runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anne Baastrup (SF), 2001-03-21:
Det her er en svær sag.
SF støtter beslutningsforslaget, og vi synes, det er godt, at Enhedslisten er kommet med det, således at vi har haft mulighed for at få den her debat.
I virkeligheden havde det nok også været en meget god idé, som fru Charlotte Antonsen kom med lige før, at vi rent faktisk tog en debat om forordningen, altså forhåndsudkastet plus - beklager - den betænkning, som Parlamentet er kommet med, for i virkeligheden er der, således som jeg kan forstå på vandrørene fra Parlamentet, ved at blive lavet en aftale mellem Parlamentet og Kommissionen, som rent faktisk vil gøre det endnu værre, således at det forordningsudkast, der ligger her nu, bliver endnu værre, når det engang bliver sendt til Ministerrådet.
Så samlet har vi i Danmark et problem, hvis det er, at vi vil bevare åbenheden, når vi så også betænker, at der jo i forordningen står, og det er også beskeden fra Amsterdamtraktaten, at man skal fastholde loyalitetsprincippet, og at de enkelte lande skal være loyale over for de beslutninger.
Det betyder så, at vi på sigt kan risikere, at vi også skal have en strammere fortolkning af offentlighedsloven.
Jeg tror, det er en god idé, at vi tager vores temahøring.
Jeg tror altså, at vi måske derudover skal tage en diskussion om det forslag, som fru Charlotte Antonsen kom med, om her i Folketinget at tage en diskussion, når vi har det samlede overblik over, hvad det er, der skal ske i Ministerrådet.
Naturligvis skal det være sådan, at det mandat, vi giver udenrigsministeren, når vi sender ham sydpå eller østpå, skal være i fortrolighed, ellers kan han jo ikke gebærde sig.
Men jeg tror, at vi i stedet for at skændes med hinanden om, hvem der er bedst til at komme med et forslag, skal prøve i fællesskab at få presset det her system, som jo desværre er ved at blive overvæltet af Europa-Parlamentet, til at støtte det svenske formandskab i at komme så hel ud af denne her sag som overhovedet muligt. Det er farlige sager, vi er oppe imod, og jeg tror, på trods af at jeg ved, at der er et socialdemokratisk gen, der siger, at man ikke kan støtte et oppositionsforslag, i virkeligheden, at også Socialdemokratiet - jeg fortolker i hvert fald Socialdemokratiets ordfører på den måde - støtter, at vi skal have sikkerhed for, at der bliver så bred offentlighed og aktindsigt i EU som overhovedet muligt.
Claus Larsen-Jensen (S), 2001-03-21:
Jeg synes måske lige, at vi skylder i debatten her at sige, at det sådan set ikke er regeringen, der har været ind over fastsættelsen af den temahøring, som vi laver i Europaudvalget, og i øvrigt var det en klar forudsætning, da vi skulle tage diskussionen, at den netop ikke kun skulle handle om aktindsigt, altså det konkrete forslag, men at ønsket var - det var fru Anne Baastrup, der stillede forslaget - at man skulle se bredt på gennemsigtighed, åbenhed, herunder aktindsigt, og hvad der ellers følger af det her.
Høringen er så lagt i forhold til det, men man kan selvfølgelig godt efterfølgende sige, at den i forhold til det her forslag kunne have været lagt lidt mere hensigtsmæssigt.
Alle havde på daværende tidspunkt udsigt til, at det hed
1. maj, men jeg vil bare bede om at få bekræftet, at det er sådan, det hænger sammen.
Så vi kan sådan set kun bebrejde os det selv i Europaudvalget og ikke nogen som helst andre.
Charlotte Antonsen (V), 2001-03-21:
Det er jo i og for sig lidt synd for hr. Holger K. Nielsen.
fra SF, som i hvert fald ja-partierne jo egentlig burde være begejstrede for
Jeg vil nu alligevel gerne fortsætte med at drøfte folkeafstemninger med SF, for det, jeg kan forstå, er, at hr. Holger K. Nielsen siger folkeafstemning ved store traktatændringer og andre emner, hvor der, om jeg så må sige, er folkelige problemer.
Har SF andre ønsker om folkeafstemninger, hvor der er uenighed mellem befolkningen og politikerne?
Er det en ny linje, man vil ind på, hvor man forlader det repræsentative demokrati?
Er der ikke en lang række andre danske spørgsmål, som har langt, langt større betydning for befolkningen i deres hverdag?
Jeg savner altså et svar fra SF, medmindre vi bare skal stå tilbage og se på, at det er en gratis omgang i et forsøg på at tækkes befolkningen i en periode, hvor det er lidt populært at tale om folkeafstemninger, hver gang der er et politisk problem.
Ja, det er klart, hvis der ikke havde været sådan en udvikling, som der har været, for det, vi nu er nået frem til, er faktisk, at der er en meget stor uenighed mellem Dansk Folkeparti og Enhedslisten på det her punkt.
For Dansk Folkeparti er jo nødt til, hvis man siger, man støtter NATO, så også at acceptere, at hvis NATO har et fortroligstemplet papir, så sidder man ikke og offentliggør det i EU-kredsen.
Og til hr. Keld Albrechtsen lange jeremiader om afklassificerede dokumenter: Selvfølgelig er det jo ikke det.
Når vi taler om fortrolige dokumenter, taler vi jo ikke om nogen, der var fortrolige for 20, 30 eller 40 år siden, så taler vi naturligvis om nogle, der aktuelt er fortrolige.
Men det er for så vidt også klart, for Enhedslisten er jo imod NATO og Dansk Folkeparti er for.
Så denne her gang er den i øvrigt uhellige alliance altså blevet brudt.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2001-03-21:
Jeg synes, det er lidt utroligt, at vi diskuterer nogle grundlæggende principper for åbenhed, og så er fru Charlotte Antonsens eneste indgangsvinkel til den principielle diskussion, om der kan være et NATO-dokument, som kan give anledning til problemer.
Altså man må ligesom have en principiel holdning først
og fremmest, som er udgangspunktet for den videre debat, nemlig:
Går man ind for, at man i EU-regi ikke kan hemmeligstemple, fortroligholde dokumenter, alene fordi de tilhører et bestemt sagsområde?
Eller går man ind for, at de kun kan fortroligstemples, holdes fortrolige med udgangspunkt i det konkrete dokuments indhold?
Og der har vi altså i Dansk Folkeparti den sidste holdning.
Og det, der er vigtigt i forhold til NATO-samarbejdet, er jo primært, at NATO er fuldstændig klar over, hvilke EU-åbenhedsspilleregler man er udsat for, så hvis man kommunikerer med EU, ved man også, hvad man bliver bedømt ud fra.
Så det er selvfølgelig ikke sådan, at NATO risikerer at sende et dokument med fortrolige, meget følsomme oplysninger til EU, hvorefter de så offentliggøres.
Det er i hvert fald ikke det, Dansk Folkeparti er tilhænger af. Jeg troede, jeg havde gjort det klart før, og at fru Charlotte Antonsen derfor ikke behøvede at problematisere det yderligere.
Keld Albrechtsen (EL), 2001-03-21:
Ja, jeg kan jo forstå, at fru Charlotte Antonsen har gjort det til sin mærkesag at forsvare det, man i Bruxelles kalder Solanas militærkup, altså at han fik indført den generelle undtagelse for NATO-papirer.
Men det er jo sådan, at fordi
der én gang i NATO's hovedkvarter er blevet truffet beslutning om at hemmeligstemple et dokument, er det jo ikke dermed givet, at det dokument skal vedblive at være fortroligt i NATO-systemet.
Man kan faktisk søge om aktindsigt og nogle gange få det.
Som jeg nævnte, kan man nogle gange få det via f.eks. USA's regering, og så må der da være en tilsvarende mulighed i EU for at få afklassificeret og frigivet et dokument, hvis det f.eks. indeholder nogle oplysninger om nogle bestemte soldaters sikkerhed i forbindelse med udsendelse til en mission og sådan noget.
Det skal selvfølgelig ikke være muligt at få oplysningerne på et tidspunkt, hvor de stadig er følsomme af hensyn til de pågældende personers sikkerhed, men efterfølgende kan det jo godt være, at der ikke er nogen grund til at holde dem hemmelige, og så skal de da offentliggøres. Derfor skal det ikke være sådan, at en lang stribe af dokumenter automatisk og i al evighed bare kommer ind under det område, som så vokser og vokser og vokser, og hvor alting er hemmeligt.
Jeg tror også, fru Charlotte Antonsen selv vil kunne se, når hun tænker det til bunds, at det vil føre til en uholdbar situation, hvor den eneste, der til sidst ved noget om, hvad der foregår, er denne højtstående repræsentant, som vist hedder hr. Solana.
Charlotte Antonsen (V), 2001-03-21:
Jamen det er jo interessant, og så er spørgsmålet jo, om Dansk Folkeparti er enig i det.
Hvis EU ikke skal respektere fortroligheden i NATO, hvordan vil man så sikre et tæt samarbejde med NATO?
Jeg ved godt, at Enhedslisten er imod NATO, men i hvert fald hidtil har Dansk Folkeparti da været meget optaget af, at NATO er en væsentlig forsvarsalliance.
Og hvis vi ikke respekterer NATO's fortrolighed, forestiller man sig så, at vi i virkeligheden vil blive tæt inddraget i samarbejdet, altså at vi vil få dette tætte europæiske samarbejde med NATO?
Det har jeg svært ved at se.
Jeg synes, det var meget interessant, at hr. Keld Albrechtsen nu endelig kom frem til det, der er en stor del af substansen i forslaget, og så er det jo interessant at se, om hr. Thulesen Dahl fortsat er enig med Enhedslisten.
Keld Albrechtsen (EL), 2001-03-21:
Jamen jeg anerkender da blankt, at ministeren orienterede i fredags.
Men det, jeg synes er et problem,
er den særlige forordning eller retsakt, eller hvad det nu er, Ministerrådets sikkerhedsregler kaldes.
Heri skjuler der sig altså nogle regler om klassifikation af dokumenter, og jeg vil gerne have opklaret, hvad det er for noget, og jeg føler altså ikke, at vi har fået en tilbundsgående orientering.
Så vil jeg gerne sige til fru Charlotte Antonsen, at for det første er det ikke rigtigt, at det alene er med NATO-papirer, vi har problemer.
Det er f.eks. også med papirer mellem virksomheder og Kommissionen og mellem regeringer og Kommissionen.
Der er også problemer med at få tilstrækkelig aktindsigt i sådan nogle papirer
Hvad angår NATO-papirerne, mener jeg, at et NATO-papir ikke kan være hemmeligt, bare fordi der er et NATO-brevhoved på det.
Dets indhold må have en fortrolig karakter, der må være nogle oplysninger i det, hvis indhold kan begrunde, at der er fortrolighed.
Det skal ikke være sådan, at man kan gøre alle ting hemmelige ved at sende et papir til EU.
Det er ikke rimeligt, for så får vi det sådan, at myndigheder sender fortroligstemplede papirer til hinanden, og til sidst er alting hemmeligt.
Det går altså ikke.
Der skal efter min opfattelse være en konkret begrundelse, hvis et dokument skal være hemmeligt, og det er også derfor, det var så skrækkeligt, at Solana efter at have fået sin første undtagelse ville have næsten hele udenrigspolitikken undtaget fra aktindsigt.
Det er han vist ikke kommet helt igennem med, det håber jeg i hvert fald ikke, men sådan noget breder sig, og det skal det ikke.
Der skal være en konkret begrundelse.
Claus Larsen-Jensen (S), 2001-03-21:
Jeg havde sådan set ikke tænkt mig at sige noget, men det, der kalder mig herop, er, at hr. Keld Albrechtsen ligesom antydede, at der skulle være lidt hemmelighedskræmmeri, og at man kun fremlagde, hvad man ville.
Jeg vil bare bede hr. Keld Albrechtsen bekræfte, at udenrigsministeren rent faktisk i fredags gav hovedskitsen til de overvejelser, regeringen havde om åbenhedsregler, og at udenrigsministeren faktisk i dag i denne debat yderligere har uddybet de pågældende ting.
Vi skal vel være rimelig fair, når vi er midt i et forhandlingsmæssigt forløb, og det er en proces, som vi skal afslutte på det tidspunkt, hvor Europaudvalget rent faktisk skal give et mandat til regeringen.
Elisabeth Arnold (RV), 2001-03-21:
Det Radikale Venstre kan i lighed med adskillige andre partier heller ikke støtte dette forslag til folketingsbeslutning, men det skyldes ikke, at vi ikke sætter pris på bestræbelserne for at få øget åbenhed inden for EU.
Arbejdet for mere åbenhed i EU er i sandhed en proces meget op ad bakke, fordi der er megen modstand fra visse af medlemslandene mod større åbenhed.
Vi kommer jo hver især med vor nationale baggrunds regelsæt om åbenhed, og det er klart, at vi ikke alle sammen kan blive enige om, hvor åbne vore forhandlinger skal være.
Det er også svært her i Danmark at arbejde for mere åbenhed, det har vi haft masser af eksempler på, og åbenheden i vores egen EU-proces har heller ikke altid været for god her i Folketinget.
Men dette forslag mener jeg er direkte uegnet til at fremme processen, uanset at jeg faktisk er enig med forslagsstillerne i, at mange af tingene burde kunne gøres bedre, end de bliver gjort i øjeblikket.
Forslaget er for bastant, der står for mange håndfaste og fuldstændig firkantede betingelser i det.
Vi forhandler gerne videre, og vi tager gerne nogle af synspunkterne fra forslaget med.
Vi skal selvfølgelig være interesserede i at få så megen åbenhed som muligt, når vi skal til at give regeringen mandat, når den kommer med sine forslag til Folketingets Europaudvalg.
Men som forslaget ligger her, mener vi, det er alt for bastant og alt for firkantet til at kunne bruges til noget som helst konstruktivt i forhandlingerne.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2001-03-21:
Det er bestemt ikke uden indhold, for det er jo en konkret diskussion, der foregår i EU-regi nu, om man skal have mulighed for at have generelle fortrolighedsvilkår for et sagsområdes dokumenter eller man ikke skal.
Det er jo bl.a. de ting, vi skal forholde os til i det kompromis, der sandsynligvis skal indgås, og der er det da vigtigt at have en afklaret holdning til det her spørgsmål. Så har fru Charlotte Antonsen selvfølgelig ret i, at der kan være en særskilt diskussion, der handler om, at man modtager oplysninger fra tredjepart, som er fortrolige. Man kan sige, at som udgangspunkt er det jo vigtigt, at de åbenhedsregler, som kommer til at gælde i EU, er kendt af tredjepart, så man i givet fald ved, hvis man oversender et dokument, som er fortroligstemplet, om det kan risikere at blive omgærdet af offentlighed.
Men udgangspunktet er selvfølgelig, at når man modtager fortrolige oplysninger, er man normalt også selv omfattet af fortrolighedsklausulen. Sådan har vi det jo også her i huset.
Hvis vi i Folketingets Finansudvalg modtager en fortrolig oplysning fra regeringen, og vi vælger at inddrage et ekstra medlem af folketingsgruppen i spørgsmålet for at finde ud af, hvad partiet skal mene, vil den person, der bliver inddraget, også være omfattet af fortrolighedsklausulen om forholdet.
Charlotte Antonsen (V), 2001-03-21:
Til hr. Thulesen Dahl
: Hvis et papir i dag er fortroligstemplet af NATO, mener hr. Thulesen Dahl så, at den fortrolighed skal opretholdes, når papiret overgår til EU eller indgår i en kommende diskussion i EU om forsvarspolitik?
Det er jo altså det, der er det interessante, for hvis hr. Thulesen Dahl har den samme
holdning, som hr. Thulesen Dahl altid har haft til NATO-spørgsmålet, så er der jo ikke nogen uenighed her i udgangspunktet.
Så er der jo den samme respekt for, at forsvaret selvfølgelig har behov for en vis fortrolighed, som vi har i NATO i dag, og at det selvfølgelig skal overføres til EU.
Hvorfor så al den ståhej fra Dansk Folkepartis side?
Så er det, man siger, jo uden indhold.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2001-03-21:
Jamen det er fru Charlotte Antonsen, der forsøger at kaste grus i maskineriet, for det er klokkeklart, hvad Dansk Folkeparti mener om det her, og jeg har sagt det så firkantet klart, at der ikke skulle være nogen problemer i at forstå, at et dokument kan kun være fortroligt, hvis indholdet af dokumentet berettiger til fortroligheden, og at have en generel holdning om, at fordi et papir tilhører et bestemt sagsområde, er det pr. automatik omfattet af fortrolighed, går vi ikke ind for.
Det synspunkt vil vi forfægte i EU-regi.
Det synspunkt vil vi forfægte i andre fora, hvor vi får anledning til at gøre vore synspunkter om åbenhed gældende.
Klarere kan det jo ikke siges.
Charlotte Antonsen (V), 2001-03-21:
Jamen det er da klart, at hele diskussionen om fortrolige papirer drejer sig selvfølgelig om papirer, som på grund af deres indhold bør holdes fortrolige, altså havde jeg nær sagt, hvad skulle man ellers holde dem fortrolige for, hvis det var et ligegyldigt indhold, som alle kendte i forvejen.
Det, jeg synes er lidt interessant, er, om der fra Dansk Folkepartis side er tale om et skifte i NATO-politikken, altså om Dansk Folkeparti er ude på at undergrave NATO.
Har man en ny politik her, eller vil man bare som sædvanlig kaste grus i maskineriet, når vi taler om EU?
Det, der har skabt problemet om, at vi ikke så let kan få åbenhed i EU, er jo hovedsagelig, at det drejer sig om forsvarsdokumenter, og derfor er det altså lidt svært for hr. Thulesen Dahl at beholde sin troværdighed, hvis han forsøger både at blæse og have mel i munden.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2001-03-21:
Jeg kan fuldstændig bekræfte over for hr. Claus Larsen-Jensen, at vi har os selv at bebrejde for datoen for den høring, og også at formålet med høringen naturligvis har været bredere end alene det her forordningsudspil.
Men ikke desto mindre har det jo ligget som et omdrejningspunkt, og man kan sige, at det er det, der er det vigtige at tage stilling til her i nær fremtid, for det er det, der skal vedtages.
Det, vi skal huske på, er, at det kompromis, man så bliver enig om, og som bliver stemt igennem, vil tage presset væk og gøre, at der måske i de næste 10 år ikke vil kunne rejses en seriøs debat om åbenhed i EU-regi.
Derfor er det jo så vigtigt, at det er ordentligt gennemtænkt, og at det, man når frem til at beslutte, kan holde i mange år, også holde i forhold til de krav, som vi berettiget må stille fra dansk side.
Det er derfor, vi føler, at det er sådan lidt halsløs gerning, at regeringen sidder med en dato, der hedder 1. maj, holder stramt på den, som jeg har forstået det, men har ikke søgt mandat endnu, så vi kan ikke rigtig finde ud af, hvor regeringen egentlig præcis står i forhold til de kompromistanker, der er, og så har vi en dato, der hedder 23. april, hvor vi så skal have sådan en bredere diskussion om noget, der i virkeligheden måske er kørt af.
Så til fru Charlotte Antonsen
: Den holdning, at et dokument kun skal være fortroligt, hvis dets indhold berettiger fortroligheden, er sådan set en holdning, vi har generelt, og det er en holdning, vi vil forfægte i de sammenhænge, hvor vi skal forholde os til det.
Det skal der ikke være tvivl om.
Altså det er selve den tankegang, om man, fordi et papir tilhører et bestemt sagsområde, automatisk skal have det hemmeligt, eller om holdningen skal være den, at et papir er hemmeligt på grund af sit indhold.
Derfor tror jeg heller ikke, at fru Charlotte Antonsen helt hørte, hvad jeg egentlig sagde i mit ordførerindlæg, for jeg respekterede jo netop, at der ud fra indholdet kan være dokumenter og er dokumenter, som i sagens natur bliver nødt til at være fortrolige, det siger sig selv, og specielt på forsvarsområdet vil det selvfølgelig gøre sig gældende, fordi der ofte vil være tale om ømfindtlige ting, som man naturligvis ikke kan have, at en potentiel fjende har viden om.
Charlotte Antonsen (V), 2001-03-21:
Jeg kan forstå på hr. Thulesen Dahl, at Dansk Folkeparti ikke vil respektere, at der er visse papirer i NATO, der nødvendigvis må holdes i fortrolighed, fordi det ellers ikke giver mening at drøfte vores fælles forsvar i NATO.
Strategiske overvejelser, sikkerhed osv. kan man jo ikke til hver en tid offentliggøre detaljer i, uden at man dermed fuldstændig blotlægger sig for fjenden.
Jeg synes, det er et noget ejendommeligt synspunkt, men det jeg vil spørge hr. Thulesen Dahl om, er, om det er et synspunkt, man har i NATO, om det er noget, man vil forfølge også i rene NATO-kredse, eller om det kun gælder, når papirerne sendes til EU i forbindelse med det samarbejde, der i dag er mellem EU og NATO i forsvarsspørgsmål vedrørende Europa.
Det interessante ved Enhedslistens forslag, som åbenbart støttes af Dansk Folkeparti, er, om det i realiteten vil indebære, at man bryder fortroligheden i NATO, som jo er det store og svære område, når vi taler om åbenhed i EU.
Det er rigtigt, at der er nogle småsager, hvor der er lidt problemer med at få den fulde åbenhed.
Men det store, tunge område er jo de fortrolige forsvarsdokumenter, som man kan få via NATO, og derfor vil jeg gerne stille hr. Keld Albrechtsen et meget enkelt spørgsmål: Kan NATO regne med, at fortroligstemplede papirer fra NATO også kan fastholdes som fortroligstemplede, når de bliver sendt videre til EU-landene?
Det er jo det, der er det interessante, det er ikke alle mulige udflugter om det ene og det andet: Kan NATO regne med, at EU vil respektere fortroligheden i NATO?
Elisabeth Arnold (RV), 2001-03-21:
Ingen, der læser det nuværende traktatsæt, kan være i tvivl om, at den tekst er vanskeligt tilgængelig.
Den er svær at finde rundt i, og den er svær at forstå.
En ændring af traktatteksterne bestående af nogle fundamentale principper, som skal være vanskelige at ændre, og andre principper, som skal være lettere at ændre, har vi ikke på forhånd taget stilling til, men jeg synes da, det lyder interessant, og det lyder da spændende, at man opbygger Traktaten på en anden måde, end man har gjort indtil nu.
Jo større EU bliver, jo flere lande, der kommer med, og jo mere vi bygger uden på traktaterne, knopskydning på knopskydning på knopskydning, jo vanskeligere bliver de at forstå for almindelige borgere, og jeg synes, man skulle gøre en stor indsats for at prøve at gøre det mere forståeligt og lettere at finde rundt i.
Jeg kunne jo fortsætte de meget fornuftige synspunkter
, som hr. Frank Dahlgaard fremførte nu, med at sige, at der jo også er kræfter i Danmark, som meget gerne ser, at den udvidelse ikke bliver til noget.
For nogle år siden blev der ført en kampagne på spørgsmålet: Hvem vil sige ja til 40 millioner polakker?
Der er måske nogle i Danmark, der helst ikke ser, at de kommer med i Fællesskabet.
Det skal da være et moderne EU, de deltager i, et EU med de ændringer, der er foretaget efterhånden, og som de nuværende medlemslande stille og roligt har gennemført.
Det er da det EU, de skal være medlemmer af, og ikke EF, som det så ud før 1972.
Frank Dahlgaard (UP), 2001-03-21:
Ja, det lader til, at hr. Keld Albrechtsens verdenssyn går på: Enten får man det perfekte, og det definerer man selv, også på andres vegne - eller også får man ingenting og skaber dermed ragnarok, så Østeuropa kan sejle for sig selv i flere år.
Men er den politiske, jeg havde nær sagt forbandede, realitet ikke den, at hvis denne Nicetraktat ikke bliver ført igennem, er der nogle lande i EU, også store lande, der vil benytte anledningen til at forsinke eller forhindre, at Polen, Ungarn, Tjekkiet og de andre østeuropæiske lande overhovedet kommer med i EU?
Og er det dét, Enhedslisten ønsker?
Charlotte Antonsen (V), 2001-03-21:
Hr. Keld Albrechtsen taler om Polen og Polens muligheder for at tage stilling til euroen og EU.
Men hvad er det, hr. Keld Albrechtsen i virkeligheden siger?
Er det ikke, at det er Enhedslisten, der skal beslutte, hvad Polen skal?
Men er realiteten ikke, at Polen for længe siden har besluttet at søge optagelse i EU, og at Polen for længe siden har besluttet at gøre det uden ønske om at få nogen undtagelser som dem, vi render rundt med?
Er realiteten ikke, at Polen nu har en chance for at få en stor politisk indflydelse i Europa og selvfølgelig griber den chance med kyshånd?
Claus Larsen-Jensen (S), 2001-03-21:
Det er jo ret interessant, at hver gang man er ved at finde løsninger på nogle problemer, er det Enhedslistens synspunkt, at man skal sige nej til de løsninger, fordi de har opfundet syv andre problemstillinger, som også godt kan være komplekse, og som man skal forholde sig til.
Men det blokerer jo sådan set for at opnå nogle resultater.
Jeg vil bare spørge hr. Keld Albrechtsen
: Hvis nu Polen ikke ønsker undtagelser, er det så ikke fair nok for hr. Keld Albrechtsen, at man accepterer dette?
Er det ikke også korrekt, at Polen altså ikke er tvunget til at tilslutte sig euroen på dag ét af medlemskabet, men skal være klar til det og selv anmode om det på rette tidspunkt?
Og er det ikke også korrekt, når der nu refereres så meget til Norge og Island, at når man ser det notat, vi har fået i går eller i dag, viser det sig, at Island har ratificeret 97,2 pct. og Norge 97,6 pct. af alle EF-direktiver?
Det viser jo virkelig noget
om suverænitet og selvstændighed, så det klodser.