Christian Mejdahl (V), 2000-03-28:
Nu er en bred landbrugspolitisk debat jo ikke hverdagskost i Folketinget.
Det er i grunden forkert, at vi ikke tiere debatterer de basale erhvervsvilkår lidt her i Folketinget.
Dermed kunne vi få belyst, hvordan det går med fødevarekvaliteten, eksportindtægterne, beskæftigelsen og konkurrencesituationen såvel på hjemmemarkedet som på eksportmarkederne for landbrug og fiskeri, og endelig, hvordan vi som lovgivere kunne give erhvervene en håndsrækning, som ikke nødvendigvis behøver at udmønte sig i tilskud, men som kunne være med til at give erhvervene en lettere hverdag og måske lidt mere mod og stolthed til at tage fat på morgendagens udfordringer.
Kristeligt Folkepartis forespørgsel giver os lejligheden, og i lovkataloget fra ministerens besvarelse kan vi se, at regeringen har planer om at fremsætte en redegørelse her i foråret.
Begge dele kan være en kærkommen lejlighed til debat.
Anderledes forholder det sig ude i erhvervene.
Her er man nødt til at sætte situationen til debat, og man gør det. Jeg har deltaget i 10 landbrugsmøder siden nytår, hvor deltagerantallet samlet har været på over 1.500 personer.
Det gennemgående træk på disse møder har været en trykket og afmægtig stemning foranlediget af, at der mange steder fremlægges gennemsnitlige regnskabsresultater for 1999 med negativ konsolidering for såvel plante- som kvæg- og svinebrug.
I en sådan situation er det forståeligt, at alt det administrative besvær, som landbruget er blevet viklet ind i, virker endnu mere belastende, end hvis indkomsten svarer til indsatsen, og det gør den ikke.
Landbrugets priser kan vi ikke gøre noget ved politisk.
Det ønsker Venstre heller ikke.
Det er markedet, der bestemmer dem.
Ser vi i publikationen om jordbrugets prisforhold i 1999 fra Statens Jordbrugs- og Fiskeriøkonomiske Institut, står der: »Prisen på landbrugets salgsprodukter faldt i 1999 med gennemsnitligt 4 pct.«.
Og så kommer de trøstende ord: »Prisfaldet var dermed noget mindre end i 1998, hvor priserne faldt med 13 pct.«
Disse få sætninger bekræfter årsagen til det stemningsbillede, som jeg gav før.
Og i virkelighedens verden skal disse procenter på en eller anden måde lægges sammen, samtidig med at omkostningerne i samme periode er steget med en eller anden procent.
Og samtidig har regeringen og et flertal i Folketinget tilladt sig at reducere landbrugets tilskud og stramme erhvervets likviditet med hen ved 2 mia. kr.
Hvad er regeringens svar herpå?
Midt i marts måned blev eksporttallene for 1999
De viser, at landbruget øger sin markedsandel målt i mængder, men målt i kroner er landbrugseksporten stort set det samme som året før.
Billedet gentager sig: Løb lidt stærkere for de samme penge!
Og det samme billede viser sig i landbrugets følgeerhverv.
Mejeriet vil sætte en kraftigere pumpe på tankbilen, som kan pumpe 800 l mælk i minuttet i stedet for 400.
Det kræver, at leverandøren har det rigtige fald på mælketanken og de rigtige rørdimensioner, og i lørdags kom det foreløbige resultat: Nu kunne tankbilen hente mælken fra seks leverandører mere på den samme tid.
Igen gentager det sig: Løb lidt stærkere for de samme penge!
Men alle disse praktiske ting forholder forbrugerne sig ikke til; de interesserer sig for fødevarekvalitet.
Og fødevarekvalitet er jo i den forbindelse mange ting, f.eks. sundhed, smag, oplevelse, tilsætningsstoffer, restkoncentrationer og meget mere.
I den forbindelse tillader jeg mig at henvise til et referat i DS Nyt nr. 3, hvor fødevareministeren siger: »Betragtet i de store linjer er den mad, danskerne spiser, blevet både billigere og bedre, end den nogen sinde før har været.«
Heri er jeg enig med ministeren, når man vel at mærke holder sig til danske fødevarer: billigere, fordi bonden løber lidt stærkere for de samme penge, bedre, fordi både primærproducenten og forarbejdningsledet kender forbrugernes dagsorden.
Lad mig bruge et eksempel, som udmærket illustrerer et element i begrebet fødevarekvalitet: Danske slagterier tog i 1999 stikprøver for antibiotika på 18.126 slagterisvin.
Der blev fundet spor af medicin i tre tilfælde, hvoraf de to lå over grænseværdierne.
Det er naturligvis to for meget.
Men med 0,01 pct., som det svarer til, findes det næppe bedre noget andet sted på jordkloden.
Dette resultat står i langt de fleste tilfælde som eksponent for dansk fødevarekvalitet.
Meget kan se mistrøstigt ud for dansk landbrug, men der er også lyspunkter for erhvervet, hvis politikerne og erhvervet bærer sig klogt ad.
Vi har i Danmark haft og har en strukturtilpasning, som gør det muligt at følge med vore konkurrenter.
Vi har en landmandsuddannelse og en rådgivningstjeneste i landbruget, som er blandt de ypperste i verden.
Jeg kan se, at min tid er udløbet, så jeg tager min slutning senere.