Jann Sjursen (KRF), 2003-05-28:
Først tak til udenrigsministeren for redegørelsen, som jo nåede vidt omkring og dermed også levede op til de forventninger, vi havde fra Kristeligt Folkepartis side til besvarelsen af forespørgslen.
Der skal ikke herske nogen tvivl om, at vi fra Kristeligt Folkepartis side lægger stor vægt på et stærkt dansk engagement i FN - et engagement, hvor vi stiller reflekterende krav, men hvor vi heller ikke er bange for selv at smøge ærmerne op og gøre en aktiv indsats.
Jeg mener også, at udenrigsministerens tale afspejlede, at regeringen ønsker en aktiv dansk FN-politik.
Det er vigtigt, at vi fastholder FN's centrale rolle i det internationale samarbejde.
Det skyldes først og fremmest FN's universalitetsprincip, for det giver nemlig alle medlemslande, store såvel som små, mulighed for at bidrage til det internationale samarbejde.
Det er FN's store styrke, men det er selvfølgelig også i nogle sammenhænge dets absolutte svaghed.
Men hvis man kigger rundt i verden og ser på, hvordan den ser ud nu, eller kigger på historien, kan man se, at det er et princip, som det kun er blevet mere relevant at fastholde.
Det er vigtigt, at vi gør en indsats for en organisation, der kæmper for at sikre også de små og mellemstore lande en politisk platform.
Der er to centrale områder, som vi fra Kristeligt Folkepartis side synes skiller sig ud i debatten om FN's funktion og mulighed for at fastholde en central international rolle.
Det er arbejdet i Sikkerhedsrådet og det, man kunne kalde FN's nærmest kroniske finansielle problemer.
Den seneste tids internationale kriser har fået den velkendte FN-kritik til at blusse op.
Den har stillet skarpt på ønsket om reformer i Sikkerhedsrådets sammensætning og arbejdsmåde.
Jeg er enig i de betragtninger, ministeren gjorde om, hvor svært det rent faktisk kan være at nå til de ønskede reformer, vi i dansk og også nordisk sammenhæng har advokeret for.
Det er jo ikke lige sådan at ændre grundlaget for hele FN-systemet og få lande, der i dag har vetoret, til at opgive det eller udvide det til at omfatte flere medlemmer.
Men jeg er enig med udenrigsministeren i, at det er vigtigt at fastholde dette krav om helt grundlæggende reformer, fordi det i sig selv kan medvirke til, at vi opnår nogle ændringer i konsultationsprocedurer, får mere åbenhed i Sikkerhedsrådets arbejde, og at vi indirekte ad den vej når ting, som er vigtige for at give Sikkerhedsrådet større legitimitet og slagkraft udadtil.
Jeg mener også, det er vigtigt, at generalsekretæren får opbakning til at spille en mere aktiv rolle og til at kunne indkalde FN's Sikkerhedsråd, når f.eks. konflikter truer, for på den måde at afværge katastrofesituationer, som vi f.eks. ser er under opsejling i f.eks. Congo, ja, de er allerede i gang.
Det er vigtigt, tror jeg, at vi også giver FN's generalsekretær - ikke mindst i lyset af, at det er en Kofi Annan vi har i øjeblikket - den pondus, der skal til i den sammenhæng.
På det økonomiske område var jeg allerede i begrundelsen
for forespørgslen inde på, at det er vigtigt at sikre de grundliggende bidrag til FN-systemet, men altså også til de særorganisationer, som skal udføre de politikker, som bliver vedtaget i FN.
Her er det ikke mindst vigtigt for Kristeligt Folkeparti, at FN's udviklingsorgan UNDP kommer til at spille en central rolle.
Det gælder også i forhold til at fremme demokrati og menneskerettigheder og god regeringsførelse.
Derfor er det vigtigt for os, at Danmark også aktivt styrker sine bidrag til FN's udviklingsarbejde helt generelt og selvfølgelig i særdeleshed til gennemførelse af FN's årtusindmål, og i den sammenhæng er jeg enig med regeringen i, at det er vigtigt at sætte særlig fokus på Afrika; det er der, det halter.
Men der må ske en mainstreaming helt generelt, hvor vi tager FN's årtusindmål ind over alle politikområder, for det er i det hele taget vigtig.
Det er godt, at udenrigsministeren holdt fast i de bistandstilsagn, der blev givet i Monterrey.
Jeg er også enig i, at det måske ikke så meget er et spørgsmål nu, om vi får givet hinanden flere forpligtelser, som vi lever op til; dem, der allerede er afgivet også i forbindelse med Johannesburg.
Vi må nu komme fra holdning til handling i forhold til de mange tilsagn, der er givet, ikke mindst til de fattigste lande her i verden.
FN kan ses som en normsættende institution, og vi ser det også fra Kristeligt Folkepartis side som et stigende behov, at regeringerne og altså også FN tager de mange seriøse ngo'er mere alvorligt og forsøger at inddrage dem mere direkte i politikudformningen på deres respektive områder.
Det er derfor, vi godt kunne forestille os, at man i FN oprettede et konsultationsforum for ngo'er, så de kunne komme til at stå stærkere.
Vi har også en opfattelse af, at FN's generalforsamling faktisk ønsker dette. Udenrigsministeren lagde vægt på, at vi nu er i en situation, hvor FN igen er samlet efter trakasserierne omkring Irakkrigen.
Det er jeg sådan set på mange måder enig i.
Vi er kommet lidt tilbage på FN-sporet, kan man sige.
Det er måske også baggrunden for, at det er lykkedes os i forhandlingerne forud for denne forespørgselsdebat at nå frem til et forslag til vedtagelse fra Kristeligt Folkepartis side, som har fået Folketingets brede opbakning.
Jeg vil godt takke de ordførere, der har bidraget til det, inklusive de diskussioner, vi har haft med udenrigsministeren, sådan at jeg på vegne af Kristeligt Folkeparti, Venstre, Socialdemokratiet, Det Konservative Folkeparti, Socialistisk Folkeparti, Det Radikale Venstre og Enhedslisten kan fremsætte følgende: Forslag til vedtagelse »Folketinget opfordrer regeringen til i FN at arbejde for - en konsekvent gennemførelse af FN's 2015-målsætning med særlig vægt på Afrika, - at styrke det danske bidrag til FN's udviklingsarbejde, - at gøre en aktiv indsats for at sikre, at FN's økonomiske fundament opretholdes, og at medlemslandene overholder økonomiske forpligtelser, - at fortsætte den aktive indsats for, at reformprocessen i FN styrkes, bl.a. ved at tage initiativer der kan være med til at klarlægge Sikkerhedsrådets fremtid i forhold til dets sammensætning, åbenhed og i forhold til spørgsmålet om vetoret, - at fremme sammenhængen mellem politiske, militære, humanitære og bistandsmæssige indsatser i konfliktområder og styrke generalsekretærens kapacitet til konfliktforebyggelse, - at arbejde for at fremme demokrati og menneskerettigheder inden for en international retsorden.«