Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-01-28:
Det har længe stået klart, at 150-års-jubilæet i år for grundloven skulle benyttes som den direkte anledning til, kan vi kalde det, et attentat mod grundloven, og det er heller ikke for Dansk Folkeparti overraskende, at det er SF og Kristeligt Folkeparti med Det Radikale Venstre på sidelinjen, som fører kniven.
I de to førstnævnte partier og også i Det Radikale Venstre findes der folk, som er indædte modstandere af mange ting i den nuværende grundlov, og så meget mere er der efter vores opfattelse grund til at advare imod, at disse kræfter får en hjælpende hånd.
Vi tror ikke på den kommende tids kønne ord om modernisering, om menneskerettigheder, om global ansvarlighed, om lighed mellem kønnene, og hvad vi ellers skal høre af forskellige udsagn for at få gødet jorden for efterfølgende at få en grundlovsændring.
Efter Dansk Folkepartis opfattelse er det således, at har vi først sagt ja til at indlede arbejdet frem mod en ny grundlov, vil hele det solide fundament, vi i dag bygger på i form af den nuværende grundlov, være på vej til at skride. Vi har den holdning i Dansk Folkeparti, at den grundlov, vi har, og som vi debatterer i dag, absolut er god nok, som den er.
Det vil give en yderligere grund til at betragte Danmark som en indvandrernation, og det er naturligvis en yderligere grund for os til at afvise ønsket om grundlovsændringer.
Vi vil gennem en kampagne i den kommende tid ruste os mod det attentat, vi ser er forberedt mod grundloven.
Vi nægter nemlig at medvirke til at gøre den 5. juni i år til en begravelse.
Debatten i dag har allerede tilkendegivet, i hvilken retning det går, og SF skriver endda også klart i bemærkningerne til sit beslutningsforslag, hvad man ønsker.
Jeg citerer fra bemærkningerne, side 4: »Men det er klart, at SF også ønsker grundloven ændret af politiske grunde, idet SF's socialistiske menneske- og samfundsopfattelse naturligvis indebærer, at SF ønsker en grundlov, der i højere grad tager udgangspunkt i en socialistisk opfattelse, end tilfældet er med den nuværende grundlov.« SF er naturligvis i sin gode ret til at have sine synspunkter; men spørgsmålet er, om vi andre skal hjælpe med til at skubbe SF's vogn.
For os at se
og den giver danskerne en række forsikringer.
Den sikrer eksempelvis, at Danmark er et konstitutionelt monarki, og dermed kontinuiteten i den traditionelle danske styreform.
Grundloven sikrer den private ejendomsret, grundloven sikrer monarkens eneret til at slå mønt, grundloven sikrer indfødsretten, grundloven sikrer rigsfællesskabet, grundloven sikrer magtens tredeling, og grundloven sikrer forsamlingsfriheden og ytringsfriheden, men sætter begrænsninger for lovligheden af voldelige bevægelser, bare for at tage nogle eksempler.
De politikere, der har talt om, at disse gode punkter, som findes i den nuværende grundlov, ikke respekteres, bør efter vores opfattelse ikke tale så meget om, at der er behov for præciseringer i grundloven af de forhold, men bør tale for, at der bliver en større grad af respekt for grundlovens bestemmelser, både i ånd og i bogstav.
De samme politikere bør også efter vores opfattelse tale mere for, at Højesteret skal kende sin mulighed som egentlig forfatningsdomstol.
I spørgsmålet om Maastrichttraktatens forenelighed med grundloven kom Højesteret jo som bekendt frem til, at Maastrichttraktaten ikke var i strid med den gældende grundlov, men at der med den eksisterende grundlovs § 20 er grænser for, hvor megen suverænitet man kan afgive på Danmarks vegne til EU.
Dermed mener vi også, at grundloven er danskernes værn mod dansk indlemmelse i Europas Forenede Stater.
Når stærke kræfter i disse tider er så optaget af at ændre grundloven, er meningen naturligvis også for mange af disse mennesker at gøre det lettere at sælge ud af dansk selvstændighed.
Men både på det punkt og på andre punkter, f.eks. om ejendomsrettens ukrænkelighed, hedder det - eller bør det hedde - at Højesteret skal fungere som den forfatningsdomstol, grundloven giver Højesteret mulighed for at være, så vi dermed i højere grad bliver bedømt efter grundlovens bestemmelser her i Folketinget.
Endelig vil jeg sige, at der er en tendens til for tiden, at nogle politikere forsøger at latterliggøre den gældende grundlov.
Det kan ske i form af, at man siger, at den har en gammeldags sprogbrug - men hvad er det da for noget?
Eller det kan ske ved, som man en dag hørte en radikal politiker sige i radioavisen, at hvis vi viste den danske grundlov frem nede i Sydafrika, ville det jo være helt pinligt, og så ville vi nærmest - fik man indtryk af - blive til grin.
Når man læser grundloven, hvis man tager sig tid til at læse grundloven en ekstra gang, tror jeg, man må æde de udsagn i sig igen og anerkende - som det har været et gennemgående træk, også hos mange af de politikere, som ønsker at diskutere grundlovsændring - at den danske grundlov faktisk er unik og god.
Den er enkel, den er forståelig, og hvis det, man er ude efter, er, at man skal gøre sig fri af en gammeldags sprogbrug for at bruge det moderne sprog, som Folketinget normalt benytter sig af, bør der advares kraftigt imod en grundlovsændring.
Den sprogbrug, som Folketinget normalt benytter sig af, når der vedtages lovgivning, er for en stor dels vedkommende komplet uforståelig.
Den er kun rettet mod jurister og andre eksperter og ikke mod den enkelte borger, så lovgivningen kunne være forståelig og tage højde for, at den enkelte borger skal vide præcis, hvad man må, og hvad man ikke må.
Ej heller synes vi, at man bør tage udgangspunkt i andre nationers situation.
Det har været sagt, at andre nationer, der er i gang med at udvikle sig til egentlige demokratier, ikke ville benytte sig af den måde, vi har i den danske grundlov.
Men det kan da heller ikke være udgangspunkt for debatten.
Herregud, England har ikke nogen grundlov.
Her bygger man på den udvikling af det engelske retssamfund, som domstolene har foretaget gennem årene, og det er da demokrati.
Alle må diskutere ud fra deres eget udgangspunkt, hvordan de ønsker at indrette sig, men man kan efter vores bedste overbevisning ikke tage fat på andre nationer og bruge dem for at finde ud af, om den danske grundlov for det danske samfund er god.
Det mener vi den er.
Endelig
til sidst en kommentar til det forslag - afværgeforslag kan man vel sige - som regeringen er mødt op med her i dag.
Afværgeforslaget består i, at selvfølgelig skal vi debattere grundloven.
Ja, det skal vi, og Dansk Folkeparti deltager energisk i den debat, både her og uden for huset, alle de steder, hvor man ønsker vores tilstedeværelse.
Men derfra og så til at have en linje, hvor man klart går i retning af de forslag, der er fremsat - bare ikke til vedtagelse på nuværende tidspunkt - og gøder jorden for et ekspertpanel, der skal sidde og diskutere behovet for grundlovsændringer, synes vi altså, der er et langt stykke vej.
Hvis vi ikke her og i forsamlingshusene rundtomkring som politikere kan pege på de steder, hvor vi mener, der er behov for konkrete grundlovsændringer, mener vi i Dansk Folkeparti ærlig talt ikke, at man skal nedsætte et ekspertpanel, der så kan diskutere på nogle høringer.
Første skridt må være, at menigmand, befolkningen og vi som politikere synes, at der er nogle steder, hvor det - som statsministeren sagde - er påtrængende samfundsnødvendigt, eller der er et samfundsmæssigt behov for at få ændret på tingenes tilstand.
Vi synes tværtimod, at debatten skal blomstre, både her i Folketingssalen og også ude på de steder, hvor befolkningen samles, og hvor befolkningen ønsker at diskutere.
Det andet er udtryk for en styret debat, som sandsynligvis vil føre videre til nedsættelse af en egentlig forfatningskommission med det mål at få ændret grundloven, og det støtter Dansk Folkeparti ikke.