runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Karen Jespersen (V), 1999-01-20:
Så vidt jeg kunne lytte mig til, vil det være et samlet Folketing, der stemmer for forslaget her, og det er jeg selvfølgelig særdeles tilfreds med.
Jeg vil snarere sige, at der endnu en gang er tale om en lidt for naiv forestilling om de forenklinger, man kan lave i det sociale system.
Den ændring, der blev lavet, gik jo ud på, at det var den kommune, hvor man boede, der skulle betale kontanthjælpen.
Forslaget var ude til høring tre gange, tror jeg, og KL var med på ideen, og alle sagde, at det var en rigtig god forenkling, og at den hang fint sammen.
Men da det kom til stykket, kom der nogle meget kraftige protester fra nogle af de kommuner, der ville blive berørt af forenklingen, og indholdet af dem var af en sådan karakter, at vi måtte sige: Jamen hvis I ser sådan på det og I frygter, at nogle af de glimrende tilbud i jeres kommune vil blive lukket eller nedlagt eller ikke kan fungere, var det selvfølgelig ikke meningen.
Det er altså baggrunden for, at vi vil lave denne ændring.
Det er ikke hele forenklingen, der bliver spist op, men lidt af den, og sådan er det jo med meget i den sociale lovgivning: Af hensyn til retfærdigheden kommunerne imellem må man sætte noget forenkling over styr.
Men der er jo lige præcis den forskel, som hr. Tom Behnke selv pegede på, at orlov er frivillig, men her er der tale om, at man bliver nødt til at gå på orlov, fordi man ikke kan få sit barn passet.
Vi har set eksempler på forældre, der siger deres job op for at få den højere kontanthjælp, så jeg er meget glad for, at Folketinget også støtter den del af forslaget, og jeg håber selvfølgelig, at bestemmelsen bliver inderlig overflødig, når vi om ikke alt for længe kan sikre, at der bliver plads til alle børn.
Jeg vil lige sige til hr. Villy Søvndal, at der er, så vidt jeg husker, ikke nogen, der har lovet dramatiske ændringer på børneområdet.
Socialdemokratiet fremlagde en børnepakke under valgkampen, og den er i særdeles god tråd med det, vi har gennemført, hvis man ser på det sociale område.
Der var denne ændring, og der var den ændring, som også blev gennemført, at fripladsgrænserne blev hævet til et beløb, der svarer til 300 mio. kr. om året, og så var der andre ting, der skulle forhandles med kommunerne.
Jeg føler sådan set, at min del af børnepakken er ført ud i livet, også sådan som den blev fremlagt under valgkampen.
Men det betyder selvfølgelig ikke, at nu er alt fryd og gammen på børneområdet.
Hr. Villy Søvndal er faktisk selv ordfører på området og er med til at diskutere nogle ændringer vedrørende truede børn, som det i øvrigt også blev lovet i overskriftform i børnepakken at vi ville gå videre med.
Også her synes jeg man må sige, at jeg til fulde har opfyldt min del af børnepakken, men der er en række andre områder, hvor jeg synes der er behov for at se på børns vilkår, og jeg håber, vi får en mulighed for at gå videre.
Brian Mikkelsen (KF), 1999-01-20:
Man skal forholde sig til sagens kendsgerninger.
Selvfølgelig skal vi stille skrappe krav, meget skrappe krav til fødevarebehandlingen og til de folk, som er ansat til at behandle fødevarerne for os andre og sælge dem videre.
Men her taler vi altså, hvis vi skal have de rigtige proportioner, om folk, som står der en gang om ugen, en gang hver 14. dag, måske en gang om måneden, og der virker det helt ude af proportioner, helt ude af trit med virkeligheden, at man så skal sende vedkommende på et 3-dages AMU-kursus. Det må kunne gøres på en lettere og mere smidig måde, så man føler, at det offentlige ikke bare stiller sig hindrende i vejen for det frivillige arbejde ude i idrætsforeningerne.
Og det kan sagtens - uden nogen som helst problemer - køre sammen med, at man selvfølgelig stiller nogle skrappe krav til selve behandlingen og til hygiejneuddannelsen af det personale, der ellers er på det pågældende sted.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-01-20:
Ministeren siger, at grundlaget for mandatet var i orden ved bombningen af Irak.
Det, som jo er det fuldstændig afgørende i den situation, var, at USA tiltog sig retten til sammen med Storbritannien at træffe beslutning på verdenssamfundets vegne om, at de skulle angribe et andet land.
Vi kan altså ikke ende i en international retsorden, hvor USA eller NATO - det nye NATO, som ministeren kalder det - har ret til eller tiltager sig ret til at angribe andre stater efter egen fortolkning.
Det kan kun Sikkerhedsrådet træffe beslutning om efter FN-pagten, og hr. Villy Søvndal har nævnt, hvilke paragraffer osv. det drejer sig om.
Det skal jeg ikke gentage.
Så skal jeg blot slutte med en bemærkning til hr. Jacob
Buksti, som mente, at den danske undtagelse så at sige forsvandt på grund af udviklingen.
Men den konstruktion, hr. Jacob Buksti arbejder på, nemlig at EU træffer nogle beslutninger, der så udføres af NATO, er der ikke hjemmel til i Amsterdamtraktaten, og derfor er det, der er lagt op til, at man fifler med undtagelsen, ikke, at den forsvinder, men at man omgår den.
Det er det, der lagt op til.
Det får vi senere hen lejlighed til mere grundige debatter om.
Det er jeg ikke i tvivl om.
Jeg er selvfølgelig ked af, at Fremskridtspartiet ikke kan støtte Enhedslistens forslag til vedtagelse.
Tilsyneladende beror det måske lidt på en misforståelse hos hr. Behnke, for Enhedslistens forslag til vedtagelse tager ikke stilling til hverken NATO-medlemskabet eller Danmarks politik i NATO.
Det tager kun stilling til, at der ikke skal oprettes en europæisk forsvarsidentitet, hverken i NATO eller andre steder.
Så man kan, hvad enten man er for eller imod NATO, trygt og roligt stemme for vores forslag til vedtagelse.
Derudover vil jeg sige, at SF's forslag og Enhedslistens forslag faktisk supplerer hinanden ganske udmærket.
Derfor forstår jeg heller ikke hr. Kim Behnkes modstand mod SF's forslag til vedtagelse.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-01-20:
Men det er en lang diskussion.
Lad den ligge i den her sammenhæng
Jeg hæfter mig bare ved, at hr. Melchior siger, at politimanden er befolkningens ven.
Jeg tror, hr. Melchior må give mig ret i, at de, som blev dræbt af de bomber, der faldt over Bagdad f.eks., opfattede ikke disse bomber som deres venner.
Det tror jeg, hr. Melchior helt umiddelbart kan forstå.
Hvis man får bomber i hovedet, er det lidt svært at opfatte det, der kommer ned fra himlen, som venner.
Jeg vil skam gerne have en politisk diskussion med hr. Jacob
Buksti om EU og alt muligt, men jeg synes, at Socialdemokratiet og regeringen skylder befolkningen at melde ud, hvad det er for en politisk hensigt, der ligger bag den kampagne, man nu fører, og de mange signaler, f.eks. Torben Lunds artikel i dag om en aktivistisk udenrigspolitik osv., osv., signaler, der alle går i samme retning, den retning som fru Charlotte Antonsen var inde på
Det er jo heller ikke sådan, at det er os, der på nogen måde ønsker, der skal være en folkeafstemning.
Tværtimod, det er noget, Venstre presser på for, men der er jo overhovedet ingen ændring i grundlaget for den beslutning, som den danske befolkning traf i 1993.
Der er jo ikke sket noget som helst, som kan begrunde, at man pludselig skulle tage den danske undtagelse op til revision.
Villy Søvndal (SF), 1999-01-20:
Det er jo ikke en tilfældig debat, vi har om den nye militærkapacitet.
Det er jo den helt centrale diskussion, vi står med.
Jeg kan ikke forstå, hvis hr. Jacob Buksti efter så mange års træning i diplomati ikke kan se forskel på en sætning fra udenrigsministeren, der siger: »På baggrund af de seneste ting, der er sket i Europa, har vi behov for en tilstrækkelig operativ kapacitet« - det er udenrigsministerens standpunkt - og så hr. Jacob Buksti, som siger: »Jeg vil ikke undlade at gøre opmærksom på, at det ikke nytter at opbygge operationel kapacitet, hvis man ikke er enig i, hvad den skal bruges til«.
Man behøver altså ikke at være diplomat for at se forskellen på de to sætninger, vil jeg godt sige.
Hvorfor er det så så vigtigt?
Det er det, fordi vi står med diskussionen: Skal der opbygges en ny europæisk kapacitet, der i dag ikke eksisterer på forsvarsområdet? Vil
Det er da en central diskussion.
Det er ikke en hvilken som helst parentes i udenrigspolitikken, vi diskuterer.
Niels Helveg Petersen (RV), 1999-01-20:
Ret undtagelsesvis synes jeg, der er brug for at klargøre, hvad det er, jeg faktisk har sagt på regeringens vegne.
Følgende om den operationelle kapacitet:
Der er blandt EU-landene en ny fælles erkendelse af, at NATO må være grundlaget for det fremtidige forsvarssamarbejde i Europa.
NATO er den eneste organisation, der er i besiddelse af den troværdige operationelle kapacitet, der er behov for.
Der er ikke støtte til ideerne om at etablere en alternativ europæisk forsvarsorganisation.
Der bliver ikke tale om nogen europahær«.
Og så sluttede jeg med at sige, at »det var den positive udvikling i den europæiske debat«.
Derfor kan jeg ikke fatte, at man kan finde nogen divergenser i forhold til det, som jeg har sagt, og det, hr. Buksti har sagt.
Jacob Buksti (S), 1999-01-20:
Til fru Pernille Frahm
blot det, at det eneste, jeg svarede på, var en kritik, fru Pernille Frahm kom med, af vores forslag til vedtagelse, Det eneste, jeg bare vil sige, er, at ud af det forslag kan fru Pernille Frahm ikke konstatere eller konkludere noget som helst om Socialdemokratiets planer og opfattelse af FN og OSCE's rolle, for vedtagelsen forholder sig til det, som forespørgslen drejer sig om.
Men jeg skal gerne trøste fru Pernille Frahm med, at Socialdemokratiet lægger afgørende vægt på FN's rolle også i Europa, og vi er klart tilhængere af, at FN skal spille en rolle overalt.
Det har altid været Socialdemokratiets holdning, og det er det fortsat. Til hr. Thulesen Dahl: Jamen jeg er slet, slet ikke sur, der skal mere til, men jeg har bare en lille smule svært ved at se, hvad det er for en diskussion, både hr. Thulesen Dahl og hr. Keld Albrechtsen egentlig starter.
Hvordan kan det være, at vi ikke må tage en diskussion for at se, hvordan tingene udvikler sig?
Hvordan kan det være, at vi, før vi overhovedet starter, skal sige, at det er for at ændre situationen, hvis det er sådan, som hr. Keld Albrechtsen siger, og som jeg er tæt på at være enig med hr. Keld Albrechtsen i?
Jeg tror, jeg fik fat i det.
Der er ikke ændret noget i grundlaget for den danske undtagelse, så den skal tages op til revision.
Nej, det er der ikke, og derfor er der jo ingen grund til at melde ud, at den skal tages op til revision.
Men der sker da ting ude i Europa, som gør, at vi er nødt til at følge med i udviklingen, hvis vi ikke skal blive sat af, alene af den simple årsag, at vi er et temmelig aktivt medlem
af f.eks. NATO
Endelig til hr. Villy Søvndal, og så kommer vi tilbage til min fatteevne: Jeg har ikke sagt noget om, at der ikke skulle oprettes nogen operativ kapacitet.
Jeg har ikke sagt noget som helst om, at der ikke er behov for sådan en.
Det eneste, jeg bare har tilladt mig at sige, er, at man kan oprette nok så mange operative kapaciteter rundtomkring, men hvis ikke den nødvendige politiske vilje er til stede, så sker der jo ikke noget.
Pernille Frahm (SF), 1999-01-20:
Jeg vil gerne spørge udenrigsministeren: Er det ikke rigtigt, at når man bruger udtrykket, at NATO er den eneste, der har den nødvendige operationelle kapacitet, så ligger der også i det, at den eneste, der har det nødvendige materiel, er USA, og at vi så foreløbig skal låne os frem.
Hver eneste gang EU eller Europa sætter ind med en eller anden aktion et sted, så skal man låne en del af det nødvendige materiel i USA.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-01-20:
Til hr. Buksti: Jeg har flere gange understreget og bekræftet
det gode i den udvikling, der er sket i retorikken omkring det forsvarspolitiske samarbejde
: at man i højere grad betoner vigtigheden af NATO-samarbejdet, og at det er igennem NATO-samarbejdet, den danske forsvarspolitik og sikkerhedspolitik skal varetages.
Hvis det, der bliver sagt, så også står til troende i handling, så er der jo ikke en eneste grund til overhovedet at diskutere muligheden af, at det danske forbehold står for fald.
nogle af os, der begynder at frygte, at dagsordenen i virkeligheden er en helt anden, og at det drejer sig om, som også hr. Keld Albrechtsen har været inde på, at man skal have gødet jorden for at kunne fjerne det danske forbehold for at få styrket EU's forsvarspolitiske dimension.
Jacob Buksti (S), 1999-01-20:
Nu skal jeg jo ikke kritisere formanden, men jeg må nok sige, at det er et temmelig utraditionelt brud på forretningsordenen, at man får en ekstra kort bemærkning og derefter bruger den til at stille spørgsmål til udenrigsministeren; men det skal jeg lade være.
Til hr. Thulesen Dahl: Det er altså ikke os, der har bragt diskussionen om forbehold op her
De danske forbehold består.
Vi har overhovedet ingen planer om at ændre de danske forbehold, og det har jeg ikke sagt noget som helst om.
Jeg har bare sagt, at der sker en udvikling ude i Europa, som måske endda næsten løser vores problem.
Sådan forstår jeg også hr. Thulesen Dahls indvending.
Det, som jeg bare ikke er helt klar over og i hvert fald ikke er sikker på, er, om hr. Thulesen Dahl er så fuldstændig skråsikker på, at uanset hvad for en udvikling, der sker ude i Europa - også inden for det, som jeg tror hr. Thulesen Dahl og jeg er enige om - vil det altså ikke i hvert fald for en juridisk formalistisk betragtning gøre, at vi bliver nødt til at ændre i forbeholdene.
Det er det eneste.
Men der er ingen planer overhovedet, vi har ingen tanker overhovedet om, at der skal ske nogen ændringer i det her.
Det eneste, vi bare godt vil, er at være med til at drøfte, hvad det går ud på, for som vi ser det, går det faktisk i retning af det, vi hele tiden har sagt, nemlig at Vestunionen er en død sild, og dér, hvor det foregår, er i NATO.
Elisabeth Arnold (RV), 1999-01-20:
Jeg synes, der er grund til at rose SF for ordførertalen, for jeg synes, der var mange af de ting, som gennemsyrede den, man godt kunne være enig i: Ønsket om, at alle lande i Europa inddrages i sikkerhedspolitikken, og konstateringen af, at trusselsbilledet nu er et helt andet.
Det er de etniske konflikter, det kan være miljøkatastrofer, flygtningestrømme osv., der udgør risiciene, og ikke mere den væbnede konflikt. Derfor spidsede jeg også ører, da fru Pernille Frahm sagde, det var sørgeligt, at man ikke fik et europæisk sikkerhedssystem, sådan tror jeg nok, fru Pernille Frahm formulerede det.
Jeg håber ikke, det betyder, hvad man jo kunne få mistanke om, at SF ønsker, at man nu skulle have opbygget en ny organisation i Europa, ny hær, nyt materiel, ny kommandostruktur parallel med NATO.
Så har vi jo præcis den samme kalamitet, som vi har kæmpet imod at få, ved at EU opretter sit system.
Derfor vil jeg gerne høre, hvad SF egentlig mener med dette meget højtravende begreb: et europæisk sikkerhedssystem.
Pernille Frahm (SF), 1999-01-20:
Jeg er glad for, at jeg har i hvert fald én opmærksom lytter til min tale.
Jeg vil så bede fru Elisabeth Arnold om at huske, hvordan talen videre forløb, nemlig at den var en understregning af OSCE's rolle og nødvendigheden af at inddrage de lande, som er med i OSCE i sådan et samarbejde, dvs. også USA og Rusland.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-01-20:
I Dansk Folkeparti har vi fulgt debatten om udviklingen af forsvarssamarbejdet på internationalt plan med meget stor interesse.
Vi synes også, det er godt, at vi her i Folketinget får en mulighed for at diskutere den udvikling, der foregår, at regeringen kommer med sin redegørelse, og at partierne kan give deres meldinger.
Det, vi er interesseret i, er naturligvis først og fremmest at få afklaret, hvad det egentlige mål med den danske politik på området er.
Vi synes, det bærer præg af, at man i højere grad betoner NATO som det helt afgørende forsvarspolitiske instrument for Danmark og nedtoner EU-instrumentet og Vestunionen.
Den udvikling vil vi selvfølgelig gøre alt, hvad vi kan for at underbygge og støtte.
Omvendt er vi naturligvis bange for, at diskussionen kan bruges til reelt at give et tilbageslag i retning af, at EU og Vestunionen kommer mere på banen igen.
I Dansk Folkeparti står vi klart ved det faktum, at det er gennem NATO, vi forestår Danmarks forsvars- og sikkerhedspolitik.
Det er det altafgørende forum for dansk sikkerheds- og forsvarspolitik.
Vi mener, det er afgørende vigtigt, at der er ét forum, hvor man diskuterer tingene, og det er naturligvis NATO.
Med hensyn til Vestunionen specifikt
er vi selvfølgelig tilfredse med, at regeringen ikke foreslår ændringer i retning af, at Danmark skal søge medlemskab.
Det ville jo også i sandhed være et brud på de løfter, den har givet.
Men omvendt finder vi heller ikke, at den nuværende situation er tilfredsstillende. Den observatørstatus, som Danmark har, er jo reelt, at vi handler som medlem.
Vi mener ikke, at det argument, som bl.a. Venstres ordfører fremførte under debatten, at USA jo også har en interesse i, at Europa skal tage et større ansvar og betale mere for egen sikkerhed, kan bruges til at fremme en egen europæisk forsvarsdimension.
Vi kan sagtens bidrage med mere fra dansk side, hvis et flertal ønsker det her i Folketinget, inden for rammerne af NATO.
Derfor vil vi også holde fast i forbeholdet med næb og kløer og argumentere ud fra det.
Afslutningsvis skal jeg sige om det forslag til vedtagelse, der er fremsat af regeringspartierne, Venstre og De Konservative, at Dansk Folkeparti vil afholde sig fra at stemme til forslaget.
Vi finder, at de ting, man konstaterer i starten af forslaget til vedtagelse, er faktuelt rigtige, men ubehagelige kendsgerninger
, og med hensyn til den anden pind i forslaget vil vi gerne understrege, at den styrkelse af den europæiske sikkerheds- og forsvarsidentitet, der tales om, skal udarbejdes og godkendes i NATO og ikke i EU eller Vestunionen.
Hvis det også er forslagsstillernes mening med den anden pind, så synes vi naturligvis, det er positivt, men vi synes, det er en anelse for kryptisk formuleret til, at vi vil stemme for.
Jacob Buksti (S), 1999-01-20:
Så hr. Arne Melchior må altså have hørt noget andet end det, der er foregået, så vidt jeg kan se. Det er rigtigt, som hr. Arne Melchior sagde, at jeg blot gjorde opmærksom på, at fordi jeg er medspørger til en fælles forespørgsel, behøver det ikke at betyde, at jeg har skrevet fru Charlotte Antonsens ordførertale.
Det var sådan set det eneste. Og Socialdemokratiet står fuldt ud bag det forslag til vedtagelse, al den stund vi selv har været kraftigt medvirkende til at udforme det.
Så det er jeg helt med på.
Jeg er præcis enig med hr. Arne Melchior i, at det, det drejer sig om, er, at vi skal deltage i forhandlingerne og bide os fast i bordet, for vi er fuldt medlem af NATO, og det, der netop er sket, er jo, at nu er det i NATO, det foregår.
Derfor må jeg altså sige til hr. Arne Melchior, at jeg håber, at han blodtryk falder, for vi er faktisk enige, så vidt jeg kan se, og der er heller ikke nogen uenighed mellem udenrigsministeren og mig, så vidt jeg kan høre.
Det kan godt være, jeg har udtrykt mig lidt forkert, det
er muligt, men det må jeg så beklage; det er jo så moderne i de her tider.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-01-20:
Det er da efterhånden helt eventyrligt at høre de fortolkninger, som forslagsstillerne til fempartiforslaget nu forsøger sig med i et fortvivlet forsøg på at forklare, hvad det egentlig er, de har fremsat forslaget til vedtagelse om.
Men sagligt bedømt må man jo sige, at hr. Melchior nok har fat i den lange ende, når det drejer sig om en almindelig dansk læsning af den tekst, som ligger her, for den går jo ud på, at Danmark skal deltage i et europæisk forsvarssamarbejde.
Det er jo det, den går ud på, og dermed peger den også i retning af et opgør med den danske undtagelse.
Så skal jeg bare sige til hr. Arne Melchior, at vi ønsker ingen folkeafstemning, men vi er naturligvis heller ikke bange for at få en.
Vi så jo, hvad der skete under 2. juni-folkeafstemningen.
Det blev et nej, og det tror jeg også det vil blive i denne situation.
Arne Melchior (CD), 1999-01-20:
Når vi nu endelig er inde på denne allegori, skal jeg minde hr. Keld Albrechtsen om noget, som jeg har oplevet, men som hr. Albrechtsen kun har læst om: Der var en dag i 1940, hvor vi ikke havde skyderen i hånden, og hvor resultatet blev en dyb nedværdigelse af danskheden.
Og på den måde vil jeg godt have skyderen i hånden, ja. Jeg hører ellers til dem, der sige: Aldrig mere en 9. april!
Det ved jeg godt ikke er forestående.
Men politibetjenten er befolkningens ven og ikke befolkningens modstander.
Han er forbryderens modstander, og han har en revolver og har ordre om, hvornår han ikke må benytte den. Nu har vi haft atomvåben her i alle de mange år, og der er ikke kastet nogen i de sidste 50 år - heldigvis.
Så det er ikke noget med løsgående, skydegale mennesker.
Det er ansvarlig sikkerhedspolitik, det drejer sig om.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-01-20:
Hr. Arne Melchior begynder med at sige, at jeg tolker flertalsforslaget forkert: Det er slet ikke krig, og så slutter han med ganske voldsomt at understrege, at det er politibetjenten, der kommer med skyderen.
Det var nu ikke hr. Melchiors udtryk, men det var jo det billede med skyderen liggende klar, der tegnede sig.
Udenrigsministeren og f.eks. hr. Jacob Buksti plejer at have
en lidt anden og mere teknisk sprogbrug.
De er ikke så direkte som hr. Melchior; de bruger vanskeligt forståelige ord som krisestyring, fredsskabelse og lignende, når de skal omskrive begrebet krig.
Men disse ord betyder jo krig, og vi skal jo ikke være blinde for, at det er det, der er realiteten.
Hr. Melchior siger det i virkeligheden bare mere rent ud og direkte.
Arne Melchior (CD), 1999-01-20:
Der er nok ikke meget grund til, at jeg involverer mig med hr. Keld Albrechtsen, for vi har så forskellige syn både på USA og på forsvars- og sikkerhedspolitikken, men jeg kan dog ikke dy mig for at anholde påstanden om, at det, man vil - og det må jo være de partier, der står bag forespørgslen og vedtagelsen - er at gøre krig til et politisk værktøj.
Så længe der findes diktatorer, som har forbryderiske hensigter, er styrke på vores side nødvendig og fredsbevarende.
Det er, hvad vi er ude på, og ikke det, som hr. Albrechtsen tolkede ind i det.
Elisabeth Arnold (RV), 1999-01-20:
Det kan da godt være, at mit maleri af Europas sikkerhedsforhold var noget mere positivt, end der var basis for, men jeg så det i det perspektiv, at det jo kunne være gået meget værre, for da jerntæppet faldt for snart 10 år siden, kunne man godt have frygtet, at der fortsat ville bestå en fasttømret militær blok på hver side af det gamle jerntæppe.
Men det billede er ikke indtruffet, og det forhold, at NATO er i gang med at udvide sin medlemskreds med tidligere medlemmer af den fjendtlige pagt, anser jeg faktisk for at være et vigtigt skridt.
Men det er jo ikke noget ufarligt skridt, det medgiver jeg hr. Villy Søvndal, for det er klart, at der kan ske det, at de, der ikke er med, kan føle sig isolerede og måske kan føle sig truede.
Og derfor føler jeg, at de bestræbelser på at få Rusland inddraget i den fredelige videreudvikling af Europa, som er i gang, er utrolig vigtige.
Vi må ikke håne en ydmyget tidligere stormagt, og vi må ikke støde den fra os.
Vi skal selvfølgelig sørge for at få den inddraget i de fremtidige bestræbelser.
Det er klart, at der er en risiko, og den underkender jeg på ingen måde.
Så brugte hr. Villy Søvndal udtrykket Vesteuropa på den ene side og Rusland på den anden side, men begrebet Vesteuropa synes jeg mister sin betydning, efterhånden som vi får medlemmer fra den tidligere østblok med i NATO og i EU.
Og de baltiske lande, som jo er en tidligere del af Sovjetunionen, har også søgt optagelse i NATO, men er ikke blevet inviteret, fordi det måske netop ville være ekstra provokerende for det tidligere Sovjetunionen.
Vedrørende out of area-filosofien i NATO er jeg ikke i stand til at give et svar på stående fod, da jeg ikke er tilstrækkelig godt inde i området.