Line Barfod (EL), 2002-02-08:
Som ordfører for forslagsstillerne skal jeg takke for debatten, og jeg kan love, at Enhedslisten vil blive ved med at genfremsætte forslaget, indtil det en dag lykkes at sikre den nødvendige kvalitet i daginstitutionerne.
Flere af ordførerne har været inde på, at vi ikke kan indføre en sådan samlet miljølov for børn, fordi det vil undergrave det lokale selvstyre og tage indholdet ud af det lokale demokrati.
Men det, at man f.eks. fastsætter nogle mindstekrav til, hvor mange børn der må være pr. kvadratmeter i en daginstitution, er jo ikke nogen forhindring for, at man kan gøre tingene bedre.
Det forhindrer ikke, at man i kommunerne kan diskutere, at man f.eks. vil lave forsøg med skovbørnehaver, gårdbørnehaver eller forskellige andre ting.
Der ligger ikke i det, at man ikke i det lokale selvstyre kan lave forsøg med runde børnehaver, cirkusbørnehaver, og hvad man har lavet af forsøg rundtomkring i kommunerne.
Det kan man selvfølgelig fortsætte med.
Det, vi ønsker at sikre med vores forslag, er, at der er nogle minimumskrav, der er opfyldt, så børnene ikke bliver syge af at være i daginstitution.
Det skulle jo gerne være et sted, hvor børnene får det meget bedre og kan udvikle sig bedst muligt, og ikke et sted, hvor de bliver høreskadede på grund af støjniveauet.
Desværre lader det jo ikke til, at Dansk Folkeparti vil være med til, at der afsættes penge til, at børnene kan få bedre forhold i daginstitutionerne, men det håber vi kan ændres hen ad vejen.
Venstres ordfører, hr. Flemming Oppfeldt, talte om, at det kunne være, at man ikke skulle løse problemet med larm og støj i daginstitutionerne ved at have færre børn i institutionen, men måske ved at gennemføre en anden adfærd. Sådan forstod jeg det, og jeg er selvfølgelig enig i, at man ikke bare kan løse støjproblemerne ved at sikre, at der ikke er for mange børn i lokalerne.
Men det har altså meget stor betydning for støjniveauet, hvor mange børn der er i et lokale, og hvis vi nu kunne starte med at sikre, at der ikke var så mange børn i hvert lokale, kunne vi samtidig prøve at lave de forskellige pædagogiske tiltag med, hvordan man skal opføre sig.
Jeg er helt enig i, at det også har stor betydning, hvordan man tilrettelægger hverdagen, og hvordan man prøver at lære børnene og hinanden at udvise respekt og tie stille, mens man lytter, osv.
Men det er jo netop en læreproces, en opdragelsesproces, som børnene gennemgår i daginstitutionerne, og derfor skal der være de fornødne rammer til at sikre, at de kan lære det, de skal.
Det glæder mig, at Socialdemokratiet vil følge området nøje og er villig til, hvis der bliver skåret ned under den nye regering og der ikke sker noget for at forbedre kvaliteten, at se på forslaget igen og også under udvalgsarbejdet se på, hvad der kan gøres.
Ordføreren fra De Konservative sagde, at man ikke kan tvinge forældre til at tage ansvar, og det er jeg fuldstændig enig i.
Men det er heller ikke det, der ligger i forslaget.
Det, der ligger i forslaget, er, at man skal tage nogle initiativer, der kan være med til yderligere at styrke det store engagement, som mange forældre allerede har i deres børns daginstitutioner, ved at give dem nogle værktøjer, så de i et samspil med de ansatte og kommunerne kan forbedre forholdene i institutionerne, f.eks. ved at sikre, at der er et ordentligt tilsyn, så de sammen med det kan prøve at udvikle kvaliteten. Jeg kan ikke lade være med at undre mig lidt over, at da man for nogle måneder siden havde en diskussion om tilsyn med plejehjem, var der ret stor enighed om, at det var nødvendigt med et uvildigt tilsyn af plejehjem og at sikre, at embedslægerne havde tilsynet med plejehjem.
Derfor forstår jeg ikke helt, hvorfor man, når det gælder børnene, ikke mener, at der skal være et uvildigt tilsyn med børnene og daginstitutionerne, som man har det på plejehjemmene.
Flere har været inde på, at det er uhensigtsmæssigt med en samlet lov på området, men jeg forstår simpelt hen ikke, hvordan det kan være uhensigtsmæssigt, at man har et samlet regelsæt.
De Konservatives ordfører var inde på, at man skal bruge de fagfolk, der har kendskab til byggeri og brandsikring osv., og selvfølgelig skal man da det.
Selvfølgelig vil man ikke sætte nogle pædagoger til at vurdere, hvordan man skal lave selve byggeriet eller brandsikre, eller hvilke stoffer i legetøj der er giftige, osv.; det skal man selvfølgelig have fagfolk til.
Men det at have et samlet regelsæt for daginstitutioner, som børn, forældre og tilsyn osv. kan forholde sig til, kan jeg ikke se noget uhensigtsmæssigt i.
Tværtimod synes jeg, at det må være langt mere hensigtsmæssigt kun at have ét regelsæt og én lov, som man kan slå op i, når man skal se, om kravene er opfyldt, eller hvad man skal gøre for at opfylde kravene.
Men igen: Skal der for alvor ske noget på området, skal vi for alvor få bedre institutioner, er det nødvendigt med flere penge. Hr. Flemming Oppfeldt sagde i sin ordførertale, at nu faldt børnetallet jo i daginstitutionerne, og så kunne vi jo håbe, det ville lykkes at få nogle bedre daginstitutioner.
Det kan vi selvfølgelig godt håbe, men foreløbig er der altså stadig stor mangel på daginstitutionspladser mange steder, og der er stadig mange steder, hvor pasningsgarantien ikke er opfyldt.
Indtil det er sket, er der i hvert fald ikke overskud af pladser.
Samtidig kunne vi se for nogle år siden, da børneantallet i skolerne faldt, at det ikke førte til, at vi fik bedre kvalitet i skolerne.
Vi ser tydeligt problemerne nu, hvor børnetallet i skolerne stiger igen, så kommer de nedslidte skoler endnu mere i fokus, og det skulle jo nødigt gentage sig på daginstitutionsområdet.
Derfor er der i høj grad brug for flere penge til daginstitutionsområdet, så vi kan få nogle gode daginstitutioner.
Jeg vil gerne slutte med at takke ordførerne fra SF og Kristeligt Folkeparti for deres støtte til forslaget, og jeg håber, vi ved at blive ved med at presse på kan sikre, at der efterhånden kommer en bedre kvalitet i daginstitutionerne.
Vi håber, at vi kan få de andre partier med hen ad vejen.