Keld Albrechtsen (EL), 2003-11-13:
Det er ikke nyt, at man i Danmark bortøder enorme formuer på militære projekter, hvis nytteværdi er begrænset eller endda direkte negativ.
Det oplevede vi for mere end 100 år siden, da man kastede sig ud i at bygge Københavns befæstning.
Dengang opstod der i Danmark en antimilitaristisk tradition ledet af den radikale Viggo Hørup, der formulerede det spørgsmål, som altid bør stilles ved indledningen af en forsvarspolitisk debat, nemlig spørgsmålet: »Hvad skal det nytte?«
Det er et af de kløgtigske spørgsmål, der nogen sinde
er stillet i forsvarspolitisk sammenhæng, og det er stadig væk lige relevant.
, men som altså i dag grundlæggende kun repræsenteres i dette Ting af Enhedslisten.
Det er vi naturligvis kede af, for det betyder, at der i dette øjeblik kun er fire mandater, der står for den linje her i Tinget.
Jeg er ikke desto mindre overbevist om, at der er en langt større andel af befolkningen, som har et antimilitaristisk synspunkt, som ikke er indstillet på, at Danmark skal indrulleres i en europahær, og som ikke er indstillet på, at vi skal udruste professionelle styrker, som kan komme til at stå - endda i det dobbelte antal af, hvad vi kender i dag - udeomkring i verden og kan udvikle sig til en stat i staten uden for demokratisk kontrol, især hvis det hele koncentreres i en europahær, og som viderefører den sum af problemer, som krigene i Afghanistan og Irak har skabt.
I den forbindelse vil jeg gerne citere - for det har jo været brugt som påskud for alt det her, at det drejer sig om kampen mod terrorismen - hvad den fremragende britiske romanforfatter John Le Carré skrev i Politiken i søndags, den
9. november
: »Folkene bag angrebet skulle have været pågrebet og organisationen bag« - altså Al-Qaeda - »udslettet.
... Alligevel imødegik vi det multinationale problem med en territorialkrig.
Afghanistan blev første blodoffer.
Det er det, han skriver, og det er jo en fuldstændig korrekt analyse.
I stedet for at forfølge terroristerne, der hvor de rent faktisk var, i stedet for at lave et stykke ordentligt politiarbejde, få opklaret forbrydelserne og pågrebet de ansvarlige, så indleder man to krige, som i dag kun har ført til én bestemt ting, nemlig at terroren er mere udbredt i verden, end den nogen sinde tidligere har været. Hvis man fortsætter ned i den sump, som man sidder i i Irak nu, så er der én ting, der er sikkert, og det er, at man bekæmper ikke nogen terrorisme, men fremkalder terrorisme i et stadig stigende omfang på grund af egen tåbelighed.
Ja, undskyld jeg siger det så direkte, men det her er en alvorlig sag.
For Vesten er ved at begå stort set alle de fejltagelser, det overhovedet er muligt at begå i kampen mod terrorisme, og nu vil man ligefrem indrette hele vores forsvar på at fortsætte ned ad det skråplan.
Det må være tid at stoppe op og tænke sig om, og lad os så få lavet en analyse af: Hvad er terrorismens væsen?
Og så på det grundlag finde ud af: Hvordan bekæmper vi den?
For indsatsen mod terrorismen er i dag kørt helt af sporet, og det eneste, man nu kan finde ud af, er at sende flere og flere soldater efter dem, man allerede har sendt ud til Afghanistan og Irak, uden at vide, hvad det hele skal føre til, med den stensikre virkning, at forbitrelsen i Irak stiger og stiger, hvilket vil blive udnyttet af de grupper, som vil bruge det som påskud til at lave terroristiske aktioner, hvad jeg naturligvis tager fuldstændig og konsekvent afstand fra. Jeg vil foreslå, at vi koncentrerer os om at nå frem til terrorismens rødder og årsager i stedet for at føre krige, der kun gør det hele tifold værre.