runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Erling Bonnesen (V), 2006-01-26:
Intentionerne om fortsat at gøre noget ved beskæftigelsen, også lokalt, deler vi alle.
I forbindelse med forhandlingen om kommunalreformen, helt præcis med hensyn til de kommende jobcentre, de såkaldte C-centre, foreslog man netop fra regeringens side at samle kræfterne for at kunne lave en målrettet indsats.
Så undrer det mig lidt, når man tænker på Socialdemokraternes rolle og indsats, at de om ikke gik i baglås, men så i hvert fald sagde, at tingene stort set skulle forblive, som de var.
Der var ikke meget fremdrift i tingene der.
Det blev til nogle forsøgscentre.
Jeg vil gerne spørge, om Socialdemokraterne nu, hvis de kommende forsøgscentre bliver en succes, fortsat vil sige, at man så er klar til at gennemføre dem over hele landet, også i yderområderne.
Nu kan vi jo starte med at konstatere, at de nuværende budgetter på det kommunale område historisk set er de største budgetter nogen sinde, og de er jo kommet til veje via en forhandling mellem kommunerne på den ene side og staten på den anden side.
Der skal foretages en lokal prioritering, og de steder, hvor man bruger rigtig mange penge på administration, har man nogle muligheder for at spare nogle penge på administrationen og måske bruge dem nogle andre steder.
Men billedet vil være lidt forskelligt, alt afhængigt af hvor i landet det er.
Marianne Saxtoft (RV), 2006-01-26:
Hvor er det så, man forventer at kunne hente effektiviseringsgevinsten, når kommunerne måske maksimalt bruger 10 pct. af deres driftsudgifter til administration?
Hvis man skal hente en økonomisk gevinst, bliver det i virkeligheden meget, meget lidt, man kan hente ved at spare på administrationen, og hvis det er det eneste område, hvor man forventer at hente effektiviseringsgevinster, tror jeg, man meget let risikerer også at ramme de andre serviceområder.
Erling Bonnesen (V), 2006-01-26:
Nej, tværtimod.
Kommunalreformen er udtryk for en decentralisering og styrkelse af det decentrale niveau.
Det område, hvor der typisk sker nogle ændringer på grund af kommunalreformen, er administrationen af kommunerne, hvor der fjernes et led, fordi amterne afløses af regionerne, og en del af deres opgaver lægges ud til kommunerne, så et langt stykke hen ad vejen er det faktisk en decentralisering.
Det ligger jo ikke i kommunalreformens ånd, at man skal til at lukke skoler og børnehaver.
Tværtimod bliver det nu en lokal opgave at tilbyde den bedste undervisning og den bedste børnepasning, og med de penge, man nu får til rådighed, får man større muligheder for det.
Marianne Saxtoft (RV), 2006-01-26:
Jeg tænker over, om de effektiviseringsgevinster, som især Venstre har fremhævet i forbindelse med kommunalreformen, ikke meget let kan komme til at betyde en centralisering af de kommunale servicetilbud, fordi man netop skal høste de driftsøkonomiske fordele ved kommunalreformen ved at trække arbejdspladser væk fra yderområderne, f.eks. ved lukning af skoler osv.
Så vil kommunalreformen jo faktisk få den modsatte effekt, fordi man centraliserer arbejdspladserne i de større bysamfund, hvor borgerne bor.
Erling Bonnesen (V), 2006-01-26:
For mig at se er investeringerne i infrastrukturen ikke sat i stå.
Når man kommer rundt i landet, kan man se, hvor mange forskellige maskiner der er i gang, så jeg synes, det går ganske fint og fortræffeligt derudad.
For så vidt angår regionerne, forstod jeg egentlig tidligere, altså ved kommunalreformens gennemførelse, at SF ville have meget mere region.
På regeringssiden går vi ind for at få mange flere erhvervsfolk med i udviklingsarbejdet, og vi er også nogle stykker, der har prøvet gennem forskellige turistorganisationer og andet.
Vi er jo enige i, at Danmark skal markedsføres så godt som muligt udadtil.
Frank Aaen (EL), 2006-01-26:
Der er ingen nemme løsninger på det morads, som statsministeren og flertallet af Folketinget har fået Danmark og Irak ud i.
Under førstebehandlingen af det her beslutningsforslag brugte jeg en del tid – faktisk den største del af min ordførertale – på at sige, at jeg mente, at vi skulle trække os ud; at man skulle lave en freds- og forsoningskonference uden for Irak med deltagelse af alle de grupper, der gerne ville være med, herunder også nogle af de oprørsgrupper, der i øjeblikket bekæmper besættelsen; og at man på den måde skulle sætte gang i en freds- og forsoningsproces, hvor så også de tusinder milliarder kroner, der i dag årligt bruges på krigsførelse, i stedet blev brugt til civil genopbygning.
Det er vores klare opfattelse, at sådan et signal, hvor vi stopper besættelsen, som jo er hovedårsagen til, at der er så mange oprørere i Irak, og sætter gang i en proces med forsoning og inddragelse af folk og rigeligt med penge til en genopbygning, vil betyde færre døde.
Det vil ikke stoppe myrderierne, det vil ikke stoppe, at der dør folk i Irak, men det vil på sigt betyde færre døde i Irak end det, der i øjeblikket fortsætter med Dansk Folkepartis støtte.
Troels Lund Poulsen (V), 2006-01-26:
Først og fremmest vil jeg gerne på vegne af Venstre sige tak for den brede opbakning, der trods alt er med hensyn til udsendelsen af de danske soldater.
Det er en god og en rigtig beslutning og også, at S og R stemmer for.
Det synes jeg da er værd at anerkende i den her forbindelse.
Grunden til, at Venstre lægger stor vægt på at blive ved med at gøre en aktiv indsats i Irak, er jo to ting.
Først og fremmest, fordi vi stadig væk kan gøre en forskel.
Og for det andet, fordi vi er der på opfordring fra både FN og den irakiske regering.
Venstre lægger vægt på at følge FN's opfordring, og vi lægger også vægt på at lytte til, hvad den irakiske regering beder os om.
Hvorfor er det så, vi er i Irak?
Og hvorfor er det nødvendigt at blive?
Det er det jo bl.a., fordi den irakiske regering og det irakiske samfund på nuværende tidspunkt ikke er i stand til at varetage deres egen sikkerhed.
Der er altså stadig væk en indsats at gøre.
Derudover vil jeg også gerne sige til SF og Enhedslisten, der i dag har fremturet med en lang række påstande, først og fremmest om, hvorvidt der var et FN-mandat eller ej, og hvor SF og Enhedslisten jo har den opfattelse, at der ikke var et FN-mandat: Det er ikke en opfattelse, Venstre deler.
Venstre mener absolut, der var et FN-mandat i forhold til aktionens start i 2003.
Men det, som jo er vigtigt, og hvor man kunne håbe, at hr. Holger K. Nielsen og måske også hr. Frank Aaen på et tidspunkt i deres meget travle kalendere kunne finde en ledig stund, er at aflægge et besøg i Irak.
Vi oplever jo, hvordan SF og Enhedslisten gang på gang udtaler sig om situationen i Irak uden at have noget som helst forhold til landet, fordi man ikke har sat sine ben der efter 2003.
Et af de hoforganer, som jeg ved at hr. Holger K. Nielsen og også hr. Frank Aaen læser, er jo Information.
Lad mig tillade at læse følgende citat af journalist Jørgen Steen Nielsen op fra Information fra den 24. januar: Og når man kører på landevejene mellem de små byer i dette hjørne af Irak, er det ikke stenkast, man møder, men smil og vink.
Midt i trængslerne og den materielle nød, midt i frygten for stammekrige og terror lever der tilsyneladende et håb om, at bedre tider er på vej.
Det går den rigtige vej, men det er stadig væk op ad bakke.
Det citat siger jo meget.
Det kunne måske være en idé også for Enhedslisten at prøve at opleve virkeligheden i Irak og se, at der er et andet billede end det, som Enhedslisten altid forsøger at mane frem, nemlig de ting, som selvfølgelig er udfordringen i Irak, nemlig den sikkerhedsmæssige situation.
Men der er gode muligheder for at gøre en forskel.
Frank Aaen (EL), 2006-01-26:
Jeg kan forstå, at Venstres ordfører synes, at et enkelt citat fra en artikel i Information er mere dækkende for, hvad der faktisk sker i Irak, end den rapport, som Forsvarets Efterretningstjeneste har oversendt til Folketinget op til debatten og afstemningen om det her beslutningsforslag.
Det er faktisk useriøst, vil jeg gerne sige til hr. Troels Lund Poulsen, at prøve at argumentere på den måde.
Virkeligheden er en anden.
Virkeligheden er den, der er beskrevet af Forsvarets Efterretningstjeneste, SF og Enhedslisten i den her debat.
Nu kunne jeg forstå, at statsministeren ikke vil blande sig i diskussionen, selv om jeg synes, statsministeren er den, der har det største ansvar for at svare på de spørgsmål, der er stillet, da det er statsministeren, der har det største ansvar for, at vi kom ind i krigen.
Men jeg synes, at hr. Troels Lund Poulsen burde komme med lidt dyberegående overvejelser om, hvad resultatet af den krig, der nu har varet i næsten 3 år, egentlig talt er.
Og med hensyn til det med at besøge Irak: Der har jeg givet det tilsagn, at i samme sekund vi siger, at nu stopper dansk deltagelse i besættelsen af Irak, er jeg naturligvis også villig til at tage til Irak og se.
Vi har nemlig et kæmpeansvar for, at Irak kommer ud af moradset og bliver genopbygget, og det vil vi selvfølgelig også være en del af og påtage os ansvaret for.
Troels Lund Poulsen (V), 2006-01-26:
Jeg vil da så anbefale hr. Frank Aaen at gå direkte til forsvarsministeren, som sidder i salen, og finde en dato for, hvornår et sådant besøg kan lade sig gøre.
For som hr. Frank Aaen er bevidst om, så er Irak ikke besat, Irak er et selvstændigt land.
Vi er der på opfordring fra FN og den irakiske regering.
Irak er ikke et besat land, men et land, der selvstændigt har bedt om, at vi er der.
Derfor må jeg gå ud fra, at det tilsagn, hr. Frank Aaen har givet fra Folketingets talerstol, er at gå direkte til forsvarsministeren og finde et tidspunkt for, hvornår hr. Frank Aaen så kan aflægge et besøg.
Det tror jeg vil være glædeligt for den kommende debat om Irak, for jeg er helt overbevist om, at det ikke er sidste gang, at hr. Frank Aaen udveksler synspunkter på den her talerstol i forhold til Irak.
Lad mig så i forhold til Forsvarets Efterretningstjeneste spørge: Hvad er det, der står i den rapport?
Der står klokkeklart, at opgiver man nu indsatsen i Irak, så er sandsynligheden for borgerkrig meget stor.
Er det den situation, som hr. Frank Aaen synes man skal lede Irak ud i nu, hvor der er allerstørst behov for international hjælp til at sikre genopbygningen?
Frank Aaen (EL), 2006-01-26:
Hold nu op med de der prokuratorkneb.
Hr. Troels Lund Poulsen ved udmærket godt, at jeg opfatter det, der pågår i Irak, som en besættelse.
Og når den er bragt til ophør, ved at Danmark siger, at nu trækker vi vores styrker ud, så er jeg parat til at besøge Irak umiddelbart herefter for at være med til at se, hvordan vi bedst kan være med til at hjælpe med, at Irak kommer ud over den katastrofe, vi har været med til at føre landet ud i.
Ingen tvivl om det.
Og må jeg så om Forsvarets Efterretningstjeneste og deres vurderinger sige: Det, der står, er, at det går frygtelig galt.
Jeg har sagt, at vi skulle trække os ud som begyndelse på en anden proces.
Det svarede jeg også før til Dansk Folkepartis ordfører: at vi ønsker at trække os ud og så samtidig sætte gang i en freds- og forsoningsproces, der omfatter alle grupper i Irak, herunder dem, der i dag gør oprør mod besættelsesmagten.
Det er den eneste måde, man kan få en dialog i gang på, nemlig ved at stoppe besættelsen, for før får vi ikke inddraget alle de grupper, der skal inddrages, for at vi får fred i Irak.
Troels Lund Poulsen (V), 2006-01-26:
Nu var argumentet for ikke at tage imod tilbuddet om at besøge Irak, at jeg her fra talerstolen skulle have brugt kneb for at gradbøje sandheden.
Men sandheden er jo den, at der nu er et selvstændigt Irak, hvor vi er på opfordring af den irakiske regering.
Det ønsker hr. Frank Aaen så ikke at opleve med egne øjne.
Det er jo helt fair, at han har den holdning, at man ikke ønsker at se på, hvordan virkeligheden er.
Men så kan jeg jo kun anbefale hr. Frank Aaen at læse Information fra den 24. januar.
Jeg kunne forstå på hr. Frank Aaen, at man ikke må tillade sig at referere fra avisartikler, der giver et positivt indtryk af, at det går den rigtige vej.
Men de to temasider, der er i Information den 24. januar, beskriver jo netop, hvad der sker i Irak: at der er et klart fremskridt, og at vi gør en forskel.
Når hr. Frank Aaen nu har draget den konklusion, at han ikke ønsker at tage til Irak, fordi han mener, at det i bund og grund overhovedet ikke gør en forskel i forhold til hans virkelighedsopfattelse, så kunne han måske benytte lejligheden til at følge med i de danske medier, som også beskriver et nuanceret billede.
Når han ikke ønsker at besøge Irak og blive klogere, så synes jeg i hvert fald som minimum, at han burde følge med i debatten.
Per Kaalund (S), 2006-01-26:
Jeg har en kort bemærkning, ud over at jeg også har en kommentar til det her med rejseriet.
Jeg synes, det er meget forkert, at man skal hænge folketingsmedlemmer op på, at deres stillingtagen skal afhænge af, om de har besøgt et område eller ikke har besøgt et område.
Jeg mener, vi skal her i næste uge tage stilling til Afghanistan og de ting, der foregår dér.
Hvis vi alle sammen skulle have været i Afghanistan for at kunne tage stilling der, så tror jeg, der ville være en stor rejseaktivitet herinde.
Vi må jo trods alt lade det bero på de oplysninger, vi får fra regeringen og andre steder med henblik på beslutninger, vi skal træffe her.
Til hr. Troels Lund Poulsen i øvrigt: Gør det slet ikke noget indtryk, at Italien, der nu er det eneste vesteuropæiske land foruden Danmark, der har styrker i Irak overhovedet – altså bortset fra de krigsførende England og USA – har besluttet at køre videre til måske ultimo 2006, men umiddelbart trækker 300 soldater ud, altså en gradvis tilbagetrækning?
Jeg refererer her til spørgsmål 44, som i sin enkelhed lyder: Hvilke overvejelser, konkrete planer og eventuelt exitstrategier ligger til grund for Italiens beslutning om at hjemtage tropperne fra Irak?
Så svarer regeringen: Regeringen finder ikke anledning til at kommentere baggrunden for beslutninger om styrkebidrag truffet af andre lande.
Det er så svaret, men der må da, også hos partiet Venstre, ligge nogle overvejelser om at indhente nogle oplysninger om, hvad der ligger til grund for Italiens beslutning.
Troels Lund Poulsen (V), 2006-01-26:
Lad mig starte min besvarelse med det første, som jo ikke var et spørgsmål, men en moralsk kommentar fra hr. Per Kaalund, og det er selvfølgelig helt hr. Per Kaalunds ret.
Jeg synes, det giver god mening at besøge et område, som har fyldt så meget i den danske debat.
Jeg ved jo også, at både Forsvarsudvalget og Det Udenrigspolitiske Nævn planlægger at besøge Afghanistan.
Jeg synes, det er meget vigtigt for at følge den politiske situation, også af hensyn til de soldater, der er udsendt, at man gør en indsats for at besøge de soldater, vi har udsendt.
Derfor synes jeg også, det er naturligt at inddrage i debatten, og der kan jeg bare konstatere, at nogle partier har den holdning, at det ikke er et sted, man ønsker at besøge, og det er jo så deres holdning.
Så med hensyn til det spørgsmål, hr. Per Kaalund stiller om Italien: Jo, jeg har også set svaret på spørgsmålet.
Jeg synes bare, det er vigtigt at understrege over for Socialdemokratiet – som har en exitstrategi, der, må man forstå, er hængt op på én ting, nemlig en dato, der hedder den 1. juli – at andre lande reducerer i deres bidrag, laver om i deres bidrag, men at der ikke er nogen lande, der ultimativt stiller det op på den måde, at man skal forlade Irak den og den dag.
Det synes jeg er interessant at se.
Danmark har også en forpligtelse til at gøre arbejdet færdigt, vil jeg gerne sige til hr. Per Kaalund.
Jeg synes ikke, at man på nuværende tidspunkt skal begynde at foregøgle, hvordan en situation er.
Per Kaalund (S), 2006-01-26:
Jeg mener stadig væk, at det burde indgå også i Venstres overvejelser, hvad der ligger til grund for, at Italien kan trække 300 soldater tilbage med meddelelse om, hvornår de gør det.
Når Socialdemokratiet foreslår den 1. juli som sidste frist, er det ikke ensbetydende med, at vi skulle trække os tilbage den 1. juli.
Det kunne udmærket være i næste måned eller i april, eller hvornår det nu passede ind.
Det er bare en tålmodighedsgrænse, vi har nået her, og hvor vi har sagt, at den 1. juli må det senest finde sted.
Troels Lund Poulsen (V), 2006-01-26:
I min ordførertale tidligere fortalte jeg bl.a., at vi har et stort arbejde for at sikre, at flere sikkerhedsstyrker modtager den træning, der er nødvendig for, at de kan stå på egne ben, bl.a. antallet fra 200.000 til 300.000.
Det er jo et klart mål.
Men jeg opfatter hr. Per Kaalunds kommentar i sit spørgsmål som en udstrakt hånd til regeringen om, at man gerne vil læse den analyse, der kommer om Irak i foråret, altså at man der vil sætte sig ned og analysere situationen og se på, hvordan vi kan lave et fornuftigt dansk bidrag.
Og det bidrag kan jo meget vel tænkes at række videre end den 1. juli.
Det er jo der, hele kernen er.
Hvis det giver mening at blive i Irak til efter den 1. juli og man kan gøre en forskel,
hvad er så grunden til ikke at følge opfordringen fra FN?
Hvad er grunden til ikke at følge opfordringen fra den irakiske regering?
Det er det, vi tillader os at påpege: at der skal vi gøre en forskel, hvis vi kan.
Per Kaalund (S), 2006-01-26:
Og efter min kalender starter foråret i marts måned, og nu får jeg så at vide i dag, at den vil blive fremlagt i maj måned, og med sædvanlig praksis for regeringen vil det nok blive ultimo maj måned, ikke sandt?
Så må selv efter regeringens opfattelse foråret være gået i gang på det tidspunkt der.
Men bag mine kommentarer om det her ligger, at jeg synes, at det er fantastisk, at regeringen ikke kan komme med flere faktuelle oplysninger om andre landes strategier og andre landes analyser osv., end at man vil afvente en statusredegørelse her i foråret 2006.
Jeg vil gerne gentage mit spørgsmål om spørgsmål 44 og bede om udenrigsministerens kommentar til det.
Jeg går ud fra, at det påvirker udenrigsministeren, at Italien nu kan trække 300 tilbage.
Foreligger der slet ikke fra udenrigsministerens side nogen oplysninger om baggrunden for Italiens gradvise tilbagetrækning?
Er det helt lukket land for udenrigsministeren?
Frank Aaen (EL), 2006-01-26:
Nu får vi jo en Irakdebat mere, så bare helt kort vil jeg sige, at jeg synes, at regeringen tegner et alt for rosenrødt billede af udviklingen i Irak.
Den freds- og forsoningsproces, jeg kan forstå vi er enige om skal i gang,
har jeg svært ved at forestille mig kan komme ordentligt i gang, så længe besættelsen fortsætter, for hovedårsagen til den megen vold og de mange oprørsgrupper er jo lige præcis, at der er en besættelsesstyrke.
Men det vender vi tilbage til.
Jeg skyldte hr. Troels Lund Poulsen et svar, for jeg kunne ikke få lov at svare før.
Jeg synes faktisk, det er en god idé at tilstræbe at besøge de brændpunkter, hvor man planlægger at træffe eller har truffet væsentlige beslutninger.
Derfor har jeg f.eks. i lang tid arbejdet for, at Det Udenrigspolitiske Nævn skulle sende en delegation til Darfur, for jeg mener, det er dér, vi skal prøve at koncentrere en indsats for at få fred og udvikling i det område.
Det har ikke kunnet lade sig gøre.
Til gengæld synes jeg, hr. Troels Lund Poulsen skulle anerkende, når jeg nu har det synspunkt, der muligvis er forkert eller er forkert efter hr. Troels Lund Poulsens opfattelse, men som jeg altså alligevel har, at det er en besættelsesmagt, vi er en del af, og at vi så ikke ønsker at deltage i besøg i Irak, så længe vi er en besættelsesmagt.
Troels Lund Poulsen (V), 2006-01-26:
Folketinget har netop her i formiddag vedtaget at forlænge det danske mandat og således fortsætte det danske bidrag til den multinationale sikringsstyrke i Irak.
Jeg vil gerne starte med at konstatere i forhold til den her debat, at det er Venstre meget tilfreds med, for hermed imødekommer vi FN's og den irakiske regerings anmodning til det internationale samfund om fortsat militær tilstedeværelse i Irak, og hermed er vi også med til at bidrage til den opbygning af et fredeligt, stabilt og demokratisk Irak, som er så nødvendig for landets fremskridt.
Men den danske indsats skal være og er også flerstrenget.
Derfor skal den også fortsat have et meget stærkt humanitært præg og et meget stærkt genopbygningspræg.
Ud over de tidligere bevilgede midler blev der således afsat 250 mio. kr. i juni til anvendelse i perioden 20052008 til netop det formål.
Den danske støtte til bistands- og genopbygningsaktiviteter beløber sig til i alt 500 mio. kr.
Heraf er 300 mio. kr. indtil videre blevet anvendt.
Irakerne er strømmet til stemmeurnerne, først ved parlamentsvalget i januar 2005, så til afstemning om forfatningen i oktober 2005 og endelig til parlamentsvalget i december 2005.
Selv om mange terrororganisationer har forsøgt at forhindre irakerne i at få lov til at stemme, har irakerne vist et meget stort mod og er gået til stemmeurnerne.
Ved alle disse valghandlinger har Danmark ydet bidrag i form af valgseminarer, studieture, finansielle bidrag osv., og det må vi naturligvis fortsætte med.
De politiske processer har været nogle af de allerstørste lyspunkter i Irak, men også på det økonomiske område har der været fremgang: Iraks olieproduktion er steget; Iraks vækst i BNP er steget og anslås at ville vokse med 17 pct. i 2006; Iraks arbejdsløshed er faldet; inflationen forventes at blive reduceret til en tredjedel i 2006 i forhold til 2004; over 30.000 nye virksomheder er blevet registreret siden april 2003; det irakiske mediebillede er blevet klart forbedret med flere radio/tv-stationer og mange uafhængige aviser.
Venstre ønsker, at den politiske og økonomiske udvikling af Irak fortsætter, og vi er derfor samtidig nødt til at sikre, at forudsætningerne for dette er til stede.
En flerstrenget strategi er derfor nødvendig, og den inkluderer bidrag til at fremme sikkerhed og stabilitet, bidrag til at sikre den politiske proces og bidrag til genopbygning og humanitær indsats.
Lad mig på vegne af Venstre, Socialdemokratiet, Dansk Folkeparti, Det Konservative Folkeparti og Det Radikale Venstre fremsætte følgende: Forslag til vedtagelse »Folketinget opfordrer regeringen til at videreføre og styrke den danske genopbygningsbistand og humanitære bistandsindsats til gavn for den irakiske civilbefolkning, herunder gennem støtte til bl.a. FN's aktiviteter i Irak.«
Villy Søvndal (SF), 2006-01-26:
Der er to undersøgelser, hvor irakerne besvarer netop det spørgsmål, nemlig ønsket om at der skal være udenlandske tropper til stede i Irak.
Den ene er den undersøgelse, som det britiske forsvarsministerium fik foretaget, og som vi tidligere har diskuteret her i Folketinget, der siger, at 82 pct. af irakerne ønsker de fremmede tropper ud.
Det er deres vurdering efter alle de overgreb, den irakiske befolkning har været udsat for, at det er et selvstændigt problem, at der er fremmede tropper, der huserer på den måde, som koalitionens tropper gør.
Vi er jo en del af en stor koalition.
Den anden er en undersøgelse foretaget af Brooklyn Institute.
Den har et lidt andet tal, for der er det 64 pct. af befolkningen, der ønsker de fremmede tropper ud.
Men der er slet ikke tvivl om, at spørger man de almindelige irakere, så siger de undersøgelser, der er tilgængelige for os, at de synes, at de fremmede troppers tilstedeværelse ikke er en del af løsningen, men en del af problemet.
Søren Espersen (DF), 2006-01-26:
Er det ikke netop civilbefolkningen, der kommer til at undgælde for en borgerkrig?
Villy Søvndal (SF), 2006-01-26:
Det gjorde hr. Villy Søvndal ikke, fordi det, vi er optaget af i den her diskussion, ikke er den tilbagetrækning, vi diskuterede under det forrige beslutningsforslag.
Det, vi kan se af Forsvarets Efterretningstjenestes rapport og af Udenrigsministeriets egen hjemmeside, og det, vi kan lytte os frem til, når vi spørger folk, der har tætte bånd til Irak, er, at situationen bliver stadig mere kaotisk.
Hans Kristian Skibby (DF), 2006-01-26:
Jeg må indrømme, at jeg ikke har indtryk af, at ordføreren har særlig stor vilje til at svare på mit spørgsmål, og derfor vil jeg gerne stille det igen: Såfremt Enhedslisten fik sin vilje i denne sag, så styrkerne blev trukket ud, og det betød et stort antal dræbte civile, bl.a. på grund af en voldsommere borgerkrig i Irak, ville Enhedslisten så påtage sig ansvaret?