselskaber, som har et fornuftigt politisk samarbejde på tværs af grænserne.
Den får vi lejlighed til at diskutere under en anden forespørgselsdebat, og der får ministeren en hel del at forklare, tror jeg nok.
Margrete Auken (SF), 2002-01-10:
Lige til hr. Albrechtsen om det der med liberaliseringerne: Skinnenettet skal være offentligt ejet.
Og det siger jeg med en eller anden forunderlighed i øjeblikket, fordi Banestyrelsen er nogle klummerhoveder.
Og til alle de der ting, som i øjeblikket rammer DSB, som får skylden for forsinkelser og ditten-dytten-datten: Det er jo Banestyrelsen, det er jo ikke DSB.
Men ikke desto mindre er det kolossalt vigtigt, at ligesom vejene er offentlige, så skal skinnenettet selvfølgelig også være det.
Og jeg mener også, at hvis det er den fri konkurrence, så er det da stik imod dele af den der privatiseringssnak, for dér vil det blive monopoldannelser.
Det ser vi en række steder.
Så derfor skal vi selvfølgelig gå ind og spørge
: Hvordan kan vi bedst gøre det?
Altså DSB må for min skyld meget gerne have en meget stor del af det, det er vigtigt at have et godt DSB, men det har været fint i det her forløb, vi har set omkring den jyske udlicitering, at vi har fået vist de reelle omkostninger, og at vi har fået DSB til at komme med noget. At så regeringen ikke synes, at vi skal slippe så billigt, som der var lagt op til, er jo en anden side af sagen.
Selv i worst-case for DSB ville det være ret meget billigere end Arriva-forslaget.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-01-10:
Ja, jeg ville jo mene, at selve sygdommen består i udliciteringer.
Det var udliciteringen, der førte til problemerne.
Men det får vi som sagt en debat om.
Det, som jeg ønskede at forholde mig til i forhold til debatten i dag, er, at en vigtig del af Europa-Kommissionens projekt er jernbaneliberaliseringer. Der ligger faktisk et lovforslag til behandling i EU's Ministerråd vedrørende liberalisering af passagertransporten.
Det er et overordentlig dårligt forslag.
Jeg kan se, at det mener SF også, og det er jeg glad for at SF mener... Det mener SF ikke er dårligt?
Ja, men altså vi har en del at diskutere, kan jeg høre.
Men jeg tror nok, det måske ligger på kanten af debatten i dag, så jeg vil standse den diskussion her.
Den får vi jo så lejlighed til at vende tilbage til.
Hans Christian Schmidt (V), 2002-01-10:
Der har været et par spørgsmål med hensyn til miljø- og sundhedshensyn i transportsektoren set i lyset af EU-politikken, og derfor vil jeg lige kort - ud over at jeg selvfølgelig er enig med det, som trafikministeren har konkluderet - sige, at regeringen er meget opmærksom på de vigtige skridt, der er taget i EU for at sikre en bæredygtig transportsektor og for at indarbejde miljøhensyn i transportsektoren.
Her tænker jeg ikke mindst på stats- og regeringschefernes konklusioner på Det Europæiske Råds møde i Göteborg i juni 2001 og Helsinkistrategien fra 1999 om integration af miljøhensyn i transportsektoren.
Et af de vigtigste budskaber fra Göteborgmødet er, at der er behov for at bryde sammenhængen mellem den økonomiske vækst og væksten på transportområdet og dermed miljøbelastningen.
Et andet vigtigt budskab er, at priserne på transport i højere grad skal afspejle de omkostninger, som transporten påfører samfundet.
Tredje vigtige budskab er, at der er behov for en omlægning fra vejtransport og luftfart til mere miljøvenlige transportformer som skib og tog, hvilket trafikministeren også var inde på i sin tale.
Jeg vil gerne understrege, at regeringen bakker op om disse principper og vil arbejde for, at de udformes, så der opnås en reel forbedring af miljøet på en omkostningseffektiv måde.
Jeg har stor tiltro til, at den teknologiske udvikling kan bidrage væsentligt til, at målsætningerne i Göteborgkonklusionernes bæredygtighedsstrategi kan opfyldes.
EU har allerede medvirket til at fremme en mere miljøvenlig teknologiudvikling inden for biler og ikke mindst brændstoffer.
Jeg har derfor ganske store forventninger til, at vi kan komme langt, ved at EU stiller højere miljøkrav til transportmidlerne og deres drivmidler.
Erfaringen har vist, at det er helt centralt både at fremme den teknologiske udvikling og den faktiske anvendelse af den ny teknologi.
Regeringen står altså solidt bag EU's bestræbelser på at indarbejde miljø- og sundhedshensynet i bl.a. transportsektoren.
Det er som bekendt et arbejde, der udspringer af Amsterdamtraktatens artikel 6, som handler om integration af miljøhensyn i de øvrige sektorer.
Arbejdet har først og fremmest givet sig udslag i Cardiffprocessen, som bl.a. har resulteret i Helsinkistrategien.
Jeg vil gerne her til slut understrege, at regeringen er meget bevidst om sit internationale ansvar vedrørende miljø og sundhed på transportområdet.
Danmark vil yde sit til EU's videre arbejde med bæredygtig transport, men naturligvis må regeringen først vurdere Kommissionens udmøntning af de forskellige målsætninger, før den kan lægge sig fast på en endelig holdning til konkrete forslag.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-01-10:
Trafikministeren sagde, at regeringen ikke kunne støtte det forslag til vedtagelse, der ligger fra Socialdemokratiet, De Radikale og SF.
Skulle det forstås sådan, at regeringen vil stemme direkte imod det?
Det vil jeg godt spørge ministeren om.
Det er jo et meget beskedent, lille forslag.
Det er så beskedent, at Enhedslisten i og for sig godt kunne have ønsket sig, at det var noget mere vidtgående.
Men hvis man giver det signal, at man direkte stemmer imod det forslag, så er det jo ensbetydende med, at man melder ud, at den danske regering agter at møde tomhændet frem, når man overtager formandspladsen i EU.
Men jeg synes, at jeg hørte det sådan, at regeringen ville stemme imod forslaget til vedtagelse.
Det vil bringe den danske trafikminister i en meget dårlig udgangsposition før overtagelsen af formandsstolen i EU.
Ole M. Nielsen (KRF), 2002-01-10:
Han har udtalt sig med begejstring, altså nærmest tilsluttet sig forslaget med begejstring.
Jeg har ikke fundet anledning til at svække tilslutningen til alle elementer i lovforslaget her, så Kristeligt Folkeparti kan støtte det.
Line Barfod (EL), 2002-01-10:
Det glæder mig at høre, at hr. Bent Bøgsted nu mener, at vi kan tage udgangspunkt i det forslag, der ligger, og drøfte under udvalgsarbejdet, om der er behov for nogle ændringer.
Der ligger jo en række høringssvar også fra arbejdsmarkedets parter, hvor bl.a. LO er meget positive over for det forslag, der ligger, og ændringerne.
Selvfølgelig har både LO og de andre fagforbund, der har afgivet høringssvar, forskellige kommentarer og forslag til mindre ændringer, men det kan vi se på under udvalgsarbejdet.
Så jeg håber, at Dansk Folkeparti vil være med til, at vi tager udgangspunkt i det her forslag, så vi hurtigt kan få de forenklinger af reglerne, der er behov for, netop så vi kan få et ulykkesbegreb, som er til at forstå for menigmand, for jeg er helt enig i, at det er et meget væsentligt formål.
Morten Bødskov (S), 2002-01-10:
Jeg takker for bemærkningerne og vender bare lige kort tilbage til dem.
Forslaget, som behandles her, er en genfremsættelse, som det også er blevet sagt, af den tidligere regerings forslag L 16, og derfor er pointerne også de samme.
Der er stadig tale om et godt forslag, som godt nok repræsenterer mindre justeringer, men som er meget vigtige for Socialdemokratiets mål om at forbedre hverdagen for nogle af samfundets udsatte grupper.
L 14, altså forslag til lov om ændring af ligningsloven, har to formål, som det også er blevet nævnt.
For det første ønsker Socialdemokratiet at sikre skattefrihed for gaver, for indsamlede bidrag samt skattefrihed for lomme- og tøjpenge, der ydes af de sociale myndigheder til børn, der er anbragt uden for hjemmet.
For det andet skal forslaget sikre skattefrihed for specialpædagogisk støtte ved videregående uddannelse og for såkaldte visse andre ydelser til uddannelse.
Et helt centralt og meget vigtigt punkt for Socialdemokratiet handler om en særlig udsat gruppe i vores samfund, nemlig børn, der er anbragt uden for eget hjem, og ikke mindst det nuværende krav om, at de skal betale skat af de lomme- og tøjpenge, som de modtager fra de sociale myndigheder.
De nuværende skatteregler betyder ikke, at alle børn og unge betaler skat af deres lomme- og tøjpenge.
Det er kun en lille gruppe, nemlig den gruppe af børn og unge, der er anbragt uden for eget hjem, som har erhvervsarbejde og en indkomst, som overstiger personfradraget, der i 2001 var på 24.800 kr.
De står i dag til at blive beskattet af deres lomme- og tøjpenge.
Selv om gruppen er relativt lille, udsættes denne gruppe af børn og unge for en forskelsbehandling, og det er Socialdemokratiets holdning, at det skal ændres.
Derfor er målet for Socialdemokratiet med forslaget at ligestille børn og unge anbragt uden for hjemmet med hjemmeboende børn og unge, så de anbragte børn ikke længere skal beskattes af de lomme- og tøjpenge, som de modtager fra de sociale myndigheder.
Et andet punkt i forslaget er, som det også er blevet nævnt, en præcisering af ligningsloven, der skal sikre, at gældende praksis bliver gjort til lov, så indsamlede bidrag til personer, som er blevet ramt af eksempelvis alvorlig sygdom eller har været udsat for en katastrofe, gøres skattefri.
Forslagets tredje punkt omhandler som sagt socialpædagogisk støtte ved videregående uddannelser, og målet er for Socialdemokratiet, som det også er blevet sagt, at genoprette uheldige konsekvenser af tidligere lovgivning, så bidrag til socialpædagogisk støtte - det kunne eksempelvis være studerende med nedsat funktionsevne, og de støttemidler, som de modtager - bliver gjort skattefrie.
Så skal jeg, som det også blev sagt, på vegne af den radikale ordfører, hr. Anders Samuelsen, sige, at Det Radikale Venstre også støtter forslaget.
Charlotte Dyremose (KF), 2002-01-10:
Det Konservative Folkeparti synes, at det er vigtigt med en debat om arbejdsskader.
Vi mener, det er både vigtigt og godt, at vi får denne her debat, og hvad det angår, er det sådan set også positivt, at den tidligere regering har fremsat det her lovforslag, og at partierne nu gør det igen.
Som det også blev omtalt af Venstres ordfører, kan man så undre sig over, at det ikke er sket lidt tidligere, men skidt, nu er det her, og der er mange gode elementer i det forslag, vi ser her.
Noget af det, jeg vil fremhæve, er den hurtigere sagsbehandling, som helt sikkert er nødvendig.
Der er brug for en revision af skadesbegrebet, som vi allerede har diskuteret.
Og så er der brug for at se på mulighederne for på en eller anden måde at få de selvstændige ind under arbejdsskadebegrebet.
Der skal findes nogle gode løsninger, og der skal være sammenhæng både økonomisk og administrativt.
Derfor er det vigtigt at få arbejdsmarkedets parter med både for at lytte til deres forslag og for at sikre, at der også er en villighed til at efterleve fra deres side. Nu har vi jo fået høringssvarene, og der er i dem både gode argumenter og fornuftige forslag, som jeg synes, der er brug for at tage med.
Bl.a. mener jeg, at vi skal kigge på delen om de selvstændige, da jeg mener, at det er vigtigt at sikre, at de selvstændige frivilligt kan vælge at tilslutte sig ordningen.
Der er, som det også er blevet nævnt tidligere, selvstændige, der allerede har ordninger på privat basis.
Det skal de have lov til at fortsætte med, for det kan for nogle af dem være en stor økonomisk belastning at gå ind
under denne ordning, og derfor er frivilligheden meget vigtig for os.
I det hele taget vil jeg bare kort sige, at vi ser mange, mange positive elementer i forslaget.
Vi glæder os meget til at arbejde videre med det, og vi glæder os meget til at bruge høringssvarene og efter læsning af dem komme med inspiration til beskæftigelsesministeren på området.
Men som tingene ligger nu, kan vi ikke støtte forslaget.
Lene Garsdal (SF), 2002-01-10:
I SF har vi gennem flere år ønsket en ændring af lovgivningen
om arbejdsskadeforsikring, og vi har presset på på mange niveauer for at få forbedringer.
Det lovforslag, vi behandler her, indeholder mange gode elementer.
SF er enig i langt de fleste af dem, og jeg vil trække nogle få stykker frem.
I den lovgivning, der gælder nu, er begrebet ulykkestilfælde ikke defineret nærmere, og i den administrative praksis ligger definitionen tæt på det forsikringsretlige ulykkesbegreb.
Det har givet anledning til talrige eksempler på afvisninger af hændelser, som efter menigmands retsopfattelse er åbenbare arbejdsulykker, og derfor er det glædeligt at se, at en arbejdsulykke i dette lovforslag bliver defineret enkelt og klart som personskade, der er opstået som følge af en pludselig eller kortvarig påvirkning, som har relation til arbejdet.
Det er stødende for den almindelige retsopfattelse, og derfor er det glædeligt at se, at der i lovforslaget lægges op til en lempelse af kriterierne for at få anerkendt nye erhvervssygdomme.
Et væsentligt element i forslaget, som flere tidligere har været inde på, er, at sagsbehandlingstiden skal nedsættes.
Det hilser vi velkommen i SF, men det må naturligvis ikke blive på bekostning af kvaliteten i arbejdet.
En enkelt ting ligger os meget på sinde.
Som det fremgår af flere af høringssvarene, betyder det, at det kan blive økonomisk vanskeligt for de arbejdsskadede at gennemføre en revalidering.
Det er efter SF's opfattelse
ikke rimeligt og heller ikke i tråd med, at arbejdsskadede skal tilbage til arbejdsmarkedet
Det bør derfor efter SF's opfattelse klart komme til at fremgå af loven, at denne praksis skal ændres. Med det sidstnævnte forbehold støtter SF altså L 24. Jeg vil også godt lige sige et par ting om lovforslag nr. L 25. Man foreslår loven om erstatning til værnepligtige ændret, således at arbejdsgiveren får en øget adgang til aktindsigt, og i nogle af høringssvarene er der udtrykt bekymring for, at denne ændring vil medføre en svækkelse af skadelidtes retsstilling.
Jeg har forstået ændringen sådan, at arbejdsgiveren kun kan få indsigt i forhold, der vedrører virksomheden, men ikke i helbredsforhold eller andre personlige forhold hos skadelidte, og jeg vil gerne have bekræftet denne opfattelse.
Det er uacceptabelt, som det er nu, hvor en skadelidt i en periode kan være uden forsørgelsesgrundlag.
Tilsvarende hilser vi med tilfredshed, at arbejdsgiveren nu får en pligt til at samarbejde med kommunen om at fastholde den arbejdsskadede på arbejdsmarkedet, sådan som det er tilfældet i lov om aktiv socialpolitik.
SF støtter lovforslag nr. L 25.
Eva Kjer Hansen (V), 2002-01-10:
Fru Margrethe Vestager var tidligere i debatten i dag meget optaget af arbejdsmarkedsparternes inddragelse, og i hvilket omfang de ville få noget at skulle have sagt i denne diskussion, og derfor vil jeg gerne høre: Når forslaget blev sendt ud til høring, var det vel ikke kun, fordi der skulle udskrives valg dagen efter, eller noget, der bare skete pr. automatik, fordi socialministeren tilfældigvis blev færdig den dag og skyndte sig at sende lovforslaget i høring? Den daværende regering mente vel noget med at sende lovforslaget til høring hos arbejdsmarkedets parter, og jeg vil gerne spørge fru Margrethe Vestager, på hvilken måde man har tænkt sig at indarbejde de høringssvar, der er indgået, i det foreliggende lovforslag. Hvilke kommentarer og bemærkninger vil man tage med som ændringer i det foreliggende lovforslag?
Margrethe Vestager (RV), 2002-01-10:
Nu kan jeg næsten forstå, at den nye regering har ændret proceduren og vil udstrække beslutningsretten om valgudskrivelse til at omfatte mange mennesker.
I den daværende regerings tid var det sådan, at det var statsministerens prærogativ og derfor en hemmelighed for os andre, hvornår valget skulle udskrives, men vi ser meget frem til, at en bredere kreds vil blive inddraget i de overvejelser.
Det var ikke sådan, at forslaget blev sendt til høring, fordi der skulle udskrives valg dagen efter, men fordi det naturligvis er interessant at høre, hvad man måtte mene om det.
Og når man læser høringssvarene fra arbejdsmarkedets parter, er der mange ting, som er uhyre genkendelige fra den foregående proces, og der er også mange relevante præciseringer og uddybninger, der gør forslaget nemmere at forstå for folk, og som gør, at de kan få en bedre sammenhæng med andre ting.
Det er kommet en massiv stabel af høringsforslag.
En række af dem er meget velbegrundede og gennemarbejdede, og jeg synes, der er gode forslag til klargøringer og andre ting, som vil medvirke til, at forslaget bliver bedre og måske også enklere og lettere at forstå, som det har været nævnt af tidligere ordførere. Jeg ser meget frem til at drøfte i udvalget, hvordan vi kan behandle høringssvarene, men jeg har til gengæld måske også en vis nøgternhed i vurderingen af, hvor meget af den diskussion, der har været, vi skal gentage og måske trænere en reform.
Eva Kjer Hansen (V), 2002-01-10:
Jeg tror næsten, jeg kan garantere fru Margrethe Vestager, at når den dag engang måtte komme, hvor man skal til at gøre sig nogle overvejelser om at udskrive folketingsvalg, vil den kreds i hvert fald ikke komme til at omfatte Det Radikale Venstre. Efter fru Margrethe Vestagers positive tilgang til de høringssvar, der er kommet, og den positive omtale af bemærkningerne om forslaget vil jeg gerne spørge, om fru Margrethe Vestager påtænker at stille ændringsforslag på baggrund af dem.
Det er jo sådan en lidt speciel, men vel egentlig for forslagsstillerne heldig situation, man er i, at man altså her kan fremsætte et lovforslag, som man har haft tid til at sende ud i høring, hvilket jo ellers ikke er en mulighed, man har.
Så hvad kommer der konkret til at ske?
Er der nogle garantier fra fru Margrethe Vestagers side i forhold til at inddrage de svar, der er kommet?
Margrethe Vestager (RV), 2002-01-10:
Jeg er meget beroliget af, at fru Eva Kjer Hansen kun næsten kan garantere det omtalte, da jeg havde forstået, at der nærmest var udgået sådan en central ordre om, at intet blev garanteret nogen sinde mere.
Men fred nu med det.
I hvert fald ville det undre - men nye tider giver jo nye vaner - at andre end statsministeren træffer beslutning om valgets udskrivelse.
Det er sådan, at vi - som sagt i min ordførertale - er meget optaget af det indholdsmæssige i forhold til det her, og det er, fordi det her område faktisk ikke er særlig ideologisk.
Det handler om, hvordan mennesker får behandlet de skader, som sker som følge af det arbejde, de faktisk har.
Derfor ser jeg frem til en seriøs, men også konstruktiv og positiv udvalgsbehandling, hvor vi kan drøfte de forslag, som er kommet ind, og hvor vi selvfølgelig vil være med til at stille de ændringsforslag, som skal være med til at forbedre forslaget; det synes jeg ligger i sagens natur.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2002-01-10:
Regeringen kan ikke støtte det foreliggende beslutningsforslag fra Enhedslisten, fordi det dels vil have en række uheldige følger, dels vil indebære en efter regeringens opfattelse uhensigtsmæssig anvendelse af de begrænsede midler, der er til rådighed til medicin.
Efter beslutningsforslaget skal der ikke alene ydes 100 pct. tilskud til tilskudsberettigede lægemidler til børn, men i virkeligheden til alle lægemidler, der er receptpligtige, og som ordineres til børn.
Forslagsstillerne vil altså have, at der skal gives tilskud, selv om der er et misforhold mellem lægemidlets pris og dets behandlingsmæssige værdi.
Man vil også give tilskud til et lægemiddel, hvor der er en nærliggende risiko for misbrug af lægemidlet.
Bl.a. i de her nævnte tilfælde er de gældende regler, sådan som de blev iværksat fra 1. marts 2000, langt mere forudseende derved, at der ikke gives tilskud i sådanne situationer. Derudover vil beslutningsforslaget betyde, at der ydes
100 pct. tilskud til det dyreste lægemiddel i en tilskudsgruppe, uanset at der måtte findes et ligeværdigt og langt billigere lægemiddel i samme terapeutiske gruppe.
På den måde lægger beslutningsforslaget op til en særdeles uhensigtsmæssig anvendelse af de offentlige ressourcer, idet incitamentet for de ordinerende læger til at ordinere billigere synonyme lægemidler eller parallelimporterede lægemidler helt fjernes, for så vidt angår den gruppe af patienter, der er under 18 år.
Herudover bryder forslaget med princippet om - det er jo hele sigtet med forslaget, kan man sige - at der i almindelighed er en vis egenbetaling forbundet med køb af et lægemiddel.
Bliver al receptpligtig medicin til børn gratis, må man forvente en stigning i børns forbrug af lægemidler, en stigning, der nok ikke i alle tilfælde vil være en behandlingsmæssig begrundelse for.
Det er regeringens opfattelse, at vi med det behovsafhængige tilskudssystem, der både tager hensyn til den effektive udnyttelse af de økonomiske ressourcer og en effektiv hjælp til de personer, der har det største behov, har et godt system.
Det er i øvrigt et system, der allerede i den udformning, vi kender det i dag, tager særligt hensyn til børn, idet egenbetalingsgrænsen på de 515 kr. ikke gælder for børn under 18 år.
Det er således min opfattelse, at den gældende medicintilskudsordning efter sygesikringsloven, sammenholdt med hjælpemulighederne efter sociallovgivningen, på en god og hensigtsmæssig måde tager hensyn til den økonomiske belastning, som et sygt barn med et stort medicinbehov kan udgøre for nogle børnefamilier.
På den baggrund kan regeringen ikke, som jeg også nævnte det i mine helt indledende bemærkninger, støtte det fremsatte beslutningsforslag.