Anne Baastrup (SF), 2000-01-26:
Indledningsvis skal ministeren have ros, fordi han hurtigt greb Registertilsynets anbefaling om at lave en lov, frem for blot at lave forskrifter.
Oprettelsen af et dna-register er en alvorlig sag, som bør vedtages i Folketinget.
Grunden til, at Registertilsynet hev i håndbremsen, var efter min opfattelse ikke, at man ville lave et register for dømte, eller at man ville lave et register for spordele, men at man ville lave et register, der også omfattede sigtede, for som Registertilsynet skriver: Afgørelsen, om også sigtede, ikkedømte personer skal optages i dna-registret, indebærer efter tilsynets opfattelse en afvejning af nogle væsentlige og indbyrdes modstridende samfundshensyn.
Det er med andre ord et alvorligt lovforslag, der her er til behandling.
Det plejer nemlig at være en grundregel i strafferet, at ingen er skyldig, før han er dømt.
Dette princip, kan man påstå, gøres der endegyldigt op med i dette forslag.
Kun hvis sigtelsen opgives som grundløs, skal oplysningerne i registret slettes.
Justitsministerens forgænger skal have skældud.
Der blev nedsat en arbejdsgruppe, som har udarbejdet forslaget, og hvem sad i den arbejdsgruppe?
Der sad politiets folk, der sad Justitsministeriets folk, og så var der et par enkelte sagkyndige, herunder professor Linda Nielsen, der fik lov til at deltage.
Men sagen er jo, at når vi laver alvorlige lovforslag, når vi gør os alvorlige overvejelser i Justitsministeriets regi, så burde man sikre, at man altid har en second opinion, at der altid er folk uden for systemet med i diskussionen om, hvordan et givet lovforslag skal se ud.
Det er ikke mange år siden, at taxachaufføren fra Nordjylland, som anmeldte en forbrydelse, blev mødt med en sigtelse, fordi politiet ønskede en dna-prøve fra ham.
Vi husker jo alle sammen en kendt politiker, hvis spiritusdom, som var 25 år gammel, og som ifølge reglerne skulle være fjernet, alligevel lå i registret.
Vi har også i Retsudvalget fået en henvendelse
vedrørende det her forslag, og i den peges der på problemer med junk-dna, dvs. det restmateriale, som er genetisk materiale, men som man endnu ikke ved, hvad kan bruges til.
I henvendelsen påpeges det, at det en dag kan vise sig at indeholde personfølsomt materiale, som kan anvendes af videnskaben.
Der er en utryghed ved forslaget, som vi skal bruge lovforslagets behandling i udvalget til at få sparket ned.
Tilsvarende oplever jeg, at der er betydelig usikkerhed omkring de argumenter, som arbejdsgruppen fremførte til støtte for deres forslag.
Da vi havde den offentlige debat umiddelbart efter, at arbejdsgruppens rapport kom frem, var der jo adskillige, som ikke havde deltaget i arbejdsgruppens arbejde, men som på en eller anden måde plejer at blive involveret, når Justitsministeriet laver lovgivning, der påpegede, at der var forskellige mangler i forbindelse med angivelsen af, hvilken betydning det måtte have, at man også udvidede registret til at omfatte sigtede. SF kan derfor ikke støtte forslaget i den foreliggende udformning. Vi er indforstået med spordelsregistret, vi er indforstået med et register vedrørende dømte, men vi finder altså ikke, at vi skal droppe det sædvanlige udgangspunkt om, at ingen er skyldig, før han er dømt. Vi kan derfor ikke støtte forslaget om at lave et dna-register med dna-test, der omfatter sigtede.