runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kristen Touborg (SF), 1998-11-19:
Med økologiloven bliver bestemmelserne om økologisk produktion inden for landbrug og fiskeri udskilt i én lov.
Det finder vi er særdeles hensigtsmæssigt.
Formålet med lovgivningen på økologiområdet er at fastsætte offentlige regler for økologiske produktionsmetoder samt offentlig kontrol med efterlevelse af disse regler for derigennem bl.a. at sikre forbrugernes tillid til de økologiske varer, og det mener vi er utrolig vigtigt.
I lighed med andre ordførere kan jeg sige, at det er vel det altafgørende, at der er en meget høj troværdighed i den økologiske produktion, fordi det jo i høj grad er sådan, at det i langt de fleste tilfælde ikke er målbart, om der er tale om økologisk produktion eller konventionel produktion.
Så det med troværdigheden lægger vi utrolig stor vægt på.
Loven er en rammelov, der giver ministeren for fødevarer, landbrug og fiskeri mulighed for at fastsætte detaljerede bestemmelser i bekendtgørelsesform, og det kan jo ikke være anderledes.
Man kan jo godt have den ideologiske holdning, at ministre uanset farve sådan set ikke skulle have lov til at lave rammelove, for man kan jo aldrig vide, hvornår den skifter - altså farven på ministeren.
Men i det rigtige liv herinde må vi jo erkende, at rammelove er nødvendige for, at tingene overhovedet kan fungere.
Så jeg vil kun konstatere, at det ikke kan være anderledes.
Loven er jo i vid udstrækning identisk med de bestemmelser i strukturloven, der retter sig mod den økologiske produktion m.v. Der er herudover foretaget visse tilføjelser og tilpasninger af mere teknisk karakter.
Så har jeg nogle bemærkninger til et par lovparagraffer
af lidt mere principiel karakter.
Først til lovens formålsparagraf.
Her kunne vi godt tænke os en lidt mere præcis formulering, som f.eks. kunne være: Lovens formål er at styrke udbredelsen og den videre udvikling af økologisk fødevareproduktion for at opnå målsætninger vedrørende forbedring af fødevarekvaliteten, vandmiljøet, husdyrvelfærden m.m., at sikre en effektiv, troværdig og dynamisk regeludvikling, kontrol, information og mærkning inden for den økologiske fødevareproduktion og at støtte den videre udvikling af økologisk jordbrug i samspil med det øvrige samfund frem mod social og miljømæssig bæredygtighed, herunder etablering af et harmonisk stofkredsløb.
Af høringssvaret fra de økologiske organisationer fremgår bl.a., at kompetence i EU-sager vedrørende økologisk jordbrug flyttes fra § 2-udvalget til Det Økologiske Fødevareråd.
Vi er ikke afklarede over for, hvordan forholdet vil blive, men det vil vi gerne sikre i forbindelse med udvalgsarbejdet.
Derudover er der fra økologerne, de økologiske organisationer, et forslag om, at Øgruppen bliver repræsenteret i Det Økologiske Fødevareråd.
Det ønske vil vi gerne imødekomme.
Den melding vil jeg gerne give herfra.
Endelig skal jeg sige, at SF er positiv over for loven.
Christian H. Hansen (DF), 1998-11-19:
Det her lovforslag har jo allerede været på banen i december 1997, og man må sige, at efterspørgslen på økologiske landbrugsvarer ikke er faldet siden da.
Tværtimod er den steget kraftigt.
En ny rapport fra i går viser faktisk, at salget af økologiske fødevarer er steget med 29 pct. i år.
I Dansk Folkeparti er vi af den opfattelse, at det er godt, at forbrugerne kan få den vare, som de efterspørger.
Der skal være valgfrihed.
Forbrugerne skal også have en garanti for, når de køber økologiske varer, at det så er økologisk, de køber.
Lovforslaget lægger jo også stor vægt på kontrolforanstaltninger i denne retning.
Lovforslaget giver ministeren mange bemyndigelser, og Dansk Folkeparti vil under udvalgsarbejdet stille spørgsmål om, hvordan disse bemyndigelser tænkes udmøntet.
Dansk Folkeparti er mest bekymret for § 9 i lovforslaget, nemlig den paragraf, som siger, at ministeren for fødevarer, landbrug og fiskeri eller den, ministeren bemyndiger hertil, til enhver tid mod behørig legitimation uden retskendelse har adgang til jordbrugsbedrifter eller andre virksomheder.
Det er lige den passus, som gør opmærksom på, at man uden retskendelse kan kontrollere hvad som helst, vi i Dansk Folkeparti gerne ser fjernet. Så er der noget omkring begrebet økologisk fisk.
Det er for mig et begreb, som vi ikke ved ret meget om.
Jeg kunne godt have lyst til at spørge ministeren om, hvad hans holdning egentlig er til økologisk fisk.
Jeg synes, det på nuværende tidspunkt er meget nyt og ret udvandet, hvad økologisk fisk er, men vi må vende tilbage til det i udvalget.
Alt i alt ser Dansk Folkeparti meget positivt på dette lovforslag, og vi vil ikke forsinke udvalgsarbejdet unødvendigt, men kun have de nævnte ting ændret eller nogle af tingene nærmere belyst.
Annie Lunde Hansen (CD), 1998-11-19:
Lovforslaget medfører hovedsagelig en opsamling og sammenskrivning af regler i anden lovgivning om økologisk produktion i landbrug og fiskeri.
Herved opnår man en særskilt lov for dette område.
Denne fremgangsmåde ser CD med stor tilfredshed på, da det alt andet lige vil betyde, at reglerne vil blive lidt lettere at finde rundt i, end de er i øjeblikket.
Dette betyder dog også, at det nu, hvis det ikke tidligere har været det, bliver gjort klart og tydeligt, at der faktisk er tale om en næsten endeløs række af bemyndigelser til ministeren.
Én ting er, at man flytter og præciserer eksisterende bestemmelser i lovgivningen - disse regler har Folketinget jo trods alt engang tidligere taget stilling til - noget andet er, at forslaget her tilføjer nye bemyndigelser til ministeren.
Derfor bør man ved sin vurdering af forslaget som helhed nøje overveje det hensigtsmæssige i en sådan udbredt brug af bemyndigelsesregler.
Jeg skal her gentage, hvad jeg tidligere har sagt: at CD ikke afviser anvendelsen af bemyndighedslovgivningen, men at der skal være fastsat nogle klare rammer for ministerens udfoldelsesmuligheder.
Vi udelukker ikke, at den myndighed, der har truffet en afgørelse, skal have lejlighed til at vurdere sagen igen, men vi synes, at det er en særdeles dårlig idé, hvis ministeren skal have mulighed for at afskære klageadgangen.
Det må i hvert fald klart tilkendegives, i hvilket omfang ministeren vil have mulighed for at udnytte denne myndighed. Også ministerens muligheder for at fastsætte regler for offentliggørelse af kontrolresultater skal vel være lig fødevarelovens.
Dette burde måske præciseres lidt bedre.
Selve formålet med lovgivningen, nemlig at fastsætte regler for økologisk produktionsmetode og for offentlig kontrol med efterlevelse af reglerne, synes CD er en god idé.
Vi er helt enige i, at hvis økologisk produktion skal have en chance, og det synes vi den skal have, er det meget vigtigt, at metoderne er klart definerede, og at kontrollen med produktion og produkter er effektiv.
I modsat fald risikerer man, at forbrugerne mister tilliden til de økologiske produkter.
Derfor er regler om straf og andre sanktioner over for producenter og andre, der tilsidesætter reglerne, også nødvendige.
Og så vil jeg gerne have lov til, selv om det er meget seriøst, at komme med en lille humoristisk bemærkning til ministeren: I den skriftlige fremsættelse til lovforslaget står der, at den træder i kraft den 1. marts 1998.
Jeg tror ikke, at ministeren har arbejdet på egen hånd.
Det tror jeg ikke.
I CD tager vi den korrekte dato, den 1. marts 1999, som der står i lovforslagets § 15, og det har jeg herefter rettet mig efter. CD støtter altså principperne i lovforslaget, men forventer dog, at eventuelle uklarheder om udstrækningen af ministerens bemyndigelse bliver præciseret under udvalgsarbejdet.
Vibeke Peschardt (RV), 1998-11-19:
Jeg vil starte med at sige, at jeg synes jo egentlig, at det er lidt synd for sagen og i virkeligheden også for loven, når de to foregående talere har beskæftiget sig så meget med, at det var en bemyndigelseslov. Jeg vil godt sige, at et område som økologien jo skal have nogle rammer at arbejde inden for, og de rammer skal altså også være sådan, at de forbrugere, der køber økologisk, og som ønsker at drive den her sag - det er der jo masser af forbrugere, der gør, og det er derfor, den er så vigtig, og det er også derfor vigtigt, at rammerne er i orden - kan være sikre på, at de varer, de køber, også opfylder kravene.
Så er det jo sådan, at der er økologiregler både i Danmark og i EU, og det, vi har været optaget af her, har faktisk været under lovens tilblivelse at få det til at hænge sådan sammen, at forbrugerne virkelig kan lide på, at tingene hænger rigtigt sammen, og at det, forbrugeren får, er den rigtige vare.
Ellers kan man jo sige, at loven handler om godkendelse, om kontrol og om tilsyn.
Jeg vil godt komme med en enkelt bemærkning til det her med, at man kan gå ind på en ejendom uden retskendelse.
Det kan jeg godt se måske kan krænke nogle.
Det findes jo i vidt omfang både i miljølovgivningen og her i fødevarelovgivningen.
Det skyldes jo, at man ikke kan bruge domstolene til at få en kendelse, hver eneste gang man skal ud at gøre noget hurtigt.
Jeg har den holdning til det, at man bliver nødt til at have de bemyndigelser.
Man bliver også nødt til at have bestemmelser om retskendelser af denne type, og det skyldes simpelt hen, at systemet ganske enkelt ville sande til, hvis man ikke kunne gøre det på den måde.
Men det betyder selvfølgelig ikke, at folk skal være fuldstændig retsløse i systemet, og det er de heller ikke.
Vi kan støtte det her forslag, og jeg vil godt tilslutte mig det, der er blevet sagt tidligere her.
Vi vil godt være positive over for at tilbyde det, der hedder Øgruppen, en plads i Det Økologiske Fødevareråd, og det kan vi vende tilbage til under behandlingen i udvalget.
Søren Kolstrup (EL), 1998-11-19:
Det er en proces, som ikke kan standses.
Vi ser også økologien som en metode, et redskab til at løse en lang række dybgående samfundsproblemer.
Det drejer sig om menneskers sundhed og dyrs sundhed.
Det drejer sig om det ydre miljø.
Ja, det drejer sig også om en løsning på vore vandproblemer, herunder den decentrale vandforsyning i Danmark.
Og meget ville være anderledes, hvis man havde en vilje til at se økologien i højere grad som en almen løsning på disse nævnte samfundsproblemer.
Derfor kan Enhedslisten også støtte, hvad SF's repræsentant sagde her, at vi får skærpet formålsbestemmelsen, herunder også får skærpet, at økologien kan være med til at løse vandmiljøproblemerne. Enhedslisten har endvidere den opfattelse, at det er efterspørgslen, der virkelig er drive i, at efterspørgslen er større end udbudet, og derfor lider vi slet ikke af de bekymringer, som Venstres repræsentant gav udtryk for.
Jeg har et par mere detaljerede kommentarer.
Det drejer sig om lovens § 4, stk. 2, om konstituering af Det Økologiske Fødevareråd som vejleder til fødevareministeren vedrørende økologi.
Vi synes, det er helt afgørende, at Det Økologiske Fødevareråds arbejde har en klar overvægt af medlemmer, som ubetinget og konstruktivt støtter den økologiske udvikling.
Så kommer der tre konventionelle foreninger, som jeg er vel vidende om har økologer som medlemmer, men som ofte ikke varetager økologernes interesser; det drejer sig om Dansk Familielandbrug, De Danske Landboforeninger og Landbrugsraadet.
Derudover sidder der de to ministerier.
Vi mener, at der er behov for, at de kræfter, som tænker absolut problemløsende langsigtet i forhold til økologien, bliver styrket i Det Økologiske Fødevareråd,
og det kan så ske ved at invitere f.eks. den nye økologiforening, Dansk Økologileverandørforening, ind.
Landbrugsraadet og Dansk Industri i øvrigt anmoder i deres høringssvar om to pladser mod én i dag i Det Økologiske Fødevareråd.
Da må jeg bestemt sige, at skal det efterkommes, må økologerne samtidig have en plads ekstra ud over Dansk Økologileverandørforening.
Men i øvrigt tvivler jeg på, at det er en god idé, at rådet vokser.
Så vores indstilling skal være, at Det Økologiske Fødevareråd har en sådan karakter, at det hele tiden kan give fødevareministeren økologiske og visionære råd.
En sidste detailbemærkning: EU er i høj grad inde at lovgive på økologiområdet og har i det hele taget indflydelse på økologiens muligheder.
Derfor finder vi det naturligt at høre Det Økologiske Fødevareråd i EU-spørgsmål.
Nu er tiden vist gået.
Thorkild B. Fransgaard (FP), 1998-11-19:
I Danmark produceres ikke fødevarer, vi skal skamme os over, og det gælder hele fødevareproduktionen, som hører til de mest rene og bedste i verden.
Men i sommerens løb
har der været en vældig debat om fødevarer, og det gælder både almindelige fødevarer og økologiske fødevarer. Der er blevet rejst tvivl om, hvor økologiske økologiske fødevarer er.
Det er, fordi det ikke er til at måle, om der er forskel på økologiske eller almindelige fødevarer.
Så spørgsmålet er, hvordan man skal kontrollere det.
Jeg tror ikke, at det lovforslag her kan rydde op i det.
Det skal præciseres meget mere nøjagtigt hvordan og hvorledes. Jeg kan ikke sige her fra talerstolen hvordan, men et lovforslag som det her, der giver vor fødevareminister en række beføjelser, uden at det helt nøjagtigt fremgår, hvad beføjelserne er, tror jeg ikke er nok.
Det er uspiseligt for Fremskridtspartiet.
Det er uspiseligt for Fremskridtspartiet, og det kan vi ikke stemme for.
Det går efter vor retsbevidsthed direkte imod grundlovens bestemmelse om den private ejendomsret.
Så så længe de to paragraffer er med i det lovforslag her, ja, så kan vi ikke stemme for det.
Men kunne vi få dem fjernet og få præciseret noget mere, hvad det er, man går ud og kontrollerer og hvordan, så ville vi se positivt på det.
Men så længe de to paragraffer, jeg nævnte her, ligger i forslaget, kan vi ikke stemme for det.
For det er jo sådan, at det offentlige har kontrolleret meget.
Jeg tror, de mennesker, som går op i økologi og virkelig går op i det, og som selv producerer økologiske varer, selv må sørge for det, for det er dem, der ved mest om det.
De, der virkelig går op i økologi, ved noget om det.
Jeg tror, det bliver vanskeligt for os herinde at lovgive på området.
Men som det foreligger, kan vi ikke.
Mogens Nørgård Pedersen (KRF), 1998-11-19:
Kristeligt Folkeparti er af den opfattelse, at regler og offentlig kontrol i almindelighed er med til at skabe tillid.
Loven giver ministeren beføjelse til bl.a. at udstede og fratage autorisationer og til at forbyde en producent at sælge produkter under henvisning til, at den økologiske producent har gjort sig skyldig i grove eller gentagne overtrædelser.
En del af beslutningerne skal ministeren tage efter høring af Det Økologiske Fødevareråd, og det ser vi som noget positivt.
En rammelov som denne giver fleksible muligheder for at ændre de detaljerede regler efter den udvikling, der løbende sker, og efter de EU-regler, Danmark forpligter sig til at gennemføre, men det er en vid bemyndigelse til ministeren.
Da loven om økologisk jordbrugsproduktion blev behandlet i 1987, blev der også givet vide bemyndigelser til ministeren.
Kristeligt Folkeparti går positivt ind i udvalgsarbejdet.
Christian Mejdahl (V), 1998-11-19:
Jeg tager ikke ordet for at gå i clinch med fødevareministeren om tal, men jeg står her med reglerne for tilskud til økologisk jordbrugsproduktion, og der står, at ud over økologistøtten kan der opnås almindelig hektarstøtte.
Men hvis jeg har ret i min antagelse, og det tror jeg, må der jo være en årsag til, at der er to slags økologer: dem, der * k er økologer, og dem, der er blevet det, fordi det kan betale sig.
Og når man har den indstilling - og det skal jeg ikke bebrejde nogen, for det er helt legalt - så er det da, fordi der i en periode er flere penge i det, end der ellers ville være, hvis der ikke havde været tilskud. Så min konklusion er i hvert fald, at der er større tilskud til den økologiske produktion, også væsentlig større tilskud.
Men jeg skal ikke bede ministeren kommentere det.
Vi kan jo vende tilbage til det, hvis lejligheden byder sig.
Søren Kolstrup (EL), 1998-11-19:
Jeg skal blot præcisere, at jeg i mit indlæg argumenterede for, at de økologiske interesser skulle have en klar overvægt, ikke for, at der var nogen, der skulle smides ud - blot for at undgå enhver misforståelse.
Jeg ønsker jo netop, at ministeren modtager så gode økologiske råd som vel muligt.
Derfor mit indlæg.
Tom Behnke (FP), 1998-11-19:
Den skarpe iagttager vil sikkert have bemærket, at der er en ændring i indstillingen i år, nemlig en ændring, der går ud på, at Fremskridtspartiet i år faktisk indstiller, at Folketinget tager Ombudsmandens beretning til efterretning, og det kan der være mange gode grunde til.
Men når det nu er sagt og det så er et faktum, at Fremskridtspartiet trykker på de grønne knapper, når vi når frem til det tidspunkt, så føler jeg, at det med hensyn til ombudsmandsinstitutionen er nødvendigt at påpege, at vi jo for et par år siden ændrede lovgivningen, sådan at Ombudsmanden fik større beføjelser i de kommunale sager, så han også kan tage vare på de interesser, borgerne har i forhold til de kommunale anliggender.
Og dér synes jeg nok, vi i hvert fald fra Fremskridtspartiets side vil rette en appel til Ombudsmanden om så også at gøre det, om i højere grad end hidtil at interessere sig for de kommunale områder og inddrage dem og gøre dem til en væsentlig del af ombudsmandsinstitutionen.
Det ser vi i hvert fald frem til, og vi glæder os til at se i den næste beretning, at den er fyldt med gode eksempler på kommunale sager, hvor Ombudsmanden har været inde at vurdere, hvordan forholdene skal være dér.
Bendt Bendtsen (KF), 1998-11-19:
Når vi mener, at forsøg med weekendfængsel kunne være en god idé, så er det netop, fordi unge mennesker mellem 15 og 18 år, der afholder sig fra at begå røveri, vold, sædelighedsforbrydelser og forbrydelser af den afart, og som tilstår alt for politiet, så de ikke løber ind i en varetægtsfængsling, aldrig vil lære den lukkede dørs politik
at kende.
Der synes vi egentlig - i hvert fald med den erfaring, jeg har haft i de her systemer - at en form for weekendfængsel kunne være med til at få deres øjne op.
Problemstillingen er, at de mangler at føle konsekvens af deres egne handlinger, og det vil sige, at forråelsen bliver større og større, fordi hvis man tilstår det hele, får man betingede domme eller tiltalefrafald, og så varer det altså for lang tid, inden hammeren falder.
Om det med straffeattesterne vil jeg gerne sige til fru Anne Baastrup, at vi er da enige i, at det er et præventivt tiltag, at folk ved, at det kan komme til at koste.
Og vi kender jo også reglerne omkring straffeattester.
Det er sådan, at de er ret hurtige; det er 1-3 år, vi taler om, hvis man ikke ryger i fængsel.
Thor Pedersen (V), 1998-11-19:
Kun en reaktion på ministerens udsagn om, at de tal, som bl.a. jeg har brugt om pinsepakkens virkninger, er forkerte.
Jeg vil bare konstatere, at Skatteministeriet beregner, at den koster virksomhederne 10,1 mia. kr. over de næste fire år, og jeg sagde, at den koster 10 mia. Når det gælder boligejerne, så er beregningerne af pinsepakken, at den koster boligejerne 28 mia. kr. over de næste fire år, og så siger ministeren, at det blot er penge, man tager, fordi boligerne er steget for meget i pris.
Økonomiministeriet har selv beregnet, at hvis man tager udgangspunkt i 1975 i faste priser, så er prisstigningen nul; at det simpelt hen er en uændret pris.
Jeg synes i virkeligheden, at ministeren skulle gøre sig den tjeneste at grave ned i virkningerne af pinsepakken over de næste fire år og så finde ud af, hvem der har ret, Skatteministeriet eller Økonomiministeriet, når det gælder virksomhedernes vilkår i forbindelse med pinsepakken.
Jacob Buksti (S), 1998-11-19:
Jeg synes, det er imponerende, at hr. Thor Pedersen nærmest kan få pinsepakken til at være årsagen til den internationale finansielle krise - det havde vi alligevel ikke troet - og når hr. Thor Pedersen diskuterer den internationale krise, handler op til tre fjerdedele af det, hr. Thor Pedersen taler om, om den dårlige forfatning, som hr. Thor Pedersen mener at dansk økonomi er i.
Det synes jeg er imponerende.
Jeg synes også, det er imponerende, at hr. Thor Pedersen med hensyn til pinsepakkens dramatiske virkninger står og siger, at der er lagt byrder på erhvervslivet på 10 mia. kr., og at der er lagt byrder på boligejerne, osv.
Det er alt sammen byrder, og det fører mig over til: Ville hr. Thor Pedersen ikke have pålagt de byrder?
Ville hr. Thor Pedersen have pumpet alle de penge ud i dansk økonomi?
Eller er det sådan, som hr. Thor Pedersen sagde for et par måneder siden: at der var basis for, at man skulle stramme økonomien med 10 mia. kr. yderligere i offentlige besparelser ud over det, regeringen har fulgt det op med?
Men det har jeg nu forstået at hr. Thor Pedersen forleden dag ikke mente at der var basis for, fordi Venstres tal ikke hænger sammen.
Så derfor igen: Hvad er Venstres svar på det her?
Hvad ville Venstre have gjort for at stramme den danske økonomi?
Hvor skulle pengene tages fra?
De må jo ikke tages fra boligejerne, bilejerne og forsikringstagerne, de højtlønnede og de lavtlønnede osv.
Ingen steder må de tages, så hvorhenne skal de så tages?
Frank Aaen (EL), 1998-11-19:
Nu er der et par stykker, der har henvist til en vedtagen høring, som jeg i hvert fald først her for ganske nylig overhovedet kendte eksistensen af.
Derfor vil jeg bare komme med den bemærkning, at den her forespørgsel annoncerede vi på baggrund af statsministerens åbningsredegørelse, fordi der i den stort set ikke var et ord om den internationale finansielle krise, og derfor syntes vi, der var brug for hurtigt at få debatten i Folketinget.
Jeg noterer mig med tilfredshed, at Det Radikale Venstre er indstillet på at diskutere f.eks. de forslag, vi har lagt frem i dag, efter høringen til februar.
Det vil vi så se frem til.
Jamen det, jeg godt kunne tænke mig at vide, er, om der hos Venstre er en debat om de mekanismer, vi ser.
For vel har der været problemer i andre lande, og vel har de opført sig uklogt, men hvorfor skal uklogskab i andre lande i den grad vælte ind over Danmarks grænser?
Er det et system, som man i Venstre synes er fornuftigt og naturgivet, og som vi ikke skal prøve at gøre noget ved?
Altså valutaspekulation.
Er valutaspekulation under alle omstændigheder en god ting?
Jacob Buksti (S), 1998-11-19:
Jamen jeg vil da spørge hr. Thor Pedersen, om Venstre mener, at der i den aktuelle situation er behov for en stram økonomisk politik, ja eller nej.
Og så vil jeg spørge hr. Thor Pedersen, om det er rigtigt opfattet, at det, hr. Thor Pedersen var citeret for i aviserne forleden dag, var, at Venstre ikke ville have en yderligere stramning - som kompensation for, at Venstres tal i Venstres oplæg »Velfærd og valgfrihed« ikke hænger sammen, fordi man deri har beregnet arbejdsmarkedsreformen til en besparelse på 5,4 mia. kr., hvor den nu koster 2 mia. kr., altså en manko i Venstres tal på 7,4 mia. kr. Og er det rigtigt forstået, at hr. Thor Pedersen har udtalt til pressen, at dem synes han ikke man skal prøve at finde, at det er godt nok, som det er, og dermed, at det ikke skal være strammere?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-11-19:
Jeg frygtede jo lidt, at det, at jeg ikke fik svar på mit spørgsmål før, faktisk er udtryk for, at man i Venstre også ligger under for den politiske diskussion, som jo for tiden kører blandt eurolandene om, hvorvidt man politisk skal påvirke renteniveauet fra Den Europæiske Centralbanks side.
Og jeg håber bestemt ikke, at det er tilfældet, men at vi kan få en bekræftelse på, at det ikke er det, under debatten her
Og så vil jeg sige, at hr. Thor Pedersen forbigår jo fuldstændig det faktum, at der er indgået en aftale mellem Danmark og eurolandene, som lægger en bund under spekulationsmulighederne imod den danske krone.
Og det er jo lige præcis derved, man prøver at kombinere det, at vi ønsker at bevare den danske krone som en selvstændig valuta med de frihedsgrader, som det selvfølgelig giver et land at have sin egen valuta, med det hensyn, at man selvfølgelig skal prøve at tage højde for den valutaspekulation, der i givet fald vil komme, og det faktum forbigår hr. Thor Pedersen fuldstændig i sin tale heroppefra om euroen.