runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kim Behnke (FRI), 2000-11-28:
I 1986 var jeg med til at anbefale danskerne at stemme ja til aftalen om EU's, dengang EF's, indre marked.
Det var ud fra forventningen om, at vi landene imellem kunne skabe et frihandelsområde.
Bevares, det er ikke en hundrede procents kendsgerning endnu, men hvis vi kigger på de fordele, Danmark rent faktisk har haft ud af, at der inden for EU-samarbejdet er sket den harmonisering og den koordinering,
Vi havde ikke haft en jordisk chance, hvis danske virksomheder alene skulle bokse med franske restriktive, egoistiske regler.
Derfor er det også sådan, at vi ønsker at værne om den kernedel af EU-samarbejdet, der vedrører frihandel.
Men i dag er frihandelsspørgsmål ikke kun et spørgsmål om, hvad der sker internt i EU.
I dag er det også et spørgsmål om, at vi globalt i WTO-regi skal sørge for at skabe fri markedsadgang, også for ulandene og andre tredjeverdenslande, som har store problemer med at få den markedsadgang.
Hvis EU-landene skulle optræde individuelt i den sammenhæng, tror vi ikke på, at der nogen sinde kom noget resultat ud af det.
Det er såmænd galt nok at se, hvordan andre lande varetager deres interesser - Sydkorea i værftsspørgsmål og amerikanerne i andre spørgsmål, bananstrid osv.
Der er nok af eksempler på, at det, at enkeltlande varetager egoistiske interesser, forhindrer, at det samlede projekt kan blive en realitet.
Derfor er vi på EU-området tilhængere af den opfattelse, at for at fremme frihandelstanken, ja, så må vi benytte os af flertalsafgørelser.
Vetoretten tror vi faktisk ikke Danmark vil være mest tilbøjelig til at bruge, men vi har en række andre EU-lande mistænkt for, at de vil misbruge vetoretten til at forhindre, at gode projekter bliver gennemført. Derfor forstår vi sådan set ikke, at Enhedslisten har følt sig kaldet til at fremsætte det her forslag, for lige præcis inden for en række af de punkter, som Enhedslisten har på deres politiske dagsorden, har overgangen til flertalsafgørelse jo vist sig at være en fordel.
Sikringen af forbrugerinteresser osv. var jo aldrig blevet gennemført, hvis ikke der havde været mulighed for flertalsafgørelse.
Så derfor kan vi ikke støtte forslaget.
Elisabeth Arnold (RV), 2000-11-28:
Vi er helt enige i de bemærkninger, som udenrigsministeren kom med til forslaget, og jeg vil blot for fuldstændighedens skyld sige, at Det Radikale Venstre anser det for et kolossalt fremskridt, at EU kan få forhandlingskompetencen i disse internationale forhandlinger, hvor det jo er vigtigt at betone, at der er nogle ganske specielle europæiske traditioner for at lægge andre bedømmelser ind i de aftaler, end USA vil gøre.
Frihandel er udmærket, vi er bare ikke helt så frihandelsvilde som Venstre f.eks. er.
Vi vil gerne have, at der bliver taget hensyn til miljøet, til sundheden, til forbrugerbeskyttelsen, til forsigtighedsprincippet f.eks. i forhandlinger angående sådan noget som genetisk modificerede organismer.
Det kan man ikke komme igennem med, hvis man forhandler enkeltvis som mange forskellige lande over for det store USA.
Der er det umuligt at opnå noget, hvis ikke man står sammen med de lande, man i øvrigt er nært forbundet med, og med hvem man i øvrigt har de samme typer af frihandelsaftaler.
Så derfor går Det Radikale Venstre imod det fremsatte beslutningsforslag.
Susanne Clemensen (CD), 2000-11-28:
Vi kan i CD fuldt og helt bakke op om de synspunkter, som udenrigsministeren er kommet med her i dag.
Der er ikke tale om nye opgaver eller kompetencer, der bliver overladt til EU på det handelspolitiske område.
Og vi synes, det er fornuftigt, at man overgår til kvalificerede flertalsafgørelser fra enstemmighed bl.a. ud fra et frihandelstankegangssynspunkt.
Vi mener også, at det er positivt med den foreslåede ændring, at Europa-Kommissionen nu skal forhandle på EU-medlemslandenes vegne vedrørende handelspolitikken efter mandat fra Rådet.
Det mener vi gør, at EU får større gennemslagskraft, og det kan kun være en fordel for medlemslandene.
Så vi kan naturligvis ikke støtte det her forslag fra Enhedslisten.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-11-28:
Jeg vil gerne indlede min ordførertale med at komme med en kommentar til fru Charlotte Antonsen, Venstres ordfører.
Jeg hørte fru Charlotte Antonsen sige, at sådan noget med at nedlægge veto og sådan noget, den måde arbejder Venstre ikke på, hverken i EU eller i Folketinget.
Jeg synes, det var ærgerligt.
Det, det handler om, er jo, at man kan skelne mellem dem, der forsøger at sætte nogle grænser for, hvad EU skal kunne tage sig af med flertalsafgørelser, og uden at de enkelte lande altså har den entydige ret til selv at beslutte tingene, og så dem, der forsøger at undgå, at der bliver sat grænser.
Og jeg synes, at regeringens og flertallets bestræbelser i meget høj grad lugter af, at man endda forsøger at tolke sig ud af grundlovens bestemmelser om suverænitetsafgivelse.
Hele øvelsen går jo ud på at få lavet traktaten på en sådan måde, også på det handelspolitiske område, at man kan sige, at der ikke er formel suverænitetsafgivelse, så man kan undgå en folkeafstemning eller en gennemførelse af traktaten her i Folketinget med fem sjettedeles flertal.
Og det bryder vi os ikke om.
Det gør man nu på patentområdet, det gør man på andre områder, og nu er der også sat fokus på nogle af områderne i forbindelse med handelspolitikken specifikt her i nærværende forslag.
Vi mener faktisk, at man sagtens kan have den situation, at landene skal være enige, men at man derefter har Kommissionen til at forhandle.
I bemærkningerne til forslaget har Enhedslisten delt det op i henholdsvis diskussionen om enstemmighed eller flertal og så en diskussion af, om Europa-Kommissionen på EU's vegne kan føre nogle forhandlinger.
I den sidste del af de bemærkninger, der er gjort, er vi ikke hele vejen enig med det, Enhedslisten noterer sig omkring Europa-Kommissionens mulighed for at forhandle, og det er så også gået igen i forhold til vores synspunkt omkring WTO, hvor Kommissionen jo forhandler, og hvor vi også har bakket Kommissionens mulighed for at gøre det op.
Men samlet set synes vi altså, at det er et ganske fornuftigt forslag.
Vi har sympati for det og vil støtte det.
Knud Erik Hansen (SF), 2000-11-28:
Jeg synes, det er meget firkantet af Enhedslisten, når man siger, at man skal nedlægge veto mod forhold, der giver EU øgede beføjelser på det handelspolitiske område.
Det, jeg sagde i min tale, var, at vi faktisk skelner og siger, at der er nogle steder, hvor vi faktisk synes, det godt kan være uproblematisk, måske oven i købet en fordel, men der er klart også nogle områder, og det er vi jo så enige om, der er nogle tjenesteydelser, hvor det klart er problematisk, hvis man giver mulighed for, at man kan indføre en liberalisering ad bagdøren på den her måde, og det kan vi ikke acceptere.
Men det er jo ikke sådan, Enhedslistens forslag er.
Jeg har også set de forskellige forslag, og jeg synes også, der er en uddybning på vej, og jeg synes også, der stadig væk er en grund til at prøve at vurdere præcis, hvad der ligger i de formuleringer, der ligger nu, og jeg synes, der er forskellige ting, som man godt stadig væk kan vurdere.
Det kan vi jo godt diskutere, men det, vi diskuterer her, er nogle artikler, som giver nogle magtbeføjelser, og det er det, vi diskuterer: Ønsker vi at give de magtbeføjelser, eller ønsker vi ikke at give de magtbeføjelser med henblik på fremtidige politikker?
Og det er dér, det er klart, at vi får nogle formuleringer, som gør, at dér, hvor vi synes vi har nogle væsentlige interesser, skal der ikke være mulighed for at gå imod de væsentlige interesser, vi har på de områder.
Claus Larsen-Jensen (S), 2000-11-28:
Jeg vil gerne sige til hr. Knud Erik Hansen, at jeg synes, det er fint og fair, at man vil vente med at bedømme resultatet til allersidst, det gælder jo for så vidt hele traktaten, det gælder jo sådan set også os andre.
Men jeg vil bare lige spørge: SF går da ikke rundt, forhåbentlig, med en opfattelse af, at man ad den vej her pludselig vil begynde at ændre sin grundlæggende holdning i forhold til offentlig service?
Altså det ville da være en bagvendt måde at tage fat på en sådan politik på.
Det vil jeg godt have et svar på.
Og det andet, jeg vil spørge SF om, er, om ikke SF er opmærksom på, at der faktisk i EU-sammenhæng jo bl.a. ligger oplæg til, hvordan man beskriver almene tjenester i samfundet, tjenesteydelser og den slags ting og sager, som jo netop er en udvikling, som trækker i stik modsat retning i forhold til at sikre, at offentlige opgaver, almene opgaver, kan organiseres på den måde, man ønsker i de pågældende lande.
Og jeg vil godt som det sidste, hvis jeg må for formanden, ganske kort spørge, om ikke vi kunne få nogle eksempler på, hvor det er, frygten er henne.
Jeg har set den frygt, jeg har set det stof, der ligger fra offentlige forbund i Danmark, og jeg har set det i den internationale debat, men der er ingen konkrete eksempler på, hvad det er for områder, det kunne gå ind over.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-11-28:
Nu ligger der faktisk i det beslutningsforslag, som vi har fremsat, ikke noget som helst firkantet, men lige nøjagtig det signal, som hr. Knud Erik Hansen ønsker at vi skal give, nemlig at vi ikke vil acceptere en liberalisering, som griber ind på bl.a. tjenesteydelsesområder med en række offentlige servicevirksomheder - nu nævnte hr. Knud Erik Hansen f.eks. affaldshåndtering og sundhedssektoren; der er mange områder.
Og det er faktisk præcis det, der er tilbage - det kan udenrigsministeren formentlig nemt komme op og bekræfte - men det er lige nøjagtig det, der er tilbage i det papir, som forhandles lige netop nu, i hvert fald det, som jeg har modtaget her til formiddag.
Hr. Knud Erik Hansen er lovligt undskyldt, hvis han ikke har fået det allersidste papir i hånden,
men jeg kan bare sige til ham, at der altså ikke er ændret noget i sagen, desværre, så det ville være klogt, også for SF tror jeg, med det udgangspunkt, hr. Knud Erik Hansen selv lagde til grund, at støtte vores forslag.
Henriette Kjær (KF), 2000-11-28:
Da vores ordfører på området, fru Lene Espersen, ikke kan være til stede, har jeg lovet at fremføre følgende: Enhedslisten fremsætter her et forslag, der har til hensigt at fastholde princippet om enstemmighed i forhold til den fælles handelspolitik i EU.
Argumentet, som Enhedslisten benytter sig af, er at rose den linje, EU har ført f.eks. ved WTO-forhandlingerne i Seattle, og som man ønsker at fastholde.
Det er efter konservativ opfattelse, som om Enhedslisten modarbejder sig selv ved at argumentere på så selvmodsigende en måde
Hvis EU fortsat skal spille en afgørende rolle f.eks. på miljøområdet, er det væsentligt, at der fortsat kan træffes beslutninger, der bl.a. gør Kommissionen i stand til at forhandle effektivt med den øvrige verden.
Et EU med 30 lande kan nemt blive lammet, når der skal træffes den slags
beslutninger
Vi konservative er derfor positivt indstillet over for flertalsafgørelser for at sikre, at EU også fortsat taler med en stærk røst udadtil.
Vi kan derfor ikke støtte forslaget.
Kirsten Jacobsen (FRI), 2000-11-28:
I Frihed 2000 ser vi også med stor alvor på det, der sker i Israel, og vi er helt enige med de ordførere, som har sagt, at alle gode kræfter selvfølgelig må bruges i forsøget på at skabe en stabil og varig fred.
Jeg skal ikke holde en lang tale, for i Frihed 2000 føler vi os meget godt dækket ind af den konservative ordfører, og med henvisning til det, som hr. Per Stig Møller sagde, kan vi altså som følge deraf også stemme for det forslag til vedtagelse, som er fremsat af regeringspartierne, Venstre, Det Konservative Folkeparti og CD.
Peter Skaarup (DF), 2000-11-28:
Men situationen her er netop, at man fra palæstinensernes side bruger børnesoldater eller militære personer eller ikkemilitære personer - resultatet er det samme.
Derfor er det meget, meget svært for israelerne at forholde sig til dem, fordi der ikke er tale om personer, der deltager i en slags krig, men det er mere tilfældigt baseret. Det vil i hvert fald være ganske alvorligt, hvis Israel som militærmagt begynder at betragte dem som nogle, der som militærpersoner gik til angreb på Israel, for der ville virkelig lyde et ramaskrig, hvis man begyndte at modgå de tendenser med rå militær magt - i hvert fald i det omfang, som vi tidligere har set i krigene.
Derfor er det vigtigt for palæstinenserne at bruge sådanne midler for hele tiden at holde gryden i kog.
Vi synes, det er ærgerligt, at SF og Enhedslisten er med til at holde den gryde i kog dernede med den her debat.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-11-28:
Jeg synes, at hr. Peter Skaarups sprogbrug er uheldigt for debatten her i Danmark, for jeg har også besøgt f.eks. Hebron og truffet mennesker dér og set, hvordan unge mennesker står i en situation, hvor de bliver desperate.
Så kaster de med nogle sten, men det er jo ikke noget, der gør dem til soldater.
Jeg forstår ikke hr. Skaarups underlige terminologi.
Soldater opfatter jeg som de israelere, der kommer ind i området med deres tunge våben, maskinpistoler osv., og som skyder nogle med en riffel, så de dør af det.
Det er noget, som en soldat gør, men at kalde disse fortvivlede unge mennesker for soldater er en underlig sprogbrug.
Jeg forstår den overhovedet ikke.
Det er muligt, de gør noget, som hr. Peter Skaarup og jeg kan være enige om måske ikke fremmer en løsning af konflikten, men at kalde dem soldater er da i tredje grad forvrøvlet, vil jeg sige.
Peter Skaarup (DF), 2000-11-28:
Her op til denne debat fik vi den 22. november et brev fra Immigranthjælpen, der hjælper jødiske immigranter til en fremtid i Israel.
Jeg ved ikke, om de andre ordførere har fået det, men jeg har i hvert fald fået det.
Man skriver til os: Danmark har gennem årene vist sig som en god ven af Israel og har støttet dette lille demokratiske land beliggende midt i en mellemøstlig verden af diktaturstater. Som danskere kan vi være meget stolte af dette.
Vi tror, at denne holdning på mange måder har gavnet Danmark. Man fortsætter, at man finder, at bl.a. Enhedslistens initiativ til en fordømmelse af Israel og også SF's initiativ efter deres skøn vil være en katastrofe for de demokratiske kræfter i vort land og i Israel, der som bekendt er Mellemøstens eneste demokrati.
Man appellerer ligesom til os her i Folketinget.
Det er SF's og Enhedslistens forslag til vedtagelse i hvert fald et udtryk for, men det er regeringens faktisk også lidt, for de pinde, man gentager fra SF's og Enhedslistens vedtagelse, er stort set nogle af de samme ting.
Derfor ærgrer det os, at det er nået så langt, og at SF og Enhedslisten har haft så meget indflydelse på debatten.
Det er også derfor, at vi bekymrer os for børnesoldater
netop i en sammenhæng som den her, fordi man ikke fra SF's og Enhedslistens side er villig til at erkende det.
Jo, der var en lille erkendelse fra hr. Søren Søndergaard nu, men hidtil i debatten har det ikke været noget, der har været ret meget inde, og det undrer os med den høje profil, som man ellers fører fra Enhedslistens og SF's side omkring de der ting.
Så siger hr. Holger K. Nielsen, at det ikke er et rigtigt udtryk at bruge ordet smart om det at bruge børnesoldater.
Nej, det kan være, at det ikke er rigtigt, men det er altså heller ikke særlig smart af SF, at man lægger op til en ensidig fordømmelse af Israel, som man kan se, at den her vedtagelse er udtryk for.
Derfor har det selvfølgelig strejfet os, at nogle af de her drenge eller piger, der er børnesoldater, har det svært, hvor de kommer fra, men det er jo lige så meget Yassir Arafats og ledelsens skyld, fordi Yassir Arafat og ledelsen har haft svært ved at give de ting til deres befolkning, som de gerne vil have.
Holger K. Nielsen (SF), 2000-11-28:
Hr. Peter Skaarup siger, det ikke er særlig smart, at man lader børn kæmpe i forreste række: Nej, det er ikke særlig smart.
Men har det strejfet hr. Peter Skaarups hjerne, at det her jo kunne skyldes, at det er børn, der lever under så håbløse vilkår og er grebet af desperation - det er jo i tæt befolkede områder - og at de ligesom børn i tilsvarende sammenhænge går i spidsen og får deres frustrationer ud ved at kaste sten imod de israelske soldater?
Det her ser vi jo også andre steder.
Vi så det i Sydafrika, da de sydafrikanske børn bekæmpede styret.
Vi ser det i stort set alle den slags konflikter, hvor der er social frustration, hvor man bekæmper en besættelsesmagt, og hvor børn og unge ikke har et liv, de kan se frem til.
Dér reagerer man i frustration.
Har det overhovedet strejfet Dansk Folkeparti, at det kan være forklaringen på, at man ser de her voldsomme kampe
mellem palæstinensiske børn og unge og israelsk militær?
Peter Skaarup (DF), 2000-11-28:
Ja, jeg ved godt, at SF har en meget speciel udlægning af Dansk Folkepartis politik.
Jeg vil nu meget henholde mig til, hvad det er, vi selv siger om de her ting.
Det er der da vist ikke nogen der har talt om her fra talerstolen.
Men med hensyn til det, som hr. Holger K. Nielsen siger med, at vi skulle have en pervers udenrigspolitik, eller hvad det var, det står jeg også fuldstændig uforstående over for.
Jeg synes i det hele taget ikke, at der er nogen her i Folketinget, der har sådan en speciel pervers udenrigspolitik, så det må stå for hr. Holger K. Nielsens egen regning.
Med hensyn til det, som hr. Keld Albrechtsen er inde på med stemmeretten, er det jo sådan, at hvis man har bopæl i Israel, så har man stemmeret, men det klart, at de, der bor i selvstyreområderne og f.eks. tager til Israel for at arbejde, ikke har stemmeret, og det er der vel ikke noget underligt i.
Palæstinenserne har altså også repræsentanter i det israelske parlament, og det er der vel heller ikke noget underligt i, selvfølgelig har de det, og de kan argumentere stille og roligt for deres synspunkter.
Jeg erkender, at Israel da også har fejl, men jeg synes bare, at Enhedslisten og SF gør et voldsomt stort nummer ud af dét, men de glemmer palæstinenserne, der sætter børnesoldater i første række, som står og kaster med sten eller skyder mod israelske bosættelser eller det israelske militær.
Det er dog heller ikke særlig smart, men det er som om, at man glemmer dét fra SF's og Enhedslistens side.
Det er jo en meget speciel måde at argumentere på, for på den måde er man med til at støde til konflikten, hvis ikke man erkender, at vi altså også her har nogle voldsomme problemer.
Jeg synes, det er lidt ærgerligt, at man kommer så langt med dét, som man gør.
Så må vi afslutningsvis sige omkring den vedtagelse, der
er fremsat: Der er også andre ting, jeg synes er på kanten af det, som er en neutral vurdering af konflikten
Der er en meget kraftig kritik af de jødiske bosættelser, hvor man måske kan argumentere med, at man er imod, at de bliver etableret fremover, men det indtryk, der står tilbage, er en generel kritik af de her bosættelser.
Vi ser det som et problem, hvis man ensidigt fokuserer på dét her fra Folketingets side.
Holger K. Nielsen (SF), 2000-11-28:
Hr. Peter Skaarups vurdering af hele situationen er jo rimelig pervers, men svarer meget godt, kan man sige, til, hvad Dansk Folkeparti ellers står for.
Dansk Folkeparti har sådan et syn på det danske samfund, at det skal bestå af førsteklasses og andenklasses borgere, dem, der er danskere, og dem, der er etniske minoriteter, og hele deres eksistensberettigelse går på at lave en sådan opdeling.
Tilsvarende er der i Israel et parallelt problem.
Der er nogle kraftige konflikter mellem de palæstinensere, der bor i Israel, og så de jøder, der bor der, og der er det sådan, at de palæstinensere, der bor i Israel, bliver behandlet som andenrangsborgere, og en af effekterne af denne konflikt er, at de i Israel boende palæstinensere også er begyndt at blive radikaliseret.
De er hidtil gået ind i det israelske samfund, men er nu begyndt at røre på sig.
Derfor kan man sige, at for Israel er der foruden konflikten i de besatte områder konflikten med det omgivende samfund, der er blevet en stigende konflikt internt i det israelske samfund.
Men den dér holdning til en minoritetsgruppe svarer jo fuldstændig til, hvad Dansk Folkeparti ellers står for i det danske samfund, og der kan man bare sige velbekomme.
Per Stig Møller (KF), 2000-11-28:
Jeg mener ikke, at der er nogen som helst grund til, som hr. Peter Skaarup mener man skal, at skjule en kendsgerning.
Det er en kendsgerning, at Folketinget har tilsluttet sig den nye fase i palæstinahjælpen, og derfor ville det være forkert pludselig at stryge den fra forslaget til vedtagelse, for så ville det være, som om vi ville lade, som om det ikke eksisterede, og vi har jo besluttet det.
Men så synes jeg, hr. Peter Skaarup glemmer sidste del af forslaget til vedtagelse, hvor der står, at vi opfordrer den palæstinensiske autoritet til at gøre alt, hvad den kan for at bringe volden til ophør.
Det vil sige, at vi siger altså her, at den palæstinensiske autoritet skal gøre, hvad den kan for at bringe volden til ophør. Dermed siger vi så også, at hvis den ikke kan bringe volden til ophør, så er det jo, fordi den ikke er nogen autoritet, og så er det jo lidt vanskeligere at lave aftaler med dem.
Peter Skaarup (DF), 2000-11-28:
Der er også fejl i Danmark, der kan også være ting her i Danmark, vi ikke alle sammen er tilfredse med.
Man har oplevet krig på krig, på krig.
Lige dagen efter at Israel blev oprettet, begyndte de arabiske lande at overfalde Israel - bl.a. palæstinenserne - fordi man var utilfreds med den måde, som fordelingen af landområderne var angivet på fra FN's side.
Derfor er Israel i en særlig situation som et lille land, hvor de må beskytte sig selv, lige så vel som Danmark, hvis vi var omgivet at potentielle fjender, måtte træffe nogle forholdsregler, der gjorde, at vi kunne beskytte os selv.
Derfor er jeg villig til - og det tror jeg også mange her i Folketinget er villige til - at sige, vi har et særligt ansvar for at hjælpe Israel i den her situation også.
Lige så vel som vi hjalp de danske jøder under Anden Verdenskrig til Sverige, skal vi også sørge for at være Israels ven.
Det er der mange der appellerer til os om at være, og derfor skal vi følge det op og ikke bare skyde dem til side, og sige, nå, men nu har vi palæstinenserne, det er vores nye venner, som Enhedslisten og SF til en vis grad gør, synes jeg.
Så var der det, som hr. Per Stig Møller sagde om bistandshjælpen til området.
Der er jeg enig i, at det har været den politik, som mange her i Folketinget har argumenteret for.
Og det kunne også godt være relevant set med vores øjne, at vi gjorde nogle ting i den retning. Men vi synes bare, det er et meget uheldigt tidspunkt, at Folketinget signalerer det så kraftigt, som man gør i den vedtagelse her i dag, hvor man direkte nævner det som en pind i vedtagelsen, at vi vil gøre det nu.
Det vil af Israel og omverdenen blive opfattet som et ønske om, at vi stiller os på palæstinensernes side.
Derfor opfatter jeg det lidt, som om De Konservative og andre måske har givet lidt køb og sagt: O.k., vi går så med til lidt kritik af Israel for at få noget andet igennem.
Den måde synes jeg ikke vi skal handle på på nuværende tidspunkt.