runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lissa Mathiasen (S), 2002-01-15:
Ja, man må sige, at der er andre boller på suppen, end der var for et års tid siden.
Det vil sige, at dengang, da man sad i opposition, var man enige i, at hvis det byggeri skulle have et formål, skulle det altså også være til en husleje, som rimeligt matchede den husleje, vi kender, gennemsnittet for den almene sektors husleje, og det er præcis dét, der ligger i forslaget her.
Hvilken pris synes fru Rikke Hvilshøj egentlig, der skal bygges til?
Eller hvad er det for nogle mennesker, der skal bygges til?
Jeg tror egentlig, at de mange mennesker, der ønsker en lejebolig og også gerne vil ind i det private pensionskassebyggeri, vil have meget svært ved at forstå, hvis der ikke skal være en eller anden begrænsning; hvis man med skatteyderpenge skal betale pensionskasserne for at bygge, og der samtidig ikke sættes en grænse for, hvor høj huslejen må være.
Jeg synes i øvrigt heller ikke helt, det harmonerer med de løfter, der blev givet i valgkampen, men jeg ved ikke, hvad Venstres svar er til det.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2002-01-15:
Det var jo mange spørgsmål her til sidst.
Om administrative bøder vil jeg gerne sige, at det initiativ, jeg har taget, er at stoppe administrative bøder for formelle overtrædelser af arbejdsmiljøloven.
Der skal der selvfølgelig falde en bøde, hvis man overtræder det.
Men det er dér, hvor man kommer ud og konstaterer, at der er en formel mangel, at der ikke ligger et referat, at der ikke ligger en APV, eller at man ikke har en sikkerhedsorganisation i en virksomhed med fem medarbejdere.
Og den bekendtgørelse har jeg jo fuld hjemmel til, og den er oversendt til Arbejdsmiljørådet.
Bjarne Laustsen (S), 2002-01-15:
vist som den tidligere regering har sat i værk, men man vil jo ikke gøre noget for pengene
Det, der lå i hele incitamentspakken, var, at arbejdsmiljøet også skulle forbedres.
Jeg forstår så også, at regeringens politik er meget ensidig.
Det er jo fint nok, at man nævner, at der er arbejdsgivere, der har henvendt sig til ministeren, men hvor mange lønmodtagere har henvendt sig til ministeren for at få ophævet den incitamentspakke?
Jeg vil også gerne spørge til lovgrundlaget for administrative bøder.
Her har man jo sat det i stå.
Jeg kan forstå på de meldinger, vi har fået ude fra arbejdstilsynet og mange andre steder, at APV, som man skulle have lavet de sidste 5 år, pludselig - for vi har indført det her helt kontant, det er noget, der virker - er sat i stå. Hvor mange har rent faktisk meldt sig til, fordi vi har indført begrebet administrative bøder?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2002-01-15:
Jeg har forstået på den rådgivning, jeg har fået
, at det, at lovgivningen ændres, eller en udbygning stilles i bero, ikke udløser noget erstatningskrav over for i dette tilfælde Beskæftigelsesministeriet.
Det er jo vilkår, der gælder i øvrigt i samfundet: når reglerne ændrer sig, må man indstille sig på det, og det gælder også for BST-området.
Jeg vil gerne sige til spørgeren, at de initiativer, vi tager på arbejdsmiljøområdet, er et opgør med den tidligere regerings pålæggelse af skatter på arbejdsmiljøet, gebyrbelagte tilsyn og bureaukratisering.
Vi tror, at man ved en prioriteringsdebat mellem arbejdsmarkedets parter i stedet får afsløret de alvorligste problemer, så man kan tage fat i dem først.
Jeg nævnte et eksempel for Arbejdsmiljørådet i går: Hvis man tager en kontorvirksomhed med ni ansatte, er der to af dem, der har været 12 dage på sikkerhedskursus.
Arbejdstilsynet har været på besøg 4 timer, plus der har været et opfølgende besøg, hvor man især fotograferede, hvordan forholdene var under skrivebordene.
Bjarne Laustsen (S), 2002-01-15:
Jeg kan forstå, at det piner ministeren, at vi spørger så konkret, hvad det er, regeringen vil på arbejdsmiljøområdet.
Ministeren siger, at det ikke kan være spørgeren ubekendt, hvad det er for nogle initiativer.
Jo, det er det bestemt.
Jeg har tilladt mig at skrive ministerens tale ud fra Beskæftigelsesministeriets hjemmeside, og dér står der noget om prioritering af arbejdsmiljøindsatsen, rollefordeling og metoder og instrumenter.
Her har vi jo en lovgivning, som er vedtaget af Folketinget, men som ministeren stopper.
Hvad er det, man vil opnå?
Hvor er det, man vil hen?
Jeg spurgte konkret efter de gener, som regeringen og ministeren har påført de lokale BST'er, som har handlet i tillid til den lovgivning, der fandtes, og jeg spørger også: Hvis de har haft nogle udgifter - indtægterne vil man jo godt have, dem vil man først regulere næste år - vil man så holde de pågældende BST'er skadesløse?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2002-01-15:
Jeg går ud fra, at det ikke er undgået spørgerens opmærksomhed, at regeringen har en lang række initiativer på arbejdsmiljøområdet.
Baggrunden for de initiativer er, at vi ønsker at genskabe en respekt og en forståelse for de arbejdsmiljøregler, den tidligere regering har gennemført med hensyn til at pålægge bureaukrati og omkostninger på virksomhederne, og i den forbindelse har jeg anmodet parterne i Arbejdsmiljørådet om, at vi nu begiver os i gang med en grundlæggende prioritering på arbejdsmiljøområdet og tager fat i de væsentligste problemer først.
Jeg stod over for det problem, at den 1. januar skulle en stor udbygning af BST gå i gang, og da jeg ønsker en grundlæggende vurdering af hele området og en stærkere inddragelse af arbejdsmarkedets parter, fandt jeg det rigtigt, at udbygningen af BST for så store grupper også indgik i den prioritering.
Det er baggrunden for, at jeg ved en bekendtgørelse satte udbygningen i stå, indtil vi har haft den grundlæggende debat.
Jeg kan også sige, at jeg i går havde Arbejdsmiljørådet samlet og redegjorde for regeringens samlede udspil på arbejdsmiljøområdet og bl.a. bad om, at vi får denne prioriteringsdebat.
Men jeg synes, det ville være forkert, når man nu ønsker en prioritering af indsatsen og en mere målrettet indsats på arbejdsmiljøområdet, hvis man ikke lige tog den pause og kiggede på udbygningen af BST.
Bjarne Laustsen (S), 2002-01-15:
Jeg vil gerne spørge ministeren, nu da ministeren har følt sig kaldet til at deregulere arbejdsmiljøet, med hvilken begrundelse man stopper en lovgivning, som er vedtaget her i Folketinget, og hvilken lovhjemmel man har til at stoppe udbygningen af BST.
Det forhold, at ministeren har meldt det ud, har givet mange komplikationer for BST'erne ude i landet.
Man har jo regnet med, at man kunne sætte prisen ned, fordi der var flere, der skulle med, og det betyder, at det kontingent, som arbejdsgiverne skal af med, har de regnet med skulle sættes ned, og de er gået ud og har ansat folk.
Vil ministeren holde de BST'er skadesløse?
I øvrigt vil jeg gerne have helt klart at vide, hvorfor man vil stoppe udbygningen af BST, for det har været med til at gavne arbejdsmiljøet.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2002-01-15:
For så vidt angår spørgsmålet om aktivering af de mennesker, der ikke har fået opfyldt 75 pct.s-kvoten, vil den kunne finansieres af ubrugte midler fra 2001.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Bjarne Laustsen (S), 2002-01-15:
Jeg går ud fra at det, regeringen siger, efterlever den også, og det er selvfølgelig spørgsmålet om at overholde indgåede forlig, jeg tænker på.
Hvis man agter at gøre det, vil jeg gerne vide, hvor mange færre man regner med, der skal i aktivering, for at overholde den ramme.
Jeg forudsætter, at man vil bruge de 1,5 mia. kr. fra aktivrammen, hvoraf 80 pct. eller noget i den stil vel er forsørgelse, og jeg vil gerne vide, hvor mange færre man regner med skal gennemgå aktivering.
Ministeren har yderligere meddelt, at de, der ikke har nået at få de 75 pct.s aktivering inden for de 4 år, skal have det yderligere, og så er det svært at forstå, at der skal færre gennem systemet til næste år, end der var sidste år.
Det må alt andet lige betyde flere udgifter.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2002-01-15:
Jeg ville synes - men det er bare min enkle tankegang - at hvis nogle skønnede, at der på et område var brug for færre midler, afsatte man færre midler til det område, og hvis man skønnede, at der var brug for flere midler til et andet område, afsatte man flere midler dér.
Men her er der jo tale om nogle rettigheder, de ledige har i henhold til lovgivningen, og vi rører ikke ved de rettigheder.
Jan Petersen (S), 2002-01-15:
Jeg ved ikke, om jeg er udsat for ukyndighed eller manglende lyst til at svare, så jeg prøver en sidste gang.
Når ledighedstallet falder, skal der bruges færre midler på aktivering og forsørgelse af ledige - det må være et kendt vilkår - men kan man frigøre de midler og bruge dem på en udgift, der kommer hvert eneste år, uanset hvor stort ledighedstallet er?
Kort og godt: Kan man bruge sparede aktiveringsmidler, fordi der er færre ledige, på at lave en permanent forbedring af barselorloven? Det må være muligt at få svar fra beskæftigelsesministeren.
Det er ikke noget, der beror på, hvordan Finansudvalget har det.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2002-01-15:
Jeg forudsætter, at det, vi taler om her - det er i hvert fald det, jeg svarer på - er, hvad der skal ske i forbindelse med finanslovforhandlingerne.
Nu svarer jeg med forbehold for min ukyndighed om, hvordan man disponerer midler i forbindelse med Finansudvalgets arbejde osv., men normalt ville jeg da gå ud fra, at midlerne skulle anvendes til det, de er vedtaget til.
Jan Petersen (S), 2002-01-15:
Ja, de aftales i forbindelse med finansloven.
Jeg er enig i, at man aftaler, hvordan finansloven skal se ud, ved at stemme om tingene.
Men det principielle er: Mener beskæftigelsesministeren, at man kan anvende midler, som skal dække en udgift, der kan svinge med ledigheden, andre steder?
Kan man bruge de midler, man sparer her, på en permanent driftsudgift, som ikke svinger med konjunkturerne?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2002-01-15:
Nu må spørgeren undskylde min manglende rutine, men jeg går ud fra, at de bevillinger, vi taler om, aftales i forbindelse med finansloven, og at det er i den forbindelse, man disponerer over statens midler.
Jan Petersen (S), 2002-01-15:
Men hvis der bliver færre ledige, kan man så bruge de midler til at dække andre og permanente udgifter, f.eks. til barselorlov?
Jeg beder ministeren forholde sig principielt til, om midler, der er stillet til rådighed for et svingende antal ledige, kan bruges på en permanent udgift, som jeg må forvente, at en forbedret barselorlovsordning er.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2002-01-15:
Finanslovforslaget for 2002 er som bekendt ikke fremsat endnu.
Der arbejdes med det, og det eneste, jeg vil sige om det, der foregår på Beskæftigelsesministeriets område, er, at budgetteringen er sket på grundlag af de gældende arbejdsmarkedsforlig.
Der er således ikke forudsat nogen regel- eller lovændringer, og der røres ikke ved de lediges rettigheder.
Bjarne Laustsen (S), 2002-01-15:
Jeg kan forstå på ministeren, at han meget gerne vil have, at parterne tager sig mere af arbejdsmiljøet.
Når man så også vil afskaffe den regel om, at hver gang der er fem medarbejdere på en arbejdsplads, skal der være en sikkerhedsgruppe, så bremser det jo initiativet til, at der kommer gang i debatten derude; det at udarbejde APV er jo også det at få folk til at snakke sammen.
I hele incitamentspakken ligger der også meget omkring rummelighed, og der ligger meget omkring sundhedsfremme.
Jeg forstår så, at alt det her er lagt på gulvet, og alligevel siger man, at man vil gøre noget for arbejdsmiljøet.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2002-01-15:
Jeg vil godt til spørgeren sige, at vi ikke tror på de virkemidler, den tidligere regering gennemførte, med, at der bliver et bedre arbejdsmiljø, fordi man lægger en skat på antallet af medarbejdere i en virksomhed, eller at man skal pålægge nogle brancher gebyrbelagte tilsyn.
Derfor er det et opgør med det system, som den tidligere regering gennemførte på det her område.
Vi har tillid til, at man på den enkelte virksomhed og blandt organisationerne har både en interesse i og en motivation til at sørge for, at virksomhederne har et ordentligt arbejdsmiljø, ikke mindst i lyset af den debat, der kører, om, at vi i de kommende år kommer til at mangle arbejdspladser og mangle arbejdskraft.
Så jeg tror ikke, at der er grund til den store bekymring.
Men som sagt vil vi gerne have parterne inddraget stærkere end den tidligere regering gjorde.
Ole Sohn (SF), 2002-01-15:
I foråret stillede SF et forslag om, at man skulle forlænge dagpengeretten for de arbejdsløse, som ikke havde fået den aktivering, som de havde ret og pligt til.
Det blev stemt ned i Folketinget bl.a. med Venstres stemmer.
Nu kan jeg se, at beskæftelsesministeren efter valget har tilkendegivet, at ministeren agter at sikre, at arbejdsløses rettigheder bliver overholdt.
Jeg vil gerne have en lidt nærmere forklaring på, hvordan det skal kunne foregå, for hvis ikke man har fået den aktivering, man har krav på - og jeg kan forstå, at ministeren ikke ønsker at give forlængede dagpenge - hvilken ydelse skal der så gives, og hvilken størrelse vil den så i givet fald have?
Line Barfod (EL), 2002-01-15:
Som ordfører for forslagsstillerne skal jeg takke for de mange positive bemærkninger, der er kommet.
Det glæder mig, at der er så bred enighed om, at det er nødvendigt, at der bliver oprettet langt flere hospicepladser, og at der bliver oprettet pladser over hele landet.
Såvel ministeren som de fleste af ordførerne har været inde på, at det er et problem i forhold til forslaget, at vi ønsker, at der skal være etableret hospicepladser allerede inden udgangen af dette år.
Hvis det måtte vise sig under udvalgsbehandlingen, at det ikke er realistisk muligt at få indrettet pladser så hurtigt, så skal det ikke være det, der er afgørende for, om forslaget kan gennemføres.
Omvendt mener vi heller ikke, at man bare skal lade det ligge flere år ud i fremtiden og se, om det nu skulle ske, at der blev opført hospicer rundtomkring i landet på amternes og kommunernes eget initiativ.
Det her har været så mange år undervejs, så nu skal det også snart udmønte sig i nogle konkrete pladser.
Det var også for nogle ordførere væsentligt, at man ikke greb ind i det kommunale selvstyre, det var bl.a. hr. Naser Khader fra De Radikale, der var inde på det, og også ministeren var lidt inde på, at man skulle tage lidt hensyn til kommuner og amter, men man ville dog følge det meget tæt.
Jeg håber, at hensynet til de døende står højere, så man på det her område kan sikre, at der reelt bliver en mulighed for alle over hele landet for at komme på hospice.
Det har i mange år været Enhedslistens politik, ligesom det også har været bl.a. Kristeligt Folkepartis, Dansk Folkepartis og flere andre partiers, at alvorligt syge i den allersidste fase skal have de optimale muligheder for at få pleje og omsorg og smertelindring, og at den døendes ønsker skal kunne imødekommes.
Der er stor forskel på, hvad den enkelte døende og de pårørende ønsker, og også forskel på, hvad de magter.
Derfor er det vigtigt, at der er de reelle muligheder for, at man kan vælge, om man vil dø i eget hjem, om man vil på hospice, om man vil dø på det plejehjem, hvor man bor, eller hvad man ønsker.
Så vil jeg gerne gøre opmærksom på, som også andre ordførere har været inde på, at for os er det afgørende ikke,
hvilken driftsform det er.
Det er ikke afgørende, om det er offentlige, eller det er selvejende institutioner.
For os er det afgørende, at det nødvendige antal pladser bliver etableret.
For os kan det også være pladser som dem, man i Hovedstadens Sygehusvæsen har etableret på Bispebjerg Hospital, hvor man har lavet en særlig afdeling for uhelbredeligt syge, som minder om hospice, og hvor der er de nødvendige rammer til stede.
Det kunne også være, at nogle af de sygehuse, man har nedlagt rundt om i landet, kunne anvendes til at indrette hospicepladser.
Det er altså indholdet, der er det afgørende, som flere andre også har været inde på. Vi håber, at det må lykkes under udvalgsarbejdet at opnå enighed, og at det også lykkes at få oprettet pladserne i løbet af kort tid.
Tove Fergo (V), 2002-01-15:
Det er jo sådan, at den tidligere regering afgav et politisk løfte, som ikke fik tilslutning i Folketinget, og dermed er det bortfaldet.
Vi har jo, som befolkningen har opdaget, og som Folketinget selvfølgelig har opdaget, fået en ny regering
med et solidt flertal bag sig.
Det er bl.a. det, befolkningen har stemt om, og de har støttet den politik, som vi står for, og dermed er den sag afsluttet.
Vedrørende grundloven har fru Birthe Rønn Hornbech fuldstændig ret.
Ethvert trossamfund kan anlægge en begravelsesplads, hvis de kan købe jorden, og hvis de kan få de nødvendige tilladelser til det.
Så der er ikke noget problem.
Det glædelige er, at jorden er fundet, muligheden er skabt, og det var det, der var opgaven, og den er løst.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2002-01-15:
For at skære det helt ud i pap: Kan vi ikke være enige om, at det her intet har med grundloven at gøre?
Enhver kan etablere sin gravplads, hvis de forskellige tilladelser foreligger.
Er det ikke rigtigt, at det er sådan?
Det - kirkeministeren var for pæn til at sige det - skyldes en kæmpebrøler hos borgmesteren i Brøndby, der troede, han kunne videresælge en grund, han ikke selv ejede.
Og er det ikke rigtigt, at ingen minister, heller ikke den tidligere kirkeminister, overhovedet kan afgive noget løfte, som måske var et løfte, af den karakter, uden at man har tilslutning i hvert fald fra Finansudvalget?
Er det ikke rigtigt forstået?
Tove Fergo (V), 2002-01-15:
Forløbet har været sådan, som spørgeren fremstiller det.
Det er rigtigt, at det var Københavns Kommune, som ejede det, og at det var udlagt til institutionsbyggeri.
Det er Brøndby Kommune, der er planmyndighed, og de har så ændret byplanen for området, sådan at man i dag kan indrette en begravelsesplads.
Det var det, muslimerne bad om hjælp til, det er det, de har fået, og sagen er dermed løst fra Kirkeministeriets side og fra regeringens side.
Der har aldrig nogen sinde været diskussion eller tale om prisen, da problemet opstår.
Jeg kan da så godt oplyse, at i øjeblikket er det en taksationskommission, som er ved at vurdere og tage stilling til, hvad prisen vil være på det stykke jord.
Det har vi herinde fra regeringens side ikke noget at gøre med.
Det er en sag mellem to parter, Brøndby Kommune og Københavns Kommune og så eventuelle købere, og det har vi ikke noget med at gøre.
Lene Garsdal (SF), 2002-01-15:
Men det er jo ikke tilfældigt, at muslimer igennem de sidste i hvert fald 10 år har forsøgt at få deres egen plads til muslimske begravelser, og det kan man jo ikke fortænke dem i.
Det, der i virkeligheden er grunden til, at jeg spørger, er jo, at der igennem mange, mange år er blevet lagt gentagne hindringer i vejen for, at muslimerne kan få begravelsespladsen.
Efter at mange kommuner ikke havde ønsket at lægge jord til, bliver det så endelig muligt at få en plads, som kirkeministeren ganske rigtig siger, i Brøndby Kommune, og det var også til en pris, som muslimerne efter det tilsagn, der var givet, kunne betale på det tidspunkt.
Siden hen
kommer der så en strid imellem Københavns Kommune og Brøndby Kommune om bebyggelsesprocenter og vurderingspriser osv., og dermed bliver prisen formentlig anderledes, end det oprindelig var tanken.
Det er jo sådan set det, der gjorde, at den tidligere kirkeminister greb ind og sagde: Nu kan vi ikke leve med det længere, og som i øvrigt havde de samme synspunkter, at det ikke er statens opgave at skaffe begravelsespladser.
Men jeg vil gerne spørge, hvad ministeren så vil gøre for at give muslimerne den hjælp, som de åbenbart har behov for for at kunne få lov til i Danmark at etablere deres egen begravelsesplads.
Tove Fergo (V), 2002-01-15:
Ja tak og tak for spørgsmålet.
Det kan de faktisk, det bliver de også.
Vedrørende den muslimske gravplads, som spørgeren henviser til, ja, så var det Kirkeministeriets opgave at finde en grund, at finde et sted, hvor der kunne indrettes en begravelsesplads for muslimer.
Det er dejligt, at det problem er løst.
Det har Kirkeministeriet fundet ud af i min forgængers tid.
Han har fundet et stykke jord ude i Brøndby, og dermed er Kirkeministeriets opgave i den forbindelse foreløbig afsluttet.
Det har ikke været de nuværende regeringspartiers holdning på noget tidspunkt, at der skulle ske en økonomisk understøttelse fra statens side af en muslimsk begravelsesplads.
Det er sådan i Danmark, at medlemmer af folkekirken betaler for deres begravelsespladser, medborgere, som ikke er medlem af noget trossamfund, betaler for deres begravelsespladser, Det Mosaiske Troessamfund betaler for sin begravelsesplads, og frikirker, som også har kirkegårde, betaler for deres kirkegårde.
Så der er ikke nogen lovhjemmel eller nogen nødvendighed for, at muslimerne skal stilles i en ganske særlig situation og have deres begravelsesplads statsfinansieret.
Jan Petersen (S), 2002-01-15:
I torsdags, den 10 januar 2002, sagde beskæftigelsesministeren til Jyllands-Posten, at finansloven er budgetteret på grundlag af gældende arbejdsmarkedsforlig.
Der er ikke foretaget nogen regelændringer, og de lediges rettigheder er der ikke pillet ved.
Før valgkampen og under valgkampen sagde Venstre, at der skulle spares 1,5 mia. kr. på arbejdsmarkedspolitikken, og det skulle ske ved at fjerne hovedløs aktivering.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2002-01-15:
Men jeg mener personlig, at når man har en sådan ordning, ja, så har vi også en forpligtelse til at opfylde den.
Grunden til, at nogle af dem røg ud af aktivering, var jo bl.a. de vanskeligheder, der var med Amandasystemet, da man indførte det, som gjorde, at produktionen i arbejdsformidlingen faldt i den periode.
Derfor er det jo uforskyldt, at de her mennesker og systemet, kan man sige, arbejdsformidlingen, er kommet i den situation, og det prøver vi så at reparere på den her måde.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Hr. Ole Stavad får det til at lyde meget snedigt, så jeg svarer under forudsætning af, at jeg helt klart forstår spørgsmålet.
Svaret på det første er ja.
Altså hvis man mangler en periode i at opfylde 75 pct.s-kravet, og den skulle være opfyldt inden den 1. januar 2002, så får man krav på, når man henvender sig til arbejdsformidlingen, at få aktivering i det antal uger, det antal måneder, som man måtte mangle.
Har man været på kontanthjælp siden den 1. januar, får man så den aktivering, som man har krav på ifølge den forudgående periode, på dagpenge.
Sådan er forslaget.
Det er jo ikke, fordi vi ønsker at holde skjult, at der er den her mulighed, og der vil naturligvis på arbejdsformidlingen og andre steder blive redegjort for dette for de her mennesker.
Men at vi skal opsøge dem, vil jeg betragte som lidt overflødigt, da mange af dem jo vil være kommet i arbejde i mellemtiden.
Så derfor er ordningen, at de, som henvender sig på arbejdsformidlingen, straks vil få imødekommet deres ønske, og så vil man tage fat på at finde en aktivering.
Ole Stavad (S), 2002-01-15:
Jeg vil gerne tilslutte mig dem, der siger, at det er en interessant diskussion og interessante svar, vi får fra beskæftigelsesministeren. For at være helt sikker på, at jeg forstår, hvad beskæftigelsesministeren siger, på den rigtige måde: Jeg hører, beskæftigelsesministeren siger, at hvis vi tager den samlede aktivperiode, så er beskæftigelsesministeren indstillet på at komme med et lovforslag, der indebærer, at hvis man tager aktivperioden, tager de 75 pct., man har ret til aktivering, har man med hensyn til al den aktivering, man mangler op til de 75 pct., en ret til at opnå denne ved en forlængelse af perioden.
Jeg tror, det er meget forlangt, at folk sådan skal have det der skema i hovedet.
Hvorfor beder ministeren ikke arbejdsformidlingen, dem, der har alle oplysningerne inde på edb-systemerne, om at gå ind og lave en konkret beregning på den enkelte, der er berettiget til aktivering?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2002-01-15:
Hvor mange det drejer sig om, ved vi jo ikke.
Det findes der ingen opgørelse over.
Men det forudsætter jo, at de pågældende selv retter henvendelse til os. Man kan sige, at det altså er ledige, som skal have påbegyndt aktiveringsperioden efter den 1. januar 1999, vi taler om her.