Jes Lunde (SF), 1998-06-04:
SF er enig med regeringen i, at der er et behov for justere samfundsøkonomien.
Vi kan se, at betalingsbalancen er på vej mod underskud.
For os at se
er det primært, fordi det private forbrug stiger for meget i det her år.
Det er jo nu engang sådan, at det private forbrug belaster betalingsbalancen betydelig mere end det offentlige forbrug.
Der er ikke særlig meget import i at ansætte hjemmehjælpere, i at lave bedre ældreomsorg, i at skabe uddannelsespladser, i at løse mange af de serviceopgaver, vi har i det offentlige, hvorimod det private forbrug har et stort indhold af import, og det betyder altså, at et stigende privatforbrug risikerer at vælte vores betalingsbalance.
Det kan vi selvfølgelig ikke bare sidde passivt og se på, og derfor er det nødvendigt at gribe ind.
Det er klart, at man kan gribe ind på en måde, hvor man ikke skal sætte nær så mange milliarder i sving, ved at ændre strukturer som her i skattereformen i stedet for bare at gennemføre et egentligt finanspolitisk indgreb.
Jeg tror, det var finansministeren, der på fremlæggelsesmødet for det her illustrerede, at man skal lave en finanspolitisk stramning på 15 mia. kr., hvilket vil være ganske brutalt, uanset om vi snakker om afgifter, eller vi snakker om offentlige besparelser.
Men så meget skulle der til, hvis man skulle gøre det på helt traditionel vis uden at kigge på strukturer.
Det er langt mere fornuftigt at kigge på strukturer, som man gør her.
I SF vil vi også gerne kvittere for, at der er flere positive dele i denne pinsepakke.
Der er også noget skidt i den.
Det skal jeg vende tilbage til, men lad mig starte med de gode nyheder i pakken.
Vi hilser det meget velkomment, at regeringen grundlæggende nu er begyndt at lægge op til at give skattelettelserne på de laveste indkomster.
Dengang var de skattelettelser, man gav i bunden, så små, at de druknede i kommuneskattestigninger, og folk med små indkomster kom samlet set ud med minusser af den gamle reform.
Derfor er der behov for en genopretning.
Derfor er der behov for at vende tingene på hovedet.
Det er der nogle elementer til i det, regeringen har spillet ud med, og det er vi selvfølgelig positive over for.
Vi regner sådan set også med, at det er os, der skal gennemføre det, sagt uden blusel, fordi de borgerlige partier jo lige har overstået en folketingsvalgkamp, hvor de har været ude med nogle fuldstændig hæmningsløse løfter om at dele milliardbeløb ud på at lempe lejeværdi af egen bolig, og vi ved, at det stort set er det modsatte, der er brug for.
De borgerliges forslag vil give endnu en tand til ejendomsværdistigningerne, og det er ikke stigende ejendomsværdier, der er brug for, det er tværtimod en afdæmpning på det marked.
Det samlede marked af private boliger her i landet har ifølge Nationalbanken en værdi på 1.100 mia. kr., og det betyder jo, at med stigninger på 10-20 pct. om året skal der ikke megen fantasi til at forestille sig, hvor fantastisk mange milliarder det er, man risikerer at lukke ud i et øget privatforbrug, når udviklingen er sådan.
Derfor er der
god fornuft i at lave et indgreb, som bremser den del af sagen.
Vi var meget kritiske før folketingsvalget over, at regeringen faktisk selv bevægede sig lidt ind i den boldgade, over de store skattelettelser i 1993-reformen, over de ting,
som man havde lavet af aftaler med Venstre og De Konservative om, hvor man havde lempet formueskat osv. Så har regeringen også kort før valget selv lempet lejeværdien for folk med de virkelig store huse.
Det synes jeg er en dårlig handling, som regeringen skal huske på og aldrig vende tilbage til - aldrig vende tilbage til at gøre den slags!
Det var forkert samfundsøkonomisk, det var forkert fordelingspolitisk.
Men der er som bekendt større glæde i himlen over én omvendt synder end over 99, der ikke har omvendelse behov.
Så velkommen tilbage på det rette spor.
Vi håber, at regeringen vil holde sig på det rette spor, både i de kommende forhandlinger og også på længere sigt.
For SF er det helt afgørende, at pakken her ender med at blive socialt retfærdig.
Det skal være sådan, at de laveste indkomster er tydelige nettovindere, når alt er indregnet, også de grønne afgifter.
Mange af de eksempler, der er i Finansministeriets pjece om det her, er jo uden grønne afgifter.
Vi skal have de grønne afgifter regnet med ind i eksemplerne, og selv efter det skal det være sådan, at der er plusser til de laveste indkomster.
Det vil vi holde øje med igennem hele processen. Vi vil også have nogle ideer til, hvordan vi kan gøre det bedre.
Vi vil foreslå, at man afskaffer det skrå skatteloft eller i hvert fald forhøjer det, sådan at vi mindsker den skatterabat, som man helt ubegrundet giver til de store indkomster i vores samfund.
Vi vil pege på, at man kan beskatte aktieindkomst noget mere, og vi vil levere en række forslag til lukning af spekulationshuller.
Den del, hvor man lægger lejeværdibeskatningen om til en ejendomsbeskatning, synes vi er helt o.k.
Det er en nemmere måde at forklare tingene på, og det er selvfølgelig afgørende for os, at der ikke ligger nogen lempelse i det, fordi det er samfundsøkonomisk umuligt at give en lempelse på det felt.
Det er det, der skal til.
Vi kan støtte, at man gradvis får rentefradragsværdien nedsat til de 32 pct. Men på den anden side vil vi godt være sikre på, at vi ikke beskatter folk fra hus og hjem.
SF har jo i mange år haft en politik, hvor vi lagde op til, at rentefradraget forsvandt helt, ved at man lavede et loft, som så nedtrappedes over en årrække, men netop over en årrække.
Det kan ikke nytte noget, at vi laver nogle ting herinde fra Folketinget, der virker så hurtigt og så brutalt, at folk skal gå fra hus og hjem.
Det kan vi ikke have nogen interesse i.
Derfor skal vi ind og regne meget grundigt på det her, vi skal have en masse familieeksempler kørt igennem, også for nogle af de familier, som er forholdsvis stærkt forgældet, også for nogle af dem, der sidder med dyre renter.
Vi skal have sikkerhed for, at de ikke i kraft af det her
skal gå fra hus og hjem.
En anden mulighed er, hvis vi kan finde en mere præcis model, hvor vi går ind og hjælper de nyetablerede på boligmarkedet.
Det kan være administrativt svært.
Vi vil gerne kigge på, om der findes nogen løsninger her.
Det vil vi også gerne ind og kigge tal på, men hvis det er sådan, at børnefamilierne fylder meget blandt de nyetablerede, er der også muligheder dér.
Det kan være, at man skal kigge på fripladsgrænserne i daginstitutionerne.
Det kan være børnechecken, man skal kigge på.
Der kan være andre ting.
Vi mener godt, at man kan fastholde sigtet i den skattereform, der er lagt op her, og så samtidig sørge for, at der er en fair balance for de unge familier.
For os er det også vigtigt at kigge på unge familiers økonomi samlet
, når vi skal gøre resultatet op,
og det betyder, at vi har brug for at få en garanti fra regeringen, om, at de planer, som indenrigsminister Thorkild Simonsen har luftet om at forhøje forældrebetalingen i daginstitutioner, tages af bordet.
Det kan ikke nytte noget, at man vil sætte grænsen for forældrebetalingen, der nu er begrænset til 30 pct. af driftsudgifterne, op, og at man vil suspendere søskenderabatten og den slags.
Det går ikke, at man laver det ved siden af, at vi laver en skattereform.
Så kan vi sidde der og nusse med tallene og lave noget, hvor vi synes, at her var det, her var den fair balance, det var det, der skulle til, og så kommer regeringen pludselig og tilføjer en merudgift til børnefamilierne på 1.000 kr. om måneden, ved at børnepasningen bliver dyrere.
Det går ikke.
Det er vi nødt til at have med ind i helheden.
Vi er nødt til at have en garanti imod, at man laver de forhøjelser af de udgifter.
Vi er principielt positive over for de grønne afgifter, så vi flytter beskatningen væk fra skat på arbejde over til skat på begrænsede ressourcer.
Vi vil selvfølgelig se forslaget igennem, se, om regeringen gør det rigtige, om der er ting, de har glemt, og om de sociale virkninger er i orden, også når de dele er med.
Pensionsdelene vil vi se nøjere på.
Her er det vigtige for os, at det kommer til at bidrage til øget solidaritet og mere ensartede pensioner i alderdommen.
Erhvervsdelen er vi derimod mere kritisk over for.
Vi finder ikke, der er noget behov for at nedsætte selskabsskatten, og vi finder det ikke hensigtsmæssigt at hente et milliardbeløb i skærpet beskatning af de små virksomheder for bare at forære pengene til de store.
Vi afviser klart regeringens udspil i kommuneforhandlingerne om gennem lovgivning at inddrage en del af det kommunale selvstyre ved at lægge afgift på kommunal skatteudskrivning.
Vi mener, kommunerne har brug for selv at kunne disponere, og vi advarer regeringen imod at anlægge en for stram linje over for kommunerne, samtidig med at alle partier i folketingsvalgkampen jo har lovet bedre offentlig service og afskaffelse af ventelisterne.
Det kræver nu engang også lokal økonomi.
Vi er samlet set parat til at indgå i forhandlinger med henblik på at sikre, at det bliver en socialt retfærdig reform, at vi nedbringer rentefradragets værdi, men gør det med en fair sikring af de nyetablerede husejere, at der bliver gode miljøperspektiver i reformen, og at vi får lukket nogle spekulationshuller og fjernet nogle særrabatter for topindkomsterne.
Hvis det samlede resultat kan leve op til det, så ser vi frem til at nå til enighed om det med regeringen og ser frem til, at vi kan vedtage den her reform inden sommerferien.