Jann Sjursen (KRF), 1999-11-24:
Kristeligt Folkeparti kan ikke støtte de tre foreliggende lovforslag om forbud mod slagtning og aflivning af dyr uden forudgående bedøvelse.
Vi er enige i den konklusion, som Det Dyreetiske Råd nåede frem til i sin udtalelse om rituelle slagtninger fra 1997.
Her anførte rådet, at rituel slagtning kan finde sted, så det etiske krav om både at udvise tolerance over for menneskers religiøse overbevisning og ikke at påføre dyr smerter og anden lidelse opfyldes.
Det er for os at se sagens kerne.
Forudsætningerne for konklusionen fra Det Dyreetiske Råd var dog, at to forhold blev bragt i orden: for det første, at dyrene skal skydes med en boltpistol omgående efter, at halssnittet er lagt, og for det andet, at alle slagtninger uden forudgående bedøvelse skal foretages som enkeltdyrsslagtninger under forhold, der sikrer, at det enkelte dyr kan håndteres så skånsomt og omhyggeligt som muligt.
Det førte som bekendt til, at reglerne for rituel slagtning blev ændret i 1997, hvor det blev gennemført, at kvæg skal bedøves med en boltpistol umiddelbart efter halssnittet, og at fjerkræ skal fastholdes manuelt, indtil døden indtræder.
Lad mig i den sammenhæng understrege, at de rituelle slagtninger allerede er omfattet af kraftige restriktioner.
Slagtningen af andre dyr end fjerkræ kan således kun ske på et eksportautoriseret slagteri, og i alle tilfælde skal slagtningen overvåges af embedsdyrlægen for hvert enkelt dyrs vedkommende.
Jeg synes også, det er vigtigt - selv om det selvfølgelig ikke er det afgørende - at se på problemets omfang, hvis der overhovedet er et problem.
I dag sker vel næsten al rituel fjerkræsslagtning således først efter, at dyrene er blevet bedøvet, og antallet af rituelle slagtninger af kvæg og får er faldet fra 5.785 i 1994 til 1.426 i 1998.
Jeg respekterer naturligvis - og det gør vi alle i Kristeligt Folkeparti - den høje dyreetik, som ligger til grund for alle tre lovforslag fra partierne.
Men hvis de samme partier ville være konsekvente i deres dyreetik, burde de efter vores opfattelse samtidig med disse lovforslag også fremsætte forslag om totalforbud mod f.eks. al sportsjagt. Her er der nemlig efter vores opfattelse - og det har også været fremme i debatten i dag - også betydelig risiko for, at de anskudte dyr påføres unødig lidelse.
Men det er ikke mit indtryk, at forslagsstillerne er parate til et sådant forbud. Jeg skal ikke generalisere her fra talerstolen med hensyn til, hvilke motiver der i øvrigt ligger bag de tre lovforslag, men jeg vil godt sige, at vi fra vort partis side ikke ønsker at levere stemmer til forslag, hvor der bag de flotte ord om dyreetik i virkeligheden også befinder sig nogle slet skjulte indlæg i udlændingedebatten, som efter vores opfattelse er udtryk for manglende tolerance over for mennesker.
Jeg vil ikke skære alle over én kam her, men jeg synes alligevel, det er på sin plads at nævne det.
Afslutningsvis vil jeg dog gerne fremhæve ét problem ved den gældende praksis for rituelle slagtninger, som også nævnes i førnævnte udtalelse fra Det Dyreetiske Råd, nemlig at kødet fra rituelt slagtede dyr kan sælges, uden at forbrugerne gøres opmærksomme på slagtemetoden.
Derfor synes jeg måske, det kunne være rimeligt, at modstandere af rituel slagtning, som ikke ønsker at købe kød af rituelt slagtede dyr, også får sikkerhed for, at de ikke uforvarende kommer til det.
Det forudsætter en form for mærkning, og en sådan mærkningsordning vil vi gerne være med til at drøfte på linje med det, som Det Dyreetiske Råd har fremført i den udtalelse, det kom med i sin tid - selv om jeg også må sige til sidst, at det i forhold til de problemer, vi i øvrigt slås med herinde i Folketinget, nok ikke er Jordens største sag.