runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2001-01-10:
Til hr. Keld Albrechtsen vil jeg sige, at jeg har ikke haft lejlighed til at gå ned i detaljen her straks i det nye år, men med det forbehold så tror jeg ikke, at det er muligt med det grundlag, vi nu har, at Danmark i en ligelig rotationsordning kan være ude mere end én periode.
Det er ikke muligt at forestille sig to sammenhængende perioder f.eks., og derfor er tankegangen om, at Danmark skulle være ude halvdelen af tiden, en tankegang, hvorom jeg kun kan sige, at jeg går ud fra, at den regering, der vil være til den tid, når vi bliver 27, og når man skal forhandle, selvfølgelig vil varetage Danmarks interesser lige så effektivt, som vi prøver at gøre det i fællesskab.
Og derfor har jeg svært ved at se den tankegang, som hr. Keld Albrechtsen er inde på, for mig.
Det andet, jeg vil sige, er til hr. Thulesen Dahl - og godt nytår selv - og dermed også til hr. Keld Albrechtsen, og det er om suverænitetsindholdet.
Jeg synes næsten, at jeg kun kan holde mig til det, vi har haft en næsten 30-årig tradition for, nemlig at definere suveræniteten i forhold til vores grundlov, og det er præcis det, jeg holder mig til.
Hvis vi så siger, o.k. det er én side af sagen, og hr. Thulesen Dahl så spørger, hvad så med det politiske, vil jeg sige, at for mig er det til syvende og sidst ud fra et politisk synspunkt afgørende, hvem der bestemmer hvad.
Og hvis vi ser på den danske stat, den danske regering, det danske Folketing, og hvad det er, vi bestemmer, så er det til syvende og sidst stadig væk os, der bestemmer det helt dominerende for Danmarks fremtid.
Det, vi bestemmer sammen med de andre, er det, vi ikke kan løse alene.
Det er f.eks. de grænseoverskridende miljøproblemer, det er f.eks. international kapitalspekulation, det er f.eks. internationalt samarbejde om en endnu bedre støtte til ulandene, osv. osv.
Så min pointe er egentlig, at suveræniteten i juridisk forstand må defineres i grundloven - og det er den blevet - og de bedste til at vurdere det er Justitsministeriet.
Hvis man så tager en politisk dimension ind, som hr. Thulesen Dahl gør, og det kan man sagtens gøre, det er jeg helt parat til at diskutere, så mener jeg, at det essentielle er det danske demokrati, det danske Folketing.
Derfor er mit afrundende svar til det her spørgsmål - vi jo kan komme tilbage til det ved nogle af de andre - at der ikke er tale om suverænitetsafgivelse.
Keld Albrechtsen (EL), 2001-01-10:
Jeg bad jo statsministeren bekræfte, at i det notat fra den 6. november, som Justitsministeriet har udarbejdet, har ministeriet overset og slet ikke beskæftiget sig med det, der er det afgørende problem ved en rotation, hvor Danmark f.eks. sidder uden for døren i hver anden periode - selvfølgelig ikke i to perioder i træk, men i hver anden periode; det er faktisk meget sandsynligt, at det bliver deromkring - nemlig at Danmark mister sin andel i initiativretten.
Bekymrer det ikke statsministeren, at en EF-retekspert som f.eks. Peter Vesterdorf klart mener, at det er en § 20-sag at indføre rotation i Kommissionen?
Jeg vil godt bede statsministeren foranledige, at Justitsministeriet laver det notat om og beskæftiger sig med det, der er det reelle problem i sagen.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2001-01-10:
Jo, men vi bliver nødt til, når vi diskuterer suverænitet, at vurdere på baggrund af, hvem der stiller forslagene og dermed definerer, hvad der er grænseoverskridende.
Det er jo en lang diskussion, for det er jo ikke kun de ting, som statsministeren omtaler, EU tager sig af.
EU tager sig jo også af f.eks. indretning af zoologiske haver.
Hvori den grænseoverskridende aktivitet nødvendigvis består kan jo diskuteres længe, men EU beskæftiger sig med et hav af ting, som vi ikke mener er grænseoverskridende, og som EU ikke skulle blande sig i.
Derfor er det jo ikke ligegyldigt, om Danmark har en entydig ret til at udpege en kommissær til den forsamling, der bestemmer, om forslagene skal fremsættes.
Derfor må vi da også uagtet den juridiske diskussion sige, at ud fra en politisk vurdering er det da i hvert fald et tab af selvbestemmelsesret for Danmark og dermed en suverænitetsafgivelse, hvis man ikke har ret til at have en kommissær længere.
Den vurdering synes jeg, at statsministeren må være enig i, og så må man ud fra dét vurdere, at man så selvfølgelig har et problem i forhold til suverænitetsbegrebet, hvis vi ikke længere selv kan udpege en kommissær. Hermed sluttede spørgsmålet.
Keld Albrechtsen (EL), 2001-01-10:
Jeg lagde mærke til, at statsministeren nu omtaler den hvidbog, som skulle være et bidrag til at bygge bro.
Jeg vil gerne spørge statsministeren, hvordan i alverden han forestiller sig, at en hvidbog, som vi jo alle sammen udmærket godt ved kommer til at blive én stor hyldest til Unionen, skulle kunne bygge bro til det flertal i befolkningen, som stemte nej i september.
Det forekommer mig
unægtelig temmelig mærkeligt.
Efter min mening har regeringen ret til at skrive hundrede hvidbøger, hvor den i den ene hvidbog efter den anden skamroser EU - det må statsministeren jo gerne gøre - men hvordan i alverden skulle det kunne bygge bro mellem de to dele af befolkningen?
Det har jeg altså lidt svært ved at forstå.
Jeg vil godt bede statsministeren gøre et forsøg på at forklare det, sammenholdt med, at udenrigsministeren i går sagde, at vi fremover skal undgå folkeafstemninger.
Det virker ikke som at bygge bro.
Man har tænkt sig at gøre, som det passer regeringen og flertallet i Folketinget hen over hovedet på befolkningen og ikke spørge befolkningen mere nogen sinde.
Man kunne forstå, udenrigsministeren helst ville undgå nogen sinde at skulle spørge befolkningen igen.
Hvordan kan statsministeren opfatte det som at bygge bro?
Frank Dahlgaard (UP), 2001-01-10:
Skriftlig begrundelse
Statsministerenen sagde i sin nytårstale den 1. januar 2001
bl.a., at »jeg respekterer fuldt og helt afgørelsen ved folkeafstemningen den 28. september«.
Skal denne udtalelse tages for pålydende, må det betyde, at regeringens ministre ikke mere vil benytte en retorik, hvor man reelt nedgør Danmark og andre vesteuropæiske lande, som har valgt at stå uden for euroen eller andre dele af det europæiske EU-samarbejde.
Den hidtidige retorik fra regeringen har bl.a. omfattet nedladende udtalelser om Danmark som et EU-land »i 2. division«, som »et B-medlem« af EU, som et land, »der står tilbage på perronen, når EU-toget kører«, som et land, der ligger »ude i periferien«, som et land »der hygger sig i smug«, som et land, »der kører frihjul, mens de andre trækker læsset«, som et land, der er »usolidarisk« osv., osv. Ude i den store verden betragtes Danmark som »et paradis på jorden«, hvad statsministeren da også selv påpegede i sin nytårstale.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2001-01-10:
Må jeg også starte med at ønske hr. Frank Dahlgaard godt nytår.
Jeg må sige, at hverken jeg eller regeringen har udtalt os nedsættende om vores land, om Danmark, og det agter vi
sandelig heller ikke at gøre i fremtiden.
Vores opgave er naturligvis at varetage vort lands interesser i Europa og i verden omkring os, lige så vel som indadtil, og derfor kan jeg sige til hr. Frank Dahlgaard, at min nytårstale skal tages bogstaveligt.
Jeg og regeringen respekterer fuldt og helt folkeafstemningsresultatet den 28. september, så enkelt er det i virkeligheden.
Frank Dahlgaard (UP), 2001-01-10:
Ja tak.
Og godt nytår.
Jeg har jo hørt det, men det er måske kun indenrigs.
Problemet er, at vi jo har en række udenlandske ambassadører, som er her i Danmark, og de er yderst velkomne, og de rapporterer jo hjem.
Men i den indenrigspolitiske debat har der jo i tiden efter folkeafstemningen den 28. september været tale om - jeg mener også fra statsministerens mund, men i hvert fald fra regeringen - at nu har Danmark sat sig selv udenfor, og nu er vi et B-medlem i De Europæiske Fællesskaber, fordi vi altså ikke er med i den der euro-del af EU-fællesskabet. Det har været anvendt - statsministeren har jo sagt nogle gange, at han respekterer afgørelsen af folkeafstemningen - men så kommer udtrykket »respekterer fuldt og helt« på fjernsynsskærmen, og det er jo en meget, meget stærk udtalelse.
Betyder det, at man ikke fremover vil høre statsministeren og regeringsmedlemmer tale om Danmark som et B-medlem eller en andenklassesnation eller noget andet, også selv om det er i den indenrigspolitiske debat, som selvfølgelig bliver refereret hjem til hovedstæderne, altså Berlin og Rom og Paris osv.?
Den giver et underligt indtryk
Er det det, der ligger i det?
Per Kaalund (S), 2001-01-10:
Jeg vil gerne i forlængelse af hr. Frank Dahlgaards spørgsmål stille et spørgsmål til statsministeren.
Sverige har overtaget formandskabet i EU her pr. 1. januar 2001.
Nu har jeg haft lejlighed til at følge med i svenske aviser og den svenske debat, og den svenske finansminister, Bosse Ringholm, skal jo som bekendt være leder af finansministerkredsen i EU, og det er jo helt tydeligt, at når Euro-11, snart Euro-12, mødes, er det den belgiske finansminister, der skal lede møderne, og det er man i Sverige helt klar over giver praktiske problemer og mindre indflydelse.
Så uanset om man måtte bruge betegnelser som B-medlem eller andenrangs eller på anden vis, kan statsministeren så ikke bekræfte, at det, at man ikke er medlem af Euro-11, giver problemer af rent praktisk art og også giver mindre indflydelse i finansministerkredsene?
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2001-01-10:
Må jeg sige til hr. Frank Dahlgaard: Jeg tror præcis, det er den sammenblanding i hr. Frank Dahlgaards sind, der sker, som hr. Per Kaalund rigtigt peger på her.
Jeg tror, vi skal være ærlige nok, som vi altid skal være, til at erkende, at det er klart, at det, at vi siger nej den 28. september, selvfølgelig har sine konsekvenser.
Det har den objektive konsekvens, at den danske regering ikke er repræsenteret i eurolandenes møder.
Og det har den konsekvens, som vi også ser i det svenske formandskab nu, at den svenske finansminister Bosse Ringholm ikke deltager i Euro-11-møderne, og det vil derfor betyde, at Bosse Ringholm må vige pladsen, når de 11 eurolande holder møde, til fordel
for en af de øvrige, og så samles de i det store møde i Økofin umiddelbart om eftermiddagen, som de normalt gør.
Så til punkt 1: Den danske regering kunne ikke drømme om at tale nedsættende om Danmark, tværtimod.
Punkt 2: Det vil være forkert at benægte, at nejet den 28. september har konsekvenser for, hvilke møder vi kan deltage i, ligesom det har konsekvenser på andre felter.
Frank Dahlgaard (UP), 2001-01-10:
Jeg har bare lidt svært ved at tro på, at det kan være rigtigt, at man ikke fra regeringens side fremover vil betegne Danmark som et B-land, et andenklassesland, et usolidarisk land, fordi vi har valgt at køre videre og holde fast i den gode, gamle krone og den danske kroneøkonomi, som jo er stærkere end nogen sinde, og som ikke er blevet rystet af dette nej.
Men er det rigtigt forstået, og kan jeg ligesom konkludere på statsministerens besvarelse her, at udtryk som Danmark som B-land, andenklassesnation eller andre former for i realiteten nedsættende udtryk om Danmark i forhold til EU-samarbejdet ikke finder sted?
Det er jo klart, at vi ikke er med i nogle få af de mange møder, der afholdes ved de mange borde i EU.
Det gør os jo ikke til en andenrangsnation eller B-medlem.
Vi har en anden placering, det har Sverige
også, det har Storbritannien også.
Og det er der jo ikke noget galt i.
Den svenske befolkning er jo massivt imod euroen, og det opdager den svenske regering jo nok på et tidspunkt, når befolkningen træffer sin afgørelse.
De bliver jo ikke et B-medlem eller et ringere medlem.
Statsministeren må vel medgive, at det er rigtigt, hvad der står i det sidste nummer af The Economist, hvor man måler, hvilke lande inden for EU, der bedst opfylder EU's betingelser.
Jamen det er Danmark, Sverige og Luxembourg, langt foran Tyskland, Frankrig og de store eurolande.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2001-01-10:
Statsministeren har jo anlagt sådan en lidt ny stil her ved det nye års begyndelse, og det er jo forfriskende og godt.
For alt viser jo også efterfølgende, at det ikke er sagen.
Det er ikke sådan, man skal tackle det.
Og det, at befolkningen træffer et valg om, hvorvidt man skal afskaffe sin nationale valuta eller ej, er et spørgsmål, som befolkningen må tage stilling til, og som ikke på nogen måde har indflydelse på, at Danmark er en nation, der såvel af regeringen som af Folketinget skal betegnes med nogle positive ord.
Kan vi ikke bare få renset luften og få statsministeren til at erkende, at han i virkeligheden har fortrudt, at man førte den valgkampagne frem til den 28. september sidste år?
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2001-01-10:
Må jeg sige til hr. Thulesen Dahl: Jeg tror ikke, at man skal lave om på sig selv.
Jeg har et klart standpunkt som hr. Thulesen Dahl.
Jeg har altid ment, siden jeg begyndte at udtale mig om sagen og havde gjort op med mig selv, at Danmark var bedst tjent med et ja.
Det ved hr. Thulesen Dahl, og det ved hele Danmark, og det mener jeg fortsat, men det er jo ikke det samme, som at jeg ikke som statsminister og som menneske og som medlem af Folketinget skal respektere folkeafstemningen, som jeg selvfølgelig gør, og det vil jeg gerne bekræfte.
Derfor står jeg ved mine holdninger, også den debat, vi havde op til den 28. september 2000.
Det andet, jeg vil sige til hr. Frank Dahlgaard, er som sagt: Hverken jeg eller mine ministre har udtalt os nedsættende om Danmark.
Vi varetager Danmarks interesser, som vi skal - og mere til - ude omkring i verden, også i Europa.
Det vil vi selvsagt fortsætte med.
Jeg føler ikke, jeg har mere at tilføje til spørgsmålet her.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2001-01-10:
»Vil statsministeren forklare, om han fortsat er af den opfattelse, at der er behov for at »bygge bro« i EU-spørgsmålet og dernæst redegøre for, om en sådan »byggen bro« ikke nødvendigvis må betyde, at EU-tilhængerne peger på områder, hvor deres EU-politik ændres for at komme EU-skeptikerne i møde?«
Vi fik jo gudskelov det nej den 28. september sidste år.
Vi har beholdt vort lands valuta, kronen.
Efter afstemningen, som jo gik statsministeren og regeringen og et stort flertal i Folketinget og en lang række interesseorganisationers ledelser imod,
kom det fra en del, at nu skulle der bygges bro i EU-spørgsmålet.
Vi har fra Dansk Folkepartis side ventet med spænding på at høre noget mere om, hvordan den byggen bro skal finde sted, men vi har stort set ikke hørt noget siden den 29. september 2000 og til nu.
Vi havde forventet, efter at Nicetraktaten var færdigforhandlet - for det var statsministerens skalkeskjul for ikke for alvor at tage fat på debatten inden da - at der måske i nytårstalen eller andre steder var kommet nogle klare svar på, hvordan der skulle bygges bro.
Det kom der ikke.
Derfor har vi følt det nødvendigt at tage en debat her i salen i dag, hvor vi først og fremmest selvfølgelig vil have statsministeren til at bekræfte, at det fortsat er linjen, at man vil bygge bro.
Og dernæst selvfølgelig diskutere, hvordan der så i praksis kan bygges bro.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2001-01-10:
Allerførst vil jeg gerne bekræfte over for hr. Thulesen Dahl, at jeg fortsat anser dét som en vigtig opgave for både mig og min regering, men egentlig for alle, og egentlig også for begge parter, vil jeg sige til hr. Thulesen Dahl, altså både dem, der argumenterede for et ja, og dem, der argumenterede for et nej.
Vi har en fælles interesse i at få bygget bro.
Det vil jeg gerne bekræfte, og det har jeg hele tiden ment, da vi kendte resultatet.
Det andet spørgsmål er så: Hvordan bygger vi bro i fremtiden?
Der tror jeg, at vi skal starte dér, hvor vi altid starter, når vi skal prøve at nå frem til en fælles forståelse, efter at vi har konstateret en uenighed, og det er debatten, dialogen.
Jeg føler virkelig, at det, vi kan gøre, er at tage en fri, åben og nuanceret debat om Europas fremtid, og hvordan vi placerer Danmark bedst muligt i Europas fremtid.
Jeg tror bare ikke, vi skal begrænse os til det.
Jeg tror, det er mindst lige så vigtigt, at vi bruger de gode erfaringer, som vi har med folkehøringer.
Jeg tror, det er mindst lige så vigtigt, at masser af organisationer, kommuner, bysamfund, foreninger deltager i den fremadrettede europadebat.
Hvad kan vi så gøre?
Vi kan gøre det, at vi kan fremlægge vores hvidbog nu.
Regeringen har igangsat en grundig udredning om fremtiden for Europa og for Danmark, og det mener jeg kan være regeringens konstruktive bidrag til at bygge bro for fremtiden.
Og så ser jeg meget gerne - det vil jeg gerne bekræfte over for hr. Thulesen Dahl - debatten folde sig ud med alle de nuancer og alle de meget spændende emner, der ligger foran os.
For det er fundamentalt for Danmark, at vi får større samling om den fremtid, vi skal følge.
Frank Dahlgaard (UP), 2001-01-10:
Statsministeren benyttede i sin nytårstale til hele det danske folk udtrykket »... jeg respekterer fuldt og helt afgørelsen ved folkeafstemningen ...«, og det, der ligger i spørgsmålet, er at få uddybet: Hvad ligger der egentlig i dét, når statsministeren siger, at han fuldt og helt respekterer afgørelsen af folkeafstemningen?
Ligger der deri, at man ikke længere vil betegne Danmark som et B-land, et andenklassesland, et usolidarisk land, et land, som ligger ude i periferien i forhold til EU - det må jo være logisk - eller hvad ligger der i det?
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2001-01-10:
Ja, jeg vil sige til hr. Frank Dahlgaard, at det er et tilbud, og jeg mener, at regeringen kan være inspirator, som vi har været det på mange, mange andre områder, at vi kan være frontløbere, at vi kan øse ud af de samlede erfaringer og den viden, vi har på området.
Det er et tilbud til danske forældre om at kunne få muligheden for at købe børnene noget sund, ernæringsrigtig mad, som kan være en lettelse i hverdagen og en sikkerhed for, at det så også er den rigtige kost, børnene får, og som oven i købet så også smager godt.
Og til hr. Thulesen Dahl: Jeg er ked af, at hr. Thulesen Dahl vil pådutte forældrene, at de er uansvarlige.
Jeg deler hr. Erling Christensens bekymring over hr. Thulesen Dahls afstandtagen fra eksperimentet i Århus.
Skal vi nu ikke give danske forældre det tilbud, som Århus og enkelte andre har gjort, så forældrene være helt sikre på, at deres børn i skolen kan få et tilbud om ernæringsrigtig, velsmagende mad.
Det synes jeg der er fantastisk spændende perspektiver i.
Selv hr. Thulesen Dahl vil jeg tage ind i et forsøg på at medvirke til, at børnene får den kostrigtige ernæring.
Det synes jeg vi skal samles om, og som hr. Erling Christensen sagde: Det er da et fantastisk tilbud til ansvarsfulde forældre og deres børn under børnenes opvækst netop i de år, hvor børn har så stærkt brug for at få ernæringsrigtig kost, som hænger nøje sammen med børnenes hele trivsel i skolen.
Det vil være mit afrundende svar.
Keld Albrechtsen (EL), 2001-01-10:
Jamen jeg vil gerne takke for svaret, og jeg vil så bede statsministeren bekræfte, at det altså er sådan, at der skal laves en rotationsordning.
Det, Danmark så til sin tid kan få en indflydelse på, er de tekniske detaljer, nemlig om der skal være 12 medlemmer i den nye Kommission, eller om der skal være 20 medlemmer f.eks, og om Danmark skal sidde uden for døren uden kommissærer halvdelen af tiden eller måske kun en tredjedel af tiden.
Dermed er det jo altså også klarlagt, at forskellige EU-ordførere, inklusive hr. Claus Larsen-Jensen, altså har taget fejl, da de læste traktatteksten.
Det er en ærlig sag.
Vi havde jo lige fået den.
Men så er det i hvert fald præciseret, og det vil jeg gerne sige tak for.
Med hensyn til suverænitetsafgivelsen vil jeg godt bede statsministeren bekræfte, at det notat, han henviser til,
slet ikke beskæftiger sig med det afgørende problem, nemlig at ved rotation mister Danmark sin andel af initiativretten.
Birthe Skaarup (DF), 2001-01-10:
Statsministeren var lidt inde på hr. Kristian Thulesen Dahls spørgsmål.
Jeg tror, at statsministeren opfattede det forkert, for det, Dansk Folkeparti er inde på, er, at det her altså skal være udgiftsneutralt, og noget at det, vi frygter, er, at vi gør forældrene ansvarsløse over for deres børn.
Og jeg synes, man skal sende et signal om fra det her Folketing, at det altså er forældrenes ansvar.
De skal ikke blot sørge for deres børns opdragelse, men de skal så sandelig også sørge for, at de får noget god mad.
Og jeg vil sige, at det, man har gjort i Århus Kommune, er fuldt, fuldt acceptabelt.
Men det skal være udgiftsneutralt, og forældrene skal have et ansvar, og så sidder der altså nogle skolebestyrelser rundt om i det her land, der også har et ansvar.
De higer efter at få deres kompetence udvidet, netop fordi de synes, at de ikke har den kompetence i skolebetyrelserne, og der er helt klart et emne her...
Kristian Jensen (V), 2001-01-10:
Hvis statsministeren mener, at det er en sag, der skulle drøftes i forligskredsen ved forhandlingerne på mandag, overrasker det mig da, at statsministeren tog den med i sin nytårstale.
Når den var med i statsministerens nytårstale, regnede jeg med, at det var, fordi det var noget, vi skulle diskutere åbent også her i Folketingssalen, hvor den politiske debat i Danmark for alvor hører hjemme.
Min udlægning er ikke sådan, at vi skal have betongylletanke til at ligge ude i det åbne land.
Min holdning er den, at det skal være nemmere og mere enkelt at tilpasse også udflytning af produktion til det åbne land.
Det er nemlig ikke så enkelt, som det tidligere blev fremstillet af et socialdemokratisk medlem, hr. Erling Christensen: at det er noget, der bare kan lade sig gøre.
Vi ønsker netop ikke at trække det i langdrag, og jeg vil ikke finde mig i, at Venstre bliver beskyldt for at trække det i langdrag, at man kan få flyttet de produktionsejendomme, så vi slipper for de nabogener, for der er selvfølgelig nabogener, og det ved enhver, der er vokset op som nabo til en landbrugsfarm og dermed også til gylletankene.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Jørgen Winther (V), 2001-01-10:
»Da ministeren har udtalt, at han vil tilbyde alle patienter med livstruende sygdomme behandling i udlandet, såfremt amterne ikke kan behandle patienterne inden for en frist på otte uger, hvad er da ministerens holdning til, at disse patienter først skal tilbydes behandling på danske privathospitaler, før de skal henvises til udlandet?«
Må jeg byde den nye minister velkommen.
Vi glæder os til et konstruktivt samarbejde.
Det er sådan her i Folketinget, at ministrene ikke bliver bedømt på deres ord, men især på deres handlinger, og derfor vil jeg gerne spørge ministeren, om han nu vil komme med et konkret lovforslag, der går på, at der bliver frit valg for alle kræftpatienter mellem offentlige sygehuse og private hospitaler.
Det er jo sådan set en logisk konsekvens af det, ministeren har sagt til dagspressen.
Arne Rolighed (S), 2001-01-10:
Tak for velkomsten.
Det er rigtigt, at regeringen har fremlagt et forslag med henblik på at give et behandlingstilbud til alle livstruende patienter i Danmark.
Der skal sikres en forundersøgelse inden 2 uger, en behandling/operation inden 2 uger, og for dem, hvor det er relevant at gå videre til en strålebehandling, er målet, at denne finder sted inden for yderligere 4 uger.
Kan det offentlige sygehusvæsen, de amtslige sygehuse, ikke levere behandlingen inden for de målsætninger, så bliver der en mulighed for at blive behandlet på andre indenlandske eller udenlandske sygehuse.
I lighed med den eksisterende regel vil der også være mulighed for fremover at visitere til både danske og udenlandske private hospitaler, sådan som det er i dag.
Jeg skal dog til hr. Jørgen Winther oplyse, at dér, hvor problemet er i øjeblikket med hensyn til de livstruende sygdomme, er især med hensyn til strålebehandling, og her eksisterer der ikke i øjeblikket danske privathospitaler, der er i stand til at levere behandlingen.