runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Hugo Sørensen (S), 1999-11-26:
Socialdemokratiet kan som udgangspunkt tilslutte sig tanken
om genbrug, dog ikke umiddelbart, når det gælder lovgivning. Beslutningsforslaget, som vi behandler i dag, er en nøjagtig kopi af nr. B 133, som forslagsstillerne ikke kunne skaffe flertal for i Folketinget for bare et halvt år siden.
Socialdemokratiet vil gerne være med til at forenkle og afbureaukratisere, men der er i denne sag nogle fakta, som vi ikke kan komme uden om, og forslagsstillernes begrundelse for at genfremsætte forslaget indeholder ikke momenter, som ændrer disse fakta.
Som bekendt modtager Told og Skat årligt 50.000-70.000 henvendelser om registreringsafgift af konkrete motorkøretøjer, men kun ca. en fjerdedel af disse når i virkeligheden frem til en egentlig vurdering med efterfølgende betaling af registreringsafgift.
Dette behov anses ikke at ville blive reduceret med den i forslaget foreslåede bindende forhåndsvurdering, og påstanden om en begrænsning i ressourceforbruget hos bilvurderingsmyndigheden anses derfor heller ikke for at være sandsynlig.
I øvrigt viser erfaringerne, at der fortsat er ønske om
og behov for en individuel vurdering af en stor del af de importerede motorkøretøjer.
En bindende forhåndsvurdering vil ikke styrke importørernes retssikkerhed, måske tværtimod.
Socialdemokratiet kan ikke støtte beslutningsforslaget.
Tove Fergo (V), 1999-11-26:
Så sent som i går havde vi en deputation i Folketingets Socialudvalg, der drejede sig om, hvordan narkobehandlingen i dette land fungerer, eller rettere sagt, hvordan den ikke fungerer.
Trods de mange ekstra midler, der er blevet bevilget, og trods den samlede øgede indsats både fra kommuner, amter og Folketingets side, ja, så kunne vi endnu en gang konstatere, at der stadig er problemer med, at narkomaner, der er motiverede for at komme i stoffri døgnbehandling, kan få den behandling, der måske kan redde deres liv, eller som i hvert fald kan give dem mulighed for at få et forbedret liv i en periode.
De mennesker, hvis skæbne vi i går fik præsenteret, ja, de er ikke de eneste, der bliver svigtet.
Og problemet med at imødekomme stofmisbrugeres ønske om at komme i stoffri døgnbehandling kan desværre heller ikke begrænses til det Københavnsområde, som vi i går hørte om.
Og det er dybt beklageligt, at behandlingstilbudet i Danmark i vid udstrækning baserer sig på medicinsk behandling, og det vil sige metadonbehandling; en behandling, der ganske vist kan hjælpe nogle og måske hjælpe i en kort periode, men som jo slet ikke kan forsvares, når den er det eneste tilbud, den misbruger får, der i virkeligheden ønsker stoffri døgnbehandling, og som er motiveret for at få
stoffri døgnbehandling, og som måske oven i købet på eget initiativ og for egne penge er gået i gang med en sådan behandling.
På den baggrund kan vi til fulde forstå, hvorfor Frihed 2000 har fremsat dette beslutningsforslag.
Men det kommer nok ikke bag på nogen her i Folketinget, at vi selvfølgelig ikke kan støtte, at afvænning af narkomaner ændres fra at være en primær og amtskommunal opgave til at være en statslig opgave.
Vi mener, at de sociale og sundhedsmæssige opgaver skal løses lokalt og skal betales af det lokale niveau.
Vi mener, at den enkelte er bedst tjent med at blive behandlet så vidt muligt i sit lokalområde i en sammenhæng både med forbehandling og med efterbehandling og den øvrige sociale del af livet. Men samtidig må der ikke herske tvivl om, at det er forkasteligt, at en motiveret narkoman, som man jo i virkeligheden kan sammenligne med en dødssyg patient, ikke kan få den behandling, der er livsforlængende og måske i bedste fald helbredende.
Det må og skal der findes en løsning på, og dette forslag kunne jo så være anledningen til, at vi tog fat på det i Socialudvalget i fællesskab for at finde ud af, hvordan vi kan få det på plads.
Hvordan kan vi få serviceloven til at fungere, så man begynder at tage de mennesker, det her drejer sig om, alvorligt og lytter til dem, så de kan komme igang med den behandling, der er den, der kan hjælpe dem?
Klaus Kjær (DF), 1999-11-26:
Hovedformålet med lovforslaget er at fjerne nogle uhensigtsmæssigheder i pensionsafkastbeskatningsloven, som er blevet afdækket ved drøftelser med pensionsbranchen.
Ændringerne i pensionsafkastbeskatningsloven var igen en følge af pinsepakken.
I modsætning til mange af de andre reparationslove som følge af pinsepakken er disse nu foreslåede justeringer sådan set planlagt, forstået på den måde, at det i forbindelse med lovens vedtagelse blev besluttet at nedsætte en følgegruppe, som fik til opgave at opfange og påpege problemer, der opstod i forbindelse med ændringerne i lovgivningen.
Der er således ikke tale om de sædvanlige hovsaløsninger, men det er et udtryk for, at man fra starten har været opmærksom på, at der kunne opstå visse problemer og behov for justeringer, og det er i sig selv meget fornuftigt, at man i sin tid har gjort det.
Af høringssvarene til nr. L 93 fremgår det imidlertid, at der fortsat er visse betænkeligheder og problemer, som tilsyneladende ikke afhjælpes af lovforslaget.
Lovforslaget er i øvrigt meget kompliceret og teknisk præget, og jeg deler fuldt ud fru Mariann Fischer Boels bekymring over den sene fremsættelse og den forcerede behandling, som det nødvendigvis må medføre i udvalget.
Dansk Folkeparti vil under udvalgsbehandlingen nærmere søge at udrede, hvori de rejste problemstillinger består, og vi vil herefter fremkomme med vores endelige stillingtagen til lovforslaget.
Jette Gottlieb (EL), 1999-11-26:
Enhedslisten er ikke uenig i, at der er behov for at nedsætte en ældrekommission.
Det er ikke så meget ud fra de argumenter, der står i forslaget, men det er meget mere på grund af den måde, debatten om ældreområdet de sidste par år har udviklet sig.
Der har været nogle kedelige elementer, som meget nemt kunne resultere i generationskamp, og det er vi ret bekymrede for.
Begreber som ældrebyrden eller ældrebomben, som er blevet en del af det danske sprog, beskriver ældre som en tikkende bombe, der i løbet af kort tid belaster samfundet så meget, at de er en trussel; vi finder det virkelig usmageligt.
Selv om den såkaldte pensionsbombe med Finansministeriets egne tal nu er demonteret, ja, så præger denne her indbildte frygt stadig debatten.
En ny myte er kommet til, myten om de kommende pensionister, der bliver de rige, velbjærgede tidligere 1968'ere, der er udstyret med en helt uacceptabel krævementalitet.
Et af eksemplerne på denne myte var dagbladet Aktuelts busreklamer fra foråret, hvor store streamere bekendtgjorde: Her kører de sidste folkepensionister uden privatchauffør. Det skulle være morsomt, men det er det jo egentlig ikke, for det dækker altså over en mytedannelse, som jeg i hvert fald finder overordentlig farlig.
Virkeligheden er jo, at også om 10, 20 og 30 år vil der være store forskelle på de økonomiske livsvilkår, som pensionisterne har, og de vil være stærkt voksende med den måde, vores pensionssystem er indrettet. Vi synes som sagt, det er en god idé at undersøge og analysere ældreområdet.
For Enhedslisten er det vigtigt, at alle borgere, også de ældre, er sikret rimelige økonomiske forhold, og at hjemmehjælp, plejebolig og sygehusbehandling er noget, man har ret til, når behovet opstår.
Den solidariske finansiering af velfærdsydelserne via skatterne er efter vores mening grundpillen, også i fornyelsen af velfærdsstaten.
Anders Samuelsen (RV), 1999-11-26:
I Det Radikale Venstre synes vi faktisk, at den ældrekommission, som Dansk Folkeparti foreslår nedsat, til forveksling ligner Ældreforum.
Sammenligner man Ældreforums kommissorium med, hvad dette forslag lægger op til, er der mange lighedspunkter, for Ældreforum har jo netop til opgave at følge og vurdere ældres vilkår og skabe debat om indsatsen for ældres vilkår, bidrage til at indsamle erfaringer og koordinering og formidle informationer til ældreområdet.
Derudover kunne man på boligområdet henvise til Ældreboligrådet og få en lokalplan til ældrerådene.
Altså kort sagt, der findes udvalg, som arbejder på de her områder, som dækker det, som Dansk Folkeparti havde tænkt sig at en ældrekommission skulle dække.
Derfor mener vi egentlig ikke, at der er den store relevans i at støtte sådan et forslag.
Vi vil ikke støtte forslaget, og vi vil også gerne understrege, at det måske ikke er særlig genialt på den måde at trække kommissioner frem af stalden, hver gang man mener, at man partipolitisk har et behov for at markere en særlig positiv indstilling over for et bestemt område.
Det Radikale Venstre mener, at der generelt i Folketinget er fokus på ældreområdet og netop også det fokus, som der bør være, at ældre er en meget, meget forskellig gruppe, en ikke særlig homogen gruppe, og det er det, der skal være udgangspunktet for den ældrepolitik, som vi skal føre.
Jens Heimburger (KF), 1999-11-26:
Når man læser forslaget fra Dansk Folkeparti, er der meget, man kan nikke genkendende til, og der er også mange af beskrivelserne af de ældres situation, man kan nikke genkendende til.
Heri ligger så også svaret på, hvorfor vi ikke skal have en decideret ældrekommission.
I Det Konservative Folkeparti er vi jo ikke kun optaget af de ældre; vi er optaget af børn og unge, teenagere, alle os midtimellem og i særdeleshed også de ældre.
Men sammen med det tilforladelige i det her forslag skal jo kobles den igangværende kampagne »Gamle Danmark - tryghed
i alderdommen«, som kører for fuld udblæsning.
Om Jyllands-Posten har ret i sin beregning, at det vil koste 50 mia. kr., er sådan set uvedkommende.
Det interessante er, at vi ikke ønsker at skabe plads for en generationskrig, og det mener jeg Dansk Folkeparti er i gang med at etablere - nemlig en fornemmelse af, at én aldersgruppe totalt set har det dårligere end andre aldersgrupper - eller i hvert fald har et ønske om blandt en aldersgruppe at skabe fornemmelsen eller følelsen af, at den har det dårligere, og at de andre tager fra den. Den platform vil vi ikke være med til at udbygge her i Folketinget, og den platform synes vi ikke Dansk Folkeparti skal have, for den er ikke til gavn, især ikke for de svage ældre.
Et forslag om en generel forøgelse af folkepensionen og yderligere boligstøtte og gratis det ene og det andet osv. tjener ikke noget formål, og det er de ting, man bliver nødt til at tage med, når man ser på forslaget fra Dansk Folkeparti, selv om det selvfølgelig ikke er specificeret i forslaget om ældrekommissionen.
I Det Konservative Folkeparti føler vi, at dette skal ses som en del af den useriøse overbudspolitik, der føres i øjeblikket fra Dansk Folkepartis side, og derfor er vi imod forslaget om nedsættelse af en ældrekommission.
Else Winther Andersen (V), 1999-11-26:
I Venstre er vi af den opfattelse, at den største del af de ældre er aktive og raske ældre, der selv ønsker og også kan klare deres dagligdag.
De deltager i sport, i kulturelle og sociale aktiviteter og hjælper dem, der måske ikke selv kan klare noget praktisk.
Med andre ord: de har et righoldigt menneskeliv med alle de brogede facetter, det indebærer.
Jeg oplever, at Dansk Folkeparti måske også for første gang begynder at erkende, at den største gruppe af de ældre ikke er svage ældre.
Og det er helt sikkert, at den raske gruppe også gerne vil have sig frabedt, at det er samfundet, der går ind og tager ansvaret for dem.
Det er nok det, jeg synes der fremgår mest af oplægget om at nedsætte en ældrekommission.
Derfor føler Venstre ikke, der er brug for, at vi går ind og nedsætter en ældrekommission om noget, der i og for sig godt nok er i gang i dag.
Dér oplever jeg da også, at de godt kan få en god hjælp af de ældreråd, der fungerer, og det foregår jo på den måde tættest ved borgerne.
Men det er jo ikke bare Ældreforum, der er i gang med at lave noget materiale til udsendelse; der er også andre.
Her er jo et område, hvor vi lige har vedtaget, at vi på satspuljen afsætter et beløb over 2 år, så de yderligere kan udvikle deres arbejde, og så vi også kan få en evaluering
af det.
Og som et yderligere område har jeg oplevet, at på IT-nettet ligger utrolig stor viden, som kommunerne også kan bruge, når de skal tilrettelægge ting på ældreområdet, det kan være boligbyggeri, det kan være trafik og meget andet.
Som man kan forstå, kan Venstre ikke støtte beslutningsforslaget, da vi ikke mener, at der er brug for det.
Grete Schødts (S), 1999-11-26:
Når vi står over for store opgaver med masser af problemer, er jeg af den opfattelse, at så kan det være en god idé at nedsætte en kommission.
Men jeg tror faktisk ikke på, at nedsættelse af en ældrekommission kan bidrage til ret mange nye oplysninger.
Vi har rapporter, vi har analyser, og vi har statistikker om ældres vilkår.
Vi har lovgivning stort set på alle områder, og jeg tror faktisk ikke, vi kan lovgive os ud af ret meget mere.
En god ældrepolitik skal føres ude i kommunerne, og derfor afviser vi forslaget.
Karen Jespersen (V), 1999-11-26:
Jeg ser forslaget her fra Dansk Folkeparti om at nedsætte en ældrekommission som et element i forlængelse af den kampagne, som jeg tror partiet selv kalder »for en bedre ældrepolitik«.
Og der er også ordentlig gået til makronerne, hvis jeg må sige det på den måde.
Der har været regnet på Dansk Folkepartis samlede ældrepakke, og et tal på 50 mia. kr. har været nævnt.
Vi har også tidligere haft en forespørgselsdebat, F 12,
om de ældre foranlediget af Dansk Folkeparti.
Og jeg vil egentlig gerne rose forslagsstillerne, der står bag forslaget her, også i sammenligning med nogle af de andre ting, der har været fremme i Dansk Folkepartis kampagne, fordi den beskrivelse, der er af de ældre her og deres situation, og hvad det er for problemer der er, synes jeg er langt mere rigtig og realistisk end den beskrivelse, der i andre sammenhænge kommer fra Dansk Folkeparti. Her bliver der lagt meget vægt på, at de ældre ikke er én stor ensartet gruppe mennesker, der alle sammen har problemer, fordi de er ældre, men der bliver gjort meget ud
af, at der selvfølgelig er en lidt større gruppe blandt de ældre, der har særlig behov for hjælp og støtte, fordi de er oppe i årene, og at der altså er en gruppe af svage ældre, som vi især skal koncentrere vores indsats omkring
Det synes jeg er rart, og jeg oplever, at vi gradvis nærmer os en meget stor overensstemmelse i de forskellige partiers holdning til de ældre som et fælles udgangspunkt.
Med hensyn til selve ældrekommissionen skal den efter forslaget følge den samlede udvikling på området, synliggøre de ældres ressourcer, indsamle erfaringer fra ældreråd, osv. Men egentlig mener jeg, vi allerede har et forum eller et organ til at varetage netop de funktioner, og det er det Ældreforum, der blev nedsat i 1996.
Ældreforum laver faktisk et meget stort og fint stykke arbejde med lige præcis at samle viden og også omsætte det i skriftligt materiale.
Man har selvfølgelig tit med den type materiale
det problem at få det synliggjort og få det spredt ud, men jeg ved, at Ældreforums medlemmer og ikke mindst Ældreforums formand, professor Povl Riis, gør et stort arbejde for at tage ud og holde foredrag og sprede viden og materiale både til borgere, til kommuner og til andre myndigheder.
Vi har det, der hedder Ældreboligrådet, som følger udviklingen i boliger til ældre, vi har ældreråd i de enkelte kommuner, så jeg synes faktisk, det er overflødigt at nedsætte en ældrekommission, og kan ikke støtte forslaget, men er enige i hensigten og synes egentlig allerede, vi har taget hul på det, og at vi også har taget hul på - eller mere end det: at der allerede sker en stor indsats for at prioritere de svageste ældre, de demente ældre og de ældre, der har brug for plejeboliger.
Så om ikke andet håber jeg, vi kan samle kræfterne om de initiativer, der er i gang, som ligger i forlængelse af det, forslagsstillerne her foreslår.
Tove Videbæk (KRF), 1999-11-26:
Tak til Dansk Folkeparti for at tale de ældres sag; det er der behov for.
I disse år hører vi om det truende antal ældre, der vil komme i år 2010 og 2020 osv., og vi hører om ældreforsørgerbyrde.
Det er en uanstændig betegnelse.
Et større antal ældre er jo ikke nødvendigvis ligefrem proportionalt med et større plejebehov.
Hvad er det, vi vil?
På sundhedsområdet er vi bekymrede over, at middellevealderen er for lav, men når vi så oplever, at ældre lever længe, ja, så er det et problem.
Hvad er det egentlig, vi vil?
Alderdom er jo ingen sygdom.
Alderdommen er en fase i livet ganske som ungdomstiden, barndommen osv., og ældre er lige så indbyrdes forskellige som borgere i alle andre aldersgrupper.
Der er f.eks. de aktive ældre, der tager på rejser, går på aftenskole og er aktive i foreninger.
Så er der de svage ældre, der har behov for hjælp i hjemmet eller måske bor i en plejebolig.
Denne gruppe har det meget forskelligt, alt efter hvilken kommune de bor i.
Alderdommen rummer særlige muligheder, særlige problemer og særlige opgaver, og det skal samfundet naturligvis tage hensyn til med samme selvfølgelighed, som der tages hensyn til andre aldersgruppers særlige muligheder, problemer og opgaver.
Ældre Sagen og flere andre foreninger og organisationer har lavet en helt ny og meget gennemgribende undersøgelse af de ældres forhold, og den giver oplysning om ældres levevilkår, behov og ressourcer.
Så det mener vi er rimelig godt kortlagt lige nu.
Men for at forbedre forholdene for de ældre mener Kristeligt Folkeparti at man bør udnytte de midaldrendes og ældres ressourcer og kompetencer bedre på arbejdsmarkedet via fleksibilitet.
Man bør styrke det frivillige arbejde, man bør bearbejde værdier og holdninger omkring ældre, bearbejde værdier og holdninger omkring hele familien, bearbejde værdier og holdninger omkring omsorg for hinanden.
Og så sidst, men ikke mindst skal vi have fokuseret mere på at bygge boliger, der fremmer fællesskab.
1999 er FN's Ældreår.
Netop i år må vi på en speciel måde vise de ældre den respekt, de fortjener, og vi må vise dem, at de ikke skal være utrygge, men være trygge ved, at de får den hjælp, de har brug for, når de har brug den.
Så jeg er meget positiv over for Dansk Folkepartis intentioner med dette forslag
, men jeg er bange for, at problemerne ikke løses med en kommission.
Frank Aaen (EL), 1999-11-26:
Enhedslisten har meget stor sympati for det, der er den centrale intention med det her forslag, nemlig at en narkoman, der er motiveret og ønsker behandling, også skal have ret til det.
Ifølge serviceloven så er det amtskommunen, der skal sørge for behandlingstilbud til stofmisbrugere, og der vil Enhedslisten gerne være med til, hvis vi kunne stramme den bestemmelse op, således at stofmisbrugere får retskrav på, at der skal være en behandlingsplads til rådighed, når vedkommende ønsker behandling.
En sådan bestemmelse med retskrav vil jo tvinge amterne til enten at oprette nogle flere pladser eller indgå aftaler med selvejende behandlingssteder.
Når vi holder fast i, at det skal ligge hos amter og kommuner, så er det ud fra, at helhedssynet er så vigtigt
også i behandlingen af stofmisbrugere, og derfor tror vi, at det er meget vigtigt, at man fastholder ansvaret, og alle elementer af ansvaret, ude lokalt
Det er også fordi en stofmisbruger, der er i behandling, skal have hjælp på andre områder; der skal måske skaffes bolig, der skal udarbejdes en revalideringsplan, og der skal være andre tiltag parat, når vedkommende eventuelt er stoffri.
Der vil oftest være brug for en efterbehandling også i form af psykosocial støtte.
Altså vi mener, at enhver behandling, der sættes i værk, automatisk skal betyde, at man forbereder og er parat med det næste trin, og derfor er vi bange for, at deler vi den sociale indsats for narkomaner op i endnu flere fragmenter, og kommer staten ind og dermed også åbner for den kassetænkning, andre har været inde på, så vil helheden og den samlede behandling lide skade. Enhedslisten kan altså ikke stemme for forslaget.
Men endnu en gang: Kan vi blive enige om en måde at stramme op på, sådan at der bliver et retskrav på behandling, når der er motivation og ønske om det fra narkomanens side, ja, så vil vi gerne gå det stykke vej.
Anders Samuelsen (RV), 1999-11-26:
Det Radikale Venstre er ligesom forslagsstillerne
meget tilfreds med de tiltag, som Folketinget de seneste år har vedtaget for at forbedre forholdene for narkomaner.
Det er
initiativer, som har været med til at skabe nogle af de positive udviklingstendenser, som vi i dag kan se, men træerne vokser som bekendt ikke ind i himlen, og der er stadig væk store problemer, som de sidste års styrkede indsats ikke har rykket nok ved.
Her tænker jeg især på den gruppe af narkomaner, som behandlingssystemet ikke har kunnet opfange og fastholde.
Det Radikale Venstre er derfor meget positiv over for socialministerens forslag om at nedsætte en ny narkofølgegruppe, som løbende kan overvåge udviklingen og evaluere indsatsen på området.
Det vil være et vigtigt redskab til at sikre en effektiv forebyggelse og behandling.
Forslagsstillerne ønsker med dette forslag at sikre, at alle narkomaner, som ønsker behandling hurtigt og uden ventetid, sikres et behandlingstilbud.
Fra radikal side ønsker vi også at sikre, at alle, der har behov for et behandlingstilbud, rent faktisk også får det.
På den anden side mener vi ikke, at forslaget her vil bidrage til det, og det er der flere grunde til. For det første mener vi ikke, at den foreslåede omlægning af finansieringsansvaret nødvendigvis vil komme narkomanerne til gavn.
Det er svært at se, hvordan servicelovens målsætning om en helhedsorienteret indsats med tilbud, som er afpasset efter den enkeltes behov, vil kunne opnås, hvis kommuner og amter nu ikke mere skal have det fulde ansvar for opgaven, også jævnfør den pointe, som SF's ordfører havde fremme omkring kassetænkning og potentiel kassetænkning i den forkerte retning som følge af det her forslag.
Det vil også gøre det meget svært at sikre den nødvendige sammenhæng mellem de forskellige indsatser, forebyggelse og rådgivning, opsøgende arbejde og behandling, efterbehandling og omsorgstilbud på området.
For det andet er vi heller ikke enige med forslagsstillerne i, at kommuner og amter i stor stil kassetænker i forhold til behandlingen af narkomaner.
Det er korrekt, at der ventelister til behandling i nogle af landets amter, og det er selvfølgelig et problem. På den anden side må man ikke glemme, at der faktisk er sket en markant stigning i antallet af narkomaner, som er i behandlingstilbud.
Der har aldrig tidligere været så mange narkomaner i behandling, som det er tilfældet i dag.
Tingene går altså i den rigtige retning, men selvfølgelig stadig væk ikke tilstrækkelig hurtigt.
Men samlet set
skal jeg på den baggrund meddele, at Det Radikale Venstre ikke kan støtte forslaget.
Inge Refshauge (DF), 1999-11-26:
I Dansk Folkeparti synes vi også, dat et er et godt forslag, som Frihed 2000 er kommet med, og vi er da meget positive over for det.
Men vi må nok i den forbindelse sende et signal om, at hvis forslaget skulle blive vedtaget, så må vi altså passe på, at der stadig væk er økonomi til opfølgning i amter og kommuner.
Netværket er nemlig lige så vigtigt som afvænningen.
Det nytter jo ikke meget at afvænne narkomaner og så sende dem tilbage til det samme miljø og så overlade dem til sig selv.
Derved får vi de mange gentagne afvænninger.
Pengene blev da senere fundet, men det er en uholdbar situation, og det synes jeg ikke man kan være bekendt over for narkomanerne.
Vi må nok konstatere, at narkomaner, der har motivationen til afvænningen, ikke kommer i afvænning, når de gerne vil.
Vi tilbyder ofte kun metadonbehandling ude i amterne, og det hjælper måske på nogle, men ikke altid.
Terapeutisk behandling mener jeg er lige så vigtig.
I hvert fald så skal der findes en løsning for de narkomaner.
Jeg er godt nok positiv over for forslaget, men jeg er ikke sikker på, at narkomanerne får en bedre behandling ved at lægge det under staten.