Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2004-05-04:
Verden bliver mindre, det er jo et udtryk, vi ofte hører; det
Og der er jo ikke nogen tvivl om, at vi oplever, i hvert fald hvis man kommer fra den rige del af verden, at adgangen til kommunikationen er større, og at informationer spredes hurtigere, og at der kommer mere af den.
Mennesker flytter sig rundt i verden, job flytter rundt i verden, studerende flytter sig rundt i verden.
Vi er som mennesker i den rige del af verden en del af et internationalt samfund, og derfor skal det selvfølgelig også være sådan, at unge i Danmark og fra Danmark skal forberedes til at være i stand til at begå sig i et internationalt samfund og være i stand til at drage nytte af den megen viden og information, som flyder over landegrænser.
Internationalisering, altså det at vide og kende til en verden uden for Danmark, kende til andre kulturer, andre sprog, andre virkeligheder end vores egen,
skal være en integreret del af vores uddannelsessystem.
Den redegørelse, som vi behandler her i dag, remser på de første sider en række hovedpunkter op, som det er svært at være helt og aldeles uenig i, og var redegørelsen stoppet her, var vi sådan set også glade.
Men fortsættelsen, mener jeg, er for det første hverken specielt ambitiøs, og på nogle punkter mener jeg sådan set, at den er helt ved siden af.
Jeg mener, at vi skal tilstræbe, at uddannelsesinstitutioner samarbejder til gavn ikke kun for de uddannelsesinstitutioner, vi har i Danmark, men også til gavn for de uddannelsesinstitutioner, der er andre steder i verden.
Dette står jo i klar opposition til regeringens evige fokus på konkurrence, som jo i sagens natur har en vinder og en taber.
Jeg mener, vi skal tilstræbe, at vi udnytter det sproglige potentiale, der er i vores multikulturelle samfund i Danmark.
Jeg mener, at vi skal tilbyde gratis uddannelse til alle, og at det er et spørgsmål om, at det giver flest kloge hoveder bedst mulighed for at blive endnu klogere.
At brugerbetaling skulle signalere kvalitet, mener jeg er fuldstændig sort snak.
Og hvis det skal være kvalitetsstemplet, så ved jeg ikke rigtig, hvad vi skal sige om den danske folkeskole, ungdomsuddannelser osv., hvor man må sige, at brugerbetalingen enten ikke er eksisterende eller er det i et meget begrænset omfang sammenlignet med mange af vores nabolande. Hvis det skulle være et udtryk for mangel på kvalitet, så tror jeg, at regeringen skulle komme i gang med at lave nogle nye reformer.
Jeg tror sådan set, at studerende fra andre lande lige som deres hjemmeuniversiteter eller institutioner er i stand til at vurdere det reelle indhold af de uddannelser, de overvejer at tage i Danmark, på præcis samme måde, som jeg mener at danske studerende og danske universiteter er i stand til at vurdere andres uddannelser. Det er ikke brugerbetaling, der afgør indholdet og vurderingen af indholdet.
Jeg mener, at brugerbetaling er en glidebane, og det er en glidebane, vi har set i andre dele af vores uddannelsessystem, nemlig på gymnasierne og på VUC.
Jeg mener sådan set, det er en glidebane, der skaber flere barrierer end muligheder for, at der kommer studerende til Danmark.
Jeg mener, at vi skal tilstræbe de bedst mulige vilkår for de unge, som gerne vil studere i udlandet.
Regeringen skriver i redegørelsen, at den fortsat vil give SU til studerende i udlandet.
Hvorfor overhovedet skrive det i redegørelsen?
Det er jo en meget fin status, men jeg kan ikke lade være med at tænke på, om det måske er, fordi man har overvejet noget andet, altså at afskaffe den.
I hvert fald undrer jeg mig lidt over, at det overhovedet skulle stå der.
Jeg håber, at ministeren vil kommentere Danske Studerendes Fællesråds opfordring til, at danske studerende i udlandet får lige så mange SU-klip som studerende i Danmark.
Fru Margrethe Vestager var tidligere inde på, at forankringen i Danmark var utrolig væsentlig.
Jeg vil sige: Efter at have studeret i England og have oplevet studerende, der ikke havde SU til at færdiggøre deres uddannelse, må jeg sige, at det måske i højere grad var et spørgsmål om, at man ikke fik så meget ud af den sidste del af sin uddannelse, fordi man ikke længere havde SU, end det var et spørgsmål om, at man blev forankret i Danmark.
Der tror jeg altså, at man halter et par skridt bagefter herhjemme.
Jeg mener, vi skal tilstræbe, at de mellemlange videregående uddannelser og de korte videregående uddannelser og erhvervsuddannelserne får bedre adgang til at tage deres praktik i udlandet.
Igen mener jeg, at regeringens redegørelse er uambitiøs, når man taler om at fastholde det nuværende niveau; måske synes jeg, at regeringen gjorde klogt i at være lidt mere offensiv i forhold til at forbedre forholdene for de her grupper.
Jeg mener, at vi skal gøre det nemmere for danske studerende at læse i udlandet og dermed bibringe Danmark ny og anderledes viden.
En af barriererne er, at det er dyrt for danske studerende at skulle læse i udlandet, fordi man mange steder i udlandet har brugerbetaling.
Det er en barriere for danske studerende for det at komme ud.
Jeg mener, at staten i den sammenhæng, hvis man mener alvorligt, at man gerne vil en internationalisering, skal ind og bidrage til at afholde de uddannelsesudgifter, der er forbundet med at læse i udlandet.
Jeg mener sådan set, at vi har at gøre med en globalisering, som giver os masser af muligheder og
ikke mindst, når vi diskuterer det inden for en uddannelsesramme.
Spørgsmålet er, om vi er i stand til, om vi er villige til at foretage de investeringer, der skal til for at udnytte den,
Jeg mener, at vi i denne her debat gerne skal skabe et internationalt »vi« i stedet for et nationalt »dem« og »os«.
Og regeringens fokus på konkurrence frem for fokus på samarbejde er desværre efter min smag alt for tæt på et nationalt »dem« og »os«.