Kim Mortensen (S), 2006-06-02:
Danmark har en god folkeskole.
Vi har en folkeskole med engagerede lærere og pædagoger.
Vi har selvsikre, glade elever, hvoraf størstedelen af dem får god støtte.
Disse forhold fremhæver eksempelvis OECD, og det er nogle af de forhold, som vi, der er forældre til børn i den danske folkeskole, kan nikke genkendende til.
Men en god folkeskole er ikke nødvendigvis lig med verdens bedste, og der er en lang række områder, hvor vi kan gøre det endnu bedre.
Ud over de selvsikre og glade elever har vi nemlig også en gruppe børn og unge, som efter grundskolen ikke føler sig tilstrækkeligt rustede til at starte på eller gennemføre en ungdomsuddannelse.
Ved at lægge stemmer til folkeskoleforliget har Socialdemokratiet ønsket at gøre en indsats for netop den gruppe, der forlader folkeskolen uden at få det udbytte, der gør, at de efterfølgende kan få en uddannelse.
Socialdemokraterne kan ikke leve med, at op mod hver fjerde elev i dag forlader folkeskolen uden efterfølgende at gennemføre en uddannelse.
Vi kan ikke leve med, at størsteparten af disse er børn, der i forvejen har sociale problemer.
Socialdemokraterne kan og vil ikke acceptere, at den negative sociale arv fortsætter fra generation til generation, eller at integrationen af tosprogede børn er utilstrækkelig.
Eksempelvis har over halvdelen af børnene med anden etnisk baggrund i København så ringe læse-, stave- og skrivefærdigheder, når de forlader folkeskolen, at de ikke er i stand til at tage en ungdomsuddannelse.
Vi kan heller ikke leve med, at alt for mange forlader folkeskolen uden tilstrækkelige færdigheder i eksempelvis dansk, matematik og naturfag, når alle undersøgelser peger på, at netop disse basale færdigheder er nødvendige for at få uddannelse og job på fremtidens arbejdsmarked.
Socialdemokraterne mener derfor, at der er brug for en mere målrettet indsats over for den enkelte elev.
Der er brug for lidt større fokus på fagligheden, en mere klar og synlig ansvarsplacering, og ikke mindst er der brug for, at vi bliver bedre til at evaluere den indsats, der ydes.
Det gælder både den indsats, der ydes af den enkelte elev, af lærerne og skolens ledelse.
Det politiske system og de undervisningsmaterialer og evalueringsværktøjer, der anvendes, skal også evalueres.
Folkeskoleforliget imødekommer disse krav bl.a. i form af en mere præcis formulering af skolens formål og en mere klar præcisering af kommunernes ansvar samt kravet om skriftlighed i den løbende evaluering i form af skriftlige elevplaner.
De nationale test, kommunernes kvalitetsrapporter og elevplanerne er alt sammen nyttige redskaber, som udformet ordentligt vil være med til at styrke evalueringskulturen og løfte fagligheden i folkeskolen.
En bedre evaluering er naturligvis ikke svaret på alle folkeskolens udfordringer.
Danmark har en folkeskole, men det kan gøres bedre bl.a. gennem dette lovforslag.
Derfor har Socialdemokraterne valgt at indgå forliget, vi har valgt at stemme ja til lovforslaget, og vi har på den samme baggrund afvist at stemme for de af Det Radikale Venstre stillede ændringsforslag.
Det er rart, at hr. Martin Lidegaard har glædet sig til denne stund under tredje- og sidstebehandlingen af lovforslaget.
Vi har også haft en første behandling, hvor vi havde en god og lang snak om indholdet.
Vi ønsker ikke – og det er lovforslaget heller ikke udtryk for – at slagte kreativiteten, opfindsomheden, dynamikken, energien eller hvad man ellers kan bruge af plusord om det, de mange folkeskoleelever får rigtig meget ud af i den danske folkeskole.
Det, vi har ønsket som en del af folkeskoleforliget, er jo, at man måske bliver bedre til at sætte fokus på den alt for store gruppe, der i dag får for lidt ud af at gå i folkeskolen, og som, når de forlader folkeskolen, ikke kommer i gang med en uddannelse.
Man kan sige, at det er nogle af de samme argumenter, der har fået politikerne i Københavns Borgerrepræsentation til at lave et skoleforlig, der indeholder en lang række af de her elementer, i øvrigt i bred politisk enighed og med en SF-borgmester for bordenden og Det Radikale Venstre som forligspartner, fordi man i Københavns Kommune jo står med mange af de her massive problemer, som jeg må konstatere at Det Radikale Venstre ikke ønsker at se i øjnene.