Per Clausen (EL), 2006-01-12:
Jeg synes sådan set også, at det her i den afsluttende runde med ministeren blev klart, at der i hvert fald er ét problem, som vi nok bliver nødt til at arbejde lidt videre med, og det er spørgsmålet om, hvordan man sikrer, at der også i forskningen tages langsigtede hensyn.
Det er jo klart, at når man har den klare målsætning, at der skal etableres et større samarbejde mellem virksomhederne og universiteterne, og et af formålene med det er, at man ønsker at sikre, at der kommer flere forskningsresultater, som er umiddelbart anvendelige, så risikerer man altså meget nemt at komme ud i det problem, som jeg mener både hr. Jesper Langballe og fru Anne Grete Holmsgaard har været inde på i dag, nemlig at de satsninger, som man ikke i øjeblikket kan vide kan blive til noget, ikke bliver foretaget, og det synes jeg faktisk stadig væk er et stort problem.
Det er bare én af de negative konsekvenser, der er ved så ensidigt at fokusere på et samarbejde med erhvervslivet, i forhold til at erhvervsvirksomheder i et samfund som det danske har den meget vigtige opgave, at de skal tjene penge.
Det er en forholdsvis banal konstatering, synes jeg, men indimellem kan man, når man siger dette, få indtryk af, at folk opfatter det som mistænkeliggørende eller injurierende over for private virksomheder.
Jeg vil sige, at det vel var mere injurierende, hvis jeg sagde om virksomhedslederne, at de ikke var opmærksomme på, at de skulle tjene penge.
Men det, at en virksomhed skal tjene penge på relativt kort sigt, står jo altså ofte i modsætning til at tænke langsigtet i forskningsbaner, og det er jo også derfor, at man har offentlig forskning, at man har universiteter.
Og det er nok også, som nogle har været inde på, en af forklaringerne på, at den danske forskning, når det kommer til stykket, klarer sig relativt godt, at man faktisk har haft et stort forskningsområde, som har været offentligt finansieret.
Jeg er i den sammenhæng selvfølgelig glad for, at der er et flertal i Folketinget for, at man skal have flere basisbevillinger, og at der også i Folketinget er et flertal for en sund skepsis over for konkurrencemanien hos ministeren.
Jeg forstod hr. Jesper Langballes udtalelser på den måde, at én ting er, hvad hr. Jesper Langballe mener, noget andet er, hvordan det i sidst ende falder ud, når finansloven skal på plads.
Jeg synes også, at jeg kan konstatere, at der faktisk hos mange her i dag har været en forståelse for, at når private virksomheder finansierer forskning, så har de både en interesse i, hvad der bliver forsket i – det er det, jeg har været inde på – og en interesse i, hvordan der bliver forsket, og hvordan resultaterne bliver publiceret.
Og den interesse går jo ud på at sikre, at forskningsresultaterne er så positive som overhovedet muligt, set ud fra virksomhedens synspunkt.
Det behøver ikke være det samme synspunkt, det samme udgangspunkt, som samfundet som helhed har, som forbrugerne har, som medarbejdere har osv.
Så vælger Venstre og De Konservative og regeringen at sige: Vi tror på, at det går godt, fordi vi er sikre på, at vi har nogle regler, og vi ønsker heller ikke at undersøge det yderligere.
Dansk Folkeparti har det synspunkt, at det her er forholdsvis indlysende og klart, og det er jeg sådan set enig i.
at der er sådan nogle modsatrettede interesser, og det er også klart, at forskningsmiljøer, forskermiljøer, som har et ønske om og en interesse i at få penge til fortsat forskning, selvfølgelig bliver påvirket af, hvad de, der betaler, ønsker.
Der er også eksempler på, at offentlige virksomheder, som får finansieret undersøgelser, forskning på universiteter eller andre forskningsinstitutioner, stiller meget rigide krav til, hvordan forskningen kan tilrettelægges, og er meget oppe på mærkerne i forhold til at sikre sig, at man har kontrol, når resultaterne skal publiceres.
Det er ikke sådan, at ministerier i det her land, når de bestiller undersøgelser af, om deres lovgivning nu virker, er særlig interesserede i at få at vide, at den ikke virker.
Så politikere og bureaukrater er, hvad det angår, en lige så stor trussel for den frie forskning, som erhvervslivet er.
Det tror jeg man skal være opmærksom på.
Hermed sluttede forhandlingen.