Helge Adam Møller (KF), 2002-05-17:
Det er dejligt at se, at to folkepartier, som ellers er hinanden ret fjerne, også kan arbejde sammen konstruktivt.
Lad mig starte med konklusionen på denne debat for Det Konservative Folkeparti.
Den konservative folketingsgruppe ønsker ikke i dag, den 17. maj 2002, at ændre den beslutning, som et flertal af forsvarsforligspartierne traf den 15. juni for 2 år siden imod vores anbefaling.
Det gør vi ikke på baggrund af den faktuelle udvikling, der har været, siden beslutningen blev truffet.
Som forsvarsministeren for en halv times tid siden sammenfattede i citatet fra forsvarschefen: Toget er kørt.
At sadle om nu ville være uforståeligt, forkert og bekosteligt.
Det var så konklusionen.
Selv om de fleste i denne sal, og jeg tror også mange på tilhørerpladserne, der har været berørt af beslutningen om at nedlægge Flyvestation Værløse, kender den konservative holdning og kender de argumenter, vi havde i juni 2000 for at bevare transporteskadrille 721 på Flyvestation Værløse, vil jeg alligevel godt repetere den.
Forhistorien var, at en arbejdsgruppe omfattende forsvarets og ministeriets højeste faglige ekspertise i fuldstændig enighed anbefalede en mindre justering af forliget, således at eskadrille 721 forblev på Flyvestation Værløse.
Arbejdsgruppen havde en omfattende faglig argumentation for sit forslag.
Forslaget betød også økonomisk, at de første 6 år ville det give et økonomisk overskud, hvis man bevarede Flyvestation Værløse, men derefter ville det koste 22 mio. kr. mere pr. år.
Det afgørende var den række militært faglige argumenter, der kom fra arbejdsgruppen, hvor hr. Peter Skaarup har citeret helt korrekt en række af dem, og som også fremgik af den pressemeddelelse, som den konservative folketingsgruppe udsendte den 16. juni 2000.
Der fastslog vi bl.a., at vi var enige med arbejdsgruppen i, at det operativt ville være klart bedre for det samlede forsvar, og det ville give øget fleksibilitet, hvis man bevarede Flyvestation Værløse.
Samtidig fremhævede jeg og den konservative folketingsgruppe også, at lukkede man Værløse som en operativ flyvestation, ville det uden tvivl betyde en stor afgang fra flyvevåbenet af teknikere.
Netop disse medarbejdere havde en høj uddannelse og en stor motivation, som det ville tage mange år at erstatte.
Det var begrundelsen for, at den konservative folketingsgruppe sammen med CD i modsætning til de fire andre forligspartier havde den holdning, at 721 skulle forblive på Værløse.
Samtidig skal det fremhæves for at være fair og retfærdig, at for alle, der deltog i de forhandlinger - og det var seks partier - var det klingende klart, at forsvarsforliget naturligvis ikke kunne justeres, medmindre alle seks var enige, og det var vi ikke.
Lad mig også minde om, at da beslutningen blev truffet, var det ikke, som mange ofte giver udtryk for, kun et enkelt parti, der var imod arbejdsgruppens indstilling.
Det var fire partier.
Det var de to daværende regeringspartier med forsvarsministeren, hr. Hans Hækkerup, i spidsen.
Det var så forhistorien på få minutter.
Men i dag, den 17. maj, må vi selvfølgelig spille bolden, hvor den er, og i dag ville det efter min mening være forkert og usagligt at ændre beslutningen.
Det ville nemlig for det første koste klart mere at ændre end at gennemføre. Det ville for det andet betyde, at man ikke opnåede det ønskede driftsoverskud, som er utrolig vigtigt for forsvaret.
Og for det tredje, hvis man standser det, skal der bruges flere penge til investeringer, bygninger og anlæg end ved at fortsætte.
Hvad der var rigtigt i juni 2000, er på grund af det, der er sket siden, derfor ikke rigtigt den 17. maj 2002.
Så jeg er i dag i den behagelige situation, at jeg er helt enig med såvel forsvarschefen som forsvarsministeren: Toget er kørt, vi har passeret the point of no return.
Lad mig tage det sidste om den centrale pulje først: Jeg ved faktisk ikke nøjagtig, hvad det er for en central pulje.
Det er nok derfor, jeg ikke hørte det i første omgang.
At det tilsyneladende viser sig, at det tal, vi har fået i dag for de samlede bygge- og anlægsinvesteringer over i det jyske, hvad enten det er Karup eller Aalborg, bliver lidt mindre end det, man har regnet med, mener jeg er rigtigt, og det er vel i og for sig det afgørende.
Med hensyn til flugt af personale: Det er da korrekt.
Der sker jo en flugt, og det var jo, som jeg sagde, også en af de meget væsentlige grunde til, at vi i sin tid støttede arbejdsgruppen, for det anførte arbejdsgruppen også.
Hvis jeg husker arbejdsgruppen rigtigt, kan man vel i og for sig sige, at det endda gik en anelse værre, end de vurderede.
Og jeg kan huske, at vi i min pressemeddelelse dengang skrev, at det anså vi i og for sig for et af de alvorligste problemer.
Men jeg kommer stadig væk tilbage til den dag, vi traf beslutningen, og det anerkender jeg fuldt ud.
Hvert parti må træffe den beslutning, de synes er rigtig.
Alle kendte de præmisser.
Vi havde alle sammen læst den arbejdsgruppes rapport.
I dag synes jeg altså, at vi har passeret det.
Det er så til hr. Per Kaalund, der spørger, om det var i december eller januar, hvor vi lavede finansloven, at vi kunne have ændret det.
Da var dagsordenen jo forskellig.
Lad os bare erkende det.
Det, hr. Per Kaalund og Det Radikale Venstre ønskede, var, at hvis man aflyste det og pludselig brugte de ekstra millioner, der så skulle til, i Værløse, så skulle den besparelse tages væk fra forsvaret og bruges til noget ulandsstøtte.
Det var vi uenige i.
Vi mener, at de penge, der var afsat i forsvarsforliget, skulle bruges til gavn for et effektivt dansk forsvar.
Derfor var vi jo grundlæggende uenige. Så nej, sagt til hr. Per Kaalund, det var 2 år siden, slaget blev slået, og da var hr. Per Kaalund og Socialdemokratiet og den daværende forsvarsminister efter min mening på den forkerte side.