runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Sandy Brinck (S), 2004-10-20:
Der må jeg så indrømme, at der er jeg fuldstændig uenig.
Min opgave som politiker er at sørge for, at der er en værdig og tryg omsorg for ældre medborgere i det her land.
Det er opgave nr. 1.
Men sådan er vi jo så forskellige.
Det er jo altid vigtigt at vide, hvad målet er, hvad sigtepunktet er, når man går i gang med en politisk proces, og jeg er nærmest ked af, at jeg har fået stillet det her spørgsmål, for det står absolut ikke klokkeklart, om regeringen dybest set har som mål at privatisere hele ældreplejen.
Jeg havde sådan set
håbet, at ved at stille det her spørgsmål kunne man fra finansministeren få et meget klart svar, der lød: Nej, det er ikke regeringens politik; socialministeren er kommet til at fortale sig i en artikel, og det vil selvfølgelig blive sat på plads, at regeringens politik er en anden.
Men det er ikke det, vi har hørt fra finansministeren, og derfor synes jeg nok, at der er rimelig stor utryghed i forhold til, om den egentlige dagsorden er at få så mange private som muligt.
Der, hvor det dog stod mest klart, var, da finansministeren for et øjeblik siden sagde: Formålet er ikke at øge privatiseringen, men jeg håber.
Thor Pedersen (V), 2004-10-20:
Jeg siger jo altså ikke det, som fru Line Barfod siger.
Jeg siger udtrykkeligt, at man skal sikre de flest mulige valgmuligheder.
Jeg skal ikke blande mig i, hvad folk skal vælge.
Mit ønske er det modsatte: at der er flest mulige valgmuligheder.
De systemer, hvor man synes, det er en god idé, at man har ét tilbud, og det skal folk bare vælge, har altså vist, at så skulle man sætte en mur om hele det land, for ellers vil folk over på den anden side af muren for at vælge frit.
Det er jo det, historien har vist.
Jo flere tilbud, jo bedre.
Sådan burde det være hele livet igennem.
Jeg tror, at man dér i virkeligheden mishandler det budskab, som de øvrige ministre har givet, for formålet med kommunalreformen er ikke at indføre en større grad af privatisering.
Men jeg håber, det er sådan, at i og med at der er flere større kommuner, så er det lettere at etablere alternative tilbud, så borgerne får et frit valg i de områder, hvor borgerne i dag ikke har et frit valg.
Det vil jeg kun glæde mig over, hvis det er sådan.
Men det ligger ikke i kommunalreformen, at man i reformtanken egentlig tilstræber, at der er flere private aktører, end der er i dag, eller en større andel af private aktører.
Men jeg ville bare glæde mig over det, hvis det var sådan, at det, at man fik større kommuner, medvirkede til, at det var muligt at etablere flere tilbud til borgerne på en lang række områder.
Line Barfod (EL), 2004-10-20:
Det er jo vældig interessant at opleve, hvordan ministeren indimellem kommer til at give udtryk for det, som ministeren egentlig mener om, at det skal være private, der står for leverancerne, og så kommer i tanker om, at hov, det er måske ikke godt at sige så åbent.
Nu har ministerens venner og tidligere kolleger i det private erhvervsliv jo også være ude at glæde sig meget over regeringens og Dansk Folkepartis strukturreform, som virkelig vil åbne for privatisering.
ISS og andre ser frem til de mange flere kunder, de kommer til at få.
Så jeg skal bare høre, om finansministeren er enig i de udtalelser, der tidligere har været fra Venstres politiske ordfører, hr. Jens Rohde, fra beskæftigelsesministeren osv., at et af formålene med strukturreformen er at åbne for, at man får langt mere privatisering, fordi regeringens tvangsprivatisering af ældreplejen indtil nu ikke har virket godt nok, og derfor håber man, at det kommer til at blive endnu bedre med strukturreformen.
Thor Pedersen (V), 2004-10-20:
Jeg kan bare gentage, hvad jeg har sagt, at det, der ligger bag den offentlige ydelse, er en visitation: Hvad er det, man har behov for?
Hvad der så måtte være af andre ønsker, må markedet i øvrigt klare dér, hvor markedet tilbyder det.
For hvis det er noget, der er brug for, så skal man være visiteret til det, så er det gratis, og så gennemfører kommunen det.
Men man kan jo lave kombinationer af alle mulige tilbud.
Man kunne bygge det op og sige: Det er det, der ligger, som det offentlige skal forestå, samt alt det, der i forvejen løses på det private marked.
Det mener jeg er en meget dårlig idé, for der er en brudflade mellem det, som vi i fællesskab i solidaritet vælger at vi skal gøre gratis for hinanden, og det, som man vurderer ikke er en del af det, som det offentlige skal – om man så må sige – bidrage til.
Line Barfod (EL), 2004-10-20:
Det glæder mig stadig at høre finansministeren sige så klart, at det, regeringen ønsker, er, at der kommer private leverandører på det her område.
Der kan man jo så tydeligt se forskellen på, om det samfund, man ønsker, er et samfund, hvor vi skal være forbrugere og købe forskellige ydelser hos forskellige leverandører, eller om man ønsker, at vi skal være borgere og i fællesskab fastsætte, hvordan vi får den bedst mulige omsorg, og hvor det, vi skal prioritere, er at få den bedst mulige omsorg og give de ældre den bedste mulighed for et liv, hvor de f.eks. selv kan bestemme, om de den dag vil bruge tid på at få noget mad på et andet tidspunkt, hvad for noget tøj de vil have på osv., at de får den type valgmuligheder, frem for at det eneste, de får at vælge imellem, er, om det er ISS eller PlusService eller et tredje privat selskab.
Men sådan er der jo forskellige værdimålestokke for, hvad det er for nogle valg, man synes folk skal have.
Men det glæder mig, at finansministeren siger meget åbent, at det er privatisering, man ønsker fra regeringens side.
Thor Pedersen (V), 2004-10-20:
Fordi det rent faktisk er sådan, at det meste af det, der præger vores tilværelse i en stor del af livet, er, at vi vælger selv, at vi lever frit, at vi har vores eget valg, at det ikke er bundet op på, at vi er ude af stand til at løse en opgave selv, at vi har brug for hjælp fra fællesskabet.
Omvendt er det sådan, at der, hvor vi har brug for fællesskabet, definerer vi opgavens art
: Hvad er det, vi kan hjælpe med?
Hvilken ressource stiller vi til rådighed?
Hvis man vil noget andet, så er det jo sådan, at så er det noget, man i virkeligheden selv betaler for.
Det er jo endda gjort meget præcist, når vi taler om sygehusbehandling: Der, hvor man giver det gratis tilbud til behandling på et andet sygehus end der, hvor borgeren ellers skulle have været, et privat sygehus, har man ikke ret til at opkræve tillægsbetaling.
Man beskytter i virkeligheden borgeren, for det er meget klart, hvad det er for en ydelse, der er visiteret til af det offentlige, og hvad det er, der rent faktisk efterfølgende kan være omfattet af det frie marked.
Lotte Bundsgaard (S), 2004-10-20:
Men bl.a. fordi vi går ind for valgmuligheder, synes vi faktisk også, man som borger skal have mulighed for tilkøbsydelser.
Det kunne jeg godt tænke mig at høre finansministerens svar på, for finansministeren taler jo meget om frihed og den enkelte borger, og hvad ved jeg.
Hvorfor er finansministeren så imod, at man som borger kan købe ekstra ydelser hos den kommunale hjemmehjælp, når man nu kan hos den private hjemmehjælp i dag?
Thor Pedersen (V), 2004-10-20:
Man skulle tro, at hr. Villy Søvndal befandt sig på New Zealand, hvor alting vendes på hovedet.
Det skulle man tro, og så ville det jo passe – hvis man går den vej ned – for jeg sagde sådan set lige det modsatte.
Jeg mener, at det offentlige skal levere en kvalitetsydelse, højne solidariteten.
Vi ved, hvad den koster.
Hvad enten vi taler om børnepasning, uddannelse, ældreomsorg, eller hvad det måtte være, vi har brug for hinandens støtte til livet igennem, så sikrer vi, at den enkelte har den største grad af frihed til at vælge.
Så kan det være lige meget, om man vælger en offentlig løsning eller en privat løsning.
Det afgørende er, at man for en samlet ressource sikrer, at borgeren får det liv, som borgeren selv ønsker.
Så er der nogle, der ikke kan lide, at man har den tanke.
For mig er det endemålet i det fuldkomne demokrati, at borgeren får det optimale liv her på jorden.
Villy Søvndal (SF), 2004-10-20:
Jeg siger mange tak for svaret.
Jeg synes nok, at finansministeren nu fuldstændig kom ud af skabet.
Det var en meget klar melding.
Finansministerens ønske er, at hele det område, der i dag hedder hjemmehjælp, hjælp til gamle og svage osv., skal, hvis det står til finansministeren, alene private virksomheder tage sig af.
Der kunne så spores en smule irritation over, at det efter finansministerens opfattelse gik for langsomt.
Men jeg synes, det var et meget vidtgående synspunkt, finansministeren havde.
Politiske debatter har jo til hensigt at skabe klarhed, og jeg vil bare kvittere for finansministerens svar.
Jeg synes, det er et af de klareste svar, finansministeren har givet.
Lotte Bundsgaard (S), 2004-10-20:
Det var godt at få et klart svar fra finansministeren.
Finansministeren siger, at hvis man vil noget andet, så skal man ikke have det lige så godt.
Hvis man ikke vil gøre, sådan som Venstre gerne vil have, nemlig at vælge en privat hjemmehjælp, så skal man ikke have lov til at købe en ekstra ydelse hos den hjemmehjælp, man har valgt at få ind i sit hjem.
Jeg synes ikke rigtig, finansministeren har svaret på, hvordan denne her tanke om frihed hænger sammen med, at man ikke må få friheden til at købe hos den offentlige hjemmehjælp.
Jeg synes ikke, finansministeren har svaret på eksemplet med fru Jensen, der siger: Jeg vil helst have den kommunale hjemmehjælp, men jeg kunne faktisk godt tænke mig at få vasket mine vinduer tiere, end jeg er visiteret til.
Eller hun siger måske: Jeg kunne godt tænke mig at få pudset mit sølvtøj, måske er det lidt skørt, men det kunne jeg godt tænke mig.
Er det, fordi hun ikke vælger, sådan som Venstre gerne vil have man vælger?
Thor Pedersen (V), 2004-10-20:
Den holdning, jeg har givet udtryk for, er, at jo mere frit valg for den samme ressource, jo bedre er det.
Så lad det afspejle, hvad borgerne ønsker, lad det også afspejle, hvad det lokale demokrati ønsker.
Det er jo sådan, at der er en kommunal frihedsgrad til selv at lægge det til rette.
Det må man have tillid til, og det har jeg, så det er i virkeligheden en afspejling af, hvad der ligger bag begrebet frit valg.
Vi har haft det samme omkring sygehusbehandling, hvordan man nedbryder ventelister, hvordan man sikrer, at man selv kan vælge en behandling, hvis andre ikke kan finde behandlingsstedet, at man kan få det gratis.
Og sådan er det også på hjemmehjælpsområdet.
Det sociale ansvar ligger i visitationen til hjemmehjælpen.
Hvis man kan få en større nytte ved selv at udnytte den ressource, der er visiteret til, jamen så burde alle jo være glade.
Det er min principielle holdning.
Sådan bliver det forhåbentlig også engang i Danmark, vi har bare et stykke vej endnu.
Villy Søvndal (SF), 2004-10-20:
Det er til finansministerens direkte opfordring til, at man spørger ministeren selv: Jeg synes næsten, ministeren i sit svar bliver lidt bange for sin egen skygge og ikke tør vedkende sig det.
Derfor vil jeg godt spørge ministeren meget direkte: Hvad er finansministerens holdning til privat eller offentlig hjemmehjælp?
Er det efter finansministerens opfattelse sådan, at hele området bør ud til private?
Her spørger jeg altså ikke en stedfortræder, her spørger jeg direkte om finansministerens holdning.
Kristian Jensen (V), 2004-10-21:
Igen vil jeg starte med at takke for den overvejende positive modtagelse af lovforslaget.
Det glæder mig, og jeg håber, det kan blive en linje, vi vil fortsætte.
Lad os nu se, hvor lang tid det går.
Det, der har været problemet på kvoteområdet hidtil, har været, at der har været et usikkert retsgrundlag: hvordan man beskattede, hvad afskrivningsmulighederne var osv. osv.
Og når der dukkede nye kvoteformer op, havde man igen en uklarhedsperiode, indtil der forelå et retsgrundlag, på hvilket man så kunne kende sin beskatningsform.
Vi er nødt til at have et klart retsgrundlag for den skattemæssige behandling af kvoter.
Det får vi nu med det her lovforslag.
Vi får et lovforslag og et lovgrundlag, hvormed vi kan vurdere, hvorledes de forskellige kvoter skal behandles.
Så må man bare sige, at hvis man mener, man bare kan lave én type beskatning for alt, hvad der hedder kvoter og betalingsrettigheder, så har man en manglende forståelse for de forskelligheder, der ligger i kvoteformerne.
Lad mig komme med et enkelt eksempel: Engangskvoter er kvoter, som man så at sige kan bruge op, inden man går i gang med de næste.
Det er f.eks. en CO2-kvote, hvor man, hvis ikke man bruger den fulde CO2-kvote, så kan skyde en del af kvoten til det efterfølgende år.
Hvis man derimod har en løbende kvote, er det andre vilkår, der ligger til grund.
Derfor er der grundlag for at lave forskellige beskatningsformer, fordi der er forskellige egenskaber på de bagvedliggende aktiver, der skal beskattes.
Og det er simpelt hen en nødvendighed at kende forskellen i kvoterne for at forstå, hvorfor vi har valgt at lave nogle forskellige beskatningsformer.
Jeg er enig med dem, der siger, at dette ikke er det mest enkle lovforslag.
Derfor vil jeg allerede nu give tilsagn om, at vi gerne fra Skatteministeriets side stiller op til en teknisk gennemgang af lovforslaget for at finde ud af, hvad det er, de enkelte paragraffer og den enkelte del af f.eks. overgangsordningerne egentlig kommer til at betyde.
Jeg vil bare sige, at det, der lægges frem, uanset hvem vi har været i dialog med, uanset hvornår vi har været i dialog med dem, er Skatteministeriets og skatteministerens lovforslag, og dermed er det på mit ansvar, at lovforslaget lægges frem, uanset hvem der er snakket med, hvornår og i hvilket forløb.
Så vil jeg sige til sidst, at når vi har valgt at tage nogle hensyn til bl.a. afskrivningsmuligheder på mælkekvoter, er det bl.a. for at undgå, at der kommer en kapitalisering af kvoterettighederne, der ryger ud i prisen, hvilket gør, at den indtrædelsestærskel, som de unge landmænd, de nye landmænd, måtte have, den pris, de skal betale for deres gård, bliver alt for høj.
Vi vil simpelt hen undgå, at værdien af kvoterne bliver kapitaliseret i salgsprisen på ejendommen.
Det opnår vi med lovforslaget.
Jeg håber, at vi gennem udvalgsarbejdet og gennem en eventuel teknisk gennemgang i udM007.fm Page 463
Monday, November 1, 2004 10:03 AM
valget kan få en fuld opbakning fra hele salen til lovforslaget.
Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslaget overgik derefter til anden behandling.
Afstemning
Morten Homann (SF), 2004-10-21:
Det har været et gennemgående tema i alle ordførerindlæg indtil nu, at det her ikke hører til blandt de enkleste lovforslag, som Folketinget har behandlet, og deri må jeg give samtlige foregående ordførere ret.
Det her illustrerer sådan set meget godt den babyloniske konstruktion, man har lavet og er blevet nødt til at lave i forlængelse af EU's planøkonomiske landbrugscirkus, som – hvilket det her illustrerer meget godt – får nogle helt forrykte konsekvenser, når man kigger på skattelovgivningen, som, helt ærligt, de færreste er i stand til at gennemskue.
Når det er sagt, vil jeg sige, at så gør den konkrete udformning, som skatteministeren lægger frem, jo heller ikke lovgivningen lettere, i og med at man opererer med forskellig beskatning af forskellige former for kvoter.
Der er nu, som jeg også nævnte i en kort bemærkning tidligere, forskellige beskatninger af sildekvoter, af sukkerkvoter og af mælkekvoter, i stedet for at man M007.fm Page 462 Monday, November 1, 2004
10:03 AM
i virkeligheden tager skridtet fuldt ud og siger, at kvoter bliver behandlet skattemæssigt ens, at de i virkeligheden bliver behandlet som en immateriel rettighed og bliver beskattet på præcis samme måde.
Når det så er sagt, vil jeg sige, at det selvfølgelig er positivt, at der bliver lukket et hul med det her lovforslag med hensyn til mælkekvoterne, og de hovedprincipper, der ligger bag den her beskatning, kan vi også godt tilslutte os i SF.
Så vi har et positivt grundsyn, når vi går til udvalgsarbejdet om det her forslag.
Jeg vil godt benytte lejligheden til at sige, som jeg også har anført i nogle § 20-spørgsmål til skatteministeren, at jeg synes, processen omkring tilblivelsen af det her lovforslag har været kritisabel.
Det er kommet frem, og det har vist sig, at der er blevet taget ret vidtgående hensyn til landbruget i udformningen af det her lovforslag, ikke i høringsfasen, men i den forudgående fase, hvor lovforslaget blev udarbejdet.
Der synes jeg måske, det var mere fair og ærligt og åbent, at landbruget fik muligheden for at kommentere forslaget som høringsberettiget part på lige fod med alle andre, og at der så også var fuld åbenhed om, hvad det er for nogle indrømmelser, der bliver givet til landbruget, og hvilke indrømmelser der ikke bliver givet.
Med hensyn til indholdet i forslaget – forstå det, hvem der kan – vil jeg sige, at de grundprincipper, der ligger i det, synes vi er positive, og vi kan tilslutte os dem, og vi vil gå positivt til udvalgsarbejdet.
Jeg skal også sige på vegne af Enhedslisten, at man grundlæggende stiller sig positivt til forslaget og også vil forholde sig positivt i udvalgsarbejdet.
Else Theill Sørensen (KF), 2004-10-21:
Lovforslaget har faktisk til formål at skabe klarhed og ensartethed i beskatningen af kvoter og rettigheder.
Jeg vil tillade mig at udtrykke det på den måde, at hovedindholdet er ændringer af afskrivningslovens §§ 40 A og 40 B og så tilføjelse af en ny paragraf: § 40 C.
I § 40 A udstrækkes den skattemæssige behandling af CO2-kvoter til at omfatte andre kvoter af samme art, dvs. sådanne kvoter, som i lovforslaget er kaldt engangskvoter.
Det er kvoter af den art, hvor man, hvis man ikke har brugt kvoten op i et enkelt år, kan overføre resten til et følgende år, eventuelt inden for en tildelingsperiode.
§ 40 B handler på tilsvarende måde om at udstrække den skattemæssige behandling af sildekvoter, sådan som det også blev vedtaget før sommerferien, til at omfatte andre kvoter af samme art som sildekvoter.
Det er den slags kvoter, der er kaldt løbende kvoter, og det er nogle, der har den karakter, at hvis man ikke bruger andelen op i det enkelte år, så er den så at sige fortabt og kan ikke overføres til følgende år.
Så kommer den nye § 40 C.
Den handler om den skattemæssige behandling af betalingsrettigheder og mælkekvoter.
Hvis saldoværdien er negativ ved indkomstårets udgang, indtægtsføres der et positivt beløb svarende til den negative saldo, hvorefter saldoen så er nul.
I tilfælde af at der på et eller andet tidspunkt sker afståelse af en ejendom og der så fremkommer et fradragsberettiget tab, skal der i det tab modregnes summen af de indtægtsførte beløb, dels for det pågældende indkomstår, og dels for de foregående.
Men de beløb er jo blevet beskattet i de foregående år, så derfor skal der reguleres for skatteværdien.
Jeg tror, at jeg – i modsætning til hr. Mikkel Dencker – vil sige, at det nok i virkeligheden er mere enkelt, end det ser ud til.
I Det Konservative Folkeparti glæder vi os over, at der nu forhåbentlig er skabt klarhed og ensartethed i beskatningen af så vel eksisterende som kommende kvoter, rettigheder osv., og vi kan støtte forslaget.
Erik Mortensen (S), 2004-10-21:
At sige, at hr. Leif Mikkelsens sprogbrug om det her var klar og overskuelig, er nok at tage munden lidt for fuld.
Desværre er det jo ikke hverken klart eller overskueligt, desværre er det nok sådan, at detailrigdommen i forslaget slører de gode hensigter.
I Socialdemokratiet er vi faktisk meget enige i intentionen i lovforslag nr. L 28.
Vi havde den jo oppe sidste år omkring CO2-kvoter, og da sagde vi nøjagtigt det samme.
Vi var meget enige i teknikken og i det hensigtsmæssige i at få et lovforslag, der regulerede de skattemæssige forhold for kvoter.
Det fik regeringen så ødelagt totalt ved på CO2-kvote-siden også at putte tildeling af kvoter ind, og jeg er bange for, at det samme kan ske her.
Man kan så spørge, om det er hensigtsmæssigt at operere med at nævne hver enkelt kvoteart.
Man har engangskvoter, man har løbende kvoter, og der vil det rent skattetekniske godt kunne fungere, men når vi også taler om afskrivningsberettigede kvoter osv., så er det nok rimeligt, at man opererer med forskellige typer kvoter.
Men det er så, hvad det er.
Vi er meget enige i teknikken, og vi vil godt bidrage til at få et overblik over love på området her, men jeg har nøjagtig samme frygt, som jeg havde sidste år, da CO2-kvoterne var på dagsordenen, at man ud over det konkrete lovgivningsmæssige om den skattemæssige behandling af kvoterne fylder så mange detaljer på.
Her er i hvert fald forpagtningsaftalerne jo et eksempel.
Det kan så måske endda håndteres, men når man går ind i mælkekvoteordningen og beskriver den med alle de overgangsmuligheder og købt før og efter og imellem osv., jamen så er det i hvert fald, at overskueligheden for længst er forsvundet for mig.
Så begynder jeg også at tvivle på hovedindholdet i lovforslaget, og det ville da ærgre mig, hvis ikke vi kan stemme for det.
Derfor må jeg da annoncere, at vi er yderst positive over for konstruktionen, men at vi er meget betænkelige ved den detaljeringsgrad, man bygger ind i lovforslaget her, for det er, som om man mister overblikket.
Det er i hvert fald mit indtryk.
Men helt klart en positiv melding fra Socialdemokraterne.
Jeg kan i øvrigt sige fra Det Radikale Venstre, at de har samme anskuelse: positiv over for konstruktionen, men behov for et regelsæt, der kan håndtere disse kvoter, for vi har jo ikke set de sidste mange forhold inden for erhvervslivet, der vil blive belagt med kvoter.
Derfor er det yderst hensigtsmæssigt, at vi får et instrument til at håndtere dem.
Men lad nu ikke de gode hensigter drukne i detaljer, som jeg som lægmand og ikke mælkeproducent i hvert fald har lidt svært ved at overskue, og det ville være ærgerligt, hvis vi skal til at droppe vores positive holdning til forslaget som helhed.
Vi vil selvfølgelig bruge udvalgsarbejdet til at få den størst mulige klarhed over de detaljer og se, om de er fair nok.
Vi vil bare sikre os, at vi ikke køber katten i sækken.
Det er lige nøjagtig det, det drejer sig om.
M007.fm Page 461
Monday, November 1, 2004 10:03 AM
Freddy Dam (V), 2004-10-21:
Det lovforslag, som nu er til behandling, er også led i regeringens bestræbelser på i videst muligt omfang at lukke huller i den gældende skatteog afgiftslovgivning.
Det har vist sig, at der foregår et egentligt misbrug af momsfritagelsen for små erhvervsmæssige forsendelser, idet en række danske udgivere er begyndt at sælge deres magasiner og tidsskrifter i abonnement til kunder i Danmark fra et tredjeland for at nyde godt af momsfritagelsen på små forsendelser af erhvervsmæssig karakter til en værdi af højst 80 kr. fra steder uden for EU.
Magasinerne trykkes typisk i et andet EU-land end Danmark, herefter afskibes de til Ålandsøerne eller Norge med henblik på videresendelse til abonnenter i Danmark alene med henblik på momsfritagelse.
Der er ikke tale om nogen ulovlig adfærd, men på den anden side er der ingen tvivl om, at udgiverne alene disponerer som nævnt for at undgå betaling af moms, hvorved udgivere, der sælger direkte fra tryksteder i EU til danske kunder, påføres en urimelig konkurrence, og hvorved den danske stat unddrages et beløb i størrelsesordenen 50 mio. kr. i forhold til en normal forretningsmæssig adfærd.
I Venstre er vi af den opfattelse, at en sådan uhensigtsmæssig adfærd bør søges standset, og derfor støtter Venstre lovforslaget.
Morten Homann (SF), 2004-10-21:
Mit spørgsmål gik jo i virkeligheden mere på de kvoter, som hr. Leif Mikkelsen jo har fuldstænM007.fm Page 460
Monday, November 1, 2004 10:03 AM
dig ret i er en EU-ordning, som vi ikke ændrer med det her lovforslag.
Men når man nu har de kvoter, hvorfor så ikke behandle dem ens?
Hvorfor er det, der skal være forskellige skatteregler for sildekvoter, for mælkekvoter og for sukkerkvoter?
Hvis nu regeringen er så forhippet på forenkling, hvad der kan være god grund til, hvorfor så ikke også gøre noget alvor ud af snakken og sige, at kvoter bliver behandlet skattemæssigt ens, sådan at folk ved, hvad de har med at gøre, og ikke skal hitte rede i mange forskellige skattesystemer?