runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Frank Aaen (EL), 1999-04-13:
Ja, så fik vi sandelig åbnet pengekassen en gang mere.
Den her gang et milliardbeløb noch einmal.
For den lov, som hr. Brian Mikkelsen omtaler lige her og gerne vil have ophævet med et pennestrøg, giver altså en milliardindtægt til staten.
Er det er så en uretfærdig milliardindtægt?
Forleden dag kom Den Danske Banks årsregnskab, som var det første, efter lovforslag nr. L 81 blev vedtaget.
Det udløste op imod 1 mia. kr. i ekstraskat fra Den Danske Bank, så Den Danske Bank for en gangs skyld kom lidt over de 10-15 pct. i skat af indtægten, som de plejer at betale, fordi de simpelt hen ved at have købt Danica, altså et livsforsikringsselskab, rent teknisk og uden nogen som helst reel udgift, skaffer sig et kæmpemæssigt skattefradrag.
Ren skattetænkning i milliardklassen, som Den Danske Bank udnyttede, og som simpelt hen gjorde, at de stort set ikke betalte skat.
Så gennemførte vi L 81, selvfølgelig mod højrefløjens skrigeri, det er klart, men det gjorde jo bare, at de kom i nærheden af den skatteprocent, menneskene tror at Den Danske Bank har, nemlig erhvervslivets normale skatteprocent.
Det synes hr. Brian Mikkelsen er uretfærdigt.
Den Danske Bank skal kun betale det halve i skat af, hvad andre erhvervsvirksomheder skal betale. Og det er effekten af det, hr. Brian Mikkelsen lige har sagt: Vi fjerner bare L 81; det gør, at Den Danske Bank kan nøjes med at betale det halve i skat af, hvad f.eks. industrivirksomheder betaler i skat.
Aage Frandsen (SF), 1999-04-13:
Jeg vil godt spørge hr. Brian Mikkelsen, om hr. Brian Mikkelsen er opmærksom på, at ved behandlingen af seks lovforslag i dag har Det Konservative Folkeparti indtil nu direkte i forbindelse med de lovforslag, der ligger der, foreslået, at der skal yderligere udgifter for staten eller manglende indtægt for staten på mellem 400 og 500 mio. kr. afhængig af, hvilket år vi vælger, og hr. Brian Mikkelsen er ikke kommet med én eneste tilslutning til et forslag, der giver indtægt.
Er hr. Brian Mikkelsen opmærksom på det?
Og det næste spørgsmål, jeg godt vil stille på samme måde som hr. Frank Aaen gjorde: Er det virkelig hr. Brian Mikkelsens opfattelse, at når man taler om erhvervslivets problemer, så er det lig med Den Danske Banks problemer?
Er det virkelig Det Konservative Folkepartis opfattelse, at det, vi afskaffer i forbindelse med L 81, skal genindføres, at Den Danske Bank skal have det foræret?
Det er jo ikke noget med erhvervslivet, der blev ramt her, det var alene nogle, der gjorde som Den Danske Bank, og det var stort set kun Den Danske Bank.
Brian Mikkelsen (KF), 1999-04-13:
Det er jo rørende at se bekymringen for statsfinanserne fra hr. Aage Frandsen og hr. Frank Aaen; det må jeg sige.
Det er jo historisk, det er jo flot, det er jo godt.
Nu har vi altså den stik modsatte opfattelse af SF og Enhedslisten med hensyn til, hvordan man får orden i statsfinanserne.
Vi har ikke den opfattelse, som er forældet, og som man brugte i det forbilledlige land, som hr. Frank Aaen var så fascineret af i 1970'erne og 1980'erne, altså at kradse flest muligt penge ind og trampe løs på erhvervslivet, for så går samfundet i stå.
Jeg kunne også godt tænke mig at spørge hr. Frank Aaen - nu kan hr. Frank Aaen jo ikke lide storkapitalen, hvis vi skal bruge en af de terminologier, som hr. Frank Aaens parti ofte bruger - om det her handler om, at man skal lave særlovgivning. Hr. Frank Aaen bliver ved med at tale om Den Danske Bank og alle mulige andre store virksomheder.
Nu er det jo ikke sådan, at man i det danske Folketing skal lave særlovgivning imod en enkelt stor virksomhed, som for øvrigt - som hr. Frank Aaen selv oplyste heroppefra - bidrager med ca. 1 mia. kr. i skattebetalinger, som er med til at forsørge det danske velfærdssamfund. Så nej, vi har fuldstændig vidt forskellig principiel indgang til det her.
Så står der, ja, jeg vil næsten gætte på, at der i 100 ud af 100 tilfælde står, at det her betyder nettoprovenu til statskassen.
Og så kan man selvfølgelig godt sige, at de borgerlige partier vil have skattelettelser, fordi vi vil undgå yderligere skattestigninger, men det er nu altså en omvendt form for beregning, vil jeg nok sige.
Frank Aaen (EL), 1999-04-13:
Jeg går ud fra, hr. Brian Mikkelsen ved, hvad det er, vi taler om, når vi taler om L 81.
Det, der var tilfældet, var, at Den Danske Bank købte et stort livsforsikringsselskab, Danica, som i øvrigt engang var statsejet.
I et livsforsikringsselskab hensætter man penge for at have en reserve til at kunne betale fremtidige pensionister deres pension.
Det er godt nok.
Nu er det bare sådan, at skatteteknisk kunne man før L 81 sige, at disse hensættelser, som altså ikke var et tab, men bare var en reserve, man opbyggede, ja, de kunne altså skatteteknisk trækkes fra i Den Danske Banks regnskab.
Det vil sige, hensættelser, der i virkeligheden var en del af et overskud i et livsforsikringsselskab, blev lige pludselig til et underskud i Den Danske Banks regnskab og kunne dermed spare dem for et milliardbeløb i skat.
Det vil sige, at de kunne nøjes med at betale en tredjedel af den skatteprocent, alt andet erhvervsliv i Danmark betaler.
Mener hr. Brian Mikkelsen i virkeligheden, at det, at man på den måde gav Den Danske Bank mulighed for at spare et milliardbeløb i skat, var en ordning, man bare skulle se til.
Er det konservativ skattepolitik?
Brian Mikkelsen (KF), 1999-04-13:
Jeg garanterer hr. Frank Aaen for, at Det Konservative Folkeparti aldrig på samme måde som L 81 ville indføre lovgivning med tilbagevirkende kraft, som man gjorde dér.
Man fandt godt nok ud af, at der var en mulighed for Den Danske Bank, nemlig da man overtog Danica, for at flytte nogle penge over.
Men det var lovligt på det tidspunkt, man gjorde det.
Så fandt man ud af, at det ville spare dem for nogle penge, og så lavede man lige pludselig en lov, som også var med tilbagevirkende kraft.
Og det er uhyrligt, og det burde - nu kan man jo ikke sådan forbyde ting heroppefra - men det burde være forbudt at gennemføre en sådan form for lovgivning.
Så kan man tage en diskussion om, hvorvidt det er rimeligt eller ikke rimeligt.
Altså jeg mener, hvis skattelovgivningen er som den er, så har alle virksomheder - også Den Danske Bank, selv om hr. Frank Aaen ikke kan lide Den Danske Bank - selvfølgelig også ret til at udnytte de muligheder, der er i skattelovgivningen.
Det har man jo så fundet ud af nu.
Det advarede vi meget imod, det husker jeg tydeligt, både V og K under debatten i foråret, og nu er der så sket det, at man har afbødet for nogle af konsekvenserne.
Det siger jeg da selvfølgelig tak for.
Frank Aaen (EL), 1999-04-13:
Jeg spørger bare endnu en gang: Er det konservativ skattepolitik, når man opdager en åbenlys tåbelighed i skattelovgivningen, som af store koncerner - ikke kun Den Danske Bank, men i særklasse af Den Danske Bank - kunne udnyttes til næsten at undgå at betale skat, er det så ansvarlig skattepolitik bare at sidde og kigge på?
Mariann Fischer Boel (V), 1999-04-13:
Hvis hr. Frank Aaens eneste ønske i forbindelse med de kritikpunkter, han har rejst omkring de forskellige lovforslag, er at malke erhvervslivet for muligheder for at tjene penge, så samfundet har råd til at bidrage med alle de velfærdsgoder, som både hr. Frank Aaens parti og som Venstre tilslutter sig, så kan jeg godt se, vi får et problem.
Sonja Albrink (CD), 1999-04-13:
Lovforslaget er en opfølgning på et forslag, som vi behandlede og vedtog i juni 1998.
Lovforslaget, som vi behandler her i dag, har også til formål at tilgodese de forskelle, der er imellem livs- og skadesforsikringsselskaber.
Der er under udvalgsbehandlingen her, kan man sige, kommet en skrivelse fra Forsikring & Pension, som jeg håber at vi kan få lejlighed til at drøfte under udvalgsbehandlingen for at se på de synspunkter, de bl.a. fremfører, om det er noget, der skal indarbejdes i lovforslaget inden den endelige vedtagelse. Men alt i alt kan jeg på CD's vegne tilsige en god og positiv udvalgsbehandling, således at vi kan vedtage forslaget ved tredje behandling.
Frank Aaen (EL), 1999-04-13:
Der er i bemærkningerne til det her lovforslag to begrundelser.
Den ene er, at man muligvis er kommet til at være for skrap i forhold til fradragsbegrænsning over for nogle forsikringsselskaber.
Det vil vi ikke tage særlig tungt i Enhedslisten.
Det problem vil vi leve med.
Så er der et andet argument, der hedder, at skadesforsikringsselskaberne kan manipulere sig ud af problemet - sådan læser jeg teksten - og nærmest er begyndt at tømme deres skadesforsikringsvirksomhed for aktiver og flytte dem et andet sted hen.
Det er selvfølgelig et problem, som kan komme til at ramme forsikringstagerne.
Jeg ved ikke hvor meget, for vi må vel gå ud fra, at det så er inden for en koncern, hvor pengene kan komme tilbage igen, hvis der er brug for dem.
Men det ved jeg ikke nok om området til at kunne afgøre endeligt.
Jeg vil bare sige, at nummer to problem måske kunne løses på en anden måde, ved at man satte ind med nogle regler - så skal man måske snakke med økonomiministeren - der ville forhindre, at et selskab af skattetekniske grunde kan udhule det finansielle grundlag for deres forsikringsvirksomhed.
Det vil jeg sådan set mene var en meget klogere måde at gå til problemet på: Hvordan kan vi undgå, at man kommer til at flytte penge ud til skade for forsikringstagerne?
For det mener jeg er et reelt problem, ligesom jeg mener, at alle mulige måder, hvorpå folk ønsker at undgå beskatning, er et problem, og i stedet for at løse det ved at give dem en skattelettelse, vil jeg hellere løse problemet ved at forhindre dem i at spekulere imod skattesystemet.
Så under udvalgsarbejdet vil vi prøve at udforske den ene del, der hedder: Hvordan forhindrer vi, at de flytter rundt på aktiverne?
Og hvordan kan vi på anden måde eventuelt i skattesystemet forhindre, at de kan undgå den beskatning, der blev indført med L 81?
Så vores løsning er altså en anden end den, der er foreslået her.
Vi anerkender problemet.
Vores løsningsforslag vil være et andet, og først og fremmest et løsningsforslag, der ikke koster statskassen 100 mio. kr. om året.
Christian Jensen (FP), 1999-04-13:
Som det fremgår af ministerens bemærkninger til lovforslaget, er det nu anden gang, der skal justeres på loven fra juni 1998.
Vi hilser da velkomment, at skatteministeren nu igen har indset, at det er nødvendigt at ændre på denne lov, hvor skatteministeren måtte hente sit flertal hos hr. Frank Aaen og Enhedslisten.
Det er i den forbindelse da også glædeligt, at ministeren nu også har indset, at der er en forskel, ja, endda en stor forskel på et livsforsikringsselskab og et skadesforsikringssselskab også i skattemæssig henseende.
Man kan i den forbindelse sige, at frem og tilbage er lige langt, idet vi vel nu er på vej tilbage, hvor vi kom fra, før loven blev vedtaget i juni 1998. Skatteministeren har da også fået et godt og grundigt bevis på, hvad der kommer ud af at vedtage noget med Enhedslistens stemmer, når det drejer sig om erhvervslove.
Det duer jo bare ikke.
Men ministeren er da blevet en erfaring rigere.
Vi opfatter da også skatteministerens fremsættelse af dette forslag som en erkendelse at, at det er bedre at søge flertallet et andet sted i salen.
Jeg kan meddele, at Fremskridtspartiet er positiv over for forslaget.
Flemming Kofod-Svendsen (KRF), 1999-04-13:
Jeg skal da også gerne straks springe til min konklusion og sige, at Kristeligt Folkeparti er positiv over for dette forslag.
Sådan som vi læser det, læser vi det, som at ministeren og regeringen erkender, at man gik for langt med L 81, og så er det klart, at så kommer spørgsmålet: Når man nu begynder at rette lidt på fejlene, retter man så nok?
Det synes jeg vi må kigge på under udvalgsarbejdet, at man lige lægger snittet det rigtige sted.
Men ja til forslaget, men med yderligere lidt undersøgelse af, om vi måske skulle lægge snittet et lidt andet sted.
Men det finder vi ud af under udvalgsarbejdet.
Ole Stavad (S), 1999-04-13:
Jeg skal ikke gøre mange bemærkninger til hr. Brian Mikkelsen.
Det har andre gjort.
Og til hr. Christian Jensen, som illustrerede med, at dér kunne vi se, hvad vi fik ud af vedtagelser med Enhedslistens stemmer, vil jeg sige, at hvis vi skulle leve i forhold til at få samfundsøkonomien til at balancere med Fremskridtspartiets stemmer, også selv om Fremskridtspartiet havde haft væsentligt flere stemmer, så ville det se skralt ud.
Der er næppe et udgiftskrævende forslag her i Tinget, uden det får tilslutning fra Fremskridtspartiet.
Og der er næppe et forslag her i Tinget, hvor vi mister indtægter, uden vi får tilslutning fra Fremskridtspartiet.
Men stort set alt, der går i den modsatte retning, stemmer man imod.
Så derfor er jeg taknemlig for, at der er andre, der har en større ansvarlighed.
Hr. Aage Frandsen stillede spørgsmålet omkring de 50 pct.
Jeg vil foreslå, at spørgsmålet bliver stillet i udvalget, for det er ikke »tænk på et tal«, det er heller ikke et kompromis, men det er knyttet sammen med regelsæt andre steder i lovgivningen.
Til hr. Frank Aaen: Jeg er selvfølgelig taknemlig for, at man siger: Men kan vi slippe for at komme af med de her penge og gøre det på anden vis?
Jeg vil bare komme med denne lille bemærkning, at jeg tror, det vil være meget vidtgående, for det, der jo er problemstillingen, er, at dér, hvor man har forbundne selskaber, betaler man ikke skat hver gang, man i de forbundne selskaber overfører midler.
Det ville give en erhvervsstruktur, som formentlig ville være fuldstændig umulig at håndtere.
Så kan man selvfølgelig altid diskutere, hvilke egenkapitalkrav man skal stille.
Men hvis man stiller ejenkapitalkravene i forhold til dem, der i dag har den højeste egenkapital, så ville alle de andre komme i vanskeligheder.
Så derfor er jeg nok desværre nødt til at sige til hr. Frank Aaen, at vi faktisk mener, vi har gennemtænkt det her rimeligt, så vi på den ene side har sikret, at man ikke kan opnå dobbeltfradrag - det, der var hele formålet - altså først få de skattefri indtægter og derefter bruge de skattefri indtægter til alt muligt andet end til det, der er forsikringsvirksomhed, og dermed i princippet opnå fradrag to gange, fordi man har visse skattefri indtægter, og at vi på den anden side med det her forslag har sikret, at man heller ikke kan ophobe den form for fradrag i konstruktionen her, men at vi fjerner en tilskyndelse til at flytte ledig egenkapital andre steder hen med det ene formål at opnå en skattemæssig begunstigelse, der ikke er større end den, der ligger i vore generelle skatteregler.
Og derfor må jeg sige, at det, vi lægger op til her, opfylder et af mine principper omkring erhvervsbeskatningen, nemlig så vidt det overhovedet er muligt, og så langt det overhovedet er muligt ikke at lave skatteregler, der er forvridende, hvor man foretager sine erhvervsmæssige dispositioner først og fremmest ud fra skatteregler, og ikke ud fra, hvad der er erhvervsmæssigt klogt.
Og på den baggrund håber jeg, når hr. Frank Aaen også har studeret det, at der måske vil være et meget bredt flertal for det her forslag, når det når frem til tredje behandling.
Frank Aaen (EL), 1999-04-13:
Som det også er fremgået lidt tidligere på eftermiddagen, er jeg sådan set enig med skatteministeren i, at man skal undgå konstruktioner, der gør, at man flytter rundt på pengene bare for at spare skat. Så langt, så godt.
Det var i øvrigt et af fundamenterne for lovforslag nr. L 81, at vi var nødt til at stoppe den transaktionsmulighed, der var, før vi vedtog den lov.
Men jeg vil bare sige her til sidst, at jeg forstod de bemærkninger, skatteministeren gjorde, sådan, at hvis vi kan komme med en anden god måde at løse problemet på, så har skatteministeren ikke noget imod at undgå at give skadesforsikringsselskaberne en foræring på 100 mio. kr.
Erik Mortensen (S), 1999-04-13:
Ja, det er en lang tekst på lovforslaget.
Den korte hedder dieselafgift plus et par små elementer.
Nu kan jeg godt se, tilhørerskaren er skrumpet ind.
Men jeg synes alligevel, det bør nævnes sådan lidt befriende, at også i lovforslag og i juristsprog kan det lykkes over to lovændringer at få spørgsmålet om, hvorvidt man må have passagerer i en varevogns lad, til at fungere sådan, at det må man egentlig godt, afhængig af hvor stor bilen er.
Så skal vi rette det nu, og så finder vi ud af, at før den 1. januar 1999 måtte man godt, og så siger vi nu, at det må man ikke, og det har man i øvrigt aldrig måttet.
Jeg synes egentlig, det er meget charmerende, at vores stive sprog kan komme sådan af sted.
Det andet lille element i lovgivningen er præciseringen af, hvordan forholdene er med hensyn til at medtage køretøjer fra Grønland og Færøerne til Danmark, og jeg synes, det er ganske udmærket, at det nu bliver præciseret.
Men hovedindholdet er selvfølgelig spørgsmålet om dieselafgifter i forlængelse af pinsepakken.
Vi har jo tidligere været inde på emnet, nemlig i oktober 1998, hvor det første forslag var fremme, men forskellen er, at nu kender vi i høj grad præmisserne, nemlig hvad tyskerne siger; det er jo ikke noget nyt, at vi i Danmark skeler alvorligt til, hvad tyskerne gør med hensyn til brændstofafgifterne.
Nu ligger der altså et forslag om en forhøjelse på 23 øre pr. l dieselolie, og den kan efter forslaget differentieres, deles op i 14 øre på den direkte tyske stigning og så 9 øre, alt efter hvordan svovlindholdet i de enkelte dieselolier er.
Det spændende er selvfølgelig, at der nu kommer en helt ny type olie på markedet med svovlindhold på 0,005 pct., og ikke mindst den yderligere gevinst heraf.
Hvis katalysatorerne er så effektive, som det er beskrevet, får man måske reduceret partikeludslippet med op til 26 pct. fra busserne i den offentlige trafik.
Det er jo noget, der kan mærkes, ikke mindst i byområderne, så det er ganske udmærket. Den merudgift, som raffinaderierne har annonceret for at producere den nye olie, indeholder lovforslaget også en lille notits om; man vil godt afbøde den, i hvert fald indtil udgangen af dette år.
I den sammenhæng tør jeg godt kraftigt antyde, at forligspartierne bag dette lovforslag vil være meget positive over for et ændringsforslag, som i givet fald kunne afbøde eller reducere denne udvikling af merprisen for rutebilerne.
Det er klart, at en stigning på produktionsprisen alt andet lige vil smitte af på prisen for den kollektive trafik, som vi taler om her,
så skulle der komme et sådant ændringsforslag, er jeg sikker på, at forligspartierne vil være meget imødekommende over for det. Endelig er det også værd at bemærke, at udligningsafgiften på dieselbiler, som vi jo har kendt i mange år, også er med i denne omgang, men i forhold til det oprindelige forslag fra oktober med en reduceret sats, og det skal selvfølgelig ses i sammenhæng med den måde, afgiftssatsen på dieselolie i øvrigt er strikket sammen.
Det er for mig at se en både naturlig og forventet konstruktion, og derfor kan Socialdemokratiet anbefale forslaget.
Morten Helveg Petersen (RV), 1999-04-13:
Det Radikale Venstre er positive over for lovforslaget.
Som nævnt af flere ordførere er det en forlængelse af L 81 fra i sommer.
L 81 blev indført for at begrænse forsikringsselskabernes muligheder for at opbygge underskud, der kan anvendes i skattemæssig sammenhæng.
Baggrunden for dette lovforslag er, at der har vist sig en række uhensigtsmæssigheder i at behandle livs- og skadesforsikringsselskaber ens.
Spørgsmålet er, om L 81 fik skabt incitament til at flytte aktiver fra skadesforsikringsselskaber over i andre selskaber, hvor der ikke er de samme fradragsbegrænsninger, og det er på den baggrund, at der nu foreslås en tilpasning af reglerne, så der tages hensyn til de forskelle, der er mellem livs- og skadesforsikringsselskaber.
Det finder vi er fornuftigt i Det Radikale Venstre; det kan vi støtte.
Frank Aaen (EL), 1999-04-13:
Og hver eneste gang, der er forslag om, at der skal komme nogle penge tilbage i kassen, er man imod.
Og det kan man sige er i orden, hvis man hedder Fremskridtspartiet, eller hvis det er andre partier, som mener, at den offentlige sektor bare er for stor, men det er jo samtidig med, at Venstre fører sig frem som den lille mands forsvarer.
Venstre fører sig frem med, at vi også skal have bedre hjemmehjælp, vi skal have garanti for behandling af livstruende sygdomme og alle mulig andre gode ting; jamen det hænger ikke sammen.
Det hænger ikke sammen, at man gerne vil bruge penge til skattelettelser, at man ikke vil stemme for indtægter, og at man gerne vil have en bedre velfærd.
Det synes jeg sådan set er fint at få skåret ud i pap.
Det er lykkedes her i løbet af eftermiddagen.
Klaus Kjær (DF), 1999-04-13:
Som det fremgår af bemærkningerne til forslaget, er dette en opfølgning på de regler, der blev indført i juni 1998 for at begrænse forsikringsselskabernes skattemæssige fradrag.
Det viste sig imidlertid hurtigt, at der var behov for at tilpasse reglerne, så der blev taget hensyn til de forskelle, der er mellem livs- og skadesforsikringsselskaberne, og derfor foreslås nu en lempelse af fradragsbegrænsningen i skadesforsikringsselskaberne, uden at det dog igen bliver muligt at oparbejde skattetekniske underskud.
Forslaget medfører et årligt provenutab på i alt 100 mio. kr. fra og med indkomståret 1998, hvoraf kommuneandelen udgør 15 mio. kr. Finanspåvirkningen i 1999 medfører et provenutab på 200 mio. kr., men ingen kommunevirkning.
Et meget lille beløb set i forhold til de ca. 2 mia. kr., som pinsepakken, hvor begrænsning i forsikringsselskabernes skattefradrag jo indgår, medførte.
Peter Brixtofte (V), 1999-04-13:
Dette forslag er en del af finanslovforliget.
Det er, når det bliver gennemført, en forbedring for generationsskiftet, fordi de, som overtager virksomhederne, får bedre skatteforhold og kan vente med at betale, til de også får indtægterne, hvad der er rimelig logisk.
Så derfor er forslaget en forbedring.
Vi kunne måske tænke os, at det var blevet endnu bedre, men der er lavet en aftale, og den overholder vi.
Forslaget, som det er udformet, er i overensstemmelse med den aftale, der er indgået mellem finanslovpartierne; derfor kan vi kun anbefale forslaget.
Vi håber på, at det bliver hurtigt vedtaget, og at det kan være et skridt i den rigtige retning, når det gælder om at forbedre generationsskiftevilkårene for dansk erhvervsliv.
Mariann Fischer Boel (V), 1999-04-13:
Jeg har jo også noteret mig, at hr. Frank Aaen har tilsluttet sig hylekoret omkring provenudiskussionen i eftermiddagens debat, men som jeg har sagt det ved en tidligere lejlighed: Kigger vi på dagens tekst, vil det være skatteministeren, der med hensyn til provenuvirkningerne af de forskellige skattelovsforslag går ud af eftermiddagens debat som vinderen.
Så jeg tror ikke, hr. Frank Aaen vil have nogen problemer i den retning.
Gitte Seeberg (KF), 1999-04-13:
Ja, som det blev sagt, er det her forslag en udmøntning af aftalen om finansloven for 1999.
Det Konservative Folkeparti er meget optaget af hele generationsskiftespørgsmålet.
Det forslag, som skatteministeren her har fremsat, er således ikke udtryk for, hvad vi i Det Konservative Folkeparti mener kan løse alle problemerne på generationsskifteområdet, men det er klart, at det kan lette, når en virksomhed skal skifte til en ny ejer.
Det er et skridt i den rigtige retning.
Som sagt: Forslaget er en klar forbedring i forhold til eksisterende lovgivning.
Det har været drøftet, som også Venstres ordfører var inde på, om man kunne indføre en ordning med fuld symmetri, sådan at der var fradragsret, når man betalte, og beskatning, når man fik pengene.
Det er en model, som Det Konservative Folkeparti har haft meget sympati over for.
Det er ikke det, der er blevet gennemført med det her forslag, men vi har selvfølgelig noteret os, at det forslag, som nu ligger her, er det forslag, som retssikkerhedsudvalget pegede på for nogle år siden, nemlig en henstandsordning, når man sælger goodwill.
Det vil sige, at vi i hvert fald er nået det skridt på vejen, at den åbenlyse urimelighed med dobbeltbeskatning, der har været, nu heldigvis er ophørt med dette forslag.
Desværre må vi jo nok erkende, at det ikke er det mest enkle forslag, vi har set, i hvert fald i min tid som medlem
af Skatteudvalget, og at det ikke har været muligt at fremkomme med et noget enklere forslag, men det er der jo desværre ikke noget nyt i, når vi taler om erhvervsbeskatning.
Men de nye regler er en forbedring, og vi støtter selvfølgelig forslaget.