Keld Albrechtsen (EL), 2004-11-25:
Enhedslisten har selvsagt aldrig opfordret nogen til at melde sig ind i Unionen, men vi har altid respekteret, at spørgsmålet om, hvorvidt et europæisk land vil melde sig ind i Unionen eller ud af Unionen, må det pågældende lands indbyggere selv afgøre ved en folkeafstemning.
Resultaterne af sådanne folkeafstemninger i de enkelte lande, hvad enten det drejer sig om folkeafstemning i Grønland om udmeldelse eller folkeafstemning i Polen om indmeldelse, tager vi til efterretning og respekterer i Enhedslisten.
Vi synes ærlig talt, det er en mærkelig tankegang, at andre lande skal til at afgøre, om et bestemt europæisk land skal være i EU eller uden for EU.
Det er grundlæggende en underlig tankegang, og det minder lidt om en bizar historie fra danmarkshistorien.
Da regeringen i sin tid fik den idé at sælge De Vestindiske Øer til USA, skete der en underskriftsindsamling på De Vestindiske Øer.
Man ville gerne have en folkeafstemning derovre, for man ønskede absolut ikke at blive solgt til USA.
Herefter fik den danske regering en genial idé.
Der skulle godt nok holdes folkeafstemning, men det skulle være her i Danmark, og temaet skulle være, om vi gerne ville have 25 mio. dollar i statskassen.
Afstemningen fik det forventede resultat, nemlig at De Vestindiske Øer blev overladt til årtiers fattigdom under amerikansk ejerskab.
Man kunne selvfølgelig spørge, og det har repræsentanterne for Dansk Folkeparti gjort i det uendelige: Jamen er der noget, der ikke kan sendes til folkeafstemning?
Kan man ikke godt holde en folkeafstemning om optagelse af nye lande i EU.
Jo, det kunne man godt, men så skal man gøre det, inden forhandlingerne indledes, så det står klart for de lande, der forhandler, at spørgsmålet kan blive sendt til folkeafstemning i Danmark.
Det vil sige, at Dansk Folkeparti skulle have foreslået det inden Helsinkitopmødet i 1999.
Men dengang kendte man mig bekendt ikke sin besøgelsestid, men lod bare sagen passere, og så er det fuldstændig urimeligt at komme med forslaget nu.
Der er for længst givet tilsagn om Tyrkiets optagelse, når betingelserne, de såkaldte Københavnskriterier, er opfyldt, så man sov i timen, og så skal man ikke komme og foreslå det nu.
Det er uanstændigt.
Ydermere: Hvis der skal holdes folkeafstemning om ét europæisk land, skal det gøres om alle.
Så skal det også gøres, hvis Ukraine eller andre europæiske lande en dag kommer med en ansøgning, og det har jeg aldrig hørt noget om at man har forestillet sig.
Hvad er baggrunden for, at man vil have den folkeafstemning?
Det er et ønske om at få det sammenstød mellem to civilisationer, som Dansk Folkeparti har agiteret for hele dagen, også under Irakdebatten.
Man vil have dette sammenstød mellem kristendommen og islam, men det vil vi ikke medvirke til fra Enhedslistens side, for det ville være en katastrofe, hvis man kastede sig ud i sådan noget.
Tværtimod må Europa aldrig sige nej til Tyrkiet.
Hvis Tyrkiet vil være med, skal vi sige ja, for så kan der også bygges en bro til Mellemøsten – en bro, der kan føre til, at fundamentalismen kan blive trængt tilbage overalt, både her i landet, i Tyrkiet og i Mellemøsten.
Det er et dybt negativt budskab, Dansk Folkeparti kommer med med dette forslag.
Vi kan ikke støtte det, og vi vil arbejde meget energisk imod det.
Men det, der har rystet mig allermest i denne debat, er den konservative ordførers budskab.
Det er egentlig endnu værre end Dansk Folkepartis forslag, for det er endnu mere utidigt.
Dansk Folkeparti sov i timen i 1999, o.k., men fru Helle Sjelle lægger en stor bombe under europæisk politik mange år frem i tiden.
Jeg håber naturligvis, at udenrigsministeren vil gøre en af to ting, og jeg vil slutte med at spørge, om han enten vil gøre det klart, at fru Helle Sjelles idé bliver der under ingen omstændigheder tale om – i hvert fald ikke så længe han er udenrigsminister – eller vil meddele, at på det kommende EU-topmøde må Danmark tage det forbehold, at der måske kommer en folkeafstemning efter forslag af fru Helle Sjelle.