Per Clausen (EL), 2006-01-12:
Jeg skal takke for ministerens besvarelse, selv om jeg mener, at den forholdt sig meget lidt til de udfordringer og de problemer, der findes i den virkelige verden, og forholdt sig meget til lovtekster.
Så afsløredes det ikke overraskende, at universitetsrektorerne og Dansk Industri kan blive enige om, at vel er der mange problemer, men det går nok, og det skal de selv finde ud af.
Da vi i sin tid her i Danmark tilbage sidst i 1960'erne og i begyndelsen af 1970'erne gennemgik en udvikling på universiteterne, hvor man anført af unge studerende og unge lærere brød med tidligere tiders elfenbenstårntænkning på universiteterne og fokuserede meget på, at det var vigtigt, at universiteterne kom i dialog med samfundet, havde det en meget stor og meget positiv betydning.
Det var jo også i den periode, at man på RUC og Aalborg Universitetscenter indførte undervisningsformer og arbejdsformer, som dengang var forud for deres tid, men som senere er blevet efterlignet i erhvervslivet.
Men det, som var den afgørende pointe dengang, var, at det handlede om at have forbindelser og kontakt til hele samfundet.
Så kan videnskabsministeren nok have ret i, at der var nogle, som ikke lagde så meget vægt på at have forbindelse til erhvervslivet, i hvert fald ikke den del af erhvervslivet, som udgøres af erhvervslivets ejere, men jo ganske megen kontakt til dem, der arbejdede i erhvervslivet.
Det er bare sagt indledningsvis for at understrege, at Enhedslisten er fuldstændig enig i det synspunkt, at det er vigtigt, at der er en tæt sammenhæng og tæt samvirke mellem universiteterne, forskningen og samfundet.
Det skal man ikke være i tvivl om.
Det, der jo bare er sket i de senere år, er, at i dag opfattes det med at have kontakt til samfundet som det samme som at have kontakt til erhvervslivets ledelse.
Det betyder, at private firmaer og fonde i dag finansierer en stadig større del af den såkaldt offentlige forskning, og det har nogle vidtrækkende konsekvenser, ikke mindst inden for sundhedsvidenskaben i bred forstand, som er det område, hvor der er størst interesse for sponsorering, men også, når man snakker om forskning inden for it- og telekommunikation, oplever man jo, at store multinationale firmaer og multinationale interesser gør deres indflydelse gældende.
Fttmo036.fm Page 2552 Friday, March 10, 2006 4:42 PM
Efter vores opfattelse er det sådan, at for at fastholde Danmarks renommé som et land med uafhængig forskning af høj kvalitet, må vi sikre, at de privatfinansierede forskere ikke ligger under for pression fra deres arbejdsgiver.
Det er jo rigtigt, som ministeren siger, at man har langt mere samarbejde af den karakter i andre lande, f.eks. i USA.
I USA beskæftiger man sig jo faktisk seriøst med at undersøge konsekvenserne af det her, og der har man jo for nylig i en undersøgelse konstateret, at da man gennemførte en undersøgelse af 3.200 forskere, var der godt 15 pct., som havde ændret design, metode eller resultater i deres forskning på grund af pres fra arbejdsgiverne.
Det siger videnskabsministeren i hvert fald, men hvis man f.eks. går tilbage til Mandag Morgen fra november måned sidste år, hvor man undersøger, hvordan det er med den medicinske forskning i Danmark, når den enten udføres af private, af privat-offentligt samarbejde eller af det offentlige, ja, så kan man jo ensidigt konstatere, at når det kun er de private, der finansierer det, så er resultaterne meget positive, når det er et samarbejde, er de lidt mindre positive, når det er det offentlige, er de meget lidt positive.
Det kan naturligvis i en række konkrete situationer hænge sammen med tilfældigheder, men efter min opfattelse er det ret entydigt sådan, at de, der betaler, har mulighed for at udøve indflydelse.
Privat medfinansiering af offentlig forskning indebærer altså risiko for, at forskningen skævvrides.
Det bliver de områder, som de private firmaer for omdømmets skyld skal udforske, der får opmærksomheden og forskerkræfterne, mens andre områder lades i stikken.
Bare et enkelt eksempel: På Rigshospitalet i dag er to tredjedele af al forskning finansieret udefra.
Det betyder, at hospitalets egen indflydelse på prioriteringen af forskningen formindskes voldsomt.
Nogle specialer får mange penge, mens andre, som måske ikke er så prestigefyldte, mangler udstyr, mandskab og tid til forskning.
Behandling prioriteres højt, mens forskning i forebyggelse kører på pumperne, og det er jo sådan set ikke så underligt.
Medicinalindustrien må nødvendigvis være mere interesseret i at finde på nye behandlingsformer, ny medicin frem for at ofre ressourcer på forebyggelse, som kunne underminere salget af medicin.
Et andet eksempel er forskning i open sourceløsningers anvendelighed inden for en række områder.
Det er jo ikke et område, som man ligefrem kunne forestille sig at Microsoft ville kaste sig ind i og være medfinansierende af.
Til gengæld kan man så konstatere, at der går offentlige midler til Microsoftforskningen i Danmark.
Vi mener altså, at der er mange problemer i det her, og derfor håber vi da på, at der i Folketinget vil være en større forståelse, end der har været fra ministerens side, for, at der er brug for nogle konkrete tiltag for at sikre, at vi stadig har en offentlig, uafhængig forskning i Danmark.