Jette Gottlieb (EL), 1998-12-04:
Ja, jeg må indrømme, at det er mig en fuldstændig gåde, at det her forslag ikke skal behandles sammen med det næste forslag, da man i de to forslag henviser til hinandens bemærkninger, men jeg forstår, at det har afstemningstaktiske begrundelser.
Det er så meget mere mærkværdigt, som vi nu her i salen for 5 minutter siden har fået omdelt en ændring til det kommende forslag, som formodentlig har noget at gøre med de ting, som vi behandler i det her forslag.
Det tror jeg i hvert fald, men der er jo ikke andet for, end vi må få den endelige behandling under andenbehandlingen, når vi kender forslagenes endelige ordlyd.
Det mener jeg nok ikke er helt i tråd med det, som Folketinget har behandlet om lovkvalitet.
Men tilbage til det forslag, som vi altså nu skal behandle isoleret her.
Jeg må sige, at formålsparagraffen ser pæn ud, og den støtter Enhedslisten så fuldstændig, for bestræbelsen på at styrke den forebyggende indsats og fremme et rummeligt arbejdsmarked er rigtig.
Det problem, vi har,
For mig at se er de midler, som man bruger, at udbyde revalidenterne som en udsalgsvare.
Det, vi kan se som forskellen på det, der står i lovforslaget, og så den eksisterende praksis, er ud over ordlyden, at man går fra, at man tidligere har fået fagets mindsteløn, og der så er gået et tilskud til den virksomhed, der har haft en revalidend, så går man nu over til, at man skal have en revalideringsydelse, som i alle tilfælde er lavere end fagets mindsteløn, som man hidtil har fået.
Det offentlige har så hidtil refunderet arbejdsgiveren en del af lønnen, men det skal nu være undtagelsen, at man gør det på den måde.
Det betyder jo reelt, at man simpelt hen siger, at formålet, nemlig at få flere revalidender ud på virksomhederne, vil være et godt formål, og det fremmer vi ved simpelt hen at sælge dem billigere.
ikke om, og det betyder, at vi ikke kan støtte forslaget. Den anden del af forslaget, som vi også har store indvendinger mod, er tanken om, at man nu skal have mulighed for at blive frataget retten til sygedagpenge, hvis man ikke følger de forslag til sygdomsforebyggelse, som er foreslået.
Det forekommer mig at være et meget alvorligt indgreb, for det betyder jo - vi må jo indrømme, at vi her også henviser til den kritik, som LO er kommet med, ganske vist i en anden sammenhæng, men om det samme spørgsmål - at man fratager folk forsørgelsesgrundlaget med den begrundelse, at de ikke har villet efterkomme et lægeligt råd.
Det må være en menneskeret at være uenig med en læge i en bestemt behandlingsform.
Det gælder f.eks. kræftpatienter.
Kan man nu fratage folk deres sygedagpenge, fordi de ikke vil have kemoterapi f.eks.?
Det kan også være, man ønsker at gøre brug af en anden læge og andre metoder til helbredelse.
Skal der ikke være plads til fleksibilitet? Specielt når det gælder psykiske lidelser, er den her lovformulering virkelig et brud med de almindelige etiske regler.
En patient, der ikke ønsker behandling med bestemte medicinske præparater med stærke bivirkninger,
bliver straffet ved at få frataget sit forsørgelsesgrundlag i en i forvejen sårbar situation. Vi er meget bekymrede over den formulering, det har fået.
Ydermere er der så i loven ikke nogen garanti for, at kommunerne orienterer den enkelte om konsekvenserne af særlige former for behandlinger, inden dagpengene inddrages.
Så det er helt klart: Vi kan ikke støtte den del af forslaget.
Så er der endelig det, at man fjerner de nuværende tidsgrænser for hvilende pensioner.
Det er formodentlig udmærket.
Jeg har ikke nogen fornemmelse af, det skulle have
nogen som helst praktisk betydning, fordi det er sjældent, der går mere end 3 år, før man vender tilbage, men det er udmærket.
Vores chance for at stemme for det, gælder selvfølgelig udelukkende, hvis man deler lovforslaget op. Konklusionen er altså, at vi ikke kan støtte de foreslåede ændringer, men vi er selvfølgelig villige til i udvalgsbehandlingen at blive belært om, at det ikke er de forhold, som jeg her har skitseret, der gør sig gældende i lovforslaget.