runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Thor Pedersen (V), 2004-12-15:
Igen vil jeg gå ud fra, at det kan være et fælles mål at skaffe 80.000 i arbejde.
Det ville glæde mig, hvis det var et fælles mål, for det burde jo være det humanistiske mål, så man ikke bare taler om 55.000-60.000, men vil have mange flere, fordi alt for mange står uden for arbejdsmarkedet.
Sådan burde det være.
Når de økonomiske vismænd tvivler på, om vi kan overholde målsætningen i Danmark 2010, er deres argumentation jo baseret på det, vi oplevede op gennem 1990’erne: Den tidligere regering var fuldstændig ude af stand til at styre udgiftspolitikken.
Man nåede op på dobbelt så store væksttal og mere til end dem, der var målet, man havde et mål på 1 pct. i årlig vækst, men i snit blev den 2,2 pct.
Det er jo det, der er baggrunden for argumentationen og tvivlen om, hvorvidt det kan lade sig gøre.
Vismændene tvivler på, at det kan lade sig gøre for os at få bedre styr på kommuner og amter, end den tidligere regering kunne, og den tvivl skal man da have lov at have.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2004-12-15:
Jeg skal spørge finansministeren, om det er rimeligt, at 90.000 børn i Danmark er fattige og har svært ved at få råd til at holde jul; om det er rimeligt, at folk arbejder på aktiveringsfabrikker, hvor de går for bistandshjælp i stedet for overenskomstmæssig løn; om det er rimeligt, at hjemmehjælpspenge bruges på bureaukrati; om det er rimeligt, at 4.000-5.000 unge står uden praktikplads efter den 1. januar; om det er rimeligt, at de offentligt ansatte ikke kan få en garanti for, at deres løn- og ansættelsesvilkår er de samme på den anden side af en strukturreform; om det er rimeligt, at den her regering har taget 1.000 kr. fra de fattigste bistandsfamilier i det her land; om det er rimeligt, at børn af arbejdsløse kommer bagest i køen til daginstitutionerne; om det er rimeligt, at klassekvotienten på landets ungdomsuddannelsesinstitutioner stiger; om det er rimeligt, at hver femte fødende kvinde i det her samfund har under 50 pct. sandsynlighed for, at der er en jordemoder til stede.
Nu blinker den røde knap, så jeg fortsætter om lidt.
Så kan finansministeren svare på de første.
Jens Peter Vernersen (S), 2004-12-15:
Jeg ved ikke, om finansministeren har tænkt over, at propaganda aldrig bliver troværdig, men det kunne måske være værd at gøre det.
Finansministeren spørger, hvordan vi kan sandsynliggøre, at flere kom i arbejde, mens vi havde regeringsmagten frem til 2001.
Jo, over en 9-års-periode kom der 200.000 nye job, 200.000 fik arbejde – to tredjedele på det private og en tredjedel på det offentlige arbejdsmarked; det ved finansministeren også.
Men hvad skete er så efterfølgende?
Jo, siden da er der mistet 60.000 private job.
Nu siger finansministeren, at det nok skal blive bedre fremover.
Det har han i øvrigt sagt hvert eneste år ved finanslovforhandlingerne, men der er bare ikke sket nogen ting.
I år er det blevet bedre, siger man igen.
Ja, det er det, der er kommet 10.000 flere i job, men alle er i tilskudsjob, og det ved finansministeren udmærket godt.
Finansministeren ved godt, hvordan det hænger sammen.
Når finansministeren siger, at der ikke var styr på tingene under Nyrupregeringen, skal det huskes, at der i den periode kom 170.000 nye daginstitutionspladser, og det var der også brug for, fordi folk kom i arbejde.
Derfor synes jeg måske, finansministeren skulle gøre sig selv den tjeneste at være bare en anelse nuanceret.
Jeg må sige igen, at finansministeren altså ikke ulejliger sig med at kommentere det hovedproblem, at vi har mistet 50.000 private job under VK-regeringen, og at det ikke nytter noget, at man taler om alt muligt andet i stedet for at forholde sig til det konkrete problem, det rent faktisk er for de mennesker, der er berørt af det.
Vi hørte sidste år bestemte udsagn om, at når vi var kommet et år frem, ville arbejdsløsheden være faldet med 15.000.
Der er sket et fald på 10.000, men det skyldes udelukkende, at man har sendt flere i jobtræning.
Det ved finansministeren også udmærket, men vi bliver bare udsat for den sædvanlige gang propaganda her i debatten, og det klæder altså ikke finansministeren.
Thor Pedersen (V), 2004-12-15:
Jeg kan sige, at der fra den tidligere regering også har været et løft opad, og at det, der er sket senere, er, at der er lagt 1 mia. kr. oven i niveauet for bevillinger til udsatte grupper.
Det er et milliardløft, vi taler om.
En stor del kommer fra satspuljen og i øvrigt midler, der er bevilget ved siden af satspuljen.
Der har været et løft hvert eneste år.
Morten Helveg Petersen (RV), 2004-12-15:
Min kritik går på, at man ikke går vidt nok.
Vores kritik går på, at det, man laver i forårspakken, ikke har den tilsigtede strukturvirkning og den effekt, der skal til for at sikre, at man realiserer bare en brøkdel af de 60.000 ekstra job, som man skylder i henhold til 2010-planen.
Det er derfor, man er nødt til at gå ind og tage fat.
Det kan man ikke, så længe Det Konservative Folkeparti bliver ved med at abonnere på Venstres perspektivløse skattestop.
Det er det, der står i vejen for en egentlig skattereform.
Villy Søvndal (SF), 2004-12-15:
Jeg vil godt spørge finansministeren, som må formodes at være meget stærk i tal, om det, han nævnte som et løbende løft for de udsatte grupper.
Jeg vil godt spørge finansministeren, hvor meget den nuværende regering har tilført området, som betegnes som de udsatte grupper, i de 4 år, man nu har lavet budgetter.
Thor Pedersen (V), 2004-12-15:
Må jeg sige som det første: Regeringen har sagt, at vi ville sikre, at der er et, om jeg så må sige, fladt beløb, at der er en solid base for forskning, altså at man kan melde ud i forvejen, altså 3 og 4 år før tiden, at pengene vil være der, for de var der ikke.
Det var det, vi ville, og det har vi gjort.
Så har vi etableret Fonden for Højteknologisk Forskning plus i øvrigt noget på grundforskning.
For den akkumulerede virkning af den fond er ikke med i de tal.
Der mangler jo den akkumulerede virkning.
Det er lagt ind teknisk, og det er kun det første år, 2005, der er med med 100 mio. kr.
2006, 2007 og 2008 omfatter ikke den akkumulerede virkning af, at man hvert år lægger mindst 2 mia. kr. ind i fonden.
Den stigning kommer hvert eneste år.
Lene Jensen (S), 2004-12-15:
Tak for svaret, men det var bare ikke det, jeg spurgte om.
Denne polemiksnak er meget udmærket, og jeg mener faktisk, at den er en lille smule mere kompliceret, end finansministeren ønsker at gøre den til.
Det, jeg spurgte om, var, hvorvidt det er lykkedes regeringen i de 3 år, regeringen har haft magten, at komme tættere på Barcelonamålsætningen eller ej.
For hvis finansministeren påstår, at det er lykkedes, så er der jo udgået et forkert svar fra hans ministerium, og jeg kan næppe tro, at det forholder sig sådan.
Så jeg beder sådan set bare finansministeren om at bekræfte, at vi ikke er kommet tættere på Barcelona, vi er kommet temmelig meget længere fra Barcelona, idet vi nu ikke bruger 0,83 pct., som vi gjorde under SR-regeringerne, men 0,77 pct.
Jeg er godt klar over, at det der med at snakke om nul komma dit og dat selvfølgelig er noget abstrakt, men det er jo ret mange milliarder, det handler om.
Det er milliarder, som skal investeres i fremtidens arbejdspladser og ikke kun i de arbejdspladser, der savnes her og nu.
Derfor synes jeg, at det er et vigtigt spørgsmål, og jeg vil bare gerne bede om at få bekræftet, at det papir, der kommer fra Finansministeriet selv, kan vi stole på.
Thor Pedersen (V), 2004-12-15:
Vi har et ønske om at øge bevillingerne til forskning.
Men det første, vi måtte konstatere i november 2001, var, at der var en skrænt; at der ikke var videreført et beløb, der skulle dække forskning, og at man skulle ud og finde pengene.
Derfor var opgaven overhovedet at få et stabilt grundlag for forskningsmiljøerne, altså at man kunne sikre, at der i hvert fald var et niveau som det, man kendte i 2002, et niveau, som var lidt højere end det, der lå i den tidligere regerings finanslovforslag, når man lægger tallene sammen.
Og samtidig ville vi sige: Nu vil vi sikre, at ingen skal være i tvivl om, at vi er i stand til at levere de bevillinger til forskning over budgetoverslagsårene.
Det drejede sig så i virkeligheden om at finde 7 mia. kr. for at se det over hele perioden, hvor det nu her i det sidste år er op til mere end 8 mia. kr.
Så har vi sagt: Vejen frem til at finde yderligere midler til forskning er at etablere Grundforskningsfonden, hvor der er et akkumuleret afkast for hvert eneste år. Regeringens mål er jo at finde sammen med de andre lande i EU om en fælles målsætning, der hedder, at man har 3 pct. af BNP til forskning, hvoraf de 2 pct. kommer fra private virksomheder.
Det er et fælles mål for hele området, og det er nøjagtig det, der er målsætningen for, at her tager Danmark del.
Lene Jensen (S), 2004-12-15:
Jeg vil gerne spørge lidt til den del af finansloven, der handler om forskning.
Socialdemokratiet er jo med i en ret stor del af forskningsaftalerne på finansloven, og der har igennem de seneste par dage været nogen diskussion frem og tilbage om, hvad for nogen tal der er hvad for nogen.
Idet jeg går ud fra, at man kan regne med det, der kommer fra Finansministeriet, vil jeg gerne bede finansministeren bekræfte, at det, der er sket i den her regerings levetid, desværre er, at man har bevæget sig længere væk fra målsætningen om at bruge 1 pct. af den samlede produktion på forskning, idet finansministeren har svaret os på et spørgsmål i Finansudvalget, at man i 2001 vistnok brugte 0,83 pct. af BNP, hvorimod vi i år bruger 0,77 pct.
Det regner man også med at gøre til næste år og lidt mindre året efter.
Det vil jeg gerne bede finansministeren bekræfte, så vi kan få det på det rene og holde det ude af talpolemikken på forskningsområdet.
Thor Pedersen (V), 2004-12-15:
Jeg vil bare sige, at det jo er vendt.
Det er da utroligt, at man kan stå med alle prognoser under ét og sige andet, for det er jo vendt.
Jamen det er vendt.
Her beskriver man, hvordan forløbet har været op til 2000, 2003, 2004.
Men forløbet er jo vendt.
Uenigheden ligger, hvad angår graden af fald i ledighed og graden af stigende beskæftigelse.
Sådan er det nu engang.
Det er ikke konjunkturerne, der løser problemerne, men det er i virkeligheden menneskene.
Det er den adfærd, vi har, at hvor man har været en god kollega, ved at man forlod arbejdsstedet, når man var 60 år, for at gøre plads til en ung, så bliver man en god kollega, hvis man bliver, fordi der ellers mangler en i sjakket.
Virksomheden mangler en, for der er ikke nogen til at erstatte med.
Så kan man sige, at det er konjunkturerne, der er med til at ændre den kultur, og det vil det selvfølgelig være, men man skal altså være meget hårdhudet for at kunne benægte, at det er lettere at få indvandrere i arbejde, hvis de er efterspurgt, end at få dem i arbejde, hvis ikke de er efterspurgt.
Marianne Jelved (RV), 2004-12-15:
Finansministeren henviser til, at konjunkturerne vil løse det her.
Det var det, vi så i 1990’erne, at Tyskland og Frankrig mente, at konjunkturerne kunne løse det her.
Vi kan se det nu, når vi ser på regeringens egen redegørelse.
Der kan vi se, at ændringerne i beskæftigelsen under VK-regeringen har været meget negative.
Vi kan se, at ledigheden har været meget negativ, og vi kan se, at overskuddet på de offentlige finanser er halveret i de år, finansministeren er kommet fra Venstre.
Hvad er det, der indikerer, at det her kan vendes, hvis det ikke er konjunkturerne, finansministeren alene støtter sig til?
Thor Pedersen (V), 2004-12-15:
Der er mange spørgsmål.
Nu er der mange af dem, der taler om initiativer, som siger, at det her med at ændre regler har noget at gøre med, at man skal rive hovedet af nogen.
Det ligger jo bag alle teser, at vi kommer til at mangle arbejdskraft.
Forudsætningen for, at indvandrergrupper kommer i arbejde, er, at de bliver efterspurgt, at der rent faktisk er virksomheder, der ønsker at ansætte dem.
Og i konjunkturtilbageløb, som vi har oplevet, er det jo gået den anden vej, altså at man har reduceret antallet af ansatte.
Så det, der skal bistå til overhovedet at ændre kulturen på arbejdsmarkedet, er, at arbejdsgiverne begynder at efterspørge arbejdskraft, altså at man samtidig i større omfang ønsker at fastholde den erfarne arbejder, man allerede har.
At det bliver en del af et fleksibelt arbejdsmarked, også en del af overenskomstsystemet, at man kan præmiere dem, der bliver længere på arbejdsmarkedet.
At vi også er i stand til selv at se på de regler, der gælder for unges skolegang og uddannelse: Er vi sikre på, at alle skal igennem en 10. klasse?
Er vi sikre på ...
Marianne Jelved (RV), 2004-12-15:
Finansministeren citerer vismændene for at sige, at finanspolitikken er uholdbar i fravær af reformer.
Det synes jeg er en meget elegant formulering af vismændene.
Der er sket reformer på førtidspensionsområdet, på efterlønsområdet, der er regeringens »Flere i Arbejde«, som der er et bredt forlig bag, og der er forårspakken, som vi ikke står bag.
Det er vi enige om.
Finansministeren siger, at det løser vi ved hurtigere at få de unge gennem uddannelserne, en bedre integration, længere tid på arbejdsmarkedet – og at vi gerne vil være mere ambitiøse.
Fint, så er spørgsmålet kun: Hvordan får vi de unge hurtigere gennem uddannelsen?
Hvordan får vi en bedre integration?
Hvordan får vi mennesker til at blive længere på arbejdsmarkedet?
Hvilke initiativer har regeringen taget og vil regeringen tage på de områder?
Thor Pedersen (V), 2004-12-15:
Lige bortset fra ændringen i form af »Flere i arbejde«, nemlig at det bedre kan betale sig at tage arbejde i forhold til at være på bistandshjælp, er det jo sådan, at vi aldrig nogen sinde har brugt flere midler til det, vi kalder svagere grupper, end nu.
Det har været et megaløft, en stor del vedtaget i fællesskab over satspuljen, men også det supplement, der har været ved siden af.
Det er ikke bare sket med denne regerings tiltræden, men der har da over de senere år været et løbende løft af svage grupper.
Det synes jeg hellere man skulle glæde sig over at vi har været i stand til, fordi vi har et samfund, der er solidt, og hvor der er produktion i private virksomheder.
Og så må jeg sige, at der ikke er tale om, at man sender en check til landbruget.
Der er tale om, at vi i regeringsgrundlaget har sagt, at vi vil af med tilskuddene.
Sådan er det: Det er en byrde, man har fjernet, det er ikke en check, man sender.
Line Barfod (EL), 2004-12-15:
Jeg kan godt forstå, at finansministeren forsøger at tale om alt muligt andet.
Er det så også et fiktivt billede, at der er familier på kontanthjælp, der har fået skåret 1.000 kr. om måneden?
Thor Pedersen (V), 2004-12-15:
Jeg forstår så, at fru Line Barfod benægter, at der er 3.600 flere skolelærere; benægter, at vi over de offentlige kasser i alt finansierer et niveau, der er 13 mia. kr. højere end tidligere.
Hun mener åbenbart, at de ca. 16.000 flere offentligt ansatte, der får løn, ikke er ansat, altså at kommunen udbetaler løn til personer, der ikke er ansat.
Hun benægter altså de overskud, vi rent faktisk har i 2002 og 2003, og det, vi får i 2004; benægter, at vi nedbringer den offentlige gæld; benægter, at vi har et større overskud på DAU-saldoen end den tidligere regering.
Det er jo det, der er mit grundlag for sammen med alle andre, der bedømmer dansk økonomi, at sige, at økonomien er kernesund; at vi er det land i EU, som har den næstlaveste gæld; at vi er det land sammen med Finland, der har det største overskud på de offentlige finanser.
Det er det, der er bedømmelsen, ikke andet.
Det er jo et fiktivt billede, som fru Line Barfod beskæftiger sig med.
Line Barfod (EL), 2004-12-15:
Det er fuldstændig som at opleve finansministerens gamle ven hr. Brixtofte.
Jeg prøvede at spørge finansministeren i går i spørgetiden, om ikke denne regering kunne overveje, når nu der tales så meget om, at det er juletid, at sende en julecheck ud, for regeringen er jo så glad for at sende checks ud.
Hvis man brugte et tilsvarende beløb, ville det være omkring 1.500 kr., de kunne få hver.
Thor Pedersen (V), 2004-12-15:
Jeg må altså bede hr. Thomas Adelskov anerkende, at vi har haft større overskud på de offentlige finanser, end det har været forudsat, i både 2002, 2003 og 2004.
Vi har opjusteret overskuddet på DAU-saldoen for næste år, og vi har indregnet en lavere oliepris end den, vi har kunnet konstatere.
Vi har nemlig ikke opjusteret olieprisen til et niveau over det, markedet forventer, og som er lavere end det, vi kender i dag, så det, hr. Thomas Adelskov siger, er altså ikke rigtigt.
Thomas Adelskov (S), 2004-12-15:
Det er jo sådan, at det, der bekymrer os, er, at hele det finanslovforslag, vi diskuterer nu, er baseret på, at der næste år skal komme 20.000 flere i job, og at Danmark i øvrigt får utrolig store indtægter på grund af høje oliepriser.
Vi er sådan set i en situation, hvor vi må konstatere, at hver eneste gang, finansministeren er kommet med en prognose og en forudsigelse om beskæftigelsen, har den ikke holdt stik.
Regeringen har ikke kunnet leve op til måltallene for at sænke arbejdsløsheden.
Vi står også i en situation, hvor vi kan se, at oliepriserne falder, og heldigvis for det, kan man sige.
Men det har man sådan set ikke taget højde for i finanslovforslaget, og det, vi frygter, er, at finansministeren igen vil komme med en eller anden undskyldning på den anden side af julen og sige: Jamen det skyldes jo de internationale konjunkturer.
Jeg vil bare sige til finansministeren, at nu er finansministeren advaret.
Thor Pedersen (V), 2004-12-15:
Jeg må lige sige til hr. Thomas Adelskov, at det, der kendetegner denne regering, altså er, at vi er i stand til at få et større overskud på statens budget, betale vores egne regninger og samtidig betale af på de regninger, som den tidligere regering efterlod.
Man skal være lidt varsom med at spørge, hvem der udsteder regninger, og hvem der betaler.
Man efterlod en større gæld end den, man overtog, og man opnåede ikke på noget tidspunkt i perioden op til 2001 at få et reelt overskud på statens eget budget, DAU-saldoen, der overhovedet matcher den nuværende regerings.
Man skal altså være lidt varsom med at spørge, hvem det egentlig er, der betaler regningen.
Til det andet: Forårspakkens effekt er uændret, for den skal jo lægges ind i konjunkturforløbet.
Hr. Thomas Adelskov kan se på, hvad AE, altså Arbejderbevægelsens Erhvervsråd, har beregnet, hvad effekten af olieprisstigningerne vil være.
Selve virkningen af forårspakken er uændret, men den skal jo kobles på det konjunkturforløb, der i øvrigt har været.
Thomas Adelskov (S), 2004-12-15:
Når jeg hører finansministeren her i dag, tegner der sig altså et billede på min nethinde.
Da finansministeren var finanspolitisk ordfører for Venstre i december 2000, stod han her på den selv samme talerstol og forklarede alle os her i salen og alle ude i landet, at hvis kommunerne skulle løse deres problemer, skulle de bare gøre som Venstres mønsterkommune, Farum, for så var alle problemer løst.
Men vi ved alle sammen, hvordan det er gået ude i Farum, og vi ved alle sammen, hvilken politik Venstre førte ude i Farum, og hvilke konsekvenser den har haft.
Når vi nu diskuterer beskæftigelsespolitikken, har jeg den samme fornemmelse af et skønmaleri og den forfejlede tro på, at alt, hvad finansministeren peger på, nok skal lykkes.
Er det ikke rigtigt, at da man sendte for 9 mia. kr. mere ud til forbrug, sagde man, at når vi kom ud af 2004, ville der være 10.000 flere i arbejde, end der rent faktisk er på nuværende tidspunkt?
Det er det, vi problematiserer, og derfor spørger jeg: Regeringen lover nye skattelettelser på 2,8 mia. kr. til erhvervslivet, men kunne de penge ikke bruges lidt mere fornuftigt, så de skabte vækst og beskæftigelse?
Thor Pedersen (V), 2004-12-15:
Aktiveringsniveauet er lavere nu end under den tidligere regering, der er tale om, at der er skabt reelle job, men jeg har ikke benægtet, at der er forsvundet arbejdspladser i den private sektor siden den 11. september 2001.
Jeg har den opfattelse, at lavkonjunktur betyder, at ledigheden stiger, og at beskæftigelsen falder.
Jeg forstår, at hr. Jens Peter Vernersen mener, at lavkonjunktur skulle betyde, at ledigheden falder og beskæftigelsen stiger, men det ville jo være helt ekstraordinært, og det er altså aldrig set før, hverken i danmarkshistorien eller verdenshistorien.
På en eller anden måde er vi knyttet sammen på den klode, vi lever på.
Vi er lidt afhængige af hinanden, og at være afhængige af hinanden har altså ikke noget at gøre med en undskyldning.
Det har noget at gøre med en erkendelse af, at i dag er nationerne afhængige af hinanden.
Hvis det går tilbage i et område, smitter det af på dem, der har enten eksport til eller grænser op til området.
Sådan er det, så hr. Jens Peter Vernersen må altså forklare, hvorfor det kan være sådan, at lavkonjunktur skulle betyde, at alle får det bedre, at ledigheden falder, og at beskæftigelsen stiger.
Det ville være noget helt nyt.
Jamen det vil jeg også bede hr. Jens Peter Vernersen om at være.
Sandheden er jo, at det, vi har lovet, er, at stigningen i ledigheden ville toppe omkring årsskiftet 2003/04, og derefter ville man se et fald i løbet af 2004 – ikke en revolution, men det ville ske.
Og hvad er det, vi har set?
Vi har set, at stigningen stoppede ved årsskiftet 2003/04, vi har set et glidende fald, så der nu er 10.000 færre ledige end i december 2003, og vi har set en stigning i beskæftigelsen på 17.000 i 2004.
Det er det, vi har set, det var vores mål med forårspakken, og den har altså også vist sin effekt.
Charlotte Dyremose (KF), 2004-12-15:
Jeg kunne ikke dy mig for at komme med en kort bemærkning, når hr. Morten Helveg Petersen taler om, at det, der er galt med, at 750.000 mennesker ikke længere betaler mellemskat, er, at det ikke er en kæmpe reform, hvor en masse skatter bliver omlagt.
Vi kender jo det radikale forslag, som bl.a. betyder flere skatter på erhvervslivet og dermed udflytning af arbejdspladser.
Men er det ikke sandt, at det, som ikke skete under den tidligere regering, nemlig at man reelt fjernede en stor skat, i det her tilfælde 6 procentpoint, fra en lang række mennesker, i det her tilfælde 750.000 mennesker, der ikke længere skal betale den, har øget de menneskers mulighed for at tjene nogle flere penge, hvis de gør en ekstra indsats på arbejdsmarkedet, og at det alt andet lige er bedre end ingen skattelettelse?
Lars Barfoed (KF), 2004-12-15:
Nu ved jeg ikke – jo, det ved jeg måske godt – hvorfor hr. Ole Sohn lige skal fremhæve nogle store pengeinstitutter.
Der er jo masser af små og mellemstore virksomheder, der ville have stor gavn af regeringens forslag om at sænke selskabsskatten, men det ser hr. Ole Sohn helt bort fra.
Og det er vel ikke sådan, at de virksomheder, som har benyttet sig af de eksisterende skatteregler, – det håber jeg heller ikke hr. Ole Sohn mener – er kriminelle virksomheder, som har godt af, at de ikke længere har den lavere skat?
Der er jo stort set tale om gode, hæderlige virksomheder med masser af arbejdspladser, der nu skal betale mere i skat.
Der er det rimeligt, at man siger, at man fører pengene tilbage til erhvervslivet, ikke mindst til de mange små og mellemstore virksomheder, som har gavn af en lavere selskabsskat.
Der er ingen af de tiltag, som hr. Ole Sohn nævner, som ligger på udgiftssiden i den her sammenhæng, som vil føre til større beskæftigelse nu.
Overhovedet ikke.
Der er intet i dem, der fører til større beskæftigelse.
Det udspil, der er kommet, fører kun til større ledighed.
Pia Christmas-Møller (KF), 2004-12-15:
Genopretningen af dansk økonomi – undskyld mig, men det var den tidligere borgerlige regering anført af statsminister Poul Schlüter, der genoprettede ruinen efter Socialdemokraterne, der førte os ud mod afgrundens rand, i øvrigt ved hjælp af Det Radikale Venstre.
Så glem lige det.
Lad mig spørge helt konkret: Kan Det Radikale Venstres ordfører, hr. Morten Helveg Petersen, bekræfte, at 750.000 mennesker har fået fjernet mellemskatten?
Kan hr. Morten Helveg Petersen, som sidder i Finansudvalget, bekræfte, at dette er en kendsgerning, vi kan forholde os til her ved tredje behandling af finansloven?
Det var punkt 1.
Punkt 2: Hvor mange har Det Radikale Venstre sørget for har fået lettet personskatten?
Hvor mange tusinder, eller skal det måles i mindre?
Skal det måske måles i nul?