runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Frank Dahlgaard (KF), 1998-10-08:
Da den socialdemokratisk ledede regering kom til i 1993, var der et overskud på betalingsbalancen på 30 mia. kr.
Nu har vi fået en rapport, der viser, at man for indeværende år venter et underskud på betalingsbalancen på 10 mia. kr., altså en forringelse over 5 år på 40 mia. kr., og det er vel ikke et udtryk for en opfyldelse af regeringens løfte.
Endnu for 2-3 dage siden var det officielle skøn fra regeringens side, at vi i år ville komme ud med et beskedent overskud på betalingsbalancen, nemlig på 1 mia. kr.
Så kommer regeringens økonomiske oversigt i går og siger: Desværre, det bliver et minus, det bliver et underskud på 7 mia kr.
Ulla Tørnæs (V), 1998-10-08:
Danmark er ikke længere noget puslingeland, der hygger sig i smug, sagde hr. Buksti.
Ja, forleden dag, da jeg læste Mandag Morgen, hvor hr. Buksti varslede en snarlig folkeafstemning om ØMU'en, blev jeg glad.
Det er selvfølgelig glædeligt, at hr. Buksti på den måde er blevet klogere, siden han for bare få uger siden, nemlig den 8. september i år, forsøgte at gøre sig morsom over Venstres finansordfører, hr. Thor Pedersens, bemærkninger om den internationale økonomiske krise, hvor hr. Buksti påstod, at når der blev spekuleret mod kronen, ja, så var det ene og alene, fordi valutaspekulanterne ikke kunne kende forskel på den norske og den danske valuta.
Hr. Bukstis udtalelser til Mandag Morgen får mig til at spørge, om hr. Buksti med sin varsling af en snarlig folkeafstemning taler på vegne af en samlet regering eller blot på vegne af hr. Buksti.
For kun ved at gå i spidsen for en kampagne for en folkeafstemning om dansk medlemskab af ØMU'en kan hr. Buksti overbevise mig om, at Danmark ikke længere er et puslingeland, der hygger sig i smug.
Ole Sohn (SF), 1998-10-08:
Jeg kan forstå, at hr. Jacob Bukstis toneleje steg en smule, da vi kom til at diskutere arbejdsmarkedsreform.
Jeg kan godt forstå, at han meget indigneret blev vred på hr. Jes Lunde, fordi han stillede nogle præcise spørgsmål til det nye initiativ omkring arbejdsmarkedsreformen. Jeg synes, at det er et meget interessant spørgsmål, måske ikke så meget, hvad hr. Anders Samuelsen har sagt, men hvad statsministeren har sagt, og hvad arbejdsministeren har sagt.
I åbningstalen fremgår det, at de nye dagpengeregler skal bygge på en årsopgørelse af den faktiske arbejdsindkomst, og det er jo for så vidt reelt nok, men når så arbejdsministeren over for offentligheden skal gøre rede for, hvad det betyder, så siger arbejdsministeren, at det er et udtryk for, at man skal beregne dagpenge på grundlag af et levestandardniveau, og det er nøjagtig det samme, som hr. Anders Samuelsen har givet udtryk for.
Derfor er det da ret interessant at vide, hvad det er, regeringen ønsker.
Er det at stå fast på, at man vil forenkle dagpengesystemet, uden at det medfører forringelser, så er SF naturligvis med, men er det et udtryk for, at man skal have et gradvis lavere dagpengeniveau, så er det uden os.
Peter Duetoft (CD), 1998-10-08:
Nu er det jo en kendsgerning, at et af formålene med den øgede diplomatiske aktivitet, presset på Eksjugoslavien og eventuelt en militær aktion faktisk er at få stoppet flygtningestrømme, er at forsøge at løse det humanitære problem.
Det er indfaldsvinklen.
Men jeg kan ikke lade med at sige til hr. Peter Skaarup, at jeg synes, at de sidste par minutters indlæg er et af de mest smagløse indlæg, der er holdt i dette Ting længe.
At man kan tillade sig at stille sig op her og sige: Vi er for en korridor, så folk kan flygte fra Kosovo, og så kan man jo lave flygtningelejre i Italien eller Albanien, men i øvrigt skal vi fastholde, at til Danmark kommer de i hvert fald ikke.
Det er vel udtryk for en nationalegoisme, et snæversyn og en isolationisme, der simpelt hen skriger til himlen.
Og det er muligt, at hr. Peter Skaarup kan få ranet nogle vælgere til sig på det synspunkt, men ret meget hæder og ære og respekt, for ikke at sige menneskelighed, findes der i al fald ikke i det synspunkt.
Peter Skaarup (DF), 1998-10-08:
Jeg synes jo netop, at de her spørgsmål til mig viser, hvor forkert det var, at Venstre og Socialdemokratiet ikke tog ordet til at starte med.
Nu har jeg 2 minutter til at svare på de her ret alvorlige angreb, og det betyder altså, at vi får en debat her, som er skrævvredet, fordi de to største partier konsekvent ikke har taget ordet til at starte med.
Men jeg skal prøve at svare så godt, jeg nu kan.
Først fru Pernille Frahm, der ønsker en korridor, så flygtningene kan slippe ud af området: Jamen der skal slet ikke herske tvivl om, at vi har sagt, at vi gerne vil sende mobile flygtningelejre af sted.
Dér må man søge på den danske ambassade, ligesom det er tilfældet i dag, netop fordi vi først og fremmest skal hjælpe flygtninge i nærområdet, som også Dansk Folkeparti ønsker.
Når det drejer sig om hr. Svend Aage Jensbys bemærkninger om, at Dansk Folkeparti nu udelukker sig fra at komme med i et forsvarsforlig, fordi vi ikke støtter den her aktion, må jeg sige, at det er dog noget af det værste vrøvl, jeg har hørt, at det skulle have noget med den her aktion at gøre.
Det, man gør ved et forsvarsforlig, er, at man siger: Der skal være nogle midler til forsvaret; der skal være et forsvar, der er til stede og kan bruges i forskellige situationer. Så kan man bagefter diskutere, om de situationer er sådan, at vi skal deltage ved bombninger i Bosnien f.eks. eller i Kosovo, som det er tilfældet her.
Men det er da fuldstændig sikkert, at de meldinger, Dansk Folkeparti er kommet med, har været positive over for, at muligheden skal være til stede. Derfor behøver det jo altså ikke være sådan, at vi siger ja, hver eneste gang man kalder fra det internationale samfund.
Peter Skaarup (DF), 1998-10-08:
SF har stillet to ændringsforslag til B 4.
Det første går ud på, at man skal sikre sig, at der er et FN-mandat, før man gennemfører dette her forslag, og det kan selvfølgelig være vigtigt for visse partier.
Jeg vil dog for Dansk Folkepartis vedkommende sige, at vi godt vil forbeholde os retten til i alle andre tilfælde - i nye tilfælde, der måtte komme - at agere uden et FN-mandat, så derfor kan vi ikke støtte det nævnte forslag. Men vi er da enige i, at SF har en pointe, og det ses jo også tydeligt af svaret på spørgsmål nr. 29, hvor man på ingen måde kan redegøre for, at der er et FN-mandat.
Og faktisk burde regeringen klart og tydeligt sige, at der ikke er noget FN-mandat, ligesom dr.jur. Frederik Harhoff meget tydeligt har sagt, at der ikke er noget FN-mandat.
Det kan vi så forholde os til, og det kan vi så stemme om i dag.
Når vi så taler om ændringsforslag nr. 2, som går ud på, at man ud over det tilsagn, som måske kommer fra Folketinget i dag, ønsker sig, at Folketinget efterfølgende åbent tager en debat om det, i stedet for, som der lægges op til i B 4, at det er Det Udenrigspolitiske Nævn, der skal tage afgørelsen senere hen, så stiller det sig anderledes for Dansk Folkepartis vedkommende.
Vi kan godt støtte det nævnte forslag.
Vi mener faktisk, at med den tidsplan, der er lagt frem, har regeringen lagt op til en alt for hurtig afvikling af dette her forslag, som har betydet, at man klokken tre i nat stadig væk ikke havde svar på de spørgsmål, der var stillet.
Det kunne simpelt hen ikke på det givne tidspunkt lade sig gøre at få svar på de spørgsmål, der var stillet.
Derfor vil det være rimeligt, at Folketinget tager en ny runde, og vi har foreslået fredag, altså i morgen.
Der er ikke nogen som helst problemer i forhold til den tidsplan, der ligger i FN og NATO, ved at gøre det i morgen.
Tyskland har endnu ikke afgjort sagen, og det NATO-møde, der skulle være i dag, er blevet aflyst.
Derfor er det ganske relevant at spørge, om der i virkeligheden ikke er tale om lovsjusk her, fordi man rent faktisk ikke får svar på de spørgsmål, der bliver stillet.
Man får ikke mulighed for at efterprøve dem via nye spørgsmål, og derfor er det ikke en seriøs og saglig behandling, det her forslag får.
Nu skulle vi have færdige forslag i god tid, så Folketinget kunne nå at behandle dem. Det eneste, vi har bedt om, er, at vi fik tid i morgen og om at få de rigtige svar og få lov til at stille nogle nye spørgsmål.
Det har regeringen ikke villet, og derfor kan vi godt støtte det nævnte forslag fra SF.
Jørgen Estrup (RV), 1998-10-08:
Der er to ting i relation til de ændringsforslag, som SF har stillet, som jeg synes er vigtige at sige.
Det ene er, at hele det overordnede i det, som Folketinget foretog sig i går og foretager sig i dag, drejer sig om at fastholde presset for at undgå en militær aktion, for at sikre, at vi i stedet får en diplomatisk løsning, og for at sikre, at nødhjælpen i sidste ende kommer frem.
Det andet er, at der er to stadier i denne proces.
Der er en tilbøjelighed i pressen og måske også lidt i denne forsamling til at glemme, at stadiet i Det Udenrigspolitiske Nævn, der følger efter dette, er det endelige.
Det er dér, beslutningen i sidste ende kommer til at foreligge, og hvor regeringen vil gøre sin stilling op.
Når det er sagt, synes jeg så, at man skal vurdere det, som hr. Søvndal sagde heroppefra vedrørende forslaget om et klart FN-mandat.
Hvis vi i dag kunne sige præcis, hvad der lå i det, og forhindre FN's anstrengelser for at løse denne konflikt i at gå i stå, kunne vi måske have diskuteret
videre, hvad der lå i SF's forslag.
Men jeg tror, hr. Søvndal vil give mig ret i, at også spørgsmålene under udvalgsbehandlingen om, hvad der ligger i et klart FN-mandat, hvor grænsen går, om det er en sikkerhedsrådsresolution, eller om det er andre ting, der kan indebære et klart FN-mandat, var SF ikke i stand til at svare på.
Derfor vil man meget nemt komme i den situation, at man forhindrer FN i at gå videre, hvis man skulle forestille sig, at Danmark plus andre lande fulgte den samme model.
Derfor er der ikke andet at sige, end at på nuværende tidspunkt gælder det om at fastholde presset og lade en frugtbar - jeg understreger frugtbar - uklarhed ligge om, hvad der kan ligge vedrørende et FN-mandat og det retlige grundlag.
Som det blev sagt i går fra denne talerstol, og som det er blevet understreget under udvalgsarbejdet,
kan man ikke på nuværende tidspunkt sige, hvad det retlige grundlag er.
Det er det, der først vil foreligge, når behandlingen i Det Udenrigspolitiske Nævn er tilendebragt.
Derfor er der på nuværende tidspunkt ikke andet end at gå videre med processen, hvis man vel at mærke ønsker at fastholde presset mod Serbien og præsident Milosevic.
Villy Søvndal (SF), 1998-10-08:
Det er svært at sige, hvordan situationen vil se ud om en uge, men man kan jo prøve at forestille sig et scenario, hvor lande, som jeg også tror, den danske regering ikke forestiller sig, vælger at sige nej.
Hvis Radioavisen var rigtigt oplyst i går, var Tyskland overraskende på vej mod et nej.
Altså, at der kan være lande, som man havde forestillet sig ville sige ja, som efter nærmere overvejelser vælger ikke at sige ja.
Det er det ene scenario.
Det andet scenario er, at der kan ske noget i Kosovo, der ikke er forudset.
Hvad ved jeg?
Det kan være, at der er en tilbagetrækning i gang, men i et omfang, der ikke fuldt ud tilfredsstiller FN-resolutionen.
Der vil komme en stribe af hårfine vurderinger.
Jeg synes, det pikante spørgsmål nu er: Disse hårfine vurderinger, som er besluttende for udviklingen på Balkan, kan vi ikke få lov til at foretage i et offentligt forum med kravene til en argumentation, der kan lyttes til af offentligheden. De skal foregå i Det Udenrigspolitiske Nævn, der alene har rådgivende kompetence, og hvor Folketinget kunne have en anden holdning end regeringen.
Det er jo derfor, vi også vil have det i Folketinget.
Thorkild B. Fransgaard (FP), 1998-10-08:
Fremskridtspartiet mener, der er tvivl om, hvorvidt der ligger et folkeretligt grundlag for, at vi kan gå ind i denne aktion dernede i Jugoslavien.
Det satte vi spørgsmålstegn ved i går, og det gør vi fortsat.
Vi mener ikke, der foreligger et klart FN-mandat.
I SF's ændringsforslag skriver de, at man kan gå med til en aktion nede i Jugoslavien, når der foreligger et klart FN-mandat.
Det ændringsforslag kan vi i Fremskridtspartiet støtte helt.
Niels Helveg Petersen (RV), 1998-10-08:
Til hr. Søndergaard vil jeg sige, at vi kommer tilbage til det i den generelle debat.
Nu drejer det sig foreløbig om ændringsforslagene.
Jeg synes, hr. Villy Søvndal var på vej ind i noget fuldstændig historieforvanskning i omtalen af det tidligere mandat, der blev givet i Irakkrisen.
Hvad var det, der her skete?
Det var, at dette Folketing gav sin tilslutning til, at Danmark kunne bidrage med et Herculesfly.
Hvad skete der efterfølgende?
Der skete det, at FN's generalsekretær med den beslutning i lommen kunne forhandle sig frem til en løsning på Irakkrisen, som blev en stor sejr for FN's generalsekretær.
Jeg vil henvise hr. Villy Søvndal til at studere, hvad FN's generalsekretær sagde ved den lejlighed.
Han sagde, at hvis der ikke havde været stater, der havde været villige til også at stille en troværdig militær trussel op, havde dette aldrig kunnet lade sig gøre.
Hvad der startede med en mandatgivning på et efter mit og regeringens skøn helt tilstrækkeligt grundlag, endte faktisk med at være en sejr for FN og FN's generalsekretær, og jeg synes derfor, det hører med, og ikke bare den, synes jeg, helt overfladiske og i øvrigt alt for voldsomme sprogbrug, som hr. Villy Søvndal brugte om det mandat, der blev givet til Irak.
Holger K. Nielsen (SF), 1998-10-08:
Partiet Venstre er i øjeblikket i gang med en stor forandring, kan man læse i aviserne.
Venstre skal ind mod midten i dansk politik, Venstre skal være den lille mands parti.
Jeg har godt nok hørt, at der er nogen, der går og hævder, at der er tale om en ulv i fåreklæder, så det vil jeg egentlig godt bore lidt nærmere i.
Jeg synes faktisk, jeg står med et af de helt store spørgsmål i dansk politik i øjeblikket, og det er følgende: Når vi har at gøre med Venstre, har vi så at gøre med en ulv eller et får?
Det vil jeg egentlig godt have afklaret. Når man hører enkelte meldinger, kunne man jo godt tro, det var ulven, og andre udsagn kunne godt være et får, der brægede.
Det kunne måske også være, det var en ulv i fåreklæder, som der bliver sagt.
Jeg synes nok, det er vigtigt at få helt afklaret, hvor Venstre står her, og jeg er ikke helt tryg, før jeg ser det. Måske har Venstres formand, hr. Anders Fogh Rasmussen, taget fåreklæderne på, det ved jeg ikke helt endnu.
Men jeg kan godt forstå, Venstre er lidt tilbagelænet, for meget af arbejdet er jo gjort. Regeringen har jo fremført Venstres politik på arbejdsmarkedsområdet med stramninger over for de arbejdsløse, men alligevel er det vigtigt at få afklaret, om Venstre er tilfreds hermed. Jeg synes, det var svært at få afklaret fra fru Ulla Tørnæs, hvilket krav Venstre egentlig stiller til regeringen i efterårets forhandlinger.
Borgerne kan godt regne med, at Venstre vil få gennemført yderligere frygtelige ting, hvis Venstre får indflydelse på finansloven, og jeg synes godt, vi kunne have krav på en lidt tydeligere profilering fra Venstres side her i dag.
Søren Søndergaard (EL), 1998-10-08:
Jeg vil sige til udenrigsministeren, at det er fuldstændig korrekt, at vi har en generel debat bagefter, men det er altså nu, vi stemmer om SF's ændringsforslag om FN-mandatet, og derfor er denne diskussion om FN-mandatet nu af historisk værdi, og som sådan kan den være interessant, når afstemningen har fundet sted.
Derfor vil jeg godt bede udenrigsministeren svare på spørgsmålet: Findes der tidligere eksempler på, at NATO har anvendt militær magt ud over selvforsvar uden et eksplicit FN-mandat?
Helge Adam Møller (KF), 1998-10-08:
Vi har her et forslag, som er rigtigt, som er nødvendigt, og som er tiltrængt, og derfor siger den konservative folketingsgruppe ja.
Det er rigtigt, fordi det er en forudsætning for at få stoppet de nedslagtninger og de myrderier, som i dette øjeblik finder sted i Kosovo.
Det er rigtigt, fordi det er forudsætningen for, at vi undgår, at et stort antal af de 50.000 mænd, kvinder og børn, som i øjeblikket lever under åben himmel i Kosovo, vil omkomme i løbet af de næste par måneder.
Det er nødvendigt for at fortælle Milosevic og andre massemordere - for det er det rigtige udtryk om ham - at frie mennesker i demokratiske lande hverken vil eller kan tolerere, at løfter brydes, at FN-resolutioner trædes under fode, at byer brændes ned, at mennesker myrdes, og at alt dette gennemføres bevidst koldsindigt og menneskefjendsk i diametral modsætning til de idealer, som FN-pagten bygger på.
Og endelig er forslaget tiltrængt, for gribes der ikke ind nu med en beslutning i dette Folketing i dag, så er det jo et klart signal til Milosevic og til andre diktatorer om, at vi i Vesten og vi i NATO kan skrive resolutioner, vi kan fordømme, vi kan stå frem i vores parlamenter eller på tv-skærme og dér tage afstand fra rædslerne i Kosovo, men viljen til at sætte den nødvendige militære magt ind bag vores ord, den har vi ikke. Den holdning har vi konservative længe ønsket at gøre op med, og det sker nu her i dag i dette Folketing.
Det er tiltrængt, det er nødvendigt, og det er rigtigt.
Derfor siger vi ja.
Peter Duetoft (CD), 1998-10-08:
Ja, vil jeg sige til hr. Søvndal, fred er et godt ord, og vi går alle ind for fred, men er det enhver form for fred?
Det bliver så dødens stilhed i stedet for for mange af de mennesker, vi taler om, men der bliver også fred.
Men er det en pris, det er værd at betale?
Eller skal vi ikke leve op til nogle af de fine ord, vi har holdt taler om igen og igen, bl.a. i FN?
Rusland skal med, ja.
Jeg anser også Ruslands indblanding i det her som utrolig væsentlig.
Er det så ikke også en høj pris at betale, og som man er nødt til at diskutere?
Jeg tror, vi alle sammen er i tvivl.
Der er ingen, der med stor glæde og stor entusiasme og stor klarhed bare går ind og siger: Nu skal vi bare banke dem alle sammen.
Men det er en afvejning, vil jeg sige til hr. Søvndal, af ikke at gøre noget, og så kender vi alternativet, så ved vi, hvad det er, der foregår, eller at vælge at gøre noget for at leve op til de fine ord, vi ellers kommer med.
Helge Adam Møller (KF), 1998-10-08:
Dér, hvor hr. Villy Søvndal tager fejl, det er jo med hensyn til den måde, som Milosevic reagerer på.
Hr. Villy Søvndal siger, at vi må prøve endnu et antal gang med gode ord og argumenter og påvirkning.
Men det har jo fundet sted de sidste 7 måneder i denne situation.
FN's Sikkerhedsråd har vedtaget resolutioner - to stykker.
OSCE har pålagt Milosevic forskellige ting.
Richard Holbrook har været på besøg.
Intet har han gjort.
Han har haft forhandlinger med den russiske præsident og lovet den russiske præsident, som vi har set på alle tv-skærme, at nu vil han gøre det ene, det andet og det tredje, og han har ikke gjort noget som helst af det. Sagen er, at hvis der ikke sættes en markant trussel ind og der står magt bag denne trussel, så vil han fortsætte med det folkemord, som han har været i gang med de sidste antal uger og måneder. Det vil vi ikke være med til at tage medansvar for.
Det er sandheden om den mand og det system, han leder i øjeblikket.
Jørgen Estrup (RV), 1998-10-08:
Som debatten om ændringsforslagene viste, er der ingen anden vej end den, vi nu har valgt, hvis vi vil fastholde presset og dermed øge mulighederne for at undgå en militæraktion.
SF har valgt en anden vej.
Jeg har forståelse for, at man har gjort det, men jeg vil også sige, at dermed tager man også stilling, og dermed tager man også et ansvar i forhold til spørgsmålet, om man kan løse problemet for de fordrevne, og dem, der har brug for nødhjælp.
Der skal løses op for konflikten, så der skabes ro i Kosovo og overlevelsesmuligheder.
Det er det, det drejer sig om.
Den militære aktion giver kun mening, hvis den fremmer disse mål.
Villy Søvndal (SF), 1998-10-08:
Jeg vil godt i forhold til hr. Peter Duetoft vende tilbage til, hvorfor Rusland er ekstraordinær vigtig i den her situation.
Det er der jo to grunde til.
Den ene er, at Rusland som bekendt er medlem af Sikkerhedsrådet.
Den diskussion har vi haft.
Den skal jeg ikke trætte med her.
Men den anden er, hvis man ser på, hvordan reaktionen er i øvrigt ikke alene fra Rusland, men også fra Belarus og fra Ukraine, så er det kraftige advarsler mod at gå ind i den her militæraktion.
Er der nogen, der tror, at der kan etableres noget, der minder om en varig fred på Balkan, med Rusland, med Ukraine ikke som medspillere, men som aktive modspillere i det skærpede modsætningsforhold, der bliver konsekvensen af den her beslutning, hvor Rusland med et ordvalg, der er endog særdeles kraftigt, advarer imod det, man er på vej til? Det er derfor, det er katastrofalt.
Det ligger i forlængelse af en anden katastrofal beslutning om NATO's udvidelse, der gør, at vi i stigende grad placerer Rusland et sted uden for det europæiske sikkerhedskort.
Det er kortsigtet.
Det er uigennemtænkt.
Så til hr. Helge Adam Møller, der siger, at vi har forsøgt og forsøgt og forsøgt igen, at der kun er respekt for bomber, og at det er det eneste, den mand har respekt for.
Jeg tror, det er en fuldstændig fejlvurdering af den serbiske situation, hvis man forestiller sig, at man ved at svække Milosevic løser det serbiske problem, blødgør dem.
Det er i hvert fald i modstrid med de svar, vi har fået fra ministerierne.
Der er en rabiat serbisk fløj, der tro det eller lad være er værre end Milosevic.
Er det ikke at bevæge sig fra asken til ilden at være med til at påvirke processen i den retning?
Hr. Estrup siger: Der er ingen anden vej end den, vi vælger.
Det er den eneste vej.
Jeg kommer til at tænke på Den Sande Vejs Parti, da jeg hørte udsagnet.
Det er vel ikke rigtigt.
Der ligger da en stribe af anbefalinger, som ikke er afsluttet i Kofi Annans rapport.
Men det, jeg synes er betænkeligt, er, at De Radikale, som er det parti, der altid har stået for FN-grundlaget i den her sag, bevæger sig så grundlæggende væk.
Thorkild Simonsen (S), 1998-10-08:
Det er oplyst over for mig, at udvalget i nat gerne ville have haft nogle oplysninger fra indenrigsministeren angående flygtningesituationen i Danmark med hensyn til asylansøgere, der er kosovoalbanere.
Dem vil jeg gerne give Folketinget
Siden marts 1998 har asylmyndighederne, dvs. Flygtningenævnet og Udlændingestyrelsen, sat behandling af asylsager og udsendelse af asylansøgninger i bero, indtil der kunne indhentes tilstrækkelige oplysninger om situationen i området.
Det var altså i marts måned.
Men i august 1998 besluttede asylmyndighederne at genoptage behandlingen af alle asylsager vedrørende kosovoalbanere, fordi asylmyndighederne nu havde de oplysninger, der var nødvendige for at tage stilling til ansøgningerne.
Der verserede den 29. september i år sager vedrørende 168 asylansøgere i Flygtningenævnet.
Der verserede samme dag 164 asylsager i Udlændingestyrelsen.
Der var den 27. september 1998 264 asylansøgere i venteposition i Dublinproceduren.
Antallet af indrejste personer fra Kosovo er jævnt stigende.
Det kan imidlertid ikke siges, hvor mange af disse personer der vil blive registreret som asylansøgere.
Kun et ganske lille antal personer er indrejst i 1998 efter eskaleringen af konflikten i marts 1998.
Hovedparten af de verserende sager, som jeg lige har omtalt, vedrører personer, som er udrejst af Kosovo, før den igangværende konflikt brød ud.
I forbindelse hermed kan jeg oplyse, at der i 1998 til og med den 29. marts var registreret 56 asylansøgere fra Kosovo, medens der i 1998 til og med den 27. september var registreret 121.
Jeg vil gerne gentage, hvad jeg også sagde i går, at ministeren for udviklingsbistand har imødekommet FN's opfordring til at yde større humanitær hjælp til området, ikke kun til de flygtninge, der sidder i Kosovo, og som man for tiden ikke kan hjælpe, men altså også til de omkringliggende lande, Albanien, Montenegro og Makedonien. Jeg vil selvfølgelig gerne, da man har spurgt om dét også, drøfte mulighederne for en øget humanitær indsats i nærområdet, som bl.a. hr. Peter Skaarup var inde på; det vil jeg gerne drøfte med udenrigsministeren og med ministeren for udviklingsbistand.
Efter min opfattelse rækker en indsats, der ydes i nærområdet, langt videre end en indsats, der alene består i at hjælpe flygtninge her i landet, og jeg må gå ud fra, at en hurtig humanitær indsats givet virker hurtigere, i al fald i de områder, hvor man kan komme frem til flygtningene.