Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2003-01-09:
De videnskabsetiske komiteer har spillet - eller spiller - en vigtig rolle som modvægt til medicinalindustrien og som modvægt og medspiller til ønskerne om videnskabelige forsøg, sådan at netop de etiske aspekter kommer ind i billedet, og det ikke kun er lægelig nysgerrighed og medicinalindustriens interesser, der bestemmer, hvilke forsøg der udføres i Danmark. Det er vores opfattelse, at det i øjeblikket er usikkert, om de videnskabsetiske komiteer har den autoritet og den vægt, som er nødvendig for at være en stærk med- og modspiller til industrien.
Den opfattelse er blevet styrket
af de eksempler, der har været fremme i den offentlige debat om læger, der har privatøkonomiske interesser i forskning og medicinalafprøvning.
Spørgsmålet er så, om den grundige proces, der ligger bag det her lovforslag, betyder, at de videnskabsetiske komiteer nu også bliver den stærke med- og modspiller til medicinalindustrien, som vi ønsker. I Enhedslisten ser vi lovforslaget som et lille fremskridt, der nok ikke skaber det komitésystem, som vi gerne ville have, men som dog bestemt går i den rigtige retning.
Først og fremmest er vi glade for, at de lægpersoner fortsat er i flertal i komiteerne som i dag, samt at personer med tilknytning til sundhedssektoren ikke kan udpeges som lægpersoner. Vi har selvfølgelig bemærket os, at en række høringssvar ikke er enige i det punkt, men for os er det altså vigtigt, at vi ikke risikerer, som det kan ske i dag, at sundhedssektoren i praksis har flertallet i de videnskabsetiske komiteer.
Det er ikke hensigtsmæssigt og i øvrigt, synes vi, også i strid med lovens ånd.
På baggrund af vores erfaringer ude fra virkelighedens komitéarbejde er det nemlig desværre vores opfattelse, at komitéarbejdet ikke har særlig høj status blandt læger, og at det derfor skaber en ganske stor udskiftning på netop de poster.
Jeg har som nævnt ikke nogen løsning på det her problem klar, men vil i dag gerne høre, om ministeren har forslag, der f.eks. kan diskuteres i det kommende udvalgsarbejde.
Og så har jeg i øvrigt en række kommentarer til forskellige elementer i lovforslaget.
For det første: Enhedslisten så gerne, at de regionale komiteer kunne stille principielle spørgsmål til Den Centrale Videnskabsetiske komité, forudsat at de spørgsmål ikke er forankret i en konkret sag.
Og for det andet: Vi vil gerne diskutere, om det er fornuftigt, at den praktiserende læge skal inddrages i det stedfortrædende samtykke for voksne varigt inhabile forsøgspersoner.
For os virker det, som om man tager udgangspunkt i en forældet forestilling om, at den gamle familielæge er den, der har det næreste kendskab til hele familien og den syge person.
Det kan godt være, det er sådan nogle steder, men bestemt ikke alle.
Vi synes ikke, det er fornuftigt at begrænse de lokale komiteers mulighed for at anmode om ekstra oplysning på en sag.
Det forhindrer, at man kan reagere på svar, der ikke er uddybet nok eller indeholder nye oplysninger, der kræver nye svar.
Jeg håber, at den regel betyder, at der kommer flere ankesager i CVK, idet jeg håber, at de lokale komiteer hellere siger nej end ja på et uoplyst grundlag.
Vi vil gerne sikre os, at f.eks. spørgeskemaundersøgelser og lignende også bliver forelagt komiteerne, hvis de - om jeg så må sige - går tæt på.
I hvert fald burde det være sådan, at alle undersøgelser, der involverer patienter, også selv om det er spørgeskemaer, forelægges komiteerne af den simple grund, at patienter er afhængige af sundhedssystemet og er i et underordningsforhold, som kan betyde, at de er bekymrede for at sige nej til at medvirke.
Med de bemærkninger til forslaget skal jeg konstatere, at Enhedslisten kan støtte det.