Poul Henrik Hedeboe (SF), 2005-11-03:
Først går man gruelig meget igennem af den onde slags, og så bliver det rigtig rart til sidst.
Så det var rart at slutte med Enhedslisten, skal jeg sige.
Jeg kan også sige, at jeg godt var klar over, at jeg nok ville få nogle hug for at fremsætte det her forslag – sådan mere eller mindre – for det er ganske rigtigt en genfremsættelse.
Men der er altså en idé i det.
Vi bliver simpelt hen nødt til at gøre noget.
Jeg kan også godt tage hr. Rune Lunds opfordring til, at vi tænker lidt anderledes næste gang, til efterretning, men jeg kan gøre ministeren og Folketinget opmærksomme på, at de kan være helt sikre på, at der ikke er hørt det sidste til den sag her.
Jeg har godt hørt på debatten her, at der ikke er noget flertal, så spørgsmålet er, om forslaget kan reformeres så meget – det er der ikke meget der tyder på – at det i denne omgang har en gang på jorden.
Forslaget er blevet fremsat ikke så lang tid efter sidste gang, det blev fremsat.
Man kunne sige, at det måske havde været rart, hvis der havde ligget et kommunevalg om 2 år, for så er jeg sikker på, at verden havde ændret sig, og at også holdningerne dermed havde ændret sig så meget, at der var kommet en løsning.
Så jeg troede faktisk på, at man havde fundet en passende, skal vi sige overvejelse til at gå ind i tankegangen.
Men det har så ikke været tilfældet.
Fru Gitte Lillelund Bech snakker meget om ekstra skat og frit valg og laver en åbning med hensyn til miljøzoner.
Det er da interessant, men det er noget, der også skal til.
Til miljøzoner kan vi i høj grad koble sundhed på grund af partikelforurening.
Det kan vi også med det forslag her.
Jo mere bilerne holder i kø og tøffer med motoren, jo mere miljøforurening kommer der.
Og når man kører færre kilometer med bilen og bruger kollektiv trafik, jamen så er der også en hel del at hente der.
Så der er de to elementer, og det glæder mig meget, at der er kommet positive signaler faktisk flere steder fra omkring miljøzoner, for der kan vi blive enige.
Det er spørgsmålet, om vi er radikale nok, eller skal vi sige vidtgående nok her.
Hr. Klaus Hækkerup, som er gået i mellemtiden, var meget negativ over det her på grund af de uafklarede spørgsmål.
Men det er jo meget bevidst ikke at fremlægge et detaljeret, færdigt forslag, som så kan skydes ned detalje for detalje.
Det er lige præcis ideen at sætte en ramme op, som kan udfyldes af det lokale niveau, som har problemet, at give dem nogle rammer at eksperimentere inden for, give dem nogle rammer, inden for hvilke de kan løse deres problemer.
Det er så herligt med det område her, at der er andre steder, hvor de har besluttet at være foregangssteder.
Det er altså ikke i Danmark, for der har vi ikke givet lov til det, men andre steder har man givet lov til det.
Der er nævnt London som det fremmeste eksempel, der er også nævnt Oslo, Stockholm.
Der er taget hul på det, og det er ikke de eneste steder.
Der kommer steder i Tyskland, hvor de også tager hul på det her.
Hr. Klaus Hækkerup snakker også om, at det skal ses i en større sammenhæng, fordi den kollektive trafik skal være på plads.
Men det hænger jo lige præcis sammen; den kollektive trafik kommer langt bedre på plads, hvis bilmængden reduceres.
Han nævnte, at busserne kører hurtigere.
Det er en meget hurtig øvelse at lave S-busbaner ind til byen.
Det er klart, at hvis man begrænser biltrafikken, så skal den kollektive trafik være mere attraktiv.
Det er ikke sådan, at vi skal have udbygget et kæmpemæssigt metrosystem, før vi kan starte på det.
Vi kan give dem nogle forrettigheder, så vi gør det attraktivt, for vi er ikke ude på bare at skulle piske, vi er ude på at løse det problem her, vi er ude på at give det lokale niveau nogle muligheder for at løse det.
Og det er muligt.
Der skal f.eks. ikke bygges en metro først.
Vi kan klare det med busserne.
Én ting er, at det skal køre i centrum, men hvis ikke indfaldsvejene fungerer, så er det helt håbløst.
Det kan klares med S-busser, og det er den hurtige og nemme løsning.
Der kræves kun politisk vilje.
Dansk Folkeparti er, som hr. Rune Lund siger, ikke med på beatet.
Det hedder bare et firkantet, rungende nej til roadpricing, og det tror jeg Dansk Folkeparti vil komme til at fortryde.
Det system her med bompengene – som vi kan kalde det – er jo ikke det endelige system.
Det er det system, som vi kan få erfaringer fra, som kan åbne op.
Det endelige system er selvfølgelig et fuldt udbygget roadpricingsystem, hvor det ikke drejer sig om at lave ekstra afgifter, men hvor det drejer sig om at bruge den registreringsafgift, vi har, fornuftigt.
Det her er at kunne gøre noget, at kunne løse nogle problemer, mens vi venter.
Vi gider ikke sidde med hænderne i skødet og lade København og Århus, som er de steder, hvor det er aktuelt, blive fyldt med biler.
Det gider vi ikke.
Vi vil være med til at løse det, give dem nogle muligheder for at tage fat.
Og det er der altså åbenbart ikke vilje til.
Derfor er tidspunktet her meget velvalgt, så vi simpelt hen kan få set, hvem der vil være med, og hvem der ikke vil være med.
Konservative snakkede om, at det, at provenuet øremærkes, er uacceptabelt.
Jamen altså, det er svært at begå sig i denne verden, for hvis ikke vi angiver en retning for, hvad et provenu skal bruges til, så bliver vi anklaget for at lave ekstraskatter og skatteskruer til fri afbenyttelse til det lokale niveau.
Derfor skal det selvfølgelig ind i en trafiksammenhæng.
Og det er det, der er tanken i det simpelt hen for at undgå de anklager – det var ikke for at lave en skatteskrue.
Derfor har vi sat navn på provenuet, at det skal gælde den kollektive trafik.
Vi har så også taget cykler med i det, for de står vores hjerte nær.
Og det er faktisk også en løsning af trafikproblemer, specielt når vi snakker de tætbefolkede områder.
Hr. Martin Lidegaard var dejligt positiv.
Det var på det tidspunkt, jeg begyndte at nyde at være i salen; det havde været hårdt indtil da.
Men det var rart at høre en positiv indstilling, og det var rart at høre, at De Radikale også er med på beatet, er med på at se på fremtiden, for det er i denne her retning, løsningerne ligger.
Erkend det.
Man vil ikke erkende det nu – man kommer til det senere.
Og så kan jeg jo slutte med hr. Rune Lund og kun gentage, at det her arbejder vi videre med.
Jeg håber, at ministeren er blevet så inspireret af sidste del af debatten, at der er kommet en åbning, så vi kan få lov at arbejde lidt med det her.
Så er vi i hvert fald med – til fortsat inspiration.
Afstemning