Jesper Langballe (DF), 2003-04-11:
Ja, så skulle Folketinget til det igen.
Det af hr. Jann Sjursen fremsatte beslutningsforslag er jo ord til andet det, som Kristeligt Folkeparti fremsatte og fik drøftet i Folketinget for 3 år siden. Det gælder også den solide og ind til det pedantiske omstændelige historiske redegørelse for Folketingets finansiering og civile funktioner gennem det 20. århundrede.
Her får vi f.eks. at vide, at blandt de fødsler, der anmeldes til folkekirkens ministerialbog, er sådanne, som finder sted om bord i skibe og luftfartøjer, hvis første ankomst derefter er en dansk havn eller lufthavn.
Sig så ikke, at Kristeligt Folkeparti mangler sans for detaljen.
Så slavisk gentager partiet sin historiske redegørelse, at det derimod slet ikke har fået med i den, at siden sidste drøftelse af implementeringen af DNK begyndte den elektroniske kirkebog.
I en enkelt sætning erklærer Kristeligt Folkeparti, at partiet naturligvis er vidende herom, men at det intet ændrer ved forslagets principielle spørgsmål.
Jo, det er lige netop, hvad det gør, radikalt endda, idet DNK nok betjenes af præster og kordegne, men i øvrigt er et rent statsligt register, som man forholdsvis nemt vil kunne flytte fra folkekirken til kommunerne.
Selvfølgelig har kirkeministeren ret i, at det her lægger op til en kirkeforfatning.
Hr. Jann Sjursen har for nylig som en indledende fanfare bekendtgjort i Kristeligt Dagblad, at han slet og ret vil have skilt stat og kirke.
Og her var begrundelsen kirkeministerens person. Denne komiske begrundelse er dog ikke med i beslutningsforslaget.
Her gentager man den tidligere forsikring om, at der ikke lægges op til en grundlovsændring, men det genfremsatte beslutningsforslag bekræfter dog, hvad der bliver mere og mere tydeligt, at bortset fra venstrefløjen har Folkekirken ikke nogen mere udtalt fjende end Kristeligt Folkeparti.
Den begrundelse, partiet anfører for den foreslåede adskillelse mellem folkekirkens kirkelige og folkekirkens almindelige samfundsdaglige økonomi, hvor den ene skal betales af kirkeskatten og den anden over finansloven,
er fra først til sidst hensynet til sekter og trossamfund uden for folkekirken, og - tør man gætte på - ikke mindst hensynet til herboende muslimer.
Det er tydeligvis for sådanne grupper, partiets hjerter banker, og ikke for den almindelige danske folkekirkekristne.
Hr. Jann Sjursen finder det ikke rimeligt for ikkekristne trossamfund, at: »Et trossamfund står for hele den grundlæggende civilregistrering.« Et trossamfund blandt andre.
Det er altså Kristeligt Folkepartis forståelse af folkets kirke.
Når staten over finansloven bidrager til præstelønninger og dermed til forkyndelsen og ikke specifikt til civilregistrering og begravelsesvæsen, som hr. Jann Sjursen ønsker, så tilkendegiver staten jo, at den forkyndelse, som er folkekirkens hovedopgave, ikke er staten ligegyldig.
Som grundloven foreskriver: Den kirke, hvis forkyndelse er evangelisk-luthersk, er just den folkekirke, staten skal understøtte.
Vi har trosfrihed, men ikke troslighed, og anderledes troende må finde sig i, at sådan er det altså her til lands.
For vi er ikke hvem som helst.
Vi er et folk med en historie og en hjemmegroet åndelig virkelighed.
Og man skal huske på, som B 115 hæderligt nok anfører, at ingen uden for folkekirken bliver økonomisk diskrimineret.
Faktisk er folkekirken jo en lille overskudsforretning for staten.
Det hedder i bemærkningerne, at finansministeriet ikke bør bestemme antallet af præstestillinger.
Og så kommer det: Det skal folkekirken selv.
Her er vi ved grundproblemet.
hvem er folkekirken selv?
Ja, det skal kommissionen finde ud af, siges det.
Men jeg kan fortælle hr. Jann Sjursen, at det er alle Danmarks barnedøbte uden forskel, og den lighed skal staten tjene kirken ved at fastholde.
Men når statens ansvar for folkekirkens drift kobles af, hvem bestemmer så? Dette intrikate spørgsmål, der her rejses, kommer faktisk igen, når Finansministeriets tankeløse forslag om en bloktilskudsordning som et regeringsnedsat embedsmandsudvalg nu arbejder med, når frem til Folketinget. Bloktilskud vil nemlig, ganske som hr. Jann Sjursens forslag, hvis det bliver realiseret, gøre folkekirken til en juridisk person.
Det har folkekirken aldrig været - historisk af den grund, at begrebet juridisk person, et begreb fra romerretten, ikke blev anerkendt i gammel nordisk ret.
Det har været noget særligt ved vores folkekirke, og det har fastholdt den lutherske lighed mellem alle døbte. Men når der skal sidde nogle og tage imod bloktilskud fra staten og fordele det i kirken, ja, så er kirken blevet selvberoende, en juridisk person ...
Så er folkekirken ikke mere simpelt hen os alle sammen fra kirkeministeren til fru Jensen i Kjellerup.
Jeg synes, at når regeringen har stemt det her ned, så skulle den tage og gå i tænkeboks.