Helle Sjelle (KF), 2006-03-21:
I år kan vi fejre ligelønnens 30-års-fødselsdag.
I 1970’erne blev det slået fast, at mænd og kvinder skal have lige løn for lige arbejde, men 30 år efter kan vi konstatere, at der stadig er forskel på mænds og kvinders løn, og at det i det hele taget kunne gå bedre med ligestillingen.
Vi er kommet langt, siden loven om ligeløn blev vedtaget – ingen tvivl om det – men der er stadig lang vej endnu, før vi kan tale om en reel ligestilling mellem mænd og kvinder.
Det handler om, at mænd og kvinder skal have de samme chancer og muligheder, og det handler om, at mænd og kvinder skal opfattes og behandles som ligeværdige.
Med ligelønnens 30-års-fødselsdag kan vi fejre 30 års ligestilling, i hvert fald på papiret, men i virkeligheden halter vi stadig bagefter.
Der gøres meget for at fremme og sikre ligestillingen i Danmark.
I Det Konservative Folkeparti er vi f.eks. meget glade for, at arbejdsmarkedets parter gennem de seneste overenskomster har fået etableret en barselfond, og at vi i øjeblikket arbejder på at udvide barselfonden til også at omfatte resten af arbejdsmarkedet.
En barselfond er nemlig efter vores opfattelse intet mindre end en landvinding for ligestillingen.
At udligne udgifterne til barsel vil forhåbentlig medføre, at det økonomiske incitament til at ansætte en mand frem for en kvinde vil være mindre.
Vi synes også, det er positivt, at ministeren nu er kommet med en perspektiv- og handlingsplan for 2006, for der er jo meget, der skal gøres på området, og der skal arbejdes på alle niveauer.
At vi har at gøre med et bredt område, afspejles i redegørelsen og handlingsplanen, hvor indsatsområderne spænder fra en ligelig sammensætning af mænd og kvinder i råd og nævn til vold mod kvinder og opgør med de stereotype kønsroller.
Det er meget forskellige problemstillinger, men de har det tilfælles, at kønnene ikke er ligestillede, og det viser, at uligheden mellem kønnene desværre er en integreret del af vores hverdag, vores kultur og vores historie.
Hvis man ønsker at fremme ligestillingen mellem mænd og kvinder, handler det således også om at gøre op med mange års kulturarv og tankemønstre.
Derfor er det glædeligt, at ministeren med perspektiv- og handlingsplanen sender et kraftigt signal om, at der er en politisk vilje til at fremme og sikre ligestilling, bl.a. mellem mænd og kvinder, men også mellem de etniske minoriteter og mellem unge og ældre.
Regeringens handlingsplan lægger op til, at der bliver gjort en indsats på mange forskellige områder, og jeg skal ikke komme ind på alle områderne her i dag, men vil koncentrere mig om et par af dem.
Det kan være svært at forstå, at noget så grusomt som handel med kvinder kan finde sted, og at kvinder fragtes fra Østeuropa og de baltiske lande for at blive solgt i Danmark og tvunget til prostitution eller udsat for andre overgreb.
Men ikke desto mindre er det jo virkeligheden for hundredvis af udenlandske prostituerede, der lever under konstant tvang og umenneskelige forhold, og det skal vi som samfund naturligvis gribe ind over for.
Vi kan ikke acceptere, at kvinder i den grad fratages retten til at bestemme over deres eget liv, og at de bliver udnyttet og udsat for voldsomme krænkelser.
Vi synes derfor, det er positivt, at man nu tager initiativ til en kampagne med det formål at oplyse de mænd, der køber sex, om de handlede kvinder, og om, hvordan de kan være med til at forhindre handel med kvinder.
Forhåbentlig vil kampagnen have en positiv effekt, men der er altså ikke nogen tvivl om, at der skal gøres meget mere end det.
Derfor er vi også glade for, at ministeren prioriterer det internationale samarbejde i EU og i de nordiske og baltiske lande højt, for kun på den måde kan vi forebygge, at handelen finder sted, og sikre, at de ramte kvinder kan vende hjem og begynde et nyt liv.
Der er ingen tvivl om, at handel med kvinder er en fuldstændig uacceptabel handling, som skal straffes meget hårdt, men kvinder udsættes også for mange andre former for fysiske og psykiske krænkelser.
Vold mod kvinder er et synligt tegn på manglende ligestilling og ligeværd mellem mænd og kvinder, og derfor skal vi også sætte kraftigt ind over for vold mod kvinder generelt.
Men ligestilling handler også om meget andet end vold mod kvinder og kvindehandel.
SFI’s undersøgelse viste for nylig, at det danske arbejdsmarked og uddannelsessystem i høj grad er kønsopdelt, og det tyder på, at mange mænd og kvinder hænger fast i de stereotype forestillinger om, hvad man kan og ikke kan, og hvad der forventes af henholdsvis mænd og kvinder i vores dagligliv.
Sådanne opfattelser har naturligvis betydning for fordeling af arbejdsopgaver, løn og karrieremuligheder.
Der er altså al mulig grund til at forsøge at få brudt de traditionelle forventninger til mænd og kvinder, både for den enkeltes skyld, men også for samfundets skyld, og der er ingen tvivl om, at vi Konservative f.eks. meget gerne så, at andelen af kvindelige topledere steg markant.
Jeg håber, det vil ske, men det vil sikkert tage tid, for der skal gøres op med mange års virksomhedskultur, selv om viljen er til stede fra virksomhedsledernes side.
F.eks. kan vi se, at et netværk af virksomheder nu vil arbejde for, at der kommer flere kvinder i ledelserne, og det er da et tegn på en vilje til forandring.
De traditionelle opfattelser af mænd og kvinder og forventningerne til de to køn findes ikke kun på arbejdsmarkedet, men også i skolerne, familierne og ikke mindst i medierne.
Det påvirker os alle, ikke mindst de unge, og det er vigtigt, at vi får gjort op med de forudbestemte kønsrollemønstre.
Vi håber f.eks., at regeringens projekt om pornoficeringen af massekulturen og unges uddannelsesvalg vil være medvirkende til at rykke ved de unges forestillinger om, hvad det vil sige at være mand eller kvinde, og hvordan man må opføre sig i vores samfund som mand eller kvinde.
Det er de unge, som skal forme fremtidens samfund, så hvis vi ønsker mere ligestilling i fremtiden, skal vi starte her.
Det er dem, vi skal have fat i.
Samlet set vil jeg give ministeren ret i, at lige muligheder fører til et rigere Danmark, men samtidig må vi også tænke ligestilling ind i vores forhold til resten af verden.
Vi håber, at regeringen også i fremtiden vil yde udviklingsbistand ud fra den vedtagne strategi, at ligestilling mellem mænd og kvinder skal være en integreret del af arbejdet og målet, og vi håber, at regeringen fortsat vil prioritere multilateralt samarbejde med organisationer, der f.eks. arbejder for at fremme og bevare kvinders seksuelle og reproduktive rettigheder.
Samlet set mener vi i Det Konservative Parti ligeledes, at perspektiv- og handlingsplanen er et godt udgangspunkt.