runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Tom Behnke (FRI), 2000-04-13:
Vi var også indstillede på og støttede, at man fik oprettet det internationale tribunal til pådømmelse af krigsforbrydelser i det tidligere Jugoslavien.
Og når vi har været medvirkende til det og der bliver afsagt nogle domme, hvor der er nogle, der skal afsone, så må vi selvfølgelig også fra Danmarks side være indstillede på at hjælpe til med, at afsoningen kan finde sted. Det er klart, at det selvfølgelig ikke er rart, at vi skal have den type forbrydere til Danmark, men sagen er jo, at et eller andet sted skal de jo afsone, og da vi er med i FN, og da vi er med til at bakke op bag tribunalet,
så må vi også være med til at bakke op bag, at selve afsoningen af dommen kan finde sted, og at den også kan finde sted i Danmark. Så det har vi ingen problemer med på den måde.
Men det er klart, at der jo er en række spørgsmål, der rejser sig i forbindelse med, at vi vedtager et sådant lovforslag.
Jeg tror nu nok, at vi under alle omstændigheder vil kunne finde frem til en løsning også på de eventuelle problemer, der skulle opstå.
Dér, hvor vi har det eneste forbehold, som vi vil se meget nøje på, er med hensyn til det, at pårørende vil kunne opnå opholdstilladelse i Danmark.
Vi har for så vidt ikke noget imod, at de pårørende opnår opholdstilladelse i Danmark med henblik på, at de så kan besøge den, der afsoner, eller dem, der afsoner - hvor mange det nu bliver, ved vi jo
heller ikke helt endnu.
Men problemet er jo, at hvis de pårørende har haft opholdstilladelse i Danmark i 10, 12, 15, 20 år og måske har søgt dansk statsborgerskab og har fået det, så ved vi jo godt, at så er proceduren, at når den, der afsoner, bliver sat på fri fod og søger om at få lov til at blive i Danmark, så får vedkommende lov til at blive her, så får vedkommende opholdstilladelse, og det er endda også muligt, at vedkommende med tiden får dansk statsborgerskab.
det er da en problemstilling, som vi synes er relevant at skulle se på, for det er vi ikke specielt interesserede i.
Så det vil vi meget nøje lægge os fast på og prøve at lægge ministeren fast på, så vi præcist ved, hvad retningslinjerne bliver, når vi taler om opholdstilladelse til de pårørende.
Men generelt støtter vi naturligvis lovforslaget.
Elisabeth Arnold (RV), 2000-04-13:
Og det har vi ikke fået noget svar på, bortset fra Thulebasen.
Så vil jeg gerne høre: Hvis nu der kom et forslag om, at dette ensartede fængsel blev bygget i Danmark, ville Dansk Folkeparti så støtte det?
Inge Dahl-Sørensen (V), 2000-04-13:
Det er en meget ulykkelig sag, som i dag er årsag til, at vi førstebehandler lov om ændring af lov om forsikringsaftaler.
Den nuværende forsikringslov er omkring 70 år gammel og trænger - uanset at en kvinde i 1998 er direkte årsag til lovforslaget - til at blive støvet af.
Et udvalg, som Justitsministeriet nedsatte i marts 1999, har revideret forsikringsaftaleloven og er enstemmigt fremkommet med en redegørelse om en ny regel i loven.
Den nye regel går ud på at give forsikringstagere en bedre beskyttelse i de tilfælde, hvor det efter tegning af en sygeforsikring viser sig, at forsikringstageren allerede var syg, da forsikringen blev tegnet.
Hvis man på et tidspunkt i god tro har tegnet en ulykkesforsikring og endda har lægers ord for, at man ikke fejler noget, må forsikringsselskabet gå ind og betale
Ellers er der ingen grund til overhovedet at tegne forsikringer.
Som lovforslaget er udformet - netop med afgørende vægt på, at sygdommen skal have vist sig eller være blevet diagnosticeret i forsikringstiden, og at der i forbindelse med forsikringsaftalens indgåelse skal være afgivet helbredsoplysninger af en læge eller en anden sagkyndig, og at de afgivne oplysninger skal være givet med henblik på forsikringsselskabets vurdering af, om forsikringstageren led af den pågældende sygdom - vil Venstre gå positivt ind i udvalgsarbejdet.
Lissa Mathiasen (S), 2000-04-13:
Jeg synes da, det var ganske godt, at hr. Kim Behnke ikke fandt anledning til at stå og fornøje sig så meget her fra talerstolen, for jeg mener faktisk, at der - og det er så også et svar til hr. Søren Søndergaard - meget nemt kunne have været en meget klar sammenhæng mellem de to forslag, og det var det, vi ønskede at få afklaret, inden vi ville gå ind i den her beslutningsproces.
Sammenhængen kunne bestå i, at hvis man havde besluttet sig for, at der skulle flerspilsautomater frem, så ville vi være i en situation, hvor vi kan sige, at vi både i spørgsmålet om, hvad entreen skal være, og i spørgsmålet om de øvrige ting ville synes, det var naturligt, at man var gået ind og havde taget den stilling.
Vi har hele tiden sagt, at når vi kendte svaret på, om det andet kom, så ville det være naturligt, så ville vi godt ikke bare støtte det her, vi var også enige i det, som ministeren har tilkendegivet omkring bekendtgørelsen med de fire ændringer, men vi syntes ikke, at det var rimeligt at sende en bekendtgørelse ud, som måske skulle ændres i løbet af få måneder.
Derfor syntes vi ikke, at det var ordentligt nok at gøre det.
Vi har klart tilkendegivet, at vi kan støtte det her, det gjorde jeg to gange i foråret 1998, og vi har også siden tilkendegivet undervejs, at vi har stået bag det her.
Hr. Kim Behnke spørger videre i forhold til det at videregive oplysninger.
Nej, det er nok ikke nogen speciel slem oplevelse at blive afvist, men jeg tror, at den person, der går ind på et spillekasino og får at vide, måske endda i andres påhør, at man bliver afvist, fordi der ligger en anmeldelse, og hvis man selv mener, at man er totalt uskyldig, så mener jeg, at retssikkerheden lider et knæk, hvis man står i en situation, hvor man kan risikere at blive afvist, uden at skyldsspørgsmålet egentlig er afklaret.
Og det er altså grunden til, at vi har sagt, at vi støtter det her.
Det er retssikkerhedsmæssigt mere rigtigt, men jeg har samtidig også erkendt, at værdien i den her registrering er begrænset.
Derfor gav jeg også udtryk for, at vi godt vil kigge på det, men jeg synes, det er et stort problem.
Else Marie Mortensen (S), 2000-04-13:
Det her lovforslags aktuelle baggrund er en enstemmig vedtagelse den 18. december 1998 af beslutningsforslag nr. B 12, hvorefter justitsministeren skal fremsætte forslag til den ændring, der findes i det her lovforslag, i indeværende folketingsår.
Baggrunden for det dengang fremsatte beslutningsforslag var en dom, der gjorde det klart, at folk var ringere dækket ind efter forsikringsaftaleloven, end de fleste af os var klar over.
I den konkrete sag frifandt retten et forsikringsselskab for krav om dækning i henhold til en sygeforsikring, uanset at den forsikrede var i god tro og havde en lægeerklæring, der i øvrigt understøttede hendes egen helbredsopfattelse.
Det udvalg, som justitsministeren nedsatte i marts 1999, og som i øvrigt var meget bredt sammensat, har overvejet fem forskellige løsningsmodeller for problemet.
På trods af, at organisationen Forsikring og Pension har udstedt en henstilling til sine selskaber om, at de bør anvende skadevirkningsprincippet ved vurderingen af, om en sygdom er indtrådt i forsikringstiden, har udvalget anbefalet en egentlig lovændring.
Der er overvejet fem modeller til ændring af gældende ret, og udvalget anbefaler de ændringer, som er omfattet af det her lovforslag, nemlig at selskaber ikke friholdes for ansvar, hvis læger eller andre sagkyndige har afgivet ufuldstændige eller forkerte oplysninger, og at forsikringen dækker, hvis følger af sygdom først indtræder eller diagnosticeres i forsikringstiden og en læge eller anden sagkyndig har afgivet helbredsoplysninger i forbindelse med tegningen af forsikringen.
Med forslaget er opgaven løst på en udmærket måde, og det er vi tilfredse med i Socialdemokratiet.
Det er ikke kommet af ingenting, at de fleste mennesker har eller i hvert fald kender nogle, der har dårlige erfaringer med nogle forsikringsselskaber.
Det er næsten en talemåde, at man skal huske at læse det, der står med småt.
Og selv om man så husker at læse det, der står med småt, husker at læse det hele, er det de allerfærreste civile borgere, der forstår og er i stand til at vurdere alle konsekvenser og retsvirkninger af forsikringsaftaler.
I det spil betragter vi nu forsikringstageren som den svage part, der har behov for særlig støtte, og det opnår vi med det her lovforslag.
Søren Søndergaard (EL), 2000-04-13:
Jeg ville bare spørge den socialdemokratiske ordfører om en enkelt ting, og det skyldes selvfølgelig mit manglende overblik over området.
Men hvad er den præcise sammenhæng mellem den lov, vi behandler nu, L 247, og så den lov, vi skal behandle om kort tid, der hedder L 268?
Jeg forstod, at det var meget afgørende, at de var koordinerede.
Kim Behnke (FRI), 2000-04-13:
Jeg skal bestemt ikke brokke mig over, at Socialdemokratiet og fru Lissa Mathiasen har besluttet sig for at støtte, og slet ikke forsøge at gøre mig munter i retning af, at Socialdemokratiet ikke ville støtte beretningen, ingenlunde.
Der er grund til at takke for, at Socialdemokratiet også kan støtte de her fornuftige ændringer af kasinolovgivningen.
om registrering
ikke en menneskeret at skulle have adgang til et kasino.
Hvem lider en tort ved at blive afvist på et kasino, fordi de f.eks. har forsøgt falskspil på et andet kasino?
Derfor vil jeg godt bede fru Lissa Mathiasen sammenligne med det, der sker, når man f.eks. bliver registreret i RKI i Silkeborg.
Hvis man som dårlig betaler bliver registreret dér, så bliver man også registreret, før domstolene har talt, og det har vidtrækkende økonomiske konsekvenser, f.eks. for en hel familie, hvorimod det at far eller mor ikke kan komme ind på et kasino næppe har vidtrækkende konsekvenser for den familie.
Frank Jensen (S), 2000-04-13:
Ja, det kommer ikke som nogen overraskelse for mig, at Folketingets samtlige partier tilslutter sig lovforslaget her, al den stund vi kender forhistorien til det.
Det er jo ikke sådan, at regeringen var imod, at vi fik rettet op på de forhold, som højesteretsdommen skabte på baggrund af den indbringelse, som fandt sted efter et konkret forsikringsselskabs afvisning af at ville udbetale forsikringssummen i en konkret sag med en skleroseramt kvinde.
Det var med baggrund i, at der jo i februar 1999 blev udsendt en tilkendegivelse fra Forsikring & Pension til forsikringsselskaberne, som skulle forhindre en lignende sag i at gentage sig.
Så var der et flertal i Folketinget, der ikke ønskede, at forsikringsbranchen skulle klare det selv, det skulle der ske ændringer i lovgivningen om, og det er så det, vi gør nu.
Så alt er godt, og jeg skal svare konkret på det ene enkelte spørgsmål, der blev stillet mig under behandlingen
her, nemlig fra fru Anne Baastrup: Det er ikke sådan, at vi med vedtagelse af loven her så stækker det arbejde, som fortsat finder sted i Justitsministeriets udvalg omkring forsikringsaftaleloven. Der ligger ikke her nogle bindinger i udvalgets samlede konklusion i forhold til en revision af den samlede forsikringsaftalelov, så jeg kan svare fuldt bekræftende på det spørgsmål, sådan som fru Anne Baastrup ønskede.
Men med de tilkendegivelser, der er kommet her ved førstebehandlingen, ser jeg frem til en konstruktiv og hurtig udvalgsbehandling af lovforslaget.
Lissa Mathiasen (S), 2000-04-13:
Vi har i Socialdemokratiet fra starten af medvirket til etablering af spillekasinoer her i Danmark.
Vi har også samtidig været meget bevidste om, at det at sige ja til at have spillekasinoer også var det samme, som at vi også sagde ja til accepten af hasardspil, og at det betød, at vi skulle være meget opmærksomme på, at vi hele tiden havde den optimale sikkerhed omkring de her spil, en sikkerhed, der bl.a. betød en skærpet opmærksomhed omkring hvidvaskning, falskspil m.v.
Det var også på den baggrund, at vi klart gav udtryk for, at vi kunne støtte det lovforslag, som justitsministeren såvel før som efter folketingsvalget i foråret 1998 fremsatte, et forslag, der indeholdt forslag om at forlænge opbevaringsfristen for oplysninger om ankommende kasinogæsters identitet fra 2 måneder til 5 år samt mulighed for at kunne videregive oplysninger til andre spillekasinoer om personer, der havde begået falskspil eller andre strafbare handlinger i forbindelse med spillenes afvikling.
Og på den baggrund kan vi naturligvis også i dag støtte det her fremsatte forslag.
Vi er stadig væk optagede af, at den optimale sikkerhed på vores kasinoer sikres.
Der er dog foretaget den ændring i det fremsatte lovforslag siden foråret 1998, at videregivelse kun må ske, såfremt den anmeldte person er fundet skyldig.
Og set ud fra et retssikkerhedsmæssigt aspekt kan vi være enige i den ændring, så længe det ikke kan sikres, at sikkerheden vil være tilstrækkelig for, at registreringen bliver slettet, hvis en anmeldt person senere skulle blive frifundet eller sagen opgivet.
En person kan nå at foretage mange nye handlinger i den periode, der vil gå, indtil skyldsspørgsmålet er afgjort, men lad os prøve at kigge på det under udvalgsarbejdet. Nu er der muligvis nogle, der undrer sig over, at vi i dag kan støtte det lovforslag, der ligger her, når vi ikke samtidig kunne støtte den beretning, som et flertal i Folketingets Retsudvalg afgav den 24. februar i år.
Når vi ikke kunne støtte beretningen, skyldtes det, at vi havde et klart ønske om, at arbejdet omkring gevinstgivende spilleautomater, som skatteministeren arbejder med, skulle være nået så langt, at vi kunne sikre den nødvendige sammenhæng på de her to områder.
Det gjorde vi ikke i februar, derfor kunne vi ikke medvirke til at lave den beretning.
Det gør vi til gengæld i dag.
L 268 er fremlagt om gevinstgivende spilleautomater og kommer til behandling her i Tinget den 26. april, og på den baggrund kan vi, som det også er fremgået, støtte forslaget her.
Søren Søndergaard (EL), 2000-04-13:
Enhedslisten var medforslagsstiller til den folketingsbeslutning, nr. B 12, om ændring af forsikringsloven, som blev vedtaget den 18. december 1998, og som flere har været inde på, var formålet jo med vedtagelsen at få justitsministeren til at foranledige, at man ikke længere kan komme i den situation, at man ikke er dækket af sin forsikring, fordi det efterfølgende viser sig, at der er problemer med lægeerklæringen. Så vidt vi kan se, er formålet med B 12 blevet opfyldt med det her lovforslag, og derfor kan vi som udgangspunkt kun erklære os positive over for det og vil arbejde for, at det kan komme hurtigt gennem udvalget.
Elisabeth Arnold (RV), 2000-04-13:
På Det Radikale Venstres vegne vil jeg tilsige støtte til det her lovforslag, men jeg vil godt komme med en enkelt bemærkning, nemlig at det jo ikke burde have været nødvendigt
overhovedet at fremsætte dette lovforslag
Den beslutning, et forsikringsselskab tog for en del år siden om ikke at udbetale erstatning til en kvinde, som var blevet syg i forsikringsperioden, burde have været anderledes.
Det har der været mange kommentarer til i løbet
af den proces, der er gået forud.
Hvis dette forsikringsselskab havde udvist blot et minimum af det, der vist nok hedder kulance eller overordnet vurdering af, hvor vigtig den her sag var, hvis de blot havde opført sig ordentligt og anstændigt, så havde det ikke været nødvendigt at lave den lovændring. Men i Folketinget har vi taget den til grund liggende personsag meget alvorligt, og vi synes, at det ville have været meget pynteligt, hvis forsikringsbranchen selv havde ordnet det her.
Det har de ikke formået.
Derfor skrider vi nu til lovgivning, og det vil vi fra radikal side kun støtte alt det, vi kan.
Sonja Albrink (CD), 2000-04-13:
Da flere ordførere har gennemgået lovforslaget og fortalt, hvad indholdet er, og hvordan tilblivelsen var, skal jeg bare på CD's vegne tilkendegive, at vi støtter lovforslaget.
Peter Skaarup (DF), 2000-04-13:
Som flere andre ordførere ganske rigtigt har været inde på, så er baggrunden for det her lovforslag jo et beslutningsforslag, som blev vedtaget i Folketinget, og initiativtagerne var vi selv i Dansk Folkeparti med iblandt. Jeg vil dog sige, at det i høj grad også var SF, der var hurtigt ude og fik klaret de her ting og lagt nogle ting frem for os andre, der gjorde, at vi kunne finde et godt grundlag for at pålægge regeringen at arbejde videre med det her, og det skal SF i øvrigt have tak for. Jeg kan også sige, at jeg er enig i de bemærkninger, som fru Anne Baastrup kom med for lidt siden, nemlig at det er vigtigt, at regeringen også arbejder på at skabe mere gennemskuelighed omkring forsikringsaftaleloven.
Hvis det er sådan, at det udvalg, der arbejder i øjeblikket, når frem til noget, der skaber den gennemskuelighed, så vil det have vores fulde støtte, og jeg synes, det vil være vigtigt, at ministeren også er enig i det.
Men ellers vedrører det her jo bl.a. den dame - og der kan være andre lignende tilfælde - hvor sygdommen først opdages på et tidspunkt, efter at aftalen er trådt i kraft.
Der vil det være rimeligt, at man ikke fremover håndterer den slags situationer i retssale, men at der bliver et lovgrundlag, der simpelt hen regulerer, at de erstatninger, der skal være, så falder på plads uden større problemer.
Det sikrer det her lovforslag.
Derfor har det vores fulde støtte i Dansk Folkeparti, og det gælder om at få vedtaget det meget hurtigt.
Anne Baastrup (SF), 2000-04-13:
De foregående ordførere har jo detaljeret beskrevet, hvad det var, der førte frem til det beslutningsforslag, som vi var et par stykker der tog initiativ til uden om regeringen her for et års tid eller så siden.
Derfor var det også vigtigt for os at give udvalget tid til - selv om det kan være, at udvalgsmedlemmerne måske ikke synes, de har tid nok - i hvert fald at få løst opgaven i to tempi.
Den første del af opgaven er nu løst, og efter min bedste overbevisning ser det så godt ud, som det nu kan.
For vi skal jo også hele tiden være opmærksomme på, at der jo under udvalgets fremtidige drøftelser, når det nu skal se forsikringsaftaleloven i den helt store helhed, kan komme nye ideer, ny vinkler, nye problemer, som man bliver nødt til at finde nye løsninger på, og hvor den nye løsning måske også kan komme til at betyde en ændring af den lovgivning, som vi nu laver, nemlig ændring af § 120 a. De Samvirkende Invalideorganisationer har i deres høringssvar gjort særlig opmærksom på, at de ønsker, at udvalget fortsat skal kunne arbejde med den problemstilling, som vi nu har til behandling her i salen, og jeg vil derfor spørge justitsministeren, om han ikke er enig i, at på trods af, at vi nu vedtager det her lovforslag i denne her samling - og som jeg kan forstå på de foregående ordførere, så vil det ikke give de store problemer - så vil vi ikke derved forhindre udvalget i at arbejde videre med en eventuel ændring af § 120 a med henblik på at få sikkerhed for, at forsikringstagerne får de optimale muligheder for at forsikre sig på en sådan måde, at de kan overskue, hvad forsikringen fremover kommer til at dække.
Det, der er vigtigt for os, er, at forsikringsaftaleloven er en ekstremt gammel lov.
Så derfor skal vi give udvalget så gode rammer som muligt for at komme til det rigtige resultat, når det endelig afgiver sin betænkning om, jeg tror nok, det er et par år, så derfor regner jeg med, at justitsministeren besvarer mit spørgsmål bekræftende.
Helge Adam Møller (KF), 2000-04-13:
Det er et godt lovforslag, og Det Konservative Folkeparti kan støtte det, og vi håber, det bliver vedtaget hurtigst muligt, for det træder jo i kraft dagen efter vedtagelsen.
Så jo før vi gør arbejdet færdigt, jo før hjælper vi de få mennesker, der får gavn af det her lovforslag.
Det hele startede jo med, at en kvinde for et par år siden tegnede en sygeforsikring, som også omfattede sklerose.
Så et par år efter bliver hun syg af dissemineret sklerose.
Hun tror, at hun kan få sin forsikring fra forsikringsselskabet, men det viser sig, at det kan hun ikke, for hun led faktisk af sygdommen, før hun tegnede forsikringen, men det anede hun ikke selv, og den speciallæge, der undersøgte hende dengang, kunne heller ikke konstatere det.
Men Højesteret fandt i overensstemmelse med gældende lov og jura, at der ikke var nogen mulighed for at give hende en erstatning.
Det var selvfølgelig tragisk.
Det er den situation, der nu ændres på ved at ændre loven.
Det kommer til at hjælpe nogle få mennesker, men nogle mennesker, som er ramt utrolig hårdt.
Derfor støtter vi det og håber på en hurtig behandling.
Tom Behnke (FRI), 2000-04-13:
I al beskedenhed var vi også medforslagsstiller til beslutningsforslaget, et forslag, som ikke burde have været nødvendigt, men som var nødvendigt.
Poul Erik Dyrlund (S), 2000-04-14:
Der er intet i de her lovforslag, der peger i retning af, at man ikke vil udvise ansvarlighed og fornuft i de handlinger og dispositioner, der vil blive foretaget.
Der er intet, vil jeg sige til hr. Knud Erik Kirkegaard, absolut intet, der peger i den retning.
Jens Vibjerg (V), 2000-04-14:
Nu kan jeg forstå, at der er nogle ordførere, der ikke rigtigt vil forstå det,
men nu har jeg et oplæg liggende herhenne; det skal jeg sende rundt, og så kan det jo være, at det hjælper lidt på tingene. Med hensyn til de små virksomheder: Vi har jo virkelig et problem, for som hr. Poul Erik Dyrlund jo ganske rigtigt har givet mig ret i på et tidspunkt, er det svært umiddelbart at sætte sig ind i hele voksenefteruddannelsesområdet.
Den store virksomhed, som har folk ansat til denne opgave, kan selvfølgelig løse den, fordi de kan sætte sig ind i alle de regler, der er, men de små virksomheder med 2-3 ansatte, hvor man skal bruge aften og weekend til en masse bøvl og byrder, som det her Folketing har lagt på dem, og så samtidig skal sætte sig ned og finde ud af de kringlede regler, vi har om voksenefterefterdannelse og fortsat vil have med det forslag, der ligger her, kommer selvfølgelig til kort, for de giver op, inden de nogen sinde kommer på kursus.
Poul Erik Dyrlund (S), 2000-04-14:
Der er jo et standardudtryk i Det Konservative Folkeparti, der hedder rationaliseringsgevinster.
Det standardudtryk brugte man også i de 10 år, hvor man selv var ved magten.
Det kom der ikke mange gevinster ud af.
Der kom et mere eller mindre handlingslammet samfund med en kæmpestor arbejdsløshed osv.
Historien kender vi.
Alligevel vil jeg gerne bruge lidt kræfter på, om ikke vi kunne få den konservative ordfører til at sige noget om, hvori de rationaliseringsgevinster består.
Der er lavet masser af undersøgelser af det her, og det er ikke påvist, at fordi man slår systemer sammen på en eller anden måde, er der de store rationaliseringsgevinster at hente, overhovedet ikke, må jeg sige til hr. Knud Erik Kirkegaard.
Så vil jeg gerne spørge hr. Knud Erik Kirkegaard
: Hvis det er sådan, at man sidder i en bestyrelse, hvor man har et ansvar, vil det så ikke altid virke handlingslammende, hvis der altid skal være konsensus?