runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Frank Jensen (S), 2004-10-07:
Statsministeren var inde på, at det var statsministerens opgave at skabe tryghed for de offentligt ansatte, og at oppositionen var ude på at skabe det modsatte.
Der må jeg så sige, at nu har statsministeren en meget stor chance for at give den tryghed, som efterlyses i et åbent brev fra LO, FTF og AC til statsministeren og igen her i dag i en pressemeddelelse fra formanden for Forbundet af Offentligt Ansatte, Dennis Kristensen, for han siger, at det altså ikke er nok bare at få at vide, at man skal føle sig tryg, for at være tryg, når man har en række spørgsmål, man ikke kan få besvaret af statsministeren.
Det er det spørgsmål, vi har stillet til samtlige ordførere fra regeringen og regeringens støtteparti i dag, og vi har ikke kunnet få et klart svar.
Hvordan er de offentligt ansattes løn- og arbejdsvilkår på det tidspunkt, hvor virksomhedsoverdragelseslovens bestemmelser udløber?
Vil statsministeren sikre, at de meget store omkostninger, der er forbundet med selve fusionen, vurderet til at være et sted mellem 5 og 7 mia. kr., som jeg har forstået på regeringen skal afholdes inden for gældende rammer, ikke fører til afskedigelser af offentligt ansatte?
De to spørgsmål må vi da kunne få besvaret af statsministeren her i aften.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-10-07:
Sandheden er jo, at fuldstændig ligegyldigt, hvad jeg svarer, så vil hr. Holger K. Nielsen altid sige, at det er mangel på format, og at det er utilfredsstillende, for nu at bruge den mildere skala af, hvad hr. Holger K. Nielsen vil sige om mig og om regeringen.
Så det vil aldrig nogen sinde være muligt at tilfredsstille hr. Holger K. Nielsen.
Når vi nu taler om fortrængning, så må man jo sige, at det må være forfærdeligt for hr. Holger K. Nielsen at prøve hele tiden at fortrænge den kendsgerning, at hvis det internationale samfund nu havde lyttet til hr. Holger K. Nielsen, så ville Saddam Hussein stadig sidde som diktator i Bagdad.
Hr. Holger K. Nielsen har travlt med altid at bedyre, at han er så glad for, at Saddam Hussein er væk – for det må alle mennesker selvfølgelig være – men kendsgerningen er bare, at hr. Holger K. Nielsen fortrænger det faktum, at hvis man havde lyttet til hr. Holger K. Nielsen, så sad Saddam Hussein stadig ved magten i Bagdad og undertrykte sit folk.
Holger K. Nielsen (SF), 2004-10-07:
Statsministeren ved jo, at det her ikke holder vand.
Statsministeren ved, at den danske befolkning ikke kan tage det alvorligt, når den danske regering har en helt, helt anden begrundelse, sin helt egen hjemmestrikkede begrundelse, i forhold til hvad man har i andre lande.
Det er jo utroværdigt, det holder ingen steder, og det ved statsministeren også ganske udmærket.
Jeg hørte i talen, at statsministeren var meget optaget af Freud.
Sigmund Freud beskæftigede sig meget med det, han kaldte fortrængning.
Hvis man i al evighed fortrænger et problem, får man på et tidspunkt en psykisk lidelse.
Jeg er overbevist om, at den fortrængning, som denne her regering kører i forhold til Irakkrigen, vil give denne her regering meget, meget store problemer.
De danske vælgere ved jo godt, at det var en stor beslutning.
De danske vælgere ved jo efterhånden godt, at det, der blev sagt, var løgn, de danske vælgere ved jo godt, at statsministerens hjemmestrikkede begrundelse er utroværdig, de danske vælgere kunne godt ønske sig bare et minimum af et politisk format fra den danske statsminister.
Hvad får vi?
Jeg må sige, at de her besvarelser viser lidt om denne her regering, de viser noget om denne her statsminister.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-10-07:
Jeg vil gerne sige klart og tydeligt, at jeg beklager lige så meget, som jeg tror alle andre beklager det, at de efterretningsoplysninger, der lå fra britiske og amerikanske efterretningstjenester forud for Irakkrigen, har vist sig at være forkerte eller ikke retvisende, hvordan man nu vil udtrykke det.
Det beklager jeg selvfølgelig lige så meget som andre.
Men jeg vil gerne gentage, og jeg vil gerne understrege, at det grundlag, hvorpå vi besluttede at gå med i den internationale koalition, var et andet.
Det var, at Saddam Hussein gentagne gange har tilsidesat de beslutninger, der er truffet i FN’s Sikkerhedsråd; det måtte have en konsekvens, og derfor gik vi med.
Det har vi lagt fuldstændig åbent og fuldstændig klart frem i Folketinget.
Holger K. Nielsen (SF), 2004-10-07:
Jeg må tilstå, at jeg er ret overrasket over den her besvarelse.
Jeg har tidligere i dag bedt statsministeren om at forholde sig til de nye oplysninger.
Jeg har bedt statsministeren om at udvise bare en lille smule af det samme format som Tony Blair og give den danske befolkning en undskyldning, når det nu viser sig, at de her oplysninger var forkerte.
Der kom intet.
Der kom intet ud af munden på statsministeren.
Svaret var tavshed, tavshed, tavshed.
Vil det fortsat være sådan?
Marianne Jelved (RV), 2004-10-07:
Jeg ville ønske, at jeg kunne få en dokumentation for al den hjælp, der gives.
Jeg ville virkelig ønske, at Folketinget var i stand til at få en viden om, hvordan lovene virker i forhold til de intentioner, Folketinget har haft, da vi vedtog lovene.
Vi ønsker i Det Radikale Venstre at sikre, at alle mennesker kan gennemskue det regelsæt, som de har brug for at rette sig efter, fordi det er gældende lov i Danmark.
Vi har et kæmpe ønske om at få åbenhed om forvaltningen af det her spørgsmål.
Vi synes, det er en skandale, at lovgiverne ikke er i stand til at følge, hvordan lovene i praksis administreres og virker.
Vi synes, det nærmer sig en skandale, at Integrationsministeriet skal overvåge Integrationsministeriet.
Vi har i det hele taget meget svært ved at se, at det er noget, der passer i en retsstat.
Vi ønsker, at der skal kunne føres en stram og fair og ordentlig udlændingepolitik i Danmark, men vi ønsker, at det skal ske i åbenhed, og vi ønsker, at lovgivere og borgere skal kunne følge det, og at der ikke skal rejses kritik af vores overholdelse af internationale konventioner.
Så må lovene rettes ind efter det, og det har vi ikke det færdige svar på på nuværende tidspunkt.
Det kræver en dyberegående diskussion også sammen med regeringen.
Eyvind Vesselbo (V), 2004-10-07:
Nu er det ikke overraskende for mig i hvert fald, at statsministeren var så kvik, at han kunne se problemstillingen, før fru Marianne Jelved kunne, og derfor på sommertræffet kunne stille det spørgsmål, som fru Marianne Jelved ikke kunne svare på, og derfor måtte hun ændre det nogle dage senere.
Det overrasker ikke mig, men det overrasker mig på en eller anden måde alligevel, at man, når man gør en sag til sin mærkesag, altså 24-års-reglen, ikke engang har sat sig så meget ind i tingene, at man ved, hvad man vil sætte i stedet for, men kommer ud med et eller andet mærkeligt forslag om 21 år og slet ikke kan forsvare det.
Marianne Jelved (RV), 2004-10-07:
Sådan set var det statsministeren, der anbefalede mig at gå videre end 21 år, nemlig helt ned til 18 år.
Det skete på Venstres sommertræf.
Det var sådan set meget logisk af statsministeren at sige det, for hvis 24-års-reglen var gal, måtte 21-årsreglen også være det, og 21-års-reglen er jo det maksimale for tredjelandesborgere i EU-regelsættet.
Så der tog jeg statsministeren på ordet.
Men jeg vil gerne prøve endnu en gang at gøre det klart.
Det, der optager os og har optaget os her i sommer – og jeg anerkender, at 24-årsreglen er blevet sådan et symbol for det hele – er den kritik, der er rejst af den danske administration af de regler, vi har her i Danmark, og den kritik, der er rejst af, at Danmark krænker menneskerettighederne.
Regeringen siger, at det gør Danmark ikke, andre siger, at det gør Danmark, og vi vil forfølge den sag, fordi vi mener, at det er Folketingets partier, der må have en meget stor interesse i, at retsprincipper og internationale konventioner overholdes.
Jeg har forstået også på statsministeren, at det optager regeringen meget.
Derfor ser jeg også frem til en kvalificeret debat i løbet af efteråret om de her spørgsmål.
Eyvind Vesselbo (V), 2004-10-07:
Man må sige, at en partileder, som jo har gjort 24-års-reglen til sin mærkesag, egentlig, når der kommer en debat om den, burde kunne give et klart svar på: Hvad vil jeg sætte i stedet for?
Det første, fru Marianne Jelved sagde, var 21 år, men hun kunne ikke rigtig forklare hvorfor, for det var jo også et brud på menneskerettighedskonventionen.
Det endte med at blive 18 år, ja, det er det ikke engang endt med, for det kunne også blive 26 år måske.
Jeg vil godt spørge: Er det sådan, at fru Marianne Jelved, der har fokuseret meget på 24 år, vil fjerne 24-års-reglen?
Er det tilknytningskravet og depositum og 28-års-reglen, og hvilke konsekvenser vil det have for familiesammenføringstallet, når de ting er fjernet, hvis det altså er tilfældet, at fru Marianne Jelved vil gøre det?
Marianne Jelved (RV), 2004-10-07:
Jeg er meget glad for hr. Thor Gunnar Kofoeds interesse for Det Radikale Venstres medlemstilgang, men jeg kan berolige med, at de stadig væk kommer i temmelig store bunker hver uge.
Så det går godt.
Men jeg vil meget gerne se på Bornholm i den her sammenhæng.
Jeg vil meget gerne drøfte det her, også med Venstres medlem fra Bornholm.
Jeg vil meget gerne kigge på nogle familietyper på Bornholm og se, hvad det er, der belaster dem der.
Sådan som jeg husker vores beregninger, vil det ikke belaste bornholmerne, tværtimod vil bornholmerne have god gavn af det her.
Men det vil jeg meget gerne se på sammen med hr. Thor Gunnar Kofoed.
Thor Gunnar Kofoed (V), 2004-10-07:
Det vil sige, at fru Marianne Jelved bekræfter, at man vil hæve prisen med 1 kr. for benzinen, fordi man vil sænke skatten på indkomster.
Det vil sige, at de områder, hvor man har en høj indtægt, f.eks. hovedstadsområdet eller de større byer, skal man have en skattesænkning, og alle de, der bor i yderområderne, skal have en afgiftsstigning.
Det var næsten det, jeg insinuerede i mit spørgsmål i starten.
Men er det sådan, at Det Radikale Venstre sådan set er ligeglad med yderområderne, eller har man ikke en interesse i at skabe vækst i yderområderne?
Er det måske også derfor, at Det Radikale Venstre mister medlemmer; vi har jo hørt, at Peder Thomsen har forladt Det Radikale Venstre osv.
Der er måske et problem, Det Radikale Venstre slet ikke vil fortælle om?
Marianne Jelved (RV), 2004-10-07:
Vi vil jo ikke i Det Radikale Venstre fremsætte et separat forslag om at hæve benzinafgifterne.
Det er jo det, der er tankegangen.
Nogle steder kan man hæve en afgift, og andre steder sætter man en skat ned.
Derfor kan man ikke se på benzinafgift isoleret.
Det er fuldstændig givet, at vores intentioner om at sænke marginalskatten koster noget, fordi nogle skal finansiere en sænkning af skat på arbejde, hvis man virkelig vil lave det om, og vi ønsker, at det bliver lavet om.
Vi vil meget gerne diskutere fordelingspolitiske spørgsmål og belastninger.
Så må vi gerne blive klogere og sige: Nej, det er ikke klogt at bruge det her.
Så skal vi finde noget andet.
Det er jo ikke ultimative krav.
Men tankegangen er: Hvordan får vi sænket marginalskatten for de fleste almindelige indkomster meget markant?
Det synes jeg egentlig også at Venstre skulle interessere sig for.
Thor Gunnar Kofoed (V), 2004-10-07:
Det, der fik mig til at spørge, var fru Marianne Jelveds skolemesterirettesættelse af fru Rikke Hvilshøj, nemlig at man ikke bare kunne tage én ting ud af en stor sammenhæng og så sætte fokus på den.
Det var spørgsmålet om, at man ville øge benzinafgifterne med 1 kr.
Så for de områder, hvor jeg bor, hvor man bor i et tyndtbefolket område, betyder det virkelig meget.
Det rammer også i samme område, for de små virksomheder med få ansatte vil blive ramt særdeles hårdt i de svagt befolkede områder, samtidig med at man har et SR-forslag til vandmiljøplan III, der jo er beregnet til i den grad at skulle koste arbejdspladser i yderområderne.
Det er så en helhed, hvor man kan sige, at dem i yderområderne skal man bare ikke regne med – eller hvordan tænker De Radikale på dét?
Marianne Jelved (RV), 2004-10-07:
Jeg forstår ganske udmærket hr. Langballes ræsonnement.
Jeg vil sige om Spanien, at det jo er en anden historie end den, hr. Langballe beskriver her, fordi den socialistiske regering i Spanien inden valgkampen, og inden den fik regeringsmagten, havde sagt, at den ville trække tropperne hjem.
Det mener jeg ikke havde noget at gøre med den skrækkelige ulykke i Madrid.
Men jeg er også opmærksom på, at man skal sikre sig, hvordan man udtaler sig, når man diskuterer de her ting i offentligheden.
Derfor forstår jeg godt hr. Langballes spørgsmål.
Men jeg vil gerne understrege, at vi netop i Danmark har besluttet os for hver sjette måned at tage stilling.
Det betyder også, at vi skal diskutere en stillingtagen hver sjette måned.
Jesper Langballe (DF), 2004-10-07:
Der lå jo noget grundprincipielt i mit spørgsmål, som jeg ikke rigtig synes at fru Marianne Jelved svarede på.
Så det vil jeg forsøge at spørge om igen.
Spørgsmålet er: Er fru Marianne Jelved enig med mig i det, som forekommer mig temmelig indlysende, at hvis man knytter en mulig dansk troppetilbagetrækning sammen med den betingelse, at det frie valg gennemføres i Irak, så er det det samme, som at vi fra dansk side forhindrer det frie valg?
Er fru Marianne Jelved enig med mig i, at det aldrig nogen sinde må kunne siges, at terroristerne får lov til at bestemme over et dansk valg eller over, hvordan danskerne skal agere militært, som de fik lov til det i Spanien, da man som svar på terroren trak tropperne tilbage?
Og omvendt, at vi aldrig nogen sinde fra dansk side ved at lege med datoer og ved at knytte den fortsatte troppetilstedeværelse sammen med valgets gennemførelse skal invitere terroristerne til at fortsætte?
Marianne Jelved (RV), 2004-10-07:
Hr. Jesper Langballe vil altid få et ærligt svar fra mig.
Vi har sagt i betænkningsbidraget, som vi afgav til Folketinget i juni måned i år, at vi ikke med et ja til forlængelse af danske tropper i Irak har sagt ja hver gang.
Vi foruddiskonterer ikke, at vi vil sige ja, hver gang regeringen kommer og spørger fremefter.
Vi må diskutere situationen fra gang til gang hver sjette måned.
Det skal have en mening, at danske tropper er i Irak, og vi skal være fuldstændig klar over, hvilke risici vi udsætter de danske tropper for.
Der skal jo være den vurdering i Folketinget.
Det er derfor, Folketinget tager stilling hver sjette måned.
Vi varsler bare, at vi vil sikre os, at den debat foregår.
Men vi har ikke sagt, hvad der skal til for at ændre et radikalt ja til et nej.
Jesper Langballe (DF), 2004-10-07:
Fru Marianne Jelved var tøvende for ikke at sige egentlig afvisende med hensyn til at svare hr. Villy Søvndal på spørgsmålet om, hvordan Det Radikale Venstres stilling til dansk troppetilbagetrækning fra Irak vil være til januar.
Det kan jeg godt forstå.
Jeg vil godt spørge fru Marianne Jelved, om den tøven hænger sammen med, at fru Marianne Jelved har sans for, at når nogle helt tydeligt er opsatte på med terror at sabotere det valg, der skal holdes i Irak, så ville det at gøre valgets gennemførelse til betingelse for at bevare tropperne i Irak være en åben invitation til terroristerne om at blive ved.
Ja, det ville faktisk være et forsøg på fra dansk side at forhindre valghandlingerne.
Jeg tror ikke, at fru Marianne Jelved og jeg nogen sinde bliver enige om Irakkrigen, men derfor kunne det jo godt være, at jeg alligevel kunne få et ærligt svar på det spørgsmål.
Marianne Jelved (RV), 2004-10-07:
Hr. Peter Skaarup fortegner virkeligheden meget stærkt.
Danmark har i gennemsnit fra 1990 til og med 2003 modtaget i størrelsesordenen 2,2 pct. af asylansøgere i EU.
Sagen er, at selve flygtningestrømmen til Europa er faldet dramatisk de sidste par år.
Alle lande i Europa modtager færre asylansøgere i disse år.
Det er jo lykkeligt.
Vi har prøvet at vurdere det, men vi sidder ikke med en stor centraladministration.
Vi giver jo ikke fuldstændig los, som hr. Peter Skaarup taler om.
Men der er nogle, der i dag får nej, som ikke burde have nej efter radikal opfattelse.
Men det er ikke i de størrelsesordener, som hr. Peter Skaarup fremmaner.
Peter Skaarup (DF), 2004-10-07:
Jeg synes egentlig ikke, der bliver svaret på spørgsmålet.
Men kan fru Marianne Jelved ikke godt forstå, at med den viden, vi har, har det jo været sådan, at SR-regeringen stod for et stadig stigende antal asylsøgere og familiesammenførte, der ønskede at komme til Danmark.
Det accepterede man.
Hvis man havde fortsat den politik uden de stramninger, V og K og Dansk Folkeparti indførte, og som Det Radikale Venstre stemte imod, var udviklingen jo løbet yderligere løbsk – det må man forvente – i den retning, som det var tilfældet under SR-regeringen.
Mit spørgsmål er: Ville det ikke have betydet, at der ikke var nogen grænser for, hvor mange indvandrere og flygtninge man accepterede?
Og ville det ikke betyde, at man rundtomkring i kommunerne ville have endnu større problemer med at finde ud af, hvad man skulle gøre i forhold til den problematik, vi taler om her?
Jeg tænker f.eks. på Københavns Kommune, hvor 31 pct. af folkeskoleeleverne er tosprogede elever.
Mener fru Marianne Jelved ikke, at der er et problem, hvis den udvikling bare fortsætter – og jo med en enormt stor yderligere styrke, hvis de stramninger, som V og K og Dansk Folkeparti har stået for, ikke var blevet gennemført?
Det var jo Det Radikale Venstres ønske, at de ikke skulle gennemføres.
Marianne Jelved (RV), 2004-10-07:
Vi er aldrig gået ind for en såkaldt ubegrænset indvandring til Danmark, aldrig nogen sinde.
Jeg vil gerne gentage, hvad jeg har sagt tidligere her fra talerstolen på lignende spørgsmål: Det Radikale Venstre har ingen intentioner om, ingen planer om, ingen forestilling om at ændre i asyllovgivningen.
Vi vil ikke genindføre de facto-begrebet, for vi mener ikke, at det er en afgørende ændring i asylpolitikken – bare for at give et eksempel.
Der er dele af familiesammenføringsreglerne, som er indført under Venstre og De Konservative, som vi er politisk imod.
Og så er der et helt særligt problem, som er opstået her i sommer.
Det er mistanken om, at de danske regler ikke opfylder internationale konventioner og ikke opfylder almindelig retssikkerhed og retsstatsprincipper.
Det er affødt af den rapport, der er kommet fra Europarådets menneskerettighedskommissær og senest fra Institut for Menneskerettigheder.
Vi mener, det er Folketingets opgave at sikre, at Danmark overholder almindelige retsprincipper og internationale konventioner.
Peter Skaarup (DF), 2004-10-07:
Det Radikale Venstre har jo gennem årene gjort sig til talsparti for, at vi skal have en meget liberal udlændingelovgivning i Danmark, og under den gamle SR-regering var der et år, hvor der faktisk kom ca. 27.000 ansøgninger om familiesammenføring og asyl.
Også her i sommer har Det Radikale Venstre gjort sig til talsparti for – og fru Marianne Jelved i særdeleshed – at vi skal liberalisere udlændingeloven igen, efter at der er sket nogle stramninger under den borgerlige regering, som også Dansk Folkeparti har været fortaler for.
Under åbningstalen sagde statsministeren, at også regeringen nu anså det for et problem med antallet af indvandrere og flygtninge, der er kommet til Danmark.
Antallet er også ret afgørende for, hvordan vi kan klare den opgave.
Mit spørgsmål til fru Marianne Jelved er: Er der for Det Radikale Venstre ikke den problematik, at vi vel ikke ubegrænset kan tage imod indvandring til Danmark?
Thor Pedersen (V), 2004-10-07:
Jeg sagde, at der er ansat 4.000 flere personer under hjemmeplejen, og jeg sagde, at der er 2.000 flere pensionister, der er visiteret til hjemmehjælp.
Jeg har en forventning om, at de, der ansættes under hjemmeplejen, i virkeligheden er med til at give god service.
Når vi i forvejen ved, at ud af de 484 mio. kr. er det 127 mio. kr., der bruges til administration for at sikre valgfrihed, så går jeg ud fra, at resten i virkeligheden udmøntes i dem, der så er ansat yderligere for at give god hjemmehjælp.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-10-07:
Jeg har svaret på dem.
Jeg har forklaret, efter hvilke regler medarbejderne vil flytte med opgaverne.
Det kan vist ikke gøres meget hurtigere.
Thor Pedersen (V), 2004-10-07:
Jeg ville selvfølgelig gerne have, at det var sådan, at også de udsagn, som medlemmer af Folketinget kom med, var underlagt det samme krav om, at man skulle tale rigtigt i forhold til den viden, man havde om faktuelle oplysninger.
For så ville meget, meget af den debat, vi har haft i dag, fuldstændigt og totalt forsvinde, for argumentationen mod regeringen ville forsvinde.
Når det gælder Politiken, vil jeg bare sige, at samme dag var den rigtige information i både Jyllands-Posten og i Berlingske Tidende, og jeg forventer jo, at medlemmer af Folketinget læser flere medier.
Men jeg kan godt gøre det fremover, at jeg, hver eneste gang der i en avis et eller sted er en fejlagtig oplysning, korrigerer den.
Men jeg vil blot sige, at det nok ville være en umulig opgave.
Jeg konstaterer blot, at der er nogle, der har læst det rigtigt, og så må jeg selvfølgelig beklage, at der er nogle, der læser det forkert sammen med visse medlemmer af Folketinget.
Det tror jeg de gør, for det er jo en seriøs avis, som hr. Frank Jensen refererer til – i hvert fald nogle gange.
Line Barfod (EL), 2004-10-07:
Det kan så undre
, at statsministeren ikke kunne komme med svaret her, for hvis statsministeren virkelig vil give de offentligt ansatte den garanti, statsministeren taler så meget om, så burde det jo være enkelt for statsministeren at svare på de tre spørgsmål.
De offentligt ansatte kender godt virksomhedsoverdragelsesloven.
For virksomhedsoverdragelsesloven sikrer jo ikke, at de bliver ved med at være ansat, efter at opgaverne bliver overflyttet, den sikrer ikke, at regeringen afsætter midler til, at de får udviklet nye kompetencer, og den sikrer ikke, at deres løn- og ansættelsesvilkår ikke forringes.
Det er de tre konkrete spørgsmål, der er stillet til statsministeren, og som statsministeren indtil nu ikke har villet svare på, og som heller ikke ordførerne fra De Konservative og Dansk Folkeparti og Venstre har villet svare på.
Pia Kjærsgaard (DF), 2004-10-07:
Statsministeren sagde, at nu havde han hørt på meget grædekoneri og dommedagsprofetier fra oppositionen.
... og jeg synes, statsministeren skulle glæde sig over, at der i hvert fald ikke var meget grædekoneri og dommedagsprofetier.
Må jeg så spørge statsministeren, bl.a. efter det, statsministeren stod og fremlagde om problemerne i forhold til SR vedrørende udlændingepolitikken, der vil blive lempet, og som man ikke kan blive enige om hvordan man vil føre, skatteloftet, man heller ikke rigtig kan finde ud af, andet end at det i hvert fald betyder højere skatter, fordelingspolitikken, som man heller ikke kan blive enig om: Føler statsministeren sig så alligevel ikke en lillebitte smule fristet til – det tror jeg egentlig jeg ville gøre, hvis jeg var statsminister i dag – at følge den varme opfordring, der ligger i at udskrive folketingsvalget?
Mogens Lykketoft (S), 2004-10-07:
Nu kan man måske lave en gradbøjning af, hvad en statsminister skal blande sig i, og man kunne godt forestille sig, at en reform, som berører hele befolkningen og dens mulighed for at få en ordentlig service og berører 500.000 mennesker på deres arbejde, var noget, det var mere end almindeligt interessant at prøve at få en bred aftale om.
Men forudsætningen for bredere aftaler er tillid og vilje til at levere kompromiser, hvor alle parter kan føle sig ordentligt tilgodeset.
Nu vi taler om tillid, er jeg nødt til at sige, at ud over at økonomien var uafklaret, at der ikke var nogen byrdefordelingsreform, og at der ikke var en ordentlig fordeling af opgaverne mellem regioner og kommuner, f.eks. på miljøområdet, var der hos os totalt manglende tillid til indenrigsministerens vilje til at præstere ordentlige kompromiser.
Det skyldes, at uanset statsministerens store tillid til indenrigsministeren var den eneste bestræbelse, vi så, et systematisk forsøg på at rejse det socialdemokratiske kommunale bagland mod partiets linje i de 4-5 måneder, der blev forhandlet.
Vi syntes ikke, det var god forhandlingsvilje, der kom til udtryk på den måde.