runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Villy Søvndal (SF), 1998-11-04:
Vi deler i SF det synspunkt at få både de historiske og de retlige aspekter frem.
Men jeg vil godt spørge statsministeren, som formentlig er bekendt med, at det, auditørundersøgelsen alene retter sig imod, er det forhold, som Jyllands-Posten beskrev på et tidspunkt, nemlig at efterretningstjenesten har interveneret i Militærnægternes Forening.
Er statsministeren ikke enig i, at det er det eneste, der bliver undersøgt i denne her auditørundersøgelse, altså et meget begrænset felt, der så oven i købet bliver undersøgt af forsvarets egne folk, og det tilfredsstiller derfor ikke ønsket om at få en bred undersøgelse, hvor samtlige efterretningstjenester, inklusive Forsvarets, bliver undersøgt.
Men er statsministeren ikke enig i, at det er den meget snævre undersøgelse, der er lagt op til, og finder statsministeren det tilfredsstillende ud fra at få
hver en sten vendt?
Poul Nyrup Rasmussen (S), 1998-11-04:
Det, forsvarsministeren har sat i gang nu, er den pågældende auditørundersøgelse, som hr. Villy Søvndal her omtaler.
Og forsvarsministeren kan vel, så vidt jeg kan se det,
ikke andet end at reagere, som han gjorde.
Som jeg antydede før i mit første svar: Lad nu den undersøgelse blive gennemført, og lad os så se, hvordan det ser ud.
Giver det grundlag for yderligere spørgsmål, så må vi drøfte dem og tage stilling til dem.
Her så vi også, at Forsvarets Efterretningstjeneste leverede en rapport.
Og som både hr. Jacob Buksti, jeg selv og justitsministeren har sagt det undervejs: Lad os nu se, hvordan den rapport ser ud.
Hvis den kræver yderligere undersøgelser, eller hvis der undervejs kommer nye oplysninger frem, jamen så må vi følge det op, så hver en sten kan blive vendt.
Jeg ville finde det naturligt at tage det i den rækkefølge, og lad os så på torsdag tage den mere uddybende debat om, hvordan vi kommer videre herfra.
Margrete Auken (SF), 1998-11-04:
Det er vores lidt stive forretningsorden herinde, hvor vi har lavet et hospitalsregimente for regeringen, som gør, at vi er nødt til sådan at hoppe ind og hjælpe hinanden med at stille videre spørgsmål, da der jo kun er to spørgsmål til hovedspørgeren, og jeg vil, havde jeg nær sagt, næsten på hovedspørgerens vegne spørge: Fik vi klar besked om, hvorvidt Socialdemokratiet - Socialdemokratiet, ikke fagbevægelsen, men Socialdemokratiet - vil få lige så åbne arkiver, som vi andre har?
Poul Nyrup Rasmussen (S), 1998-11-04:
Jeg er heldigvis i den situation, at jeg sådan set ikke har været med til at forhandle spillereglerne, som vi følger i dag, men jeg har mit ansvar, og jeg vedstår det fuldt og helt.
Når det gælder Socialdemokratiet: Ingen problemer.
Når man interesserer sig for AIC's arkiv i den periode, er det jo dels af den årsag, at der har været en række antydninger, som folk i fagbevægelsen og folk i Socialdemokratiet ikke syntes
var rimelige og fair, dels ud fra et ønske også fra min side om, at hele historien om den kolde krig bliver skrevet.
Man skal jo huske, at i den kolde krigs periode var der tusindvis og atter tusindvis af socialdemokrater, der blev forfulgt i de besatte øst- og centraleuropæiske lande, og som måtte flygte, bl.a. til Danmark, og der er perioder af den kolde krigs historie, som jeg synes vi trænger til at få skrevet.
Det er jeg enig med spørgeren og også fru Margrete Auken i.
Det er den balance i hele billedet, jeg gerne vil have frem nu.
De socialdemokrater, der dengang havde en aktivitet, havde det jo, fordi de holdt af deres land, fordi de følte, at de skulle passe på det og på danske arbejdspladser.
Jeg vil gerne medvirke til, at hele den historie bliver skrevet, sådan at vores tids ungdom og vores tids medier også kan beskrive det sande billede, og vel at mærke det sande og det hele billede, både fra højre og venstre side i forhold til Socialdemokratiet.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Holger K. Nielsen (SF), 1998-11-04:
... og vil det ikke give anledning til overvejelser om, at vi også inddrager Forsvarets Efterretningstjeneste?
Poul Nyrup Rasmussen (S), 1998-11-04:
Nu er det jo ikke så lang tid siden, vi har haft en folkeafstemning.
Jeg husker, at hr. Frank Dahlgaard var en af dem, der mente, at dette Schengenarbejde skulle vi ikke deltage i, hvor mit synspunkt var regeringens, og det er det stadig: at årsagen til, at det er fornuftigt at deltage i Schengensamarbejdet, er, at dette land har en grundlæggende interesse i, at kriminalitet bliver bekæmpet, og at vi i virkeligheden forbedrer vores asyl- og flygtningesamarbejde på tværs af grænserne til gavn for os selv og til gavn for menneskene.
Og når det gælder den nordiske pasunion, var den sikre vej til at bevare den jo netop at deltage i Schengenarbejdet, således at både Norge og Island kunne komme med i det fælles sæt af regler, og det er fortsat regeringens målsætning.
Det er det bedste valg, man kan foretage, nemlig at bevare pasunionen og samtidig udbygge Danmarks interesser i at få bekæmpet international kriminalitet og få en menneskelig og menneskeværdig flygtningepolitik i denne en af verdens rigeste regioner.
Svend Aage Jensby (V), 1998-11-04:
»Hvilke initiativer vil regeringen tage med henblik på - i videst muligt omfang - ved en gennemgang af arkiver i det tidligere DDR og det tidligere Sovjetunionen at søge at skabe overblik over, i hvilken udstrækning danske statsborgere, herunder medlemmer af DKP, VS og SF, har virket som agenter for disse landes efterretnings-/påvirkningsorganer i tiden fra 1955 til udgangen af 1989, og om nogle af disse personer i den nævnte periode har været og eventuelt fortsat er medlemmer af Folketinget?«
Skriftlig begrundelse
De danske efterretningstjenester har efter spørgerens mening i en lang årrække udført en helt nødvendig og seriøs indsats for at sikre det danske demokrati.
Imidlertid udsættes efterretningstjenesterne og disses ansatte nu, bl.a. fra politisk hold, for en voldsom mistænkeliggørelse.
Jeg har stillet et skriftligt spørgsmål, fordi jeg føler, at vores efterretningstjenester og dermed de, der er ansat dér og har været ansat dér, fra forskellig side, også fra politisk hold, i den sidste tid har været genstand for en ganske kraftig mistænkeliggørelse.
Jeg deler ikke den mistænkeliggørelse.
Vi mener, at det virke, de to tjenester har udført, i særdeleshed under den kolde krig, var aldeles påkrævet for at sikre dansk demokrati.
Jeg synes, det er tankevækkende, hvis man gør sig den overvejelse, om nogle dele af den mistænkeliggørelse, vi oplever, kommer fra netop de kredse, de personer, som efterretningstjenesterne i sin tid skulle holde øje med.
Jeg siger ikke, det er tilfældet, men hvis det nu er det.
Det er altså baggrunden for, at jeg har stillet spørgsmålet.
Jeg mener, det kunne være overordentlig nyttigt, også fordi jeg er enig med statsministeren med hensyn til den historieskrivning, vi skal i gang med, hvis vi fik adgang til DDR's arkiver, som der er mulighed for, og til KGB's, den tidligere sovjetiske efterretningstjenestes, arkiver.
Det er baggrunden for mit spørgsmål, og der ligger ikke noget drilleri i spørgsmålet, vil jeg gerne sige.
Det betragter jeg nemlig sagen som for alvorlig til.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 1998-11-04:
Jeg forstår godt hr. Svend Aage Jensbys spørgsmål og ikke mindst baggrunden derfor.
Jeg kan oplyse, at justitsministeren til brug for min besvarelse af hr. Jensbys spørgsmål i dag har oplyst, at danske myndigheder ikke med sikkerhed har kunnet fastslå identiteten af agenter fra DDR eller det tidligere Sovjetunionen, som bor eller har boet i Danmark, ud over dem, der allerede er blevet retsforfulgt.
Jeg kan sige til hr. Jensby, at såfremt det sandsynliggøres, at identificerede personer, som bor eller har boet i Danmark, har udøvet statsfjendtlig virksomhed i Danmark, vil det blive undersøgt, om det er muligt at gøre strafansvar gældende, og jeg ser ingen anledning til andet end at henholde mig til de oplysninger og det svar, som justitsministeren her har været mig behjælpelig med.
Frank Aaen (EL), 1998-11-04:
Jeg vil som indledning sige, at jeg faktisk meget kraftigt vil opfordre statsministeren til at foranstalte de undersøgelser, som hr. Jensby efterlyser.
Jeg stiller mig gerne fuldt ud til rådighed med alle mulige oplysninger, der kan belyse den insinuation, hr. Jensby kommer med, så jeg synes ikke, man skal afvise.
Jeg synes, man skal følge op og sige: Ja, det gør vi.
Så vil jeg gerne spørge statsministeren: Når man laver en sådan undersøgelse, burde den så i virkeligheden ikke udvides til at omfatte alle partier og også omfatte styrer som apartheidregimet i Sydafrika, Israels efterretningstjeneste, Vesttysklands efterretningstjeneste og USA's CIA?
Jeg synes, at det i den forbindelse ville være interessant, hvis hr. Jensby her gav udtryk for, at han også synes, at de tjenester og alle partier kunne inddrages.
Holger K. Nielsen (SF), 1998-11-04:
Den besvarelse, vi fik fra statsministeren, var egentlig forbavsende konkret, og jeg vil godt spørge, om det skyldes, at den er baseret på, at regeringen faktisk er bekendt med, hvilke oplysninger der findes om danske statsborgere i arkiverne i andre lande.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 1998-11-04:
Hr. Frank Aaens indlæg opfattede jeg egentlig ikke som et spørgsmål til mig, men måske mere som et spørgsmål
til hr. Jensby.
Til hr. Holger K. Nielsen: Jeg er ikke i stand til her på stående fod at uddybe det svar, jeg allerede har givet til hr. Jensby.
Det vil i givet fald kræve, at vi får mulighed for at vurdere hr. Holger K. Nielsens spørgsmål yderligere, og det vil jeg egentlig opfordre til.
Jeg skal gerne tage initiativ til at få givet hr. Holger K. Nielsen et fyldestgørende svar.
Birthe Rønn Hornbech (V), 1998-11-04:
Jeg synes, hr. Løvig Simonsen har sagt forfærdelig meget af det, jeg selv kunne have haft lyst til at sige, for jeg er meget enig i flere af betragtningerne.
Ikke mindst er jeg meget enig i de betragtninger, jeg hørte om forholdet mellem jura og politik: det, der er politik, skal klares politisk her i parlamentet, ministre skal drages til ansvar, og politikere skal ikke gemme sig bag juristerne.
Det er vi meget enige om, og derfor kunne vi også godt udtrykke et fælles håb om, at en sådan lov ikke kom i brug. Som sagt var der også mange andre ting, som lød meget bekendt i mit øre, og det er vel heller ikke så mærkeligt, når det er tredje gang, vi behandler dette lovforslag.
Det er jo ikke, fordi vi ikke har bestilt noget i Udvalget for Forretningsordenen, og det kan også spores i dag - i hvert fald mellem Socialdemokratiet og Venstre - at efterhånden som vi får arbejdet tingene igennem, kommer vi hinanden nærmere og nærmere.
Vi er godt tilfredse med, at der har været bevægelse i tingene.
Noget af det, vi har været meget optaget af, var jo, om der skulle være offentlighed om disse undersøgelser, og der er jo sket en væsentlig bevægelse, i hvert fald hos nogle partier.
Det er vi godt tilfredse med, og jeg tror også, det vil være muligt at finde en ordning, hvor man tager de fornødne hensyn til personer, der bliver afhørt, hvor det kan virke særlig krænkende.
Jeg tror, det vil være muligt at finde et fælles fodslag, og jeg deler bestemt den forrige ordførers håb om, at det også bliver med et stort flertal.
Med hensyn til retssikkerheden for de afhørte i øvrigt og om det skal være en dommer, der leder kommissionen, bliver det ganske kort, for vi har jo talt om det førhen her i Folketingssalen.
Vi har stadig det dilemma, at vi synes, at dommere er de bedste retsledere og de bedste til at foretage afhøringerne; men vi ved også, at når det er en dommer, kan afgørelsen lettere blive opfattet som noget med domsvirkning i befolkningen.
Det er muligt, at det er noget, der skal klares gennem folkeoplysningsarbejde; men også her har jeg indtryk af, at vi er meget enige om, at vi må forsøge at få et sådant undersøgelsesresultat til at fremstå som noget, der ikke virker som en dom.
Der er faktisk ikke nogen af os, der endnu har kunnet finde columbusægget, så det er vi lidt optaget af at få drøftet igen.
Jeg ved også godt, at når vi nu har nærmet os hinanden med hensyn til åbne døre, er vi i den situation, at den oprindelige betænkning egentlig bygger på et andet grundlag, nemlig lukkede døre.
Derfor er vi nødt til - uden at jeg tror, at det behøver at tage så lang tid - igen at drøfte igennem, om det giver nogle andre konsekvenser.
Jeg håber også meget, og i Venstre håber vi også meget, at vi nu kan sige alle gode gange tre, så vi i denne samling får dette lovforslag vedtaget med et så bredt flertal som muligt.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-11-04:
Jeg skal i hvert fald være den sidste til at undervurdere befolkningen.
Politikerne er, som folk er flest.
Det er dem, der vælger os, og selvfølgelig kan langt hovedparten af befolkningen også gennemskue det.
Det er et spørgsmål om, hvor gode vi i øvrigt er til den kommunikation.
Men det, som vi gerne vil åbne en debat om, er jo, om man i det forløb, der skal være, hvor man skal klarlægge et begivenhedsforløb for at finde ud af, om der eventuelt efterfølgende kan være baggrund for at indlede retlige skridt, som så kan føre til dom, kan være en højere grad af f.eks. politikerudspørgen, om man i den større åbenhed, vi gerne vil have, også kan have det element, at man i højere grad opererer med det, man ellers kunne kalde en høring.
Det er klart, at i et sådant forløb kan dommerens rolle blive mindre betydningsfuld, end hvis det alene er en kommission med tre eller fem mennesker, eller hvor mange der skal sidde med dommeren for bordenden.
Hvis man kunne gøre det på den måde, er jeg enig i, at så kan vi måske komme ud over den bekymring, der ellers kunne være omkring dommerens stilling.
Vibeke Peschardt (RV), 1998-11-04:
Da den radikale retsordfører ikke kan være til stede, skal jeg på hendes vegne fremføre følgende: Det er nu tredje gang, Folketinget tager hul på forslaget om undersøgelseskommissioner, denne gang for at få det gjort færdigt. Man kan sige, at undersøgelsen nu er blevet endnu mere aktuel, og så meget mere kan man sige, at det er vigtigt en gang for alle at få lagt os fast på nogle rammer for, hvordan den slags ting skal foregå fremover. Der dukker jo ting og sager op hele tiden, skulle man snart sige, og vi har fra starten været interesseret i at få rammerne på plads.
Lovforslaget skitserer en række modeller, der skal være en hjælp, som Folketinget eller regeringen trækker op af skuffen, hvis og når det skulle blive nødvendigt.
Der er i forrige samling lavet et grundigt forarbejde.
Der er blevet afholdt en høring, og en tidligere første behandling af forslaget viste, at det skulle være muligt gennem arbejdet i Udvalget for Forretningsordenen at nå til en enighed, der gerne skulle være meget, meget bred.
Jeg vil på den radikale gruppes vegne gerne gentage et par af de centrale standpunkter, vi lægger vægt på ved dette lovforslag: Vi er fra radikal side optaget af, at både Folketinget og regeringen får mulighed for at nedsætte undersøgelseskommissioner.
I de fleste tilfælde skal kommissionen efter vores opfattelse implicere en dommer. Dommere er ikke i alle tilfælde nødvendige, men det skal efter vores opfattelse være muligt at inddrage dem.
Vi er klar over de problemer, som højesteretspræsidenten i sin tid fremførte, men vi læser hans udtalelser som en advarsel.
Som en slags generel indvending imod at inddrage dommere kan vi ikke opfatte dem.
Et andet punkt, der tidligere har været genstand for debat, en meget heftig debat endda, er, om der skal være åbne eller lukkede døre.
For os er det ikke et enten-eller, men et både-og
Vi er i udgangspunktet tilhængere af åbne døre, men med mulighed for at lukke dem, når kommissionen finder det nødvendigt.
Der kan være mange hensyn at tage, både til enkeltpersoner, hvis retsstilling skal sikres, og til f.eks. bankhemmeligheder eller andre af den type ting, som man bliver nødt til at have en vis lukkethed omkring.
Vi håber, at man gennem udvalgsarbejdet når frem til enighed, og at man i sidste ende får så bred en vedtagelse
som muligt af dette lovforslag.
Frank Dahlgaard (KF), 1998-11-04:
Det har været fremme i pressen i den senere tid, at forhandlinger om Schengen og pasunion inden for EU og EØS-området er kørt i stå.
Det er noget med, at Norge ikke længere vil betale blodpenge, eller hvad man kalder det.
De synes, de har betalt nok, og Spanien blokerer så.
Det, man kan nå frem til ifølge pressen, er en fastlåst situation, hvor vi som nordisk land og som EU-land kan komme til at vælge mellem, om vi skal bevare pasfriheden i Norden, eller vi skal vælge den planlagte pasfrihed inden for EU.
Hvis en sådan ulykkelig situation opstår, hvad vælger statsministeren da?
Poul Nyrup Rasmussen (S), 1998-11-04:
Jeg tror, hr. Søren Søndergaard kom til at foretage en fortalelse.
Men hr. Søren Søndergaard brugte udtrykket boligejerne.
Jeg tror, hr. Søren Søndergaard, hvis jeg kender ham ret, tænkte på lejerne.
O.k. Når det gælder lejerne, må jeg minde om, at det, by- og boligministeren har lagt frem, faktisk ikke er så forfærdeligt og så slemt, som Enhedslisten gerne vil gøre det til.
Hvis man virkelig går ind og gør sig den anstrengelse og ser på, hvordan det så egentlig ser ud,
så er der for det første lagt et loft over de huslejestigninger, der måtte komme.
Og for det andet skal man huske, at der er to ting, der især spiller en rolle, når det gælder samfundets støtte
til mennesker i Danmark, når det gælder huslejer.
Den ene er den indkomst, man har, og den anden er huslejens størrelse.
Hvis man går ind og ser på regeringens forslag for almindelige pensionister - og jeg understreger: pensionister, der har ATP og folkepension eller kun folkepension - så vil hr. Søren Søndergaard nå til den konklusion, der også er regeringens, at det er meget, meget fornuftigt, menneskeligt og ansvarligt.
Det er ikke et billede af, at hver eneste pensionist her i landet bliver ramt.
Det gør de faktisk ikke.
Så skal vi nu ikke få tallene på det rene, få skrevet
den rigtige historie, også nutidshistorie?
Jeg ved, hr. Søren Søndergaard er meget historisk interesseret.
Skal vi ikke få fortalt landets pensionister, at pensionisterne her i landet kan være fuldstændig trygge ved den nuværende danske regering.
Vi fører en socialt ansvarlig politik også i forhold til pensionisterne.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Søren Søndergaard (EL), 1998-11-04:
Kan statsministeren bekræfte, at alle de eksempler, han nævnte på regeringens politik, er områder, hvor man har fået aktiv støtte fra partiet Venstre?
Kan statsministeren bekræfte det? Og kan statsministeren fortælle, hvorfor det specielt er socialdemokratisk politik, at mens man med boliglovgivningen rammer de svageste grupper i samfundet, så skal aktieejerne have det bedre?
Kan statsministeren forklare, hvad sammenhængen er i det?
Poul Nyrup Rasmussen (S), 1998-11-04:
Jeg vil ikke udtale mig om Venstre, for det tror jeg ikke nogen kan i øjeblikket, men jeg kan udtale mig om regeringen.
Det, regeringen gerne vil nu, er noget, som ingen regering i nyere tid har haft det privilegium at kunne gøre, nemlig at skaffe rum og plads til de mennesker, der ikke har haft chancen for at få et arbejde igennem mange, mange år, og som for længst har afskrevet, at der var et liv for dem på det aktive arbejdsmarked.
De mennesker, som kun er 60 pct. eller 70 pct. effektive, er regeringens ambition.
Regeringens ambition er også at få skabt nogle bedre rammer for, at de truede børn kan få en lidt bedre opvækst.
Regeringens ambition er også, at der ikke længere er så stor narkokriminalitet rundtomkring i visse kvarterer, og det er der heller ikke.
Regeringens ambition er at leve op til sine løfter, og det går det rigtig godt med.
Regeringens ambition er derudover, hvis jeg må sige det, den økonomisk lidt strammere kurs, vi må foretage nu af hensyn til landet.
Og der er en gruppe til, der bliver ramt, og det er dem, der aldrig kommer ind på arbejdsmarkedet.
Det er det, vi vil undgå. Kan vi få lidt fælles bistand her til at holde Danmark på ret kurs, så har hr. Frank Aaen også gjort en god tjeneste.
Jeg er lidt ked af, at Det Konservative Folkepartis hr. Frank Dahlgaard - så har jeg ikke sagt for meget - nu i virkeligheden er i gang med at sætte pres på den nordiske pasunion.
Jeg vil sige til hr. Frank Dahlgaard, at den bedste vej til at sikre den nordiske pasunion er ikke at presse Danmark ud i at skulle vælge mellem det ene eller det andet, for det ville virkelig vanskeliggøre det valg og også den nordiske pasunion. Hr. Frank Dahlgaard skal jo huske en eneste ting: Norge og Island står uden for EU.
Det gør vi ikke, og derfor vil der ske en række besværligheder også for Danmark ved grænsen mellem Tyskland og Danmark.
Det har jeg nævnt mange gange.
Jeg tror, at det i en fælles interesse for at bevare den nordiske pasunion er bedst, at vi løser begge spørgsmål på én gang, nemlig Schengenaftalen og den nordiske pasunions sikring.
Det er den bedste langtidssikring også af den nordiske pasunion.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Villy Søvndal (SF), 1998-11-04:
I løbet af denne uge skal det engelske overhus tage stilling
til kravet om udvisningen af den tidligere diktator fra Chile, Pinochet, i forbindelse med retssagen, der er rejst af advokater i Spanien
Sagen er startet i dag.
Ifølge de udmeldinger, som statsministeren har givet i den officielle debat, tror jeg, statsministeren deler den opfattelse, at dette er en meget vigtig sag og en principielt vigtig sag af mange grunde, nemlig dels for retfærdighedens skyld, dels for at sende et tydeligt signal til fremtidige diktatorer om, at det risikerer at koste, hvis man har blod på hænderne, dels for at forebygge, at det gentager sig, og dels for at lære også om det internationale samfunds rolle i sådan en sag, og endelig selvfølgelig for at rehabilitere de ofre, der har lidt undervejs.
Jeg vil derfor spørge statsministeren, om regeringen har taget eller agter at tage kontakt til den engelske regering for at støtte kravet om udvisningen af Pinochet til Spanien.
Frank Dahlgaard (KF), 1998-11-04:
Det er rigtigt, som statsministeren sagde, at vi havde en folkeafstemning, og at den cementerede beslutningen om, at grænsekontrollen skal falde væk, og at vi skal tilslutte os det, og det respekterer jeg naturligvis.
Men nu beder jeg statsministeren her nogle få dage forud for Nordisk Råds møde i Oslo om at få en klar holdningstilkendegivelse i tilfælde af, at vi skulle komme i den ulykkelige situation - og det tror jeg alle her i Folketinget vil finde er en meget ubehagelig situation - hvor vi skal vælge mellem enten at fastholde pasfriheden og pasunionen i den nordiske familie eller knytte os op på det, som der er besluttet i EU.
Hvad vælger statsministeren da i en sådan situation, familien eller naboen?
Villy Søvndal (SF), 1998-11-04:
Jeg vil godt takke ministeren for svaret og også for de holdningstilkendegivelser, der ligger.
Det tror jeg i sig selv er vigtigt.
Statsministerens opfattelse er, at politikere ikke skal blande sig, når domstole arbejder.
Men jeg tror, det er vigtigt at Danmark på linje med senest Norge og Sverige i går meget tydeligt tilkendegiver sin holdning for at være med til at styrke modet, om man så må sige, i det britiske overhus.
Det er jo dem, der skal træffe den endelige beslutning.
Danmark bør være med til at styrke det standpunkt, at vi gerne principielt ser, at diktatorer, der har blod på hænderne, bliver tilbageholdt.
Jeg siger også dette på baggrund af en demonstration, der var i går med deltagelse af ekschilenere i Danmark.
Deres store ønske er ikke, at regeringen blander sig i retssagen, men at regeringen tydeligt tilkendegiver over for det engelske overhus, at Danmark gerne ser Pinochet udleveret til retsforfølgelse.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 1998-11-04:
Jeg føler ikke, at jeg har meget andet at tilføje lige nu.
Det er ikke nogen nem sag.
Heller ikke, i al ubeskedenhed, for undertegnede at svare på.
Jeg synes, at det rigtige ville være, at vi nu følger retssagens forløb og på en måde også i denne moderne, lidt flygtige tid gør, hvad vi kan, både mediemæssigt og over for den del af ungdommen, der har brug for denne historie, for at fastholde, hvad det var, der skete.
I det konkrete tilfælde kan jeg kun sige, at jeg har noteret mig hr. Villy Søvndals synspunkter og næppe i dag vil kommentere yderligere på sagen.
Hermed sluttede spørgsmålet.