runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2005-03-29:
Jeg skal forsøge at gøre det kort, idet der allerede er sagt en masse kloge ting om det her forslag.
I Enhedslisten er vi ligesom flere andre bekymrede over, at der sker en øget centralisering, og at man i øvrigt – fuldstændig ligesom i det tidligere forslag, vi behandlede her i dag – har en lang række ministerbemyndigelser.
Ligesom det var tilfældet med det lovforslag, vi behandlede tidligere, er der også det problem med det her lovforslag, at vi ikke har noget som helst begreb om, hvordan økonomien ser ud, ligesom vi ikke har noget som helst begreb om, hvordan geografien kommer til at se ud i fremtiden, hvilket selvfølgelig er væsentligt for, at man – i hvert fald set med vores briller – kan opretholde uddannelsesinstitutioner også i randområderne.
Så har jeg moret mig lidt over debatten om elevoptag, og grunden til, at jeg har moret mig over den, er jo, at vi har fået en ny undervisningsminister.
Vi står i en situation, hvor der er sygeplejerskemangel, og det bekymrer selvfølgelig bredt, fordi det sådan set betyder, at vi skal have et større optag, og det kan vi ikke finde nogen steder i det her lovforslag.
Så kunne jeg egentlig godt tænke mig at få ministeren til at komme med nogle kommentarer om, hvad der skete med lægerne i Danmark.
For det, der har skabt den lægemangel, der er i dag, er jo sådan set det, der foregik i 1980'erne.
Så må vi gå ud fra, at ministeren nu har oparbejdet en vis erfaring med, hvad der kan skabe mangel i fremtiden og derfor har et fantastisk godt svar på, hvorfor der ikke i den her lovgivning er en eller anden fremtidssikring i forhold til sygeplejersker.
Så vil jeg som det sidste sige, at også vi lægger meget vægt på, at undervisningsmiddelcentralerne ikke splittes i atomer, og at vi lægger meget vægt på, at man bevarer den ekspertise, der er, og at man forhåbentlig også kommer til at udvikle den i den fremtidige struktur.
Anne Baastrup (SF), 2005-03-29:
Også vi synes, at det er ganske udmærket, at man nu får kædet sygeplejeuddannelsen og radiografuddannelsen sammen, således at de korte mellemlange videregående uddannelser er i samme regi.
Også vi er noget bekymrede for – og det har vi jo så også kunnet give udtryk for undervejs i de spørgsmål, vi har stillet til bl.a. fru Tina Nedergaard – i hvilket omfang vi kan have sikkerhed for, at centrene for undervisningsmidler rent faktisk fastholdes og udvikles inden for den ramme, de nu fremover bliver placeret i.
For der er en høj grad af vidensbaseret udvikling i de nuværende undervisningscentre, hvor vi kan have en bekymring for, at den viden forsvinder.
Så derfor vil vi under udvalgsarbejdet være meget opmærksomme på, at vi sikrer, at centrene for undervisningsmidler rent faktisk kommer til at fungere.
Vi ser meget gerne, at vi får konkretiseret nogle af de afskyelig mange bemyndigelser, som undervisningsministeren også i dette lovforslag får, således at vi i hvert fald ved, hvad det er, vi stemmer for – eller stemmer imod, eller måske undlader vi at stemme – når vi går til tredje behandling.
For ligesom det er tilfældet med den tidligere lovgivning, er det her i meget høj grad en rammelovgivning.
Det er meget overladt til undervisningsministeren at fastsætte dette og hint, og der så vi meget gerne, at vi fra Folketingets side havde lidt hånd i hanke med, hvad det er, den til enhver tid siddende minister har mulighed for.
Bjarne Laustsen (S), 2005-03-29:
Jeg er helt enig med ministeren i, at hr. Svend Auken har fået skyld for mange ting gennem tiden, men det er alligevel første gang, jeg har hørt, at han er skyld i, at vi mangler sygeplejersker.
Jeg vil godt have, at ministeren, når han er i gang med alle de der notater, han skal oversende til udvalget, kommer med en mere officiel redegørelse om, hvordan det skulle være, at hr. Svend Auken er skyld i, at vi har for få sygeplejersker i landet.
Men nok om det lille, muntre indslag.
Jeg refererede tidligere til høringssvarene fra bl.a. Dansk Sygeplejeråd, som siger, at man allerede for flere år siden har påpeget, at der vil komme til at mangle 1.000 sygeplejersker.
Man påstår rent faktisk, at i 2004 har der manglet 1.000 sygeplejersker.
Så kommer mit spørgsmål: Hvad har regeringen egentlig gjort ved det?
Jeg ved godt, at det tager nogle år, men det er jo kendte problemstillinger; man har haft regeringsmagten siden 2001.
For mig bekendt er der ikke blevet taget nye initiativer i den her sag.
Carina Christensen (KF), 2005-03-29:
Jeg har hæftet mig ved, når jeg har læst lovforslaget, at amtscentrene for undervisningsmidlers nuværende profil og formål fastholdes uændret, og at de skal løse de samme opgaver.
Det går jeg ud fra at de også vil skulle gøre i fremtiden.
Men hvis vi så derudover kan hente nogle gevinster ved, at de lægges sammen med kerneCVU'erne – og jeg mener også, at det er det mest oplagte sted at lægge dem – så synes jeg da, vi skal tage de gevinster med, men det må selvfølgelig ikke være på bekostning af de opgaver, som de løser i dag.
De skal selvfølgelig også løses i fremtiden.
Bjarne Laustsen (S), 2005-03-29:
Jo, men når man bliver lagt sammen med andre, er der jo også en risiko for, at der opstår en blandingsøkonomi.
Hvis nu CVU'erne synes, at de centre, der nu bliver tilført dem, har for stor en økonomi, så kan man jo bare give sig til at spare på det, hvis ikke det ved lovens tilblivelse sikres, at det her bliver samlet, og at der bliver et selveje med en grundfinansiering, således at det ikke er muligt at tappe det her område for ressourcer, ved at man bruger pengene på en anden måde, end det ellers var tiltænkt.
Det er jo sådan set bare den sikkerhed, som vi ønsker at man skal forholde sig til fra regeringspartiernes side, således at vi ved, hvad der kommer til at ske med det her område i fremtiden.
Carina Christensen (KF), 2005-03-29:
Igen vil jeg sige, at jeg har forholdt mig til og læst det sådan, at det formål, centrene for undervisningsmidler har i dag, fortsætter uændret.
Det gør de godt nok i en anden institution, nemlig i kerne-CVU'erne, men opgaverne vil blive løst på tilfredsstillende vis.
Hvad vi så derudover kan hente af gevinster, ved at der kan være en synergieffekt, ved at de kan samarbejde med kerne-CVU'erne, synes jeg da kun er positivt, og der synes jeg da, vi skal tage den sidegevinst, der kan være ved det, med.
Bjarne Laustsen (S), 2005-03-29:
Vi ved jo, at der er nogle kommuner, der er lidt imperialistiske, og som godt kunne tænke sig at få noget af det område her, og derfor synes jeg, det er interessant, at man fra Det Konservative Folkepartis side kommer med en åbning her og siger, at det vil man godt være med til at kigge på, for i alle høringssvarene siges det, at det vil være klogt at bevare centrene for undervisningsmidler samlet i en enhed.
Det kan godt være, at man knytter det an til CVU'erne, men man knytter tingene sammen.
De ting, der er udviklet sammen over en årrække, hvor man har en kompetence og en ekspertise, skal man ikke splitte ad ved at dele noget ud på CVU'erne på andre felter eller til nogle store kommuner, for så bliver det hele splittet ad i atomer.
Det er det, vi gerne vil have at Det Konservative Folkeparti forholder sig til.
Margrethe Vestager (RV), 2005-03-29:
Jo, men der er jo det ved det, at det her fremtidsperspektiv, som udredningsarbejdet har foran sig, er forholdsvis tåget i forhold til de nuværende opgaver og de opgaver, som beskrives fortsat skal varetages.
Derfor er det lidt svært at se for sig, hvad der bliver det konkrete resultat af lovforslagets implementering i forhold til at varetage opgaven også organisatorisk, om de bliver en fuldt integreret del af CVU, eller om de bliver en særskilt del af CVU, der har den udfarende kraft, som vi kender det fra amtscentrene i dag.
Derfor vil jeg spørge fru Carina Christensen, som er optaget af, at opgaven faktisk bliver udført, om der så er, hvad skal man sige, en konservativ smertegrænse for, hvor meget de ligesom bare kan blive en del af CVU's daglige drift.
Carina Christensen (KF), 2005-03-29:
Jeg er meget enig i, at det bliver meget interessant, hvad der kommer ud af det her udredningsarbejde, som nu skal sættes i gang.
Det står faktisk i lovforslaget meget godt beskrevet, hvad formålet er, og hvilke gevinster man forventer at kunne hente, ved at de her to institutioner begynder at samarbejde.
Men jeg forestiller mig, at det er noget med, at kerne-CVU'erne forsker i, hvordan vi kan lave lærer- og pædagoguddannelsen så god som muligt, og så kan vi bruge den forskning til at se på, hvordan vi kan gøre undervisningsmidlerne bedst mulige og bruge dem gensidigt.
Så den her synergi tror jeg vi vil få, når institutionerne bliver lagt sammen.
Det er i hvert fald, hvad vi forventer.
Margrethe Vestager (RV), 2005-03-29:
Det er jo også det, der er grundlaget for at tage en mere generel drøftelse af ideen om selveje for at se på, om man har de rette strukturer, som understøtter, at den demokratiske legitimitet er i orden.
Men nu hvor fru Anne Baastrup på glimrende vis har stillet de spørgsmål, som jeg ville stille, vil jeg igen spørge til det, som jeg forsøgte at få lidt styr på i forhold til Venstres ordfører, nemlig det udredningsarbejde, som forestår.
Hvad er den konservative forventning til resultatet af det udredningsarbejde?
For jeg synes, det er usikkert for Folketinget at vedtage en lovgivning, hvor der tilsyneladende er væsentlige elementer af det indholdsmæssige, der afventer et udredningsarbejde, ligesom det er tilfældet med hensyn til hele spørgsmålet om, hvorvidt kontakten med brugerne nu skal omfattes af en ministerbemyndigelse og ikke af en bestyrelse, sådan som det var og også er i dag.
Bertel Haarder (V), 2005-03-29:
Fru Pernille Rosenkrantz-Theil talte om lægemangelen, som er opstået i løbet af 1990'erne, og som hun med rette eller urette giver den daværende borgerlige regering skylden for.
Jeg har på den foranledning henvist til den meget uheldige overenskomst, der blev indgået i 1981, som forudsatte en dispensation fra arbejdsmiljøloven, 11-timers-reglen.
Den dispensation kom ikke, og det fik konsekvenser for forbruget af læger.
Anne Baastrup (SF), 2005-03-29:
Så har jeg et andet spørgsmål.
Nu har vi jo under det foregående lovforslag diskuteret en hel del, hvorfor eleverne ikke fik stemmeret.
Fru Carina Christensen kan formentlig godt huske, hvorfor de dengang under det tidligere lovforslag ikke fik stemmeret.
Men så forstår jeg ikke, hvorfor de studerende på sygeplejeinstitutionerne ikke får stemmeret.
Jeg tvivler på, at der er ret mange sygeplejestuderende, der er under 18 år, så derfor vil jeg godt høre: Hvad er den konkrete begrundelse for, at man her aktivt fratager dem stemmeretten?
Carina Christensen (KF), 2005-03-29:
Det, der er vigtigt for mig, er, at alle CVU'er har ens regler.
Jeg er ikke klar over, om de ikke har stemmeret i dag, men der er noget, der tyder på, at årsagen til, at man ikke har givet eleverne stemmeret her, er, at det har de heller ikke på de andre CVU'er.
Men det er ikke en høj prioritet for os, at de ikke må have stemmeret i CVU'ernes bestyrelser, så det vil vi da være indstillet på at kigge på under udvalgsbehandlingen.
Men jeg går ud fra, at det har været af harmoniseringsårsager, at man har lavet det sådan her.
Jeg synes ikke, at der som udgangspunkt er noget negativt i, at man sparer, hvor der spares kan, og sørger for at udnytte ressourcerne bedst muligt, så længe man ikke går på kompromis med de opgaver, der skal løses.
Og der står helt klart, at de skal løse de samme opgaver.
Formålet og profilen er uændret for de her centre, og det holder jeg fast ved.
Om det så skal gøres for nøjagtig de samme ressourcer eller lidt billigere, er ikke det afgørende.
Det vil da kun være positivt, hvis man rent faktisk kunne spare på opgaveløsningen, når man nu flytter det.
Bjarne Laustsen (S), 2005-03-29:
Man har ikke gjort noget ved det indtil videre.
Det her lovforslag siger heller ikke noget om dimensionering, at der mangler sygeplejersker.
Hvordan vil man sikre sig, at der kommer nok sygeplejersker i fremtiden til at løse de mange opgaver?
Og som man gør opmærksom på: Alene den demografiske udvikling gør jo, at der skal uddannes mange flere.
Tina Nedergaard (V), 2005-03-29:
Jeg er fuldstændig enig, og en af grundene til, at vi har fundet, at det var godt at gå i denne retning i forbindelse med kommunalreformen, var netop at få en klarere ansvarsfordeling.
For så vidt der kan opstå tvivl hos de forældre, hvis børn kan komme i klemme, eller hos de voksne, som kan komme i klemme, skal den fjernes, for det skal naturligvis være fuldstændig entydigt for brugerne, hvilke rettigheder de har.
Jeg finder ikke, at lovforslaget er så tvetydigt, som hr. Carsten Hansen antyder, men det er afgørende for os i Venstre, at der ikke er nogen, der kommer i klemme eller kommer til at sætte sig mellem to stole, så jeg vil gerne give tilsagn om, at vi kigger på det i udvalgsbehandlingen.
Anne Baastrup (SF), 2005-03-29:
Jeg synes bare lige, vi skal have afklaret én ting af hensyn til referatet.
En miljøminister er ikke ansvarlig for 11-timers-reglen, det er en arbejdsminister.
Bare så vi har helt styr på det.
Margrethe Vestager (RV), 2005-03-29:
Man var måske nået lidt længere, hvis man i praksis havde gennemført den ene gode idé, der var i daværende undervisningsminister Ulla Tørnæs' udspil om ti trin mod en bedre folkeskole, nemlig at undersøge, hvad der egentlig kom ud af specialundervisning som sådan.
Så ville man have haft et fagligt grundlag for at gennemføre en omlægning af denne type.
Men kan jeg forstå fru Tina Nedergaard sådan, at det er Venstres politiske intention at sikre, at der er en grundfinansiering, så de institutioner, som amterne driver i dag, kan videreføres i regionalt regi, uden at de alene må basere sig på en rå takstfinansiering, men har råderum til både et tompladsberedskab, udvikling og administration af opgaven?
Carina Christensen (KF), 2005-03-29:
Det giver jeg fru Anne Baastrup ret i er et meget interessant spørgsmål, som jeg synes vi skal kigge nærmere på under udvalgsbehandlingen.
Tina Nedergaard (V), 2005-03-29:
Jeg har også studeret skemaet over økonomien, og lad mig sige det på den måde, at det opleves måske en lille smule, som om man tager klumper af penge og flytter dem rundt mellem kasserne.
Men det er jo sådan, at hele økonomien i forlængelse af kommunalreformen også beror på forhandling med de kommunale parter.
De forhandlinger pågår i øjeblikket, så hvordan økonomien helt nøjagtig kommer til at se ud, vil afhænge af de forhandlinger, og det fremgår også af lovforslaget.
Men jeg vil også gerne sige, at det jo ikke forekommer helt naturligt, hvis det er sådan, at der ikke er et grundbeløb til institutionerne eller til leverandørforpligtelsen.
Det siger sig selv, at det ikke kan være sådan, at hvis der pludselig dukker et behov op, er der ikke noget beredskab, så det skal selvfølgelig tænkes ind i hele den måde, man laver økonomistyringen på.
Men forudsætningen, nemlig at reformen som helhed skal være udgiftsneutral på specialundervisningsområdet, altså undervisning af ordblinde osv., kan vi fuldt ud tilslutte os.
Vi gør det ud fra den betragtning, at netop fordi kommunalbestyrelsen overtager hovedansvaret – vi må jo ikke glemme, at det er det, der sker med lovforslaget – bliver der også mulighed for nogle synergier, som måske ikke findes i samme omfang i dag, fordi folkeskolen er adskilt fra den vidtgående specialundervisning.
Margrethe Vestager (RV), 2005-03-29:
Jeg skal lige komme mig, for jeg blev simpelt hen så rørt over fortællingen om den rummelige skole, som var så forskellig fra Venstres sædvanlige fremturen med, hvor vigtigt det er at få delt eleverne op i forskellige grupper og kasser og klasser, og jeg ved ikke hvad.
Nu bliver det skønt, fordi alle kan være sammen, og det vil vi se frem til.
Men det, jeg vil spørge om, er, hvordan regionerne skal håndtere den leverandørforpligtelse, de får.
Den økonomi, jeg kan se bliver tilbage, er 32 mio. kr., nemlig 2 mio. kr. til administration og 30 mio. kr. til specialundervisning under hospitalsophold, og er det virkelig Venstres alvor, at de institutioner, som regionerne skal drive, alene skal drives på en takstbasis uden grundfinansiering?
Tina Nedergaard (V), 2005-03-29:
Men netop fordi vi lægger den vidtgående specialundervisning ind under kommunalbestyrelserne, bliver der jo mulighed for, at man fra kommunalt hold kan give nogle nye tilbud og indtænke og samordne specialundervisningen med helt ordinær undervisning, f.eks. i andre fag.
Så spørges der, om der skal ansættes støttelærere i klasserne osv.
Det skal vi sådan set ikke tage stilling til herinde.
Det, vi skal, er at styrke det decentrale niveau, så kommunerne får nogle flere værktøjer i arbejdet med at give børn, unge og voksne de bedst mulige betingelser for at tilegne sig de færdigheder, de har brug for.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2005-03-29:
Det er meget fint, at de børn og unge ikke skal betragtes som én gruppe osv., men jeg har stadig ikke helt forstået det.
Mener man, at de børn, der har været anbragt i amternes specialtilbud, har været anbragt her uden grund?
Mener man, at folkeskolen reelt kan rumme de børn?
Og hvordan vil man sikre, at de børn får den faglige ekspertise, de har behov for?
Jeg synes ikke rigtig, jeg har fået svar på det.
Så vil jeg godt spørge om noget, der har været drøftet før ...
hov, undskyld, jeg har ikke mere taletid, så jeg holder her.
Tina Nedergaard (V), 2005-03-29:
Det er ikke kun af faglige hensyn, det er også af sociale hensyn, for det er jo sådan, at jo mere man er sammen med andre børn fra sit lokalområde, desto mere føler man sig integreret med børn, som ikke har det ekstraordinære behov, og desto mindre anderledes kan man måske så føle sig.
Det er ikke sådan, at folkeskolen skal kunne rumme alt til enhver tid, for det siger sig selv, at der er børn og unge, som har så store vanskeligheder med indlæring, at det kræver en helt ekstraordinær indsats og måske ikke forekommer naturligt, at de indgår i en almindelig klasse.
Men jeg mener, det er hensigtsmæssigt, at kommunalbestyrelsen i videst muligt omfang tænker børn med særlige behov ind i folkeskolen i stedet for at tænke dem ud ad af folkeskolen.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2005-03-29:
Fru Tina Nedergaard taler om, at der skal være øget rummelighed i folkeskolen, og at det har været et indsatsområde i kommunerne over hele landet de senere år.
Mange, mange steder rundtomkring i kommunerne mener man sådan set, at rummeligheden har nået bristepunktet, så hvad mener Venstre egentlig med den øgede rummelighed?
Har de børn, som har haft behov for vidtgående specialtilbud, været placeret i amterne uden grund?
Mener man, de skal indgå i den almindelige klasseundervisning?
Og mener man i så fald, at de skal gennemgå obligatoriske test og leve op til trin- og delmål osv.?
Carsten Hansen (S), 2005-03-29:
Jeg er da glad for de positive tilkendegivelser, men jeg synes også, det er vigtigt at vide, hvem der har ansvaret efter kommunalreformen, hvis det nødvendige tilbud ikke er til stede.
Vi står med to skoler, der har den samme målgruppe.
Den ene ligger i kommunalt regi, mens den anden bliver et landsdelscenter, og hvad sker der, hvis en specialskole, som er landsdelscenter, ikke har plads til eleverne?
Hvem har så ansvaret?
Eller hvad sker der, hvis en specialskole har ledige pladser?
Man kunne også forestille sig, at skolen i kommunalt regi ikke kan opfylde kravene, fordi pladserne bliver for dyre, og hvad sker der så?
Der er altså en lang række ubesvarede spørgsmål i forbindelse med de mange omfattende specialer, som er helt afgørende vigtige for de meget, meget sårbare grupper, og derfor tror jeg, det er vigtigt, at vi får talt os ind på hinanden og ikke fra hinanden.
Er Venstres ordfører ikke enig i det?
Tina Nedergaard (V), 2005-03-29:
Det skal selvfølgelig være fuldstændig klart, hvem der har ansvaret.
Det skal jo ikke være sådan, at nogle, som har et særligt behov, kommer i den situation, at der ikke er en institutionsplads til rådighed.
Det tager man højde for i dag, og det skal der også tages højde for i fremtiden.
Som jeg læser lovforslaget, er det således, at ministeren naturligvis kan pålægge, at der udbydes en sådan plads, enten af regionsrådet, hvis det er en af de institutioner, der fremover ligger i regionalt regi, eller af kommunalbestyrelsen, hvis det er en af de institutioner, der ligger i kommunalt regi.
Der vil altså ikke komme en situation, hvor børn eller voksne, som har et særligt behov og er visiteret til en særlig undervisning, ikke kan modtage en sådan.
Det er i hvert fald ikke Venstres intention.
Carsten Hansen (S), 2005-03-29:
I 1980 udlagde man særforsorgen fra staten til amterne, og nu er der en række navngivne institutioner, der er tiltænkt en regional placering.
Hvis jeg må tage et konkret eksempel, kan jeg tage et fra Københavns Amt.
Kirkebækskolen og Geelsgårdsskolen har begge et undervisningstilbud til multihandicappede børn.
Geelsgårdsskolen bliver i lovens forstand en landsdækkende institution, og derfor har regionen ansvaret for den, mens Kirkebækskolen bliver en almindelig specialskole, der skal være kommunal, og i den forbindelse vil jeg spørge Venstres ordfører: Hvem har ansvaret for, at der er de nødvendige specialiserede tilbud til stede efter kommunalreformen?
Og hvad sker der, hvis en specialskole ikke har plads til de elever, der henvises til skolen?
De skal jo visiteres gennem kommunen, og hvad sker der, når en specialskole ikke har ledige pladser?
Hvem har ansvaret for det?
Hvor står det i lovforslaget?
Jeg har ledt efter det, jeg har læst forslaget igennem to gange, men jeg kan ikke finde det, og jeg kan ikke engang se det i høringssvarene.
Tina Nedergaard (V), 2005-03-29:
For os er det utrolig væsentligt, at når der er tale om specialundervisning af børn, er folkeskolen kernen.
Den skal være kerneudbyderen af den undervisning, børnene skal have, også hvis der er behov for særlige tiltag.
Man kan egentlig vende fru Pernille Rosenkrantz-Theils argument om.
Hvis lovforslaget her skulle skabe en negativ incitamentsstruktur, er det jo det samme som at sige, at i dag har vi en positiv struktur, men det er ikke altid tilfældet.
Hvis man ser snævert økonomisk på det, har der faktisk været en interesse i, at folkeskolen havde et så lille felt som muligt at operere i, for så kunne amterne jo overtage finansieringen af undervisningen af de børn, der havde vanskeligheder.
Af hensyn til børnene finder jeg det meget mere betimeligt og hensigtsmæssigt, at det er folkeskolen som helhed, der forsøger at rumme også børn med særlige behov, og det bliver der bedre mulighed for, når det i sidste ende er kommunalbestyrelserne, der træffer beslutningen.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2005-03-29:
Jamen det er jo sådan, det er i dag, og lovforslaget ændrer lige præcis, hvem der skal visitere, og det må der altså være en eller anden forklaring på.
Det er jo klart, at hvis der er en situation, hvor man kvit og frit kan sige, at en person har brug for ordblindeundervisning, er vurderingen fuldstændig renset for økonomiske interesser.
Men står en kommune i en situation, hvor den f.eks. er lidt hårdt presset på økonomien, skulle det da undre mig meget, om det ikke var sådan, at kommunen sagde: O.k., nu slækker vi lidt på visitationerne på de og de områder.
Det har vi jo set på hjemmehjælpsområdet, og risikoen er selvfølgelig lige præcis, at kommunen sender et signal ud i systemet om, at nu slækker den lidt på visitationerne andre steder.
Situationen i dag er, at institutionerne helt selvstændigt og uden indblanding fra nogen myndigheder kan vurdere, om folk har behov for undervisning eller ej.
I fremtiden bliver der en anderledes struktur, og uanset hvor stor tillid man har til forskellige organer, er der jo altid en forklaring på, hvorfor man lige pludselig synes, incitamentet skal være anderledes, og den forklaring mangler jeg altså.