Tove Videbæk (KRF), 2000-05-23:
Det her lovforslag har jo til hensigt at styrke indsatsen for de truede børn og unge, og den intention er vi i Kristeligt Folkeparti helt enige i.
Socialministeren har stillet nogle ændringsforslag siden førstebehandlingen af lovforslaget, og dem kan vi fuldt ud støtte.
Endvidere har Kristeligt Folkeparti også stillet
nogle forslag, som er helt i tråd med det, der blev vedtaget i forbindelse med forespørgselsdebatten F 10 i efteråret 1999.
Vores ændringsforslag nr. 2 sigter således på, at man i højere grad end nu skal inddrage ressourcerne i det nære miljø og lokalsamfundet ved vurderingen af, hvordan barnets eller den unges vanskeligheder kan løses - altså ikke først i forbindelse med en tvangsfjernelse, men inden da, når man på et tidligere tidspunkt bliver klar over, at der er problemer.
Ændringsforslag nr. 3 og nr. 20 lægger særlig vægt på at fjerne årsagerne til barnets eller den unges vanskeligheder.
Hvis man skal fjerne årsagerne til barnets problemer, og de findes jo i 97 pct. af tilfældene hos forældrene, så skal der sættes ind med en plan for selvstændig støtte til forældrene.
Den plan skal have til formål at identificere og løse årsagerne til barnets eller den unges eventuelle anbringelse uden for hjemmet.
Tilbud til forældrene kan dreje sig om behandling, arbejde, uddannelse, undervisning, osv.
Ja, men hvad hjælper det, når det i virkelighedens verden viser sig, at kun 39 pct. af forældrene får hjælp til løsning af de problemer, som er årsager til fjernelse af barnet.
Vi er jo alle optaget af, at lovgivningen skal være til barnets bedste, men det er til barnets bedste at få barnets familie på fode igen.
Vi hjælper jo barnet, når vi hjælper familien, og ved at hjælpe familien hjælper vi også eventuelle øvrige børn i familien.
Hvis ikke vi tilbyder hjælp til forældrene, så fortsætter problemerne jo bare, og den sociale arv brydes ikke.
Årsagerne til barnets eller den unges vanskeligheder
ligger jo som sagt i 97 pct. af tilfældene hos forældrene.
Så skal årsagerne til vanskelighederne løses, må vi tage fat der, hvor problemet ligger, og ikke blot fjerne barnet fra problemet og så glemme, hvad årsagen til problemet egentlig er.
Her vil jeg gerne igen nævne projektet i Thisted, hvor man har et tværfagligt arbejde, som træder til allerede under graviditet, og som støtter og hjælper allerede dér, således at man faktisk forebygger og dermed undgår tvangsfjernelser.
Samfundsmæssigt og medmenneskeligt er dette langt bedre, både hvad angår forebyggelse og sagsbehandling, og det er også økonomisk langt bedre end at skulle reparere på kostbare skader, der er opstået, fordi man kom for sent i gang.
Kristeligt Folkepartis ændringsforslag har ingen udgiftsmæssige konsekvenser, men præciserer, hvad der allerede i nugældende lov gives mulighed for.
Dette skal præciseres, skrives klarere ind, så det ikke fremover kun er 39 pct. af forældrene, der får tilbudt hjælp, når det er 97 pct. af dem, der har brug for den.
De næsten 60 pct.s forskel koster dyrt i lange tvangsfjernelser og sociale problemer i øvrigt.
Også menneskeligt er det dyrt.
Kristeligt Folkeparti begriber ikke, hvis ikke de partier, som stemte for vedtagelsen i forbindelse med F 10, også stemmer for Kristeligt Folkepartis ændringsforslag.