runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Villy Søvndal (SF), 2002-03-15:
Forslaget om orlovsret til ansættelse til pasning af nærtstående med handicap er et rigtigt godt forslag.
Det er næsten en historisk dag.
Jeg tror, at det er første gang, jeg har været oppe under den nye regering og rose den for, at den laver et godt forslag.
Det er i øvrigt ikke så underligt, for det her er oprindeligt et forslag fremsat af SF.
Det gjorde vi i sidste folketingssamling, og Venstre og De Konservative - de nuværende regeringspartier - valgte så allerede i sidste samling at lave en kopi.
Der sker jo tit det, når man laver kopier, at der smutter noget i forhold til originalen, og det, der er smuttet den her gang, er, at man har lavet en tidsgrænse på 6 måneder.
Jeg har selv lidt svært ved at forstå det, for hvis nu sådan et forløb, hvor man passer en nærtstående med handicap, går rigtig godt, er det så virkelig gennemtænkt, at et sådant velfungerende forløb skal afbrydes efter 6 måneder, fordi nogen i Folketinget har sagt: Vi synes, det er vigtigt, at der er en kant, der hedder lige præcis 6 måneder?
Hvad er det for et styringssyndrom, der gør, at det er meget vigtigt at kunne sige, at det her bliver højst i 6 måneder, what so ever?
Hvis det i øvrigt fungerer godt, og det vil jeg spørge ministeren om, er det så meget vigtigt at fastholde den grænse?
Hvis man er i et forløb med en nærtstående handicappet, hvor både den, der passer, og den, der bliver passet, synes, at det er den bedste måde at gøre det her på, hvad er det så for en voldsom lyst til at styre, der gør, at man vil fastholde den der tidsgrænse?
Hvis man fjerner den tidsgrænse, har man nemlig SF's gamle forslag i den oprindelige udgave, og det var faktisk gennemtænkt, at vi på det tidspunkt valgte ikke at lægge nogen tidsgrænse.
Det er ikke alene forslaget, der er en direkte gengivelse af SF's tanker.
Hvis man kigger på formuleringerne i forslaget, er de også meget præcis dem, som vi valgte i sin tid.
Der står f.eks. »pasningsbehov svarende til fuldtidsarbejde«.
Det var lige præcis den formulering, vi valgte.
Det vil jeg bare kvittere for og dermed også sige, at vi selv sagt støtter et forslag, som vi selv har lavet.
Vi ønsker at få de 6 måneder fjernet.
Og jeg vil bede ministeren om at overveje, om det ikke er klogt.
Charlotte Dyremose (KF), 2002-03-15:
Det Konservative Folkeparti er meget glad for det forslag, vi her behandler, der giver mulighed for at passe nærtstående i op til 6 måneder under forhold, der svarer til at være tilknyttet arbejdsmarkedet.
Det giver en god mulighed for netop at overveje en eventuel ny situation eller at overveje, om man kan finde en ny løsning på en situation med f.eks. et handicappet barn eller en meget syg nærtstående.
Der er mulighed for omstilling i forhold til, om denne nærtstående - barn, ægtefælle - skal placeres uden for hjemmet, og en mulighed for en glidende overgang, hvor man kan være med til denne svære proces sammen med sit barn eller en anden nærtstående.
Der er muligheden for i en kortere periode f.eks. at deltage aktivt i en sygehusbehandling, som en nærtstående skal gennemgå, eller i det hele taget finde ud af: Kan jeg selv løfte den opgave at passe min nærtstående i en længere periode i en anden ordning?
Man har muligheden for at komme tilbage, hvis man finder ud af, at byrden er for stor, eller hvis der er forskellige andre årsager, som gør, at man f.eks. er nødt til at have en uddannet sygeplejerske til at varetage de her opgaver, eller hvis man finder ud af, at det ikke er muligt at gøre det her derhjemme, man er desværre nødt til at sende denne person på en institution.
Det er altså en utrolig god mulighed, et godt supplement
til de ordninger, der er i forvejen, at give denne her prøveballon til at finde ud af: Hvordan kan vi løse denne meget svære situation, som vi står i eller pludselig er kommet i?
Derfor synes vi, at det er et utroligt godt forslag, som vi fuldt ud støtter.
Anita Knakkergaard (DF), 2002-03-15:
Lovforslaget skal ses i sammenhæng med det lovforslag, beskæftigelsesministeren fremsætter om orlov til lønmodtagere, der passer nærtstående med alvorlig sygdom eller handicap.
Lovforslag nr. L 128 drejer sig om, at personer, der er tilknyttet arbejdsmarkedet, kan opnå orlov fra deres arbejde.
Personen bliver ansat af kommunen med løn i op til 6 måneder.
Forslaget giver bedre mulighed for, at personer med tilknytning til arbejdsmarkedet kan varetage pasning og omsorgsopgaver over for nærtstående med bl.a. betydelig og varigt nedsat fysisk eller psykisk funktionsevne.
Ansættelsen ved kommunen kan ske, hvis følgende betingelser er opfyldt:
Alternativ til pasning i hjemmet er døgnophold uden for hjemmet, eller plejebehovet svarer til fuldtidsarbejde, at der er enighed mellem parterne om etablering af pasningsforholdet, og at kommunen vurderer, at der ikke er afgørende hensyn, der taler imod, at det er den pågældende person, der passer den nærtstående.
Forslaget er et supplement til de øvrige muligheder for at passe nærtstående.
Lovforslaget åbner mulighed for, at familien og den syge får mulighed for i hjemmet at forberede den meget svære beslutning, man eventuelt skal træffe, og omstille sig til, at man lige pludselig møder disse ting, hvor ens tilværelse totalt bliver ændret.
Med hensyn til høringssvarene vil vi selvfølgelig under udvalgsbehandlingen stille spørgsmål vedrørende mulighederne
for yderligere fleksibilitet i ordningen.
Men vi synes godt om forslaget og er meget positivt indstillede, da det i hvert fald er en fremgang.
Karen Jespersen (S), 2002-03-15:
Det er jo en meget hård belastning, når et nærtstående familiemedlem bliver udsat for en alvorlig sygdom, og hvor man kan stå over for en meget vidtrækkende beslutning om, hvorvidt den syge skal flytte fra hjemmet og have døgntilbud, altså bo et andet sted i en offentlig institution.
Det er jo klart, at det er en situation, hvor man har utrolig meget brug for nogle stabile vilkår, hvor man i fred og ro har mulighed for at overveje, hvad den videre situation skal være, også, om den syge eventuelt skal passes i hjemmet med en af de mange andre ordninger, der findes i den sociale lovgivning.
Jeg tror, det er godt, at vi bevæger os den vej, at især mennesker, der er i en meget udsat position, ved sort på hvidt, hvad de har at rette sig efter, og det er det, vi sikrer her.
Der er tale om en orlovsret og en pligt for kommunerne til på nogle bestemte ordentlige vilkår at sikre, at man i en periode på op til 6 måneder kan passe et nærtstående familiemedlem.
Vi har jo også allerede sagt ja til forslaget, i og med at pengene er fundet i forliget om den såkaldte satspulje, som et bredt flertal, herunder Socialdemokratiet, har tilsluttet sig.
Jeg ved ikke, om det er undgået min opmærksomhed, men jeg synes ikke, jeg har set høringssvarene.
Vi har jo måttet konstatere i det her meget forhastede forløb, der har været omkring flere lovforslag, at høringssvarene er kommet meget sent.
Det gjaldt også det foregående lovforslag.
Jeg mener, at en af de ting, vi skal overveje under udvalgsarbejdet, er, om vilkårene for overgangen fra den her ordning til eventuelle andre ordninger i den sociale lovgivning er gode nok, om de er godt nok sikret, om vilkårene for, hvornår man får orloven, som jo også bliver reguleret i et andet lovforslag, også er tilstrækkeligt gode. Men grundlæggende er det et positivt forslag, som Socialdemokratiet støtter.
Hans Andersen (V), 2002-03-15:
Lovforslag nr. L 128 er en opfølgning af et tidligere fremsat beslutningsforslag fra Venstre og De Konservative om at sikre orlovsret til personer, der passer nærtstående med handicap og alvorlig sygdom i hjemmet i en begrænset periode.
Lovforslaget hænger tæt sammen med et lovforslag fra beskæftigelsesministeren om orlovsret til lønmodtagere, der passer nærtstående med handicap eller alvorlig sygdom.
Nærværende lovforslag indebærer, at personer, som efter det ovennævnte lovforslag om orlovsret har opnået orlov fra deres almindelige arbejde for at passe nærtstående med handicap eller alvorlig sygdom, bliver ansat i kommunen i orlovsperioden i op til 6 måneder.
Derved sikres, at man i orlovsperioden beholder sin tilknytning til arbejdsmarkedet og derved bevarer de rettigheder, som er forbundet hermed, som f.eks. dagpenge, feriepenge og pension.
Denne mulighed er et supplement til de eksisterende muligheder i serviceloven for støtte i forbindelse med omsorg for nærtstående i forbindelse med sygdom eller handicap.
Lovforslaget vil ikke betyde en stor økonomisk belastning for kommunerne, da man må forvente, at pasningen af nærtstående træder i stedet for f.eks. plejehjemsanbringelse eller døgnpleje i hjemmet.
Det er en merudgift, som i forslaget er beregnet til 300.000 kr. i år, og 700.000 kr. i de kommende år er ydermere foreslået finansieret via satspuljeforliget. For Venstre er det af stor betydning, at der ydes støtte, den bedst mulige støtte, til familier, der rammes af alvorlig sygdom eller handicap.
En mulighed for at tage op til 6 måneders orlov kan være med til at give ro i situationen, hvor der f.eks. skal træffes vanskelige beslutninger for fremtiden.
Det giver samtidig mulighed for, at nærtstående kan blive sammen i længere tid, inden man finder mere permanente løsninger på den sygdomsramtes eller handicappedes pasningsbehov.
Samlet set er der med Venstres øjne her tale om et nødvendigt og rigtigt lovforslag, som sikrer den enkelte familie i Danmark mulighed for en fleksibel og god støtte i en svær situation.
Vi støtter derfor helhjertet regeringens forslag.
Henriette Kjær (KF), 2002-03-15:
Undskyld.
Jeg forstår godt det, der blev sagt af Enhedslistens ordfører om, at en enlig mor måske kunne føle sig tvunget til at gå på denne her ordning, fordi det kunne give 1.000 kr. ekstra.
Der er jeg indstillet på, at vi laver nogle regnestykker, for det er jo helt minimalt, hvem det kunne komme til at dreje sig om.
For det første skal man faktisk have tre børn.
Man må ikke være på overførselsindkomst, når man vælger det her.
Man skal altså gå ud af kontanthjælpssystemet, og så kan man - og det er et gennemsnit - hvis det er vuggestuebørn, få ca. 3.300 kr. gange tre, men det må ikke ramme loftet for dagpengesatsen.
Kontanthjælpen er 80 pct. af dagpengesatsen, men hvor der jo tit er knyttet nogle tilskud til, fordi man har børn.
Men jeg er helt indstillet på, at vi kan lave nogle regneeksempler på det, for der er da ingen, der skal føle sig tvunget til at være en del af en ordning, som man dybest set ikke ønsker at være en del af.
Med disse ord vil jeg sige, at jeg er glad for debatten.
Der er kommet nogle holdningsforskelle op, og jeg synes altid, det er godt at debattere, hvordan vi skal indrette og videreudvikle vores velfærdssamfund.
Så uanset om man er enig eller uenig i det her, så synes jeg, at vi har haft en god debat, og tak for det.
Line Barfod (EL), 2002-03-15:
gratis daginstitutionsplads, hvis et barn har et socialt behov for det, men er det, som man lægger op til her fra regeringens side, at kommunerne skal ud og opsøge de familier, der vælger at passe børnene selv, og se, om børnene har sociale problemer for at se, om de så skal tvinge dem i daginstitution?
Eller hvad er formålet med det?
Og hvem er det, der skal udføre det?
For samtidig går man jo med regeringens finanslov ind og skærer ned på alt det forebyggende arbejde og fjerner f.eks. de beboerrådgivere, der ude i de store almennyttige bebyggelser har den tætte kontakt, ikke som nogle, der kommer og kontrollerer, men som nogle, der er med til i dagligdagen at udføre opsøgende socialt arbejde med en positiv effekt.
Hvem er det så, der skal stå for det her sociale arbejde?
Troels Lund Poulsen (V), 2002-03-15:
Til fru Margrethe Vestager vil jeg sige, at regeringen gennemgår jo kritisk, og det gør Venstre også, hvad det er for nogle råd og nævn, som vi synes, at der ikke længere er brug for.
Vi har også sagt, hvad det er for nogle, vi synes skal oprettes.
Derfor er der slet ikke noget modsætningsforhold i at komme med forslag til nye og samtidig se på, om de, der er der i forvejen, yder den indsats, som de skal.
Og her må jeg bare sige, at dér har Venstre hele tiden haft den holdning, at Videnscenter for Ligestilling ikke har været vores kop te, og når vi nu har muligheden for at lave om på det, vælger vi at gøre det.
Til hr. Kamal Qureshis spørgsmål vil jeg sige, at vi ønsker at have en ligestillingsdebat, og vi ønsker også, at man skal have den på et kvalificeret grundlag.
Men jeg vil sige, og det er også min kommentar til fru Sophie Hæstorp Andersen og fru Pernille Rosenkrantz-Theil, at man kan godt have en debat i Danmark, uden at man nødvendigvis skal have et center for ligestilling.
Jeg har også noteret mig, at der er delte holdninger til det her.
Jeg har også læst høringssvarene.
Men der er også andre, der kan deltage i debatten, deriblandt politikere og organisationer.
Det er nu engang sådan, at man laver lovgivningen på Christiansborg, og jeg er ikke et sekund i tvivl om, at vi får en kvalificeret ligestillingsdebat.
Lad mig minde om, at man også har haft en ligestillingsdebat før.
Det her er jo noget, som blev vedtaget for 1 år siden, og der har jo ikke været problemer med før 2000 at kunne diskutere ligestilling.
Så jeg ser på ingen måde et modsætningsforhold.
Det ser jeg på ingen måde et problem i.
Jeg vil bare understrege, at Venstre ikke mener, at man skal have et statsorganiseret debatorgan.
Det har vi hele tiden været imod, og det er derfor, vi synes, at det er på sin plads at tage et opgør med det.
Tove Videbæk (KRF), 2002-03-15:
Indtil nu har der kun været talt om den negative økonomiske indflydelse, som dette forslag vil have, men vi ved jo, at der også vil være positiv indflydelse på økonomien, hvis det her forslag bliver vedtaget.
Man ved jo f.eks., at børn, som bliver passet i daginstitutioner, er 20 pct. oftere syge end børn, der bliver passet hjemme, hvad deraf følger af mistede arbejdsdage og virksomhedernes mistede arbejdskraft, udgifter til medicin, til lægebesøg, til sygehusbesøg osv.
Også socialt ved vi jo, at det påvirker børnene positivt og godt, at de får lov at være derhjemme og få en mere harmonisk start på tilværelsen, og det kan jo være med til at give færre utilpassede børn osv. osv. Så udgifter på det sociale område vil mindskes, hvis det her bliver vedtaget.
Kan fru Eva Kjer Hansen ikke bekræfte det?
Eva Kjer Hansen (V), 2002-03-15:
Jeg må sige, at jeg simpelt hen ikke forstår logikken fra de tre sidste ordføreres side i forhold til spørgsmålet om, hvor det er, at kommunerne skal skære ned.
Alle familier har jo et pasningsbehov i forhold til børnene, og det, vi ønsker, er at sige, at der i forhold til pasningsbehovet skal være en bred vifte af muligheder, man kan vælge.
Her åbner vi op for en ny mulighed, som ikke er gældende i dag.
Det har lagt nogle skrappe begræsninger ind bl.a. i forhold til, hvad den økonomiske udgift kan være i kommunen, hvor vi siger, at udgiften maks. kan udgøre 85 pct. af nettoudgiften for pladsen i den pågældende kommune.
Dermed bliver det jo ikke noget, som betyder flere udgifter, hvis ellers kommunen tilpasser kapaciteten i forhold til den efterspørgsel, der er tale om.
Margrethe Vestager (RV), 2002-03-15:
I forhold til spørgsmålet om pasning og muligheder vil jeg bare konstatere, at Danmarks Liberale Parti nu har udviklet liberalismen til kravet om, at alle skal have et offentligt tilskud, når de får børn.
Det synes jeg er en helt ny udvikling i forhold til liberal politik, sådan som vi kendte den i gamle dage, men det må vi jo tage til os med interesse.
Det andet er opfølgningen på den her økonomidiskussion, vi har.
Kommuneaftalerne er lige så kendte for Venstres ordfører som for os andre.
Da vi nu får at vide, at det her ikke vil ændre på mulighederne for børnepasning, så må man antage, at det her er et tomt slag i luften, fordi der simpelt hen ikke er kommunal økonomi til at prioritere og lave den her type ordninger. Hvis vi kan få bekræftet heroppefra, at det er et rent paradeforslag, som bare skal sige noget om, hvad Venstre gerne ville, hvis verden var bedre og den kommunale økonomi var baseret på, at penge vokser på træer,
så ville det være fint.
For ellers ville det være hensigtsmæssigt, at Venstre kan sige, hvor Venstre mener, at kommunerne skal skære ned for at få rum til den her ordning.
Line Barfod (EL), 2002-03-15:
Nu har fru Karen Jespersen sagt det, jeg gerne ville sige, nemlig at der altså ikke er lagt op til noget om, at kommunerne bliver friholdt for den ekstra udgift, der ligger her ifølge lovforslaget.
Så kommunerne kommer altså til at skulle skære ned, og daginstitutionerne er et af de steder, de kan skære ned på.
Det kunne også være andre steder.
Så vil jeg gerne sige, at Enhedslisten ikke har noget krav om, at alle børn skal i daginstitution.
Vi ønsker tværtimod, at man skal have reelle muligheder for at vælge, hvordan man ønsker at tilrettelægge familiens liv.
Derfor så vi også gerne, at man havde barselorlov og forældreorlov med fuld lønkompensation og en central barselfond, der kunne sikre, at det også bliver en reel mulighed, uden at det belaster f.eks. små virksomheder for hårdt.
Men det er jo ikke det, der ligger i det her forslag.
Det, der ligger i det her forslag, er, at enten de, der har rigtig mange penge, kan få nogle penge oveni ved at gå hjemme med deres børn, eller også at de, der har meget, meget få penge, og for hvem det økonomisk nogle gange vil kunne betale sig at få penge for at gå hjemme med børnene, kan benytte det her tilbud.
Men den store gruppe, der måske har et hårdt presset arbejdsliv, har ikke mulighed rent økonomisk for at bruge det her tilbud.
Karen Jespersen (S), 2002-03-15:
Jeg synes faktisk ikke, at fru Eva Kjer Hansen svarede på det spørgsmål om prioritering af midlerne.
Der blev spurgt konkret i forhold til daginstitutionerne, men man kan vel i virkeligheden spørge endnu mere enkelt: Er det ikke rigtigt, at man nu prioriterer at bruge - ved at give forældre lov til at passe børn, altså ganske almindelige familier og ganske almindelige forældre - op mod 500 mio. kr. om året?
Det betyder, at de penge så ikke kan bruges på andre områder, f.eks. til børn af svagt stillede og dårligt stillede familier.
Det er jo i en situation, hvor kommunerne har fået nogle meget skrappe sparekrav meldt ud.
Der er årsmøde i Kommunernes Landsforening i øjeblikket, hvor det fremgår, at der bliver stillet nogle ret skrappe krav til kommunerne, som man så skal finde besparelser i forhold til, og det er jo de store områder: ældre, skole og børn - ikke bare børnepasning til de svagt stillede børn.
Men man vælger altså at prioritere de her familier frem for socialt dårligt stillede familier.
Eva Kjer Hansen (V), 2002-03-15:
Lovforslaget giver kommunerne mulighed for at give et nyt tilbud til børnefamilierne, og der er ikke noget som helst belæg for, som fru Line Barfod prøver, at sige, at det så betyder, at man skærer ned i daginstitutioner og forringer tilbuddene i øvrigt.
Det er jo et spørgsmål om, at kommunerne tilrettelægger pasningstilbuddene efter det behov, der er, og får kapaciteten til at passe til efterspørgslen.
Vi vil simpelt hen ikke være med til at være dem, der skal bestemme, at f.eks. alle partout, som Enhedslisten gerne vil det, skal gå i et kommunalt dagtilbud.
Vi ønsker en bred variation for at tilgodese de ønsker og behov, som den enkelte familie har.
Også for at tage hensyn til dem, der arbejder på andre tidspunkter, og hvad ved jeg, der kan være af prioriteringer i den enkelte børnefamilie.
I øvrigt vil de her ordninger jo ikke på nogen måde blive dyrere end andre tilbud, i og med at der er den begrænsning
med et maksimum på 85 pct. af nettoudgiften.
Til fru Margrethe Vestager skal jeg sige, at regeringen jo tager en række initiativer i forhold til, hvordan vi kan øge arbejdsudbuddet: diskussioner om, hvordan vi kan få flere nydanskere i arbejde; hvordan vi kan få indvandrerne i arbejde.
Vi laver et helt handlingsprogram om flere i arbejde
Det gør vi jo netop for at klare de problemer, der ligger i forhold til mangelen på arbejdskraft, men samtidig vil vi altså også godt give den prioritering, at børnefamilierne får nogle bedre rammer.
Derfor har vi fremsat forslag til ændring af barselorloven, og derfor fremsætter vi det her forslag.
Vi synes, at det er nogle gode initiativer i forhold til at give børnefamilierne et godt udgangspunkt for deres hverdag. Så fremgår det klart af forslaget, at man ikke kan have anden lønindkomst ved siden af, og i forhold til tekniske detaljer ved eventuel anden indkomst må vi se på det under udvalgsarbejdet.
Villy Søvndal (SF), 2002-03-15:
Også et opklarende spørgsmål: Der er i stk. 6, pkt. 1, redegjort for, at hvis man modtager offentlig overførselsindkomst eller løn, så kan man ikke modtage tilskuddet her.
Hvad nu, hvis man modtager renteindkomst i betydeligt omfang, eller hvis man modtager penge, fordi man udlejer f.eks. landbrugsjord, eller man får et betydeligt afkast, fordi man har en vindmølle?
Line Barfod (EL), 2002-03-15:
For nylig skrev statsministeren i Søndagsavisen, at det var vigtigt for ham og for regeringen, at man gør noget for at bryde den sociale arv.
Et væsentligt led i at bryde den sociale arv og sørge for, at børn får den bedste mulighed for en god opvækst, er også at sørge for, at vi har nogle rigtig gode daginstitutioner.
Med det her forslag er vi meget nervøse for, at der bliver skåret ned på daginstitutionerne.
Det fremgår ikke, hvor de penge, der nu skal bruges til at betale for, at nogle skal gå hjemme med deres børn, skal komme fra.
Der står, at det skal forhandles med kommunerne.
Eva Kjer Hansen (V), 2002-03-15:
Når vi fremsætter det her forslag, er det ud fra et ønske om økonomisk at ligestille børnefamilierne, hvad angår børnepasning, og give den her ekstra mulighed i forhold til i dag.
Og der er jo lagt en begrænsning ind, som siger, at man maksimalt kan få tilskud i 1 år, og det er bl.a. for at tage højde for, at vi har brug for at øge arbejdsstyrken, og at vi også gerne ser, at kvinderne er aktive på arbejdsmarkedet.
Men vi ønsker simpelt hen at give det en prioritering og tilgodese børnefamilierne.
Hvis man føler, at det her er den rigtige løsning for den enkelte familie,
så skal muligheden også være der.
Margrethe Vestager (RV), 2002-03-15:
Jeg vil gerne bede Venstres ordfører om at afklare en ting for mig.
Det er selvfølgelig al ære værd, at man ikke vil være smagsdommer, men det er på den anden side også en regerings forpligtelse at lede landet, herunder sørge for arbejdsudbuddet, og statsministeren har senest i et brev til José Maria Aznar givet udtryk for en meget stærk prioritering af, at kvinders arbejdsudbud fremmes, og at stadig flere kvinder gør sig gældende på arbejdsmarkedet.
Det blev udtrykt
meget udmærket og meget direkte, at både skattesystemer og tilskudssystemer skal gøre det attraktivt at blive beskæftiget og fastholde beskæftigelse.
Hvordan synes Venstres ordfører, at det her forslag stemmer overens med statsministerens meget stærke betoning af muligheden for, at kvinder kan være aktive på arbejdsmarkedet?