Aage Frandsen (SF), 2004-10-26:
Efter længere tids drøftelse i foråret endte det med, at regeringen lavede en aftale om strukturreformen sammen med Dansk Folkeparti.
Hvis vi sammenligner det forløb, som var i foråret, med det forløb, som var, da den nuværende kommunalreform blev vedtaget helt tilbage i 1970, var det et andet forløb nu end dengang.
Det siger måske lidt om den tid, vi i dag lever i, men det siger også noget om den måde, M009S05500649subh.fm Page 562
Thursday, November 11, 2004 4:03 PM som den daværende regering tilbage i 1960’erne administrerede sit flertal på, og den måde, som den nuværende regering administrerer sit flertal på.
Kommunalreformen i 1970 blev til efter 12 års forarbejde.
Den kommunalreform, som vi nu har foran os, bliver formentlig vedtaget efter, ved vi jo, meget kort tids forberedelse.
I 1970 lå der et betydeligt arbejde bag med hensyn til betænkninger.
Når det drejer sig om den nuværende, så er det begrænset, hvor meget det er, og det, som var regeringens egen kommissions betænkning, må vi også konstatere kun i begrænset omfang er blevet fulgt.
Den er gennemgribende på en række områder, og den kommer til at ændre vores samfund ganske voldsomt.
Kommunalreformen vil jo være ledsaget af en lovgivning, som vi først ser til foråret.
Det er fornuftigt nok, at man forbereder sig fornuftigt og ordentligt og tager sig god tid til det, og der kommer en høringsfase fra slutningen af året og frem til slutningen af januar måned, inden lovforslagene fremsættes.
Til den tid får vi så lejlighed til at tage stilling til de enkelte lovforslag, men det, som vi har ønsket med denne forespørgsel, er, at vi får en diskussion af kommunalreformen som helhed, sådan at vi ikke bare ser på de enkelte lovforslag, f.eks. inden for miljøområdet, inden for socialområdet, inden for uddannelsesområdet, inden for trafikområdet, men at vi her får en bred diskussion af det.
Den diskussion har vi jo ikke haft, efter at aftalen er indgået mellem regeringen og Dansk Folkeparti, og det er derfor, vi godt vil have, at regeringen generelt nærmere redegør for, hvad tankerne er bag det, og at vi kan spørge, hvad konsekvenserne vil være af det.
Derfor har vi ønsket forespørgslen.
Besvarelse
Jeg glæder mig dagligt over, hvordan man kommunalpolitisk, tværpolitisk har taget reformen til sig og arbejder målrettet for at indfri de forudsætninger, som reformen med udvidet tillid til kommunestyret hviler på.
Det betyder jo, at vi her i Folketinget som en af årets største opgaver har at behandle et stort antal lovforslag, der lægger op til en gennemgribende række ændringer i opgavefordelingen mellem fremtidens kommuner, regioner og staten.
Jeg synes, der kan være grund til, når nu også hr. Aage Frandsen efterlyser den brede debat, at starte med kort at repetere, hvorfor regeringen sammen med Dansk Folkeparti har valgt at sætte dette store projekt i søen.
Jeg kan måske også sige, at vi var mange, der var indstillet på at sætte skibet i søen, men da det skulle sejles i havn, var der kun regeringen og Dansk Folkeparti.
Når vi gjorde det, er der jo mange gode grunde til det, men helt overordnet er vi jo blevet overbevist om, at en kommunalreform er et helt nødvendigt led i at fremtidssikre kvaliteten af den offentlige service.
Verden af i dag er meget anderledes, end verden var i 1970.
Langt flere velfærdsopgaver løses af det offentlige, bedre uddannede, mere kritiske og engagerede borgere stiller nye krav til den offentlige service, og også i den offentlige sektor skal vi kunne gribe de teknologiske udfordringer og muligheder.
Hvis ikke vi tager bestik af samfundsudviklingen, de nye tider om man vil, så risikerer vi, at den offentlige sektor ikke kan udvikles i takt med borgernes berettigede forventninger.
Vi risikerer i sidste ende, at de mange dygtige og engagerede medarbejdere i den offentlige sektor ikke har ordentlige muligheder for at servicere borgerne og gennemføre de mål, vi politisk opstiller for deres arbejde.
Regeringen og Dansk Folkeparti er enige om, at tiden nu er inde til at tænke visionært og fremtidsorienteret ud fra ønsket om fortsat at have et af verdens bedste velfærdssamfund, baseret på et stort offentligt engagement.
Her var det jo så egentlig, man skulle forvente, at ikke mindst SF ville bryde ind med applaus, højlydt applaus, det parti, der ser sig selv som værende blandt de fremmeste forsvarere for den offentlige sektor og de fremmeste forsvarere for sektorens ansatte.
Men forespørgslen, som er stillet her i dag, illustrerer jo på sørgelig vis, at selv om sommerferien for længst er gået på hæld, ja, selv om vi M009S05500649subh.fm Page 563 Thursday, November 11, 2004 4:03 PM nærmer os vintertiden, så befinder SF sig stadig dybt nedsunket i hængekøjen.
Når jeg siger det, så er det, fordi jeg har en formodning om, at SF med forespørgslen ønsker at problematisere, om reformen hænger sammen.
Er der nu tænkt på økonomien?
Er der nu tænkt på demokratiet?
Jeg er selvfølgelig enig i, at det er centrale spørgsmål, meget centrale spørgsmål, men jeg kan nu ikke løbe fra, at min fornemmelse siger mig, at SF ikke stiller spørgsmålene her i dag af omsorg for, at vi får lavet en god reform.
Det er ligesom ikke rigtig den tilgang, jeg har oplevet fra SF’s side i denne sag.
Når det er sagt, så vil jeg da gerne takke SF for at have stillet dagens forespørgsel, for det giver jo en god lejlighed til at redegøre for, hvor gennemtænkt en kommende kommunalreform er, og dermed rydde unødig tvivl og misforståelser af vejen.
Når det gælder spørgsmålet om, hvordan regeringen vurderer de økonomiske konsekvenser af reformen, noterer jeg mig, at SF som det første i den stillede forespørgsel nærer bekymring for pengene.
Hvis det er et signal om nye tider i SF’s politiske prioriteringer, så vil det jo være interessant i mange sammenhænge, men lad mig i øvrigt benytte lejligheden til at slå fuldstændig fast, at kommunalreformen ikke handler om at skære ned på kvaliteten af den offentlige service, at kommunalreformen ikke handler om, at der skal være færre offentligt ansatte i kommunerne.
Tværtimod handler den om, hvordan vi sikrer, at ressourcerne anvendes bedst muligt til gavn for borgerne, og om, hvordan der skabes bedre sammenhæng i den måde, opgaverne løses på.
Om økonomien vil jeg så i øvrigt uddybende sige, at reformen jo betyder, at der flyttes opgaver mellem det kommunale, det regionale og det statslige niveau.
Ændringerne i opgavefordelingen vil blive gennemført ud fra princippet om, at pengene følger med opgaven.
Selve omlægningen skal desuden hverken medføre højere skatter eller øgede offentlige udgifter.
Ved brug af det såkaldte DUT-princip, det udvidede totalbalancesystem, vil modtagere af nye opgaver blive kompenseret fuldt ud for de udgifter, som følger af overdragelsen af en opgave, af ressourcer, der flyttes fra dem, der afgiver opgaven.
Reformen vil også have konsekvenser for den enkelte region og den enkelte kommune, afhængigt af opgavernes fordeling og finansiering.
I modsætning til de hidtidige skattefinansierede amtskommuner finansieres regionerne hovedsagelig af bloktilskud fra staten.
I den forbindelse, når lovforslaget har været i høring og fremsættes i slutningen af januar,
vil der også blive redegjort for de økonomiske konsekvenser for den enkelte region.
For kommunerne skal tilskuds- og udligningssystemet tilpasses, så der tages hensyn til de opgaver og finansieringsomlægninger, som følger af reformen.
Det er imidlertid nødvendigt at kende kommuneinddelingen for at kunne foretage beregninger af de byrdefordelingsmæssige virkninger af en reform.
Derfor kan tilskuds- og udligningssystemet ikke lægges fast nu.
Det siger sig selv.
Regeringen er i øvrigt meget opmærksom på, at der i forbindelse med en så stor reform kan være en risiko for utilsigtede skred i skatte- og udgiftsniveauer i kommunerne.
For at skabe sikkerhed for, at de samlede skatter holdes i ro, vil der i overgangsåret blive lagt en øvre grænse på de kommunale skatter.
Så er der endelig spørgsmålet om engangsomkostninger.
Som det fremgår af aftalen, er tanken her at give lånemulighed, der i fornødent omfang kan M009S05500649subh.fm Page 564
Thursday, November 11, 2004 4:03 PM anvendes til at udjævne de likviditetsforskydninger, der kan opstå som følge af manglende tidsmæssigt sammenfald mellem engangsomkostninger på den ene side og økonomiske gevinster på den anden side.
Desuden vil der være begrænsede muligheder for ekstraordinære tilskud til vanskeligt stillede kommuner, som indgår i en sammenlægning.
Alt i alt vil der altså være visse engangsomkostninger forbundet med reformen.
Det er imidlertid regeringens vurdering, at disse omkostninger vil blive overgået af de økonomiske gevinster.
Ved etableringen af større kommuner og regioner vil der jo kunne indhøstes økonomiske fordele i form af synergigevinster gennem en forbedret sammenhæng i opgaveløsningen.
Så til spørgsmålet om at sikre de folkevalgtes indflydelse, herunder de mindre partigruppers repræsentation.
Det glæder mig, at SF interesserer sig for at sikre de folkevalgtes indflydelse lokalt og regionalt.
Jeg tager det som et udtryk for, at SF lokalt gerne vil søge indflydelse.
Desværre oplevede jeg jo ikke helt den samme interesse for indflydelse, da aftalen om kommunalreformen blev forhandlet her centralt.
Men lad mig slå fast: De mindre partiers indflydelse sikres og forbedres med denne kommunalreform.
Efter de gældende regler kan der vælges mellem 9 og højst 31 medlemmer til landets kommunalbestyrelser så vel som til landets amtsråd.
For de nye kommuner er det aftalt, at sammenlægningsudvalgenes medlemstal skal være mindst 25 og højst 31. Sammenlægningsudvalgene overgår den 1. januar 2007 til at være kommunalbestyrelser for de nye kommuner, og det betyder, at mindstetallet for medlemmer af kommunalbestyrelserne i de nye kommuner i den første valgperiode er hævet fra 9 til 25.
Grundlaget for, at også de mindre partier kan opnå indflydelse i de nye kommuners etableringsfase, er med andre ord forbedret.
Der skal procentuelt mindre til for at komme med, for at blive repræsenteret i de nye kommunalbestyrelser.
Desuden er det aftalt, at mindstetallet for medlemmer af kommunalbestyrelser i alle kommuner med mere end 20.000 indbyggere fra den 1. januar 2010 skal forhøjes fra de nuværende 9 til 19.
Også her er der tale om en forbedring af vilkårene for de små partier.
Jeg vil gerne understrege, at selv om reformen altså gør det lettere for mindre partier at blive repræsenteret, er det vigtigt for regeringen ikke alene at se på, hvor let det er at blive valgt, man skal også se på, hvad det er, der sker, når man bliver valgt.
Hvad er det for en indflydelse, de valgte politiske repræsentanter får?
Der er ikke meget sjov ved at sidde i kommunalbestyrelsen, uanset hvor let eller hvor svært det er at komme i den, hvis kommunalbestyrelsen alligevel ikke har indflydelse på at løse de opgaver, som borgerne forventer bliver løst.
Så får vi jo skindemokrati, så får vi symbolpolitik.
Regeringen ønsker med kommunalreformen at skabe et lokalt demokrati med et reelt indhold.
For regionerne er det aftalt, at medlemstallet i regionsrådene fastsættes til 41.
Til sammenligning er der i amterne mulighed for at fastsætte antallet til mellem 9 og 31.
Der er således også på det regionale niveau tale om en forbedring af de mindre partiers mulighed for at opnå repræsentation i regionerne.
Det er samlet regeringens opfattelse, at de mindre partiers mulighed for repræsentation i de nye kommunalbestyrelser og regionsråd forbedres.
Endelig rejser SF spørgsmålet om, hvordan regeringen vil sikre udøvelse af forvaltningens faglighed.
Lad mig her slå fast, at det sådan set er et af hovedformålene med kommunalreformen at skabe fagligt bæredygtige miljøer så tæt på borgerne som muligt.
Større kommuner er ikke og har aldrig været et mål i sig selv, men er derimod et middel til at kunne løse flere opgaver fagligt forsvarligt tæt på borgerne.
På det sociale område, som SF specifikt nævner, lægger vi i forligskredsen stor vægt på, at den eksisterende sociale faglighed og ekspertise bevares i den nye struktur, og at der skabes rammer, som fremtidssikrer udvikling af den viden og faglighed, som hele tiden skal gøre os bedre og mere kvalificerede til at møde udfordringer i den sociale indsats.
M009S05500649subh.fm Page 565
Thursday, November 11, 2004 4:03 PM
Først og fremmest indebærer reformen større og mere fagligt bæredygtige kommuner, der får et samlet ansvar for borgeren.
Det bidrager til en indholdsmæssig opkvalificering af indsatsen.
Kommunerne overtager en række opgaver fra amterne, men samtidig med opgaven overtager de jo også den nuværende viden og ekspertise, der er knyttet til opgaverne.
Det sikrer den faglige bæredygtighed.
Der er jo også en lang række positive udviklingsmuligheder forbundet med, at hele indsatsen for børn og unge med sociale og adfærdsmæssige problemer nu kommer til at ligge i kommunerne.
Det muliggør et tæt og forpligtende samspil mellem de mere specialiserede tilbud og de almindelige skole- og dag- og fritidstilbud, der ligger i kommunen.
Det indgåede forlig om en anbringelsesreform lægger netop vægt på dette samspil i den fremtidige indsats over for udsatte børn og unge.
Så vil jeg også gerne fremhæve, at vi med kommunalreformen etablerer en national videns- og specialrådgivningsorganisation, en slags paraply, der slås op over hele Danmark, og som skal sikre, at der indsamles og bearbejdes og formidles viden samt rådgivning til kommuner og borgere i de mest specialiserede og komplicerede enkeltsager.
Her centraliserer vi viden og kompetence, styrker den faglige rådgivning i forhold til ikke mindst nogle af de meget små handicapgrupper.
Målet er også at sikre et landsdækkende overblik over den samlede viden og specialrådgivning, et overblik, som ikke eksisterer i dag.
Netop dette initiativ skal sikre, at intet af den nuværende faglige ekspertise går tabt.
Og det er da også et tiltag, som er blevet modtaget meget positivt af brugerorganisationerne.
Hvortil jo kommer, at der nu skal oprettes handicapråd i alle kommuner.
Kommunerne får derved en faglig sparringspartner for den sociale indsats.
Samlet set fører det her til, at vi får en social sektor, som er kendetegnet ved at have en mere kompetent faglighed til stede på de relevante niveauer, hvor der kan handles, end det, vi har i dag.
Også på miljøområdet styrkes fagligheden.
Samlingen af de borgerrettede natur- og miljøopgaver i kommunerne betyder, at kommunerne fremover vil få fagligt bæredygtige natur- og miljøadministrationer.
Samtidig sikrer vi armslængdeprincippet gennem statslige supplerende retningslinjer og en kvalitetsstyringsordning.
De nye, større og stærkere kommuner skal fremover tage sig af de opgaver, hvor nærhed og lokalkendskab er vigtigt.
Staten tager til gengæld et større ansvar for de opgaver, hvor der er større nationale interesser, eller hvor der kræves en høj grad af specialviden.
Herudover får regionerne ansvaret for enkelte fagligt afgrænsede opgaver.
Det drejer sig bl.a. om opgaver vedrørende jordforurening og råstoffer, som vi har vurderet bedst varetages på det regionale niveau.
Alt i alt er det en god og fornuftig arbejdsdeling, som sikrer den bedste anvendelse af miljøressourcerne i et land af Danmarks størrelse.
Jeg vil også gerne understrege, at amternes miljømedarbejdere ikke forsvinder ud i den blå luft.
Størstedelen – og det er vel skønsmæssigt omkring 1.200 eller cirka to tredjedele af amternes miljømedarbejdere – vil fremover arbejde med de samme opgaver i kommunerne.
Det bidrager i sig selv til en væsentlig styrkelse af de faglige miljøer i kommunerne, faglige miljøer, som jo også styrkes gennem sammenlægninger af de mange små kommunale forvaltninger.
To kilder, der fører samme sted hen, stærkere kommunal kompetence, faglig kompetence.
Samtidig vil en del af medarbejderne overgå til staten og løsning af de opgaver, hvor kommunerne er for små; de vil blive samlet i nogle få stærke faglige miljøer ude i landet.
Bekymringen for, at armslængdeprincippet ikke kan fastholdes, bunder tilsyneladende i en forestilling om, at kommunerne skulle prioritere vækst og beskæftigelse på bekostning af natur og miljø.
Amterne har imidlertid også tænkt i så vel vækst og beskæftigelse som natur og miljø, så der er ikke noget modsætningsforhold mellem den nuværende arbejdsdeling og den arbejdsdeling, der følger af kommunalreformen.
Så vil jeg gerne helt afslutningsvis sige et par ord om den videre proces for udmøntningen af kommunalreformen.
Den kommunalreform, som vi nu lovgivningsmæssigt skal følge op på i denne folketingssamling, og som kommunerne målrettet arbejder på at indfri forudsætningerne for dag for dag, er en historisk chance for at fremtidssikre og videreudvikle den danske velfærdsstat.
Jeg glæder mig over den optimisme og forandringsvillighed, som de mange ønsker om kommuneM009S05500649subh.fm Page 566 Thursday, November 11, 2004
sammenlægninger allerede udtrykker.
Det lover godt for fremtiden.
Når man ser på danmarkskortet, og når man lytter til den lokale debat i disse dage, ja, så er det jo tydeligt, at kommunerne – politikere på tværs af partiskel i kommunerne – har taget fremtiden til sig.
Lige nu ser det ud til, at de 271 kommuner bliver til ca. 100, og dag for dag bliver der færre uafklarede pletter på kortet.
Der er jo et kolossalt folkeligt engagement lokalt.
Der har været masser af lokale folkeafstemninger, masser af borgermøder, debatter og meget mere.
Jo, det fører mig jo hen til helt afslutningsvis at understrege den forpligtelse, vi har til at følge op med den nødvendige lovgivning, men jo altså også følge op ved at vise den tillid, som kommunerne agerer på.
Det er jo det, der sker, man indretter sig i forventning om, at dette Folketing magter at føre aftalen ud i livet, sådan at opgaver decentraliseres, og sådan at der bliver højere til loftet i det kommunale rum.
Derfor håber jeg også, at oppositionen, når forslagene nu er færdige på regeringens indre linjer, har været i høring i december-januar og fremsættes i slutningen af januar, vil tage imod regeringens og Dansk Folkepartis invitation til at indgå i konkrete forhandlinger om hvert af de fremsatte lovforslag.