runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Claus Larsen-Jensen (S), 2000-04-11:
Folketinget har i 1998 anmodet regeringen om at oplyse Folketinget om konsekvenserne af Danmarks fulde tilslutning
til Den Økonomiske og Monetære Union og den fælles valuta.
Nu foreligger regeringens rapport; et stort, men også detaljeret arbejde ligger bag, og den belyser konsekvenserne af såvel et ja som et nej.
Det er derfor naturligt og vigtigt, at vi så hurtigt efter rapportens udgivelse har lejlighed til en politisk debat herom i Folketinget, og at rapportens konklusioner også bliver en del af den folkelige debat om, hvorvidt Danmark også skal være med i ØMU'ens tredje fase og den fælles valuta.
At der samtidig er udskrevet folkeafstemning til den 28. september år 2000, aktualiserer yderligere behovet for en forespørgselsdebat, og jeg håber, at vi kan få god lejlighed til at gå i dybden med indholdet af rapporten og det, det egentlig drejer sig om, nemlig det, vi skal stemme om.
Jeg har forsøgt at få alle partier med på forespørgselsdebatten, men måtte konstatere, at enkelte partier ikke ville være med, og måtte også konstatere, at vi parallelt med denne forespørgsel har en forespørgsel fra SF med henvisning til, at man ikke ønskede noget om den fælles valuta.
Jeg har ikke helt forstået argumentet for, at man ikke ville være med til en fælles henvendelse.
Dels står der i SF's egen pjece om euroen, at euroen er den nye fælles valuta, som indførtes med ØMU'en, dels nævnes der i Edinburghaftalen, som SF har været med til, også udtrykkeligt en fælles valuta.
Men jeg vil bare sige, at det ikke skal skille os ad.
Det er resultaterne, der tæller, og resultatet er, at vi i dag får en bred politisk debat om ØMU'ens tredje fase og om euroen, og at vi tager de to debatter i sammenhæng.
Og jeg håber, at det, vi får ud af det, er, dels at vi kan få belyst de synspunkter, der ligger bag regeringens rapport, og dels at partierne i de signaler, der sendes til befolkningen, har lejlighed til at afgøre med sig selv, hvad der er bedst, hvad der er mest sikkert og hvad der er mest trygt eller det modsatte for Danmark og for Danmarks udvikling.
Jann Sjursen (KRF), 2000-04-11:
Mit skrækscenario i denne her debat er sådan set, at befolkningen bliver taget som gidsel i henholdsvis jasigeres og nejsigeres skrækscenarier om, at enten et ja eller et nej må føre til en national katastrofe. Jeg synes, at hr. Claus Larsen-Jensen på ét punkt nærmer sig et skrækscenario, som jeg synes det er træls at måtte høre på og lægge øre til: når han siger, at vi skal sikre høj velstand og høj velfærd - underforstået, at hvis det bliver et nej den 28. september, ja, så har vi ikke længere høj velstand og velfærd.
Er det virkelig, hvad hr. Claus Larsen-Jensen rent faktisk mener?
Det synes jeg kunne være rart at få bekræftet, for jeg mener, at uanset om det bliver et nej eller det bliver et ja, så får det ikke katastrofale konsekvenser for Danmark, hverken som fædreland eller i økonomisk forstand.
Jeg synes, vi gør os selv og befolkningen en tjeneste, hvis vi trækker debatten op på et niveau, hvor vi rent faktisk giver folk mulighed for at tage stilling og bruge deres sunde fornuft i stedet for at blive taget som gidsler i det her skrækscenariespil.
Charlotte Antonsen (V), 2000-04-11:
Jeg vil gerne spørge hr. Claus Larsen-Jensen, om jeg ikke har ret i, at der er tale om et vildskud ud over alle grænser, når nejsigerne påstår, at den ØMU-rapport, der kom fra regeringen for et par dage siden, skulle være et forsøg på folkeforførelse.
Har jeg ikke ret i, at alene denne rapports omfang, 557 sider med alverdens tekniske detaljer, betyder, at det ikke er noget, som er gangbart i forsamlingshusene, men at ideen med rapporten fra regeringen netop er, at det så er politikerne, altså her i Folketinget, der skal videreføre den politiske debat ude i alle kroge af landet?
Claus Larsen-Jensen (S), 2000-04-11:
Jeg undrer mig sådan lidt over den store forbrødring mellem hr. Kristian Thulesen Dahl og hr. Holger K. Nielsen, hvad angår mistillidserklæringer.
Og jeg vil gerne sige til hr. Kristian Thulesen Dahl: For det første er der tale om citater brugt i en forkert sammenhæng, og for det andet er det lodret forkert.
Hvorfor kan vi ikke få en indholdsmæssig debat om det, vi skal stemme om, Danmarks tilslutning til ØMU'ens tredje fase og den fælles valuta?
Det er det, danskerne skal tage stilling til, og ikke alt muligt andet udenomssnak.
Så vil jeg sige til hr. Jann Sjursen: Jeg er ked af, hvis det, jeg har sagt, kunne misforstås på den måde, at vi går fra et paradis til det modsatte, hvis vi får et nej.
Det har jeg ikke sagt.
Nej, det, jeg siger, er: Det, vi er optaget af, er, at med det stærke fundament, vi har i Danmark med den europæiske udvikling, der er i gang, er det vigtigt for Danmark, at vi placerer os yderst centralt sammen med de lande, som er omdrejningspunktet for den økonomiske og politiske udvikling i Europa af én eneste grund: for at gavne os selv som det første og for det andet at bidrage aktivt til, at det faktisk går rimelig fornuftigt og godt i hele Europa.
Og til fru Charlotte Antonsen: Jeg kan bekræfte de bemærkninger.
Jeg kunne næsten fristes til at sige, at i hvert fald burde rapporten være et tungtvejende argument, når man ser på tykkelsen og vægten i forhold til debatten.
Men det er da klart, at det her jo er et dokument, som vi skal bruge i den politiske debat på Christiansborg.
Så det kan jeg bekræfte.
Villy Søvndal (SF), 2000-04-11:
Jeg udfrittede i den tidligere korte bemærkning hr. Claus Larsen-Jensen i spørgsmålet, om der slet ikke eksisterer fordele i den socialdemokratiske ordførers univers ved den nuværende situation.
Masser, blev der sagt, og jeg tror endda, det blev medgivet af hr. Larsen-Jensen, at ulemperne eksisterer.
Det er vel det tætteste, vi overhovedet kommer på det.
Men hvorfor bliver de så aldrig udtrykt?
Hvorfor bliver ulemperne aldrig udtrykt i en ordførertale?
Må jeg så godt sige, hvorfor det er interessant i dag, at hr. Claus Larsen-Jensen siger: Lad nu være med at erindre om den lidt triste fortid, der ligger 2 år tilbage, for vi har bedst af at glemme alle sammen, hvad der blev sagt - når vi nu får en meget sikker erklæring fra den socialdemokratiske ordfører, der siger, at velfærdsstaten bliver uberørt af det her: Tag den med ro!
Den danske, skattefinansierede velfærdsmodel bliver ikke berørt.
Hvad nu, hvis der igen om 2 år sker et herresving fra Socialdemokratiets side, så man siger: Jamen det var vores opfattelse for 2 år siden, men vi kan se i dag, at vi tog fejl?
Kunne man ikke forestille sig den seance, at man, ligesom man mener noget andet på det her punkt 2 år efter, mener det fundamentalt modsatte om velfærdsstaten om 2 år?
Elisabeth Arnold (RV), 2000-04-11:
Hr. Holger K. Nielsen indledte sin række af argumenter for et nej til den fælleseuropæiske valuta med, at det ville få vidtrækkende politiske konsekvenser, og at der ville komme en europæisering af det danske velfærdssamfund.
Jeg synes, det er meget ærgerligt, at hr. Holger K. Nielsen efterhånden bruger ordet europæisering som et skældsord.
Jeg synes, det er flot, det er perspektivrigt, det er visionært, at man har en europæisering af politikken i Europa.
Hvad skulle vi ellers gøre?
Det var da et flot modtræk mod både russificeringen og amerikaniseringen og andre ting.
Men en europæisering er netop at få de europæiske værdier, som karakteriserer os til forskel fra mange andre verdensdele: demokrati, menneskerettigheder, retssamfund.
Så jeg vil meget gerne have mig frabedt, at man bruger europæisering som et skældsord. Og så vil jeg gerne helt konkret spørge hr. Holger K. Nielsen angående de politiske konsekvenser: Hvad er det for en udvikling, Danmark holdes ude fra ved et nej?
Hvis vi siger nej, hvad er det så for en udvikling, vi ikke bliver påvirket af og ikke bliver tvunget til at følge?
Og samtidig vil jeg gerne spørge hr. Holger K. Nielsen: Hvad er det, Norge er holdt ude fra?
Norge er også uden for den fælleseuropæiske mønt; Norge er også uden for EU, men de følger alligevel alle de regler, vi skal ifølge det indre marked f.eks. Hvad er det for en udvikling, Danmark bliver fri for, hvis vi siger nej?
Mimi Jakobsen (CD), 2000-04-11:
Jeg vil gerne stille tre spørgsmål til hr. Holger K. Nielsen på baggrund af de tre hovedpunkter, hr. Holger K. Nielsen angav for at være imod eller anbefale et nej.
Det første var de vidtgående politiske konsekvenser.
Vi har nu hørt om kickstart.
Jeg vil bede om nogle eksempler.
Men jeg vil gerne bede hr. Holger K. Nielsen om at besvare ét spørgsmål her.
Det forlyder ofte ude i debatten blandt folk, at EU vil kunne gå ind og blande sig i den danske folkepension
f.eks. Vil hr. Holger K. Nielsen bekræfte, at Danmark bare som et absolut tænkt eksempel i realiteten kunne gå ud og fordoble folkepensionen, hvis man bare sørgede for at kradse pengene ind til det via det at forhøje skatterne?
Jeg vil lige understrege, at det ikke er et konkret forslag fra CD, og jeg tror heller ikke fra mange andre.
Men det er den måde, det hænger sammen på.
Det drejer sig om finansiering.
Det næste, jeg vil spørge om, er i forbindelse med, at hr. Holger K. Nielsen sagde, at det er dårligt for demokratiet.
Vil hr. Holger K. Nielsen dog bekræfte, at hvor det tidligere var Deutsche Bundesbank, der fastsatte betingelserne, så er det nu et råd af ministre og nationalbankdirektører, og at man kunne være flink og kalde det et skridt i retning af en demokratisering
Og det tredje, som flere ordførere har været inde på: Europrojektet kræver kræfter, siger hr. Holger K. Nielsen, det kan blive farligt for udvidelsen.
Jamen europrojektet har jo kørt i månedsvis og er i fuldt sving.
Det vil næppe bremse udvidelsen i forhold til Østlandene i Europa, at Danmark overvejer et ja eller et nej.
Det er dog ikke kun os alene, der trækker det læs.
Kan hr. Holger K. Nielsen bekræfte det?
Holger K. Nielsen (SF), 2000-04-11:
Til hr. Claus Larsen-Jensen, der spørger, hvad forskellen er i øjeblikket: Forskellen er bl.a., at hvis vi tager den kickstart, som den danske regering præsterede i 1993, den udmærkede udvidelse af finanspolitikken, jamen så ville den ikke have været mulig, den er ikke mulig i euromedlemskabet.
Der kræves et underskud på maksimalt 3 pct. af BNP.
Med den kickstart røg vi op på omkring 4 pct. af BNP.
alligevel.
Og der er alle mulige fiflerier, der bliver gjort.
Men sandheden er, at der ligger nogle helt, helt klare bindinger på finanspolitikken.
Og jeg synes da, man skal være klar over, at der er forskel på den situation, man kommer ind i, hvis man kommer med i ØMU'en, og hvis man ikke gør det.
Lad mig komme med et andet eksempel.
Jeg vil godt citere fra et Ritzau-telegram fra ikke så længe siden, hvor man siger, at hvis de tyske lønstigninger bliver for høje, så siger den portugisiske centralbankdirektør, at så bliver Centralbanken nødt til at gribe ind i de tyske lønstigninger; en helt klar trussel til de tyske parter på arbejdsmarkedet om, at man bliver nødt til at gribe ind, hvis lønstigningerne bliver for høje af hensyn til inflationen.
Det vil sige, at der bliver langt kraftigere politiske indgreb, hvis man mener, at inflationen bliver for høj, og det er jo indlysende nok, at hvis man har en fælles valuta, så bliver der nødt til at være langt mere styr på den økonomisk-politiske udvikling i de forskellige EU-lande. Så til spørgsmålet omkring udvidelsen.
Så hævder både De Konservative og Venstre, at man godt både kan udvide og få ØMU'en til at fungere.
Jeg mener, at man er for optimistisk med hensyn til det, for ØMU-projektet er et enormt projekt.
Udvidelsen er et enormt projekt.
Hvis man tror, at ØMU-projektet er noget, der bare sådan glider gelinde,
så er man efter min vurdering meget naiv. Og i den praktiske verden er der altså forskel på, om man skal bruge sin energi på den enorme opgave, der er i at skabe en ny sikkerhedspolitik, og så det at få ØMU'en til at fungere.
Betyder det noget for Danmark?
Jeg mener faktisk, at hvis Danmark siger nej, kan vi skabe det fleksible europæiske samarbejde, som for mig at se er en nødvendig forudsætning for at få udvidelsen på plads.
Vi ved godt, at de øst- og centraleuropæiske lande ikke kan blive medlemmer af ØMU'en med det samme.
Efter min vurdering skal de alligevel kunne være med i EU-samarbejdet.
Det vil sige, at vi er nødt til at arbejde meget mere bevidst med det, man kalder glidende medlemskab, og dér er man nødt til at arbejde med det, vi i SF kalder »et Europa i flere rum«, større fleksibilitet, og da kan et dansk nej bane vejen for en sådan europæisk konstruktion.
Det mener vi er vigtigt.
Charlotte Antonsen (V), 2000-04-11:
Det er faktisk i forlængelse af den sidste ordførers indlæg.
Jeg har heller ikke overhovedet forstået det, SF siger nærmest som et af hovedargumenterne, og det er et eller andet med, at EU ikke skulle have energi til at integrere både i dybden og i bredden.
Og derfor vil jeg gerne spørge hr. Holger K. Nielsen, om EU ikke allerede har integreret i dybden, netop for at man kunne få østudvidelsen på plads.
Er det ikke netop det, der er sket, bl.a. ved at de 11 lande er gået over til euro?
Og har det ikke været en forudsætning?
Og hvad ændrer det, om Danmark siger ja eller nej i den situation?
Mener hr. Holger K. Nielsen i virkeligheden ikke, det er en fordel, at Danmark er med blandt de lande, der har indflydelse i EU, fordi vi jo netop har presset meget hårdt på for østudvidelsen?
Og det andet spørgsmål, jeg gerne vil stille, er, om hr. Holger K. Nielsen er enig med Dansk Folkeparti i, at der i regeringens argumentation, i jasigernes argumentation, er tale om landsskadelig virksomhed?
Lene Espersen (KF), 2000-04-11:
Jeg synes også, vi skal prøve at få den her debat ned på et mere konkret niveau.
Og mine spørgsmål til hr. Holger K. Nielsen udspringer egentlig af, at hr. Holger K. Nielsen var meget, meget konkret, når det drejede sig om, hvad et nej ikke betød. Men med hensyn til, hvad et ja betød, var det sådan lidt mere uldent, hvad det egentlig var, hr. Holger K. Nielsen talte om.
Kunne vi ikke få et konkret bud på, hvad det egentlig er?
Vi hørte også hr. Holger K. Nielsen sige, at vi ville blive bundet ind i et mere forpligtigende samarbejde.
Hvor præcis er samarbejdet mere forpligtende, end det er i dag, hvor Danmark har et fastkurssamarbejde med ERM II?
Og hvilke konsekvenser konkret vil det få for den danske velfærdsmodel?
Nogle konkrete svar i stedet for de her sådan lidt floskelprægede ting tror jeg ville være meget godt for debatten.
Og så vil jeg godt bede om lidt pædagogisk belæring fra hr. Holger K. Nielsen, der taler meget om, at nu må vi ikke sætte udvidelsen i fare, og nu må vi ikke ødelægge det, der allerede positivt er sat i gang.
Hvor er det lige præcis, at et dansk euro-ja vil sætte udvidelsesprocessen i fare eller stoppe den? For vi er i en situation, hvor der er 11 eurolande, der allerede har sagt ja til euroen, og samtlige ansøgerlande rent faktisk også ønsker at deltage i euroen.
Hvor er det, vi sætter noget i stå ved et ja?
Claus Larsen-Jensen (S), 2000-04-11:
Jeg vil gerne spørge hr. Holger K. Nielsen, om han er enig i, at Danmarks økonomiske og politiske afhængighed er nøjagtig den samme uden for som inden for euroen.
Jeg vil gerne spørge, om hr. Holger K. Nielsen mener, at Danmark fortsat skal føre en fastkurspolitik.
Jeg vil gerne spørge, om hr. Holger K. Nielsen er enig i, at vi selv udenfor med de aftaler, vi har, er underlagt nøjagtig den samme penge- og rentepolitik, som gælder for eurolandene.
Og jeg vil gerne spørge hr. Holger K. Nielsen, hvorfor han vil frasige sig - SF vil frasige sig - indflydelsen på de vilkår, som under alle omstændigheder gælder for os selv. Et spørgsmål mere i relation til det europæiske demokrati: Er hr. Holger K. Nielsen ikke enig i, at fundamentet for det europæiske samarbejde og demokrati netop bygger på de selvstændige nationer, og at det er Ministerrådet, der er stærkt, og at vi har brug for en Kommission, der også kan sikre de små landes interesser, og at det er den konstruktion, vi skal have, og derfor ikke et overnationalt Europa?
Claus Larsen-Jensen (S), 2000-04-11:
Jeg synes lige, jeg skylder et svar til hr. Villy Søvndal og andre, der har koncentreret sig om det med den sociale model i Europa eller velfærdsmodellen i Europa.
Det er jo ment som kontrast til den amerikanske model, der netop ikke tager hensyn til mennesker og til social udvikling.
Det er jo ret væsentligt. Jeg ved også, at der er væsentlige forskelle på modellerne inden for Europa.
Men det, der er fælles, er, at de trækker i samme retning.
Og her adskiller vi os fra amerikanerne.
Det er ganske væsentligt i forhold til strategien for den fælles europæiske udvikling.
Omkring det at belyse fordele og ulemper: Jamen altså synspunkterne repræsenterer denne her sal, det kan jeg jo konstatere ganske tydeligt.
Så kan vi jo tage diskussionen om indholdet her i stedet for at diskutere form og gamle citater og alt muligt andet.
Vi har fået regeringens rapport, vi får
en rapport fra Rådet for Europæisk Politik.
Så vil jeg sige til hr. Frank Dahlgaard
: Ifølge rapporten er det klart og tydeligt, at de finske omkostninger var 2½ mia.
I rapporten fra regeringen er det beregnet, at besparelserne ved vekselomkostninger vil være ca. 3½ mia.
Så det, der er konklusionen, er, at man rent faktisk har en fordel ved det.
Men det er jo ikke en så snæversynet tilgang, man skal have til det.
Det, det handler om, er at se på, hvad der er de langsigtede økonomiske og politiske fordele for Danmark ved at være med, og ikke at fedte rundt i vekselgebyret.
Til hr. Keld Albrechtsen: Jeg ved godt, hr. Keld Albrechtsen gerne vil tale om alt muligt andet og true med, at det, der ligger ude i horisonten, er meget værre, og at man køber katten i sækken, helst en 3-4 stykker.
Sådan erindrer jeg samtlige EU-folkeafstemningsdebatter tilbage fra 1972, at det hele tiden var sidste bastion, der nu blev opgivet, og at det, der kom næste gang, var endnu værre.
Jeg er fuldstændig uenig med hr. Keld Albrechtsen om det.
Til hr. Jann Sjursen skal jeg sige, at jeg forstår, at det, der sådan set er udgangspunktet for synspunktet, er, at tidspunktet er forkert.
Vi skulle have ventet, til alle de andre rent faktisk havde gennemført euroen, og så kunne vi overveje at være med.
Jamen det er da en politisk afvejning af, om vi synes, det er rigtigt at tage en folkeafstemning på nuværende tidspunkt, så vi også er med i bølgen af lande, som er med om ikke i første runde så i hvert fald i næste runde.
Det er en politisk vurdering, og sådan er det.
Så lad være med at bilde folk ind, at vi ikke respekterer grundlovens bestemmelser.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-04-11:
Tak, hr. formand.
Ja, det var jo altså sådan, at folkeafstemningen blev fremrykket til den 28. september tilsyneladende uden nogen fornuftig, sammenhængende forklaring.
Og forklaringen var jo, at man godt vidste, at Europa-Kommissionen ville fremlægge disse forslag om flertalsafgørelser på social- og arbejdsmarkedsområdet, og dem ønskede man ikke at få ind i debatten.
Og ydermere er forklaringen jo, at man har fastslået over for Folketinget, at man ikke ønsker at holde en folkeafstemning om den næste unionstraktat.
Den har man ikke tænkt sig at befolkningen skal spørges om. Og derfor har man jo som vælger ikke anden mulighed end at sige, at det altså også er den, der er på dagsordenen den 28. september, for man vil ikke efterfølgende blive spurgt. Hvis man stemmer ja den 28. september, har man købt den næste unionstraktat ubeset med i handelen.
Det er ikke en demokratisk fremgangsmåde, og derfor hænger de to ting alene af den grund sammen. Men de hænger jo også uløseligt sammen derved, at europolitikken er den politiske overbygning på hele denne sociale harmoniseringsplan.
Erling Christensen (S), 2000-04-11:
Når fru Margrete Auken gør lidt ud af det, der i det her lovforslag hedder cityløb, så har det jo ikke noget med racerløb at gøre.
Så er det et spørgsmål om at præsentere veteranbiler her i Københavnsområdet, sådan som man har gjort det.
Det, jeg troede fru Margrete Auken ville gå op og snakke lidt om, er det, der skrives i betænkningen, hvor fru Margrete Auken ikke er med, men hvor et flertal i udvalget tilkendegiver, at 1/4-mile-løb kan tillades efter høring af politiet og Kommunernes Landsforening.
Det begrunder sig i det, jeg sagde ved førstebehandlingen, nemlig de problemer, vi har ude i landet med unge, som vil køre stærkt, hvilket jo er blevet meget aktuelt med de tragiske ulykker her over weekenden, og der er i øvrigt mange unge, der mister livet i trafikken her i Danmark også.
Jeg tror, at det vil være en god idé, hvis vejmyndighederne og kommunerne samarbejder om en gang imellem at stille offentlige vejstrækninger i øde områder eller på offentlige pladser til rådighed med ordentlige sikkerhedsforhold, således at de unge under kontrollerede forhold, og uden at andre trafikanter bliver indblandet, kan få prøvet bilernes kræfter, kan få prøvet deres evner af og finde ud af, hvor farligt det er at køre for stærkt. Jeg er glad for, at et flertal i udvalget bakker det op i betænkningen, og jeg håber virkelig, at vejmyndighederne, kommunerne og politiet ude over landet vil bakke ideen op, så kunne det jo være, at vi undgik, at nogle af de unge blev slået ihjel i trafikken, og at vi i hvert fald også undgår, at nogle unge bliver kriminaliseret. At få det her afviklet under kontrollerede forhold synes jeg ville være en god idé.
Marianne Jelved (RV), 2000-04-11:
Ja, jeg vil ikke undskylde, at jeg har bedt om ordet nu, men det er faktisk meget, meget vanskeligt at sidde og høre på det her uden at kunne få lov at komme med bemærkninger indimellem.
Jeg vil gerne sige til hr. Keld Albrechtsen, at den rapport, der er fremlagt forleden dag, ikke er et totalt ensidigt partsindlæg - det er virkelig vildledende og grov demagogi - det er en lang, lang række dybtgående analyser
med bilag og dokumentationer osv. for baggrunden for konklusionerne på de analyser.
jeg vil gerne slå fast, at jeg beklager med fru charlotte antonsen, at det ikke er et folkeligt papir, men at kalde det et ensidigt partsindlæg og propaganda afvises.
Og det, jeg godt lige vil understrege også, er, at når hr. Keld Albrechtsen bruger regeringskonferencen som et bevis på, »at vi er på vej til en harmonisering af velfærdssamfundet i Danmark«, er det ganske ukorrekt, og det ved hr. Keld Albrechtsen udmærket godt inderst inde.
Det handler det ikke om, og det har intet med den fælles valuta at gøre.
De ændringer, der sker på arbejdsmarkedsområdet og socialområdet, hænger sammen med arbejdskraftens frie bevægelighed, som det hedder.
Og det er i øvrigt forhold, som Norge og Island og Liechtenstein som lande, der har en særlig aftale med EU, også er omfattet af.
Der er ingen lande i Europa, der ønsker en total harmonisering af deres velfærdssamfund.
Det er virkelig manipulation og grov demagogi i en debat, hvor vi burde tale om fordele og ulemper, og hvor jeg indtil nu kun har hørt om form og fortid.
Hvornår hører vi om indholdet og modstandernes synspunkter på indholdet?
Keld Albrechtsen (EL), 2000-04-11:
Nu siger hr. Claus Larsen-Jensen, at vi den 28. september ikke stemmer om, hvorvidt vi skal bevare den nordiske velfærdsmodel eller ej.
Jo, det gør vi lige nøjagtig.
Det er det, vi stemmer om, for man har jo fremrykket datoen for folkeafstemningen, til før Unionstraktaten bliver vedtaget i december, for netop at undgå at få diskussionen om social harmonisering til at præge debatten, for man ved godt, at det, der bliver vedtaget på regeringskonferencen, bliver ubehageligt: Landene bliver frataget vetoretten på væsentlige områder inden for social- og arbejdsmarkedspolitikken, og afmonteringen af den danske velfærdsmodel og den danske arbejdsmarkedsmodel vil blive påbegyndt som den nødvendige konsekvens af euromedlemskab.
Det ved man udmærket godt, men det ønskede man ikke at få ind i debatten, og derfor fremrykkede man folkeafstemningen til den 28. september.
Så enkelt er det jo.
Og så siger hr. Claus Larsen-Jensen, at det er os, der vil snakke om noget andet.
Næh, man har tilrettelagt forsøget på at undgå at få disse ting ind i debatten, men det skal ikke lykkes.
Det skal ikke lykkes.