runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Per Clausen (EL), 2006-05-19:
Der er flere allerede, der har givet udtryk for, at de ser frem til en spændende debat, og jeg tror, de har ret.
Det bliver en fantastisk spændende debat, hvor den ene ordfører efter den anden vil forsøge at undgå at svare konkret på spørgsmål.
Om det skyldes emnet eller de velfungerende og gode forhandlinger, skal jeg ikke kunne svare på.
Jeg vil gerne gentage mit spørgsmål til hr. Lars Christian Lilleholt bare i en lidt anden udgave: Er hr. Lars Christian Lilleholt enig i, at det kombiscenarie, som vil føre til en halvering af vores olieafhængighed og en halvering af vores CO2-udslip, er økonomisk og teknisk realiserbart, og at det udelukkende handler om politisk vilje, om det bliver til noget?
Det andet spørgsmål er: Har hr. Lars Christian Lilleholt den vilje?
Lars Christian Lilleholt (V), 2006-05-19:
Jeg vil sige det sådan, at det vil kræve nærmere beregninger og nærmere analyser.
Det er klart, at det arbejde, der er foregået i Teknologirådet og i fremtidspanelet om den fremtidige energipolitik og scenariemulighederne for fremtiden, drejer sig om meget foreløbige beregninger.
Jeg er også sikker på, at på en række områder vil det her scenarie og også den politik, vi lægger, føre til mindre afhængighed af olie fra politisk ustabile områder og til et lavere CO2-forbrug.
Kim Mortensen (S), 2006-05-19:
Nu kunne det jo godt i den her debat, hvor vi alle sammen er enige her ved indgangen til de meget konstruktive forhandlinger, vi så er i gang med, lyde, som om det er sådan noget oppositionspolitisk hele tiden at sige: Jamen vi synes, at der godt kunne være lidt mere fart på regeringen, der kunne godt være lidt mere offervilje, der kunne godt være lidt mere investeringsvilje, specielt når vi sådan snakker om hele forskningsdelen, altså når vi snakker om at prøve at udvikle nogle af de nye alternative energiformer.
Spørgsmålet er: Når nu det ikke kun er oppositionspartierne, men tilsyneladende også brede dele af det danske erhvervsliv og store dele af landbruget, der efterlyser noget mere handlekraft, noget mere offervilje, og en mere fremadrettet energipolitik fra regeringens side, gør det så indtryk på Venstres ordfører, og vil Venstre bruge det til i forhandlingerne at være med til at presse på, for at der kommer mere økonomi til investeringer?
Lars Christian Lilleholt (V), 2006-05-19:
Der er masser af fart på.
I går præsenterede regeringen et oplæg om biobrændstoffer vedrørende de kommende 4 år på 200 mio. kr.
Der er blevet flere penge til forskning på energiområdet i de senere år.
Kim Mortensen (S), 2006-05-19:
Nu kan man sige, at 50 mio. kr. om året i 4 år jo samlet set kommer til at give 200 mio. kr., men det, der bliver talt om her, er jo ikke i den størrelsesorden.
Der er brug for milliardinvesteringer, der er brug for at tage noget af det økonomiske overskud, vi har fra olien og gasaktiviteterne i Nordsøen, som bidrager til et meget stort overskud i dansk økonomi.
Spørgsmålet er, om Venstre vil være indstillet på, at vi er med til at tage af det overskud, vi har på nordsøproduktionen, og investere det i de forsknings- og udviklingsaktiviteter, der skal være.
Lars Christian Lilleholt (V), 2006-05-19:
Vi er indstillet på at gøre alt, hvad der er muligt for at finde flere penge til området.
Men det er også klart, at det jo indgår i en prioritering af, hvad vi skal bruge penge på også på andre områder.
Men vi er indstillet på i de forhandlinger, der bliver i de kommende måneder, at gøre, hvad vi kan for at få lagt en strategi med hensyn til forskning, udvikling og demonstration.
Martin Lidegaard (RV), 2006-05-19:
Nu nævnte hr. Lars Christian Lilleholt som indledning, at der var bred enighed om dansk energipolitik.
Jeg tror, det havde været mere præcist at sige, at der er brede aftaler, som dækker over nogle i og for sig ret store uenigheder.
Jeg har da i hvert fald nogle gange fornemmelsen af, hvis jeg sådan skal tale i billeder, at regeringen triller af sted i en sæbekassebil skubbet af Dansk Folkeparti, mens nogle af os andre gerne ville køre i nogle motordrevne, energivenlige biler med lidt større fart på ude på landevejene.
Mit spørgsmål er i og for sig helt enkelt og måske lidt overraskende for hr. Lars Christian Lilleholt: Er hr. Lars Christian Lilleholt ligesom ministeren – nu citerer jeg – meget glad for den besparelsesaftale, vi har lavet, der indeholder de konkrete målsætninger om reduktioner i det samlede energiforbrug hvert år?
Lars Christian Lilleholt (V), 2006-05-19:
Vi bakker i Venstre hundrede procent op bag den aftale, der er indgået om energibesparelser.
Vi synes, det var en meget, meget fornuftig aftale, vi er sikre på, at den også vil kunne gennemføres, og vi er også indstillet på løbende at følge op på den.
Energibesparelser er et af de områder, hvor Danmark står umådelig stærkt.
I EU og internationalt er det et af de områder, hvor de kigger på os med misundelige blikke, og det skal de fortsætte med at gøre.
Jeg vil også godt sige, at vi lægger stor vægt på en fortsat bred enighed på energiområdet.
Det giver sikkerhed for de fremtidige investeringer på området.
Martin Lidegaard (RV), 2006-05-19:
Grunden til, at jeg stillede spørgsmålet om vores energispareaftale, er, at den netop indeholder helt konkrete målsætninger, ikke bare langsigtede, men årlige målsætninger.
Måske kan hr. Lars Christian Lilleholt forklare mig det, som ministeren ikke har kunnet indtil nu.
Hvorfor vil regeringen gerne have målsætninger på energispareaftalen, men ikke i forhold til vedvarende energi?
Lars Christian Lilleholt (V), 2006-05-19:
Vi skal have målsætninger der, hvor det kan svare sig, og hvor det er fornuftigt, og med hensyn til energibesparelser er vi enige om, at der kan det være fornuftigt at have helt konkrete mål, som vi også er indstillet på efterfølgende at realisere.
På andre områder, hvor vi mener at markedet skal spille en større rolle, og hvor vi ikke kender fremtiden så præcis, jamen der finder vi det mere fornuftigt at have nogle pejlemærker for, hvad det er for en udvikling, netop som ministeren redegjorde for i sin tale.
Torben Hansen (S), 2006-05-19:
Jeg vil gerne følge sporet fra hr. Martin Lidegaard, for det er jo en yderst relevant debat.
Vi har set på Det Europæiske Råds topmøde her den 23.-24. marts, at regeringen med statsministeren i spidsen har været med til at knæsætte princippet om bindende målsætninger inden for VE og biomasse.
Det vil man godt på europæisk plan, hvorfor vil man så ikke på nationalt plan?
I energistrategien på side 31 er der sat nogle forskellige scenarier op om, at hvis det er sådan, at oliepriserne holder sig på et moderat niveau og CO2-kvotepriserne holder sig på et moderat niveau, vil der ikke være nogen udvikling med regeringens politik på VE.
Synes hr. Lars Christian Lilleholt, at det er den rigtige måde at fremtidssikre dansk energiforsyning på, at fremtidssikre dansk produktion på og at fremtidssikre også vores miljø på?
Synes hr. Lars Christian Lilleholt det?
Lars Christian Lilleholt (V), 2006-05-19:
Vi tror på, at markedet er godt til at styre udviklingen.
Energiområdet har i mange år været meget præget af en meget stærk styring, måske næsten en planøkonomisk styring på nogle områder.
Det vil vi gerne gøre en smule op med, og derfor vil vi gerne bringe mere markedsøkonomi ind i den måde, hvorpå vi agerer på energiområdet, også med hensyn til udviklingen af vedvarende energi, hvor vi tror på, at markedet er bedre til at bestemme udviklingen, end politikerne er.
Torben Hansen (S), 2006-05-19:
Det er jo en ganske bemærkelsesværdig udtalelse, for nu har vi lige hørt hr. Lars Christian Lilleholt og også ministeren omtale, hvor fantastisk en succes dansk energipolitik har været.
Man praler og bryster sig af det, som vi alle sammen er glade for: 39 mia. kr. i eksportindtægter i 2005 og en høj grad af selvforsyningssikkerhed inden for VE, og så siger man, at man skal væk fra det princip og over til et markedsprincip – udelukkende markedsprincip – på VE-området.
Ifølge regeringens egne beregninger vil det, hvis oliepriserne og CO2-kvotepriserne holder sig nede, betyde en nuludvikling af vedvarende energi.
Synes hr. Lars Christian Lilleholt, det er den rigtige måde at fremtidssikre det danske samfund på?
Lars Christian Lilleholt (V), 2006-05-19:
Jeg synes, hr. Torben Hansen fuldstændig overser, hvilken styrke vi har på energiområdet, hvor stærkt vi rent faktisk står i Danmark med hensyn til udviklingen af vedvarende energi, at op mod 25 pct. af elforsyningen i Danmark er baseret på vedvarende energi, at vi har masser af biomasse i vores energiforsyning, og at vi rent faktisk er det land i Europa, der har den største andel af vedvarende energi i vores energiforsyning.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2006-05-19:
Hr. Lars Christian Lilleholt taler meget om at bruge markedsmekanismerne.
Der synes jeg, der er en ting, det er interessant at få oplyst.
Er hr. Lars Christian Lilleholt enig i, at der er nogle meget alvorlige markedsfejl, markedsskævheder på markedet?
Den vedvarende energi betaler jo både sine miljøomkostninger og sine sundhedsomkostninger.
Det gør den energiproduktion, der er baseret på fossile brændsler, altså på kul, olie og naturgas, ikke.
Anerkender hr. Lars Christian Lilleholt, at det er en skævvridning af markedet, som vi må arbejde med at få gjort op med, hvis vi for alvor skal kunne tale om, at vedvarende energi skal kunne konkurrere på markedsvilkår?
Lars Christian Lilleholt (V), 2006-05-19:
Jeg er indstillet på, at vi kigger på det her, også på, hvilke andre effekter der er af vedvarende energi.
Fru Anne Grete Holmsgaard peger så ganske rigtigt på, at bl.a. vindenergi jo har nogle andre positive sider end det, vi blot kan se på de golde regnskaber, og vi er også opmærksomme på, at den centralt producerede energi på kulkraftværker har nogle miljømæssige effekter.
Alt det skal vi selvfølgelig kigge på, når vi lægger den fremtidige energipolitik.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2006-05-19:
Det vil jeg gerne sige tak for.
Det er et positivt signal fra Venstres ordfører.
Så har jeg et spørgsmål til.
Ministeren sagde, at regeringen har afsat 200 mio. kr. over 4 år til forskning, udvikling og demonstration af andengenerationsbiobrændstoffer.
Det er jeg selvfølgelig glad for, for det er i hvert tilfælde at sige ja til en del af det beslutningsforslag, SF har haft til første behandling her i salen.
Men jeg vil gerne høre, om det er hr. Lars Christian Lilleholts holdning, at anvendelsen af de midler naturligvis skal ske gennem en forhandling med partierne.
Tina Petersen (DF), 2006-05-19:
Jeg vil sige, at der har været mange diskussioner i Energiudvalget her det sidste års tid, og jeg føler og fornemmer, at der sker store ændringer, at man er meget målrettet, og at man har sat nogle pejlemærker.
Jeg vil da godt pointere, at jeg synes, at regeringen efterhånden er blevet rigtig god til at sige: Nu satser vi på nogle enkelte emner, og så fuldfører vi dem.
Som jeg har sagt utallige gange heroppe fra talerstolen, er det ikke de her 20 bolde, hvor man prøver på at gribe bare to af dem.
Nej, vi forsøger at tage nogle enkelte emner ud og være meget målrettede og at få tingene til at ske hurtigt.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2006-05-19:
Jeg vil godt tilbage til diskussion om, hvad forbrugerne betaler, og hvad forbrugerne ikke betaler.
Jeg vil gerne høre, om fru Tina Petersen er enig med mig i, at forbrugerne faktisk betaler en ret stor regning for vores anvendelse af kul, naturgas og olie i form af sundhedsskadelig påvirkning og i form af negativ miljøpåvirkning.
Men vi betaler faktisk over sundhedsudgifterne og over miljøomkostningerne en ganske stor regning for de energiformer, der udsender partikler og udsender NOx'er og svovl og mange andre ting, og som dermed har en negativ virkning på miljøet.
Lars Christian Lilleholt (V), 2006-05-19:
Jeg forventer da selvfølgelig, at Folketingets partier, når vi taler finanslov og andre ting, bliver inddraget i, hvordan midlerne i samfundet fordeles, og det gælder selvfølgelig også på energiområdet, hvor der her i Folketinget er mulighed for at stille spørgsmål og diskutere og forhandle også energipolitikken.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2006-05-19:
Men spørgsmålet lyder: Er fru Tina Petersen enig med mig i, at der er en omkostning, som i sidste ende betales af forbrugerne, ved at bruge trods alt så meget fossilt brændstof, olie, kul og naturgas, som vi gør i vores energisystem?
Selv om vi har gjort store fremskridt på området for vedvarende energi, er der faktisk en stor forbrugerbetalt regning ved at satse for kraftigt på kul, olie og gas – er det ikke rigtigt?
Martin Lidegaard (RV), 2006-05-19:
Først og fremmest en stor og varm tak til ministeren for hans store kompliment, hvor han udnævnte mig til radikal rollemodel.
Det er jeg meget glad for.
Måske vil jeg endda gerne have lov til at give komplimenten tilbage.
Det Konservative Folkeparti har jo en ganske særlig rolle i øjeblikket, både som opposition og regeringspartner i den nuværende regering, på en række områder fra velfærdsforhandlinger til asylbørn, og energiområdet kunne egentlig, synes jeg, godt kandidere til også at være et område, hvor ministeren, som jeg ved har hjertet med i den her sag, virkelig sprang ud som forkæmper for den vedvarende energi.
I den sammenhæng har jeg to konkrete spørgsmål til ministeren.
Hører jeg i ministerens svar til fru Anne Grete Holmsgaard en anerkendelse af, at Danmark skal nå den nuværende EU-målsætning på 5,75 pct. med hensyn til biobrændstoffer inden for fristen?
For det er da så en ny melding, og den vil jeg være meget glad for.
Det andet spørgsmål er om det med pejlemærker og målsætninger.
Jeg håber ikke, vi taler forbi hinanden.
Jeg vil slet ikke ned på detailniveau og sige, at nu skal lige præcis biogas eller vind eller andre nå at have den procentandel i 2025, jeg vil have en helt overordnet målsætning, ligesom vi har på energispareområdet.
Er ministeren ikke med på den?
Det tror jeg nok vi skal finde ud af.
Med hensyn til målene for første generation har regeringen jo spillet ud med 0,1 pct. som mål.
Vi har afsat 60 mio. kr. til det, og en af de ting, der også indgår som en opgave i vores arbejdsgruppe, er, hvordan vi får det løst, hvordan vi får det nået.
Men jeg er ret overbevist om, at vi inden for 1-2 år på grund af markedskræfterne, som afgjort vil komme til at fungere, vil nå et mål, som er højere end 0,1 pct.
Vi har sat et bindende mål på 0,1 pct., og det er det, regeringen går efter.
Jeg vil da gerne komplimentere regeringen for dog i det mindste på dette område at have sat et bindende mål, om end jeg så vil sige, det ikke er imponerende højt, hvis ikke man sætter det højere.
0,1 pct. er jo ikke sådan prangende, kan man godt tillade sig at sige.
Diskussionen om pejlemærker og målsætninger vender vi tilbage til.
Det er jeg med på.
Men mit spørgsmål var sådan set: Der ligger jo en åbningsskrivelse klar nede i EU mod Danmark, fordi Danmark som et af de ganske få lande i EU tilsyneladende har tænkt sig ikke at leve op til aftalen mellem EU-landene om 5,75 pct., og derfor risikerer vi nu at få en retssag på halsen.
Er ministeren indstillet på, at Danmark skal nå den målsætning, eller skal vi afgøre den sag i EU-retten?
Men jeg er ret overbevist om, at hvis vi kommer så langt, så vil regeringen vinde.
Torben Hansen (S), 2006-05-19:
Jeg kan høre, at det her bliver til et længere akademisk skoleridt om pejlemærker og målsætninger.
Nu har ministeren henvist til det socialdemokratiske energioplæg indtil flere gange, hvilket vi selvfølgelig er glade for, men jeg kan måske for at afklare diskussionen gøre opmærksom på, at der neden under vores ni pejlemærker indgår målsætninger, så vi kan måske lande der.
Det er der sådan set ikke noget problem i.
Det er procentuelle målsætninger inden for de forskellige områder, og så må man gerne kalde det pejlemærker, det har vi bestemt ikke noget imod, når vi også har det med, der står nedenunder.
Med hensyn til ministerens besvarelse af forespørgslen tror jeg, det var en fejl, at ministeren sagde, at det var 360 millioner offentlige kroner, der var til forskning og udvikling til demonstration.
Det er det ikke.
Det, jeg godt kunne tænke mig at vide i forbindelse med hele den allokeringsplan, vi står over for nu, er: Hvilke æg har ministeren som energiminister lagt i kurven i den nationale allokeringsplan for CO2-kvoter som værende ministerens bidrag uden for de kvotebelagte områder som indenlandske initiativer, der kan nedbringe CO2-udslippet fra nu af og frem til 2012?
Og for det andet må jeg sige, som jeg sagde i min tale, at det er noget, som miljøministeren arbejder med og vil komme med et udspil om, og jeg vil ligesom det øvrige Folketing afvente miljøministerens udspil på det område.
Det var selvfølgelig det forventelige svar, men jeg synes måske på en eller anden måde, at ministeren som transport- og energiminister jo godt i denne lukkede kreds over for Folketinget kunne sige, hvad det er, ministeren som minister i indspillet til resten af regeringen har lagt vægt på som energiområdets bidrag til nedbringelse af CO2-udslippet frem til 2012 uden for det kvotebelagte område.
Hvad har ministeren lagt i kurven som indenlandske initiativer?
Ministeren må jo have lagt noget i kurven.
Ministeren må jo også på en eller anden måde have regnet med, at der kommer noget ud af de her energistrategiforhandlinger.
Jeg er jo ikke i tvivl om, at hr. Torben Hansen godt ved, at miljøministerens oplæg er regeringens oplæg.
Per Clausen (EL), 2006-05-19:
Jeg vil starte med at sige til transport- og energiministeren, at jeg synes, det er meget rosværdigt, at ministeren har været i stand til at modstå den meget aktive lobbyisme, som landbruget og andre, der har økonomiske interesser i førstegenerationsbiomasse, har udvist for at forsøge at blive gunstigere stillet, end markedet skulle gøre.
Det synes jeg er meget godt og rosværdigt.
Jeg synes også, det er fint, at ministeren har været i stand til at modstå pres fra EU, når dette pres er åbenlyst ufornuftigt og ubegrundet.
Så det var to gode ting.
Så er det tredje et spørgsmål, jeg vil stille ministeren.
Hvis vi nu er enige om, at vi trods alt nok har en målsætning om, at vi vil nedbringe Danmarks afhængighed af det fossile brændstof, ville det så ikke være en god idé at have en sigtelinje, der handlede om, at i 2025 skulle vores olieforbrug være reduceret til halvdelen og vores CO2-udslip også skulle være reduceret til halvdelen?
Vi er jo tilbage til diskussionen om pejlemærker og målsætninger.
Jeg kan i hvert fald ikke her komme med et præcist bud på en målsætning næsten 20 år frem, som hr. Per Clausen beder om, og det er jo årsagen til, at jeg netop mener, at målsætninger vil være forkerte.
Man kan komme med nogle pejlemærker om, hvad man gerne vil i den retning.
Om det så skal være hr. Per Clausens tal eller andre tal, er jo det, forligskredsen må finde frem til.
Men det er pejlemærker, vi er nødt til at gå efter, det er den vej, vi vil, eller hvad man nu vil kalde det.
Det er vejledende målsætninger, eller om man nu kan kalde det vejledende pejlemærker.
I virkeligheden er jeg jo lidt ligeglad med, hvad der kommer til at stå i forligsteksten, om det kommer til at hedde pejlemærker eller målsætninger.
Jeg er lidt mere interesseret i, hvad ministeren mener på den indholdsmæssige side, for det kommer nok også til at få noget betydning.
Der vil jeg bare sige til ministeren, at når nu de her eksperter på området sammen med Folketingets Energiudvalg er nået frem til, at det både økonomisk og teknisk er realiserbart at reducere vores olieforbrug til halvdelen og reducere vores CO2-forbrug til halvdelen, er ministeren så ikke enig med mig i, at det ville være godt at have det som et pejlemærke?
Så kunne man arbejde hen imod det, og så er der alligevel ikke nogen om 19 år, der vil komme og skælde ud på den nuværende transport- og energiminister, hvis man ikke rammer tallet helt præcist.
Men de vil også have den indstilling, at vi ikke kan lægge os fast 19 år frem.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2006-05-19:
Det er jo ikke, fordi det er det eneste, der er vigtigt i energipolitik, men det er vigtigt.
Som jeg sagde før, så har Danmarks statsminister sagt ja til den topmødeerklæring, der kom i marts, hvori der står, at EU vil overveje en målsætning på 8 pct. på biobrændstoffer i 2015.
Det har man altså sagt ja til, og det går jeg jo selvfølgelig ud fra man har sagt ja til, fordi man mener, at det er vigtigt.
Nu siger ministeren så, at regeringen nu har afsat 200 mio. kr. til den videre udvikling af andengenerationsbiobrændstoffer, men han vil ikke, i hvert tilfælde ikke endnu, være med til at sige, at vi også skal træffe en politisk beslutning om, at vi rent faktisk vil have biobrændstoffer ind på markedet.
Og det er jo det, der er det helt afgørende problem i det her.
Jeg tror bestemt, vi kan få meget ud af den forsknings-, udviklings- og demonstrationsindsats.
Der er store perspektiver i den.
Men hvis vi skal have produkterne ud på markedet, så kræver det faktisk en politisk beslutning.
Der er ikke noget, der peger på, at de her produkter kommer ud på markedet af sig selv, heller ikke, selv om merprisen i dag er yderst beskeden.
Den er jo meget beskeden.
Altså, hvis vi f.eks. besluttede at tilsætte 2 pct. biobrændstoffer til benzin og diesel, så ville merprisen, og jeg vil tillade mig at sige maks., være 4-5 kr. for en hel tankfuld, altså 50 liter.
Det er jo en merpris, som er så lille for den enkelte bilist, at den er meget mindre, end den forskel der er, om man tanker om tirsdagen eller søndagen.
Der er forskellen meget større.
Så hvad er det for nogle virkemidler, ministeren havde tænkt sig at anvende, hvis han ikke vil tage en forhandling med oliebranchen og sige, at vi ønsker, at det her rent faktisk skal i tankene?
Hvordan vil ministeren få det her ud på markedet, hvad enten det er første eller anden generation?
Og hvad er det så i øvrigt for en strategi, ministeren har med at adskille første og anden generation?
Sådan som ministeren udtaler sig, må han jo på en eller anden måde have en klar overvejelse om, at der skal være en adskillelse mellem første og anden generation.
Hvordan vil han sikre det ude på markedet og rent faktisk i tankanlæggene?
Nu håber jeg så, at ministeren ikke bare vil spise mig af med at sige, at der sidder en arbejdsgruppe, som kommer med et udspil her til sommer.
Jeg har sagt det mange gange, og jeg vil godt sige det igen: Jeg mener, at det vigtige ved at få det ud på markedet nu er, at man sætter skub i udviklingen, også af andengenerationsbiobrændstofferne, og dermed også gør private investorer mere interesserede i det, plus at man får ikke et stort, men dog et bidrag til at nedsætte CO2-udslippet fra transportsektoren også med førstegenerationsbiobrændstofferne.