Frank Aaen (EL), 2000-05-12:
Jeg vil starte med noget af det, vi var inde på i nogle af bemærkningerne om Patientforsikringen.
Det er værd at lægge mærke til, at den er bedre end andre forsikringer, fordi det er nemmere at få erstatning for en dårlig behandling, end tilfældet er, hvis der er tale om en ansvarsforsikring, hvor man skal rejse en egentlig erstatningssag og skal kunne dokumentere, at der er sket en ansvarspådragende fejl.
Der er stor forskel på, om der bliver lavet en ansvarspådragende fejl, eller om lægen bare har gjort arbejdet dårligere, end man kan forvente.
I Patientforsikringens vurderinger skal det nemlig indgå, hvis man har fået en behandling, der er ringere end den, en erfaren læge inden for området kunne have ydet, og det vil sige, at det er meget nemmere at få erstatning.
Selvfølgelig skal det også være sådan, for der bør være den tryghed, at når man går til en behandling i det offentlige sundhedssystem, får man den bedst tænkelige behandling - i hvert fald den, som svarer til det mest erfarne niveau inden for området - og kan få udbetalt erstatning, hvis man ikke får det.
Men sådan er det jo bare ikke på alle de områder, der ikke er omfattet af Patientforsikringen, f.eks. speciallægerne.
Hvad angår speciallægerne, har vi jo den helt barokke situation, at patienten dårligt kan vide, om lægen er omfattet eller ikke omfattet.
Speciallægerne på hospitalerne er omfattet af ordningen, men hvis speciallægen siger: Desværre har jeg ventetid, men du kan komme ned i privatklinikken, så skal jeg klare dig dér - klinikken kan måske oven i købet også befinde sig på hospitalet - er den samme speciallæge, den samme person, lige pludselig ikke omfattet af Patientforsikringen, og det mener jeg er klart utilfredsstillende.
På samme måde er det med de privatpraktiserende læger, også her burde det være en selvfølge, at de er omfattet af ordningen.
Det er det, der er intentionen med forslaget.
Jeg ved godt, at en del af privathospitalerne har tegnet en forsikring, som svarer til Patientforsikringen, men vi mener, det bør være en selvfølge, at alle privatklinikker er omfattet.
Det er klart, at kan det lykkes lægerne at vælte deres udgifter til forsikring over på det offentlige, må vi selvfølgelig se at finde pengene i det offentlige, og vi mener ikke, det på nogen måde er en uoverkommelig opgave.
Vi mener, der skal være bistand til at klage, og at der skal være en indberetningspligt, for hvis patienten er lidt autoritetstro, siger han: Jamen selvfølgelig har jeg da fået den bedst tænkelige behandling.
Men det har han bare ikke alligevel, og derfor bør systemet selv have pligt til at indberette, hvis der er tvivl om, at behandlingen har været god nok.
Det er også meget vigtigt, som også flere ordførere har været inde på, at forretningsgangen i Ankenævnet føres up to date, så man har mulighed for at se beslutningsgrundlaget og vurdere, om man synes, det er dækkende for ens situation at få en supplerende lægeundersøgelse, hvis resultat skal indgå i materialet, inden der træffes beslutning i Ankenævnet.
Det mener jeg også burde være en selvfølge. Ministeren og andre har sagt, at Enhedslisten ikke engang kan dokumentere, at der er problemer.
Nej, for det er i sagens natur svært at dokumentere.
Men sagen er bare, at vi har lyttet til folk, der arbejder inden for systemet, og som siger, at der er nogle problemer,
både med hensyn til, om folk er gode nok til at formulere en klage, og om det foreliggende beslutningsgrundlag i alle tilfælde er tilstrækkeligt dækkende i patientens situation.
Jeg skal takke den lange række af ordførere, som var positive over for forslaget.
Det var vel kun regeringspartierne og Venstre, der var meget negative, men på et enkelt punkt var Venstre da også positiv, så derfor mener jeg nok, der er noget at arbejde videre med. Jeg er selvfølgelig også enig med fru Yvonne Herløv Andersen, der sagde, at det er et område, der er meget bred interesse for her i Folketinget, og derfor vil jeg foreslå, at vi måske ikke prøver at vedtage forslaget, som det ligger nu, fordi der er rejst nogle debatspørgsmål.
Men jeg er enig i, at forslaget skal indgå i arbejdet, og jeg er tilfreds med regeringens tilsagn om, at man har sat et arbejde i gang med at se på hele patientklagesystemet. Forslaget skal ses som et led i en helhed, og jeg vil prøve at se, om vi kan blive enige om en eller anden tekst i udvalget, så vi ligesom opfordrer ministeren til at anlægge den helhedsbetragtning, som dette og andre forslag er udtryk for - altså det, fru Yvonne Herløv Andersen var inde på: at vi i lidt bredere formuleringer opfordrer ministeren til at komme med et udspil.
Jeg forstod på ministeren, at to af punkterne var overflødige.
Men jeg kan godt love ministeren, at det skal vi nok følge op i form af spørgsmål, for det er ikke det indtryk, vi har ude fra virkelighedens verden.
Hvis ministeren mener, at reglerne allerede i dag er klare nok, er der noget, der trænger til at blive præciseret, og det skal vi nok medvirke til.