runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Line Barfod (EL), 2004-10-22:
Handleplaner til unge under 18 år, der har problemer og skal have hjælp, er en god idé.
Derfor er vi enige med Københavns Kommune, der peger på, at man burde udvide forslaget til at gælde alle målgrupper, der har problemer, og hvor der iværksættes forebyggende foranstaltninger, så man får skrevet ned: Hvad er det egentlig, der er formålet med denne foranstaltning?
Hvad er det, vi ønsker at opnå?
Det ville også mindske risikoen for stempling af de unge, sådan som Centerlederforeningen er inde på.
For vi er enige i bekymringen om, at de unge får et stempel i panden, hvor der står: Jeg er misbruger.
Det ville være det værste, der kunne ske, og vi tager derfor også afstand fra høringssvaret fra Frederiksberg Kommune, der peger på, at de unge skal erkende deres misbrug.
Det er en helt gal vej at gå, at man koncentrerer indsatsen om at få de unge til at erkende misbruget i stedet for at koncentrere indsatsen om at prøve at hjælpe de unge.
Og så ser vi forbruget af stoffer som et symptom på, at de unge har problemer, og at vi bliver nødt til at gøre noget for at løse de problemer, for dermed også at få dem til at ophøre med at tage stofferne.
I stedet for at se det nærmest som en sygdom, at man tager stoffer.
Fra Enhedslistens side stemmer vi jo for den mindste forbedring hver eneste gang, der skal tages stilling til et forslag.
Derfor vil vi også gå positivt ind i arbejdet med det her forslag, men jeg er helt enig i hr. Villy Søvndals bemærkninger fra før om, at der er behov for langt flere initiativer.
Hvis vi for alvor ønsker at gøre noget i forhold til de unge, der kommer ud i store problemer, så er det langt mere omfattende.
Vi burde se på: Hvad kan man gøre i forhold til børnehaver og skoler osv. og også i forhold til målrettede indsatser for unge.
Men det må vi tage fat på på et andet tidspunkt.
Vi går positivt ind i arbejdet med det her forslag.
Eva Kjer Hansen (V), 2004-10-22:
Udarbejdelse af handleplaner for unge med et behandlingskrævende misbrug er et vigtigt redskab til nu bedre at kunne målrette og styrke indsatsen, og jeg synes, det er vigtigt, at så vel de unge som familierne inddrages i tilrettelæggelsen af den samlede indsats.
Ved at amtets misbrugscentre også bliver inddraget, sikres det, at den nødvendige viden om behandling af unges misbrug tilføres den kommunale sagsbehandling.
Unge med misbrugsproblemer har ofte også en række andre sociale problemer, som der skal tages højde for, når planen skal udarbejdes.
Den lovmæssige placering i servicelovens kapitel om støtte til børn og unge skal således sikre, at vi får kigget på barnets problemstilling i sin helhed.
Da lovforslaget omhandler unge under 18 år, er det de almindelige bestemmelser i servicelovens kapitel 8 om særlig støtte til børn og unge, der skal anvendes ved tilrettelæggelsen af den samlede indsats.
Det gælder jo også tidsfristerne for sagsbehandling i børne- og ungesager.
Jeg synes, det har været positivt at høre på kommentarerne fra ordførerne, og jeg giver selvfølgelig tilsagn om i forbindelse med udvalgsarbejdet at medvirke til at besvare de spørgsmål, der måtte være.
Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslaget overgik derefter til anden behandling.
Hans Andersen (V), 2004-10-22:
Dette lovforslag følger op på forliget om en forstærket indsats for udsatte børn og familier fra april i år mellem en række af Folketingets partier.
Baggrunden for forslaget er, at kvaliteten i indsatsen for udsatte børn og unge i dag er for dårlig.
Anbragte børn og unge klarer sig desværre typisk dårligere end andre med hensyn til familie, sundhed og uddannelse, og årsagerne til flere af problemerne ligger desværre i sagsbehandlingen.
Undersøgelser peger endvidere på, at den nuværende indsats på området ikke lever op til lovgivningens intentioner.
Anbringelsesreformen, som vi nu står over for, har til formål at rette op på dette og give de anbragte børn samme muligheder som andre børn for uddannelse, arbejde og familieliv.
Dette lovforslag indeholder derfor en række forbedringer, der skal give en tidligere indsats, en bedre sagsbehandling, mere fokus på de anbragte børns skolegang, en styrket inddragelse af anbragte børns familier, et løft for børnenes retssikkerhed, styrket kontrol med kommunerne og et øget efterværn og forbedret udslusning efter en anbringelse.
For Venstre er det vigtigt, at vi altid holder os for øje, hvad der er barnets tarv.
Derfor ligger dette forslag også i naturlig forlængelse af L 7, som vi netop har behandlet.
Der skal fokus på, hvad der er bedst for det enkelte barn og den enkelte familie.
For Venstre er det afgørende, at familie og netværk i langt højere grad inddrages i anbringelsessager.
Vi så i går en afsagt dom i Esbjerg til fordel for, at bedsteforældre kan fungere som plejeforældre, og det skal vi benytte os langt mere af.
Anbringelser inden for familie og netværk må alt andet lige være mere stabile, og med dette forslag lægges der også op til, at kommunerne skal overveje, hvordan der systematisk kan ske inddragelse af familien og netværket.
Barnets tarv sættes i højsædet, og på den baggrund kan Venstre fuldt ud tilslutte sig forslaget.
Pia Kristensen (DF), 2004-10-22:
En anbringelse af et barn uden for hjemmet bør og skal være noget af det sidste, man griber til, for det er et stort indgreb over for barnet, den unge og forældrene.
Når det er nødvendigt at anbringe et barn uden for hjemmet, må man selvfølgelig også sikre barnet de bedste betingelser for en ordentlig opvækst.
Men vi må erkende, at der er en række grundlæggende problemer i forbindelse med indsatsen over for udsatte børn, unge og deres familier.
Derfor besluttede satspuljepartierne sidste år at lave en anbringelsesreform.
Den skal rette op på de problemer, der er i den nuværende lovgivning.
Med det her lovforslag sker der en lang række justeringer og præciseringer af den gældende lovgivning.
I Dansk Folkeparti hilser vi forslaget velkommen og ser det som et grundlag for en generel styrkelse af indsatsen over for børn og unge med behov for særlig støtte og også en styrkelse af retssikkerheden.
Lovforslaget bygger på det mål og den forudsætning, at kommunerne skal blive bedre til at løse opgaverne.
Der skal skabes en større kontinuitet i det anbragte barns liv.
Der skal ske en tidlig opsporing af børn med særlige behov.
Der skal ske en øget inddragelse af barnet, og relationerne til familie og netværk skal styrkes.
Er der noget, vi også i høj grad bifalder, så er det, at viften af anbringelsesmuligheder udvides med netværksanbringelser.
Det er en hjertesag for os.
Vi mener, det er vigtigt, at der lægges vægt på de ressourcer, som barnets familie og netværk er i besiddelse af, inden man vælger arten af hjælpeforanstaltninger.
I Danmark har man hidtil været tilbageholdende med at anvende slægtsanbringelser.
Derfor er vi selvfølgelig meget tilfredse med, at lovforslaget lægger op til, at man i højere grad skal udnytte ressourcer i barnets familie og netværk.
Vi er meget tilfredse med, at det helt klart fremgår af lovforslaget, at det er et vigtigt mål.
Afslutningsvis vil jeg blot sige, at Dansk Folkeparti selvfølgelig støtter det her lovforslag.
Efter vores opfattelse indeholder det en række initiativer, som styrker retssikkerheden for både børn og forældre, og vi mener, at forslaget vil medføre en generel forbedring for de implicerede i anbringelsessituationer.
Nu har jeg undladt at anvende ordet reform, for Dansk Folkeparti mener ikke, at der her er tale om en decideret reform, men snarere en række præciseringer og justeringer i den gældende lovgivning.
Vi havde gerne set, at der var blevet ændret på proceduren i forbindelse med tvangsanbringelser.
Vi er skeptiske over for, at det er kommunernes børn og unge-udvalg, der er første beslutningsinstans, og vi har svært ved at se, hvad vi skal bruge Den Sociale Ankestyrelse til.
Under lovarbejdet rejste vi spørgsmålet om en domstolsmodel.
Vi ser gerne, at anbringelsessager går direkte til domstolene og ikke som nu gennem flere led.
Desværre kunne vi ikke skaffe flertal for en sådan beslutning.
Men til sidst vil jeg blot sige, at vi selvfølgelig støtter det her forslag, for vi ser det som et væsentligt bidrag til at forbedre indsatsen på dette område.
Sandy Brinck (S), 2004-10-22:
Jeg vil blot spørge Dansk Folkepartis ordfører eller måske nærmere bede Dansk Folkepartis ordfører forklare mig, hvordan det kan blive til en fordel for et barn, som i forvejen er i en sårbar situation, at skulle igennem en retssag.
Hvad ligger der til grund for, at Dansk Folkeparti synes, at det lige nøjagtig ville være et gode for barnet?
Pia Kristensen (DF), 2004-10-22:
Nu er det jo ikke sådan, at det er børnene, der skal slæbes igennem retssager.
Men grunden til, at vi godt ville have haft en domstolsmodel med ind i denne her anbringelsesform, er, at vi hører om sager, hvor forældre får deres børn fjernet på et forkert grundlag, hvor det faktisk ikke er nødvendigt at fjerne børnene.
Og der ser vi mange forældre, der må kæmpe med systemet for at få deres børn hjembragt igen.
Derfor synes vi, at det i stedet for, at en sag skal behandles igennem flere led, så f.eks. kunne være sket via byretten.
Sandy Brinck (S), 2004-10-22:
Nu indeholder anbringelsesreformen, som jeg er enig med fru Pia Kristensen i ikke er en reformreform, trods alt et tiltag, hvor vi vækker vagthunden, nemlig Den Sociale Ankestyrelse, så de holder noget bedre øje med, at kommunerne rent faktisk følger loven, også hvad angår den problemstilling, som fru Pia Kristensen nævner.
Vil Dansk Folkeparti ikke erkende, at vi den vej rundt faktisk har forsøgt at gøre en ekstra indsats over for den retssikkerhed, som selvfølgelig gælder både for forældre og for børn i den her slags sager?
Pia Kristensen (DF), 2004-10-22:
Det er korrekt.
Dansk Folkeparti foreslog som sagt en domstolsmodel, men der var ikke flertal for den, og det accepterer vi.
Og så kan jeg kun sige, at vi da er tilfredse med, at Den Sociale Ankestyrelse uopfordret kan tage sager op, for så bliver der en kontrol i kommunerne.
Vi tror på, at det kan være med til at rette op på disse skavanker og de kedelige sager, vi desværre har været udsat for i mange, mange år.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2004-10-22:
Jeg har to spørgsmål.
Det ene er: Hvornår er det blevet almindeligt, at en åbningsredegørelse og en åbningsdebat kun handler om lovprogrammet?
Jeg har aldrig nogen sinde oplevet en åbningsdebat, der var sådan.
Den handler om, hvad regeringen vil, den handler om holdninger, og så handler den også om lovprogrammet.
Så jeg vil gerne have at vide, om ligestillingsministeren kan pege på bare én åbningsdebat, der kun har handlet om lovprogrammet.
Det andet er: Efter min mening har ministeren pligt til at lave en undersøgelse af de mulige kønsmæssige konsekvenser af kommunalreformen.
Er ministeren enig i det?
Eva Kjer Hansen (V), 2004-10-22:
Ja, der kommer en undersøgelse af de ligestillingsmæssige konsekvenser af kommunalreformen.
Jeg er fuldstændig uenig i fru Line Barfods tilgang, at borgere skal gøres til forbrugere.
Det er der jo altså overhovedet ikke tale om.
Dermed bliver det også en styrkelse af den offentlige sektor, fordi det bliver nemmere at forholde sig til, om borgeren egentlig også er tilfreds med den hjælp, man får leveret.
Line Barfod (EL), 2004-10-22:
Hr. Troels Lund Poulsen talte i sit ordførerindlæg om, at det, Venstre ønskede, var at skabe muligheder for, at folk kan foretage et valg.
Hvis man er i en familie som de fleste, hvor manden har en noget højere løn end kvinden, hvordan har man så den mulighed for at træffe et frit valg om, hvem der skal holde barselorlov, hvis man også skal have penge til at betale de høje udgifter til bolig og skal have råd til at købe bleer og mad og tøj osv.?
Troels Lund Poulsen (V), 2004-10-22:
Mig bekendt kommer det ikke nødvendigvis som en meget stor overraskelse, at man får børn, for der er jo en vis forberedelsestid, inden man får børn.
Der er jo 9 måneder, som går forud.
Man må i det her moderne samfund også gerne indrette sig sådan, at man ikke skal have villa, Volvo, vovse og sommerhus, inden man er 35 år.
Hvis manden ønsker at gå hjemme og har en højere indkomst, så må familien jo prioritere det.
Det at få børn er trods alt noget meget unikt og noget, som sker relativt sjældent i ens liv, selvfølgelig alt efter hvor mange børn man får, men de fleste får to eller tre børn.
Derfor kan man bare konstatere, at det jo ikke er noget, som lige pludselig dumper ned fra himlen.
Og det må man så prioritere.
Line Barfod (EL), 2004-10-22:
Så det, hr. Troels Lund Poulsen siger, er, at Venstre ikke ønsker at skabe muligheden for, at det er et frit valg.
Venstre ønsker at fastholde, at hvis familien ønsker, at det er manden, der skal gå hjemme, og ikke kvinden, så skal den altså betale økonomisk for det.
Troels Lund Poulsen (V), 2004-10-22:
Jeg er helt uenig i påstanden om, at vi har en stor uligeløn.
Det mener jeg overhovedet ikke kan dokumenteres.
Vi har selvfølgelig nogle meget få procent, hvor der er tale om uligeløn, og hvor vi arbejder for at sikre, at det ikke sker i fremtiden.
Men derudover må vi bare sige: Ja, jeg mener, at man skal have muligheder; vi skal skabe muligheder for familier.
Men det er nu engang sådan, at det er familien, der må sammensætte, hvordan dens orlov skal være, hvis man i familien ønsker at benytte sig af den.
Det er for mig at se det allervigtigste.
Vi kan jo ikke kompensere folk fuldstændig.
Skal direktøren, som ønsker at gå hjemme i 2 måneder, så have en fuldstændig kompensation for den lønnedgang, han har?
Jeg ved ikke, om det er det, som Enhedslisten vil argumentere for.
Hvis Enhedslisten vil det, så er det nyt for mig.
Det mener jeg ikke er særlig solidarisk.
Margot Torp (S), 2004-10-22:
I den forbindelse glæder det os, at Venstre har fokus på det med ligeløn, men det kan undre mig, at det er så svært at få taget fat om den lovgivning, der ligger lige for.
Lovgivningen er lavet.
Der er ikke noget arbejde i det.
Når nu man er så interesseret i at nedbryde det kønsopdelte arbejdsmarked, hvad jeg også synes er vigtigt i forhold til ligelønnen,
hvorfor har man så overhovedet ikke, hverken fra ministerens side eller fra hr. Troels Lund Poulsens side, nævnt noget om, hvordan man vil sikre, at AF i en ny kommende kommunalstruktur også fortsat skal gøre en stærk indsats for at nedbryde det kønsopdelte arbejdsmarked?
Troels Lund Poulsen (V), 2004-10-22:
For at tage debatten om de kønsopdelte lønstatistikker har der løbende været en debat om det også her i Folketingssalen, og der er vi jo nået frem til den løsning på problemet, at både DA og LO nu har indvilliget i at prøve at udvikle en brugbar model for kønsopdelt lønstatistik.
Hvordan det helt præcist kommer til at fungere, og hvordan det kommer til at blive implementeret, er for tidligt at sige noget om.
Det noterer jeg mig, for det er jo ikke nogen hemmelighed, at Dansk Arbejdsgiverforening tidligere har været kritisk over for det.
Jeg har også selv været kritisk over for det.
Det skal jeg også gerne fremhæve her i dag, men jeg må erkende, at vi alle har en interesse i at sikre, at der ikke er en forskel på løn for det samme stykke arbejde.
Margot Torp (S), 2004-10-22:
Jeg vil også gerne have, at hr. Troels Lund Poulsen forholder sig til det med det kønsopdelte arbejdsmarked, og så vil jeg gerne høre, om der er sat nogen tidsfrist på det arbejde omkring kønsopdelte lønstatistikker.
Vi har heroppe i Vandrehallen en tegning af en syltekrukke, og det her kunne jo meget, meget mageligt blive en syltekrukke.
Det lyder, som om mange har en interesse i, at den sag trækker ud.
Troels Lund Poulsen (V), 2004-10-22:
Det er måske rigtigt, at man, hvis man tolker den der syltekrukke på den måde, som fru Margot Torp tolker den, kan drage den slutning, som fru Margot Torp ønsker.
Men jeg kan bare sige, at det jo er det, som har regeringens opmærksomhed, og derfor kommer der selvfølgelig også et resultat i løbet af kort tid.
Hvor lang tid det tager, kan jeg ikke sige, for jeg er ikke en del af forhandlingerne, men det har også min opmærksomhed, så det ikke trækker ud og bliver en syltekrukke, som tager f.eks. 5 år.
Troels Lund Poulsen (V), 2004-10-22:
Lad mig helt klart slå fast: Jeg synes selvfølgelig også, at man skal have den rettighed, som hedder 2 uger.
Det støtter jeg varmt.
Men jeg ønsker ikke at gå skridtet videre, som visse partier i Folketinget, deriblandt SF, har argumenteret for tidligere, nemlig at hele børnepasningsorloven skal sammensættes, så man målretter en bestemt del af orloven til mænd, og udnytter mænd ikke den del, så har det en konsekvens for hele familiens orlov.
Det er det, som jeg sagde fra over for.
Jeg synes, det er fint, at man har en rettighed til at tage 2 uger, og derudover er der den fleksibilitet, at ønsker mænd mere orlov, så har de mulighed for at vælge det.
Mette Frederiksen (S), 2004-10-22:
Det er altid interessant at lægge øre til de analyser, der fremkommer fra Dansk Folkeparti her i Folketingssalen, om, at det går godt med ligestillingen.
Jeg vil da gerne have lov til at spørge fru Louise Frevert, om ikke Dansk Folkeparti synes, det er et problem, at vi kan se, at der bliver en større og større gruppe af fattige kvindelige folkepensionister, fordi de kvindelige folkepensionister ikke har kunnet spare lige så meget op til deres alderdom, som deres mænd har gjort, fordi de har haft mere deltidsarbejde, fordi kvinder i højere grad end mænd rammes af arbejdsløshed, fordi de ikke har haft en tilstrækkelig lønsum at spare op af.
Synes Dansk Folkeparti ikke, det kunne være formålstjenligt, om vi her fra Folketinget tilkendegav, at vi har lyst til, og at vi vil insistere på at nedbryde de uligheder, der er for mænd og kvinder i pensionsalderen?
Jeg er ikke sikker på, at fru Louise Frevert kender til de forhold, som de kvindelige folkepensionister, jeg taler om her, lever under.
Situationen er jo den, at hvis man har arbejdet i den offentlige sektor i mange år som hjemmehjælper, og så har nået pensionistalderen, så får man ikke ældrechecken fra Dansk Folkeparti, for så falder man ikke inden for den kategori, som Dansk Folkeparti synes, man skal ligge i, hvis man skal have en ældrecheck.
Den Særlige Pensionsopsparing gav derimod den kvindelige hjemmehjælper et økonomisk løft i hendes alderdom, men man har fra Dansk Folkepartis side sammen med regeringen omlagt den pensionsopsparing, så fru Louise Frevert får flere penge i alderdommen, mens den pågældende hjemmehjælper får færre.
Skulle Dansk Folkeparti ikke, når vi vedtager lovene i Folketinget, insistere lidt mere på, at ord og handling faktisk følges ad?
Louise Frevert (DF), 2004-10-22:
Jeg må nok sige, at det parti, fru Mette Frederiksen selv tilhører, jo har været med til lønforhandlinger i årevis og har været med til at postulere, at man har villet varetage de svages, også kvinders, tarv i det danske samfund og på arbejdsmarkedet.
Så det er da et postulat fuldstændig hen i vejret, det her.
Så jeg vil stadig væk sige: Det her er et spørgsmål om at se på situationen på nuværende tidspunkt, og der har vi hjulpet mange kvinder – og mænd for den sags skyld.
Vi skal jo ikke kun fremhæve kvinder i den her ligestillingsdebat, så det kun er kvinder, vi taler om, for vi taler altså både om mænd og kvinder.
Men det er altså ældrechecken, vi taler om nu, det er den, fru Mette Frederiksen vil til at diskutere.
Men jeg vil gerne i stedet diskutere de forhandlinger, som Socialdemokraterne har været med til på det private arbejdsmarked og på det offentlige arbejdsmarked, og som har været med til ikke at give den ligeløn, som kunne have medvirket til at give pensionisterne nogle tålelige vilkår på nuværende tidspunkt.
Naser Khader (RV), 2004-10-22:
Jeg vil gerne rose fru Louise Freverts afslutning af talen, hvor fru Louise Frevert var inde på, at
hvis en arbejdsgiver står i en situation, hvor der er to lige kvalificerede – den ene er en mand, den anden er en kvinde – så skulle arbejdsgiveren måske lige hælde lidt til kvindens fordel.
Det synes jeg er udmærket.
Men går fru Louise Frevert også ind for, at det sker i forhold til etnicitet?
Louise Frevert (DF), 2004-10-22:
Det vil være en meget dårlig idé at pinde det ud på den måde, for det, man skal ansætte folk efter, er deres kvalifikationer.
Men det er klart, at hvis vi taler om ligeberettigelse kønnene imellem, og det var det, vi diskuterede lige før, så er det et spørgsmål, hvis det er to personer, der har de samme kvalifikationer, der har de samme forudsætninger, om man bør skele til, om det kan opveje en kønsmæssig ubalance på en arbejdsplads.
Naser Khader (RV), 2004-10-22:
Det synes jeg også er fint.
Det var også det, jeg roste fru Louise Frevert for: Hvis man har en arbejdsplads, hvor der ikke er så mange kvinder, og der står to ansøgere, der er lige kvalificerede, så skulle man nok lige hælde lidt til kvindens fordel.
Skal det samme gøre sig gældende, hvad angår etnicitet?
Hvis vi har en arbejdsplads, hvor der ikke er nogen med en anden etnisk baggrund, og der er to ansøgere, der er lige kvalificerede, er det så også o.k. at hælde lidt mod etnicitet, hvis de på alle måder er lige kvalificerede?
Louise Frevert (DF), 2004-10-22:
Så det er ikke noget, vi skal blande os i fra Folketingets side.
Vi skal ikke begynde at blande os i det private arbejdsmarkeds måde at ansætte folk på.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2004-10-22:
Ja, nu er jeg virkelig forvirret, for fru Louise Frevert sagde faktisk to ting, nemlig at hun gik imod positiv særbehandling, når det handlede om køn, men at hun alligevel gik ind for, at havde man to personer til en stilling, og de havde lige gode kvalifikationer, så kunne man godt tage kvinden, der hvor der var få kvinder på arbejdspladsen i forvejen – og jeg går ud fra, det samme gælder mænd.
Det er jo præcis det, positiv særbehandling er – det er jo præcis det, positiv særbehandling er.
Så hvad mener fru Louise Frevert egentlig?
Mener hun, at man skal gøre det, eller mener hun, at man ikke skal gøre det?
Louise Frevert (DF), 2004-10-22:
Jeg tror, at fru Anne Grete Holmsgaard lige skulle høre helt efter, hvad det er, jeg siger: Jeg siger, at man kan skele til det, hvis det er to personer med samme forudsætninger og med samme kvalifikationer, fordi det altså kan være givtigt i visse situationer også i større sammenhæng på arbejdspladser og i bestyrelser, at man har en balance, så man ikke har en majoritet kun af mænd på det pågældende sted.
Men det er ikke forudsat, at det er positiv særbehandling, for det går jeg fuldstændig imod.
Så forvirringen er absolut på et plan, hvor fru Anne Grete Holmsgaard selv må tage ansvar for den, fordi jeg siger, at man udmærket godt kan skele til kønsbalancen, hvis det giver en bedre balance i den pågældende situation.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2004-10-22:
Jeg kan forstå, at fru Louise Frevert ikke kan lide begrebet.
Men det, hun siger, er, at hun faktisk går ind for det.
For det er faktisk positiv særbehandling, det, at man kan vælge det underrepræsenterede køn.
Men det er klart, at kvalifikationerne skal være til stede.
Går fru Louise Frevert ind for det, eller går hun ikke ind for det?
Louise Frevert (DF), 2004-10-22:
Mange tak ellers for bistanden til at kunne vejlede og guide Dansk Folkeparti igennem den her diskussion.
Men jeg tror, jeg klarer det på egne præmisser.
Jeg prøver at gentage det én gang til: Vi taler om balance, vi taler ikke om positiv særbehandling.
Line Barfod (EL), 2004-10-22:
Og der kan man så, når vi ser på dem, der er pensionister i dag, sige, at så lever de kvinder jo med konsekvenserne af, at der har været stor ulighed.
Vi mener altså stadig, der er ulighed.
Men i hvert fald kan jeg forstå, vi er enige om, at der har været stor ulighed i lønindkomsten, og at kvinder ofte ikke har haft lønindkomst, fordi de har højere arbejdsløshed, har været nødt til at gå hjemme i perioder med børn osv.
Når så Dansk Folkeparti går ind og er med til at fjerne det solidariske element i den Særlige Pensionsopsparing, så de her kvinder ikke får en kompensation for, at de har haft en lavere løn, er det så, fordi Dansk Folkeparti synes, at når de nu har levet med uligeløn hele livet, så må de også finde sig i, at man ikke vil gøre noget for at hjælpe dem lidt ekstra, når de bliver pensionister?
Synes man faktisk, man skal fortsætte den ulighed?
Eller hvad er det, der ligestillingmæssigt er begrundelsen for, at Dansk Folkeparti synes, at det er fint at fjerne det solidariske element?