runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2002-12-03:
Nu kan det være de forslag, vi debatterer her, men det kunne jo også have været nogle beslutningsforslag, hr. Claus Larsen-Jensen tog initiativ til.
Men fidusen er bare, at Folketinget tager stilling til nogle konkrete spor, som regeringen er forpligtet til at arbejde videre med i forhold til det demokratiske underskud, der er i EU.
Jeg kan ikke finde hoved og hale i, at hr. Claus Larsen-Jensen på den ene side siger, at vi ikke sådan reelt kan debattere sådan nogle forslag, som er på dagsordenen i dag,
det giver ikke noget, og det er ikke den rigtige facon.
På den anden side skal det hen i lyset af forfatningsdiskussionen i Konventet, hvor vi skal vente på resultatet, før vi drager nogle konklusioner, altså underforstået: Lad nu være med at tro, at vi ikke har styr på det, det skal vi nok finde ud af, og vent og se resultatet, så bliver I nok glade.
Det er mærkeligt at sige til nogle, der er politisk engagerede også på det her område: Jamen vent og se, vi skal nok prøve at tage højde for jeres synspunkter i det forfatningsudkast, der vil komme på et tidspunkt til en regeringskonference.
Der ligger altså nogle konkrete forslag her, som kunne være et grundlag, og så kan hr. Claus Larsen-Jensen jo fortælle os præcis, på hvilke områder i de enkelte forslag han gerne vil have det anderledes.
Derefter må man diskutere, om der er et flertal for at lave dem anderledes og så vedtage dem på det grundlag.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-12-03:
Det glæder mig sandelig at høre, at der vil ske noget.
Nu er Konventets arbejdstid cirka halvt opbrugt, og vi venter stadig. Men det var et svar på bemærkningen om, at vi andre skulle lide af berøringsangst.
Nu går vi ind og tager fat der, hvor magten ligger, og kigger på: Hvad er det for konkrete beslutningsforhold, som er problemet i EU?
Det er f.eks. de lukkede møder mellem Europa-Parlamentet og Ministerrådet, hvor der laves aftaler med nogle få personer, som vi andre får meddelelser om bagefter, når det er for sent.
Men så siger man: Nej, det skal vi ikke kigge på, det er bare et enkeltstående forslag.
Vi skal have en stor forfatning.
Sagt til hr. Claus Larsen-Jensen: Jeg tror simpelt hen ikke, det er det, befolkningen drømmer om.
Jeg tror ikke, den almindelige dansker går og drømmer om at få sådan en forfatning. Jeg må sige det helt ærligt: Jeg tror det ikke.
Men til gengæld kunne man få nogle forbedringer, så kald dem små og begrænsede, men dog konkrete forbedringer, og det kan da ikke været noget argument for at sige nej til dem, at de ikke er store nok.
Jamen altså!
Men nu er jeg altså begyndt med syv, og så får
jeg at vide, at det ikke var nok
Jamen altså!
Claus Larsen-Jensen (S), 2002-12-03:
Der er netop ikke nogen, der kommer for sent til toget.
Der er nogle, der har berøringsangst over at diskutere en ny traktat, hvor der er visse elementer, som først kan løses i en ny traktat.
Men jeg har jo ikke på noget tidspunkt i min tale sagt, at alt skydes til hjørne, til en ny traktat er på banen.
Jeg synes, at Enhedslistens forslag simpelt hen er for defensive, for reaktive i forhold til at skabe et nyt samlet kompleks, som gør, at vi får en betydelig mere demokratisk og åben behandling af alt, hvad der hedder euoropapolitikken.
Det er det, der er hensigten.
Jeg siger bare, at det her kun er et element i forhold
til det andet her.
Så til det med Ombudsmanden.
Jeg vil sige til hr. Keld
Jeg skal ikke undskylde, at formanden for Konventet ikke har skrevet Ombudsmanden ind. Der er også andre ting, der mangler i det udkast, jeg kalder dispositionen til en fristil om fremtidens Europa.
Der mangler bæredygtig udvikling, der mangler ligestilling, og der mangler stribevis af andre elementer, der ikke er i indholdet.
Derfor skal man betragte det som det, det er, nemlig et skelet eller en disposition til, hvordan man kan indrette en traktat.
Og alt det, der mangler, er jo det, der indholdsmæssigt skal på som kød efterfølgende.
Det er i øvrigt taget op.
Der er ingen uenighed om det, men man skal lade være at drage sine konklusioner, inden man overhovedet kender indholdet af det, der kommer ud af det i den sidste ende.
Men vi venter ikke bare på det.
Vi laver alt, hvad vi selv kan først.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-12-03:
Jeg vil godt i forlængelse af hr. Kristian Thulesen Dahls spørgsmål komme med et konkret eksempel.
EU-Ombudsmanden har jo meget skarpt kritiseret det udkast til forfatning, som præsidenten for Konventet, Giscard d'Estaing, har lagt frem, for Ombudsmanden pointerer
jo helt korrekt, at her har man glemt hele spørgsmålet om åbenhed og borgernes rettigheder.
Det var sådan set det, det hele skulle handle om fra en start, men det har man bare glemt at tage med i det første udkast.
Det er jo sådan set noget af en fejl.
Hvorfor har det socialdemokratiske medlem af Konventet ikke for længst fremsat sådan nogle forslag?
Hvorfor kommer man så nu, når vi stiller nogle konkrete forslag, og siger: Jamen det må så vente, indtil man har en forfatning?
Jeg må indrømme, at jeg altså heller ikke forstår det.
Jeg har den samme bekymring, som hr. Thulesen Dahl gav udtryk for, nemlig at det bare ender med, at vi ikke opnår nogen konkrete resultater, for så kommer vi simpelt hen for sent til toget.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2002-12-03:
Ikke desto mindre afviser hr. Claus Larsen-Jensen jo forslag, som konkret forholder sig til nogle problemstillinger, under henvisning til at det må man løse bl.a. i forbindelse med en ny forfatning.
Så på den led har hr. Keld Albrechtsen jo en pointe.
Det virker da forunderligt, for
hvad ville effekten være af at vedtage Enhedslistens, men det kunne også have været hr. Claus Larsen-Jensens egne beslutningsforslag, som er formuleret på nogenlunde samme måde?
Det ville være, at regeringen i det arbejde, der forestår fremover om at reformere på de steder, der skal reformeres, har en bunden opgave om at leve op til det, Folketinget har opfordret regeringen til.
For alle de seks forslag, vi debatterer her, har jo det som kendetegn, at de alle sammen lader Folketinget opfordre regeringen til at arbejde videre med noget bestemt, men ud fra nogle bestemte forudsætninger.
Det ville så være grundpiller, der ligger for det arbejde i den videre proces. På den måde synes jeg, det er lidt underligt, at det bliver afvist under henvisning til en forfatningsdiskussion, men alligevel, jo, så skal vi forholde os til nogle konkrete punkter.
Jamen det er jo lige præcis det, der gøres her.
Claus Larsen-Jensen (S), 2002-12-03:
Det er jo ikke altid, når man prøver at komme ud over rampen med et budskab, at ørerne, der modtager, hører det samme, som sådan set var ment med budskabet.
Jeg har ikke sagt, at vi ikke skal forholde os til detaljerne.
Det gør vi gerne.
Det, jeg bare siger, er, at man ikke kan løse det grundlæggende problem, hr. Keld Albrechtsen meget gerne vil have løst, nemlig at få indrettet EU på en betydeligt mere demokratisk og åben måde og bedre i overensstemmelse med den måde, hvorpå vi tilrettelægger den slags ting i Danmark og i vores del af Europa, ved enkeltstående forslag, men kun ved at se det i en sammenhæng.
Jeg har skitseret tre-fire hovedstræk på de områder, hvor en række af de her forslag indgår som elementer, også komitéprocedurer.
Noget af det kunne man overlade til Kommissionen, hvis vi tør det.
Hvis der er politiske beslutninger - altså her, hvor vi har skillelinjen mellem det tekniske og det politiske - kunne vi få de politiske beslutninger ud af komiteerne og over i den egentlige politiske beslutningsproces.
Vi har jo selv presset på for at indrette bøvlede og besværlige og meget uoverskuelige måder at håndtere problemer på i Europa med det resultat, at vi bagefter kan sige til befolkningen: Det kan I godt se, det her kan jo ikke lade sig gøre, det hænger ikke fornuftigt sammen.
Men spørgsmålet er selvfølgelig, om Enhedslisten eller andre er parat til, at vi i givet fald rydder lidt mere vitalt op i butikken og laver nogle mere klare snit imellem, hvad der er den politiske proces, hvad der er den teknisk-juridiske proces og rådgivningsdelen, og så skaber en større grad af klarhed.
Vi forholder os gerne til enkeltelementerne, men vi vil bare gerne have det i sammenhæng.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-12-03:
Jeg vil sige til hr. Claus Larsen-Jensen, at vi heller ikke ønsker en masse professionelle lobbyister.
Det, vi bare kan konstatere, er, at det er det, vi har, og det vil vi gerne have en kontrol med, ligesom man rent faktisk har i USA.
Men det ønsker man så ikke hverken fra Socialdemokratiets eller fra regeringens side.
Jeg vil godt stille et spørsgmål til hr. Claus Larsen-Jensen.
Vi står åbenbart her med en vidt forskellig tilgang til tingene, for jeg kan forstå, at det, Socialdemokratiet nu siger, er: I skal ikke gå ind i det konkrete med, hvordan institutionerne, hvor magten jo ligger, praktisk fungerer i dag.
Vi skal først have en forfatning.
Næh, lad os nu få en stor forfatning.
Jeg må indrømme over for hr. Claus Larsen-Jensen, at jeg ikke tror, den kan sælges.
Jeg tror ikke, det er klogt af Socialdemokratiet, men jeg vil da godt høre en kommentar til det.
Charlotte Antonsen (V), 2002-12-03:
Jamen på mange måder ligner de forskellige europæiske demokratier da hinanden inklusive EU-institutionerne.
Der er én væsentlig forskel, og det er, at alle udvalgsmøder i Europa-Parlamentet faktisk sker i åbenhed, og det gør de ikke her i landet.
Så på nogle områder er der faktisk større åbenhed i EU, end der er her.
Men ellers mener jeg nok, at vi ligner hinanden meget i den måde, vi fremsætter lovforslag på og behandler dem.
Til hr. Keld Albrechtsen: Ja, altså politiske forhandlinger foregår normalt bag lukkede døre, det kender vi jo til hudløshed herhjemmefra.
Hvor tit har vi ikke set tv-kameramænd stå foran forskellige ministres døre og vente
på, at forhandlerne kommer ud, såmænd også af og til med Enhedslistens folk, i hvert fald i starten af forhandlingerne, det kan godt være, de ikke er med hele vejen igennem.
Men de politiske forhandlinger foregår altså normalt bag lukkede døre.
Det, der er afgørende for demokratiet, er, at partierne kan præsentere deres synspunkter over for befolkningen i en åben sag som denne og forklare, hvorfor man ikke kan støtte Enhedslistens forslag, som der er tale om her i dag, eller hvordan man når frem til at kompromis.
Men selvfølgelig taler vi da sammen undervejs, og det gør vi også her i huset.
Marianne Jelved (RV), 2002-12-03:
Jeg synes, det kunne være ganske udmærket, hvis fru Charlotte Antonsen kunne prøve at beskrive, hvori den lovgivningsproces, der foregår i EU, principielt adskiller sig fra den danske lovgivningsproces her i Folketinget.
Er der nogen steder, hvor det er anderledes?
Villy Søvndal (SF), 2002-12-03:
Jeg har et særligt behov for, at hr. Keld Albrechtsen forlader stedet her glad i dag og har derfor følgende korte spørgsmål til hr. Keld Albrechtsen: Jeg forstår godt skuffelsen.
Jeg synes, der var utrolig meget automatpilot, specielt i Venstres ordførertaler, både i ministerens og i fru Charlotte Antonsens.
I utrolig grad var det jo de korslagte arme, og beskrivelsen af, at man ingenting ville, synes jeg var helt rigtig.
Jeg synes, at det i utrolig grad var et forsøg på at finde hår i suppen.
Men modsat synes jeg, at der må ligge muligheder, for der var et flertal, som jeg ser det,
som jeg tror kunne få meget ud af at skrive en betænkning eller en beretning i Europaudvalget.
Socialdemokratiets hovedanklage var jo i virkeligheden, at det var for uambitiøst.
Det betyder, at der skal føjes mere til.
Jeg synes, at den oplagte mulighed efter i dag er, at et flertal rundt om regeringen sætter sig ned og føjer de ting til på demokratisiden, som jeg tror, der kunne dannes enighed om.
Og derfor vil jeg spørge hr. Keld Albrechtsen, om han ikke ser den mulighed, og om det ikke kan opmuntre lidt her ved slutningen af debatten.
Charlotte Antonsen (V), 2002-12-03:
Først til hr. Keld Albrechtsen om åbenhed én gang til: Det første, regeringen foretog sig, da Danmark overtog formandskabet for EU allerede i juli måned, var at gennemføre de nye åbenhedsregler i Ministerrådet, som bl.a. betyder, at en del af debatten foregår for åben skærm.
Så at sige, at man ikke har gjort noget, det er vidtløftigt vil jeg sige.
Det er helt ude af proportion. Med hensyn til det andet spørgsmål om kontrol med lobbyister: Det er jo ikke Europas Forenede Stater, vi skal have.
Det er jo ikke alt det, amerikanerne gør, vi nødvendigvis har behov for.
De har en lobby i USA, der er meget mere aggressiv og anderledes.
Der er mange regler i USA, der er anderledes, og som danner grundlag for, at de har en sådan lobbyisme.
Så det er ikke sådan, at jeg siger, at alt det, amerikanerne gør, er forkert, men jeg føler bare ikke, at der er et meget stort behov for andet end at få den liste med, hvem der er blevet hørt, så man efterfølgende har en mulighed for at se, hvad begrundelsen er, når Kommissionen når frem til det forslag, den nu bringer på banen.
Det må være det første skridt, og det er det vigtigste skridt at tage for mig at se.
Så må vi se på detaljer og inspiration fra andre lande i anden runde.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-12-03:
, selv om hele Europa altså fik at vide, at det Konvent handlede om mere demokrati, så er resultatet altså, at så længe Konventet kører, vil Danmark, den danske regering, ikke fremsætte nogen forslag om mere demokrati, det må vente til en anden gang.
Det er et meget klart svar, et meget deprimerende svar, men i hvert fald kort og klart.
Så har jeg også et par konkrete spørgsmål
til fru Charlotte Antonsen.
Hun mente, at vores forslag om kontrol med lobbyismen var meget vidtløftigt.
Vil det sige, at Venstre til forslaget om, at man indfører den amerikanske lovgivning, som vi har stillet, dermed siger, at den lovgivning om en kontrol med lobbyismen, som man har i USA, er vidtløftig?
Den er uhyre konkret, den er udformet i en lovgivning, som kører i praksis, og som på dét punkt er den mest demokratiske i verden, men den siger fru Charlotte Antonsen altså er vidtløftig.
Jeg må indrømme, at det forstod jeg ikke rigtig.
Man kan være imod, at der skal være kontrol med, hvem der trækker i trådene.
Det man kan være imod, men man kan da ikke påstå, at den amerikanske lovgivning er vidtløftig.
Der findes ikke noget mere konkret på det felt overhovedet i verden.
Charlotte Antonsen (V), 2002-12-03:
Venstre har masser af forslag til, hvordan vi kan forbedre den demokratiske proces i EU.
Det har vi skrevet bøger om, vi har skrevet programmer om det.
Det synes jeg ikke er det som Enhedslistens forslag i dag handler om.
Det er rigtigt, at regeringen ikke har fremsat forslag i Konventet, og det er sådan set heller ikke det, Konventet handler om.
Konventet handler om, at vi med politikere fra hele Europa skal have en diskussion af Europas fremtid, hvor regeringerne, om jeg så må sige, holder sig lidt i baggrunden.
Så har vi efterfølgende, måske med start i 2004,
måske før, en regeringskonference, og der skal jeg love hr. Keld Albrechtsen, at der nok skal komme forslag fra den danske regering, men vi er ikke nået dertil endnu.
I øjeblikket er det altså en åben og bred drøftelse, som i øvrigt også gerne skulle involvere befolkningen, der finder sted i Konventet, og det er baggrunden for, at der ikke er nogen konkrete danske forslag.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-12-03:
Jeg takker hr. Villy Søvndal for den hårdt tiltrængte opmuntring og støtte her i sidste runde.
Den bliver der brug for.
Jeg vil gerne sige til hr. Villy Søvndal, at jeg naturligvis ikke vil udelukke nogen som helst mulighed. Skulle den vise sig, så er jeg klar.
Og hvis hr. Villy Søvndals analyse af, at der skulle være en række partier, som er villige til at gå ind og gøre det stykke arbejde, er rigtig, så vil det være vores opgave - og det er jeg helt enig i - at gå ind og prøve. Så vil jeg sige: Det er ikke mig, der har snakket om en forfatning.
Det er formanden for EU-Konventet, der har meddelt, at det bliver en forfatning, og jeg synes, det er rimelig sandsynligt, at det bærer i den retning.
Det er jo ikke mig, der har fundet på det, og jeg har heller ikke ønsket det. Derfor kan det jo ikke undgås, at den debat, der finder sted, kommer til at tegne sig i billedet af, at der nu ligger et udkast til en forfatningstraktat, som ikke indeholder ét eneste ord om åbenhed og om borgernes rettigheder og om mangelen på demokrati, om det demokratiske underskud.
Og det bliver vi da nødt til at forholde os til.
Når man så ikke fra flertallets side, i hvert fald ikke fra regeringens side, lad mig så sige det af hensyn til hr.
Villy Søvndals konklusion på debatten i dag,
vil gå ind og foretage sig noget og fremlægge nogen forslag, så skal det jo ses i sammenhæng med, at der heller ikke i det udkast til en ny forfatningstraktat, som ligger i Konventet, er ét eneste ord om det her, og det synes jeg giver stof til eftertanke.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2002-12-03:
Jeg vil gerne spørge hr. Keld Albrechtsen, om han mener, det er fuldstændig ligegyldigt, om man kalder noget en forfatning, eller om der ikke lige præcis med det ord ønskes udtrykt en bestemt retning af EU-samarbejdet, som i højere grad tager sigte på en egentlig statsdannelse.
Der er jo en selvfølgelighed og en logik hos dem, der jo også, hvis vi går lidt uden for Danmarks grænser, kæmper for, at det skal hedde en forfatning.
Så vil jeg bare spørge hr. Keld Albrechtsen, om ikke det er rigtigt, at det har været lidt tankevækkende at se den række af danske politiske partier, som ikke har haft noget synspunkt om, at det skulle hedde en forfatning, men finder ud af, at nu er der vist stemning for det i Konventet, nu bliver det nok det, det hedder, så må vi hellere sige, at det kan det også sagtens hedde, og det betyder i øvrigt overhovedet ingenting.
Det har været lidt komisk at se det forløb, der har været op til, at politiske partier her i Danmark pludselig finder ud af, at det jo er fuldstændig ligegyldigt, om noget hedder en forfatning.
Louise Frevert (DF), 2002-12-03:
Det her drejer sig kun om én ting, og det er altså arkivloven, vi behandler, og det ændringsforslag, som hedder § 44.
Ergo vil jeg ikke begynde at stå og redegøre for, hvordan Dansk Folkeparti vil forholde sig i andre sager.
Dem synes jeg man skal tage ad hoc, når tingene opstår.
Til hr. Ole Sohn: Det er stadig væk ikke en ny holdning, vi har indtaget, tværtimod.
Det her er et spørgsmål om, at der er sket en teknisk fejl, og jeg kan ikke pointere det kraftigt nok: Der er sket en teknisk fejl hos gruppen, og det må man bare acceptere. Selv om det selvfølgelig er en bet, at måtte lide et nederlag, vil jeg pointere, at det er en teknisk fejl, der er sket.
For øvrigt kan jeg også sige, at det jo ikke er en ny åbenbaring, der er kommet, for faktisk stod det i betænkningen, at vi ikke gik ind for det ændringsforslag
, så jeg kan slet ikke se, hvad problemet grundlæggende er.
Søren Søndergaard (EL), 2002-12-03:
Jeg vil bare spørge Dansk Folkeparti, om man virkelig mener, at ministeren er uvildig, når det gælder klager over manglende arkivadgang, altså f.eks. klager over, at man ikke kan komme ind i det ene eller det andet offentlige arkiv. Mener Dansk Folkeparti virkelig dér, at ministeren er uvildig?
For hvis ikke ministeren er uvildig, betyder det jo, at man har et system, hvor der ikke er nogen uvildig klageadgang.
Derfor vil jeg godt spørge, om det er et generelt synspunkt, som Dansk Folkeparti har også på andre områder, at der ikke skal være mulighed for at lave en klageadgang, der bliver afgjort af en uvildig instans, men at alt det skal afgøres af de instanser, som i øvrigt er dem, der bestemmer på området, nemlig ministeriet.
Ole Sohn (SF), 2002-12-03:
Jeg synes, det kunne være interessant at få at vide fra Dansk Folkepartis side, hvori teknikken ligger.
Der er jo tale om, at systemet får forrang for den enkelte, men det er ikke teknik, det er jo politik.
I dag er det sådan, at ministeriet ansætter en rigsarkivar, og hvis rigsarkivaren siger nej, er det den, der har ansat rigsarkivaren, der skal bestemme, hvorvidt rigsarkivaren har handlet korrekt.
Derfor kan man ikke sige, at det var en teknisk fejl, man lavede.
Man har grundlæggende ændret opfattelse i sin stemmeafgivning fra i sidste uge til i dag.
Derfor anmoder jeg om, at Dansk Folkeparti giver en politisk begrundelse for, hvorfor systemet skal have forrang frem for den enkelte.
Poul Qvist Jørgensen (S), 2002-12-03:
Den embedsmand, der er ansvarlig for det system, der siger nej til en aktindsigt,
er også den, der skal afgøre, ifølge
det, som fru Louise Frevert siger nu, og det, vi har fået afklaret igennem udvalgsarbejdet.
Oven i det har vi så muligheden for, at ministeren selv tager stilling - jeg tror nu ikke, ministeren helt alene sidder på sit kontor, men i hvert fald skal man ovre i ministeriet tage stilling til, om den øverste ansvarlige på området, der først har meddelt et afslag og derefter fastholder et afslag, skal korrigeres eller ej.
Jeg synes, det er indlysende, at der bør være mulighed for, at en borger - uanset, hvor mange det er, og jeg er enig i, at det er relativt få, det gør ikke sagen mindre for mig, fordi den er principiel - må have ret til at få prøvet sin afgørelse et sted, hvor den ikke bliver afgjort af den, der er ansvarlig for systemet; det burde være elementært.
Louise Frevert (DF), 2002-12-03:
Gid jeg dog kunne give Socialdemokratiets ordfører ret i, at alle, der stemte for ændringsforslaget, stemte med hjertet.
Men jeg må desværre indrømme, at der er sket en teknisk fejl, lettere og nemmere kan det faktisk ikke siges. Så der er ikke nogen grund til at skabe så meget furore over, at der kan ske en teknisk fejl i denne henseende.
Så vi har ikke stemt med hjertet, og vi har hele tiden ment, at sådan som lovforslaget har været fremført, og sådan som der står i teksten, er der
de muligheder ved først at kunne indgive en klage til Rigsarkivaren og derefter til ministeren - der er en klagemulighed.
Derfor behøver man ikke oprette et klagenævn og en ekstra klageinstans.
For øvrigt er det også så få sager, der er, at det ikke er nødvendigt.
Men så kan man sige, at selv en eneste sag selvfølgelig nødvendigvis skal have en ordentlig behandling, men det er så sandelig også mit indtryk, at de sager, der har været klaget over, har fået det. Så vi mener ikke i Dansk Folkeparti, at det er en nødvendighed.
Jeg vil én gang til sige, at det kun har været et spørgsmål om, at der er sket en teknisk fejl.
Ole Sohn (SF), 2002-12-03:
Jeg synes, det er relativt logisk, at regeringen, efter at den er blevet regering, har ændret opfattelse fra situationen før valget.
Før valget var det jo sådan, at Venstre og De Konservative altid sagde: Den enkelte foran systemet.
Nu er Venstre og De Konservative jo kommet i regering, og så er det systemet foran den enkelte.
Det synes jeg er relativt logisk, så det kan man godt forklare, når man sidder i regering.
Men at Dansk Folkeparti i den grad har ændret indstilling og siger: Nu er det systemet, der har forrang før den enkelte.
Det synes jeg er helt uforståeligt.
Man ændrer opfattelse fra i sidste uge til denne og siger: Nu støtter vi systemet frem for den enkelte.
Der synes jeg, at Folketinget har krav på en forklaring på, hvordan man kan lave den form for kovending.
Søren Søndergaard (EL), 2002-12-03:
Hvis Dansk Folkeparti ønsker, at vi ikke skal forholde os til konsekvenserne af Dansk Folkepartis politik, o.k. så dropper vi det i denne her sammenhæng.
Men tilbage står jo bare spørgsmålet: Hvori består det uvildige ved en minister?
Hvorfor får vi ikke et svar fra Dansk Folkeparti på dét spørgsmål?
Det er helt i orden, at der er sket en teknisk fejl, det kan ske for alle, det kan også ske for Dansk Folkeparti
- ikke noget problem - men det spørgsmål, der bliver stillet, er ikke et teknisk spørgsmål, det er et meget politisk spørgsmål: Mener Dansk Folkeparti, at ministeren er en uvildig instans, der er så uvildig, at vedkommende kan tage stilling til spørgsmål om arkivadgang, bl.a. i områder, som hører under ministeren?
Dét er det centrale spørgsmål, og der vil jeg godt have et svar fra Dansk Folkeparti.