Helge Adam Møller (KF), 2004-01-30:
Jeg fandt lige ud af ved hjælp af den sidste ordførers afsluttende bemærkning, at vi behandler begge forslag under et, så nu skal jeg se, om jeg også kan huske at sige noget om B 40 i slutningen af talen, men lad mig starte med B 39, og det synes jeg nu er det mest spændende forslag.
Det er i hvert fald spændende på den måde, at selv om nogle af de tidligere ordførere har sagt, at der stadig væk er en del løse ender eller ting, man kan dyrke videre, og det er jeg såmænd enig i, så er der i hvert fald også mange spændende betragtninger og mange spændende overvejelser og mange faktuelle oplysninger, så jeg i hvert fald er blevet klogere, og det tror jeg såmænd også andre er.
Jeg er en stor tilhænger af, og det er den konservative folketingsgruppe, at offentligt ansatte bruger grundloven, specielt § 77, og der har man faktisk en grundlovssikret og en grundlovsfæstet ret til at ytre sig.
Den synes jeg man skulle bruge i langt, langt større omfang, end mange har gjort hidtil, hvis man bliver bekendt med svindel, ulovligheder, embedsmisbrug eller den slags ting.
For det er jo ikke noget, grundloven pålægger den enkelte at gøre, det er ikke en pligt.
Men som menneske i et demokratisk samfund er det altså ikke nok bare at følge med strømmen.
Man må også selv tage ansvar, og specielt hvis man er højere oppe i systemet, de, der bærer de gyldne kæder, må selvfølgelig også leve op til det.
Det synes jeg der er utrolig mange eksempler på i fortiden, og det vil der nok også komme i fremtiden, at det er der nogle der ikke har gjort.
Jeg er så ikke helt sikker på, at man altid kan lovgive sig frem til, at mennesker skal gøre det, de inderst inde godt ved er rigtigt, men som de alligevel ikke gør.
SF skriver jo klart og tydeligt i beslutningsforslag nr. B 39: »Formålet er at sikre offentligt ansatte en udtrykkelig ret til i samfundets interesse at gøre opmærksom på uredelige forhold på den ansattes arbejdsplads ...« Umiddelbart når jeg læser dette og de andre steder, det står, mener jeg, at det vel er en ret, man har i øjeblikket.
Jeg mener, det er en klar ret for en offentligt ansat, uanset om det er i Næstved Kommune eller en anden kommune, at vedkommende kan gøre opmærksom på uredelige forhold.
Jeg er i og for sig mere enig med hr. Per Dalgaard, der lige var inde på, at hvis man skulle lave noget lovgivningsmæssigt, så burde det måske snarere være en pligt, for jeg mener, at retten eksisterer.
Når jeg alligevel er betænkelig ved at gøre det til en pligt, ligesom den forrige ordfører var, er det, fordi det ikke er alt, man kan vedtage ved lov.
Men jeg synes i hvert fald, at det er en moralsk pligt for enhver offentligt ansat og for den sags skyld også for andre, der ikke er offentligt ansat, at hvis de bliver opmærksom på noget i det samfund, de er en del af, som klart er i modstrid med loven eller klart i modstrid med de moralske opfattelser, vi har her, eller som skader andre mennesker, eller som tager noget og ødelægger noget i samfundet, så er det da vedkommendes pligt at sige fra; ellers er man da et lille og et svagt menneske.
Det er der så nogle der er, men om vi kan lovgive om det, er jeg ikke sikker på.
Så for at konkludere på det her, så synes jeg, at det er et spændende forslag.
Man har fat i noget, som ikke bliver gjort godt nok.
Om vi kan lovgive os ud af det, tvivler jeg lidt på, men jeg synes, det er en god idé at lade det gå over til det såkaldte Jens Peter Christensen-udvalg.
Så om B 40, som jeg lige fik med i hast, det er det, der handler om de offentligt ansattes deltagelse i den offentlige debat.
Ja, igen må jeg henvise til, at den ret har de offentligt ansatte heldigvis ligesom alle andre, jf. grundlovens § 77.
Så mener SF ydermere, at det er regeringens opgave, uanset om det er en borgerlig eller en anden regering, at opmuntre offentligt ansatte til at deltage meget mere i den offentlige debat.
Jeg synes aldrig nogen sinde, at offentligt ansatte har deltaget mere engageret i debatten om forsvarsspørgsmål, trafikspørgsmål, miljøspørgsmål, skolespørgsmål, og det synes jeg er brandgodt.
Men at regeringen ligefrem yderligere skal gøre en hel bunke for at sige, at de skal blande sig i debatten, synes jeg ikke er nødvendigt.
Jeg synes faktisk, at den offentligt ansatte også skal have ret til at sige, at det har vedkommende ikke lyst til at blande sig i.
Her er det jo ikke ulovligheder, vi snakker om, her er det en ganske almindelig debat.
Det er en ret, man har, og utrolig mange benytter den, men jeg synes, det er lidt underligt at pålægge en regering, at de skal opfordre offentligt ansatte, som ikke måtte have lyst, til, at det skal de gøre.
Her synes jeg faktisk, at regeringen skal blande sig udenom.
De offentligt ansatte, som ikke har lyst til dette, skal da ikke føle dårlig samvittighed over for en Venstrestatsminister og en konservativ justitsminister, fordi de ikke har lyst til at blande sig i debatten; skal de virkelig have dårlig samvittighed morgen, middag og aften, fordi regeringen nu har sagt, at de skal blande sig i debatten?
De har måske mere lyst til at passe deres børn, til at engagere sig i noget friluftsliv og har ikke lyst til at blande sig i debatten, blot fordi der er andre, der gør det, og så skal de gå og have dårlig samvittighed.
Nej, regeringen skal blande sig i meget, men ikke i alt.