runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jakob Axel Nielsen (KF), 2006-11-22:
Da den konservative ordfører, hr. Allan Niebuhr, ikke kunne være til stede i dag, har jeg lovet at meddele følgende: Der er her tale om en genfremsættelse af beslutningsforslag B 138 fra maj måned, og allerede ved daværende behandling gjorde jeg opmærksom på, at vi fra konservativ side anså beslutningsforslaget som værende et ganske fornuftigt beslutningsforslag, og det mener vi stadig væk at det er.
De Konservative, Venstre og Dansk Folkeparti er ved vedtagelsen af ny regulering for fisk kommet i en rigtig god dialog med de danske fiskere, og der er forståelse for, at der skal være plads til morgendagens fisk, altså at man fisker skånsomt, at man fisker efter et bæredygtigt princip.
Det gør også, at vi derfor fortjener at få en miljøordning, der gør, at danske fiskere, der tager det fornødne hensyn til fremtidens fiskeri, også får mulighed for at mærke deres fisk med, at de er fisket efter et bæredygtigt princip.
Når vi siger, at forslaget er et skub i den rigtige retning, er det, fordi vi vil henholde os til, at fødevareministeren har udtalt, at man er i gang med en undersøgelse af, om man kan få en EUaftale, så man kan få en fællesskabsmærkeordning, der er gældende for hele EU-fiskeriet.
Vi ønsker at bakke op bag ministerens bestræbelser på at få sat alvorlig gang i EU, så man kan få den fællesskabsmærkning inden for en overskuelig fremtid.
Vi vil også igen i dag tilkendegive, at såfremt der ikke sker noget i den nærmeste fremtid – altså også inden for overskuelig tid set i et EU-perspektiv – vil vi meget gerne være med til at se på forslaget igen.
Lad mig slutte af med at fastslå, at vi ønsker en fælles ordning for hele EU, som kan dække et større område end bare de danskfangede og danskleverede fisk, så også alle de udenlandske fisk, der leveres til det danske marked, kommer med i ordningen.
Men på det foreliggende grundlag kan Det Konservative Folkeparti ikke støtte forslaget.
Bent Bøgsted (DF), 2006-11-22:
Jeg kan forstå det på den måde, at hr. Jens Peter Vernersen vil have, at vi skal frasige bankerne den ret, de har til at få sikkerhed for de penge, som man låner.
Jeg synes da, det ville være fint, hvis jeg kunne sige til min egen bank: De penge, jeg har lånt i banken, har I ingen sikkerhed for, dem kan I godt skyde en hvid pind efter.
Selvfølgelig vil en bank da have sikkerhed for de penge, som de låner ud, det er naturligt.
Uanset om det er en landmand eller en fisker eller en industriarbejder, eller hvad det er, vil banken have sikkerhed for de penge – ellers kan man jo ikke låne nogen penge ud.
Og så er vi klar til at støtte fiskeren i den udvikling, der skal til.
Jens Peter Vernersen (S), 2006-11-22:
Som det har været nævnt tidligere, er det en genfremsættelse, og ved sidste behandling af det her forslag blev det støttet af Socialdemokraterne.
Vi synes, det er meget vigtigt, at man får mulighed for at vide, hvad det er, man køber, og derfor støtter vi forslaget.
Vi er af den opfattelse, at forslaget kan fremme et godt havmiljø, en biologisk mangfoldighed, et bæredygtigt og levedygtigt fiskeri og en overskuelig forbrugerinformation.
I flere rapporter, herunder bl.a. rapporter fra Informationscenteret for Miljø og Sundhed, slås det fast, at forbrugerne faktisk i stort tal efterspørger miljømærkede fisk, så man kan indregne miljøhensyn, når man handler ind.
Der er jo altså forbrugere, som ikke synes, at fiskeri på en meget lidt skånsom måde er sympatisk, og det mener jeg vi bør tage hensyn til.
Det er vigtigt, at miljømærkede fisk bliver markedsført som en gevinst for miljøet.
Ved den sidste debat var det jo også et spørgsmål om at få en fælles løsning fra EU, og man må sige, at der ikke er sket meget i den periode, der er gået.
Jeg har et brev fra Landsforeningen Levende Hav, der har skrevet til Europa-Kommissionen, og i brevet ønsker de netop, at man fremmer det forslag, som ligger her.
De har ikke fået noget svar på nuværende tidspunkt, men det er jo muligt, at fødevareministeren kan skubbe på, så at man sikrer, at de borgere i vores land, der skriver til Europa-Kommissionen, også får svar.
Det er vist noget, der må siges at være både ret og rimeligt.
Som sagt opfatter vi det her forslag som en håndsrækning til kystfiskeriet og til lokale områder, hvor kystfiskeriet udgør rygraden.
Der er ingen tvivl om, at med den aftale, der er blevet indgået mellem Venstre, Konservative og Dansk Folkeparti, er vi i en situation, hvor man ser salg af små kvoter, der så samles, og derfor bliver der helt sikkert mindre kystfiskeri.
Det har Dansk Folkeparti, Venstre og Konservative et stort ansvar for; de mente, det var rigtigt, at man samlede kvoterne på store fartøjer og dermed får mindre kystfiskeri.
Den aftale synes vi ikke om, og derfor var vi ikke med i den.
Det, vi synes er afgørende, er, at den del af aftalen, der vedrører kystfiskeriet, bliver fremmet, får noget indhold og sikrer, at forbrugerne kan få ordentlige fisk.
Og hvis vi så kan få en mærk ningsordning, synes vi, det ville være rigtig godt.
Derfor støtter vi som sagt forslaget.
Joan Erlandsen (V), 2006-11-22:
Nu er det jo sådan, at når ting skal ske nede i EU, og hvor der er mange lande, der skal være fælles om en miljømærkningsordning, så tager ting jo tid, før man bliver enig om at finde det miljømærke, som forbrugerne kan henholde sig til.
Det er jo sådan, at vi gerne skulle vejlede forbrugerne og ikke vildlede dem, og derfor tager det tid.
Selvfølgelig kan man sige, at det er et halvt år siden, vi har stået her sidst, ja, men der er trods alt foregået ting og sager, og vi arbejder meget seriøst med sagen, skal jeg oplyse.
Jens Peter Vernersen (S), 2006-11-22:
Men i forhold til forbrugerne, sådan at de kan se, når de køber fisk, at det er nogle, der f.eks. er fisket i det kystnære fiskeri og efter ordentlige regler osv., er der jo på det område ikke sket noget som helst, det må fru Erlandsen vel også anerkende er virkeligheden.
Det er det problem, vi står med, og derfor ønsker vi selvfølgelig, at der skal ske noget, naturligvis i en vældig hast.
Rune Lund (EL), 2006-11-22:
Jeg vil meget gerne have nogle forhandlinger i et multilateralt spor, hvis de kommer ulandene til gode.
Men det undrer mig utrolig meget, at hr. Steen Gade siger, han går forfærdelig meget op i det multilaterale spor, for hvordan kan det så være, at hr. Steen Gade og SF er med på et forslag til vedtagelse, som lægger sig lige op ad Europa-Kommissionens bilaterale strategi, som kun har ét formål: at få ulandene til at åbne deres markeder endnu mere?
Det er jo i den stik modsatte retning af det, hr. Steen Gade ellers siger at SF går ind for.
Jeg må sige, at der er meget ringe sammenhæng mellem ord og handling i denne sag, og svaret fra SF blafrer i vinden, ligesom det har gjort under hele debatten i dag.
Hermed sluttede forhandlingen.
Steen Gade (SF), 2006-11-22:
Jeg vil sige, at hvordan SF stemmer tager vi nu selv stilling til, og det markerer vi i Europaudvalget og andre steder i de konkrete sager.
Det, jeg synes er problemet i denne diskussion, er, at hr. Rune Lund kun vil koncentrere sig om et papir og det bilaterale spor, fordi han har opgivet Doharunden.
Det har vi andre ikke, og jeg vil spørge hr. Rune Lund, om han trods alt ikke synes, at vi specielt ud fra et venstreorienteret synspunkt og specielt, fordi vi vil have en mere retfærdig verdensorden, skal bruge lidt krudt på at få forhandlingerne i gang igen, netop for de fattige landes skyld.
Rune Lund (EL), 2006-11-22:
Det er helt utrolig nemt at forklare, men hr. Steen Gade gad ikke høre det.
At udviklingslandenes interesser skal komme i centrum, er en løs og overordnet formulering, som ikke er spor præcis.
Hvis der havde stået, at alle offentlige indkøb og investeringer ikke skal være en del af EU-Kommissionens handelspolitiske udspil »Global Europe: Competing in the world«, ville det være en præcis sætning, som ville give den danske regering nogle meget præcise retningslinjer at arbejde efter.
Men det er ikke det, der står, og det er derfor, at det forslag, som bliver vedtaget, gør, at Danmarks udenrigsminister kan gå til EU og forhandle og sige god for udspillet »Global Europe: Competing in the world«, også med SF’s stemmer.
Det er det, der bliver resultatet af denne debat.
Steen Gade (SF), 2006-11-22:
Det er ikke for at forlænge debatten meget, kun lidt.
Enhedslisten bygger på, at forhandlingerne i Doharunden er brudt sammen og ikke kan genoptages, men vi andre er altså optaget af, at suspensionen fører til, at de kan genoptages; det er bare en forklaring til hr. Rune Lund.
Men mit spørgsmål er: Hvordan kan hr. Rune Lund drage den konklusion ud fra en sætning om økonomiske partnerskabsaftaler, der siger, at udviklingshensyn skal sikres første prioritet?
Hvordan hænger det sammen med hr. Rune Lunds konklusion?
Kristen Touborg (SF), 2006-11-22:
Nu er proceduren i Folketinget jo sådan, at der ikke kan stilles spørgsmål til Folketingets formand.
Derfor er jeg nødt til at stille det til ministeren.
Men det var måske en mulighed, at ministeren eller formanden kom med en oversættelse?
Kan man ikke her, så kan man i hvert fald gøre det skriftligt efterfølgende.
Jeg sad med nogen forundring og hørte ministeren få lov til at komme med et længere citat på engelsk.
Jeg har det sådan, at jeg er valgt til det danske Folketing og forventer sådan set, at jeg kan nøjes med at kunne klare det danske sprog.
Jeg kan forstå, at hvis det her skal til at være kutymen, så skal man åbenbart kun have højtuddannede i Folketinget, eller i al fald ikke nogen, der kun har 7 års skolegang, og som er over 60 år.
Så jeg vil egentlig kun spørge ministeren, om det er noget, man har tænkt sig i regeringen at fortsætte med, eller om man sådan får fødderne lidt mere ned på jorden igen ved næste debat.
Jeg vil dog skynde mig at sige, før der ryger en sådan henvendelse af sted til Præsidiet, at jeg takker formanden mange gange for den velvilje, som formanden her har udvist, sådan så det kunne komme på plads, hvad det er, hr. Rune Lund undervejs i debatten her har påstået.
Jeg beklager imidlertid, at jeg i min manglende kapabilitet ikke har været i stand til lynhurtigt at oversætte det, som jeg læste op.
Det beklager jeg meget over for hr. Touborg.
Rune Lund (EL), 2006-11-22:
Det er en meget interessant diskussion med de økonomiske partnerskabsaftaler, som EU laver med de såkaldte AVS-lande, hvoraf en lang række er tidligere kolonier.
Men det synes jeg vi passende kan diskutere en anden dag i forbindelse med en anden forespørgselsdebat.
For det, som det drejer sig om, er jo, at de her aftaler, hvor de fattigste ulande i dag har adgang på gode vilkår til EU’s markeder, er man jo i gang med at genforhandle og snakke om, hvordan man skal gøre det, men det er jo lige præcis her, at Global Europe-strategien kommer ind i billedet, fordi der også er den økonomiske del af de forhandlinger, som netop er de økonomiske partnerskabsaftaler, hvor Global Europe jo også dækker det område.
Det vil sige, man gerne vil være med til at give ulandene nogle handelsfordele, men de skal søreme give en masse til gengæld.
Det, de skal give, er ikke bare det, ilandene krævede under WTO-forhandlingerne.
Nej, det er endnu mere.
Det er det, som blev krævet i EU-Kommissionens udspil »Global Europe – Competing in the World«, og det er det, der er problemet.
Hr. Rune Lund er jo udmærket klar over, at i henhold til »Everything but Arms« har alle de fattigste lande fri markedsadgang til Europa, til EU.
Det, som EPA’erne også handler om, er at give mellemindkomstlandene den samme markedsadgang, som »Alt undtagen våben« giver de fattigste lande.
Så uanset hvordan man end vender og drejer det, vil EPA’erne jo være en fordel for de fattige lande i syd, og det håber jeg, uanset hvad hr. Rune Lund måtte have af anden argumentation, at hr. Rune Lund trods alt vil medgive så langt, nemlig, at EPA’erne uanset hvad drejer sig om at give en præferencestatus til lande, som landene i dag ikke har.
Lad os tage fat i nogle af de konkrete ting, som ligger i det udspil.
Jeg er godt klar over, at der er nogen diskussion med hensyn til de allerallerfattigste lande om, at de kan få adgang på linje med det, som er alt andet end våben-aftalen, og det er også fornuftigt.
Det ligger i det, som hedder Cotonouaftalerne under EU.
De diskussioner ligger der.
Men det, vi har at gøre med her, er et handelspolitisk udspil, som handler om EU’s offensive interesser.
Og der kan jeg f.eks. se, at jeg har stillet et spørgsmål til udviklingsministeren den 23. oktober, og så skriver udviklingsministeren tilbage: Fra dansk side har man fortløbende arbejdet for, at regionale økonomiske partnerskabsaftaler alene kommer til at omfatte emner som investeringer ved offentlige indkøb i den udstrækning, det måtte være i det pågældende AVS-lands udviklingsinteresser.
Når jeg så ser, at Den Afrikanske Union i april i år holder møde, hvor man siger, at netop de her investeringer, som handler om offentlige indkøb, ikke skal indgå i sådan en aftale, så må det vel også betyde, at den danske regering går ind for, at det ikke er en del af Global Europe?
Og der er der ingen uoverensstemmelser.
Kristen Touborg (SF), 2006-11-22:
Tak for ministerens redegørelse.
Man må sige, at når ministeren mener, at det er vigtigt, at vi går grundigt til værks her, er der god baggrund for det; det har ministeren også gjort.
Det er vel 5-6 år siden, vi i Nordisk Rådregi vedtog, at man skulle arbejde for det, og i 2003 ville man starte i EU-regi med at arbejde for de her ting.
Så man går meget grundigt til værks.
Mit spørgsmål til ministeren er faktisk: Jeg har ikke noget imod, at man går grundigt til værks på EU-plan, det synes jeg er fint nok, men det ene udelukker vel sådan set ikke det andet.
Man kan vel godt arbejde for minimumsregler på EU-plan og så samtidig sige: Jamen vi går videre i Danmark.
Det var der vel ikke noget i vejen for.
Steen Gade (SF), 2006-11-22:
Igen giver hr. Rune Lund en klar beskrivelse af det risikofelt, vi er ved at bevæge os ind i, for der er mange kræfter, der har været ligeglade med WTO-sporet, der ligger fra Kommissionens side.
Jeg er enig med hr. Rune Lund; meget af det er værre end det, vi forhandlede i WTO.
Det er jo derfor, jeg går ind for, at vi forhandler så hårdt, som vi kan, i WTO, og at det ikke går ud af det spor.
De to eksempler, hr. Rune Lund har nævnt, er jeg helt enig med ham i, men det er jo en kamp, som vi fortsætter, hvis det er sådan, at vi skal gå i en meget mere bilateral retning, og det er jo en del af verden, at vi gør det.
Men der har vi en formulering, der hedder: Udviklingshensyn sikres førsteprioritet i de forhandlinger.
Der kan hr. Rune Lund spørge: Hvad er det?
Jamen det er da noget, der betyder, at både Enhedslisten og SF forhåbentlig, mens vi forhandler, og mens vi arbejder videre med det her, vil sørge for, at det ikke bliver det, der står i Global Europe-planen, der bliver ført igennem, og at vi tager de kampe internt i EU.
Men jeg synes, problemet med naiviteten er, at man ikke indser, at de økonomiske interesser i EU, som vores to partier har ment ikke skulle bestemme, da er blevet styrket, hvis det bliver bilateralt, og så må vi så kæmpe des mere.
Men forundringen over, at det bliver sådan, forstår jeg ikke.
Hans Christian Schmidt (V), 2006-11-22:
Jeg ved ikke helt, hvornår det blev vedtaget i Nordisk Råd, det kan godt være, det er 6 år siden, men jeg ved til gengæld, at da jeg selv blev fødevareminister og vi lavede en fiskerireform, måske en af de største, der er lavet i Danmark, gik vi straks i gang med at lave en handlingsplan og straks i gang med også at indoperere de her ting i den nye handlingsplan.
Jeg synes fint, at man kan forberede de ting, som jeg også lige har gennemgået, i en handlingsplan i Danmark.
Det er alene mærkningen, jeg taler om.
Når vi får minimumsreglerne, vil det jo være muligt for nogle at gå ind og lave deres private mærkninger, når de gør det i overensstemmelse med de minimumsregler, og det tror jeg altså ville være til fordel for forbrugerne.
Det er faktisk sådan, at Danmark hver gang har fremlagt det synspunkt – og også vil gøre det igen nu her til december – at vi skal have det, vi kalder et selektivt fiskeri, altså, at vi fisker de arter, der kan tåle det, og skåner dem, der ikke kan.
Sidst fik vi faktisk tildelt ekstra mulighed for at fiske, fordi Danmark gik forrest på det område, og jeg mener stadig væk, at vi med de forskningsmidler, vi har afsat, skal fortsætte med det.
Jeg er så bare også nødt til at sige
, at selv om vi får flere mærker, bliver man ikke nødvendigvis klogere på det.
Jeg ser jo f.eks., at vi er ved at finde ud af nu, at et engelsk mærke åbenbart skulle være et mærke, der skulle dokumentere, at man altså godt kan anvende torsk fra Nordsøen – det kan jeg forstå at der er nogle engelske forbrugerorganisationer der siger – og ellers bør man ikke.
Men det er jo helt en misforståelse.
I dag er stort set al den fangst, der sker af torsk i Nordsøen, bifangst, og hvis ikke man fik lov til at have en kvote af torsk, som i øvrigt også vil udvikle sig i positiv retning på grund af den forvaltningsplan, vi har, ville det jo betyde, at man skulle smide den torsk ud.
Og det er da i hvert fald slet ikke bæredygtigt.
Joan Erlandsen (V), 2006-11-22:
Jeg vil gerne sige til hr. Jens Peter Vernersen, at det jo nogle gange er sådan, at ting tager tid, og andre gange er det bare at knipse med fingrene.
Men i den mellemliggende periode, siden vi sidst diskuterede det for et halvt år siden, er der trods alt sket det, at den her handlingsplan, som man er blevet enig om, er udkommet, og i den præciserer man netop den sporbarhed og den miljømærkningsordning, som vi meget gerne skulle have meget mere fokus på i EU.
Så jeg mener, der er sket noget, og så må vi selvfølgelig skubbe til ministeren og bede ham om at køre med fuld skrue, når han tager til EU, for netop at fremme vores sag i EU.
Jens Peter Vernersen (S), 2006-11-22:
Jeg synes, at fru Joan Erlandsen startede med at stille et rigtig godt spørgsmål i starten af ordførertalen, og spørgsmålet er: Hvad er der sket siden sidst?
Og så nævnte fru Erlandsen en række punkter, som man vil arbejde for.
Men ret beset er der vel ikke sket noget siden sidst, og det er vel sådan set derfor, vi står her nu: fordi der netop ikke rigtig er sket nogen ting.
Er det ikke nærmere sandheden?
Joan Erlandsen (V), 2006-11-22:
Jamen det er da helt klart.
I en miljømærkning af friskfanget fisk skal der indgå de elementer, som netop gør, at det bliver en miljømærkningsordning, som tilgodeser det nære kystfiskeri og alle de forskellige elementer, som vi har nævnt adskillige gange.
Det er da helt sikkert.
Kristen Touborg (SF), 2006-11-22:
Når Venstres ordfører fremfører, at vi jo allerede er i gang, og ministeren for lidt siden sagde, at de elementer, der ligger i beslutningsforslaget her, indgår i det projekt, som regeringen arbejder med, men som man gerne vil have igennem EU, skal jeg bare spørge Venstres ordfører, om man kan bekræfte, at de elementer, der ligger i forslaget her, også indgår i de overvejelser, som Venstre og regeringen gør sig.
Joan Erlandsen (V), 2006-11-22:
Som ministeren allerede har udtalt, handler B 5 om en uændret genfremsættelse af B 138 vedrørende miljømærkning af friskfanget fisk behandlet her i Folketingssalen den 31. maj 2006.
Nu er der så forløbet et halvt år siden den sidste debat om den her miljømærkning, og hvad er der så egentlig sket i den periode?
I Venstre har vi stadig væk den holdning, at vi hilser en miljømærkningsordning af friskfanget fisk meget velkommen, men vel at mærke en mærkningsordning, der medvirker til at give forbru gerne en bedre mulighed for at træffe et kvalificeret valg, når de køber frisk fisk, og en miljømærkning, der er gennemskuelig for den enkelte forbruger og dertil også skal være kontrollerbar.
Men vi er jo allerede i gang med projektet miljømærkning af friskfanget fisk.
I handlingsplanen, som jeg står med her i hånden, »En ny fremtid for dansk fiskeri og akvakultur«, som regeringen i fællesskab med Dansk Folkeparti har vedtaget den 12. oktober 2006, er det jo netop præciseret meget kraftigt, at der skal arbejdes på en »Udvikling af dokumentations- og sporbarhedssystemer, der øger den markedsmæssige værdi af fisken og giver forbrugeren relevant viden om forhold, der knytter sig til fisk som fødevare«.
Men denne handlingsplan gør det jo bare ikke alene.
I Venstre mener vi, at en miljømærkning af friskfanget fisk skal foregå inden for Fællesskabets rammer, da danske forbrugere har mulighed for at købe fisk fra andre EU-lande.
Derfor arbejdes der også sideløbende fra EU’s side på at få udarbejdet en fælles miljømærkningsordning, og som bekendt fra debatten for et halvt år siden har EU fremlagt tre løsningsmuligheder, hvoraf Venstre er tilhænger af den løsningsmodel, der handler om opstilling af mindstekrav til frivillige ordninger.
Vi mener, at det er den mest hensigtsmæssige løsningsmodel, da den vil være mest fleksibel og omkostningerne hermed rimelige.
Modellen giver mulighed for, at der ydes en passende indsats for øget bæredygtighed, og så vil den kunne tilpasses over tid samt give de enkelte lande mulighed for at tilpasse ordningen til netop egen situation.
Da det er vigtigt, at forbrugerne ikke bliver vildledt i stedet for vejledt, og at en miljømærkning skal være let genkendelig,
mener vi i Venstre, at en separat dansk ordning ikke er vejen frem, og at et separat dansk miljømærke meget let vil medvirke til at skabe forvirring hos forbrugerne.
Med disse ord kan Venstre ikke støtte forslaget.
Vi mener, at vi allerede er i gang med at sørge for en miljømærkning.
Hans Christian Schmidt (V), 2006-11-22:
Jeg deler fuldstændig det synspunkt, og det er også det, der har drevet de tre forligspartier frem til den handlingsplan, de har lavet, at vi i den grad skal forsøge at få optimeret værdien af den fisk, der fanges.
Det gælder faktisk ikke kun opbevaringen.
Vi har faktisk også mange arter, som vi burde anvende til konsum i stedet for kun til industri, for det ville også optimere selve værdien af fisken.
Derfor har vi også afsat 260 mio. kr. både i 2007 og i 2008 til at leve op til den handlingsplan, vi har lavet.
Det er en pakke, som Fiskerifonden i EU giver mulighed for, hvor EU kommer med halvdelen og vi kommer med den anden halvdel.
Og det er klart, at de elementer, der ligger her i aftalen, fint kan indgå i den og også vil gøre det.
Jeg mener bare, at vi først skal afvente forslaget fra EU, for det vil gøre det meget mere overskueligt for forbrugerne og nemmere at håndtere.
Johs. Poulsen (RV), 2006-11-22:
Tak for svaret, som jo lidt pakket ind var, at vi ikke er blevet meget klogere på, hvordan det går med udarbejdelsen af minimumskrav i EU-systemet, og jeg forstår, at med lidt forskellige indgangsvinkler siger ministeren vel også – måske igen pakket lidt ind – at der skal drives på udviklingen.
Jeg synes, at et forslag som det her – det kunne jo være, det kunne bearbejdes en lille smule – faktisk ville drive på udviklingen, også ud over det at henvende sig.
Der må jo være incitamenter til, at man så at sige får fremmet denne her type fiskeri.
Og hvad mener ministeren man ellers kan gøre for at fremme en sådan udvikling?
Hans Christian Schmidt (V), 2006-11-22:
Det er netop det, man kan sige forligspartierne gør her.
De har valgt at sige, at nu skal hele fiskeriområdet og nu skal Danmark som fiskerination have en vitaminindsprøjtning, og det er det, vi har givet med det forlig, vi har lavet her.
Vi giver en helt ny fremtid for fiskere, vi giver en helt ny tro på fremtiden, og vi giver en helt ny mulighed for, at man her kan få et erhverv, som kan give en indkomst, man kan leve af.
Jeg er da ikke den – selv om der ikke er gået et halvt år endnu siden den 31. maj, men vi er jo tæt på – der ikke synes, at det her skulle gå hurtigere, og derfor har jeg også glædet mig over, at ministrene har udtrykt ønske om, at man får det lavet.
Nu venter vi så på Kommissionen.
Jeg må også sige, at når man har oplevet det nogle gange, så er man klar over, at det somme tider tager længere tid, end jeg synes det burde.
Så det vil jeg gerne give spørgeren ret i, jeg synes, det skulle gå hurtigere, men jeg har en fortrøstning og en tro på, at det vil ske.