runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Villy Søvndal (SF), 2003-03-27:
Må jeg sige til hr. Søren Krarup - jeg synes også, det er ærgerligt, at vi ikke har længere tid til diskussionen, men sådan er forholdene jo nu - at jeg synes, det er interessant, at når hr. Søren Krarup så skal sige, hvad det er, der er så vigtigt for hr. Søren Krarup, så er det det amerikanske flag og for Danmarks vedkommende Dannebrog rejst nede ved Sæd.
Ja, sådan kan man godt have det med nationalstaten. Jeg holder meget af det danske flag, det symboliserer for mig noget med fødselsdag, børnefødselsdag og sådan almindelig hygge en eftermiddag og kaffe i kolonihaven og sådan noget, noget smukt og rart og dejligt, men de der voldsomme, opbrusende nationale følelser, som hr. Søren Krarup formentlig får, når han ser et flag, dem får jeg ikke.
Jeg opfatter mig både som en dansker, men egentlig også som en europæer, der er en del af et europæisk fællesskab, der bygger på en lang tradition for spændende kulturudveksling og spændende møder, som man er optaget af i øjeblikket.
I stedet for at insistere på nationalstaten kunne man prøve at nedbryde nationalstaten til fordel for at indlede samarbejder, hvor man afgiver national suverænitet, hvor man sænker flaget en lille smule.
Men det er jo derfor, vi mener noget forskelligt, hr. Søren Krarup og jeg, det har ikke noget med overfladiskhed at gøre, det har noget at gøre med en nationalist, der for lidt siden forlod talerstolen og blev erstattet af en internationalist.
Sådan er det jo.
Jeg skal så svare hr. Flemming Oppfeldt med, at vi gerne vil gå videre.
Hvis man synes, at vores forslag er for begrænset, vil vi gerne gå videre.
Det har jeg sådan set erklæret to gange, og jeg gør det gerne igen, det har vi ikke noget problem med.
Men vi har valgt at skrive det, det her drejer sig om
, nemlig at hvis man skræller al retorikken væk, er det en lov, der er vendt mod folk, der kommer udefra.
Hvis hr. Flemming Oppfeldt er i tvivl om det, så spørg hr. Søren Krarup, det er han meget opmærksom på.
Flemming Oppfeldt (V), 2003-03-27:
De tal, jeg har refereret vedrørende etableringsomkostningerne, er udelukkende, hvad der ligger i det lovforberedende materiale, intet andet; jeg har ikke henvist til nogle svenske tal, og hvor hr. Bjarne Laustsen ellers er gået hen. Men sådan mere om det principielle: Vi ønsker, at folk skal kunne flytte deres pension i videst muligt omfang.
Venstre ser med tilfredshed, at man inden for arbejdsmarkedspensionerne er gået i gang med at lave nogle forskellige puljer og øget valgfrihed.
Jeg har også læst Socialdemokratiets ordførers pressemeddelelse i dag på den måde, at Socialdemokratiet ønsker en vis form for valgfrihed.
Man kan jo stille det spørgsmål, og det er det, vi ønsker at imødekomme på den her måde: Det, at man ikke er tilfreds med en investering i sit pensionsselskab, hvordan reagerer man på det?
Hvis man ikke er tilfreds med en bestemt investeringsprofil eller et bestemt afkast, hvilken frihed har man så til at øve indflydelse på det?
Kan man sige fra i dag?
Nej, det kan man ikke.
Det er den mulighed, vi giver, at man kan sige fra og flytte pengene et andet sted hen, få en anden profil, få et andet afkast, få noget andet, man støtter.
Der skal være brevpapir i en pensionskasse og være nogle grundomkostninger, som alle er med til at dække, og den samme problemstilling gør sig gældende her.
Søren Krarup (DF), 2003-03-27:
Det, der er så forstemmende ved den debat her, som jo har varet i mange år, er dens overfladiskhed.
Jeg ved, at hr. Søren Søndergaard ikke ynder ordet, men der findes ikke andet ord til at beskrive det, som hr. Villy Søvndal er et så fremragende eksempel på: en overfladiskhed helt ud over alle grænser.
Hr. Villy Søvndal stiller sig nu op og siger, at han ønsker et samfund, der hænger sammen.
Og så er realiteten, at han og hans systematisk har forsøgt at ophæve det, der binder det danske samfund sammen.
Det samme gør sig gældende i forbindelse med et ord som integration.
Det opfattes udelukkende som noget, der har med arbejdsmarkedet at gøre, fordi man opfatter mennesket som et socialt dyr.
Men det kunne jo være, at der var andre ting på færde end blot det sociale og arbejdsmæssige.
Det, der kan integrere, er, at man virkelig har mulighed for at blive en del af det folk, man kommer til.
Det forudsætter to ting.
For det første at indvandringen ikke er overvældende, og for det andet at der virkelig er tale om, at man har mulighed for at komme ud.
Vi ønsker integration, men vi ønsker at gøre det realistisk og bevidst og vide, hvad det er, der foregår.
Det ved hr. Søvndal ikke.
Søren Krarup (DF), 2003-03-27:
Det var interessant, også fordi det var principielt, og så var det samtidig så bagvendt, som det vel kan være.
Det er meget interessant, at fru Elsebeth Gerner Nielsen trækker det, der tidligere var Det Radikale Venstres, skal vi sige, baggrund eller vision op: få har for meget og færre
for lidt, som det hedder i Grundtvigs fædrelandssang
Og det er fuldstændig rigtigt, at det, at få har for meget og færre for lidt, hænger sammen med, at der var sammenhængskraft i landet, at der var det, fru Elsebeth Gerner Nielsen kalder harmoni. Og hvad kom det af?
Det kom af, at der var et folk, der hang sammen som folk.
Hvad har Det Radikale Venstre gjort i de sidste 20 år
siden 1983
Hvad har de gjort andet end at forsøge på at ødelægge denne sammenhængskraft i Danmark?
Det er jo, hvad der er sket med den udlændingelov, i hvert tilfælde fra 1983, der har bidraget til at skabe destabilitet, disharmoni og opløsning i landet folkeligt set. Og så kommer der altså nu en regering, der tager sit ansvar som dansk regering alvorligt og søger at bevare sammenhængskraften ved at lave en lovgivning, der gør forskel på danskere og udlændinge, for det er naturligvis også det, der er hensigten med denne lov.
Så det er så bagvendt, som det vel kan være, fra fru Elsebeth Gerner Nielsen.
Anne-Marie Meldgaard (S), 2003-03-27:
Da vores ordfører, fru Karen J. Klint, ikke kan være her i dag, skal jeg læse følgende i stedet for hende:
Det er godt, at vi i dag har to beslutningsforslag, der tvinger hele Folketinget til at se på følgevirkningerne af regeringens indførelse af starthjælpen, for da vi sidste forår behandlede L 126 om indførelse af starthjælpen, var regeringen ikke selv indstillet på, at der skulle laves en evaluering eller indsættes en revisionsparagraf i loven.
Det er altid op til Folketinget at revurdere en lov på et hvilket som helst tidspunkt, lød svaret fra regeringen.
Hertil er begge beslutningsforslag meget velegnede, for de åbner op for, at der nu kan stilles en række spørgsmål, og deputationer kan bede om foretræde, hvis de har erfaringer, Folketinget bør gøres bekendt med.
Socialdemokratiet er efter lovens tilblivelse ikke blevet gladere for starthjælpen, og vi forudser, at arbejdsmarkedet er blevet endnu sværere at komme ud på nu, hvor regeringens politik har øget arbejdsløsheden.
Det er derfor meget relevant, at SF i bemærkningerne gentager udlændinge- og integrationsministerens svar fra behandlingen af ændringerne af udlændingeloven den 7. februar i år, altså L 157, om det næsten umulige i at skaffe job til udlændinge.
Det svar er nemlig værd at huske.
Selv om indførelsen af starthjælpen skete ved en lov under beskæftigelsesministeren, er de to ministre trods alt både fra det samme parti og fra den samme regering.
Og det er helt tydeligt, at den ene høster besparelserne fra indførelsen af starthjælpen, og den anden står med nogle integrationsproblemer, der er blevet kraftigt forstærket, fordi den lave ydelse og de manglende muligheder på arbejdsmarkedet øger risikoen for, at mennesker isoleres fra det samfund, de ellers bør deltage aktivt i.
Et andet fokusområde i udvalgsarbejdet, som vi ønsker belyst, er de eventuelt afledte økonomiske konsekvenser for kommunerne.
For mens regeringen havde beregnet, at staten ved ændringen skulle tjene 30 mio. kr. i 2002, 195 mio. kr. i 2003, 360 mio. kr. i 2004, og helt frem til 2010 er den beregnede besparelse angivet til at være næsten 1,1 mia. kr., var påstanden samtidig, at loven var udgiftsneutral for kommunerne.
Debatten om de svage og handicappede udlændinges forhold ønsker vi også at få belyst ekstra under udvalgsarbejdet.
Får de den førtidspension, som beskæftigelsesministeren stillede i udsigt under samråd og senere under debatten her i salen om lovforslaget, eller har de udsigt til lange periode udelukkende på starthjælp?
Det er meget vigtigt for Socialdemokratiet at få netop den ting belyst, da vi brugte meget tid på at bede om svar fra ministeren.
Men det var lidt uklart, hvad der ville ske fremover. Vi tror faktisk, at de her to beslutningsforslag er et vigtigt og et grundigt udvalgsarbejde værdigt, da der skal nogle fakta på bordet, for ellers forudser vi, at beslutningsforslagene blot bliver stemt ned uden nogen særlig debat, for flertallet her i salen har jo ikke flyttet sig. Det er derfor mindretallets lod at fremskaffe de fakta.
Og jeg skal love, at det vil Socialdemokratiet gerne bidrage med, da vi vil arbejde hen mod at få afskaffet starthjælpen.
Lars Barfoed (KF), 2003-03-27:
Integration af indvandrere i det danske samfund er en af de største udfordringer, vi står over for i dette samfund nu og i de kommende ganske mange år.
Hvis det var sådan, at de indvandrere, som bor i Danmark, havde den samme erhvervsfrekvens som danske borgere, ville der være 60.000 flere ude på det danske arbejdsmarked.
Det er ganske tankevækkende, og det viser, at vi kan gøre både indvandrerne og det danske samfund en kæmpe tjeneste, hvis vi bliver bedre til at integrere.
Mange tal tyder også på, at Danmark faktisk er et af de lande i verden, der er dårligst til at integrere udlændinge i samfundet - både på arbejdsmarkedet, kulturelt og på anden vis.
Derfor er det, som jeg startede med at sige, virkelig en kæmpe udfordring, vi står over for, og derfor indgår der også mange elementer i den.
Vi skal tage alle instrumenter i brug for at sikre en så god integration som overhovedet muligt.
En af de ting, man kan hæfte sig ved, når man rundtomkring i verden ser på, hvor det er lykkedes at integrere udlændinge godt, og hvor det ikke er lykkedes, viser det sig, at de lande, hvor man er bedst til at integrere udlændinge, er de lande, hvor der er nogle mærkbare forskelle alt afhængig af, om man får et arbejde eller man ikke får et arbejde.
Det skal med andre ord kunne betale sig at gøre en indsats; der skal være et incitament.
Jeg siger ikke, det er det eneste instrument, og jeg siger ikke, at det er den eneste faktor, der har betydning, men det er en faktor, der tilsyneladende spiller en rolle.
Det viser sammenligninger landene imellem, og det er den faktor, starthjælpen tilgodeser.
Starthjælpen skaber en bedre incitamentsstruktur, men den skal selvfølgelig ledsages af andre foranstaltninger, herunder de muligheder, som arbejdsmarkedsreformen »Flere i arbejde« giver.
Når vi skal integrere eller i det hele taget få folk i arbejde, skal vi i højere grad tage udgangspunkt i den enkelte arbejdssøgendes egen situation og tilrettelægge et handlingsforløb, der tager udgangspunkt i, hvad vedkommende selv har som udgangspunkt uddannelsesmæssigt og på anden måde, og hvad vedkommende selv har af ønsker om aktivering og formidling.
Starthjælpen kan ikke ses isoleret.
Så må jeg sige, at jeg synes, det er alt for tidligt, at denne debat kommer op igen.
Vi havde i sidste samling debatten om lovforslaget, det er trådt i kraft for 8 måneder siden, og endnu kan man slet ikke sige noget fornuftigt om, hvordan det virker.
Men jeg skal samtidig sige, at Det Konservative Folkeparti naturligvis er interesseret i at følge effekterne af lovgivningen om starthjælp.
Det vil vi gøre under udvalgsarbejdet, og det vil vi gøre på længere sigt, for selvfølgelig skal vi holde øje med, hvordan det går.
Vi er altid parat til at justere regler, hvis det er sådan, at det viser sig, at der er behov for at gøre det; der er jo ikke noget, der er helligt i den forbindelse. Men lige nu er det alt for tidligt at ændre de regler, som vi dårligt har fået til at fungere endnu.
Anne Baastrup (SF), 2003-03-27:
Jeg kan forstå, at Det Konservative Folkeparti mener, at man rent faktisk kan komme i arbejde, just når man har fået asyl, samtidig med at Det Konservative Folkeparti erkender, at man ikke kan komme i arbejde, på trods af at man har boet her i Danmark i flere år.
Jeg forstår slet ikke den måde at tænke på.
men jeg synes, det kunne være interessant at se lidt på tallene.
Som folketingsmedlem får man et skattefrit omkostningstillæg - et skattefrit omkostningstillæg - som er på 4.088 kr. om måneden.
Når man er enlig og fyldt 25 år, får man 5.266 kr. om måneden i starthjælp, og derfor vil jeg godt spørge De Konservatives ordfører: Sætter det ikke tingene en lille smule i relief?
Vi får omkostningstillæg, fordi vi har nogle ekstra transportudgifter og skal spise lidt mere ude i byen, osv., og det skal kædes sammen med, at de mennesker skal leve for stort set det samme beløb.
Bodil Kornbek (KRF), 2003-03-27:
Jeg takker hr. Lars Barfoed for den ansvarlighed, han udviser ved netop at erkende: Vi vil følge det nøje, vi vil se på, om det har den effekt, som vi egentlig ønsker det skal have, og er det ikke tilfældet, er vi villige til at ændre det, vi selv har besluttet.
Det tager jeg hatten af for.
Det afføder trods alt respekt.
Der er allerede kommet en del meldinger om, hvor svært det er ude i kommunerne.
Også fra flygtningene selv og fra organisationerne lyder det, at det her faktisk klientgør flygtningene, altså det modsatte af det, regeringen ønsker.
Hvor lang tid mener hr. Barfoed, at der skal gå?
8 måneder er åbenbart ikke nok ifølge de meldinger, der kommer, og hvor lang tid skal der gå, før man vil reagere på det?
Jeg kunne have tænkt mig, at regeringen faktisk valgte at følge området nøje, så jeg var fri for at fremsætte forslaget her; at regeringen selv havde taget ansvaret og sagt: Vi vil følge det nøje, se, om det har den virkning, vi ønsker, og så handle derefter.
Lars Barfoed (KF), 2003-03-27:
Fru Anne Baastrup hæfter sig ved det skattefri omkostningstillæg, som folketingsmedlemmer modtager.
Nu kan man altså nævne mange eksempler på lønninger og vederlag, som folk i dette samfund får, og som langt overstiger starthjælpen, så jeg ved ikke, hvorfor det lige præcis er det tillæg, der skal fremhæves her.
Jeg synes ikke, det sætter noget som helst i relief.
Det interessante er, hvilken løn der er alternativet til kontanthjælp, og om det fornødne incitament er til stede.
Det er jo dét, det skal måles på.
Det er jo ikke sådan, at alle indvandrere kan blive folketingsmedlemmer - ja, det kan de godt, hvis de bliver valgt, efter at de først har opnået statsborgerskab osv., men jeg kan slet ikke se det rigtige i at sammenligne med folketingsmedlemmer.
Den relevante sammenligning er med de job, indvandrere kan få: Hvordan er lønnen her i forhold til kontanthjælpen?
Det er her, incitamentet ligger.
Fru Elsebeth Gerner Nielsen spørger, om de stramninger, der gennemføres i forbindelse med »Flere i arbejde«, som Det Radikale Venstre jo også støtter, ikke løser alle problemerne.
Nej, det mener jeg ikke de gør.
Inden vi foreslog de stramninger i kontanthjælpssystemet, som netop har været debatteret nu i dag, indførte vi starthjælpen, så jeg synes, de to ting supplerer hinanden. Til fru Bodil Kornbek, som siger, at det er godt, vi vil følge udviklingen: Jamen vi er jo så enige om, at det er vigtigt, at vi følger udviklingen.
Fru Bodil Kornbek mener så, at der allerede i dag er dokumentation nok for at ændre reglerne, men det mener jeg ikke er tilfældet.
Det vedrører jo kun dem, som er kommet til landet, siden reglen blev indført.
De, som fik kontanthjælp, da reglen trådte i kraft, er jo ikke gået ned i kontanthjælp, så derfor er det noget, man først kan se effekterne af på lidt længere sigt.
Anne Baastrup (SF), 2003-03-27:
Begrundelsen for, at jeg nævnte folketingsmedlemmers omkostningstillæg, der jo er skattefrit og stort set er større end den starthjælpsydelse, man kan få som enlig, når man er fyldt 25, var at vise, at det er ekstremt svært, når man lever på et så højt niveau, som vi gør som folketingsmedlemmer, overhovedet at sætte sig ind i, hvad det er for en fattigdomsfælde, man placerer de mennesker i.
Det hører jo også med i billedet, at de børn, som ikke har råd til at komme i fodboldklub og ikke har råd til at gå i fritidsklub, simpelt hen kommer til at leve i deres forældres fattigdomsfælde.
Hr. Barfoed er fuldstændig enig med mig i, at det er teknisk umuligt for dem at få et arbejde.
Vi kender
arbejdsløshedsprocenten for flygtninge og indvandrere generelt, når de har boet her i mange år, men her drejer det sig om folk, der lige er kommet hertil, og de kan ikke komme i arbejde.
Faaborg Kommune har sagt, at de bliver nødt til at yde ekstra tilskud, så det, vi gør ved de mennesker, er at klientgøre dem, og det, vi lærer deres børn, er, at de bliver marginaliserede.
Er det integration?
Det mener SF ikke.
Søren Søndergaard (EL), 2003-03-27:
Jeg studsede over en enkelt ting, som hr. Lars Barfoed sagde, nemlig at hvis indvandrere havde den samme erhvervsfrekvens som danskere, ville der være 60.000 flere i arbejde.
Det bygger i hvert fald på den forudsætning, at der er 60.000 ledige job, som skal besættes, for ellers ville de jo ikke være i arbejde, og hvis de måske var i arbejde, ville der være nogle danskere, der var arbejdsløse.
Sådan er det jo.
Derfor er mit spørgsmål til hr. Lars Barfoed: Er der 60.000 ledige job, der står og venter på at blive besat?
Eller er det sådan, at spørgsmålet om beskæftigelse handler om meget mere end folks motivation til at tage et arbejde?
Bodil Kornbek (KRF), 2003-03-27:
Det er helt korrekt, hvad hr. Lars Barfoed svarer.
Der er ikke de store undersøgelser, og der er ikke det store talmateriale, men der er mange reaktioner fra kommuner, fra organisationer og fra folk, der arbejder på området, og de går altså ud på, at vi er ved at skabe en ny gruppe fattige i Danmark.
Gør det slet ikke indtryk på hr. Lars Barfoed, at vi dermed også er med til at fastholde folk i en klientrolle, netop det, som regeringen ønsker man ikke skal være i, og det er jeg er enig i?
Gør det ikke spor indtryk, at vi er ved at få marginaliseret en stor gruppe af borgere helt derude?
Uanset om man har det helt kæmpestore materiale og evalueringer osv., burde man i hvert fald være blevet så opmærksom på de problemer, der tegner sig, og som man hører om, at man i hvert fald reagerer på det og siger, at det her må vi altså tage hånd om, og ikke bare skyder det hen under,
Lars Barfoed (KF), 2003-03-27:
Både til fru Anne Baastrup og fru Bodil Kornbek, som egentlig var inde på det samme tema, nemlig om vi klientgør eller marginaliserer en stor gruppe borgere ved den lovgivning, som er gældende i øjeblikket, og som man ønsker at ændre på: Det er jo netop ikke hensigten.
Netop det at få de pågældende aktiveret i samfundet er jo hensigten.
Det at skabe en incitamentsstruktur, som sammen med andre tiltag skaber en bedre integration; det er jo det, der er hensigten.
Hensigten er at aktivere, involvere, beskæftige de pågældende, så de netop ikke fastholdes på et starthjælpniveau.
Det er det, der er hensigten.
Og så skal vi selvfølgelig følge udviklingen meget nøje.
Må jeg sige til hr. Søren Søndergaard, at hvis jeg har sagt, at der ville være 60.000 flere i arbejde, altså hvis erhvervsfrekvensen for indvandrere var lige så stor som for danskere, så har jeg udtrykt mig ukorrekt.
Det kan jeg naturligvis ikke vide, slet ikke med den nuværende beskæftigelsessituation.
Det, jeg tror jeg sagde, i hvert fald mente, var, at der ville være 60.000 flere i arbejdsstyrken, 60.000 flere til rådighed på arbejdsmarkedet.
Og vi ved jo alle sammen, at alle tal peger hen i retning af, at i de kommende år bliver der brug for alle på arbejdsmarkedet, fordi vi får en anderledes demografisk sammensætning af befolkningen, som betyder, at der bliver mangel på arbejdskraft.
Det tyder alle prognoser på.
Det er i den sammenhæng, det også er vigtigt for det danske arbejdsmarked og samfund, at vi får flere ud på arbejdsmarkedet.
Søren Søndergaard (EL), 2003-03-27:
Jeg forstår hr. Barfoed korrekt, nemlig at hvis der var samme erhvervsfrekvens blandt indvandrere som blandt danskere, ville der være 60.000 flere i arbejdsstyrken.
Og det er vi fuldstændig enige om. Men, havde jeg nær sagt, hvad er fordelen ved, at der er 60.000 mere i arbejdsstyrken?
Er det for at have nogle flere, der kan trykke lønningerne, eller hvad?
Bliver man særlig motiveret af at få lov at blive en del af arbejdsstyrken?
Næ, man bliver vel motiveret af at komme i arbejde og ikke af at komme i arbejdsstyrken.
Derfor er det helt centrale spørgsmål jo: Hvordan sikrer vi noget mere beskæftigelse?
Det er jo det, der set fra Enhedslistens synspunkt er det fundamentalt absurde ved hele den her diskussion, at vi bruger en masse tid på at diskutere, hvordan vi kan tvinge folk til at gå fra at være uden for arbejdsstyrken til at stå i arbejdsstyrken og være arbejdsløse, i stedet for at bruge noget tid på at sige: Hvordan får vi sat noget byggeri i gang, så almindelige danske mennesker kan få en bolig at bo i, og sådan at folk kan få beskæftigelse?
Det burde vi koncentrere os om.
Lars Barfoed (KF), 2003-03-27:
Til fru Anne Baastrup.
Jeg er enig i, at starthjælpen naturligvis let kan have den afledede effekt, at man så i stedet for ser på, hvilke øvrige tilskud der så er at få. Som jeg erindrer debatten, da vi indførte starthjælpen, fremhævede vi faktisk også fra flertallets side, at det jo var en mulighed ved siden af, at hvis man var nødlidende med starthjælpen, havde et særligt behov i nogle situationer, så var der disse muligheder.
Det har jo sådan set hele tiden indgået i den samlede overvejelse, at der er disse muligheder for supplerende tilskud, så det synes jeg ikke er overraskende. Jeg vil i øvrigt sige, når det gælder starthjælpnivauet, at jeg synes da også, at hvis vi skal foretage nogle vurderinger i udvalget af, hvordan det har virket, bør vi også se på, hvordan vi egentlig ligger rent niveaumæssigt i Danmark i forhold til de lande, vi normalt sammenligner os med. Som jeg erindrer det talmateriale, der var til rådighed, da vi indførte starthjælpen, er det faktisk sådan, at vi med de satser, der nu er tale om, hvad angår starthjælp ligger på nogenlunde det niveau, som de pågældende også ville kunne få i en lang række andre lande, der er at sammenligne med Danmark. Til hr. Søren Søndergaard, som spørger, hvad fordelen er ved 60.000 flere i arbejdsstyrken, underforstået: Hvis der ikke er job til dem.
Det er der selvfølgelig ikke nogen fordel ved.
Nu forestiller jeg mig heller ikke, at vi lige får 60.000 flere i arbejdsstyrken fra den ene dag til den anden.
Det vil være en langsigtet indsats, der skal til for at få så stor en fremgang i arbejdsstyrken fra dem, som er indvandrere.
Men det vil være en fordel på lidt længere sigt, for som jeg også sagde i mit tidligere indlæg, bliver der behov for flere i arbejdsstyrken i de kommende år på grund af den ændrede demografiske sammensætning af befolkningen, som vi vil kunne se i Danmark i den kommende tid.
Jeg tror, hr. Søren Søndergaard vil være helt enig med mig i, at det også er et afgørende element.
Anne-Marie Meldgaard (S), 2003-03-27:
Jeg hørte lige hr. Lars Barfoed sige, at det ikke var overraskende, at der var udgifter i kommunerne til supplerende tilskud.
Jeg vil godt spørge hr. Lars Barfoed, hvordan det hænger sammen med lovens tekst og de beregninger, der ligger om, at man forudser, at det er udgiftsneutralt for kommunerne.
Hvordan hænger det sammen?