runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anders Samuelsen (RV), 2002-02-07:
Det synes jeg er meget, meget svært at konkludere på.
Jeg sagde faktisk også i min ordførertale, at det er et område, hvor det kan være ganske besværligt at bevise, hvorvidt det foregår eller ej.
Man kunne lige så godt vende det om og sige, at i det værst tænkelige tilfælde er der 2.230 eksempler på, at man spekulerer i det i kommunerne, og 501 i amterne.
Det er jo sådan set det værst tænkelige i den ene ende. Og i den anden ende kan man sige, at der her - i den ideale situation - er 2.230 rigtig gode eksempler i kommunerne på, at det her er en succes, og 501 rigtig gode eksempler i amterne.
Jeg mener ikke, at man kan bevise hverken for eller imod.
Jeg mener mere, at hvis man fører det direkte over på det, som hr. Ole Sohn spurgte om i forhold til den socialliberale indstilling til det, så er problemet jo med den her type ordninger egentlig: Hvor går grænsen?
Hvor er det, vi sætter grænsen?
Eller hvad med de unge, dengang vi havde en meget høj ungdomsarbejdsarbejdsløshed?
Hvad med at oprette nogle ordninger her?
Så løser vi problemet ad den vej i stedet for at sørge for nogle holdningsændringer via nogle systemændringer, som vi bl.a. gjorde med ungeindsatsen.
Det var jo en måde at gøre det på.
Deri er vores bekymring fra en socialliberal side.
Vi vil egentlig gerne have, at tingene i så høj grad som muligt fungerer, og så er der andre måder at gøre det på.
F.eks. har vi været en stor tilhænger af, at man i forbindelse med fleksjob gik ind og sagde: Dér er der en oplagt begrundelse for at gøre det.
Der gik vi så faktisk også hurtigere frem end f.eks. fagorganisationerne, som på den anden side var meget bekymrede for, om fleksjobordninger og ledighedsydelser i længere tid end de 3 måneder, tror jeg det var til at starte med i forbindelse med fleksjobbene, ville føre til, at virksomhederne spekulerede i ordningerne. Men der var det defineret på en anden måde, nemlig i forhold
til folks erhvervsevne, og derfor mener vi, at der var et socialliberalt argument for at gå ind og lave det her.
Søren Søndergaard (EL), 2002-02-07:
Altså den konkrete ordning, vi snakker om her, hvordan har den kunnet misbruges?
Altså hvad mener man fra radikal side
med at bruge ordet misbruge?
Anders Samuelsen (RV), 2002-02-07:
Jeg mener at have hørt, at f.eks. repræsentanter fra SF og Enhedslisten også tidligere har været meget bekymrede for, når vi sender beløb ud til kommunerne, som gerne skulle gå til et bestemt formål, at man så nogle gange har en mistanke om, at de faktisk ender i asfalt i stedet for.
Men det er en mistanke, og det er meget, meget vanskeligt at bevise, hvorvidt det er tilfældet.
Det er den form, hvor det også i princippet ville kunne lade sig gøre her, hvis man fører det over.
Der er ingen, der ved det præcis - og det er også mit svar til fru Anne-Marie Meldgaard -
men vi er primært bekymret for situationen i forhold til den holdningsændring, der er behov for, og som også fru Anne-Marie Meldgaard bakkede op om.
Hvis udgangspunktet er det her med, at der er meget høj arbejdsløshed, og derfor skal vi lave denne ordning, så kender jeg en anden gruppe, som har en meget, meget høj arbejdsløshedsprocent, nemlig vores nydanskere.
Skal vi lave permanente servicejobordninger for dem også?
Hele vejen op
igennem uanset alder
Er det en rigtig, rigtig god idé at gøre det?
Er man sikker på, i SF og Enhedslisten og hvem det ellers kunne være, at det er den rigtige vej at gå for at sikre en optimal integration på arbejdsmarkedet?
Jeg er ikke sikker.
Ole Sohn (SF), 2002-02-07:
Jeg vil gerne erklære mig et hundrede procent enig med hr. Anders Samuelsen.
Man kan ikke bruge samme virkemidler over for alle, man kan ikke blande æbler og pærer sammen.
Med hensyn til nydanskerne tror jeg sådan set, at man skal gøre brug af den model, som det private erhvervsliv og Foreningen til integration af nydanskere på arbejdsmarkedet har efterlyst, at man giver tilskud på x antal kroner til de omkostninger, der er i forbindelse med etablering af de job.
Det er vel også det, som den forrige regering med støtte fra SF og Enhedslisten gennemførte, og som nu desværre forsvinder til stor beklagelse fra dansk erhvervslivs side.
Men sådan er livet en gang imellem.
Anne-Marie Meldgaard (S), 2002-02-07:
Jeg vil gerne spørge hr. Anders Samuelsen, om det ikke er rigtigt, at nydanskere faktisk ikke er udelukket fra at komme i servicejob?
Vi har jo mange nydanskere, som har været i landet i rigtig mange år og som har været på arbejdsmarkedet og også er kommet ud i langtidsledighed.
De har også mulighed for at komme i servicejob.
Søren Søndergaard (EL), 2002-02-07:
Nu spurgte hr. Anders Samuelsen om vores holdning, og vores holdning er faktisk den, at enhver person - enhver person - der går rundt uden at bidrage til, at samfundet bliver rigere, og som har mulighed for det, er samfundsmæssigt spild.
Derfor synes vi, at hver eneste person skal have mulighed for at bidrage til samfundet, og hvis ikke det kan ske ved, at det private erhvervsliv gør det, så må staten sørge for det, for det er os alle sammen, der bliver fattige af, at der går folk rundt og modtager en forsørgelse - som ofte er for lille og derfor også et problem for dem selv - uden at bidrage til samfundet.
Anders Samuelsen (RV), 2002-02-07:
Hr. Ole Sohn mener jeg egentlig svarede for sig selv, så det behøver jeg ikke at komme tilbage til.
Til fru Anne-Marie Meldgaard: Jo, det er da klart, hvis de opfylder alderskriterierne, men det var ikke det, jeg spurgte til.
Jeg spurgte, og det skulle gælde hele vejen op, for arbejdsløshedsprocenten er også meget høj for de 40-årige i den gruppe og for de 30-årige i den gruppe.
Skal vi indføre den samme ordning for dem?
Ja, hvorfor ikke?
Hvis vi skal følge argumentationen fra hr. Søren Søndergaard, så skal vi jo, fordi ethvert menneske, som efter den definition er arbejdsløs, bør have krav på et løntilskud for at komme tilbage på arbejdsmarkedet. Det må jo være konsekvensen.
Det var nøjagtig det, der blev sagt heroppefra.
Hvis det, at vedkommende er arbejdsløs, er udtryk for, at vi ikke får udnyttet de ressourcer, som vedkommende har - og det kan jeg være enig i - og det er meningen, at vi skal have vedkommende ind og udnytte hans ressourcer, så må det jo være meningen, at vi kan give et løntilskud, så vedkommende kan komme tilbage til arbejdsmarkedet.
På nær hvis man fra Enhedslistens side er i stand til at opstille en model for, hvordan vi kan tvinge folk, virksomhederne og det offentlige, til at ansætte folk på ordinære vilkår.
Hvis det ikke kan lade sig gøre at opstille den model, så må alternativet være ifølge det ræsonnement, som kom fra hr. Søren Søndergaard før, at så skal de have ret til at kunne blive ansat med et løntilskud.
Ole Sohn (SF), 2002-02-07:
Jeg vil gerne sige til hr. Anders Samuelsen, at den type overvejelser, De Radikale gør sig om, hvornår og hvordan man skal gå ind og påvirke arbejdsmarkedspolitikken, den er jo ræsonnabel.
Sådan bør det være.
Og det er også det, der har været kendetegnende undervejs.
Det, der er den særlige pointe ved servicejobbene i forhold til arbejdsmarkedpolitikken generelt, er, at ved servicejobordningen er der faktisk indbygget en mekanisme, som gør, at hvis markedet af sig selv kan tage over, så overflødiggøres ordningen.
Det sker der ikke i andre tilfælde.
Problemet er, at vi har denne høje arbejdsløshed blandt ældre, og jeg vil tro, at hvis man går ud og undersøger, hvordan virkeligheden er, så vil de fleste synes, at forskellen på at få et servicejob, hvor man indgår i det normale team på ordinære vilkår i forhold til et jobtilbud, er hundrede mod nul hvad angår menneskeværd og selvværd og respekt i servicejobbets favør, og det tror jeg godt, hr. Anders Samuelsen ved.
Derfor er det måske ikke så tosset en ordning endda.
Kaj Ikast (KF), 2002-02-07:
Når hr. Keld Albrechtsen ikke ønsker udlicitering i andre lande, som både DSB og de andre jernbaneforligspartier gør, så er det, man står i den anden del af Folketingssalen
og undrer sig en lille smule over, hvordan det så skal komme til at gå, når man ikke engang kan holde sammen om det punkt.
Margrete Auken (SF), 2002-02-07:
Altså vi er meget uenige, og jeg er spændt på at høre hr. Keld Albrechtsens svar på f.eks. hr. Kaj Ikasts spørgsmål.
Ulla Tørnæs (V), 2002-02-07:
Nu må jeg jo hellere svare, selv om svaret egentlig bliver det samme, som jeg allerede har givet en gang, i og med at jeg kun kan henholde mig til, hvad jeg allerede har sagt, nemlig at man formelt set ikke er i gang med den fri ungdomsuddannelse, før man har en egentlig uddannelsesaftale.
Så skal jeg også blot sige til hr. Thomas Adelskov, at jeg vil anbefale ham at læse finansloven og den indgåede finanslovaftale.
Der vil hr. Thomas Adelskov kunne finde svar på, hvilke konkrete skattelettelser, afgiftslempelser der er tale om, som til fulde indfrier den øgede deltagerbetaling, der er tale om med hensyn til fritidsundervisning, og i øvrigt også, såfremt hr. Thomas Adelskov vil inddrage det lovforslag, som vi har talt om tidligere på dagen, nemlig den deltagerbetaling, som der bliver tale om på voksen- og efteruddannelsen.
Aage Frandsen (SF), 2002-02-07:
Jeg tænkte nok, at undervisningsministeren godt vidste, hvad der er ordentlig parlamentarisk skik for en minister.
Det havde jeg også regnet med.
Der er nogle af ministerens kolleger, som jeg synes ikke helt lever op til det samme, så jeg vil godt takke for, at jeg fik bekræftet, at undervisningsministeren ved, hvad det vil sige at være minister for Folketinget.
Med hensyn til dette introforløb kan det godt være, at det allerede er for sent at gøre noget ved det nu, for de unge mennesker er jo nok holdt op, de har nok givet op.
Men der er altså et moralsk problem, når man siger til et ungt menneske, at for at du kan få en aftale, skal du have et introforløb af så og så lang varighed, og at det er en forudsætning.
Derefter siger man så, at nu er du godt nok gået i gang med det, men det er spildt.
Det er meget muligt, at det så skal være, at de pågældende kan påvise, at de er i gang med noget, at der er et eller andet, de er gået til.
Jeg synes altså, det er et problem, at nogle er gået i gang, har sagt deres job op og er flyttet et andet sted hen.
Det er der nogle, der har henvendt sig om, at sådan er deres situation.
De får at vide, at det bare er slut.
Det skulle ministeren tænke over.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2002-02-07:
Hr. Aage Frandsen har brugt to af sine bemærkninger, fordi der ikke var svar i første omgang, så nu vil jeg tillade mig at følge lidt op. Formelt set kræver lovgivningen, at den unge skal have
et introforløb, inden uddannelsesplanen kan underskrives.
Lovgivningen siger, at man skal have et introforløb, inden uddannelsesplanen kan underskrives.
Ergo beder man et ungt menneske om at sige sit job op eller at afbryde den uddannelse, vedkommende er i gang med, med intention om at gå i gang med en fri ungdomsuddannelse, hvorefter man fjerner muligheden for, at uddannelsesplanen kan bliver underskrevet.
Formelt set har vedkommende ikke en uddannelsesplan, men virkelighedens verden ud fra logivningens tekst er, at vedkommende er påbegyndt en fri ungdomsuddannelse, en vejleder har taget vedkommende ind med henblik på at gå i gang med en fri ungdomsuddannelse.
De unge mennesker, der eventuelt har sagt deres job op, ryger så ud i bistandssystemet bagefter.
Jeg vil gerne have, ministeren fortæller, hvad hun har tænkt sig at stille op med dem.
Thomas Adelskov (S), 2002-02-07:
Jeg bliver nødt til at sige, at jeg ikke forstår, at man opfatter det, man laver på AUF'en, som en skattelettelse.
Når man i skattestoppets ABC er så præcis med at beskrive, at hver eneste krone skal bruges til at sætte skatten ned, synes jeg egentlig, det må være meget rimeligt for Folketinget at få oplyst, lige nøjeagtig hvad det er for skattelettelser.
Hvor går de kroner, som pensionisten betaler mere i sin aftenskolebetaling, hen?
Hvor går de hen?
Hvem er det, der får skattelettelsen med det her?
Hvem er det nu, der får en lettelse, når pensionisten eller den handicappede skal betale meget mere for sin aftenskoleundervisning?
Ulla Tørnæs (V), 2002-02-07:
Jeg beklager, men det var såmænd blot et lønligt håb om, at debatten ikke skulle strække sig længere, men det slap jeg ikke for, forstår jeg.
Lad mig starte med det sidste: Vi råbte forligsbrud, også så det kunne høres, vi råbte, så det rungede alle vegne, så det er ganske enkelt ikke rigtigt.
Når kredsen blev indkaldt til møde i Undervisningsministeriet, beror det ganske enkelt på, at jeg gav tilsagn om det under et samråd i Folketingets Uddannelsesudvalg før jul i forbindelse med behandlingen af L 19, tror jeg det havde som nummer, og det levede vi selvfølgelig op til.
Derfor blev forligskredsen indkaldt til en forhåndsorientering om, at det her lovforslag ville blive fremsat.
Så længere er den sådan set ikke.
Så spurgte hr. Carsten Hansen, om vi var åbne over for at se på rammen i lovforslaget.
Det var præcis det, jeg forsøgte at sige i mine bemærkninger tidligere, at rammen naturligvis ligger fast, jf. den finanslovaftale, som vi har lavet med Dansk Folkeparti.
Den rokkes der ikke ved.
Men findes der nogen forslag, som kan være bedre end det, der præcis står beskrevet i forslaget, er vi selvfølgelig meget åbne over for at se på lige præcis det. Hr. Thomas Adelskov læser ganske rigtigt en fin definition op af Venstres skattestop, som det var fremført af Venstres formand, og som også er regeringens politik.
Og jeg vil blot gøre hr. Thomas Adelskov opmærksom på, at der i den finanslovaftale, som vi har indgået med Dansk Folkeparti, netop er indbygget adskillige skattelettelser. Vi har tidligere på aftenen diskuteret en af dem, nemlig AUF'ens arbejdsgiverbidrag, som er en målrettet skattelettelse, og hr. Carsten Hansen har været så venlig at nævne en række andre lempelser, som også vil blive gennemført med den finanslov, som bliver vedtaget i år, nemlig momsafløftning af virksomhederne, arbejdsmiljøafgift osv., osv.
Så hvis hr. Thomas Adelskov gjorde sig det besvær at læse finanslovforslaget og også selve finanslovaftalen, ville hr. Thomas Adelskov blive meget, meget klogere. Så er jeg meget ked af, at hr. Aage Frandsen tog det så ilde op, at jeg ikke svarede på det spørgsmål, som hr. Aage Frandsen stillede.
Jeg må så blot konstatere, at det altså ikke er nogen ny praksis, for jeg har ofte som oppositionspolitiker været ude for ikke at kunne få svar fra den tidligere regering.
Så jeg beklager, at jeg har tillagt mig den samme uskik og uvane, som den tidligere regering i høj grad praktiserede, herunder specielt den tidligere statsminister.
fremover.
Med hensyn til diskussionen om lovgivning med tilbagevirkende kraft er der tale om unge mennesker, som ikke formelt set har påbegyndt den fri ungdomsuddannelse, og det er derfor, snitfladen er den 31. januar, og ikke spor andet.
Carsten Hansen (S), 2002-02-07:
Jeg skal igen stille mit spørgsmål om daghøjskolerne og folkeoplysningsloven: Er ministeren også indstillet på at se på ændringer inden for rammen i forhold til daghøjskolerne?
Det andet er, at vi ikke fik noget klart svar i forhold til forligsbrudsdelen, og jeg vil godt spørge ministeren, om ministeren ikke opfatter det her som et klart forligsbrud.
Og jeg beder ministeren om at redegøre for, hvorfor hendes eget ministerium indkalder forligskredsen, for at vi skal snakke om det her forslag.
Så sent som for 14 dage siden var det forligskredsen, der var indkaldt, men nu er der åbenbart ikke noget forlig mere.
Jeg vil også bede ministeren om at redegøre for, hvorfor man ikke i sin tid råbte forligsbrud i forhold til VEU, hvis man opfatter det som forligsbrud.
Det er først her efterfølgende, man gør det.
Det er lidt underligt, at man ikke selv gør opmærksom på det.
Det er da den første forudsætning for, at der overhovedet kan være forligsbrud.
Aage Frandsen (SF), 2002-02-07:
Når jeg bad om ordet, er det, fordi der er opstået en meget uheldig tendens til - undervisningsministeren skal ikke bebrejdes, at der er ministerkolleger, der har den samme uheldige tendens - at man ikke svarer.
Jeg har været i Folketinget i nogle år i forskellige perioder, og noget af det, jeg synes er så vigtigt, er, at ministre respekterer parlamentet som det sted, hvor man parlamenterer, diskuterer og forhandler.
Det forudsætter også, at ministrene vil forholde sig til de spørgsmål, vi stiller.
Jeg kan godt stille spørgsmålet igen:
Med hensyn til hvornår en lov vedtages og træder i kraft, er der så ikke et problem i forhold til de unge, der er gået i gang med et forforløb, inden de kan få uddannelsesaftalen, at de midt i forløbet afskæres fra at få
Det synes jeg godt man kan forvente at en minister kan svare på.
Thomas Adelskov (S), 2002-02-07:
Jeg vil godt sige endnu en gang: Der er tale om, at man mere end fordobler brugerbetalingen på aftenskoleundervisningen i det her forslag.
Mit spørgsmål er, hvordan det hænger sammen med »Skattestoppets ABC« fra Venstres hjemmeside, august 2001, af
hr. Anders Fogh Rasmussen, Venstres formand og den nuværende statsminister, hvori der står, at et skattestop ikke forhindrer brugerbetaling for offentlige serviceydelser - det kan vi jo se af forslaget her - men at Venstre stiller to betingelser for at acceptere brugerbetaling.
For det første skal hver eneste krone, der kommer ind ved brugerbetaling, bruges til at sætte andre skatter ned, og for det andet er brugerbetaling kun meningsfyldt i situationer, hvor borgerne kan vælge frit mellem forskellige ydelser.
Hvad er det for en skat, man sætter ned som følge af den brugerbetaling, man indfører med dette lovforslag, eller er det et brud på skattestoppet?
Marianne Jelved (RV), 2002-02-07:
Jeg skal først undskylde over for ministeren, at jeg fik sagt det der med svar på spørgsmål lidt firkantet, men der var ikke mere taletid.
Jeg har bedt om at få et svar på, hvad nettobesparelserne er ved at afskaffe den fri ungdomsuddannelse.
Der er selvfølgelig lagt nogle forudsætninger ind om søgemønster, uddannelsesmønster osv., men hvis vi ser på den almindelige råpris på uddannelsen, på undervisningen, kunne jeg godt tænke mig at vide, hvad grundlaget er for det tal - men det er en anden ting - for det ligger jo nogenlunde på linje med de fleste andre ungdomsuddannelser.
Så er der en højere SU begrundet i, at det er ældre elever end dem, der går i gymnasiet osv., men den kan jo man holde udenfor, for det må jo være det samme, uanset hvor de tager deres uddannelse.
Hvis de ikke går på den fri ungdomsuddannelse, må de jo tage en anden uddannelse, medmindre regeringen mener, at de slet ikke skal uddannes.
Min pointe er, også med den debat, der har været i dag, hvor både Venstre og De Konservative har sagt, at målet selvfølgelig er, at de skal uddannes, så er der ingen nettobesparelser.
Carsten Hansen (S), 2002-02-07:
Jeg er glad for, at ministeren er villig til at se på de høringssvar og det, der kommer ind undervejs.
Det vil jeg gerne kvittere for.
Men jeg fik ikke helt fat i, om det kun gjaldt folkeoplysningsdelen eller det også gjaldt daghøjskolerne.
Det vil jeg gerne bede ministeren præcisere.
Derudover vil jeg spørge ministeren: Føler ministeren og Venstre ikke, at dette er bekymrende eller et problem for dem, der går på daghøjskolerne, dem, der bruger folkeoplysningen, for de handicappede og for dem, der ikke kan bide sig fast på arbejdsmarkedet i forhold til AMU-uddannelserne, hvor regeringen har annonceret store nedskæringer, for det er jo også dem, der har de dårligst betalte job? Ude på arbejdspladserne er det arbejdsmiljøet, der skal skæres ned.
Det er søreme også ude i de boligområder, hvor en række af de her mennesker bor, at man skærer ned.
Det er vel i virkeligheden dem, der betaler prisen for gavepakken til erhvervslivet med momsafløftninger, med billigere afskrivninger osv.
Er det ikke et problem?
Hvad er det for et menneskesyn, man har?
Thomas Adelskov (S), 2002-02-07:
Jeg vil gerne starte med at kvittere for ministerens tilsagn om at kigge på folkeoplysningsdelen i forslaget.
Det kan man kun hilse velkommen.
Det skal dog ikke afholde mig fra at stille et meget konkret spørgsmål, for da man har tænkt det oprindelige forslag, må man jo også have tænkt skattestoppet ind.
For det første skal hver eneste krone, som kommer ind ved brugerbetaling, bruges til at sætte andre skatter ned.
Mit spørgsmål er: Da man har lavet det her forslag og laver stor brugerbetaling ved at mere end fordoble - mere end fordoble - betalingen for folkeoplysningsaktiviteten, altså aftenskoleundervisningen, hvad er det så for en skat, regeringen sætter ned i den sammenhæng?
Aage Frandsen (SF), 2002-02-07:
Som jeg allerede sagde til Dansk Folkepartis ordfører, er det jo helt klart, at et forlig, der er indgået, er et forlig, der er indgået, og forlig skal respekteres.
Hvis man ikke respekterer forlig, er det svært at overskue konsekvenserne. Derfor forstår jeg det sådan, at der kan komme nogle smårettelser i det, men at de tre partier, som har lavet finanslovaftalen, under alle omstændigheder skal være enige.
Det er bare sådan ligesom for at få bekræftet det indlysende: at det er sådan ved forlig, og derfor er der ikke så meget for os andre at komme efter, sådan som jeg forstår det.
Så vil jeg godt i forhold til det med, hvornår ting træder i kraft, spørge, om det ikke er et problem, at de unge, der som forudsætning for at få en uddannelsesaftale, skal igennem et forforløb og har påbegyndt dette og måske er holdt op med det, de før var i gang med, afskæres fra uddannelsen, fordi de skal have en uddannelsesaftale pr. 31 januar, men de er måske 14 dage forinden gået i gang med et forberedelsesforløb. Er der ikke et problem i forhold til det der med, hvornår en lov træder i kraft?
Ulla Tørnæs (V), 2002-02-07:
Jeg vil gerne starte med at sige, at jeg synes, det har været en god debat.
Den har været lang, men jeg synes, at den har været god, for den har også været meget principiel, og vi får jo lejlighed til at fortsætte debatten i morgen i Folketingets Uddannelsesudvalg.
Jeg tror, at det står helt klart for såvel de partier, som støtter lovforslaget, som for de partier, som ikke støtter lovforslaget, hvad lovforslagets formål er, så det skal jeg ikke bruge tid på at gentage på dette fremskredne tidspunkt.
Der er imidlertid et par enkelte elementer, som jeg gerne vil fremhæve her som afrunding.
Det har været nævnt, at der er tale om en lov med tilbagevirkende kraft, og at det skulle være meget forfærdeligt.
Bl.a. havde fru Anne Baastrup en ordveksling med Venstres ordfører tidligere på aftenen, og der vil jeg blot henvise til, at det ikke sådan er et enestående eksempel på lovgivning af denne her slags.
Det praktiseres også inden for andre områder, bl.a. inden for skattelovgivningen.
Det er vigtigt for mig at understrege, at de uddannelsesaftaler, der er indgået, naturligvis fortsætter, og at de unge mennesker, som er i et forløb, får lejlighed til at afslutte det.
Så på den måde kan man ikke tale om, at vi fratager unge mennesker, som er i et forløb, en mulighed for at afslutte det.
Så har der også været en ordveksling bl.a. med ordføreren fra Dansk Folkeparti om status af finanslovaftalen, og der skal jeg blot understrege, at vi har fra regeringens side indgået en finanslovaftale med Dansk Folkeparti, som naturligvis vil blive efterlevet, og hvor rammen vil blive respekteret.
Men det ændrer ikke ved, at vi fra regeringens side naturligvis er åbne over for undervejs at se på, hvordan de enkelte elementer er sammensat i lovforslaget, bl.a. kunne det måske være hensigtsmæssigt at se på hele fritidsundervisningsdelen.
Vi er selvfølgelig åbne over for at se på, om vi kan finde en anden model end den, der præcis er beskrevet i lovforslaget.
Til sidst vil jeg sige, at vi svarer naturligvis på alle de spørgsmål, der bliver stillet.
Det er muligt, at man som ordfører ikke er tilfreds med de svar, man får, men det kan jo bero på en politisk uenighed.
Man er naturligvis velkommen til at stille spørgsmålene igen, og så vil man naturligvis også få svar på de spørgsmål, der stilles. I øvrigt har jeg forstået, at vi mødes allerede i morgen om ret detaljerede spørgsmål om lige præcis det her lovforslag.