Jan Køpke Christensen (FP), 1998-01-14:
Der er i dag store forskelle på det repræsentative demokrati inden for de forskellige uddannelsesområder.
Forskellene har ofte en tilfældig karakter og skaber måske irritation og frustration, når studerende og elever sammenligner uddannelsesinstitutioner eller skifter fra en uddannelsesinstitution til en anden.
Hele essensen af den redegørelse, som vi her debatterer i dag,
er, at man har en overordnet ramme, vil jeg kalde det. Formålet er at ansvarliggøre elevers og studerendes medindflydelse overalt i uddannelsessystemet.
Dernæst har vi så de overordnede råd, altså etablering af et overordnet uddannelsesråd for alle uddannelser.
Til sidst står der, at elever og studerende skal have plads i disse råd og udvalg, og disse repræsentanter skal være valgt af eleverne, altså de studerende.
Når vi ser på institutionernes ledelse, kan vi se i redegørelsen, at elever og studerende skal være repræsenteret i alle uddannelsesinstitutionernes bestyrelser og skal sikres plads i alle disse uformelle råd.
Der står også noget om elevråd/studerendes råd.
Alle uddannelsesinstitutionerne skal have elevråd/studerendes råd, og disses kompetence skal være lovmæssigt fastsat.
Og under elevrådene står der så, at alle uddannelsesinstitutionerne skal have en kontaktperson til elevråd/studerendes råd, der kan fungere som konsulent.
Når det drejer sig om universiteterne, er der særlige regler, og det drejer sig om stilleregler ved valg af ledelsesposter og indflydelse på kandidatopstilling.
De studerende skal sikres, at de altid har 25 pct.s indflydelse ved rektor- og dekanvalg.
Så er der en regel om indsigtsret i regnskaber i studienævn, fakultetsråd og konsistorium.
Dertil kommer, som nogle ordførere også har været inde på, at der i studienævnene oprettes en ny næstformandspost, der altid skal besættes af en af de studerende.
Vi kan altså se hovedsigtet med den redegørelse, vi debatterer i dag.
Det er at skabe en ensartethed i de studerendes og elevernes indflydelse på disse uddannelsesinstitutioner.
Vi har da selvfølgelig i Fremskridtspartiet gjort os nogle betragtninger vedrørende det, der ligger her, og det er for det første, at alle kanaler for brugerindflydelse og interesseindflydelse må vi i Fremskridtspartiet betragte som positive.
For det andet kan vi se, at de ensartede regler efter vores opfattelse vil give færre tvister og mere tilfredse brugere.
For det tredje giver en tidlig aktivering af elever og studerende efter vores opfattelse en mere samfundsengageret befolkning, som selv er med til at skabe deres tilværelse.
De bliver vant til, kunne man sige, at træffe valg og derved forme deres tilværelse aktivt. For det fjerde vil en befolkning, der i vid udstrækning har haft medindflydelse igennem uddannelse og opvækst, formodentlig udvise større kreativitet, hvilket på sigt kan virke deregulerende på det offentliges reguleringsbehov.
Og som det femte og sidste punkt: Den demokratiske tradition vil formentlig styrkes, idet holdninger, egne meninger og erfaringer gennem uddannelse udveksles og diskuteres.
Alt i alt må vi sige, at Fremskridtspartiet mener, at en øget indflydelse på uddannelsesinstitutionerne, forudsat at det ikke påvirker uddannelsesniveauet, må betragtes
som en klar forbedring.
Socialdemokratiets ordfører var i starten inde på, at man skulle opfylde brugernes behov, og her tænker man på de studerende/eleverne.
Det er vi sådan set enige i principielt.
Det, man ofte glemmer, er, hvem der skal modtage de unge mennesker, når de er færdiguddannede, altså forhåbentlig primært erhvervslivet, og derfor skal erhvervslivet efter Fremskridtspartiets opfattelse absolut også have stor indflydelse på, hvordan de unge mennesker skal uddannes.
Derfor bliver man altså nødt til også at tage det aspekt med ind.
Det er hermed understreget, at det i hvert fald er et vigtigt punkt for Fremskridtspartiet, men stort set synes vi, der ligger meget positivt i den redegørelse, der foreligger her i dag.