Pia Gjellerup (S), 1998-11-06:
Vi kender ikke så mange erhvervsstøtteordninger mere.
Det kan godt være, at Venstre ikke har fundet ud af det, men de fleste er afskaffet.
Men når jeg syntes, det var paradoksalt at have en erhvervspolitisk debat, som taler om støtteordninger, og vi kan se et parti, der foreslår, at der skal spares 2 mia. kr. dér, så er det eneste bud i forhold til det område, at man bestemt ikke vil være med til at fjerne en af de støtteordninger, der virkelig er.
Der tænkte jeg på administrationsgodtgørelsen, som jo er en særegen støtteordning, hvis historie sådan set ikke behøver fortabe sig i fortiden og blive omgjort til noget andet, end den er.
Næh, den blev indført som led i den store, ikke lyksalige ambiøvelse tilbage i slutningen af 1980'erne, hvor man afskaffede en række arbejdsgiverbetalte bidrag.
Dem kunne man jo så begunstige alle de virksomheder med, der havde mange ansatte.
Men da så man i øjnene, at der var virksomheder, der ikke havde så mange ansatte.
Det blev til en subsidieordning, som fik dette lidet præcise navn: administrationsgodtgørelsen.
Virksomheder med 0 ansatte får en meget, meget, meget stor del af administrationsgodtgørelsen, men de har den mindste administration.
Når man så har fået 1 eller 2 ansatte, aftrappes godtgørelsen, og når man har over 2 ansatte, får man 0.
Det kan ikke med rette fortjene at bære navnet administrationsgodtgørelse, men det er en støtteordning, det er en fuldstændig ren støtteordning,
Hvad er det dog, Venstre vil afskaffe for 2 mia. kr.?
Jeg må sige, at dér er der virkelig en modsætning mellem tale, skrift og så det, der handles med.
Så til fru Pernille Sams, der mener, at regeringen fornægter fundamentale økonomiske sammenhænge, og det lyder jo ganske overordentlig faretruende.
Men i næste sætning blev jeg helt beroliget, fordi da mente fru Pernille Sams med stor kontant stemme, at den danske konkurrenceevne er faldet med 1½ pct. om året.
Hvis de to budskaber har lige stor validitet, er jeg helt beroliget, for så betyder det, at da konkurrenceevnen er steget både i 1996 og 1997, for at nævne et par nærliggende år - det er altså det modsatte af fru Pernille Sams' budskab - så kan vi også tillade os at sætte »ikke« ind i det første.
Regeringen fornægter ikke fundamentale økonomiske sammenhænge.
Det gør vi nemlig ikke.
Vi synes faktisk, det er et problem at have et betalingsbalanceunderskud.
En af årsagerne er, at vi har haft et meget, meget stærkt stigende privat forbrug.
Derfor har vi været inde og standse stigningen i det private forbrug, bl.a. drevet af de meget stærkt stigende ejendomspriser.
Det er, fordi vi faktisk er indstillet på ikke kun at tale om betalingsbalanceunderskud, men er indstillet på at gøre noget ved det, selv om der er nogen, der løber fra det ansvar, når det skal gøres.
Men det er jo ikke betalingsbalancen, der påvirker konkurrenceevnen.
Det kan meget vel være omvendt, men hr. Svend Erik Hovmand fik det faktisk til at være sådan, at fordi vi nu har et underskud på betalingsbalancen, så går konkurrenceevnen nedad. Nej, det behøver den ikke at gøre.
Der er faktisk meget, der tyder på, at sådan hænger det bestemt ikke sammen.
Så dér er der absolut håb forude.
Men jeg vil sige, at i en situation, hvor vi har betalingsbalanceunderskud, vil jeg stærkt advare mod den medicin, som V og K lægger op til, nemlig ved at tale om skattelettelser på alle områder. Der er intet område politisk, vi beskæftiger os med her i salen, uden at der vælter milliarder ud af fru Pernille Sams' mund og hr. Svend Erik Hovmands mund. Jeg vil sige, dét fører til ustabilitet, dét fører til offentligt underskud nu, hvor vi omsider har fået større offentligt overskud i modsætning til, da Venstre og De Konservative forlod regeringsmagten.
Så jeg vil sige, at vi ser stærkt de fundamentale økonomiske sammenhænge i øjnene og har gjort noget ved dem og gør noget ved dem, og derfor synes vi, det er vigtigt også at få foretaget de nødvendige ting, vi skal have foretaget i forbindelse med finanslovforhandlingerne.
Det handler om, at vi på den omtalte side 10 faktisk beskæftiger os med lovgivningens strukturelle konkurrenceevnevirkninger.
Og det, der i en periode - og den kan også godt være lang - kan betyde en økonomisk belastning og derfor isoleret set en konkurrenceevnesvækkelse, vil også kunne give strukturelle virkninger, som på den lidt længere sigt faktisk betyder en konkurrenceevneforbedring.
Jeg kan henvise til, at vi faktisk har foretaget en lang, lang række lovændringer, som betyder, at erhvervslivets konkurrenceevnepotentiale ligger til den fremtidige udvikling.
Så vil jeg i forhold til hr. Egil Møller sige et par ting.
Den ene er, at jeg nævner ikke Tyskland og Sverige som problemer nu.
Jeg har i forhold til vores periode med en meget, meget kraftig økonomisk udvikling, meget, meget positive økonomiske resultater nævnt, at det blev ikke foræret fra det nære udland, hvor vi har vores største samhandelspartnere, det kom ikke til os fra Tyskland, det kom ikke til os fra Sverige, men på trods af det lykkedes det faktisk. Tyskland ser heldigvis ud til at komme i en bedre gænge, og jeg tror også, at vi har gode forhåbninger i forhold til Sverige, og det vil selvfølgelig betyde noget for vores muligheder, hvis vi samtidig sørger for, at virksomhederne ikke har et så utrolig stort hjemmemarked, at vi suger kræfterne ud af det.
Noget af problemet ved at have en meget, meget stærkt stigende privat efterspørgsel er også, at i en periode, hvor der nogle steder er en vis begrænsning, fordi der er mangel på arbejdskraft nogle steder, vil vi så se en fokusering på hjemmemarkedet og ikke på eksportmarkederne.
Det kan vi selvfølgelig ikke i det lange løb være tjent med.
Så endelig til hr. Egil Møller: Et indberetningssted er jo sådan set uafhængigt af, om det er med IT eller ej.
Et indberetningssted er måske en endnu større service for dem, der ikke har IT, fordi man ellers kan klare at finde frem til de mange via IT.
Men de små erhvervsvirksomheder har i høj grad brug for også at få nogle tilbud om håndtering af de opgaver, der ligger dér.
Jeg tror ikke, der er nogen - ja, det kan jeg jo ikke afvise helt at der skulle være - men det er ikke det, vi sædvanligvis hører, at vi sådan i løbet af no time skal afskaffe kildeskattesystemet, momssystemet, årsregnskaber osv.
Det er jo i relation til den meget, meget store del af den samlede administrative opgave i virksomhederne, at vi skal prøve at se: Kan vi udvikle nogle redskaber, så også de små virksomheder kan finde nogle effektive måder at håndtere byrderne på, så de bliver mindre?
Det tror jeg nu også lidt var en fortalelse.
Det har selvfølgelig at gøre med: Kan vi få den samlede byrde ned ved at sætte ind på ganske mange fronter?
Og dér synes jeg, at de små virksomheder virkelig er værd at have i fokus, for det er dér, byrderne relativt er størst, og det har vi brug for at få fokuseret på.