Poul Henrik Hedeboe (SF), 2006-04-26:
Ministeren antydede, at vi var helt enige om, at virksomhederne selv skulle betale medarbejderen.
Der vil jeg sige: Det er vi faktisk ikke.
Jeg snakker om den eksisterende ordning, hvor det ikke er virksomhederne, der betaler medarbejderen, og det er den, jeg vil foreslå bliver videreført.
Men det er selvfølgelig et ressourcespørgsmål, som vi har været inde på tidligere i dag.
Det kunne vel også sætte det i perspektiv at sammenligne med slagterier, som slagter økologisk kød, for der skal der virkelig være kontrol.
Hvis de virksomheder blev pålagt selv at skulle betale de ekstra ting, så fik vi vel en skæv konkurrencesituation.
Derfor ville det være den rigtige løsning at fortsætte med den af fødevarekontrollen betalte medarbejder.
Vi må holde fast i, at vi kan pålægge virksomhederne et ansvar for den virksomhed, de selv driver.
Jeg forstår godt, at virksomheden vil kunne ansætte en person, som i princippet har samme funktion som en mand, der betalt af fødevarekontrolmyndighederne var placeret på virksomheden.
Men det er jo et anderledes signal at sende til omverdenen.
Med hensyn til en virksomhed, som selv betaler en kontrolmedarbejder, er vi ovre i samme problem som med egenkontrollen, som vi har set har spillet fallit.
Så kunne ministeren ikke godt se nogle ideer i det alligevel?
Det går jeg ud fra at vi er enige om.
Jeg mener altså, at det rigtige må være, at virksomheden privat betaler sig til den ekspertise, der skal til, for at de kan løfte deres ansvar.
Det offentlige fører kontrol med virksomhederne baseret på en faglig vurdering af, hvilken frekvens kontrollen skal have, og skærper eventuelt kontrollen, hvis der er behov for det.
Men virksomheden må kunne pålægges at løfte sit ansvar selv, og der har den alle muligheder for at bruge de penge, den ellers skulle bruge på yderligere kontroller, til selv at ansætte nogen, der kan sørge for, at tingene er i orden, altså nogle fagligt kompetente medarbejdere.
Nu vil jeg vil godt prøve at bevæge os væk fra egenkontrollen og over til en anden ordning, og det er den ordning, hvor der er en daglig tilsynsførende.
Der er virksomheder, som har sådan en ordning.
Men efterhånden som de folk, der har været på den, er blevet pensioneret, så ophører ordningen.
Vil en virksomhed med en sådan ordning, i erkendelse af at det over for dens almindelige omdømme og den almindelige kontrol med systemet er en fordel at have denne ordning, have mulighed for at kunne fortsætte den, hvis de bad pænt om det?
Det er helt afgørende, og derfor er egenkontrollen det rigtige fundament.
Vi kontrollerer så, at den egenkontrol finder sted på betryggende vis, og vi foretager kontroller i øvrigt for at se, om tingene fungerer fornuftigt i virksomheden.
Hvis det er sådan, at en virksomhed ikke mener, at den kan løfte det ansvar, vil jeg sige, at der da så må sættes et alvorligt spørgsmålstegn ved, om man bør drive sin virksomhed videre, hvis man ikke engang kan håndtere fødevarerne på en fornuftig måde.
Svaret til den pågældende virksomhed vil jo være, at hvis man er villig til at bruge penge på det i stedet for at sige, at man ikke kan finde ud af at lukke, ja, så man jo ansætte nogle, som har den ekspertise, der skal til for at løfte det ansvar.
Altså, man må ansætte nogle eksperter, nogle, som har en faglig kompetence, der kan sikre, at virksomhedens processer er i orden.
Det er jo også det, mange virksomheder gør: De har ansat folk med en faglig kompetence til at sikre, at egenkontrollen fungerer fornuftigt.
»Såfremt en virksomhed ønsker at bevare den eksisterende ordning med en daglig tilsynsførende, som er ansat under fødevareregionerne, kan det så lade sig gøre?«
Hermed sluttede spørgsmålet.