runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Henrik Dam Kristensen (S), 1998-11-25:
Det rådgivende fødevareudvalg mener jeg selv jeg har forholdsvis meget andel i opfindelsen af.
Jeg er meget glad for det rådgivende fødevareudvalg, et udvalg, som i en kombination af faglig ekspertise og ofte også af politisk/organisatorisk valgte personer rådgiver ministeriet i en lang, lang, lang række spørgsmål.
Min oplevelse af det rådgivende fødevareudvalg er, at det udgør en kompetent forsamling, som indtil nu i mange situationer har givet værdifuld rådgivning, men også været værdifulde med- og modspillere i den politiske diskussion om fødevarer.
Jeg tror, der har indsneget sig en lille misforståelse i den sidste del af debatten.
Der er medlemmer af udvalget, som har udtrykt betænkelighed ved, at de ikke fik lov til at rådgive i forhold til det debatoplæg, som regeringen netop er kommet med, »Danmark som foregangsland«.
, så hvis regeringen har nogle situationer, hvor den ønsker at komme med nogle politiske tilkendegivelser i forhold til: Hvad er det, vi vil have frem, hvad er det fremadrettede på hele fødevareområdet, hvordan er det, vi vil prioritere..?
Så lægger vi det frem til åben debat.
Det ville være helt forkert, hvis regeringen i den situation havde taget debatten i et - kan man sige - lidt lukket forum bl.a. med det rådgivende fødevareudvalg, for hvor skulle debatten så være blevet af?
I den daglige rådgivning lægger jeg meget vægt på, at det rådgivende fødevareudvalg er inddraget, og jeg sætter meget pris på det arbejde, der udføres af medlemmerne dér.
Kristen Touborg (SF), 1998-11-25:
Jeg må sige tak for ministerens svar.
Jeg forstår, at ministeren er glad for det udvalg, han selv har nedsat - det synes jeg da er udmærket - og at udvalget er kompetent.
Nu gik mit spørgsmål ikke specifikt på det eksempel, ministeren fremdrog, men mere bredt på, at når der rejses kritik fra udvalgsmedlemmerne, der går ud på, at man synes, man bliver for lidt hørt, om det så giver ministeren anledning til at tage op til fornyet overvejelse, om man skulle lade det have mere reel politisk indflydelse og mere reel høringsret end det, der tilsyneladende ifølge nogle medlemmer af udvalget er tilfældet i dag.
Henrik Dam Kristensen (S), 1998-11-25:
Vi tager det én gang til.
Det synes jeg da er udmærket.
Jeg vil gerne slå fast, at jeg svarede helt konkret på, at i det daglige arbejde synes jeg, det er vigtigt.
Et af de elementer, der har været fremført her på det sidste, har været i forbindelse med en konkret sag, hvor jeg klart sagde, at her kommer regeringen med noget, som vi gerne vil debattere med hele befolkningen, herunder også det rådgivende fødevareudvalg.
Omkring reel politisk indflydelse - jo, et udvalg har nøjagtig lige så stor reel politisk indflydelse, som kvaliteten af den rådgivning, de giver, og skal jeg kigge på det, så må jeg sige, at så har det rådgivende fødevareudvalg også reel politisk indflydelse.
Men lad mig slutte af med at sige, at er der måder i samarbejdet, hvor tingene kan gøres bedre, så lytter jeg meget, meget gerne til det.
Jeg er optaget af, at det rådgivende fødevareudvalg er en ikke uvæsentlig del af den fødevarepolitiske debat.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Pernille Frahm (SF), 1998-11-25:
Det drejer sig om den nyligt indgåede finanslovaftale mellem seks partier, hvoraf det fremgår, at man binder sig på indholdet i finanslovaftalen, den såkaldte musefældeklausul, som aftalen slutter med.
Det fremgår også, at hele området omkring boligstøtten og finansieringen af den almennyttige boligsektor og rammen
for almennyttigt boligbyggeri er en del af finanslovaftalen, og derfor vil jeg gerne høre, om det er sådan, at Socialdemokratiet og by- og boligministeren nu har deponeret sin frihed på de her områder i uoverskuelig tid, eller i hvert fald for hvor længe, i hr. Anders Fogh Rasmussens lomme.
Jytte Andersen (S), 1998-11-25:
Jeg kan berolige fru Pernille Frahm med, at en finanslovaftale som denne her er indgået fuldstændig på samme måde som alle andre finanslovaftaler, at det er med ét års varighed.
Så vil jeg også godt bekræfte det, der står i finanslovaftalen, at vi har opfattet situationen på byggemarkedet, i byggesektoren og i anlægssektoren på den måde, at der er en meget, meget stor risiko for en overophedning, og derfor er der lagt nogle rammer ind for, hvor meget støttet byggeri der kan sættes i gang i 1999.
Pernille Frahm (SF), 1998-11-25:
Jeg synes ikke, at det er helt præcist nok, for den lov, som handler om boligstøtten, rækker jo langt ind i næste årtusind eller et stykke ind i næste årtusind, før den er helt gennemført.
Line Barfod (EL), 1998-11-25:
Vil det sige, at hvis det nu viser sig i løbet af et år eller to, at det har de store konsekvenser med de nedskæringer på boligstøtten, som mange af os har advaret om, så kan der ikke ændres i lov om boligstøtte, fordi der er indgået den her finanslovaftale og partierne er bundet?
Jytte Andersen (S), 1998-11-25:
Dem, der kan komme ud for det, som fru Line Barfod definerer som store konsekvenser, er jo pensionister, der har en meget høj indkomst og en relativt stor formue; de vil opleve nogle konsekvenser af denne her lovgivning, men dog ikke så store konsekvenser, at deres tab kan blive mere end 83 kr. om måneden.
Egil Møller (DF), 1998-11-25:
Det er en opfølgning af de sidste spørgsmål med hensyn til den aftale, der er indgået i nat om begrænsning i boligstøtten.
Der vil jeg godt lige have bekræftet fra by- og boligministeren, at der trods alt findes grupper i den svage ende, som netop bliver ramt af den beslutning, som nu er indgået mellem de seks partier.
Jeg tænker på pensionisten, der alene har ATP, og der er også andre grupper helt nede i den allersvageste ende.
Jeg vil godt have en bekræftelse på, at der finder en reduktion sted nu.
Jytte Andersen (S), 1998-11-25:
Vi har ment, at 833 kr. som minimumhusleje for pensionisterne måske er ganske rimeligt og fornuftigt, og det er derfor, vi har lagt det ind i lovforslaget.
Jeg skal måske også yderligere sige til fru Line Barfod, som er bekymret for, at man ikke kan lave noget om, at man altid vil kunne lave noget om, hvis man er enig med de partier, som man har indgået aftalen med.
Så det er da klart, at hvis der kommer noget, der fuldstændig kommer bag på os alle sammen, hvad jeg ikke tror, ja, så tager man det op i den kreds af partier, som har været med til at bakke op om det her, og det er jo sådan set det, der er fordelen ved at være med i en aftale.
Frank Aaen (EL), 1998-11-25:
Jamen det står ikke helt klart for mig endnu, hvor lang tid
den binding gælder.
Er det sådan, at efter den 31. december 1999 så står det regeringen frit for sammen med andre partier at lave om på boligstøtteloven?
Jytte Andersen (S), 1998-11-25:
Denne her finanslov gælder, som jeg sagde før, som alle mulige andre finanslove for et år ad gangen, og jeg vil gentage, at vi er sådan set glade for i regeringen at få en mulighed for at gennemføre det forslag, som blev lagt frem i forrige uge, oven i købet med en lille forbedring.
Så vi har ikke nogen intentioner om overhovedet at ændre ved den her boligstøttereform, som vi opfatter som en fremtidssikring af, at vi har en fornuftig og ordentlig boligstøtte også i fremtiden.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Jeg kan ikke helt genkende det eksempel, sådan som fru Line Barfod fremstiller det, men jeg kan sige, at der er
selvfølgelig nogle med en meget høj husleje, der i nogle situationer vil opleve en mindre forringelse eller nedgang.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-11-25:
Med hensyn til de løfter, der er brudt, er rækken jo lang lige siden den 20. november 1990, hvor Europa-Parlamentet under sin behandling af spørgsmålet om afskaffelsen af det toldfrie salg fra den daværende kommissær fik et løfte om, at Kommissionen ville lave en sådan rapport.
Siden da er rækken af løftebrud talrige, vil jeg sige til ministeren, og derfor bliver jeg nødt til at spørge helt konkret: Kan ministeren ikke bekræfte, også ud fra det, ministeren har fået forelagt, at Kommissionen og EU's formandskabslande ved talrige lejligheder har forklaret, at der ville komme en uddybende rapport, der inden for alle erhvervsgrene ville forklare konsekvenserne af afskaffelsen af det toldfrie salg?
Det var punkt ét. Punkt to: Kan ministeren ikke bekræfte, at der nu tegner sig et flertal af EU's eksisterende medlemslande for på ny at drøfte det fornuftige i at afskaffe det toldfri salg fra 30. juni 1999?
Og kan ministeren herunder bekræfte det, der står i Jyllands-Posten så sent som i dag, nemlig at den nye tyske socialdemokratisk ledede regering nu går til kamp for at få udsat beslutningen om afskaffelsen af det toldfrie salg?
Jytte Andersen (S), 1998-11-25:
Jeg har jo på regeringens vegne fremsat et forslag, som fremtidssikrer boligstøtten, boligsikringen såvel som boligydelsen, og det er, fordi regeringen gerne vil have det forslag gennemført.
Det har en gennemførelsesperiode på 5 år, og det er blevet vedtaget i nat.
Det er der altså et bredt flertal omkring plus en indrømmelse, har jeg forstået,
til Centrum-Demokraterne om, at det støttetab for de lavestlønnede, kan man sige, pensionister, er blevet reduceret til det halve, altså fra et maksimalt støttetab på 1.000 kr. til et maksimalt støttetab på 500 kr. Så jeg vil godt sige, at jeg er meget glad og tilfreds med den finanslovaftale, som jo altså også omfatter det, at jeg kan få et lovforslag igennem, som har en fremtidssikring i sig.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-11-25:
Ministeren bør nok gøre sig bekendt med, at da man diskuterede og vedtog sagen i 1990-91, kom Kommissionen på EU's vegne med et klokkeklart løfte formuleret under en debat i Europa-Parlamentet, hvor den daværende kommissær sagde: »Med hensyn til ændringsforslag nr. 31 bekræfter jeg, at der vil blive foretaget en undersøgelse over alle erhverv, der måtte blive berørt af åbningen af grænserne«.
Det var altså i en debat, der vedrørte et ændringsforslag rettet til spørgsmålet om afskaffelsen af det toldfri salg og et harmoniseret momssystem i den forbindelse, så det er ikke noget, jeg finder på.
Disse løfter er noget, der er masser af citater på.
Det arbejde, må ministeren bekræfte her i dag,
er aldrig blevet foretaget.
Der er blevet lavet nogle nationale rapporter, og der er blevet lavet nogle rapporter og noget lobbyvirksomhed, men det arbejde er aldrig blevet foretaget på EU-plan.
Dansk Folkepartis holdning til dette spørgsmål har været kendt hele vejen igennem.
Vi har været imod afskaffelsen af det toldfri salg, og vi er selvfølgelig optaget af, hvordan den danske regering vil stille sig, hvis der kommer en forespørgsel fra de socialdemokratiske regeringsvenner i Tyskland efter nytår, hvor de overtager formandskabet, om at tage det her spørgsmål op til fornyet overvejelse.
Hvis der kommer sådan en henvendelse, vil regeringen da tage imod invitationen til en fornyet drøftelse af dette spørgsmål?
Frank Dahlgaard (KF), 1998-11-25:
Økonomiministeren vil sikkert bekræfte, at Danmark er et lille land, at Danmark har haft sin egen lille valuta i umindelige tider, og at Danmark er et af de lande i hele verden, der har den højeste velfærd og levestandard og det højeste bruttonationalprodukt pr. indbygger.
Der har altså fundet en kolossal økonomisk vækst sted i Danmark, mere end i de fleste andre lande, ellers kunne vi ikke være nået frem til den position. Ministeren må sikkert også erkende, at det samme gælder andre befolkningsmæssigt små lande som Sverige, Norge, Finland, Island, Schweiz og Østrig.
Alle disse lande har
små befolkninger og er omgivet af større lande, alle disse lande har deres egen lille valuta og har en meget, meget høj levestandard og har altså oplevet en meget stor økonomisk vækst.
Hvorfor i alverden turnerer ministeren så hele tiden rundt og fortæller, at et lille land ikke kan klare sig økonomisk med sin egen valuta?
Marianne Jelved (RV), 1998-11-25:
Jeg rejser heller ikke rundt og siger, at Danmark ikke kan klare sig som et lille land med egen valuta.
Tværtimod gør regeringen meget for, at vi ikke skal forøge vores omkostninger ved at være et lille land med en lille valuta helt for os selv.
Men til hr. Frank Dahlgaards spørgsmål: Først beklager jeg, hvis debatten om euroen kommer til at dreje sig om, hvorvidt et lille land kan have sin egen valuta eller ej, for det er overhovedet ikke det, sagen handler om.
Hvis man ønsker at bruge de historiske erfaringer, viser de os nemlig, at det afgørende for et lands velfærd er, om landet har udviklet demokratiske og økonomiske systemer med politikere, der kan og tør tage de beslutninger, der skal til for at føre en ordentlig økonomisk politik, der sikrer velfærd og en høj beskæftigelse.
Det er trist, hvis debatten kommer til at handle om noget helt andet, og det er også trist, hvis debatten kommer til at handle om, hvorvidt Danmark skal kopiere det ene eller det andet lille land.
Østrig og Finland er jo også små lande, som hr. Frank Dahlgaard nævnte; de gør det, som de finder er bedst for dem, og det er altså at deltage i euroen.
Schweiz, Norge og Island har ikke mulighed for at deltage i euroen, fordi de ikke er med i EU, og Sverige og Danmark har truffet politiske beslutninger om ikke at deltage i euroen fra den 1. januar 1999.
Men for at forstå, hvorfor 11 EU-lande, hvoraf 7-8 er mindre lande, indfører euroen den 1. januar 1999, kan historien i virkeligheden lære os meget.
Euroen er resultatet af mange års politiske overvejelser og økonomisk-politiske forberedelser, hvor man samarbejder i stedet for at modarbejde hinanden.
Frank Dahlgaard (KF), 1998-11-25:
Tak for svaret, som er stærkt tilfredsstillende, for det er jo en bekræftelse på, at små lande med deres egne valutaer sagtens kan eksistere og leve og have en økonomisk høj velfærd og høj levestandard, også selv om de bevarer deres egne valutaer og lever ved siden af store landområder.
Jeg vil spørge ministeren, om ministeren er klar over og ministeren erkender, at et meget stort antal nationaløkonomer både herhjemme i Danmark og ude omkring i verden ser med stor bekymring på ØMU'en og ser den som en slags næsten hasarderet eksperiment.
Folk, som er stærke tilhængere af et europæisk samarbejde og en europæisk union i øvrigt, folk, som stemmer ja til alle EU-afstemninger, siger ligesom nationaløkonomerne, at dette er stærkt betænkeligt.
Ministeren ved udmærket godt, at den tidligere nationalbankdirektør Erik Hoffmeyer har sagt, og jeg kan citere her fra Erhvervsbladet 28. juli sidste år
: »Økonomisk betyder ØMU'en ingenting.
Nej, det er politik.
Økonomisk betyder det ingenting.«
Eller den tidligere overvismand, professor Anders Ølgaard,
i Politiken 2. januar for 2 år siden: »Drop ØMU'en, det er et farligt eksperiment«.
Og der er andre.
Erkender ministeren, at det i virkeligheden er et mindretal af danske nationaløkonomer, der ud fra økonomiske betragtninger finder, at det klart er til fordel for Danmark at deltage i ØMU'en, og at et flertal mener, at det økonomisk set er ligegyldigt, om vi er med eller ej eller måske endda ligefrem en fordel, at vi står udenfor?
Arne Melchior (CD), 1998-11-25:
Selv om jeg nok aner ministerens svar på forhånd, vil jeg dog gerne have protokolleret svar på spørgsmålet, om ministeren er enig med mig i, at da euroen jo kreerer en totalt ny situation, er der ingen, der kan sige noget som helst med sikkerhed om, hvordan det vil gå dette og hint land under denne hidtil totalt ukendte og uprøvede situation. Jeg vil være glad, hvis dette spørgsmål kan besvares med et ja.
Bertel Haarder (V), 1998-11-25:
Har ministeren på noget tidspunkt hørt Erik Hoffmeyer eller Anders Ølgaard benægte, at hvis vi forbliver uden for ØMU'en, vil renten være mellem 1/4 og 3/4 pct. højere, end hvis vi går med?
Og har ministeren nogen sinde hørt dem bestride, at i år 2005 vil der alt andet lige være 10.000 færre arbejdspladser, hvis vi ikke går med?
Jeg synes lige, vi skal have ministeren til at bekræfte disse ting, for hr. Dahlgaard er jo umådelig demagogisk, og har han en avisoverskrift, så rejser han rundt med den.
Så det, det nu drejer sig om, er, om den sagkundskab, hr. Dahlgaard har, bestrider noget som helst i de tal, økonomiministeren har lagt frem.
Frank Dahlgaard (KF), 1998-11-25:
»Hvorfor bliver ministeren ved med at tale om store økonomiske fordele for Danmark ved at tilslutte sig EU's fælles valuta, når
Skriftlig begrundelse
Små lande som f.eks. Østrig, Schweiz eller de nordiske lande har udviklet en meget høj levefod, noget som ikke synes at være forhindret af, at landene har deres egne valutaer.
Økonomer som f.eks. professor Anders Ølgaard, bankdirektør Anders Dam, forhenværende nationalbankdirektør Erik Hoffmeyer og forhenværende rådgiver i Statsministeriet Henning Gottlieb har gang på gang påpeget, at der ikke er nævneværdige økonomiske gevinster for Danmark ved at deltage i ØMU'ens 3. fase med den fælles euromønt.
Tværtimod er der tungtvejende betænkeligheder ved ØMU-eksperimentet.
Også Citibanks cheføkonom Neil Mac Kinnon og cheføkonom i Enskilda Securities Thomas Thygesen har påpeget hulheden i den ensidige argumentation for ØMU'ens økonomiske fordele.
Marianne Jelved (RV), 1998-11-25:
Til hr. Frank Dahlgaard: Der er blevet lavet en undersøgelse af danske nationaløkonomiske professorers opfattelse af Danmarks deltagelse i euroen.
En tredjedel sagde, at det ville være en fordel, en tredjedel sagde, det ville være en ulempe, og en tredjedel sagde, det ville være hip om hap.
Så der er jo ingen sandhed at hente hos nationaløkonomerne.
Jeg er enig i hr. Melchiors fremstilling af situationen og må minde om, at vi i september måned i år havde valutauro i Europa.
Finland, Irland, Italien, Spanien, Portugal, Beneluxlandene, Frankrig og Tyskland var uberørte, mens Sveriges, Norges og Danmarks valutaer var under pres. Vi har fået et valutaarrangement for, så vidt det er muligt, at holde den danske krone uden for det pres, men dette er et eksempel på de omkostninger, der er ved ikke at være med.
Det betyder ikke, at Danmark ikke kan lade være med at være med, men det betyder, at det har omkostninger ikke at være med, og det er mange flere omkostninger, end der kan gøres op økonomisk.
Jeg bekræfter det, hr. Bertel Haarder spurgte om: Alle økonomer er enige om, at det koster på renten, i bedste fald et eller andet sted mellem 1/4 og 3/4 pct.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-11-25:
Man fristes jo til at spørge økonomiministeren, om ikke hun kan bekræfte, at hr. Bertel Haarder ikke har noget at lade hr. Frank Dahlgaard høre, hvad angår retoriske evner.
Det, jeg tænkte på i den forbindelse, var selvfølgelig hr. Bertel Haarders bemærkning om, at Danmark skal samarbejde med de andre lande.
Ministeren kan vel bekræfte, at det gør vi, og at vi har lavet en aftale om et udsvingsbånd på maksimum 2,25 pct., som gør, at den danske krone faktisk ligger ganske lunt i svinget.
Så forstod jeg også, at ministeren bekræftede det, hr. Arne Melchior spurgte om, nemlig at vi står over for en usikker situation.
Derfor vil jeg spørge økonomiministeren, hvorfor regeringen så ser ud til at have lagt sig fast på ønsket om at afskaffe kronen. Det er jo fremstået i medierne som udtalelser fra statsministerens side, at man har lagt sig fast på ønsket om at afskaffe kronen, og at det kun er et spørgsmål om hvornår.
Hvorfor egentlig det, når man er enig i, at vi står over for en situation, der er ganske usikker, og at Danmark er i en givtig situation, fordi vi kan afvente og se, hvad der sker?
Endelig vil jeg bare bede økonomiministeren komme med en bemærkning til den verserende diskussion, der er i de europæiske lande om, hvorvidt der skal være politisk styring af Den Europæiske Centralbank.
Nu er der jo ganske mange socialdemokrater i ledelsen af regeringerne rundt i Europa, og derfor er det jo blevet højst aktuelt at diskutere dette spørgsmål om den politiske styring af Den Europæiske Centralbank.
Frank Dahlgaard (KF), 1998-11-25:
Jeg er ikke ude i noget andet ærinde end at få nogle ting sat
på plads
Det har ministeren gjort med sine svar, og det er jeg glad for.
Her er ikke tale om demagogi eller løse påstande.
Jeg vil spørge ministeren, hvor ministeren har dette fra med, at den danske rente vil ligge over den, der kommer til at gælde i eurolande?
Jeg er enig med ministeren i, at det også blandt økonomer i dag er den udbredte opfattelse, at det i hvert fald vil være gældende i starten.
I øjeblikket ligger vi ½ pct. over, og når der falder ro på markederne, ligger vi vel 1/4 pct. over.
Det er jo ikke meget.
Men kan ministeren begrunde eller sandsynliggøre, at det vil vare ved efter et halvt eller et helt år, når dette euroområde jo ikke bare omfatter Tyskland, Holland og Frankrig, nogle af de stærke lande, men også områder med tilsammen over 100 mio. mennesker, nemlig Italien, Spanien og Portugal, som jo er bløde, noget økonomisk svage lande, og som også kommer til at påvirke den samlede økonomi og de samlede valutaforhold i området?
Det tyder vel på, at euroen ikke bliver lige så stærk som D-marken, og at eurorenten ikke bliver lige så lav som D-mark-renten ville have været, hvis den havde fortsat, og det indikerer vel, at vi meget vel - vi ved det ikke - måske allerede i løbet af 12-18 måneder kan få en rente under den tyske.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-11-25:
Kan vi få en klar bekræftelse på, at regeringen har truffet en beslutning om aktivt fra nu af at arbejde på afskaffe den danske krone?
Jeg tror ikke, vi har fået den bekræftelse her i Folketinget tidligere, men det er den klare fornemmelse, at det er det, statsministeren har meldt ud, og at det kun drejer sig om, hvornår regeringen kan få afskaffet kronen.
Jeg kan egentlig godt forstå, at regeringen har det synspunkt
med den argumentation, som ministeren her senest lægger for dagen, men det er den argumentation, som jeg ikke synes holder vand. Ministeren fokuserer alene på, at der fra den 1. januar 1999 kan være nogle usikre momenter omkring den danske økonomi i forhold til euroen.
Vi aner jo ikke noget om, hvordan den euro kommer til at virke i praksis.
Hvorfor ikke slappe af og vente og se, hvordan det kommer til at gå, og så bagefter tage stilling til, om vi skal ændre på den danske kurs?
Marianne Jelved (RV), 1998-11-25:
Der er, tror jeg, ikke nogen økonomer, det er i hvert fald så kun en enkelt i det store verdenshav af økonomer, der vil forudse, at renten i Danmark vil være under eurorenten.
Det tror jeg faktisk ikke hr. Frank Dahlgaard kan finde nogen bekræftelse på.
Vi tager et tema som euro-obligationer, som vil være på markedet i 1999.
Det vil være langt større, »dybe serier«, som det hedder i det sprog, fordi der er langt flere af dem, og fordi markedet er langt, langt større, end det danske marked er.
Derfor vil de obligationer være mere interessante for investorerne, og derfor vil renten på dem være lavere end renten på danske realkreditobligationer.
Jeg tror ikke, hr. Frank Dahlgaard nogen steder kan finde nogen, der vil sige, at det er et forkert ræsonnement. Jeg kan bekræfte, at Erik Hoffmeyer har sagt således, som hr. Frank Dahlgaard citerer.
Jeg er uenig med Erik Hoffmeyer, og jeg vil så minde om, at Erik Hoffmeyer siger, at det koster på det politiske og på indflydelsen i Europa, hvis ikke vi er med.
Til hr. Thulesen Dahl
: Regeringen har såmænd ikke afskaffet eller planlagt at afskaffe den danske krone. Der er kun et sted, det kan besluttes, og det er hos den danske befolkning ved en folkeafstemning.
Regeringen ønsker at få information om det, der sker i Europa, og som kommer til at påvirke hver eneste af os, hver eneste virksomhed, hver eneste familie i Danmark.
Det er relevant at give de oplysninger, og så må vi se, hvad der sker. Og når hr. Thulesen Dahl spørger, hvorfor vi ikke bare kan lade euroen virke i praksis og så se, hvordan den virker, må jeg oplyse over for hr. Thulesen Dahl - og jeg undrer mig over, at det er nødvendigt at give denne oplysning - at Danmark er altså ikke med fra den 1. januar 1999, og euroen træder i kraft den 1. januar 1999 og virker fra den 1. januar 1999. Så vi kan jo se. Hermed sluttede spørgsmålet.