Kristian Jensen (V), 2004-12-07:
Det viser jo, hvordan debatter kan ændre sig.
Kort tid efter at regeringen tiltrådte i 2001, rejste de tidligere regeringspartier foranlediget af Det Radikale Venstre en diskussion om, at man nu skulle sikre, at vennetjenester ikke blev beskattet, at det var meget, meget vigtigt.
Forslagsstilleren, hr. Anders Samuelsen, syntes, det var utrolig væsentligt, at vi nu fik afgrænset og sikret, at vennetjenester ikke blev beskattet.
Nu står vi her og har et enigt Folketing, der mener, at vi skal slå hårdt ned mod snyd og sort arbejde.
Og det synes jeg også er væsentligt.
At vi tager fat dér, hvor sort arbejde, svindel og socialt bedrageri er organiseret og omfattende.
Det gør vi af to principielle årsager.
Den ene årsag er, at vi mener, at alle skal bidrage til samfundet, når de har en indtjening.
Det er ikke sådan, at nogle skal snyde sig udenom.
Vi finder, at beskatningsniveauet i Danmark er rigelig højt, og derfor er der ikke nogen, der skal føle, at skattevæsenet er et tagselvbord, hvor de kan vælge fra og ikke vil betale.
Det andet, som også en række ordførere har været inde på, er forholdet omkring konkurrencen, den unfair konkurrence, der er mellem to erhvervsdrivende, hvor den ene erhvervsdrivende svarer enhver sit, overholder frister og regler og afgiftslovgivningen, og den anden kører på frihjul, bruger sort arbejde, unddrager moms, unddrager afgifter og dermed påfører den lovlydige butik, den lovlydige håndværker, den lovlydige erhvervsdrivende en unfair konkurrence.
Derfor har regeringen valgt at tage fat.
Og regeringen tager fat med en tretrinsraket.
Den første del af raketten var at øge kontrolindsatsen, hvilket er sket løbende hen over foråret og sommeren.
Det næste trin var at igangsætte en holdningskampagne for at få danskerne til at diskutere sort arbejde.
Jeg ved godt, at danskerens holdning til sort arbejde ikke bare ændres ved at udsende en række plakater og nogle postkort på cafeer, men det har været med til at generere en diskussion.
Og en række lokale initiativer rundtom i landet har været med til at skabe lokale diskussioner om det moralske i at benytte sig af sort arbejde.
Det, vi står med i dag, er så en del af det tredje trin på raketten, nemlig Skatteministeriets lovforslag om fair play.
Jeg tror, det er utrolig vigtigt, at man ser regeringens initiativer, hele fair play-udspillet i en sammenhæng.
Som fru Charlotte Dyremose sagde, så er der 44 forslag i alt.
Det, vi sidder med i dag, er kun en lille del af det.
Der tages også på Beskæftigelsesministeriets område, på Miljøministeriets og Integrationsministeriets område og på andre ministeriers områder en række initiativer.
Når man en gang imellem afvejer, om det er noget, der mest er rettet mod erhvervslivet eller mod lønmodtagere, tror jeg, det er nødvendigt, at man ser hele pakken i en sammenhæng i stedet for at se den i sine delelementer, for de forskellige ministerier har forskellige indgangsvinkler.
Når en række ordførere sætter spørgsmålstegn ved, om det her nu er noget, der virker, vil jeg bare tillade mig at referere til professor i skatteret og tidligere formand for Ligningsrådet Ole Bjørn, der i Politiken den 22. oktober sagde, at det her var noget, der virkelig battede, og at det var det største tiltag mod sort arbejde i den skattepolitiske historie.
Så når repræsentanter fra den tidligere regering eller støttepartier for den tidligere regering siger, at regeringen ikke rigtig tør gøre noget ved det, må jeg bare sige, at en af de fremmeste eksperter i skatteret siger, at det, vi lægger for dagen, er det største tiltag i skattepolitisk historie mod sort arbejde.
Der er nu endelig kommet en regering, der gør noget ved snyd og bedrag og sort arbejde.
Intentionen er som sagt at få gjort noget ved det mærkværdige forhold, at vi har kiosker, der på den ene side svindler med moms og afgifter og på den anden side understøttes af det statslige spillemonopol, nemlig Tipstjenesten, ved fortsat at måtte udbyde tips og lotto.
Det er et tiltag, som er nyskabende, hvor vi også udveksler nogle oplysninger, som man tidligere har afholdt sig fra at udveksle, men som vi har valgt at tage med, fordi det netop er nødvendigt at gå nye veje og tage skrappere midler i brug.
Jeg synes også, det er værd at fremhæve, at vi indfører mulighed for, at Told og Skat kan udføre kontrol der, hvor arbejdet udføres, så det er forkert, når nogle siger, at vi ikke har tiltag med, som angår byggebranchen.
Netop byggebranchen har været en af de brancher, der har været fritaget for kontrol hidtil, fordi arbejdsstedet ikke var der, hvor firmaet hørte hjemme.
Nu giver vi mulighed for, at man netop kan lave kontrollen der, hvor arbejdet udføres.
Det betyder også, at hvis der er taxakørsler eller rengøringsselskaber, som selvfølgelig udfører deres arbejde et andet sted, end hvor hovedkontoret ligger, så får vi nu mulighed for at tage fat der og kontrollere de steder.
Det mener vi ganske enkelt er et spørgsmål om at leve op til ordene i grundloven om hjemmets ukrænkelighed.
Vi vil kontrollere, men vi vil ikke opfinde et stort bureaukratisk system, hvor vi skal til at føre regnskab med, hvem der har lavet hvad, for at afgøre, hvorvidt man har selv har foretaget et arbejde, har gjort det med venners hjælp eller har fået det gjort ved hjælp af sort arbejde.
Vi mener simpelt hen ikke, at den gevinst, der måtte være, står mål med ressourcerne, og derfor er det godt i tråd med, at vi har sagt, at vi går efter det omfattende organiserede sorte arbejde.
Og det sorte arbejde er desværre meget omfattende.
Vores initiativer på pantområdet og vores initiativer over for revisorer på skatteyderes regning er også blevet nævnt.
Så er der diskussionen om logbogen.
Vi har valgt den, netop fordi også vi undrer os over, at så mange af de mennesker, vi møder på arbejdsstederne, kommer til os og siger, at det er første arbejdsdag, og at det er derfor, de ikke er registreret nogen steder.
Man kunne med et skævt smil sige, at det må være udtryk for, at regeringens jobskabende politik virker, at så mange har første arbejdsdag, men det er nok ikke sandsynligt, at helt op mod en ottendedel af alle medarbejdere tilfældigvis har første arbejdsdag den dag, vi kommer ud for at kontrollere.
Derfor er der en klar indikation på, at der her er et område, hvor der sandsynligvis svindles.
Derfor er der behov for at få skabt ikke en stor administrativ byrde, men et tiltag, der gør, at vi kan give de virksomheder, der snyder, et ekstra pålæg.
Ikke alle de lovlydige, ikke alle dem, der har orden i bøgerne, men dem, der snyder, får et pålæg om at lave et register, en logbog, over deres medarbejdere, så vi slipper for den svindel med, at man bare påstår, at det er første arbejdsdag.
Der er nogle enkelte ordførere, der har været inde på spørgsmålet om, hvorvidt der nu er ressourcer nok.
For det første bliver der på finansloven for næste år afsat 10 mio. kr. ekstra på det her område.
For det andet er det et spørgsmål om at give vores folk nogle bedre værktøjer til at leve op til de intentioner, vi har.
Det er et spørgsmål om at give vores folk nogle bedre værktøjer, sådan at de kan udføre deres arbejde mere effektivt.
For det tredje er det sådan, at den strukturreform, vi er i gang med, medfører, at der frigøres nogle ressourcer fra administrativt arbejde og dobbeltarbejde, som enten kan kanaliseres over i andre dele af velfærdssamfundet eller bruges til at styrke den udgående kontrol på det her område.
Jeg har til sidst to kommentarer.
Den ene kommentar er til hr. Morten Homann, der spørger, om der har været nogen effekt af regeringens skattepolitik på det her område.
Et af de områder, hvor man kan se, at regeringens skattepolitik gør en forskel, er antallet af mennesker, der har en gevinst på under 1.000 kr. i måneden ved at gå i arbejde.
Det er sådan, at der er en række mennesker, for hvem forskellen mellem at være på overførselsindkomst og på arbejdsmarkedet ligger på under 1.000 kr. om måneden.
Under den tidligere regering, som hr. Morten Homann støttede, var der 170.000 danskere, der havde under 1.000 kr. om måneden ekstra til sig selv ved at gå i arbejde.
120.000 er for meget, men det er et markant fald i forhold til situationen under den tidligere regering, og det skyldes bl.a., at vi har lavet et beskæftigelsesfradrag, og at regeringens skattepolitik dermed tilskynder til at tage et lovlydigt arbejde og ikke lave sort arbejde.
Min anden kommentar er til hr. Jann Sjursen, der nævner, hvor der findes sort arbejde.
Jeg tror på, at der findes sort arbejde hos frisører, i pizzeriaer, restauranter, bagerier, landbrug, taxaselskaber, rengøringsselskaber og byggefirmaer, for det her problem er desværre blevet så altomfattende, at vi ikke kan tage skyklapper på og sige, at det drejer sig om enkelte brancher.
Der er i alle brancher, er jeg bange for, brodne kar, som forsøger at udnytte reglerne for at undgå at betale moms og afgifter, som påfører samfundet et tab og deres kolleger og konkurrenter en unfair konkurrencesituation.
Derfor er det nødvendigt, at vi griber ind, og derfor håber jeg, at hele Folketinget vil bakke op om det, som Ole Bjørn har kaldt det største indgreb nogen sinde skattehistorisk set.
Jeg håber, at Folketinget samlet set vil bakke op, og at de småuenigheder, der måtte være, kan blive ryddet af vejen, så vi kan sende et klart signal om, at vi ikke vil have sort arbejde.
Det er ikke fair play, hverken over for de andre skatteydere eller de andre erhvervsdrivende.