Lars-Emil Johansen (SIU), 2005-05-31:
Århundreders erfaring i fjernstyring og demokratiunderskud, på grund af at store beslutninger med betydning for vor dagligdag og vor fremtid træffes langt væk fra os og uden vores indflydelse, er baggrunden for, at vi i Nordatlanten indførte hjemmestyre i henholdsvis 1948 og 1979, og at Færøerne besluttede at holde sig uden for EU, mens Grønland i første omgang blev slæbt med af et dansk flertal i 1972, men senere efter hjemmestyret fik lejlighed til selv at træffe afgørelser om relationerne til det europæiske samarbejde.
Danmark har gjort mange gode ting for sine tidligere kolonier, herom ingen tvivl, specielt hvad angår de materielle levevilkår, sundhedstilstanden og vore folks uddannelsesmæssige standard.
Det høster Danmark megen velfortjent respekt og anerkendelse for så vel i vore hjemlande som internationalt.
Politisk og demokratisk har dette smukke skønmaleri fået nogle alvorlige ridser i lakken.
Det er således almindeligt kendt, at Danmarks rolle i anvendelse af Grønlands landområde til udenlandsk militær aktivitet er alt andet end anerkendelsesværdigt eller demokratisk.
Sikkerhedspolitikken er således en alvorlig torn i øjet på specielt den dansk-grønlandske sameksistens.
Netop derfor udgør sikkerhedspolitikken da også en vigtig, måske den vigtigste brik i den grønlandske selvstændighedsbevægelse.
Relationer til EU har Grønland og Færøerne hele tiden kunnet afgøre ved egne beslutninger.
Dette er et resultat af et rosværdigt politisk parløb mellem henholdsvis Danmark og Færøerne og mellem Grønland og Danmark, også det høster Danmark megen ros og anerkendelse for.
Denne respekt for og anerkendelse af Danmarks medvirken til at opnå vores landes nugældende relationer til EU må vi endelig ikke sætte over styr.
Da risikerer vi nemlig ved en kommende dansk vedtagelse af EU's forfatningstraktat uforvarende at komme til at sætte Grønlands og Færøernes frie forhold til EU over styr.
Grønland og Færøerne har klare interesser i et handels- og forsvarspolitisk samarbejde med EU, men det er lige så klart, at Grønland og Færøerne også fremover selv vil afgøre samarbejdsrelationerne til EU og vilkårene for, hvordan et sådant samarbejde skal finde sted.
Her spiller vore landes århundredlange erfaringer med fjernstyring en afgørende rolle.
Vi foretrækker et frit samarbejde frem for assimilation.
Vi vælger demokrati frem for fjernstyring.
Derfor skal der fra den nordatlantiske gruppe i Folketinget lyde en klar appel til den danske regering
: Sørg nu for, at alle sten vendes i denne sag i relation til Nordatlanten og gør det seriøst først og fremmest via en klar blotlægning af EU's forfatningstraktats forventelige virkninger for Grønland og Færøerne.
Vi håber på en afklaring af flere problemstillinger: Kan det forventes, at der tages hensyn til forskellige ønsker fra færøsk og grønlandsk side inden for ikkeovertagne sagsområder, og hvor Danmark er bundet af EU?
I tilfælde af at Danmark har EU-formandskabet, skal Danmark så forhandle med sig selv f.eks. i hvalfangstspørgsmål?
I hvilket omfang må Færøerne og Grønland tilpasse sig den kommende EU asyl- og visumpolitik?
Skal det grønlandske og færøske territorium stilles til rådighed i tilfælde af krig?
Kræves der retsenhed på de såkaldte rigsområder, og er der love, der af den grund sættes i kraft på Færøerne og i Grønland?
Hvordan vil færinger og grønlændere stå i forhold til unionsborgerskab?
Disse er blot nogle eksempler på de forhold, der trænger til en nærmere redegørelse.
Den nordatlantiske gruppe i Folketinget er leveringsdygtig med andre problemstillinger af lignende karakter.
Det er en analyse af sådanne og andre forhold, vi – Lars-Emil Johansen, Kuupik Kleist og Høgni Hoydal – foreslår gennem følgende forslag til vedtagelse her i Folketinget, som vi appellerer til alle demokratisk sindede partier om at tilslutte sig:
Forslag til vedtagelse