Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2003-02-26:
Kæmpebjørneklo breder sig mere og mere år for år.
Det gælder for mange grønne områder i og omkring vore byer, langs vandløb og søer.
At den breder sig så hurtigt, skyldes dens evne for kemisk krig.
Dens rødder udskiller forskellige stoffer, som andre planter ikke kan leve med.
Samtidig er det en plante, som er meget stor, hvorfor den skygger for andre planter og på den måde i høj grad er med til at begrænse den biologiske mangfoldighed. Kæmpebjørneklo fortrænger andre planter og gør naturen utilgængelig for mennesker.
Den er i dag på vej til at invadere skove, som er af både kommerciel og rekreativ interesse.
Bjørnekloen - den store altså - repræsenterer en såkaldt invasiv art, som vi ifølge biodiversitetskonventionen er forpligtet til at bekæmpe.
Det er baggrunden for det forslag, som vi behandler i dag, og forslaget indebærer fire ting, kan man sige.
For det første at miljøministeren opfordres til at invitere til en rundbordssamtale mellem natur- og miljøorganisationerne, Kommunernes Landsforening, Amtsrådsforeningen og landbrugets organisationer med det formål at indgå en frivillig aftale.
Det forslag ligger jo meget smukt i forlængelse af mange af de ting, miljøministeren i øvrigt gør.
Grunden til, at det her forslag i det hele taget er blevet udtænkt, er sådan set, at miljøministeren gang på gang har opfordret til at understøtte det folkelige engagement, og så vidt jeg kan se, er der intet i det her forslag, som miljøministeren og dermed hele regeringen ikke umiddelbart burde kunne gå ind at støtte, fordi det er så tæt på den strategi, regeringen i øvrigt har lagt sig op ad. For øvrigt indebærer det, at der skal laves en oplysningskampagne, og i og med at alt materialet er samlet sammen og ligger på hjemmesiden i Miljøministeriet, ville det være utrolig nemt at sætte sådan en kampagne i gang. Jeg blev tidligere spurgt af Dansk Folkeparti, hvad den her indsats ville koste.
Jamen det er meget, meget få penge,
vi taler om, i og med at arbejdet næsten er gjort; vi skal bare have det formidlet noget bedre.
Vi skal simpelt hen gøre det her til en folkelig sag.
For det tredje foreslår vi, at der sker en evaluering efter 3 år, hvor man så finder ud af, hvor langt vi er kommet.
Lykkes det her projekt, eller lykkes det ikke?
Hvis det så viser sig, at vi ikke er kommet specielt langt, jamen så må vi selvfølgelig tage de nødvendige lovgivningsmæssige initiativer.
Det kunne være at lave en lovgivning svarende til den, vi har vedrørende flyvehavre.
På samme måde kunne man sige: Jamen det er forbudt at have store bjørneklo på sine arealer.
Hvis man har det, får man en bøde.
Men i stedet for at skride til dette dramatiske redskab med det samme, så lad os dog forsøge at få løst problemet ad frivillighedens vej. Nu har miljøministeren så sammen med KL og Amtsrådsforeningen lavet en aftale om, at store bjørneklo skal bekæmpes med gift på de offentlige arealer.
Man erstatter ét problem med et andet, man bekæmper pest med kolera, kan man sige.
Desuden løser det ikke problemet.
En meget stor del af bjørnekloens udbredelse er på private arealer, f.eks. langs bræmmer, hvorpå der ikke må bruges sprøjtemidler.
Så vi har altså ikke løst problemet på de private arealer overhovedet.
Vi har måske løst det på de offentlige arealer på en måde, som ikke er specielt sympatisk.
Der er masser af mennesker, som gerne vil give en hånd med.
Tak til medforslagsstillerne for støtten til det her forslag, og tak for alle de venlige bemærkninger, jeg synes der er faldet, også fra miljøministerens side.
Jeg vil specielt rette en tak til fru Helle Sjelle for hendes meget positive tilkendegivelse.
Jeg vil sige, at fru Helle Sjelle var så tæt på et ja, som man overhovedet kan komme uden at tage ordet ja i sin mund.
Jeg siger også tak for de oplysninger, der var i fru Helle Sjelles tale, og som jeg faktisk ikke selv har sat mig ind i, bl.a. at der i Kaukasus er en række insekter og svampe som er en naturlig fjende for store bjørneklo.
Derfor kunne man overveje, at vi importerede nogle af de insekter og svampe fra Kaukasus, medmindre der er tale om såkaldte invasive arter, som vi så ikke må importere af biodiversitetsgrunde. Men det kunne jo være, at vi dermed har en naturlig bekæmpelse, og at det var vejen frem i stedet for at bruge flere pesticider.
Forslaget her er først og fremmest lavet som et forsøg
Jeg håber, at det vil lykkes, og det vil vise sig i udvalget, om vi kan blive enige om en fællesindsats på det her område.
Jeg indrømmer, at bekæmpelsen af store bjørneklo nok ikke er verdens største sag, men derfor kunne vi jo godt gøre det til et stort folkeligt projekt, og vi kunne gøre det til et eksempel på, at der trods alt er nogle områder inden for miljøet, hvor vi stadig kan samarbejde i Folketinget.