Charlotte Antonsen (V), 1999-10-13:
Vi tager nu i EU fat på det, der hedder det retlige samarbejde, nemlig samarbejdet om asyl- og flygtningepolitik, det civilretlige samarbejde og også arbejdet om de grundlæggende rettigheder.
Vi er tilfredse med i Venstre, at man nu tager de første skridt her på det ekstraordinære topmøde i Tampere.
Vi mener, det karakteriserer områderne, at der er fælles interesser, og derfor er det også vigtigt, at man løser opgaverne i fællesskab. Amsterdamtraktaten er nu trådt i kraft, og det er jo derfor, sagen kommer op nu.
Vi synes i øvrigt også i Venstre, at det er en god idé, at man tager dele over i det, der hedder søjle 1, altså det egentlige, forpligtende EU-samarbejde, for så er der større sikkerhed for, at der faktisk sker noget på området - også uanset at Danmark har et forbehold, som betyder, at vi ikke umiddelbart kan være med, men først efter en lidt omstændelig procedure.
Jeg har forstået, at man forsøger at gøre det kort, så derfor vil jeg gå over til noget af det, som har været drøftet meget i pressen, nemlig diskussionen om oplysningskampagnen i seks udvalgte lande.
Jeg synes, at sagen har fået en lidt forkert vinkel i store dele af pressen; jeg synes i hvert fald, der ligger mere i den sag, end det umiddelbart ser ud til på overfladen.
Det, jeg synes er vigtigt, når vi drøfter flygtningepolitik, er jo, at de mennesker, der er tale om, nu også er klar over, hvad de, om jeg så må sige, går ind til.
Derved kan man undgå, at i hvert fald nogle familier kommer til at spilde hele deres formue, så ideen om en oplysningskampagne synes vi i Venstre er god.
Så er det klart, som vi også har hørt lidt i dag, at der er nogle tendenser i Europa i øjeblikket, der er meget ubehagelige.
Der er nogle grupper, nogle partier, som har mere vind i sejlene, end de burde have, og derfor er vi i Venstre også meget optaget af - netop når man taler om et så følsomt område som flygtninge- og asylpolitik - at den fremmedfjendske holdning, man har i visse kredse også her i salen, ikke får lov til at få nogen form for indflydelse på EU's politik på dette område.
Derfor er jeg faktisk tilfreds med, at statsministeren her i dag har sagt, at det er en sag, man vil bringe op, for jeg tror, det er rigtigt at få den bragt op over for de andre lande, inden den begynder at få indflydelse på den politik, der bliver ført af de forskellige regeringer.
Vi har jo lige set, at man i Østrig har fået et meget nationalistisk parti som det næststørste i landet, og nu skal vi ikke blande os i intern østrigsk politik, men jeg synes i hvert fald, det er vigtigt, at man hæver fanerne og siger, at vi skal have nogle ordentlige regler.
Når vi ser på de ydre grænser, skal flygtningepolitikken naturligvis som det næste skridt følges op af nogle fælles regler for, hvordan vi behandler disse mennesker ordentligt, når de er kommet ind i EU.
Der skal ikke længere være tale om, at de er tvunget til at bo i visse lande; de skal selvfølgelig kunne rejse omkring ligesom alle mulige andre, og jeg mener, det er det næste skridt, og at det altså vil blive truffet meget hurtigt efterfølgende.
Vi har allerede set forslag fra EU i den retning.
Men det ændrer altså ikke ved, at EU allerede har fremsat forslag om, hvordan f.eks. flygtninge og asylansøgere på visse betingelser kan vandre frit omkring i landene, som vi ser det med pensionister, studerende og andre.
Det er oplagt, at international kriminalitet er et vigtigt fællesskabsanliggende, som vi naturligvis støtter at man løser i EU.
Det er oplagt, at EU har behov for at fastlægge, hvad de grundlæggende rettigheder er i EU,
selvfølgelig i overensstemmelse med FN's menneskerettigheder.
Til sidst skal jeg sige, at vi ikke kan stemme for Enhedslistens forslag til vedtagelse.