runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Allan Niebuhr (KF), 2006-02-01:
Der er en ting, der undrer mig lidt, vil jeg sige til hr. Kristen Touborg.
Man har jo altid lagt meget vægt på kvaliteten i det arbejde, der bliver lavet.
Det er sådan, at vi, som det også er blevet nævnt fra talerstolen flere gange i dag, jo har flere ting undervejs; vi har dyrlægerejseholdet, der skal være med i bearbejdningen af det her; vi har en øget kontrol fra politiets side.
Det er jo ikke sådan, at tingene står stille.
Jeg vil godt spørge: Hvad er det helt præcis, der lige gør, at man har så hamrende travlt med at skulle have det her gennemført?
Nu har man det flertal, det erkender vi da blankt, det kan vi da også godt tælle os sammen til.
Men hvad er det lige, der gør, at det skal hastes så meget igennem, at vi ikke får den mulighed, som vi beder om, for lige at få set på tingene i fællesskab?
Kunne jeg ikke få en forklaring på, hvorfor det skal gå så stærkt?
Per Clausen (EL), 2006-02-01:
Er hr. Allan Niebuhr ikke enig med mig i, at arbejdsgiveren også har ansvar for at sikre, at han har ansatte folk, der har både evnen og viljen til at overholde lovgivningen?
Det synes jeg også er afgørende.
Ole Glahn (RV), 2006-02-01:
Nu vil jeg lige i al venlighed korrigere spørgeren.
Jeg går ud fra, at der et eller andet sted i det her system er en registrering af de her dyretransporter, så det burde kunne lade sig gøre at nå frem til, at man kan kontrollere det her tal.
Vi mener, som jeg sagde før, at der er uacceptabelt få transporter, der kontrolleres, og at det er med til at fremme, at de vognmænd, der ikke lever op til deres ansvar, kan fortsætte.
Allan Niebuhr (KF), 2006-02-01:
Nu er De Radikale jo medforslagsstiller på det ene af de her to forslag, netop det forslag, der siger, at vi skal op på en kontrol, der hedder, at 20 pct. af de transporter, der foregår, skal kontrolleres.
Er det ikke et lovforslag, der indeholder en ting, som man ikke har nogen som helst jordisk mulighed for at kontrollere om bliver overholdt?
Ole Glahn (RV), 2006-02-01:
I vores forslag til folketingsbeslutning fremgår de overtrædelser, vi taler om.
Det er de forhold, som vi sætter fokus på.
Jeg vil da ikke afvise, at vi i forbindelse med den videre behandling kan prioritere de der opgaver, men det er vigtigt, at det er de her områder, som vi tager fat på.
Vedrørende det andet forhold vil jeg sige, at Det Radikale Venstre foretrækker at fremme økologisk landbrug, så vi kan mindske transport af dyr, frem for den anden løsning, som er aftalt mellem regeringen og Dansk Folkeparti.
Allan Niebuhr (KF), 2006-02-01:
Jeg har lige to korte spørgsmål til ordføreren.
Det første er: Kan jeg få ordføreren til at definere, hvilke overtrædelser af dyretransportloven man fra radikal side mener bør give et klip?
Er det alle sager med overtrædelse af dyretransport, eller er det udelukkende der, hvor der sker egentlig misrøgt af dyrene, der er under transport?
Det er jo sådan, at regeringen sammen med Dansk Folkeparti har et forslag i gang om at se på ejerkravet af jord med henblik på at få skabt mulighed for, at det kan betale sig at fede svin op herhjemme og derefter også få dem slagtet for at undgå de lange transporter.
Er det også et aspekt, som De Radikale kan gå ind og være med til at støtte for på den måde at få nedbragt de mange kilometer, der bliver kørt til udlandet?
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2006-02-01:
I Det Konservative Folkeparti vil vi stemme imod dette beslutningsforslag.
Vi mener, at beslutningsforslaget bør afvises.
Vi er ikke enige i, at jagten på udsatte ænder og fasaner skal afvikles, og vi henviser til, at sagen er taget under behandling dels i den rapport, der er kommet, dels af Vildtforvaltningsrådet, som jo tilfældigvis præcis på dette tidspunkt sidder et andet sted i byen og holder møde, og det kunne jo være, at de lytter til vores debat.
Baggrunden er, at jagt i høj grad er en fritidsaktivitet, som drives af mange mennesker.
Der er knap 200.000 jagttegnsløsere, som altså tager del i den her aktivitet, bruger deres fritid på det.
Vi mener ikke, der er grund til at diskutere jagtens, hvad skal man sige, etik, forstået på den måde at vi mener, at det, der foregår, er i orden.
Man kan sige, at det er vigtigt hele tiden at holde et højt etisk og moralsk niveau, men jagt som sådan er en naturlig ting.
Jagt er jo også en indtægtskilde for jordbruget, og det er i det flersidige jordbrug en af de muligheder, der er for at skabe yderligere indtægter.
Det gælder både jagtarealer, hvor der foretages udsætning, og jagtarealer, hvor der ikke er udsætning.
Så er der sket en markant opstramning af det at opdrætte vildt, altså det at holde æglæggende høner i fangenskab, og disse regler betyder, at der er skabt bedre plads og bedre muligheder.
Jeg nævnte, at mange arbejder med naturgenopretningsprojekter.
Hvis man tager en tur rundt i det danske landskab, kan man se, at landskabet bliver mere og mere loddent, efterhånden som den øvrige landbrugsdrift ekstensiveres, og denne loddenhed er jo beplantninger, som har til formål at gavne jagten, men det har i høj grad også den effekt, at det gavner småvildt, fugle, insekter og meget andet.
Derfor er jægerne med til at yde et naturgenopretningsarbejde.
De har alle sammen en planteplan og foretager plantning af hegn og mange andre ting.
Henvisningen til fugleinfluenza mener jeg ikke er relevant.
Er der et spørgsmål om veterinære forhold, er det klart, at det må tages op et eller andet sted.
I Det Konservative Folkeparti har vi drøftet den her sag indgående, og vi er af den opfattelse, at jagten generelt foregår på et etisk og moralsk forsvarligt niveau, men der kan være steder, hvor intensiteten i forbindelse med udsætning er for stor, og det synes vi at man skal se på.
Med hensyn til ansvarlighed så tror jeg, at det er meget vigtigt at fremhæve, at spørgsmålet om vinterfodring, spørgsmålet om anskydninger, spørgsmålet om brug af vildt og det at spise vildtet efterfølgende alt sammen er moralske spørgsmål, hvor man må lægge det op til jægerne at sikre, at det foregår på de bedst mulige vilkår.
Vi er selvfølgelig kede af, hvis der er historier om, at nogen ikke opfører sig pænt på det her felt.
Jeg synes f.eks., at fodring er et vigtigt element.
Vi er i øjeblikket midt i en vintertid, hvor landskabet er dækket af sne og isslag, og der er det vigtigt, at jægerne tager del i og bruger penge på at foretage vinterfodring.
Med disse bemærkninger vil jeg sige, at vi vil afvise forslaget.
Michael Aastrup Jensen (V), 2006-02-01:
Alt i alt synes jeg i hvert fald, det er vigtigt, at man ikke haster noget igennem, så man reelt får lavet lovsjusk på et forslag, som måske kommer til at have nogle mangler.
Hvis vi kigger på det klippekort, der er på færdselsområdet, lå der jo også et grundigt forarbejde i det, og det blev jo heller ikke hastet igennem på få måneder i Folketinget, tværtimod blev der brugt tid, og der blev sørget for, at man fik lavet en løsning, som kunne holde, og en, hvor man virkelig kunne sige, at den kunne man være stolt af.
Jørn Dohrmann (DF), 2006-02-01:
Man kan ikke bare sige, at hvis det er et bestemt tal, er det lig med industrijagt, jeg mener, man skal se på, hvor stort et behov der er i naturen for udsætning af en bestemt vildtart.
Men når hr. Steen Gade spørger om min personlige holdning til et bestemt antal, mener jeg helt klart, at man skal se nøje på tallet for at se, om det er det korrekte antal, man sætter ud på det areal, det skal sættes ud på.
Jeg mener heller ikke, at vi skal gå i for små sko og sige, at man slet ikke skal udsætte noget, men vi skal ind og se på, om der kunne være nogle minimumsgrænser.
Det kunne f.eks. være 200 fugle pr. brug, hvor man ikke skulle ind og have nogle bestemte reguleringer.
Lise von Seelen (S), 2006-02-01:
Hvis borgeren er uenig, kan der jo klages over afgørelsen, men det var jo muligt at få en hurtigere afklaring, hvis borgeren havde ret til en administrativ klageadgang.
Det var også noget af det, vi snakkede om i samrådet, men som vi heller ikke rigtig fik tid til at gå i dybden med.
Som jeg opfatter det, vil en administrativ klageadgang medføre en hurtigere afklaring, fordi der jo i enhver sag er en forudgående sagsbehandling, så det ikke må formodes, at man skal starte helt forfra.
Eva Kjer Hansen (V), 2006-02-01:
Jeg synes, vi har fokus på det, der er væsentligt, nemlig at der bliver skabt større synlighed om de afgørelser, der bliver truffet.
Det giver borgerne bedre mulighed for at vurdere, om de får den hjælp, de har brug for.
Dernæst er det vigtigt at sikre, at der er et godt udgangspunkt for at diskutere lokalt, hvordan serviceniveauet skal være i den pågældende kommune.
De nye handicapråd, som kommer den 1. april, vil virkelig kunne rejse de forskellige emner, der har betydning for personer med handicap, og i øvrigt skal det være gældende i klagesystemet, at der er den kortest mulige sagsbehandlingstid.
Lise von Seelen (S), 2006-02-01:
Jeg synes også, det er afgørende vigtigt, at det ville øge borgernes retssikkerhed, og jeg er også sikker på, at det ville nedsætte ventetiden for de borgere, som er meget afhængige af de afgørelser, der træffes.
Ministeren siger, at ventetiden skal være rimelig, og jeg vil gerne spørge ministeren helt konkret: Hvad synes ministeren er en rimelig ventetid under forudsætning af – og det forudsætter jeg – at der er truffet afgørelse og har været en forudgående sagsbehandling, så man ikke skal starte sagen helt forfra?
Eva Kjer Hansen (V), 2006-02-01:
Jeg har på ingen måde snakket om, at der skal være en rimelig ventetid.
Jeg har sagt, at man lokalt skal diskutere, hvor lang tid det er rimeligt at vente på en afgørelse i en sag eller på at få bevilget et hjælpemiddel eller lignende, og det er helt oplagt et emne, som man kan tage op og diskutere i de nye handicapråd.
Jeg ved, at der er kommuner, som allerede har offentliggjort, hvor længe man vil være om at vurdere en ansøgning om f.eks. et hjælpemiddel, og det er sådan noget, som jeg synes er vigtigt at tage stilling til.
Det skal være en del af det kommunale serviceniveau, som kan være med til at afklare, hvilke forventninger man som borger kan have til den hjælp, man får fra det offentlige.
Jeg synes, vi fra regeringens side i den grad har sat fokus på, at der her er tale om mennesker, som er i en vanskelig situation og har brug for hjælp.
Derfor er det vigtigt at styrke deres retssikkerhed, og det er jo lige præcis det, vi gør med de mange initiativer, jeg har nævnt.
Thomas Krog (SF), 2006-02-01:
Jeg kan forstå, at selv om Institut for Menneskerettigheder sætter spørgsmålstegn ved, om kommunerne gør det rigtige, fordi tallene fra klageinstanserne netop viser, at der er nogle helt klare problemer med de kommunale afgørelser, er ministeren alligevel helt tryg ved, at det er i kommunerne, den fulde kompetence skal ligge.
Eva Kjer Hansen (V), 2006-02-01:
Jeg skal sige, at jeg er tilhænger af skattelettelser, når der i øvrigt er økonomisk råderum for dem, for jeg tror bl.a., de har stor betydning for, at det skal kunne betale sig at arbejde.
Men nu skal jeg nok lade være med at bruge al min taletid på at snakke skattepolitik.
Jeg vil sige helt klart: Regeringens holdning er, at vi skal bevare og udvikle det kommunale selvstyre i Danmark.
Jeg synes, vi har fundet en rigtig god model for bl.a. den offentlige service, og det giver selvfølgelig plads til at diskutere lokalt, hvordan serviceniveauet skal være.
Men f.eks. ved at etablere handicapråd giver vi også en rigtig god platform for en lokal diskussion af, hvad der gør sig gældende, og hvordan serviceniveauet skal være.
En række repræsentanter for handicappede personer vil stille spørgsmål til kommunalpolitikerne om indsatsen på området, og det er afgørende at holde fast i, at der altid skal være tale om et individuelt skøn over borgernes problemer frem for nogle standardiserede ydelser, hvor der ikke kan tages individuelle hensyn.
Dertil kommer »Nye og nemmere veje«, som er debatoplægget til, hvordan vi kan gøre borgernes møde med det offentlige nemmere, og endelig kommer retssikkerhedslovforslaget, som giver klarhed over afgørelser.
Så om noget er det et område, hvor denne regering tager fat.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Lise von Seelen (S), 2006-02-01:
»Når det i udredningen fra Institut for Menneskerettigheder konkluderes, at personer med funktionsnedsættelser, der anvises bolig efter servicelovens § 92, udsættes for diskrimination, vil ministeren da tage initiativ til, at tempoet for afvikling af § 92 øges, således at gruppen af personer med funktionsnedsættelser, undtagen et lille antal personer med helt særlige behov, kan opnå bolig efter almenboligloven?«
Det er sådan, at mennesker med funktionsnedsættelser, som bliver visiteret til en bolig, får anvist en såkaldt § 92-bolig.
Vi drøftede spørgsmålet i samrådet, og her blev vi efter min opfattelse heller ikke helt færdige.
En anden mulighed er at bo i en almen bolig af en type, som også er omfattet af lejelovens almindelige bestemmelser, men dem er der kun 1.000 af, og det vil sige, at kun 10 pct. af den gruppe mennesker, vi taler om her, har mulighed for at få en almen bolig.
I samrådet sagde ministeren, at man ønsker at fastholde § 92-boligerne af hensyn til folk, der har en særlig udadrettet adfærd, men mener ministeren ikke, at der er et misforhold mellem antallet af § 92-boliger og det antal personer med udadrettet adfærd, som ministeren talte om?
Eva Kjer Hansen (V), 2006-02-01:
Det er derfor, vi skal have forskellige boligtyper, bl.a. § 92-boliger efter serviceloven, for det er nødvendigt med en bred vifte af tilbud.
Det er rigtigt, at jeg nævnte under samrådet, at jeg mener, det er vigtigt, fordi f.eks. personer med stærkt udadrettet adfærd, domfældte handicappede og sindslidende typisk vil have meget svært ved at bo på almindelige lejevilkår.
Derfor kan jeg naturligvis simpelt hen ikke være enig i, at bestræbelserne på at imødekomme de individuelle boligbehov skulle være diskriminerende, som det udtrykkes i det skriftlige spørgsmål.
Når det er sagt, vil jeg sige, at vi jo er i fuld gang med at sikre gode handicapboliger og med at renovere nogle af de eksisterende.
Vi indgik i satspuljeregi en aftale, hvorefter der bevilges i alt 546 mio. kr. ekstra til forbedring og udbygning af botilbud for handicappede, så der er altså fuld gang i at få moderniseret en række boliger.
Amtsrådsforeningen oplyste i forbindelse med samrådet over for mig, at op imod tre fjerdedele af de 11.000-12.000 amtskommunale boliger inden for en ganske kort årrække forventes at blive omdannet til almene ældreboliger, så der er altså en rigtig positiv udvikling i gang, og det hilser jeg velkommen, fordi det netop gælder om, at vi har den rigtige boligtype til de forskellige personer.
Lise von Seelen (S), 2006-02-01:
Jeg noterer mig, at ministeren siger, at man er i fuld gang med at modernisere boliger til folk med funktionsnedsættelse, og det opfatter jeg sådan, at ministeren egentlig medgiver, at § 92boligerne er forældede og gammeldags, bl.a. fordi der jo slet ikke stilles krav til, hvordan disse boliger skal være indrettet.
Hvis man kigger sig omkring i landet, vil man se, at § 92-boliger har en langt lavere standard end boliger, som skal opfylde almenlovens krav, og derfor vil jeg gerne høre ministerens vurdering af, om min antagelse er rigtig, og om ministeren deler mit synspunkt, nemlig at det ikke er tidssvarende at bo i en § 92-bolig.
Eva Kjer Hansen (V), 2006-02-01:
Vi har jo haft diskussionen tidligere, og jeg er enig i, at der er nogle § 92-botilbud, som har brug for at blive moderniseret og blive tidssvarende.
Men der er jo også nye § 92-institutioner, og det er der jo netop, fordi nogle personer har et særligt behov, og vi derfor er nødt til fortsat at etablere boliger, også efter § 92.
Det er også det, der sker, så at sige, at samtlige § 92-tilbud er forældede og gammeldags, holder simpelt hen ikke.
Jeg henviste tidligere til det samråd, vi havde i sidste uge.
Lise von Seelen (S), 2006-02-01:
Ministeren nævnte før og nævner nu igen, at der er en særlig gruppe mennesker, som ikke har gavn af at bo i en almen bolig, enten fordi de ikke kan værdsætte det, eller fordi de ikke kan varetage de funktioner, der følger af at bo i en sådan bolig.
Men her kommer serviceloven jo ind i billedet og giver dem den støtte, der skal til.
Når der nu er 10.000 § 92-boliger og 1.000 almene boliger i dag, så svarer det jo til, at den gruppe mennesker, som ministeren mener skal have en særlig type bolig, udgør 90 pct. af de mennesker, der er med funktionsnedsættelser, for det er jo det, antallet af boliger ligesom skulle signalere.
Mener ministeren virkelig det?
Eva Kjer Hansen (V), 2006-02-01:
Jeg har ikke præcise tal på, hvor mange af de bestemte personer med forskellige handicap, der har brug for lige præcis den type boliger.
Det må man jo se på i forbindelse med, hvad de forskellige personer visiteres til.
Men det, jeg undrer mig såre over, er, at man fra fru Lise von Seelens side ikke vil anerkende, at der er nogle mennesker, for hvem det ikke vil være godt at bo i en almindelig almen bolig, fordi de ikke kan nyde godt af de bestemmelser, der er på lejelovsområdet.
Det er jo netop for at tage vare på de personer i den specielle situation, at vi fortsat skal have § 92-botilbud, fordi de simpelt hen bedre kan modsvare det behov og det individuelle hensyn, der er brug for over for de personer.
Lise von Seelen (S), 2006-02-01:
Jeg vil gerne medgive ministeren, at der kan være en meget lille gruppe, som ikke skal bo varigt i sådan en bolig, for hvem det ville give mening at have en § 92-bolig.
Men jeg kan slet ikke se nogen grund til, at mennesker, som skal have en varig bolig, ikke skulle være omfattet af lejelovens almindelige bestemmelser ligesom andre mennesker.
Det, de ikke kan varetage i boligen, er jo lige præcis det, serviceloven skal give dem med.
Så den gruppe mennesker, som ikke ville kunne have glæde af det, er meget lille og efter min mening slet ikke de 90 pct.
Eva Kjer Hansen (V), 2006-02-01:
Jeg har ikke nogen præcise tal for det, som jeg kan oplyse om nu, men det er selvfølgelig noget, vi kan se nærmere på.
Fru Lise von Seelen er jo velkommen til at vende tilbage med yderligere spørgsmål.
Jeg synes dog, at vi er nået et vigtigt skridt i dag, nemlig i form af at fru Lise von Seelen nu anerkender, at der er nogle, som har brug for de her særlige botilbud.
Det synes jeg allerede er meget positivt, jævnfør den diskussion, vi har haft tidligere.
Sagen er jo, at hvis der er nogen, som f.eks. er stærkt udadreagerende, larmer og er til gene for de andre borgere, så duer det jo ikke, at der er nogle lejelovsbestemmelser, som gør, at man kan sige vedkommende op og smide vedkommende ud af lejligheden.
Så er vi nødt til på anden vis at kunne tage hånd om vedkommende.
Som jeg nævnte indledningsvis, er vi jo i fuld gang med at modernisere og udbygge på det her område, og der er en rigtig god udvikling i kraft af, at der bliver flere og flere almene boliger til rådighed for denne her gruppe, vi taler om.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Thomas Krog (SF), 2006-02-01:
»Vil ministeren tage skridt til at ændre lovgivningen således, at blinde og svagsynede sikres tilgængelighed til offentlige hjemmesider og andre it-løsninger?«
Vi står her med en udredning fra Institut for Menneskerettigheder, som fastslår, at der er behov for en bredere og mere dybdegående undersøgelse, der afdækker problemerne for personer med funktionsnedsættelser i Danmark.
Vi havde regeringens handicappolitiske koordinator i samråd i Socialudvalget, og det nåede vi ikke rigtig at komme nogen vegne med.
Derfor har jeg nu et konkret spørgsmål til den ansvarlige minister.
Som de blinde og svagsynede selv oplever det, er faktum, at blinde og svagsynede i dag marginaliseres både som borgere og som erhvervsbeskæftigede i det offentlige, fordi de offentlige myndigheder laver hjemmesider, selvbetjeningsløsninger og it-løsninger på offentlige arbejdspladser, som ikke kan bruges.
Det er det, jeg gerne vil have ministerens til at svare på: Hvordan skal vi rette op på det?
Helge Sander (V), 2006-02-01:
Som jeg allerede har forsøgt at beskrive, er det ikke helt så enkelt, men det er rigtigt, at vi fra Videnskabsministeriets side er kommet med en række forslag til, hvordan man kan implementere de muligheder, der er i dag.
Det gør vi jo løbende.
Og det, som vi her og nu vil gøre over for kommunerne for at præcisere vigtigheden, er, at jeg sammen med De Samvirkende Invalideorganisationer vil skrive til kommunerne, således at vi får det så optimalt som overhovedet muligt.
Jeg må stadig væk fastholde, at der ikke i dag eksisterer en fastlagt standard hverken nationalt eller internationalt.
Derfor er det, at vi har lavet den, kan man sige, række anbefalinger og forslag, som vi håber kommunerne vil bruge i videst muligt omfang.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Jeg synes ikke, det er rimeligt, at spørgeren siger, at vi fralægger os ansvar, når vi bestræber os på at udbrede kendskabet til det her område, og når vi i høj grad bestræber os på sammen med kommunerne og, som jeg nævnte før, Amtsrådsforeningen at appellere til, at alle bruger de her muligheder så offensivt som overhovedet muligt.
Tværtimod synes jeg, at vi har været vores ansvar særdeles bevidst og indgået i de samarbejder, som jeg allerede har nævnt i forbindelse med besvarelsen.
Der er jo altså som udgangspunkt det problem, at der ikke eksisterer en fastlagt standard.
Derfor er det jo temmelig vanskeligt at tage det fulde skridt.
Men jeg tror også, det er vigtigt i den forbindelse at erkende, at det her jo ikke bare er noget, som vedrører Danmark, mange af de udbydere, vi har på området, er jo internationale.
Derfor føler jeg i øjeblikket, at den allervigtigste indsats skal gøres i EU, således at vi får hele EU med og også får alle udbydere frem på banen, så vi har mulighed for at gøre det så effektivt og hensigtsmæssigt som overhovedet muligt.
Thomas Krog (SF), 2006-02-01:
Når ministeren nu siger, at der endnu en gang skal skrives til kommunerne, opfatter jeg det desværre lidt, som om man fralægger sig et ansvar.
Der er nogle retningslinjer.
Dansk Blindesamfund kalder det et paradoks, når IT- og Telestyrelsen har opstillet nogle krav om tilgængelighed, der vejleder med hensyn til tilgængelig hardware, software og hjemmesider, og de offentlige instanser så ikke er forpligtet til at bruge dem.
Det er den forpligtelse, jeg gerne vil spørge til.
Har ministeren nogen intentioner om at sige, hvorvidt de her ting, som findes, kan indføres?
Er der pligt til det?
Helge Sander (V), 2006-02-01:
Jeg kan jo sige, at regeringen allerede i samarbejde med Kommunernes Landsforening og Amtsrådsforeningen har udpeget 20 offentlige it-standarder, der med fordel kan anvendes ved gennemførelsen af it-opgaver forbundet med kommunalreformen.
Dertil vil jeg også gerne sige til spørgeren, at jeg sammen med De Samvirkende Invalideorganisationer i den nærmeste fremtid vil skrive til kommunerne for at understrege vigtigheden af at sætte fokus på det her og måske endnu en gang gøre opmærksom på de muligheder, som ligger i den omtalte værktøjskasse, jeg nævnte i min første besvarelse.
Thomas Krog (SF), 2006-02-01:
Det er jo fint at have nogle målsætninger.
Hvis man går tilbage til 1993, er der faktisk beslutningsforslag, som indstiller til alle offentlige myndigheder, at man skal lave nogle tiltag på det her område, og alligevel er virkeligheden jo så, at det ikke er sket.
Det hører jeg så også at ministeren er enig med mig i.
Og det er fint nok at arbejde videre med dem, men viljen mangler til at bruge dem.
Vil ministeren tage nogen initiativer i retning af, at de eksisterende retningslinjer også bliver gennemført for offentlige myndigheder?