runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Søren Søndergaard (EL), 2003-11-07:
Det var jo nogle nydelige taler, som udenrigsministeren og Venstres ordfører holdt.
Venstres ordfører snakkede om en balanceret politik i forhold til Mellemøsten, og det lyder også godt.
Problemet er jo bare, at situationen i Mellemøsten er alt andet end balanceret.
Det er korrekt, at de begge to slår hinanden ihjel - israelerne slår en del flere ihjel end palæstinenserne, men o.k., lad os se bort fra det - men når vi ser bort fra, at begge parter slår nogle ihjel, så er situationen alt andet end balanceret.
Det er israelerne, der opfører en mur inde på palæstinensisk land.
Det er i øjeblikket israelerne, der gennemfører bosættelser på palæstinensisk land.
Derfor kommer man ikke uden om, hvis man vil forholde sig til situationen i Mellemøsten, at tage klart afstand fra dem, som rent faktisk er aggressorerne i det her.
Og derfor vil jeg godt bede hr. Troels Lund Poulsen om at svare fuldstændig klart på, om det ikke er Venstres opfattelse, at der er tale om en ulovlig og illegitim besættelse, som skal stoppes øjeblikkelig.
Troels Lund Poulsen (V), 2003-11-07:
Så taler hr. Søren Søndergaard om de ting, hvor der sker en aggression fra israelsk side.
Der vil jeg sige til hr. Søren Søndergaard, at det jo netop bl.a. også er en af de ting, der er slået fast i den FN-resolution, som der bliver henvist til i den vedtagelse, vi har fremsat.
Derfor glæder det mig, at hr. Søren Søndergaard er enig i den vedtagelse, vi har fremsat.
Det er jo netop det, der står deri, hvis man læser FN-resolutionen.
Derudover spørger fru Margrete Auken mig om Genèveaftalen og dens betydning for road map'en, og der vil jeg sige til fru Margrete Auken, at jeg synes, Genèveaftalen er et fint indspark til de videre forhandlinger.
Men det, som jeg synes man skal være meget opmærksom på,
er, at det må være parterne, som forhandler sig frem til en løsning.
Jeg mener ikke, man kan komme med et diktat og så sige, at det her så er det, der gør, at man fra international side tvinger en løsning igennem.
Parterne må jo også være indstillet på, at man kommer til forhandlingsbordet.
gentagne gange, hvad det får af konsekvenser, hvis man tror, man kan bringe parterne til enighed, uden at de selv er enige, og uden at deres bagland selv er enige.
Margrete Auken (SF), 2003-11-07:
Alt det andet, som hr. Troels Lund Poulsen sagde, er jeg enig i.
I den periode, hvor palæstinenserne forholdt sig i ro, gik det hele bare dødt, og bosættelserne voksede, og der skete ingenting.
Så hvis ikke man går ind og siger, at de ting, der er slået fuldstændig fast i de FN-resolutioner, som vi jo også henviser til ved at stå bag den vedtagelse, der blev lavet den 21. oktober - der henviser man jo til dem alle sammen - hvis ikke det bliver lynende klart, at det er 1967-grænserne, det er 20 pct. af landet, det er halvdelen af, hvad de fik i 1949, og at man løser de andre ting på en måde, som er klar her, med meget store indrømmelser, mener jeg, først og fremmest fra palæstinensernes side i forhold til de, om man så må sige, rettigheder, de havde i FN-resolutionerne, hvis Danmark nu går ud og siger, jamen det er ikke helt sikkert, og der skal krejles, og der skal handles lidt, og der skal sådan og sådan, så er vi i samme fortvivlede situation; så ved de ikke, hvad de får, andet end bank.
Jeppe Kofod (S), 2003-11-07:
Lad mig understrege, at jeg også er glad for, at vi har
bred enighed omkring det forslag til vedtagelse, som er fremsat.
Jeg vil bare sige, at i forhold til Genèveaftalen, så synes jeg, det er et historisk dokument, og jeg vil også bede Venstres ordfører om at notere, at FN's generalsekretær, Kofi Annan, i går under et møde i kvartetten og en efterfølgende briefing klart gav sin støtte til Genèveaftalen, hvor generalsekretæren sagde noget meget vigtigt, nemlig at den aftale passer som fod i hose til den tredje fase, der er i køreplan for fred.
Selvfølgelig kan den ikke afløse en aftale mellem det palæstinensiske selvstyre og den israelske regering, men Kofi Annan understreger, at her har vi for første gang et konkret dokument, der, som fru Margrete Auken var inde på, klart siger, hvordan man skal lave de endelige grænsedragninger, og hvor flygtningeproblematikken er håndteret, helligdommene i Jerusalem er håndteret, Jerusalems status er håndteret; et klart dokument, som får fuld støtte fra Kofi Annan, og der burde man også mande sig op i Venstre og give fuld støtte.
Det mener vi i hvert fald i Socialdemokratiet.
Det er et overset dokument, vi må give det fuld støtte.
Det er det eneste realistiske bud på en fredsaftale.
Desværre har Sharonregeringen jo afvist at gå ind i den her diskussion, men jeg håber ikke, at Venstre i Danmark ligeledes vil afvise det.
Søren Søndergaard (EL), 2003-11-07:
Da køreplan for fred blev accepteret af både den palæstinensiske og den israelske part - det er jo nogen tid siden - var et af kravene, at bosættelserne skulle stoppe.
Siden er bosættelserne fortsat.
Derfor ville det jo være naturligt, at Venstre gik herop og sagde, at forudsætningen for, at vi kan komme videre, er, at israelerne øjeblikkelig opgiver de bosættelser, de har gennemført, efter at køreplan for fred blev accepteret af dem.
Hvis ikke Venstre siger det, så accepterer Venstre jo, at virkeligheden på stedet langsomt bliver ændret til fordel for den israelske bosættelsespolitik og til bagdel for palæstinenserne.
Derfor er spørgsmålet meget klart til Venstre: Vil Venstre kræve af den israelske regering, at den ikke alene stopper bosættelserne, men at den fører bosættelserne tilbage til den situation, der var, da de indgik aftalen for køreplan for fred, før vi kan komme videre?
Troels Lund Poulsen (V), 2003-11-07:
Først en bemærkning til fru Margrete Auken om, hvorvidt Venstre nu er med til at stille Danmark i en situation som efter Osloprocessens sammenbrud.
Til det kan jeg sige: Venstres holdning er meget tydelig.
Den er, at man bliver nødt til at have en forhandling, hvor man har en accept fra både palæstinensernes og israelernes side.
Det betyder selvfølgelig ikke, at man ikke skal gøre sig bestræbelser.
Jeg tror også, det var meget tydeligt i min tale, at jeg mener, at man skal lægge et stærkt internationalt pres, og det betyder selvfølgelig også, at man skal få parterne til forhandlingsbordet, og at man også skal arbejde med løsninger.
Men det er jo altså hverken EU eller USA, der skal skrive under på aftalen.
Det er jo palæstinenserne og israelerne, der skal acceptere den løsning, man når frem til. Så til hr. Jeppe Kofod, som fortæller, hvad Kofi Annan mener om problemstillingen.
Der vil jeg bare sige, at mig bekendt har palæstinenserne heller ikke accepteret Genèveaftalen endnu. Israelerne har heller ikke gjort det.
Det er ganske korrekt.
Men jeg har jo også set visse socialdemokrater i offentligheden udtrykke sig om, at man skulle lade Genèveaftalen erstatte road map'en.
Det mener jeg ikke er udgangspunktet.
Der har vi så forskellige holdninger.
Så til sidst til hr. Søren Søndergaard: Ja, det er ganske korrekt.
Bosættelserne skal stoppe, men ligeså skal terrorhandlinger, udført af Hamas og Islamisk Jihad.
Margrete Auken (SF), 2003-11-07:
Åh, man bliver så træt.
Så er vi tilbage igen ved det samme.
Den amerikanske ambassadør gjorde det meget tydeligt, da vi var der, at Israels manglende implementering af road map var virkelig alvorlig.
Og vi var i en periode, det var før busbomben inde i den gamle by i Jerusalem, men da blev det lynende tydeligt, at Israel under hudnaen havde slået 27 mennesker ihjel med den forklaring, at hudnaen ikke berørte dem.
Det var de der target killings, som var der
Hvis vi nu kommer i den situation, at Venstre alligevel siger, at den vedtagelse, som Danmark stemte for forleden dag, ikke skal tages så alvorligt, at de resolutioner, der henvises til, ikke er vigtige i denne her sammenhæng, hvis meldingen nu bliver, at det der med checkpoints selvfølgelig ikke er så godt, at det der med bosættelserne er lidt beklageligt, men at der jo ikke er nogen grund til, at vi skal forvente, at der skal ske noget som helst, før palæstinenserne er holdt op - jamen hver eneste gang palæstinenserne holder op, så bliver de glemt.
Det er den forfærdelige lære, verden giver palæstinenserne.
Den forfærdelige lære. Jeg synes, det var vigtigt, at man sagde nu: Vi har faktisk nogle ordentlige mål, vi vil sætte, som svarer til alle de FN-resolutioner, der er vedtaget, herunder henvisninger til Genèvekonventionen.
Jeppe Kofod (S), 2003-11-07:
Til hr. Troels Lund Poulsen vil jeg blot sige, at det, FN understreger, det, Kofi Annan understreger, er, at den her Genèveaftale passer som fod i hose til tredje fase af road map. Og det er det, som vi også går ind for i Socialdemokratiet.
Her har vi endelig noget konkret, ikke bare et by-kort, men et destinationskort, der siger, hvordan en endelig fredsaftale ser ud.
Hvordan får man løst alle de svære problemstillinger?
Det er jo det, der mangler.
Det, der er problemet nu, er jo, at hvis man på den palæstinensiske side har fået at vide, at man i 2005 får en palæstinensisk stat, men at man så kan se, at man er ved at opføre en mur på Vestbredden fra israelsk side, der i værste fald vil stjæle halvdelen af Vestbredden, hvis den mur bliver den endelige grænsedragning, så bliver man jo i tvivl om de reelle hensigter.
Derfor er det vigtigt at have et billede af, hvor vi skal ende henne.
Og der er den her Genèveaftale efter min opfattelse det bedste og mest konkrete dokument, der ligger, og jeg synes, det er værd at notere, at Kofi Annan eksplicit giver støtte til det.
For der må ligge et pres på parterne udefra.
Det er ikke nok, at man bare sætter israelerne over for palæstinenserne og siger: forhandl!
Det er vigtigt, at der også er en aftale, der bygger på noget af det, Genèveaftalen indeholder, og de FN-resolutioner, der er vedtaget i FN's Sikkerhedsråd.
Det må være afgørende også for Venstre.
Troels Lund Poulsen (V), 2003-11-07:
Belært af erfaring bør jeg måske udlevere min tale til hr. Søren Søndergaard, næste gang jeg holder en tale, for det er jo helt tydeligt, at der ikke blev hørt efter, hvad der er blevet talt om i min ordførertale.
Jeg siger »en balanceret politik«.
En klar kritik.
Man vil kunne læse, at det er en meget klar kritik, jeg kommer med, også en meget klar kritik af bosættelserne.
Men nu er det jo altså ikke mig, der i dag skal stå og løse mellemøstproblemerne.
Det må parterne selv være med til.
Jeg synes derimod, det er vigtigt med et stærkt internationalt pres.
Det er det, jeg arbejder for, at det er et stærkt internationalt pres.
Men jeg kan jo ikke stå her i dag på vegne af Venstre og lave den endelige plan for, hvordan bosættelserne skal se ud.
Jeg mener, at det er en frygtelig situation, vi er i, at bosættelserne har udviklet sig, og det mener jeg selvfølgelig at man skal se på, og det skal man selvfølgelig også få løst. Men det er jo ikke mig, det tilkommer at stå her i dag og afsige den endelige dom.
Det må være noget, parterne kommer til forhandlingsbordet om.
Til hr. Jeppe Kofod om Genèveaftalen vil jeg sige, at jeg er helt enig i, at det er en god aftale.
Det har jeg også sagt her fra Folketingets talerstol.
Jeg synes, den er yderst brugbar i forhold til det videre forløb.
Det, jeg bare synes er vigtigt, er, at både israelerne - og der beklager jeg, at israelerne ikke har tilsluttet sig aftalen, jeg beklager også, at palæstinenserne ikke har tilsluttet sig aftalen - kommer til forhandlingsbordet for at finde ud af, hvordan og hvorledes man kommer videre.
Men det er jo lige så vigtigt at sige her, at selv om israelerne ikke har gjort sig nogen nytte med henblik på at finde en løsning, så har palæstinenserne heller ikke gjort det på nuværende tidspunkt, hvad angår Genèveaftalen.
Og til fru Margrete Auken vil jeg sige, at det jo altid er dejligt at høre, når SF inddrager USA og den amerikanske ambassadør - det har jeg selvfølgelig noteret mig med en vis tilfredshed - og gør ham til sandhedsvidne.
Men der vil jeg bare sige, at det er meget, meget enkelt for Venstre.
Der er ikke én helt og én skurk.
Der er to skurke i den her konflikt, og der mener jeg ikke, at palæstinenserne er de uskyldige.
De bidrager også til en eskalering af konflikten.
Jeppe Kofod (S), 2003-11-07:
Jeg tror, det er meget vigtigt, og det er meget vigtigt, fordi jeg synes, der er en modsætning i det, Venstres ordfører siger.
På den ene side siger man, at det må være parterne, der forhandler en løsning, altså israelere og palæstinensere, og på den anden side siger Venstre, at der er behov for et internationalt pres og overvågning.
Jeg tror, man er nødt til at prøve at vælge, hvor man lægger sit lod i vægtskålen.
Jeg tror, det er meget vigtigt at, som Venstre også understregede, vi gør alt for at styrke mulighederne for at implementere køreplanen for fred, der skal føre frem til en endelig palæstinensisk stat i 2005, der f.eks. må bygge på det dokument, som man har udarbejdet i Genève, som jo er det konkrete dokument.
Det er jo klart.
Så står Venstres ordfører og siger her, at palæstinenserne jo heller ikke har accepteret dokumentet officielt.
Nej, det har de måske ikke, men hvis man ser på den gruppe, der udarbejdede Genèvedokumentet, så er de langt mere repræsentative fra den palæstinensiske side, end de er fra den israelske side, desværre.
Og derfor er det jo klart, at når Sharon skyder dokumentet ned, hvad skulle interessen så være fra palæstinensisk side for at acceptere de forskellige indrømmelser, som palæstinenserne har gjort i dokumentet?
Der er ingen motiver for det.
Det er derfor, at det ligger, som det gør.
Det er det, vi savner, en opbakning til det her konkrete resultat, man har opnået.
Jesper Langballe (DF), 2003-11-07:
Jeg vil ikke her binde mig selv eller Dansk Folkeparti til et betingelsesløst krav om, at opførelsen af muren skal standses.
Det er et groft overgreb, når man simpelt hen moser ind over den grønne linje og bygger en mur op på palæstinensisk område, og det bør være et klart krav, at det ikke fortsætter.
Om en sikkerhedsmur kunne være en rimelig løsning, vil jeg ikke gøre mig alt for klog på.
Det samme kan jeg sige med hensyn til bosættelserne.
Hr. Søren Søndergaard mener, at selvmordsbombninger har fundet sted på adskillige tidspunkter i historien.
Det har de nu ikke, men man har et meget, meget markant eksempel i de japanske kamikazepiloter under Anden Verdenskrig, som var noget umådeligt specielt.
Men jeg taler ikke om drenge, der står og kaster med sten.
Jeg taler om selvmordsbombere, og jeg kan forsikre hr. Søren Søndergaard, at der har ikke være nogen kristne selvmordsbombere. Så vil jeg til sidst sige til fru Margrete Auken, at for os at se er en tostatsløsning en fuldstændig uomgængelig forudsætning for, at der kan blive fred.
Ingen tvivl om det.
Søren Søndergaard (EL), 2003-11-07:
Terroren skal stoppes, siger hr. Troels Lund Poulsen.
Ja, selvfølgelig skal den det, altså alle myrderierne skal stoppe.
Lad os se bort fra det og sige: Ja, alle myrderier skal stoppe.
Fuldstændig rigtigt.
Men når alle myrderier er stoppet, så er kendsgerningen stadig væk den, at bosættelserne har udviklet sig, og at man er begyndt at bygge en mur.
For situationen i dag er ikke den samme, som den var, da road map blev aftalt, da køreplanen for fred blev aftalt.
Situationen i dag er en anden og alvorligere, fordi bosættelserne er fortsat. Derfor er spørgsmålet til Venstre: Vil Venstre kræve, at situationen omkring bosættelserne bliver ført tilbage til det tidspunkt, hvor road map, hvor køreplanen blev underskrevet?
For ellers er vi jo bare i den situation, at Venstres politik er, at man stiller nogle krav til palæstinenserne og til israelerne.
Israelerne og palæstinenserne overholder dem ikke, hvad angår at slå hinanden ihjel, og israelerne overholder ensidigt ikke, hvad angår at opbygge en mur og angående at bygge bosættelser.
Så går der et år, og så kommer Venstre og siger, at nu må I gøre det en gang til med det nuværende udgangspunkt.
Så går der et år, og israelerne fortsætter: Nu må I gøre det igen med det nuværende udgangspunkt.
Det vil sige, at Venstre simpelt hen bare accepterer den kolonialiseringspolitik, som Israel gennemfører.
Vi var på Holocaustmuseet, som selvfølgelig altid er en stor oplevelse, i respekt for de millioner af jødiske ofre, som blev udsat for nazismens og i øvrigt også andres forfølgelser; det skete ikke kun fra nazismens side.
Her blev der fremhævet en helt, som var gået til angreb på de tyske besættelsesstyrker i den jødiske ghetto, vel vidende at det ville koste ham livet.
Jeg kan kun anerkende den heltemodige indsats.
Min kritik af de palæstinensere, som kæmper for deres land, går på, at de angriber uskyldige israelske civile.
Det er det, der er det fuldstændig utilgivelige ved deres måde at agere på.
Men det, at man angriber besættelsesmagten - også på en sådan måde, at man risikerer at miste sit liv - synes jeg kun er fornuftigt og forståeligt, for en besættelsesmagt må naturligvis bekæmpes. Jeg vil godt kvittere hr. Langballe for det klare svar
om muren, så længe den er på palæstinensisk land, og om bosættelserne som noget, der bør ophøre og rulles tilbage.
Jeg håber også, det er hele Dansk Folkepartis opfattelse.
Per Stig Møller (KF), 2003-11-07:
Ja, det er jo altid det, hr. Jesper Langballe rejser, at hvis man nu giver en mand 100 kr. til at købe en given ting for, så går han ned og bruger den hundredkroneseddel til at købe den givne ting, og så behøver han ikke bruge sine egne 100 kr., så kan han bruge dem til noget andet.
Det er jo det sædvanlige forskydningsproblem.
Men vi ved altså efter bedste overbevisning, at de penge, vi giver, går til konkrete projekter, og de bliver så lavet: kommuneprojekter, fattigdomsbekæmpelse, demokratiopbygning osv.
Men det er da klart, at så behøver han ikke at bruge sine egne penge til det.
Nu har han heller ikke ret mange penge selv, han kunne bruge.
Men vi kan sige, at vores penge bliver brugt til de projekter, og det har vi altså styr på.
EU har også rimelig styr på det.
frigjort nogle midler til at stå bag terroren og de våben, der leveres, og som vi jo ved er leveret via skakter, det er der jo ført bevis for, og skibe.
Hvor meget står Arafat bag det?
Jamen det er jo hele problemet.
Det ved man jo rent faktisk ikke.
Det var det, Abu Mazen ikke kunne få.
Man kan så få en mærkelig mistanke om, hvorfor han ikke kunne få det.
Og derfor gik han jo også.
Han kunne ikke tage ansvaret for forhandlingerne med israelerne, når han ikke kunne vide, om han kunne sikre sig kontrollen over sikkerhedsstyrkerne.
Og det er præcis det samme spørgsmål, Qurei og Arafat åbenbart diskuterer meget voldsomt mellem sig, siden Qureis regering ikke blev taget i ed senest tirsdag aften, som den skulle ifølge deres lov.
Og nu fortsætter de så med en »caretaker-regering« - viceværtsregering.
Så der er et problem der.
Og det er det, vi peger på, og det er det, vi har peget på hele tiden over for Arafat med køreplanen, at det skal overdrages til en ansvarlig statsminister, og det er det, han ikke har villet.
Og det skal han gøre.
Ja, og det er jo rigtigt, som fru Margrete Auken sagde, at Israel ikke benyttede den pause til at være fredsskabende, og derved svækkede man også Abu Mazen.
Jeppe Kofod (S), 2003-11-07:
Når man taler om det palæstinensiske selvstyres mulighed for at slå ned på terrorinfrastrukturen, vil jeg bare oplyse udenrigsministeren om, at Abu Mazen jo aldrig fik mulighed for det fra israelernes side.
Den uge, hvor Udenrigsudvalget var på besøg i det palæstinensiske område i Israel, oplevede vi det ved selvsyn. Hvad skete der få timer efter, at Abu Mazen, den tidligere premierminister, havde fået overbevist Arafat om en 5-punkts-plan, hvor man skulle gribe ind over for terroristerne, opløse deres infrastruktur, arrestere de forskellige elementer i det palæstinensiske samfund?
Hvad skete der få timer efter, at planen var godkendt?
Da så vi - vi var i Gaza - at israelerne sendte nogle fly og kamphelikoptere ind over og likviderede Abu Shanan, en meget fremtrædende Hamasleder, som i øvrigt gik ind for at håndhæve hudnaen.
Hvorfor gjorde israelerne det?
De gav altså aldrig Abu Mazen chancen for at gribe ind.
Jeg synes, at når man kigger på den her problemstilling, er det meget vigtigt, at man også siger til Israel: De der fortsatte målrettede likvideringer på alle mulige mærkværdige tidspunkter ødelægger enhver chance for, at en premierminister kan gribe ind over for terroren, som der skal gribes ind over for.
Per Stig Møller (KF), 2003-11-07:
Jeg er meget ked af det, men jeg er ikke i stand til at lave en konflikt på det her spørgsmål.
Vi er faktisk enige, på trods af at vi nu har diskuteret over 2 timer
; vi er desværre enige. Det er fuldstændig rigtigt, som jeg sagde før, at Abu Mazen ikke fik chancen.
Der er flere faktorer, som forhindrede Abu Mazen i at få den succes, som kunne have hjulpet fredsplanen frem.
Den ene var, at Arafat ikke gav ham kontrol over sikkerhedsstyrkerne, og derfor blev det ikke troværdigt.
Han kunne ikke håndtere situationen troværdigt, og derfor gik han jo også af.
Den anden var, at Israel ikke gav ham de indrømmelser, han skulle have, som nu ser ud til at være på vej til Qurei, i forbindelse med arbejdspladser til palæstinenserne, i forbindelse med pengetilbageførsel til palæstinenserne og i forbindelse med at løfte disse spærringer, så de kunne komme til at arbejde, bevæge sig og sætte gang i deres liv.
Det gjorde Israel ikke, og USA gjorde det jo heller ikke.
Så der var mange, der forhindrede Abu Mazen i at blive en succes; skylden er ikke kun palæstinensernes. Det er også rigtigt, at når man siger, at de skal arrestere terrorister og have hele sikkerhedsapparatet under kontrol, er der jo ikke rigtig viden om, hvordan det sikkerhedsapparat fungerer.
Margrete Auken (SF), 2003-11-07:
Jeg synes, det har været en rigtig god debat.
Det eneste parti, jeg sådan set var lidt bestyrtet over, var faktisk Kristendemokraterne, som jo var på nippet til virkelig at lægge sig på den virkelige ultralinje der, men det må så være op til deres egne interne diskussioner om, hvis menneskerettigheder de synes, der skal kæmpes for.
Jeg vil godt tage fat i nogle af de emner, som vi slet ikke har berørt i dag, f.eks. alle de mange, mange, mange fanger, Israel har taget, hvor de indimellem bare har ryddet banen, hvor folk er væk, hvor man ikke aner, hvor de er henne.
Vi fik at vide, da vi talte med UNWRA's repræsentant, Peter Hansen, at han mangler nogle.
Der er vist 27 - jeg kan ikke huske tallet nøjagtigt, men det var noget i den retning - som han ikke aner, hvor er henne, som han ikke kan få oplysninger om.
Det var jo også noget af det, som USA's ambassadør, Daniel Kurtzer, påpegede meget kraftigt: at der intet er sket fra Israels side i den del af det.
Det er meget alvorlige ting, som Israel ikke har gjort for at leve op til road map, og det med fangerne er en afgørende del.
Det med checkpoints, som hr. Søren Søndergaard gjorde opmærksom på, er en meget afgørende del, for at det her fungerer, så disse mennesker kan få nogle livsvilkår, hvor de kan komme til at leve.
Men jeg vil egentlig godt lige have de her fanger med ind i billedet, for det er jo rystende, at folk kan forsvinde i tusindvis - nu citerer jeg igen den amerikanske ambassadør - at det er i tusindvis, der bare sidder et eller andet sted, og som sandsynligvis bare, havde jeg nær sagt, tilfældigt er blevet arresteret under det her forløb.
Det bør høre med i beskrivelsen, og her skal Israel altså også reagere.
Det er meget, meget svært i en så ulige situation, som
vi har med Israel-Palæstina, at gå ind og tale, som om det er jævnbyrdige parter.
Jeg tror også, at det var hr. Søren Søndergaard, der på et tidligere tidspunkt i dag gjorde opmærksom på, at ubalancen er så stor, at det nærmest er tarveligt at tale om balance, når den ene part stort set er afskåret hele vejen igennem og er så mast, som den er.
Jeg vil altså godt have det nævnt her, og så håber jeg, at udenrigsministeren vil give gode svar til den del af road map'en.
Så er jeg selvfølgelig stadig væk lidt ked af, at vi ikke har en klar tilkendegivelse af, at de mål, der ligger i Genèveaftalen - eller man kan kalde det Lousiannaaftalen, de er ikke så langt fra hinanden; det er sådan meget det samme, der bliver sagt - også indlysende er de mål, som vi skal nå, sådan at vi ikke bliver ved med at sende et signal om, at det må de tinge sig frem til.