Keld Albrechtsen (EL), 2004-04-13:
Det er efter Enhedslistens opfattelse ganske på sin plads, at Det Radikale Venstre har fremsat et forslag om en handlingsplan for bekæmpelse af hiv og aids i udviklingslande og dermed også har fremkaldt en folketingsdebat om dette meget dybt alvorlige emne.
Vi må i Danmark konstatere, at der har været tale om en fejlprioritering i vores bistandspolitik, fordi en konsekvent fattigdomsorientering alene ville, hvis den var blevet fulgt tilstrækkeligt, direkte have tilsagt en langt større indsats på det her område, end der har været gjort i de senere år, især under den nuværende regering.
Derfor er det godt, at vi får debatten.
Problemet med den hastige udbredelse af aids er jo, som flere ordførere også har været inde på det, nøje sammenknyttet med fattigdomsproblemerne i de allerfattigste lande i verden, i helt særlig grad i Afrika, hvor sygdommens udbredelse, i øvrigt sammen med problemer som oversvømmelser, tørke og malaria, kan være med til at kaste nogle af disse samfund ud i direkte økonomisk opløsning og ruin.
Betragtet på den baggrund er den danske indsats på det her område ikke noget specielt at råbe hurra for.
Jeg har det ligesom fru Anne Grete Holmsgaard sådan, at vi naturligvis er meget utilfredse med, at den her regering har skåret i Danmarks samlede internationale ulandsbistand.
Det ønsker vi at føre tilbage efter et folketingsvalg.
Men selv inden for den beskårne ramme synes vi der er prioriteret forkert fra regeringens side, og vi så meget gerne, at man omprioriterede og lagde en større vægt på forebyggelse og behandling af aids/hiv for at prøve på at få standset den ulyksalige onde cirkel i udviklingen især i Afrika.
Der har jo også været gjort bestræbelser på at forbedre medicinadgangen, og der skete visse fremskridt i tiden lige op til Cancúntopmødet i Mexico.
Der blev indgået en aftale, som gav fordele især til de lidt bedre stillede ulande.
Jeg synes stadig væk, udenrigsministeren burde arbejde for, at de fattigste lande kunne få yderligere undtagelsesregler, således at de f.eks. kunne få lov til at etablere deres egen kopiproduktion af aids-medicin, sådan som de lidt bedre stillede ulande faktisk har tiltaget sig ret til, hvilket jeg synes er helt rimeligt.
Men det er jo sådan her i verden, at det altid er de allerfattigste lande, der må bære byrden, og som har svært ved at få de muligheder, som de lidt mere velstående lande tiltager sig.
USA har stadig væk klagerettigheder, som er urimelig store, og et af de helt store problemer er, at de allermindst udviklede lande kun har en undtagelse frem til 2016 i forbindelse med medicinen og patentrettighederne, og desværre er det jo til at forudse, at problemet ikke er løst inden 2016.
Men det er forhåbentlig bragt under kontrol.
Det kan vi håbe, især hvis lande som Danmark gør en øget indsats.
Men desværre må man nok forestille sig, at problemet stadig væk er betydeligt i 2016, og af en eller anden besynderlig grund har man altså valgt at sige, at de mindst udviklede landes undtagelse fra tvangslicensbestemmelserne ophører i 2016.
Så jeg vil egentlig også opfordre forslagsstilleren, hr. Morten Helveg Petersen, til at overveje, om vi måske ikke burde tage spørgsmålet om patentrettigheder på medicin med ind som et yderligere punkt i forslaget.
Men vi støtter selvsagt beslutningsforslaget, og vi vil gerne være med til at opfordre ministeren til at gå noget videre end de 25 mio. kr., som han nu har erkendt at han bliver nødt til at afsætte yderligere.
Sen erkendelse er bedre end ingen erkendelse. Den anerkendelse skal regeringen have.
Men det er fortsat for lidt, og vi vil presse meget på for at prøve at se at finde et folketingsflertal, der vil gå længere.