runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Mette Frederiksen (S), 2005-04-27:
Der er bestemt gode intentioner og konkrete forslag i det, statsministeren nævner.
Men pjecer og kampagner kan gøre noget, mens lovgivning kan gøre noget helt andet, og jeg tror, det er meget vigtigt at understrege, at hvis vi for alvor skal få løst de massive integrationsproblemer, vi har i vores samfund, er det altså ikke nok med intentioner og mindre forsøg, mindre tiltag, pjecer og kampagner.
Nej, der er faktisk behov for en større indsats.
Hvad angår de voldsramte udenlandske kvinder i Danmark, synes jeg, statsministeren skal være opmærksom på, at det, statsministeren lige har nævnt, nemlig at de skal forpligtes til på et tidspunkt at kunne tale dansk, altså ikke er nok.
Vi skal give de kvinder mulighed for at blive integreret i Danmark, også selv om de er forsørget af deres ægtemænd, så de har mulighed for at få et aktivt liv i Danmark, og det ligger faktisk ikke i regeringens udspil.
Jeg kan forstå, og det er jeg glad for, at man ser positivt på, at alle – også familiesammenførte – for fremtiden skal indgå i et 3-årigt individuelt integrationsforløb, og derfor skal jeg i forlængelse heraf spørge: Vil statsministeren også være med til f.eks. at gøre sundhedsplejerskevejledning obligatorisk, så vi kan nå alle familier på den måde?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-04-27:
Vi må se på alle forslag, og det håber jeg også Socialdemokraterne vil.
Med handlingsplanen iværksættes bl.a. en oplysningskampagne, som er målrettet etniske minoritetskvinder.
Kampagnen skal handle om kvinders rettigheder i forbindelse med børn og skilsmisse, vold og økonomi, og kvinderne skal have indblik i, hvilke grundlæggende rettigheder de har i Danmark.
De skal lære, at i Danmark er kvinder og mænd ligeværdige og har lige rettigheder, og de skal have indblik i, hvad ligestilling egentlig er.
Der bliver også iværksat en kampagne, som er målrettet etniske minoritetskvinder, og som bygger på erfaringerne fra kampagnen »Stop volden mod kvinder«, som blev gennemført i november 2003.
Der vil blive gjort en indsats for udbygning af netværk for etniske minoritetskvinder, og der vil blive givet midler til uddannelse og administration til frivillige organisationer, der etablerer netværk for voldsramte etniske minoritetskvinder i hele landet, så der er altså initiativer over en bred front.
Mette Frederiksen (S), 2005-04-27:
Jeg undrer mig sådan set stadig over statsministerens måde at reagere på, for jeg troede egentlig, integrationsspørgsmålet var vigtigere og større end statsministerens egen person, og det vil jeg sådan set appellere til at det får lov til at være i efterfølgende diskussioner.
Statsministeren nævner her en række mindre forslag, og der er givet en række af de forslag, som kan være fornuftige, og som vi sikkert også vil kunne bakke op om.
Men jeg kunne godt tænke mig, at vi i dansk politik kunne stå sammen om en endnu større indsats og tage fat der, hvor det virkelig rykker, og hvor det virkelig kan forandre, og derfor har vi netop fremlagt et helt oplæg, som netop tager fat på, hvordan alle kvinder med etnisk minoritetsbaggrund, dvs. både de, der kommer til Danmark i fremtiden, og de, der allerede er her, men er dårligt integreret, kan få lov til at fungere på bedre præmisser, end tilfældet er i dag.
Vi foreslår f.eks. helt konkret, at familiesammenførte kvinder for eftertiden skal indgå i et individuelt og fleksibelt integrationsforløb, og hvorfor vil regeringen ikke være med til det?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-04-27:
Jeg synes, at det problem, fru Mette Frederiksen her rejser, er absolut vigtigt og relevant.
Jeg vil gerne sige, at jeg ikke er krigerisk.
Jeg forsøger bare at forsvare mig mod nogle fuldstændig urimelige angreb på en regering, som faktisk gør sit bedste for at rydde op efter det, Socialdemokraterne efterlod sig.
Jeg ser gerne, at vi kan få et bredt samarbejde om at forbedre integrationsindsatsen og skaffe arbejde og uddannelse til alle indvandrere.
Også når det gælder etniske minoritetskvinders stilling er der behov for at gøre noget, og vi vil styrke indsatsen.
Det fremgår af regeringsgrundlaget »Nye mål«, at vi vil fremlægge en handlingsplan for at nedbryde kønsbestemte barrierer for uddannelse, arbejde og forretningsliv blandt etniske minoriteter, og vi har allerede fremsat lovforslag nr. L 79, som har til formål at fremme navnlig familiesammenførte kvinders deltagelse i danskundervisning.
Lovforslaget betyder bl.a., at ansøgere om ægtefællesammenføring skal underskrive en erklæring om, at de vil deltage aktivt i danskundervisning og integration i det danske samfund.
Kommunalbestyrelsen får pligt til at give de udlændinge, der ikke tilegner sig det danske sprog målrettet og systematisk, en meddelelse om de mulige konsekvenser af det, og den sikkerhedsstillelse på 50.000 kr., som den herboende ægtefælle skal stille som betingelse for ægtefællesammenføringen, kan nedskrives med halvdelen, når den familiesammenførte ægtefælle har bestået sin afsluttende danskprøve.
Vi sætter altså målrettet ind med bl.a. dette initiativ, men der er også andre ting.
Mette Frederiksen (S), 2005-04-27:
Når man har hørt de forudgående svar, kan man godt undre sig over, at statsministeren vælger at reagere så krigerisk og alene gør det til en kamp på ord og retorik i stedet for at sætte handling bag ordene og imødekomme det ønske, vi i Socialdemokratiet har om at få forstærket indsatsen for integration, både af hensyn til de mennesker, der i dag er dårligt integrerede, og af hensyn til sammenhængskraften i samfundet i det hele taget.
Spørgsmålet her relaterer sig til kvinder med etnisk minoritetsbaggrund, fordi vi kan se, at den dårlige og manglende integration rammer kvinder med etnisk minoritetsbaggrund hårdere, end den rammer mænd.
Det er et problem for den enkelte kvinde, det er et problem for samfundet, det er et problem for den funktion, som mange kvinder med etnisk minoritetsbaggrund jo også udfører, fordi det er dem, der skal opdrage deres børn til at indgå i det danske samfund, og det er et problem for det aktive medborgerskab.
Derfor er spørgsmålet sådan set helt enkelt: Hvilke initiativer agter regeringen at tage, og hvilke initiativer har regeringen taget for at fremme integrationen af kvinder med etnisk minoritetsbaggrund i Danmark?
Christine Antorini (S), 2005-04-27:
»Vil statsministeren oplyse, hvilke initiativer regeringen har taget for at øge andelen af minoritetsunge, der får en ungdomsuddannelse?«
Anne-Marie Meldgaard (S), 2005-04-27:
Vi har lige hørt en statsminister sige, at ingen ministre var i tvivl om, at integrationen står meget, meget højt på regeringens ønskeseddel.
Finder statsministeren så ikke, det er betænkeligt, at han i sin regering har en minister, der direkte til pressen siger, at hun ikke er bekendt med, at der skal følges op på et af regeringens absolut højest prioriterede indsatsområder?
Det synes jeg måske fortæller lidt om den samarbejdsform, der er, eller hvordan skal det forstås?
Kamal Qureshi (SF), 2005-04-27:
Da SF’s ordfører på lovforslaget ikke kunne være til stede, skal jeg på vegne af hr. Poul Henrik Hedeboe læse nogle bemærkninger til det behandlede lovforslag op: Overordnet set mener vi, at det er en række overvejende fornuftige tilpasninger.
Den udvidede adgang for cyklister til overkørsel af fortov og gangstier er et gammelt SF-forslag, som hidtil har været nedstemt af regeringspartierne, så vi er tilfredse med, at det nu i stedet er gjort til regeringens politik.
Hastighedsgrænsen på 80 km/t. for tunge køretøjer på motorveje er muligvis i orden på baggrund af erfaringer fra forsøget og tilpasningen til den øvrige trafiks højere hastighed, men det kræver nogle afklarende spørgsmål: Hvad er den beregnede teoretiske miljømæssige konsekvens af hastighedsstigningen på 10 km/t.?
Hvad er den faktiske gennemsnitshastighed for tunge køretøjer på motorvejene?
Og hvis grænsen øges til 80 km/t., vil der så være opfølgende initiativer for at sikre, at denne grænse også overholdes?
Endelig er det en uskik, at forslaget blander så forskellige emner sammen i ét lovforslag.
Hvis ikke vi får fornuftige svar på spørgsmålene om den øgede hastighed for tunge køretøjer, kan vi f.eks. blive nødt til at stemme imod det samlede forslag og dermed også imod de andre elementer i forslaget, vi går ind for.
Ole Sohn (SF), 2005-04-27:
»Støtter regeringen fortsat Barcelonaerklæringen om, at der i 2010 skal investeres 3 pct. i forskning og udvikling, fordelt med 1 pct. hos det offentlige og 2 pct. hos erhvervslivet?«
Når jeg har fundet anledning til at stille spørgsmål til statsministeren her i dag, så hænger det sammen med, at der hersker lidt forvirring om regeringens politik for Barcelonamålsætningen.
Tidligere, i forbindelse med finansloven for 2003, har regeringen klart tilkendegivet, at man følger Barcelonamålsætningen om, at der skal afsættes 1 pct. offentlige forskningsmidler til forskning frem til 2010, men i regeringsgrundlaget er det udeladt.
Det kan jo selvfølgelig godt bekymre lidt, at man på den måde ikke fastholder målsætningen i regeringsgrundlaget og særlig, når man konstaterer, at regeringen ønsker at afsætte 10 mia. kr. til forskning, men derudover også til uddannelse og udvikling.
Det kan selvfølgelig godt gøre det lidt vanskeligere at nå Barcelonamålsætningen, eftersom det vil koste mellem 15 mia. og 20 mia. kr. i øgede investeringer, hvis man skal nå op på 1 pct.
Er det, hvad videnskabsministeren har givet udtryk for før valget, eller det, at man ikke længere vil stadfæste i regeringsgrundlaget, at 1 pct. skal bruges til offentlig forskning?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-04-27:
Regeringens politik er lysende klar, og vi støtter Barcelonamålsætningen.
For en ordens skyld vil jeg gerne lige læse op, hvordan Barcelonamålsætningen på det her punkt lyder.
Den lyder sådan her: »Det Europæiske Råd er derfor enigt i, at de samlede udgifter til forskning og udvikling og innovation i EU bør øges med henblik på at nærme sig 3 % af BNP senest i 2010. To tredjedele af disse nye investeringer bør komme fra den private sektor«.
Det er Barcelonamålsætningen.
Ole Sohn (SF), 2005-04-27:
Skal det forstås sådan, at videnskabsministeren er gået lidt ud over sine beføjelser, når han i et svar til Folketinget meddeler, at i Barcelonaerklæringen står der, at i 2010 bør EU investere 3 pct. af BNP til forskning og udvikling fordelt med 1 pct. til det offentlige og 2 pct. til erhvervslivet?
Det er jo det, der har været den almindelige fortolkning af Barcelonamålsætningen, og som har været anerkendt af regeringen, nemlig at der skal bruges 1 pct.
Når statsministeren her glædeligvis, og det er jeg meget glad for, tilkendegiver, at man vil bruge mere end 1 pct. i 2010, så er spørgsmålet: Hvorfra har regeringen planer om at skaffe de sidste 5-10 mia. kr. for at kunne nå de 10 mia. kr., regeringen meldte ud i valgkampen?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-04-27:
Det er hr. Ole Sohn, der nu kører helt vildt rundt i Barcelonamålsætningen og tilsyneladende helt har misforstået den.
Lad mig derfor gentage, hvad der står i den.
Der står: »Det Europæiske Råd er derfor enigt i, at de samlede udgifter til forskning og udvikling og innovation i EU bør øges med henblik på at nærme sig 3 % af BNP senest i 2010.
To tredjedele af disse nye investeringer bør komme fra den private sektor«.
Det er det, Barcelonamålsætningen lyder på.
Det er derfor helt ud i skoven, hvis nogen tolker den tekst sådan, at der her ligger et mål om, at når man når frem til 2010, så skal 1 pct. af forskningsudgifterne komme fra den offentlige sektor.
Det står der ikke noget om i Barcelonamålsætningen.
Jeg vil gerne have lov til at sige fra starten, at det står der ikke noget om.
Ikke desto mindre – ikke desto mindre! – er det regeringens mål at nå den ene procent, for så vidt angår den offentlige forskning, og derfor har videnskabsministeren ret i, at det er regeringens mål at nå op på den ene procent, uanset at det faktisk er mere ambitiøst, end hvad der ligger i Barcelonamålsætningen.
Det var jo derfor, jeg sagde i mit første svar, at regeringen støtter Barcelonamålsætningen, men faktisk er parat til at gå videre, fordi det at sige, at vi vil nå 1 pct. af BNP i offentlige forskningsudgifter, er faktisk mere vidtgående end det, der ligger i Barcelonamålsætningen.
Ole Sohn (SF), 2005-04-27:
Det er rart, at vi efter de indledende øvelser er enige om, hvordan man skal fortolke Barcelonamålsætningen.
Derfor vil jeg gerne bede statsministeren svare på det andet spørgsmål: Hvordan har regeringen tænkt sig at skaffe de yderligere milliarder kroner?
Man afsatte 10 mia. kr., som ud over forskning også skal gå til uddannelse, som ikke vedrører Barcelonamålsætningen, og derfor vil jeg gerne vide, hvorfra skaffer man de sidste 5-10 mia. kr. for at komme op på den ene procent?
Har regeringen gjort sig overvejelser om det?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-04-27:
De bliver skaffet på akkurat samme måde, som penge bliver skaffet hvert eneste år til alle formål på: finansloven.
Det vil regeringen gøre hvert år fra nu af og frem til foreløbig 2010.
Det, vi så gør, er at lægge en profil ind i udgifterne til offentlig forskning og udvikling, som stræber efter, at når vi når frem til 2010, så er vi oppe på, at den offentlige andel udgør 1 pct.
Jeg håber så i øvrigt, at den private sektor i mellemtiden også øger sin andel meget kraftigt, således at vi samlet er over 3 pct., når vi når frem til 2010.
Det er derfor, at regeringens ambitioner faktisk ligger langt over, hvad der ligger i Barcelonamålsætningen.
Lene Jensen (S), 2005-04-27:
Tak for svaret.
Så vil jeg bare lige høre, om de 10 mia. kr., som man mener at have afsat til uddannelse og forskning frem til 2010, rækker.
Er det nok?
Det kan selvfølgelig lade sig gøre, hvis man laver en profil, hvor det hele går til forskning, og man knalder det hele af til sidst i perioden.
Men hvis man i øvrigt har tænkt sig at øge forskningsbevillingerne gradvis og måske endda bruge penge på uddannelse, så kan det jo ikke lade sig gøre, for det ved vi koster ca. 16,5 mia. kr., hvis de vækstforudsætninger, der er lagt ind, holder, og hvis man som sagt gradvis reserverer det hele til forskningen.
Så er det nok med de der 10 mia. kr.?
Eller er det i virkeligheden sådan bare en grundbegyndelse, hvor regeringen agter at skaffe mere hen ad vejen?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-04-27:
De 10 mia. kr., som regeringen vil investere i forskning, udvikling og uddannelse frem mod 2010, er mere, end nogen tidligere regering har satset på området, inklusive den regering, som var båret af det parti, som fru Lene Jensen er medlem af.
Det er en meget, meget ambitiøs målsætning, som ligger langt over, hvad Socialdemokraterne nogen sinde har præsteret.
Hvis de penge ikke rækker, så finder vi flere, for målet er klart: Danmark skal være et af verdens førende lande, når det gælder vidensøkonomi.
Lene Jensen (S), 2005-04-27:
Jamen jeg takker for invitationen til at gå ind i en polemik om den tidligere regerings politik.
Jeg skal blot stille konstatere, at staten i dag bruger færre midler målt i forhold til BNP, end staten gjorde i 2001, da den daværende socialdemokratisk ledede regering blev smidt på porten.
Sjovt nok er det tit det svar, vi får, når vi spørger til realiteterne i ambitionerne, og det, jeg hører, er sådan set, at statsministeren forpligter sig til at finde noget, der ligner de 16 mia. kr. for at kunne opfylde Barcelonamålsætningen i 2010, og det vil jeg da gerne kvittere for.
Det ser vi frem til at høre nærmere om.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-04-27:
Jeg ved ikke, hvor fru Lene Jensen har tallet på 16 mia. kr. fra.
Det kender jeg ikke noget til.
Men regeringens mål er fast.
Vi stræber efter, at når vi når frem til 2010, så bruger den offentlige sektor et beløb til forskning og udvikling svarende til 1 pct. af bruttonationalproduktet.
Oven i det kommer så en del private forsknings- og udviklingsudgifter, og det skulle gerne bringe Danmark blandt de virkelig førende lande, når det gælder investeringer i forskning og udvikling.
Må jeg så i øvrigt minde fru Lene Jensen om, at da vi overtog regeringsansvaret i 2001, overtog vi også et gabende hul i forskningsudgifterne, som vi så har måttet fylde op med vel 7-8 mia. kr. på årsbasis siden da.
Så vi har haft nok at gøre indtil nu med at fylde det hul op, som den tidligere regering efterlod, men nu sætter vi altså nye ambitiøse mål om frem mod 2010 at investere yderligere 10 mia. kr. i området.
Ole Sohn (SF), 2005-04-27:
Når vi interesserer os så meget for det, så er det, fordi vi kan konstatere på baggrund af virkelighedens tal, at der i dag bruges færre penge til forskning, end der blev i 2001.
Det er gået nedad, så derfor skal der en større profil til for at komme op til 2010, men jeg er da glad for, at statsministeren bekræfter, at det er målet.
Anledningen til spørgsmålet i dag er, at vi har bedt finansministeren om at lave en beregning på, hvor mange milliarder kroner der skal bruges for at nå op på 1 pct.
Det har finansministeren nægtet, og finansministeren har meddelt mig i et skriftligt svar, at man ikke har en sådan målsætning om at nå op på 1 pct.
Derfor er jeg meget glad for, at statsministeren har hjulpet finansministeren med at kunne give et skriftligt svar, så vi kan få de reelle tal på bordet for, hvad det egentlig er, der skal investeres i.
På den baggrund vil jeg takke for tilsagnet om, at vi kan komme videre med at få de eksakte tal på bordet.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-04-27:
Jeg kan ikke på nogen måde bekræfte hr. Ole Sohns påstand om, at der i dag bruges færre penge på forskning og udvikling, end der blev i 2001.
Tværtimod har vi måttet fylde et gabende hul op for i det mindste at kunne holde niveauet uændret, og nu går vi så ind i fase 2, som er at øge niveauet for forskning og udvikling i den offentlige sektor.
Det næste, jeg vil sige, er, at jeg ikke ved, hvad hr. Ole Sohn sigter til ved at påstå, at finansministeren ikke tilslutter sig 1-procent-målsætningen.
Jeg så da finansministeren her forleden udtale til dagbladet Politiken, at 1-procentmålsætningen er regeringens målsætning.
Så der er ingen som helst slinger i valsen.
Barcelonamålsætningen siger ikke noget om den ene procent, men ikke desto mindre er det det, den danske regering har lagt sig på, fordi det er vores opfattelse, at Danmark skal bringes til at være et af de førende lande, ikke blot i Europa, men i verden, når det gælder satsning på forskning og udvikling.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Anne-Marie Meldgaard (S), 2005-04-27:
»Hvorfor har statsministeren ikke informeret sin integrationsminister om, at der skulle ske en opfølgning på Marienborgmødet den 30. november 2004?«
Som noget positivt indbød statsministeren i november forskellige indvandrergruppe til et møde på Marienborg.
Det fik meget medieomtale med hensyn til integrationen, og den 1. december kunne vi læse i Jyllands-Posten, at statsministeren sagde, at der skulle ske en opfølgning.
Der har så været et folketingsvalg, og nu her i april er indvandrerorganisationerne begyndt at røre på sig.
De kunne ikke forstå, at der ikke skete noget.
Og så kunne vi i B.T. den 18. april læse en undrende integrationsminister udtale: »Jeg er ikke før jeres henvendelse blevet gjort opmærksom på, at der var lagt op til en opfølgning på Marienborg-mødet.
Jeg er ikke blevet præsenteret for det før« – sagde hun.
Derfor vil jeg gerne stille det spørgsmål, som er fremme til statsministeren, om, hvorfor statsministeren ikke har informeret integrationsministeren om, at der skulle ske en opfølgning på Marienborgmødet, inden hun tiltrådte.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-04-27:
For det første vil jeg gerne sige, at jeg ikke på noget tidspunkt har omtalt Marienborgmødet som en detalje.
Det er jo et vigtigt møde, som er et led i en proces, som den tidligere integrationsminister fortsatte, og som den nye integrationsminister fortsætter.
Men jeg er nødt til at sige, at en statsminister ikke sidder og diskuterer eller drøfter med ministrene, hvad der er i gang i de enkelte ministerier af enkeltsager.
Det finder sted i ministeriet.
Så kan jeg godt forstå, at hr. Morten Bødskov er utrolig ked af at være i opposition og ikke følger i detaljer, hvornår regeringen kommer med sine udspil.
Der går ikke trekvart år, inden regeringen kommer med et udspil.
Den kommer meget tidligere, vil jeg gerne sige, med et udspil til, hvordan vi når det ambitiøse mål frem til 2010 at skaffe 25.000 ekstra indvandrere i arbejde.
Og der må jeg jo sige, at der er regeringen noget mere konkret end det, Socialdemokraterne er i stand til at præsentere.
Her forleden kom jeg i besiddelse af et papir fra Socialdemokraterne, som bare var nogle overskrifter og nogle runde målsætninger, som ingen som helst kan være uenig i.
Der vil jeg gerne sige, at regeringen jo går langt mere dybtgående til værks.
Når regeringen kommer med et udspil, så er der tale om konkrete forslag til handling, og så må vi se, om Socialdemokraterne er hjemme og parate til at støtte, når det virkelig gælder, så vi kommer væk fra overskriftsfasen og ind til indholdsfasen.
Morten Bødskov (S), 2005-04-27:
Jeg tror faktisk, der er ret mange af dem, som deltog på det her Marienborgmøde, som oprigtig talt er kede af nu at høre statsministeren omtale det nævnte møde som en detalje.
Jeg tror faktisk, de har sat næsen op efter, at der skulle ske noget.
Og jeg er ikke helt sikker på, at de havde forventninger om, at det, der skulle ske, var, at de ville blive indkaldt til dialogmøder hen under sommeren, som det formuleres.
Kunne vi få statsministeren til at være lidt mere præcis med, hvornår der kommer noget ud af de meget gode intentioner, som regeringen havde, men som man øjensynligt har tænkt sig at vente trekvart år med at begynde at drøfte igen, før der overhovedet kan komme nye forslag?
Hvornår sker der noget som opfølgning på det her Marienborgmøde, hvor integrationen virkelig kan blive sat i fart?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-04-27:
For det første må jeg lige sige, at jeg jo ikke sidder og drøfter alle mulige detaljer med de enkelte ministre om, hvad der foregår af aktiviteter i det pågældende ministerium.
Men jeg kan da bekræfte, at den nytiltrædende integrationsminister og jeg talte om, hvor vigtig netop integrationsindsatsen nu er.
Efter at vi har brugt mange kræfter på i første valgperiode at få stoppet tilstrømningen til Danmark, er det vigtigt nu at få sat ekstra meget fokus på netop integrationen, fordi vi nu har fået det overskud af kræfter til, at vi så kan gøre mere for at skaffe arbejde og uddannelse til de indvandrere, som allerede er her.
Men jeg kan så i øvrigt sige, at integrationsministeren jo netop har gang i en række dialogaktiviteter.
Hun har aftalt kvartalsvise møder med Rådet for Etniske Minoriteter, hun har holdt møder med formændene for Rådet for Etniske Minoriteter og tænketanken vedrørende integration, hun har hen over sommeren aftalt møder med en række kommuner, foreninger og arbejdspladser.
Så også den nye integrationsminister har ligesom den tidligere meget fokus på integration og på dialog med repræsentanter for indvandrerne for at sikre bedst mulig indsats for arbejde og uddannelse til indvandrere.
Morten Bødskov (S), 2005-04-27:
Nu tror jeg faktisk, at statsministeren med rette, sagt pænt, skal passe lidt på, for det kunne jo godt være, at det endte sådan, at det netop var regeringens manglende inkonsekvens her, som gjorde, at kommunerne i fremtiden vil se endnu større problemer med integrationen, underforstået at det her jo er udtryk for, at der simpelt hen ikke er konsekvens i regeringens udmeldinger og handlinger.
Man har et kæmpestort mediestunt på Marienborg, man vil prioritere integrationsindsatsen åbenlyst for at give befolkningen den opfattelse, man har lyst til fra regeringens side, og når man så får en ny integrationsminister, gør man sig fra statsministerens side ikke engang den ulejlighed at sige til den pågældende minister: Hør her, det her er en vigtig prioritering for regeringen.
Kan statsministeren bekræfte eller afkræfte, at statsministeren i overdragelsen, i orienteringen om, at den pågældende skulle være minister, har lagt vægt på, at det her var en vigtig prioritet at følge op på for regeringen?