Ove Hygum (S), 1999-02-09:
Ifølge bemærkningerne har SF tidligere fremsat
lignende forslag om ATP og LD.
Baggrunden for forslagene er et ønske om at skabe større interesse og engagement omkring de dispositioner i form af kapitalanbringelser, som foretages af såvel ATP som LD.
De to fremsatte lovforslag indeholder to hovedelementer, der så hver for sig har en masse underpunkter.
Jeg vil holde mig til disse to hovedpunkter, nemlig for det første ledelsen af henholdsvis ATP og LD samt for det andet investeringen af fondsmidler, og så i øvrigt lade de mange detaljer ligge.
Med hensyn til ledelserne i de to fonde foreslår SF, at der for dem begge skal gælde, at alle medlemmerne skal vælge et repræsentantskab efter regler, der svarer til reglerne ved kommunalvalg.
Herudover foreslås det, at ATP opdeles i otte regioner, der skal fungere som selvstændige forvaltningsenheder.
Regeringen vil ikke være med til så drastiske ændringer uden om arbejdsmarkedets parter.
Jeg er tidligere blevet en hel del udskældt blandt andet af SF for at foretage handlinger uden om arbejdsmarkedets parter og er derfor måske lidt overrasket over fremgangsmåden ved lovforslagene. ATP-ordningen bygger på helhedsløsningen fra 1963.
Ledelsen ligger i hænderne på repræsentanter fra alle organiserede lønmodtagere og arbejdsgivere valgt gennem deres respektive organisationer.
For LD's vedkommende er det alene lønmodtagere samt offentlige repræsentanter, der udgør det styrende organ, og det er for begge en styreform, der har fungeret tilfredsstillende siden etableringen.
ATP-ordningen er en landsdækkende ordning, hvis formål er at udbetale tillægspension til medlemmerne, og som led i denne opgave fastsætter og opkræver ATP bidrag til ordningen.
Fastsættelsen af årsbidraget er en opgave, der har nær forbindelse til overenskomstforhandlingerne om løn og arbejdsvilkår.
Netop denne nære sammenhæng mellem ATP og arbejdsmarkedets forhold i øvrigt gør, at jeg finder, at man skal blive ved med at lade arbejdsmarkedets parter styre ATP.
Lad mig i den forbindelse også henvise til de tanker, der ligger i betænkningen om demokrati og åbenhed om pensionsinstitutternes investeringsbeslutninger.
Udvalget overvejede flere modeller for større direkte medlemsindflydelse, men udvalget måtte samtidig erkende, at ud fra formålet, størrelsen og udbredelsen, som de to fonde ATP og LD har, findes der ikke noget klart alternativ til, hvordan ledelsen af henholdsvis ATP og LD kunne vælges.
Lad mig blot komme med et enkelt citat fra betænkningen: »Udvalget skal pege på, at den enkeltes indflydelse vil være beskeden ved direkte medlemsvalg med risiko for lav valgdeltagelse. Det vil endvidere være vanskeligt at skabe de nødvendige demokratiske platforme både organisatorisk og for så vidt angår valgtemaer.
Som et andet forslag pegede udvalget på, at organisationerne skulle vælge deres repræsentanter på deres respektive konferencer.
Om det er en god eller en dårlig idé, vil jeg overlade til organisationerne selv at vurdere.
Det er ikke regeringens opgave at tage stilling hertil.
Men parterne har nu fået forslaget til overvejelse, kan man sige.
Derudover vil jeg også godt pege på, at begge fonde gennem de senere år kraftigt har udvidet deres informationsvirksomhed i bestræbelserne på at udvise åbenhed, således at medlemmerne kan få mulighed for at følge med i, hvorledes de to fonde foretager investeringer.
Den anden del af forslaget vedrører investeringsreglerne, bl.a. hvem der skal udøve stemmeretten i de selskaber, der er investeret i.
Lad mig slå fast, at i en obligatorisk pensionsordning som ATP og LD må den overordnede lovmæssigt fastsatte ramme for investeringerne nødvendigvis gå ud på, at investeringerne skal give medlemmerne en så god pension som mulig, og inden for denne ramme fastsætter fondene bedst selv deres investeringspolitik.
Men det betyder ikke, at der ikke er plads til den type investeringer, SF ønsker sig.
Det skal blot ske efter fondenes egen beslutning ud fra det overordnede formål.
Der skal i denne forbindelse også peges på, at LD for nylig har fået lovhjemmel til at iværksætte sine planer om, at medlemmerne for en del af deres indestående kan placere dem i puljer efter eget ønske.
Og det synes jeg er et meget bedre forslag end SF's lokalpatriotiske forslag.
For ATP's vedkommende er forslaget om puljer derimod ikke foreneligt med den ydelsesstruktur, der er fastsat for ATP.
Lovgivningsmagten bør afholde sig fra at pålægge ATP og LD at investere på en måde, der kan risikere at føre til en mindre pension.
Regeringen må således afvise forslagene i deres helhed.