Anders Samuelsen (RV), 2003-01-14:
Det har på mange måder været en interessant og til tider ligefrem ophidsende debat, vi har haft i dag, men vi er jo ikke kommet meget længere i forhold til at få afklaret, hvad regeringen vil.
Det, nogle enkelte partier har kunnet gøre, har været at pege på, hvad man selv vil og bl.a. henvise til de udspil, man er kommet med, og det gælder også for Det Radikale Venstre.
Vi vil godt starte med at anerkende, at skattestoppet virker.
Det virker også ud over den finte, jeg nævnte tidligere på dagen med, at det virker i forhold til Det Konservative Folkepartis fremgang, som er blevet stoppet og afløst af en nedtur, simpelt hen fordi Det Konservative Folkeparti er blevet gidsel, og det står tydeligere og tydeligere i den danske befolknings bevidsthed, at det er det, der er tilfældet, og så er der jo ingen grund til at stemme på dem.
Det virker også i den forstand, at der er lagt et loft, og det vil vi gerne anerkende; vi er bare ikke tilfredse med den måde, det fungerer på.
Derfor har Det Radikale Venstre fremlagt vores eget bud på et skattestop, nemlig det, som vi så - måske lidt flabet - kalder et intelligent skattestop, et klogt skattestop, et smartere skattestop, nemlig et skattestop, hvor vi går ind og siger: Det samme loft, som regeringen lægger, lægger vi også over de samlede indtægter
til staten, men under det loft må der altså gerne foregå noget; der skal det ikke bare være sort nat, som det skal i regeringens skattestop, der må der gerne foregå omlægninger, bare det er sådan, at vi ikke efter en skattereform kommer ud og ser, at de samlede indtægter til staten alt andet lige stiger; det vil vi ikke være med til.
Det skattestop vil vi gerne lave, og der vil vi gerne opfordre regeringen til at imødekomme os.
Det her er vores måde at komme regeringen i møde på, men vi har også behov for, at regeringen så til gengæld bevæger sig.
Statsministeren har sagt, at skattestoppet, sådan som det er defineret på nuværende tidspunkt, er det første skridt.
Det er okay.
Det har været det første skridt.
Det har regeringen så vurderet og haft behov for at definere på denne her måde.
Vi har været utilfredse og uenige fra starten i at gøre det på den måde, fordi vi mener, det er forvridende på alle måder, men okay, det har så været regeringens tankegang.
Når man siger, at det er første skridt, så må man også sige, at der er noget, der hedder et andet skridt, og andet skridt er bl.a. at få sat skatten på arbejde ned, men det må også være, at man bøjer lidt af på stivheden i systemet og går over og laver et mere fleksibelt eller sagt med andre ord: et intelligent skattestop.
Hvis man gør det, vil vi kunne komme i en situation, hvor vi såmænd den dag i morgen kunne vedtage en skattereform, som sikrede en almindelig lønmodtagerfamilie, en lærerfamilie, en nettolettelse allerede næste år på 6.000 kr., når alt var betalt.
Når man var ramt af alle omlægninger osv., så ville der være en nettolettelse på 6.000 kr.
Det har vi fået bekræftet af de gennemregninger, der har været i Finansministeriet både under den tidligere regering og under den nuværende regering.
Så der er ikke noget at komme efter; det er nettolettelsen, vi taler om.
Det ville vi kunne vedtage uden uigennemskuelige overgangsordninger, uden noget som helst andet, sådan at vi havde det fra den ene dag til den anden. Samtidig ville vi få en anden ting, nemlig et langt enklere skattesystem.
Vi ville have fjernet bundskatten, halveret mellemskatten og hævet grænserne for, hvornår mellem- og topskatten sætter ind
- altså allerede dér en skattesats mindre, nemlig bundskatten.
Hvis det her virker på samme måde, som Finansministeriet peger på, og altså har den effekt på arbejdsudbuddet, som vi håber på, så vil der være skabt et yderligere råderum i løbet af tre år, så vi kunne gå et skridt videre.
Så ville vi være kommet i en situation i løbet af tre år, hvor vi kunne fjerne resten af mellemskatten og yderligere hæve grænsen for, hvornår topskatten sætter ind.
Så ville vi faktisk have bragt os i en situation, hvor omkring 90 pct. af den danske befolkning maksimalt betalte 42 pct. i skat.
På tre år ville vi være kommet i den situation.
Der er kun én ting, der forhindrer det, og det er regeringens skattestop.
Det er dagens skandale.
Det burde være muligt at overtale regeringen til at få vedtaget et så enkelt og gennemskueligt skattesystem med de demokratiske styrker, der ligger i sådan et skattesystem, så enhver kan regne ud, hvor meget man betaler i skat af den sidst tjente krone, samtidig med at skatten bliver sænket markant på arbejde, og samtidig med at vi får det ekstra arbejdsudbud, som der er behov for for overhovedet at kunne sikre et velfærdssamfund på sigt.
Når man kan få så mange ting på én gang, er det da utroligt, at man ønsker et skattestop, som man i regeringen inderst inde godt ved ikke er godt nok, jf. den kritik, som har været ført fra bl.a. Det Konservative Folkepartis side.
Jeg vil godt takke for, at de også bakker op omkring kritikken af, at det er så ufleksibelt, og at det står i vejen for, at vi kan få sat skatten på arbejde ned.
Vi kunne få et enklere skattesystem.
Vi kunne få færre særordninger, altså en større gennemskuelighed af skattesystemet, også på det område, og lavere skat for alle i arbejde; et skattesystem, hvor lige store indkomster bliver beskattet på samme måde, men stadig med en ordentlig fordelingsprofil og ikke mindst en socialpolitisk profil, hvor det ikke er sådan, at når vi snakker om lettelser, er det kun om, hvem der får lidt mere i morgen.
Ordentlig socialpolitik gennem skattepolitikken er at sikre, at skattesystemet er skruet sådan sammen, at der også er råd til at føre socialpolitik om 5 og 10 år, og når man på nuværende tidspunkt ikke kan få gennemført en markant lettelse af skatten på arbejde, kan man ikke løse det kæmpemæssige problem.
Arbejdsmarkedsreformen bidrager en anelse, giver måske 10.000-12.000 ekstra arbejdsudbud, og det er da et skridt på vejen.
Men det er jo intet i forhold til den store udfordring, som regeringen også anerkender, at vi står over for, og man har endnu ikke hørt et bud fra regeringen på, hvordan man skal løse den problemstilling.
uberettiget kom fra Dansk Folkepartis ordfører,
at vi også laver et lidt mere grønt skattesystem med vores udspil.
Men hvad gør det, hvis man - selv om man skal betale lidt mere for benzinen - samtidig får endnu flere penge i den anden hånd?
skatteudspil
Som jeg nævnte før, er det også et skatteudspil uden de uigennemskuelige overgangsordninger, som vi har været vidne til indtil nu.
Det er et udspil, som kan laves fra det ene år til det andet, og det er endnu et stærkt argument for at gå væk fra det stive skattestop, regeringen har indført.
Ved siden af fortsætter vi selvfølgelig med den samme afbetaling af gælden.
Det kan lade sig gøre, det har Finansministeriet anderkendt under både den nuværende og den tidligere finansminister, og det har Skatteministeriet også anerkendt i den tidligere regerings tid.
Nettoresultatet vil i første omgang være et gennemsnitligt fald i skatterne på arbejde på 5 pct. og en yderligere lettelse, når vi fjerner resten af mellemskatten og dersuden hæver grænsen for topskatten.
Effekten vil være, at meget få reelt vil komme til at betale over 42 pct. i skat.
Det er ren science fiction, lyder det, men det er fakta ifølge Finansministeriet, så hvad venter vi på?
Vi venter på regeringen, og det beklager jeg meget, og det er jeg skuffet over.
Jeg vil egentlig også godt komme med en advarsel til regeringen.
Der var mange, der sagde, at det, der kiksede for den borgerlige VKR-regering, som vi havde fra 1968 til 1971, var, at den skuffede de borgerlige vælgere, og jeg tror, regeringen er på vej til at gøre det samme.
Det første år eller måske det første halvandet års tid kan det godt gå hele tiden at henvise til det stive skattestop, men jeg tror ikke, det går i længden, og slet ikke, når problemerne for alvor begynder at tårne sig op.
Derfor er det også en advarsel til regeringen om at være opmærksom på, at den ikke, hvis den gerne vil blive på regeringsbænkene, selv sætter det hele over styr.
Vi skal nok selv gøre vores til at sørge for, at der igen, og forhåbentlig inden alt for længe, bliver plads til Det Radikale Venstres indflydelse
, og sådan som regeringen arbejder i øjeblikket, vil det altså være min forudsigelse, at inden for et års tid eller to vil den selv have bidraget voldsomt til, at Det Radikale Venstre kommer tilbage på banen.
Det skal regeringen selvfølgelig have tak for, men jeg regnede egentlig ikke med, at det var på den måde, vi skulle have hjælp fra regeringen.
Hovedpointen, budskabet i denne tale er: Lad os nu prøve at se, om vi ikke kan finde sammen og få løst de problemer og udfordringer, vi står over for i Danmark, i stedet for bare at begrave hovedet i busken eller i jorden, eller hvor man nu begraver det, og ikke få løst noget som helst.
Det er der ingen der vil takke regeringen for, og der er i øvrigt heller ingen, der vil takke Folketinget for det om ganske få år.