runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Flemming Oppfeldt (V), 2003-04-11:
Fru Line Barfod, hr. Villy Søvndal og fru Sandy Brinck siger alle tre, at man ikke kan forstå, at man kan flytte sig hen til, hvor kvaliteten er bedre.
Det havde jeg heller ikke forventet at man umiddelbart skulle forstå.
Det er ellers egentlig en meget fundamental diskussion, og vi gør det andre steder i vort samfund.
Hvis maden ikke er god i restauranten, hvis varerne i supermarkedet er dårlige, hvis fødevarerne er dårlige, jamen så vælger vi jo som forbrugere et andet sted.
Det er en meget naturlig ting.
Det er nogle af de mekanismer, vi kunne forestille os at vi gennemfører inden for det offentlige.
Hvorfor er det så forfærdeligt at have den tankegang?
Jeg understregede i mit indlæg, at det ikke var det eneste svar, Venstre har, for der var fem andre punkter.
Jeg vil tage det helt naturlige, det, der ligger umiddelbart for, nemlig at nu er der blevet gennemført besøg ude i daginstitutionerne i november, december, januar og februar.
Der er taget et røntgenbillede af, hvor gode vores daginstitutioner er.
Hvordan er arbejdsmiljøet der?
Det er med baggrund i arbejdsmiljøet, Socialdemokratiet foranlediges til at rejse den her diskussion, men man sætter så fokus på børnenes miljø.
Vi forventer faktisk, at der kommer noget ud af det her, og i stedet for at man fremsætter et meget teoretisk beslutningsforslag, der fører til noget lovgivning i 2004, så regner vi med, at der kommer handling ud af disse punkter her.
Så er jeg glad for, at hr. Villy Søvndal anerkender, at der bliver tale om en offentlig vækst de kommende år.
Det er nemlig rigtigt set.
Line Barfod (EL), 2003-04-11:
Lige først om rapporterne: De vedrører jo arbejdsmiljøet, og selvfølgelig skal der være et ordentligt arbejdsmiljø for de voksne, der arbejder i daginstitutionerne.
Men det, vi drøfter her, er altså børnene.
Jeg vil gerne bede
Venstres ordfører om at bekræfte, at der ikke bliver lavet rapporter om børnenes forhold.
Der mangler simpelt hen en opfølgning på, hvad man gør for at sikre, at børnene får ordentlige forhold.
Så vil jeg gerne spørge: Hvad nu hvis kommunerne ikke følger op?
Hvad har Venstre så tænkt sig?
For hvis man ser den anden vej rundt, hvis det er borgerne, der ikke overholder reglerne, så bliver man virkelig slået oven i hovedet.
Så skal vi have den ene kontrolforanstaltning efter den anden, og regeringen gennemfører den ene stramning efter den anden, hvis borgerne er kommet til at lave et fejltrin.
Men når kommunerne ikke følger reglerne, så sker der intet, selv om det går ud over børnene.
Derfor vil jeg meget gerne høre, hvad Venstre forestiller sig man vil gøre, hvis kommunerne ikke følger reglerne, og hvor skal pengene komme fra til at sikre, at man kan få ordentlige forhold til børnene?
Villy Søvndal (SF), 2003-04-11:
Hr. Flemming Oppfeldt har jo ret i, at det er en principiel diskussion om den offentlige sektor, vi står med.
I det her tilfælde om børnene.
Her er hr. Flemming Oppfeldts hovedsvar, forstår jeg, med hensyn til den offentlige sektor, der i øvrigt på grund af den stramme økonomi, som regeringen og Dansk Folkeparti i stadig stigende grad fører, er presset, at
så kan man bare flytte sig.
Det vil sige, at når vi kommer til at stå med en nedslidt offentlig sektor, fordi den regering, hr. Flemming Oppfeldt repræsenterer, ikke vil levere penge til offentlig service, så kan man bare flytte sig og finde tilbuddet et andet sted.
Jeg er sådan set lidt forskrækket over graden af uansvarlighed.
Ministeren kan måske på et tidspunkt komme op og fortælle, om hun virkelig deler Venstres ordførers synspunkt med hensyn til den offentlige sektors udvikling, at når man ikke har penge til at udvikle den, og der skæres ned, så kan man jo bare flytte et andet sted hen. Er det virkelig den borgerlige regerings ambition for den offentlige sektor? Jeg har svært ved at forestille mig, at ministeren deler det rabiate standpunkt.
Om væksten skal jeg sige, at hvis det bliver en vækst på 0,7 pct., så er det minusvækst af to grunde.
Den ene er, at løntilpasningsklausulen tager 0,5 pct. af de 0,7 pct. Så er der 0,2 pct. tilbage.
Det er jo derfor, alle kommuner ved, at de skal ud og skære ned.
Det var derfor, man havde det dramatiske gruppemøde i Venstres gruppe i KL i sidste uge.
Jette Bergenholz Bautrup (S), 2003-04-11:
Jeg ved ikke, om jeg skal forstå det sådan, at hr. Oppfeldt mener, at i det øjeblik, der er problemer, når det fysiske eller psykiske arbejdsmiljø i en institution ikke er optimalt, så lukker vi i betragtning af det faldende børnetal daginstitutionen, vi flytter børnene?
Vi tænker ikke på afstanden.
Vi tænker ikke på transporttiden.
Vi tænker overhovedet ikke på børnene eller sætter dem i centrum.
Er det sådan, Venstres politik er?
Det vil jeg meget gerne høre.
Eller hvad mener hr. Oppfeldt netop om de synspunkter, han har fremlagt heroppe?
Karen J. Klint (S), 2003-04-11:
Jeg har også med stor undren lyttet til debatten her og også til det markante skift, der kommer i argumentationen afhængig af, om ens parti kommer i regering eller ej.
For et par år siden drøftede vi nogle ganske få plejehjem, hvor der var lidt dårlig kvalitet.
Det affødte i hvert fald dengang syv beslutningsforslag, og til sidst var der et flertal uden om den forrige regering, der så måtte finde en masse penge til nyetableret tilsyn og til udvikling på plejehjemsområdet.
Når nu der faktisk er lidt kapacitet i hvert fald på børneområdet, der kunne bruges til at se på kvaliteten over for børnene, så er svaret, at man bare kan flytte børnene, hvis man er utilfreds med den kvalitet, der er, eller også kan man privatisere eller nedlægge.
Jamen hvordan er det dog, man behandler den offentlige sektor?
Hvorfor vil man ikke være med til at udvikle, bare fordi man kommer i regering?
Flemming Oppfeldt (V), 2003-04-11:
Til både hr. Villy Søvndal og fru Line Barfod, der siger, at jeg gør det med det frie valg til det allervigtigste: Nej, jeg nævnte mange flere andre punkter.
Jeg nævnte f.eks. også det her med, at institutionerne og forældrebestyrelserne skal sætte sig ned og prøve at spørge, hvad vores mål for det psykiske miljø, for børnenes miljø er.
Hvad er det vigtigste i vor institution?
Hvordan arbejder vi fremad?
Det er det, jeg kaldte et værdigrundlag. Jeg nævnte kommunernes sektorplaner.
Jeg nævnte det, at når børnetallet falder, så synes jeg, at det var en mulighed - jeg sagde ikke, at det skal være sådan - og det er også mit svar til fru Jette Bergenholz, at hvis vi har nogle rigtig gamle tresserinstitutioner, der er bygget af dårlige materialer, nogle barakker, så nedlægger vi dem først.
Hvis man gennemgår den rapport, Arbejdstilsynet er kommet med, er der faktisk også ret mange institutioner, der klarer sig godt.
Jeg har ikke gjort frit valg til det eneste punkt.
Det var et blandt seks punkter.
Jeg vil bare sige, at jeg tror, at det allervigtigste, der kan ske nu, er, at de rapporter, som Arbejdstilsynet har udarbejdet, fører til, at man i de konkrete institutioner går i gang med at opfylde rapporterne.
Jeg vil sige til fru Line Barfod, at hammeren jo falder, hvis man lokalt ikke retter sig efter, hvad Arbejdstilsynet siger.
Det skal man da sandelig følge op på.
Der har kommuner og forældrebestyrelser i øvrigt et meget stort ansvar.
Til hr. Villy Søvndal: Jeg vil stadig væk anerkende, at SF nu også taler om, at der i de kommende år bliver en vækst på 0,7 pct., og jeg synes, det er befriende, at det også er blevet nævnt her fra talerstolen, for man hører så meget rundtomkring i landet om, at der er nedskæringer.
Så siger hr. Villy Søvndal, at pengene bruges til noget, der hedder løn og demografi.
Jamen det er jo også en form for service, at der, når der er flere mennesker, så også er penge til lønninger.
Line Barfod (EL), 2003-04-11:
Ministeren vil først se en undersøgelse af, hvad problemet
egentlig er.
Nu er det jo ikke noget nyt.
Det er jo et problem, vi har diskuteret i mange år.
Enhedslisten har fremsat forslag om at få nogle klare minimumsregler den ene gang efter den anden i mange år, fordi vi kender det her problem.
Så derfor vil jeg gerne høre: Hvor længe mener ministeren, der skal gå, før vi gør noget reelt for at løse problemet: 1 år, 2 år, 3 år, 4 år, 5 år?
Hvor længe skal der blive ved med at være store støjproblemer i vores daginstitutioner, hvor vi kan se, at børnene kommer ud med høreskader, hvor vi kan se, at de har sværere ved at tale, fordi der er puttet for mange ind i institutionerne, fordi de fysiske forhold er for dårlige?
Hvor lang tid vil ministeren lade gå, før ministeren vil gribe ind og gøre noget?
I forhold til, at det ikke skulle være økonomi, der var afgørende, så vil jeg gerne høre, hvad det er, ministeren mener, man skal skære ned på i kommunerne for at få mulighed for i stedet at tage sig af børnene.
Hvor skal pengene komme fra?
Henriette Kjær (KF), 2003-04-11:
vil jeg sige, at undersøgelsen jo ikke engang er færdig endnu, og jeg mener da bestemt, at der skal være mulighed for, at man samler op på det her i kommunerne. Som jeg siger, vil KL gerne have et møde med Arbejdstilsynet
Men jeg tror også selv, at kommunerne er optaget af det her.
Det er jo altså sådan, at når man får en påtale, og man bliver pålagt at udbedre nogle ting, så regner jeg da bestemt med, at kommunerne følger op på det.
Til fru Sandy Brinck vil jeg sige, at kommunalpolitikerne vel også er ansvarlige politikere.
Nu er det jo sådan, at de sort på hvidt har, hvad er der galt i deres daginstitutioner.
Og der må jeg da sige, at mange af de politikere, vi har siddende rundtomkring i socialudvalgene, hvor ansvaret for daginstitutionerne i øvrigt ligger, selvfølgelig da vil følge op på det her.
Det er mit klare udgangspunkt, ellers har vi da et problem i forhold til ansvarsfordelingen mellem stat, amt og kommune.
Og derfor tror jeg på, at når de får sådan en rapport stukket i hånden, så vil det også blive efterfulgt af handling.
Hr. Villy Søvndal siger, at det her handler om økonomi.
Ja, det gør det jo til en vis grad, hvis man skal udbedre nogle ting, som kræver nogle investeringer, men det handler altså også om, at vi herindefra udstikker nogle snævre rammer.
Det her er også til fru Jette Bergenholz Bautrup.
Godt nok kan det se ud som en håndsrækning.
Vi beder jer om at lave en plan for det ene eller det andet, men det kan jo godt være, at man har tradition for at gøre det på en anden måde, der måske er lige så god.
Det er jo det, der er risiko for, når vi gør noget herindefra, at vi så går ind og måske ødelægger det gode arbejde eller får det ind i en meget konform form, sådan at man gør det mere af pligt end af glødende lyst til at gøre det bedre inden for et område.
Og derfor synes jeg ikke, at sagen er så enkel.
Jeg bliver nødt til at fastholde, at jeg tror på, at kommunerne kan løse den her opgave, og jeg mener ikke, at vi herfra skal fastsætte rammer for det.
Jette Bergenholz Bautrup (S), 2003-04-11:
Jeg er da også lidt ærgerlig over, at ministeren lige afviser forslaget.
Det her er faktisk tænkt som et forslag, som skulle bevirke, at daginstitutionerne var med til både at beskrive den nuværende arbejdsform - fysisk og psykisk arbejdsmiljø - og samtidig også en strategi for, hvad man kan gøre fremover.
Så jeg synes faktisk, at ministeren skulle prøve at lytte her og se på, at det her forslag faktisk ikke kun er til hjælp og gavn for børn, men også for personale.
Christian Lund Jepsen (V), 2003-04-11:
Lovforslaget er et led i udmøntningen af forliget »Flere i arbejde«, og i dette forlig blev det aftalt, at ledige med ret til 6 ugers selvvalgt uddannelse skal friholdes for deltagerbetaling.
Denne friholdelse er allerede sket på områder, hvor der kan opnås godtgørelse til deltagelse i erhvervsrettet voksen- og efteruddannelse.
På det almene niveau er situationen en anden.
Her kan den ledige få refunderet deltagerbetalingen, men må først selv lægge pengene ud, og på det videregående niveau er der ikke mulighed for at blive friholdt for deltagerbetaling, hvilket der bør være ifølge aftalen.
Venstre ønsker generelt enkle og let administrerbare regler, og kan vi under udvalgsbehandlingen finde frem til en anden administrativ ordning, er vi selvfølgelig åbne over for det. Ordningen skal blot give sikkerhed for, at der ikke sker fejludbetalinger, at deltagerne ikke selv behøver at lægge
ud, og at institutionerne ikke mister penge.
Vi har noteret os, at der i høringssvarene peges på, at der er et problem vedrørende deltidsuddannelser efter lov om åben uddannelse.
Dette problem har vi forstået kan løses administrativt, og det håber vi naturligvis vil ske hurtigt.
Vi vil støtte forslaget og håber, det går hurtigt gennem udvalget.
Carsten Hansen (S), 2003-04-11:
Der må siges at eksistere en vis form for masochisme i Venstre.
Man fremsætter et lovforslag på baggrund af en reform, som man allerede ved førstebehandlingen, allerede i den første ordførertale, erkender er meget bureaukratisk.
Det vil jeg gerne sige tak til hr. Christian Lund Jepsen for.
Men jeg vil også godt vide, hvad det er for nogle bureaukratiske ordninger i lovforslaget, man vil af med i Venstre.
Vi er sådan set enige i, at det her er bureaukrati ud over alle grænser, så det kunne da være ganske interessant.
Man kan spørge sig selv, når både AC, FTF og LO rejser spørgsmålet om, hvorfor fritagelsen for de ledige med 6 ugers selvvalgt uddannelse på SVU-området ikke er foretaget på samme måde som godtgørelse for deltagelse i erhvervsrettet voksen- og efteruddannelse: Det kunne måske være en idé.
Jeg ved ikke, om Venstre har gjort sig nogen ideer om, hvordan man kunne afbureaukratisere.
Men Venstre skal vide, at vi vil bruge det imod dem, hvis vi ikke får afbureaukratiseret området.
Christian Lund Jepsen (V), 2003-04-11:
Nu sagde jeg ikke, at det nødvendigvis var sådan, at vi ville ændre noget.
Jeg sagde, at jeg havde læst høringssvarene, som vi fik i går, og at der blev peget på nogle ting i høringssvarene.
Ordningen er efter nogle uddannelsesinstitutioners opfattelse besværlig, vil være besværlig at administrere og vil være bureaukratisk, og hvis den er det, må vi da kigge på det.
Det var sådan set bare en åbenhed for at sige, at vi har fremsat forslaget, men vi lytter da også til høringer og tager høringer alvorligt, og det er vel ganske legalt.
Carsten Hansen (S), 2003-04-11:
Jeg skal oplyse over for hr. Christian Lund Jepsen: Det er ikke altid, at regeringen lytter til høringssvarene.
Det er det ene. Det andet er: Må jeg opfatte det her som et tilsagn om, at vi ser på ordningen?
Den virker umiddelbart skruet ualmindelig bureaukratisk sammen, og jeg kan også oplyse til hr. Christian Lund Jepsen, at vi agter via vores forhandlingskreds i »Flere i arbejde« at sende et brev til beskæftigelsesministeren og undervisningsministeren om, at vi vil have forhandlet denne ordning på plads.
Men må jeg opfatte det som et tilsagn om, at vi skal finde en mere hensigtsmæssig ordning, og at det er en meget bureaukratisk ordning, Venstre og De Konservative her har fået skruet sammen?
Christian Lund Jepsen (V), 2003-04-11:
Hr. Carsten Hansen skal opfatte det som et tilsagn om, at vi vil kigge på den og se på, om den kan opfylde de tre betingelser: at der ikke sker fejludbetalinger, at deltagerne ikke selv behøver at lægge ud, og at institutionerne ikke risikerer at miste penge.
Bent Bøgsted (DF), 2003-04-11:
Jeg må nok indrømme, at det er rene ord for pengene, hr. Carsten Hansen kommer med.
Nu har vi siddet og forhandlet
Det må hr. Carsten Hansen jo indrømme.
Men det, der så undrer mig, er, at når lovforslaget er blevet læst igennem, indkalder Socialdemokratiet ikke forligskredsen til at drøfte, hvad der er galt med forslaget, før vi står med det i salen her i dag.
Det undrer mig meget, for vi har forligskredsen til at rede ud, før vi får lovforslaget i salen her, og jeg tror da godt, at vi kunne have redet en hel del misforståelser ud, hvis Socialdemokratiet havde indkaldt forligskredsen til en drøftelse inden i dag.
Jette Bergenholz Bautrup (S), 2003-04-11:
Socialdemokratiet ønsker med dette beslutningsforslag at sikre, at kommunerne udarbejder en politik for bedre fysisk og psykisk miljø for børn i daginstitutioner.
Vi ønsker med andre ord at pålægge daginstitutionerne at udarbejde en beskrivelse af børnenes nuværende fysiske og psykiske rammer i daginstitutionerne og en strategi for forbedring.
Børn har krav på et dagtilbud, der ikke giver stress.
De har krav på, at indeklimaet er i orden, og selv om børn skal ses og høres, bør de ikke udsættes for ulidelig støj og larm under hele deres ophold i daginstitutionen.
Børn har behov for at have plads og ro til at kunne læse eller lytte, så sprogets mangfoldighed kan udvikles.
Der skal være rum og ro til, at børnenes kreative sider udvikles. I alt for mange år har vi automatisk indrettet gruppestørrelserne i daginstitutionerne, efter hvor mange kvadratmeter vi byggede.
Måske bør vi i stedet se på indretningen af institutionerne, om de egentlig tager udgangspunkt i det moderne barn og dets behov.
Er vores daginstitutioner indrettet, så de giver mulighed for at fordybe sig?
Er materialerne tilgængelige for børnene? Man kunne tale om rummet som den tredje pædagog.
I sådanne tilfælde er diskussionerne om kvadratmeter ikke udgangspunktet, men rummene og deres indretning skal sættes i fokus. Det er vigtigt at se på, om rummet er indrettet, så barnet gennem sin leg kan fordybe sig og udvikle sig i legen; at rummene stimulerer barnets sanser; at rummene virker indbydende, og rummene giver mulighed for alsidighed i dagligdagen.
Ved at lege med tanken om at rummet er den tredje pædagog, kunne det være interessant at forholde sig til rummets rolle i forhold til barnet.
Hvilke signaler udstråler rummet?
Virker det imødekommende, eller virker det lukket og afvisende?
Helt nye institutioner bliver ofte bygget efter principper om fleksibilitet, alsidighed og rummelighed.
Utidssvarende lokaler er hæmmende, ikke blot for børnenes daglige trivsel, men også for stimuleringen og udviklingen.
Derfor finder vi behov for, at der sættes et specielt fokus på det miljø, som danner rammen om børnenes dagligdag i vore institutioner.
Når man bruger rummet som den tredje pædagog, må man også kigge nøje på rummets indhold.
Er de materialer, institutionerne bruger, hensigtsmæssige for fysisk og psykisk trivsel?
Sandsynligvis vil det ofte være tilfældet allerede i dag.
Det bør indgå i en politik på området.
Ligesom lokalernes udformning og indretning har en betydning for såvel fysisk som psykisk velvære, er personalenormeringerne naturligvis et stort element.
Men ikke kun antallet af voksne i institutionerne har betydning. Trivsel i daginstitutionerne hænger naturligvis også sammen med, om det lykkes at stoppe mobning.
Vi ønsker, at der i hver eneste daginstitution lægges en strategi for, hvordan det fysiske og psykiske miljø kan forbedres.
Det skal ske i den enkelte institution, og det skal ske overordnet i hver eneste kommune.
Aage Frandsen (SF), 2003-04-11:
Det kan godt være, at det ikke tilkommer mig at deltage i denne interessante drøftelse mellem nogle forligsparter, men jeg vil godt lige spørge hr. Carsten Hansen: Har hr. Carsten Hansen lavet et dårligt forlig, hvor tingene ikke er talt ordentligt igennem, eller er det, fordi hr. Carsten Hansen har nogle dårlige legekammerater i forligskredsen?
Det er altså usædvanligt, at ved en førstebehandling begynder forligsparterne at skændes med hinanden, selv om jeg godt nok erindrer, at ved folkeskolelovens førstebehandling var der også lidt skænderi. Jeg synes, Socialdemokraterne skal til at finde ud af, at når man laver forlig med regeringen, skal man få dem afstemt sådan, at vi ikke bagefter skal trættes af skænderi her i Folketingssalen.
Jeg troede sådan set, at det var noget, der var aftalt - det står der sådan set også - mellem Socialdemokratiet og de øvrige forligspartier.
Louise Frevert (DF), 2003-04-11:
Dette lovforslag ser ud til at være et ualmindelig godt, lille lovforslag.
Forslaget er en forlængelse af forliget »Flere i arbejde«, hvor der blev truffet aftale om at friholde ledige med ret til 6 ugers selvvalgt uddannelse for deltagerbetaling.
Det er en glimrende idé, at man nu giver ledige mulighed for selv at vælge, om de vil lægge ud for deres deltagerbetaling, eller de vil lade deltagerbetalingen gå direkte fra SU-styrelsen til uddannelsesinstitutionen, og det giver en vis frihed.
Ligeledes er det meget positivt, at man kan vælge at få de 6 uger betalt i forbindelse med en uddannelse, der har et længere forløb, så man kan komme i gang.
Jeg har dog et spørgsmål til ministeren: Hvorfor er der ikke noget sted i lovforslaget angivet en tidshorisont for de elever, som vælger at få deltagerbetaling betalt af SU-styrelsen direkte til uddannelsesinstitutionen?
Sagt på en anden måde er det min opfattelse, at de, der betaler direkte af egen lomme for derefter at få beløbet refunderet, selvfølgelig er selvskrevne til at komme i første række, og det forstår jeg.
Men er det ikke muligt at sætte en tidsfaktor på, hvis man mener, at studerende ikke har mulighed for at kunne deltage i samme frekvens som dem, der betaler?
Mit spørgsmål går ikke på muligheden for at have tværgående samarbejde mellem udvalgene, men jeg er nødt til at stille ministeren spørgsmålet, fordi jeg ikke kan læse ud af lovforslaget, hvordan reglerne vil blive.
Ligeledes bør det være sådan, at hvis man er optaget på en uddannelse, kommer alle på venteliste, uanset om de selv lægger pengene ud, eller pengene bliver kanaliseret direkte til uddannelsesinstitutionen.
Der mangler en eller anden form for dokumentation for, at den gruppe, der vælger at få deltagerbetalingen overført direkte til uddannelsesinstitutionen, ikke bliver sat i en situation, hvor de kommer til at vente måneder på at komme i uddannelse.
Det er trods alt ikke alle ledige, der har mulighed for at lægge penge ud til deltagerbetalingen, så ville det være muligt for ministeren at oplyse, hvilke uddannelser ministeren har i tankerne, når der står på side 2 i lovforslaget »... hvor der senere eventuelt vil blive indført deltagerbetaling.«
Der er enkelte småting, som Dansk Folkeparti ønsker belyst, men intentionerne i lovforslaget synes vi selvfølgelig er strålende, og det vil være en medvirkende årsag til, at flere kan komme i arbejde.
Helle Sjelle (KF), 2003-04-11:
En livslang læring, herunder voksen- og efteruddannelse, spiller en vigtig rolle i kampen for at sikre et fleksibelt arbejdsmarked, hvor arbejdsstyrken har de kvalifikationer, erhvervslivet har brug for i fremtiden, og ligesom på så mange andre områder er der også her indimellem behov for at undersøge, om det er nødvendigt at foretage justeringer, så systemet er tidssvarende.
Der skal naturligvis være en reel mulighed for at komme på efteruddannelse, og derfor er vi i Det Konservative Folkeparti også positive over for, at man som led i det politiske forlig »Flere i arbejde« har besluttet, at ledige med ret til 6 ugers selvvalgt uddannelse skal friholdes fra deltagerbetaling, hvilket jo er formålet med dette lovforslag.
P.t. er det kun ledige, der deltager i selvvalgt uddannelse på folkeskole- eller gymnasieniveau, der får et sådant tilskud.
Med lovforslaget her indrettes loven således, at de ledige, der kan få SVU til selvvalgt uddannelse på et videregående niveau, også kan modtage et tilskud efter SVU-loven til dækning af en eventuel deltagerbetaling.
Aage Frandsen (SF), 2003-04-11:
Derfor er vi positive over for lovforslaget.
Jeg læste i bemærkningerne, at forslaget er en del af et forlig, og derfor gik jeg ud fra, at det var afstemt mellem forligsparterne, hvad det jo altid skal være, når der er tale om et forlig.
Men nogle er lidt kede af, at man er nået frem til en model, som virker lidt kringlet, og har lidt svært ved at se, at det skal være på netop den måde, og derfor glæder
det mig, at det åbenbart stadig er til fri debat, hvordan man skal udforme lovforslaget.
Men jeg vil håbe, at man når frem til, at forslaget bliver mindre bureaukratisk, og at de ting, som den socialdemokratiske ordfører var inde på, bliver tilgodeset i forbindelse med lovforslaget.
Jeg forventer helt klart, at vi stemmer for lovforslaget i den sidste ende, også selv om det måske ikke bliver helt ideelt med hensyn til udformningen.
Det er under alle omstændigheder et fremskridt, og bare regeringen dog kunne komme med flere af den slags lovforslag på uddannelsesområdet, som vi kunne medvirke til at støtte.