Eva Kjer Hansen (V), 2003-12-04:
Jeg synes, det er godt, at vi har uafhængige institutter og foreninger m.v., der sørger for at levere nogle bidrag til debatten.
Men jeg mener også, at jeg er i min gode ret til at sætte spørgsmålstegn, hvis der er noget i de rapporter, som jeg måske ikke synes er dækkende.
Og jeg forstår, at hr. Villy Søvndal og jeg faktisk er enige om i forbindelse med SFI-rapporten, der hævder, at der er 200.000 fattige børn i Danmark, at det er lidt voldsomme tal, og at man dér godt kan sætte spørgsmålstegn ved den måde, det er opgjort på, hvorvidt et barn skal stemples som fattig eller ej.
Så fik jeg desværre ikke svar på, om hr. Villy Søvndal mener, at det at tage udgangspunkt i Forbrugerinformationens discountbudget på 6.150 kr. var det rigtige og det bedste for at diskutere, hvorvidt vi har et antal fattige eller ej i Danmark.
Og det er lidt ærgerligt, at vi ikke fik svar på det spørgsmål, for det synes jeg er nok så interessant for at kunne vurdere, om vi kan bruge rapportens resultater i debatten.
Tiden op til jul er kendetegnet ved, at der er mange traditioner, og noget kunne tyde på, at denne her forespørgsel bliver en af de tilbagevendende begivenheder.
I hvert fald går forespørgslen jo på nogenlunde det samme som sidste år.
Men december er også til andre traditioner.
Hjemme hos os holder vi f.eks. af at se de gamle Walt Disney-klassikere.
Snehvide og de syv Dværge er et eksempel derpå.
Og når jeg hører hr. Villy Søvndal fremture med de dramatiske nedskæringer og besparelser, og jeg ved ikke hvad, så kommer jeg uvægerlig til at tænke på dværgen Gnavpot, der, uanset hvad de andre gør, kun brokker sig, surmuler, forestiller sig det værste og slet ikke kan glæde sig over noget som helst.
Jeg tror, at uanset hvad den her regering gør, så bliver det vanskeligt at stille hr. Villy Søvndal tilfreds.
I Venstre mener vi, at løfterne om bedre velfærd er blevet indfriet.
Der er taget mange initiativer på det sociale område inden for de seneste 2 år.
Via finansloven er der sat en række initiativer i gang målrettet ældre, handicappede, negativ social arv.
Og på satspuljeområdet er der jo i bred politisk enighed blevet taget nye initiativer: massiv satsning på handicapboliger, øget indsats for alkoholbehandling, styrket indsats mod negativ social arv, behandlingsgaranti for narkomaner, psykiatriaftale, initiativer målrettet de forskellige udsatte grupper og øget satsning på tværfaglige initiativer for nu at nævne nogle af hovedområderne, vi i enighed har fundet ud af at få sat fokus på.
I kommuneaftalen for 2004 er det sociale område også prioriteret.
Kommunerne har fået mulighed for at øge deres samlede serviceudgifter med 875 mio. kr. og amterne med 400 mio. kr.
Så samlet er stigningen i de kommunale serviceudgifter på det sociale område på ca. 1,3 pct.
Det dækker over mindre stigninger på de forskellige områder, men jo også over et fald i udgifterne på dagpasningsområdet helt i overensstemmelse med, at der er et faldende børnetal.
Det er tilfredsstillende, at kommuner og amter gør deres for at leve op til kommuneaftalen.
Kommunerne kan og skal prioritere, effektivisere, tænke nyt for at imødekomme de behov, der er lokalt.
Der sker også fejl, og opgaverne bliver ikke altid klaret lige så hurtigt, som man kunne ønske.
Men det ændrer ikke ved, at der er afsat flere ressourcer end nogen sinde til at hjælpe de svagest stillede. Jeg kan slet ikke genkende det billede, som bl.a. to nylige rapporter forsøger at tegne af velfærdssituationen i Danmark.
Der er 200.000 fattige børn i Danmark, påstår
den ene rapport.
For at nå sådanne tal viser det sig da også, at der både er medregnet børn, hvor den ene forælder bare én dag har været på kontanthjælp, og børn af studerende osv.
Og det er helt ude af proportioner, endda så meget, at jeg kan forstå, at også SF lægger afstand til rapporten.
Den anden rapport påstår, at der er ca. 30.000 personer, der er i en meget vanskelig økonomisk situation.
Det vurderes ud fra en sammenligning med Forbrugerinformationens bud på et discountbudget på 6.150 kr. Der mangler jeg stadig væk at høre fra hr. Villy Søvndal, om han synes, det er det rigtige og det bedste udgangspunkt for en sådan vurdering.
Det, der især kan ærgre mig ved de to rapporter, er, at de bidrager til at fjerne fokus fra det, der er væsentligt, nemlig om det lykkes os at nå ud til dem, der vitterlig har det svært. Nu kommer Finansministeriet med en samlet rapport, og forhåbentlig får vi så et bedre talmateriale at tage udgangspunkt i.
Jeg tror, det vil være nyttigt for den videre debat at få afdækket, hvordan det reelt ser ud økonomisk, vel vidende, at økonomi jo ikke gør det alene.
Det drejer sig jo nok så meget om personens livssituation og mulighed for aktivt at være med i samfundslivet.
I Venstre ønsker vi at fortsætte den linje, der er lagt.
Det skal kunne betale sig at arbejde.
Der er ikke nogen, der på forhånd skal udelukkes som værende ikkearbejdsparate.
Der skal være fokus på indsatsen over for udsatte grupper.
Det er vores mål for videre velfærdsudvikling i Danmark.
Jeg skal så på vegne af Dansk Folkeparti, Det Konservative Folkeparti og Venstre fremsætte følgende: Forslag til vedtagelse
»Folketinget konstaterer med tilfredshed, at regeringen med de økonomiske forudsætninger i kommuneaftalerne for 2004 og i finansloven har skabt grundlag for at forbedre velfærden.
Folketinget konstaterer, at kommuner og amter i overensstemmelse med aftalen har budgetteret med en realvækst i de kommunale serviceudgifter.
Nu er situationen i Danmark jo heldigvis den, at det står hr. Villy Søvndal frit for at kritisere det resultat, som finansministeren måtte nå frem til, alt det, han har lyst til.
Jeg tror oven i købet, at finansministeren vil påskønne, at hr. Villy Søvndal vil gå aktivt ind i en vurdering af det talmateriale, som finansministeren måtte fremkomme med.
Det, der undrer mig så utrolig meget, er, hvordan hr. Villy Søvndal kan stå her og referere, jeg tror, det var otte rapporters konklusioner, og bruge det til noget, når hr. Villy Søvndal ikke vil tage stilling til det, der er udgangspunktet for de konklusioner, der er i i rapporterne. Jeg har flere gange spurgt, om hr. Villy Søvndal mener,
at CASA's måde at vurdere fattigdommen på med udgangspunkt i Forbrugerinformationens discountbudget på 6.150 kr. er det bedste og det rigtigste udgangspunkt.
Hvis man ikke vil tage stilling til, hvad rapporterne er baseret på, så kan man heller ikke bruge konklusionerne til noget.
Det må følges ad.
Så jeg savner stadig væk et svar fra hr. Villy Søvndal på dette.
Til fru Line Barfod skal jeg sige, at det for Venstre er ret afgørende, at kommunerne påtager sig det ansvar, de som myndighed har for bl.a. at føre tilsyn med de pasningsordninger, hvortil der er offentlige tilskud.
Og kommunerne skal ikke gøre forskel på, om det er en kommunal daginstitution, eller det er en selvejende daginstitution, eller det er en puljeordning som det, der var eksemplet oppe på Morsø. Derfor er jeg meget glad for, at socialministeren har iværksat en undersøgelse for at få afdækket, hvordan kommunerne egentlig får ført tilsyn udeomkring, så vi kan få et dækkende billede af, om de tager den opgave alvorligt og fører det tilsyn, som de netop skal.