runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Carsten Hansen (S), 2004-11-24:
I det skriftlige svar, jeg har modtaget i dag, skriver ministeren, at hun afslutningsvis vil sige, at det har været fremme i debatten, at skolepraktikken skulle være dimensioneret til en tilgang på 1.200 elever.
Det er ikke korrekt, skriver ministeren, at aftalen skal have den effekt, at der maksimalt er 1.200 elever i skolepraktik fremover.
Det er jo selvfølgelig, og det indrømmer jeg, en lille imødekommelse af den meget, meget massive kritik fra skolerne, fra os, fra eleverne og alle vegne fra.
Når det er 1.200 elever, så må vi gå ud fra, at ministeren effektuerer det.
Der er jo sket en voldsom begrænsning.
Hvad gør vi med de tusindvis af unge elever, der er i frit fald, de 700 elever, der i morgen skal køre rundt i København for at opsøge arbejdsgiverne for at få en skolepraktikplads?
Ministeren har her rost de 500, der er kommet ind gennem SKP-ordningen.
Skulle vi ikke tage at finde en plan B?
Hvad er det, ministeren vil i forhold til det her?
Hvad gør vi med de unge mennesker?
I stedet for fede ord, billig portvin og slesk tale så lad os komme til flæsket og lad os høre, hvad det er, regeringen vil.
Ulla Tørnæs (V), 2004-11-24:
Det, regeringen vil, fremgår klart af den aftale, som vi indgik sidste år.
Nu tillod taletiden ikke i det svar, jeg var ved at give før, at gennemgå hele aftalen.
Så jeg vil fortsætte der, hvor jeg slap, ud over at jeg blot vil understrege, at de 28 nye korte uddannelser jo alt andet lige vil afstedkomme praktikpladser, det går jeg ud fra at hr. Carsten Hansen er enig i, da de modsvarer et behov, som flere har peget på der rent faktisk er.
De korte uddannelser: Ti uddannelser er blevet trinopdelte, vi har indført et praktikpladstaxameter, som gør, at skolerne virkelig har et incitament til at være praktikpladsopsøgende.
Derfor synes jeg, det er glimrende, at den skole, som hr. Carsten Hansen her fremhæver, rent faktisk påtager sig den praktikpladsopsøgende forpligtelse, som netop ligger i aftalen, og som er et incitament til skolerne til at være endnu bedre til at lave praktikpladsopsøgende arbejde.
Her sker det så åbenbart også i fællesskab med eleverne, og det synes jeg er glimrende.
Der har vi med finansloven, som bliver vedtaget her i løbet af december måned, netop afsat ekstra midler til at lave en ekstraordinær praktikpladsopsøgende indsats sammen med de tosprogede elever.
Hvis hr. Carsten Hansen ellers gjorde sig den anstrengelse at prøve at sætte sig ind i, hvad det er for incitamenter, aftalen er opbygget på baggrund af, og hvad det er for effekter, der rent faktisk kommer ud af den aftale, som vi indgik, så tror jeg på, at hr. Carsten Hansens sortsyn ville blegne.
Pernille Blach Hansen (S), 2004-11-24:
Hvis nu undervisningsministeren kunne sætte sig ud over at forsøge sådan på skolemesterfacon at irettesætte folketingsmedlemmerne, så synes jeg, det ville være relevant at tage udgangspunkt i de unge, der står og gerne vil have en uddannelse, men ikke kan få det, fordi regeringen har besluttet at ændre skolepraktikken og stort set afskaffe den.
Jeg synes, at ministeren alene kan forholde sig til det, der står at læse i Politiken i dag.
Der står faktisk, at alene på Danmarks største tekniske skole, Teknisk Erhvervscenter i København, mangler over 900 elever en læreplads efter nytår.
Der vil jeg gerne spørge ministeren: Hvad er svaret til de 900 elever, der om mindre end halvanden måned står og mangler en praktikplads?
Ministeren er nødt til at tage udgangspunkt i de unge, det her går ud over, og forklare, hvad vi så gør.
Hvad er ministerens svar, nu regeringen har besluttet at afskære dem muligheden for at komme i skolepraktik?
Ulla Tørnæs (V), 2004-11-24:
Igen må jeg understrege, at regeringen ikke har afskaffet skolepraktik.
Regeringen har indført adgangsbegrænsning på otte erhvervsuddannelser.
Der er et væsentligt element i fase 2-aftalen, som jeg endnu ikke lige har haft taletid til at nævne, nemlig den vejledning, som skolerne er forpligtet til at give de unge, en vejledning, som har til formål at vejlede de unge om beslægtede uddannelser, hvor der er mulighed for at få en uddannelsesaftale og dermed også mulighed, i hvert fald bedre mulighed for efterfølgende at kunne komme i beskæftigelse.
Pernille Blach Hansen (S), 2004-11-24:
Det vil sige, som jeg hører svaret, at der ingen nye svar er til de 900 unge alene på Teknisk Erhvervscenter i København, der står og mangler en læreplads.
Direktøren derfra, som hedder Lars Bille Hansen, er faktisk i dag i avisen citeret for at sige, at vi sender tusinder af unge i frit fald.
Tusinder af unge i frit fald!
Det kan da næppe være en undervisningsministers drøm, næppe heller når man har en statsminister, der taler vidt og bredt om, hvor vigtigt det er, at vi alle får en uddannelse, samtidig med at regeringen sørger for det stik modsatte.
Derfor vil jeg igen spørge: Hvad er svaret, når direktøren for den her store tekniske skole siger, at 900 unge står og venter og risikerer at blive sendt i frit fald?
Hvad er regeringens svar?
De har ikke tid til at vente 2 år på ministerens nyeste initiativer.
Hvad er svaret?
Og hvis det viser sig, de kommer i frit fald, hvad vil ministeren så gøre?
Ulla Tørnæs (V), 2004-11-24:
Vi sender ikke de unge i frit fald.
Jeg ved ikke, hvorfra fru Pernille Blach Hansen har det.
Hvis nu også fru Pernille Blach Hansen gjorde sig den umage at prøve at sætte sig ind i, hvad det egentlig er for ændringer i vekseluddannelsessystemet, som aftalen omfatter,
så ville hun kunne erfare, at der ikke er tale om, at de unge bliver sendt i frit fald.
Vi har bevaret uddannelsesgarantien, det vil sige, at man som ung har mulighed for at gennemføre en erhvervsuddannelse, men ikke en hvilken som helst erhvervsuddannelse.
Vi fortsætter ikke med skolepraktikordningen, sådan som den tidligere regering valgte at gøre det, og hvor man vel godt kan sige, at skolepraktikken for nogle virkede som en sovepude med hensyn til at fastholde et urealistisk uddannelsesønske, fordi der er områder, hvor søgningen overstiger behovet for færdiguddannede, og hvor elever uddannet i skolepraktik derfor har ringere beskæftigelsesmuligheder.
Det mener jeg rent faktisk at den aftale, som vi har indgået, netop tager fat i, sådan at vi sikrer, at de unge bliver uddannet inden for områder, hvor der også er mulighed for efterfølgende beskæftigelse.
Carsten Hansen (S), 2004-11-24:
Nu har ministeren talt meget om incitamenter i dag.
Jeg tror, at det stærkeste incitament i den her aftale er de 500 mio., man sparer på erhvervsuddannelserne.
Det tror jeg, for alt det andet virker åbenbart ikke.
Men jeg skal fortsætte med fru Pernille Blach Hansens citat fra Politiken, hvor Lars Bille Hansen, der er direktør på TEC, den største tekniske skole i Danmark, siger, at vi sender tusinder af unge i frit fald.
Vi forsøger at få dem over i alternative uddannelser, men de svageste opgiver simpelt hen at få en uddannelse.
Er det rent vrøvl, hvad Lars Bille Hansen siger?
Har den mand, som er direktør for den største tekniske skole, vi har i Danmark, ikke forstand på det?
Siver de svageste fra?
Hvor skal de gå hen?
De korte uddannelser er i dag frigivet.
Det tager ifølge de folk, jeg taler med ude i uddannelsesverdenen, som jeg tror har mere forstand på det end os tre, der sidder her, 5-6 år at implementere en ny erhvervsuddannelse.
Det vil sige, at det ikke er et tilbud til dem, for de kan ikke vente 5-6 år.
De kan ikke have tålmodighed.
De svageste siver fra.
Hvad gør vi?
Ulla Tørnæs (V), 2004-11-24:
Ud over de elementer, som jeg har været inde på, altså vejledning og praktikpladsopsøgende indsats fra skolens side, men naturligvis også fra elevens side, er jeg fuldstændig enig i, at vi generelt har et stort problem på erhvervsuddannelsesområdet, når det drejer sig om frafald.
Der er et alt for stort frafald på erhvervsuddannelserne, og jeg kunne godt tænke mig, at vi i fællesskab virkelig prøvede at tage en seriøs drøftelse af, hvad vi kan gøre for at sikre, at de unge ikke falder fra.
Frafaldet skyldes jo ikke alene det, som hr. Carsten Hansen og fru Pernille Blach Hansen hævder her.
Der er også andre årsager til, at man falder fra i erhvervsuddannelsessystemet.
Jeg har netop besluttet at give mulighed for, at skolerne kan have en mentorordning, fordi det viser sig, at nogle rent faktisk også falder fra af helt personlige årsager.
Det er et forslag, som Rådet for kortuddannede har foreslået mig, og det har jeg sådan set valgt at tage til mig og gennemføre, men det vil jo kun være en lille brik i det store puslespil, der drejer sig om at nedbringe frafaldet på erhvervsuddannelserne.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Carsten Hansen (S), 2004-11-24:
Jeg tror ikke sådan, at vi får ministeren bragt til fornuft og til lige at fare ud og ændre aftalen, men vi kunne måske forlange, at ministeren lægger en smule af sin arrogance og talestrøm fra embedsmændene væk og i stedet for bekymrer sig en lille smule om de mange elever, der mangler en plads.
Ministeren siger, at det var håndplukkede elever og det var billig arbejdskraft, men det er de samme 500, som ministeren lige nu har stået og klandret os for at have et problem med i forhold til restlæreaftaler, kombiaftaler, fleksaftaler.
Hvad er det så, der vil foregå, hvis der sker den ændring af skolepraktikken, som ministeren har lagt op til?
Så er det jo ganske, ganske få restlæreaftaler, der kan laves, og derved er det de 479 pladser, det er interessant at snakke om.
Vi er selvfølgelig interesserede i at vide, om ministeren ikke ligesom os er bekymret over, at så stor en del af en ungdomsårgang, hvor der er ganske mange med anden etnisk baggrund, ikke får en restlæreaftale eller ikke kan komme i gang med et job eller en uddannelse på grund af ministerens og regeringspartiernes nedskæringer.
Jørn Jespersen (SF), 2004-11-24:
Nu er vi ved noget meget centralt.
SF ønskede at forhandle miljø, og Det Radikale Venstre ønskede at forhandle miljø, men ingen af partierne blev indbudt til forhandlingerne om miljø.
Faktum er, at vi ikke er blevet indbudt til forhandlinger om miljø, og nu er vi i en situation, hvor der ikke er kommet nogen forbedringer på miljøområdet med på finansloven, og det kan jeg også høre at miljøministeren indrømmer.
Der er ingen forbedringer overhovedet.
Ministeren henviser til nogle ting, der allerede lå i finanslovforslaget.
Har ministeren selv sat nogle fodaftryk og fået nogle grønne ambitioner placeret på finansloven?
Ole Stavad (S), 2004-11-24:
Jeg synes, at jeg gav skatteministeren en god mulighed for at udvise en vis rimelig åbenhed over for det her, men meget af det, skatteministeren siger, er jo – undskyld – noget vrøvl.
Altså det der med at forestille sig, at skattemyndighederne skal køre ud, når en person mister sin ægtefælle og derfor står med nogle problemer, eller at man skal kunne se, når en skatteyder har behov for at snakke med skattemyndighederne, er jo langt ude i hampen, må jeg sige til skatteministeren.
Kan skatteministeren forklare os, hvorfor der, når man ser på skattecentrene der, hvor folk bor tæt, eksempelvis i Nordsjælland, er et befolkningsunderlag i gennemsnit på 130.000 pr. skattecenter, men når man ser på der, hvor folk bor langt fra hinanden, i Jylland, er der i gennemsnit 170.000 borgere som underlag for hvert skattecenter?
Det hænger ikke sammen, kan jeg sige til skatteministeren.
Jørn Jespersen (SF), 2004-11-24:
Jeg kan godt forstå, at miljøministeren gerne ville have haft SF med i forhandlingerne om miljø på finansloven.
Det ville givetvis have givet en række positive resultater.
Men vi blev jo desværre ikke inviteret, og så kan vi skændes længe om, hvorfor vi ikke blev det.
Både vi og Det Radikale Venstre har rejst ønsket om at forhandle miljø, men er ikke blevet inviteret.
Jeg tror, det er finansministeren, der ikke har fortalt miljøministeren, hvem der havde rejst ønsket, men lad det nu ligge.
Mindre afgift på svovlfri benzin
: Jo, men det var på finansloven, før miljøministeren tiltrådte, og det er et EU-krav.
Mere natur:
Miljøministeren ved udmærket godt, at det er en meget tvivlsom påstand.
Det er på finansloven, men der er tale om, at man har rystet lidt med den tynde tegnebog og har fordelt pengene anderledes.
Kærgaard Plantage: Ingen løfter overhovedet, bare et tilsagn om at se positivt på det, hvis der kommer en løsning.
Jeg har svært ved at se, hvor de positive, grønne ambitioner, som miljøministeren har afsat på finansloven, findes.
Hvis vi ser bort fra, hvad der allerede lå i forslaget, hvor er så miljøministerens aftryk på finansloven?
Inger Bierbaum (S), 2004-11-24:
Jeg hører til dem, som bor i det område, som bliver allerallerdårligst betjent med hensyn til skattecentre, og der er i hvert fald to steder i Jylland, og det er Silkeborg og Sønderborg, som er meget hårdt ramt.
Der har været rigtig mange deputationer her i Folketinget, som har gjort opmærksom på, hvor mange borgere der skal bruge utrolig lang tid på landevejene.
Samtidig er Sønderborgområdet et vækstområde i Sønderjylland med rigtig mange både store – meget store – og mindre virksomheder og af den grund mange borgere, nemlig omkring 70.000 borgere, i det område.
Så jeg vil gerne høre chefen i regeringen sige, at regeringen er ligeglad med, at et så vækstpræget område ikke får et skattecenter.
Vi ønsker os et tredje skattecenter i Sønderjylland.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-11-24:
Som jeg sagde før, er det en balance mellem forskellige hensyn, hvor det at sikre et tilstrækkeligt grundlag for at skabe faglig bæredygtighed er et væsentligt kriterium.
Ved siden af det skal vi så prøve at lave en god geografisk fordeling.
Hvis vi nu tager Sønderjylland – jeg har også været i Sønderborg, så jeg kender godt synspunkterne –
har vi jo jævnt hen mødt kritik af, at det altid var Tønder, det gik ud over.
Jeg tror også, fru Inger Bierbaum vil give mig ret i, at det også er en relevant problemstilling, at befolkningen i Tønder og i det hele taget i den sønderjyske vestegn med rette har kunnet pege på, at hver gang der har skullet træffes beslutninger her i Folketinget om strukturændringer, har der været en tendens til, at det gik ud over Tønder.
Nu har regeringen så valgt at tage regionalt hensyn ved at lægge et skattecenter i Tønder.
Så skal der også være et i den østlige del af Sønderjylland, det er så blevet Haderslev, så der altså er to i Sønderjylland, et i vest og et i øst.
Det synes jeg giver en god balance, og som jeg sagde før, betyder afstande i dag altså ikke det samme, som det gjorde før i tiden, fordi det meste af kommunikationen med skattevæsenet sker elektronisk.
Inger Bierbaum (S), 2004-11-24:
Jeg vil gerne sige, at vi på det politiske plan i Sønderjylland har haft deputationer, der har sagt, at der er faglig bæredygtighed i at lave et tredje center i Sønderborg.
Der er ingen i Sønderjylland, der ikke under Tønder og Haderslev, at de får deres centre, men der er faglig bæredygtighed i et tredje center.
Regeringens strukturanalyse siger selv, at det er fagligt bæredygtigt at have op til 50 centre.
Man har bygningerne, man har bygget om for et par år siden for et tocifret millionbeløb, og derfor ville det ikke koste ret meget, hvis regeringschefen sagde: Der er altså en gruppe dér – bl.a. i Sønderborg – hvad med et eller to eller tre centre mere?
Det vil ikke betyde noget økonomisk, og det håber jeg at statsministeren vil overveje.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-11-24:
Som jeg også sagde før i mit svar til hr. Ole Stavad, lytter vi selvfølgelig til alt, hvad der bliver sagt, alle synspunkter vil indgå i overvejelserne.
Nu er regeringen kommet med et udspil.
Jeg synes, det repræsenterer en god og stærk geografisk balance, samtidig med at vi har sikret faglig bæredygtighed og i det hele taget en fornuftig struktur i den statslige skatteforvaltning.
Men selvfølgelig lytter vi til, hvad der bliver sagt.
Nu går forhandlingerne om skatteministerens forslag til samling af skatteforvaltningens statslige sektor i gang, og så må vi se i den videre proces, men jeg har på det foreliggende grundlag ikke nogen anledning til at tilsidesætte den fordeling af skattecentre, som skatteministeren er nået frem til.
Ole Stavad (S), 2004-11-24:
Men vi ved jo begge to, at hvis det er sådan, at vi får en anelse support fra statsministeren, så er vores muligheder for at lykkes noget større.
Jeg vil ikke bede statsministeren om at komme med nogen som helst firkantede tilsagn i dag.
Jeg vil derimod gerne personligt give statsministeren det tilsagn, at jeg ikke vil forfægte et eneste center, som ikke opfylder kriterierne for den faglige bæredygtighed også i et fremadrettet perspektiv.
Men jeg vil bede om, at vi overvejer at føje et sjette kriterium til, som jeg synes mangler, nemlig borgernes afstand til et skattecenter.
Vi ved godt, at der kan være hjørner, man ikke kan nå, hvis man skal holde fast i fagligheden, men måtte jeg bare få et lille signal om, at den åbenhed, som statsministeren her har signaleret, også er udtryk for, at man vil være lyttende i den videre proces.
Så håber jeg, vi finder en løsning, sådan at vi i fællesskab kan klare problemerne med de borgere, som får en urimelig behandling i den her sag.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-11-24:
Jeg ved ikke, hvor meget længere vi kan komme i den sag, for som sagt tror jeg altså, at hr. Ole Stavad med stort udbytte vil kunne drøfte den videre med skatteministeren.
Jeg vil gerne sige, at det jo ikke er sådan, at vi ikke er lydhøre over for synspunkter, der føres frem i den her debat, men jeg har nu ingen grund til at tilsidesætte den afvejning, som bl.a. skatteministeren – men det er faktisk den samlede regering, der står bag ved det – har foretaget, hvor der ud fra forskellige kriterier er placeret 30 skattecentre ud over landet.
Jeg synes, der er fundet en god balance mellem de forskellige kriterier, og som hr. Ole Stavad rigtigt påpeger, må faglig bæredygtighed være noget ret afgørende, for vi skal sikre, at vi har en god, effektiv og ensartet ligning her i landet, og det er også vigtigt, at man opbygger en struktur, hvor der kan blive opsamlet ekspertise, som kan sikre en effektiv ligning.
Det tror jeg vi er enige om, og det synes jeg må være det afgørende.
Ved siden af det skal man så prøve at få en så god, ligelig geografisk spredning som muligt, og den balance synes jeg faktisk skatteministeren har nået med det udspil, der ligger her.
Regeringen er absolut i en fase, hvor vi lytter til alt, hvad der bliver sagt, men jeg har ikke noget grundlag for at tilsidesætte det udspil, der ligger.
Jeg synes faktisk, der er repræsenteret en god balance i det.
Hr. Ole Stavad startede med at sige, at han gerne ville opfatte det, jeg sagde, positivt.
Kunne vi komme dertil, at hr. Ole Stavad altid ville gøre det, så var vi jo kommet vidt.
Men lad det nu ikke gribe om sig.
Når nu Socialdemokraterne går så højt op i det her, kan man ærgre sig lidt over, at Socialdemokraterne vælger at stå uden for kommunalreformaftalen.
Det er jo selvvalgt, at Socialdemokraterne står udenfor og ikke er blevet en del af skattereformaftalen.
Men vel, jeg har lyttet til, hvad der er blevet sagt, det vil selvfølgelig indgå i de videre overvejelser, men jeg vil godt gentage, at jeg ikke på det foreliggende grundlag har nogen anledning til at tilsidesætte den model, som skatteministeren er nået frem til, og som jeg synes er afbalanceret.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-11-24:
Nu har jeg ofte her i spørgetiden måttet kritisere statsministeren, men jeg vil godt i dag begynde med at komme med en anerkendelse, nemlig af, at statsministeren må have et meget betydeligt handelstalent.
For det er jo lykkedes statsministeren at sælge en forfatningstraktat, som alle – tror jeg – der har læst den, må forfærdes over indholdet i, alene ved at tildele hr. Holger K. Nielsen et fuldstændig ubegribeligt papir, en såkaldt aftale.
Jeg ved ikke, om statsministeren kalder det et nationalt kompromis nr. 2, men det er i hvert fald et ubegribeligt stykke papir, som hr. Holger K. Nielsen så skal rejse rundt med og bruge som figenblad for Unionstraktaten i afstemningen i sit parti.
Det synes jeg faktisk er noget af en genistreg, statsministeren der har lavet.
Helt omkostningsfrit har statsministeren leveret et stykke papir, der er hullet som en si, og et af de store huller er det, som der her konkret er spørgsmål om, nemlig den nye gummiparagraf.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-11-24:
Det forekommer mig, at hr. Keld Albrechtsen her starter en krig mod hr. Holger K. Nielsen mere end mod mig, og den synes jeg måske hr. Keld Albrechtsen med fordel kunne føre direkte mod hr. Holger K. Nielsen i stedet for at bruge mig som mellemmand.
Jeg anerkender, at Folketingets forretningsorden jo næsten byder hr. Keld Albrechtsen, at det skal gå gennem mig, men jeg føler mig sådan lidt som sagesløst offer i hr. Keld Albrechtsens vendetta mod sin i øvrigt gode ven, hr. Holger K. Nielsen.
Til hr. Keld Albrechtsens spørgsmål må jeg altså svare, at der overhovedet ikke er noget i det, hr. Keld Albrechtsens spørger om.
Den politiske aftale mellem regeringen, Socialdemokraterne, De Radikale og SF om Danmark i det udvidede EU forholder sig ikke til fleksibilitetsbestemmelsen i forfatningstraktatens artikel I-18, og det er heller ikke nødvendigt.
Der er intet nyt i, at EU’s traktatgrundlag indeholder en sådan fleksibilitetsbestemmelse.
En tilsvarende bestemmelse er i dag indeholdt i traktatens artikel 308, så som sædvanlig ser hr. Keld Albrechtsen spøgelser, oven i købet ved højlys dag.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-11-24:
Nu må jeg anholde statsministerens påstand om, at han i denne sag skulle være et sagesløst offer.
Sådan tror jeg ligefrem han fik det fremstillet.
Det er jo statsministeren, der har lavet hele konstruktionen, så sagesløs kan han vel ikke kaldes.
Det, jeg bare sagde, var, at statsministeren var sluppet fuldstændig omkostningsfrit af sted med at trække hr. Holger K. Nielsen rundt i manegen.
Det var bare det, jeg anerkendte som en politisk genistreg fra statsministerens side, men at han skulle være sagesløs, forstår jeg ikke, og jeg vil godt spørge statsministeren: Kan det virkelig været rigtigt, at hr. Holger K. Nielsen slet ikke over for statsministeren i de forhandlinger, man havde, har rejst det problem, at man her indbygger en artikel i den nye forfatningstraktat, som åbner en ladeport for, at man kan lave lovgivning på alle mulige områder, som EU ønsker at gå ind og blande sig i, og som fjerner alt andet, der står i den aftale, med et pennestrøg?
Efter min mening er det en kæmpe fejl, men det er sikkert helt bevidst fra regeringens side, at man har undladt at berøre den nye gummiparagraf i aftalen.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-11-24:
Der er slet ikke sammenhæng i det, hr. Keld Albrechtsen siger, når hr. Keld Albrechtsen påstår, at der her er tale om en ny bestemmelse.
Det er der overhovedet ikke.
Den bestemmelse, hr. Keld Albrechtsen her taler om, findes også i den gamle traktat.
Hvis der overhovedet er noget nyt, er det, at der i den nye traktat er en indskrænkning af anvendelsen, kan man sige, eller der er i hvert tilfælde lagt bremser på anvendelsen af denne fleksibilitetsbestemmelse.
Det fremgår nu udtrykkeligt af artiklen, at bestemmelsen ikke kan anvendes til harmoniseringen af medlemslandenes love og administrative bestemmelser i de tilfælde, hvor en sådan harmonisering ikke er mulig i forhold til traktaten.
Samtidig er den demokratiske kontrol med anvendelsen af bestemmelsen blevet styrket.
Europa-Parlamentet skal nu godkende anvendelsen af bestemmelsen.
I dag skal Europa-Parlamentet alene høres.
Og der er også andre ting.
Så hvis der overhovedet er noget nyt, er det, at det er blevet sværere at bruge bestemmelsen.