runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ida Jørgensen (RV), 2004-11-23:
Igen tager regeringen lønmodtagernes penge og bruger dem til at finansiere sin egen overbudgetterede politik.
Det er bestemt ikke vores politik, for vi mener, at lønmodtagernes penge skal bruges på eller af lønmodtagerne.
For 2 år siden fremsatte Det Radikale Venstre et beslutningsforslag om lønmodtagernes ret til egne feriepenge.
Desværre blev forslaget ikke vedtaget.
Ministeren nævnte i sin tale under forhandlingen om forslaget, at regeringen og Dansk Folkeparti havde drøftelser om en smidigere og hurtigere tilbagebetaling af de uhævede feriepenge, og jeg vil gerne spørge ministeren, om dette lovforslag er resultatet af disse drøftelser.
Den enkeltes frihed plejer at stå højt på Venstres dagsorden, og regeringen taler rosende for et skattestop, så borgerne ved, hvad de har, som Venstre siger.
Men disse to tidligere så betydningsfulde mantraer har tilsyneladende i dag mistet deres kraft.
Lønmodtagerne må ikke selv vælge, hvordan deres penge skal bruges, deres frihed til det er væk på bekostning af, at regeringen skal have økonomien til at hænge sammen.
Mon regeringen er ved at være klemt af sit eget skattestop?
Hvis det er tilfældet, må det være et signal til Venstre om at lytte til sin regeringspartner, der på fornuftig vis har ytret sig om skattenedsættelser og velfærdsreformer.
Skattestoppet vil uden tvivl betyde, at vi kan vente at se flere tiltag, hvor man finder indtægter på mærkelig vis, og vi kan ikke støtte lovforslaget.
Ole Sohn (SF), 2004-11-23:
Jeg er enig i, at det er en teknisk spidsfindighed, for hvis man ikke lavede dette lovindgreb, ville pengene gå til Feriefonden, og disse ekstra penge kunne bruges til ekstra aktiviteter og skabe ekstra beskæftigelse ved bygning af nye feriecentre, altså skabe job.
Der ville blive muligheder for aktiviteter for børnefamilierne, men det forhindrer regeringen, og den giver ikke anvisning på, hvad den i øvrigt gør ved pengene, ud over at de går i det store, sorte hul.
Jeg forstår godt, at man er lidt flov over det og ikke vil argumentere for det og forsøger at finde forskellige spidsfindigheder i argumentationen.
Men det grundlæggende er, at man har forbrudt sig mod en mulighed for at skabe øget aktivitet i samfundet.
Lars Barfoed (KF), 2004-11-23:
Man kan jo se i Feriefondens regnskab, hvor store midler den har i sin kapital.
Mig bekendt er kapitalen på et par hundrede millioner kroner, som de kan anvende, hvis de vil.
Så er det i øvrigt en misforståelse, når man taler om, at vi tager nogle penge fra Feriefonden.
Renterne af Feriekontoen når jo aldrig frem til Feriefonden, fordi vi tager dem, så vi tager ikke nogen penge fra Feriefondens kasse, for de penge når aldrig frem til Feriefonden.
Det er måske en teknikalitet, men den er alligevel vigtig for at forstå det principielle i sagen.
Ole Sohn (SF), 2004-11-23:
Nu er det faktisk sådan, at jeg ikke kender Feriefondens kapital.
Nu kan jeg jo ikke spørge hr. Lars Barfoed, men jeg må formode, at regeringen har foretaget den, men bare ikke har sagt det til os.
Renteafkastet kan være med til at sætte nye aktiviteter i gang, men det forhindres af regeringens og Dansk Folkepartis øvelser.
Lars Barfoed (KF), 2004-11-23:
Jeg vil bare spørge hr. Ole Sohn, hvad det er, der efter hr. Ole Sohns opfattelse forhindrer Feriefonden i at anvende nogle af midlerne i deres kapital til at bygge ferieboliger.
Ole Sohn (SF), 2004-11-23:
Jeg synes sådan set, det er en meget interessant debat.
Man kan selvfølgelig altid, som jeg også forsøgte undervejs med mine spørgsmål, forsøge at illustrere, hvad pengene bruges til, men det, der er den egentlige mening med det, er sådan set at komme ind til benet.
Man tager nogle penge fra i dette tilfælde Feriefonden for at bruge dem på finansloven, og hvad er ideen med det?
Man må jo have en idé med det, men det har man åbenlyst ikke haft, ud over at man vil tage lønmodtagernes feriepenge og bruge dem som et led i arbejdet med at skabe et ekstra skatteprovenu.
En anden ting, som er ret stærkt kritisabel, er, at man tager pengene uden at foretage en forudgående analyse eller i samarbejde med Feriefondens bestyrelse se på, hvilke fremtidsmuligheder fonden har.
Det synes jeg er stærkt kritisabelt, for naturligvis er det interessant at vide, hvad pengene bruges til.
Jamen det ved regeringen da.
Det er ikke nogen nyhed.
Det er flot, at Red Barnet og Socialforskningsinstituttet har lavet en undersøgelse, som bekræfter den viden, vi har haft.
Regeringen har gennemført en starthjælpsordning, en integrationsydelse, en introduktionsydelse og en lang række andre elementer, som er med til at forøge de sociale skel i samfundet, så naturligvis har det da interesse, hvad man bruger pengene til.
Jeg kan godt forstå, at ingen fra hverken regeringspartierne eller Dansk Folkeparti har nogen interesse i at gå nærmere ind i det, fordi jeg forstår udmærket den lidt flove smag, man må have i munden, når man har taget pengene og ikke engang kan redegøre for, hvad man egentlig vil med dem, ud over at de skal dække et hul.
Det havde været interessant, hvis man ville have bygget nogle flere ferieboliger og givet bedre muligheder for, at børn og børnefamilier og lønmodtagere i det hele taget kunne komme ud og få nogle oplevelser og deltage i nogle aktiviteter.
Der havde været lidt ræson i det, hvis man på den måde havde understøttet Feriefondens arbejde, men det har der ingen interesse været for, og det betyder selvfølgelig også – det er måske også fremgået af mit toneleje og min måde at argumentere på – at SF ikke kan støtte lovforslaget.
Jan Petersen (S), 2004-11-23:
Det sidste skal nok passe i første omgang.
Og hvad angår selve skatteforslagets del af finanslovforslaget, er det korrekt, at det ikke er en del af finanslovforslaget, men derfor kan det sagtens ses i sammenhæng med det alligevel.
En politisk kyndig iagttager som hr. Lars Barfoed vil selvfølgelig respektere, at der ved siden af den egne finansiering, der er gemt i finanslovforslaget, ligger et skatteforslag ved siden af, der også er finansieret.
Det vil sige, at hvis man skal se på også den samlede beskæftigelsesvirkning, skal man medtage det – ikke bare over et, men også i den strukturvirkning, det har.
Ole Vagn Christensen (S), 2004-11-23:
Hvorfor er det uden mening?
Jeg mener, det er vigtigt, at man kan læse ud af finansloven, at der har været nogle forslag, som betyder, at for den gruppe, man taler om, er der sket nogle forbedringer.
Det er jo det, der sker på grund af vores aftaler om brugen af disse penge.
Når jeg efterlyser dialogen, er det sådan set, fordi jeg synes, det er meget beskæmmende at læse i metroXpress og en lang række andre aviser, at fattigdommen rammer hvert femte barn i Danmark.
Sommerferien holdes i lejligheden, og tøjet købes brugt.
90.000 børn i Danmark lever under fattigdomsgrænsen.
Kammeraterne kommer sjældent på besøg, legetøjet er gammelt, og værelset deles med en søster eller bror.
Jeg synes, at netop den slags ting viser, at det havde været at tage dialogen om, hvad der havde været fornuftigt.
Lars Barfoed (KF), 2004-11-23:
Det er efter min mening det rene nonsens, hr. Ole Vagn Christensen siger.
Demokratisk underskud og magtdemonstration
– det er simpelt hen noget vrøvl!
Vi gør det, som socialdemokratiske regeringer sammen med det flertal, de kunne få i Folketinget, gjorde i årevis: Vi tager forrentningen af Feriefonden, og den indgår i budgettet.
Lad os tage år 2000, hvor den socialdemokratiske regering valgte at lade nogle de forrentede midler fra Feriefonden indgå på indtægtssiden af finansloven.
Der blev ikke anvist nogen som helst særlige grunde eller hensigter med at anvende de midler, der var bare en almindelige henvisning til de mange gode ting, man havde med i finansloven.
Der var ikke nogen bestemt adresse på de penge, og egentlig er det også noget pjat at sætte adresse på dem, for kendsgerningen er jo, at de indgår i en stor kasse og er med til at dække de udgifter, staten har.
Men hvis man synes, det er sjovt, kan man altid som hr. Ole Sohn, som åbenbart gerne ser, at pengene bliver brugt til Kirkeministeriet, vælge at sige, at man mener, de bliver brugt til Kirkeministeriet eller til noget helt andet eller tredje eller fjerde.
Det er bare uden mening.
Ole Vagn Christensen (S), 2004-11-23:
Det, vi anfægter, er sådan set ikke inspirationen, for hvis man havde fulgt inspirationen, havde man også fået nedfældet nogle konkrete forslag, så vi var i stand til at tage dialogen.
Det, der er det store spørgsmål her, er sådan set, at pengene jo lige så godt kan være gået til guldkalvene eller til en lettelse af landmændenes ejendomsskatter, og derfor kan man blive ved med at trække tingene frem.
Men det, vi anfægter, er sådan set regeringens, regeringspartiernes og Dansk Folkepartis måde at håndtere sagen på.
Man vil undgå en dialog om, hvad disse penge kan bruges fornuftigt til, ved at undlade at gøre opmærksom på det, og det er et demokratisk underskud og en magtdemonstration ud over alle grænser.
Lars Barfoed (KF), 2004-11-23:
For at sige det som det er, er det altså noget pjat at diskutere, hvad de 100 mio. kr. bliver brugt til.
Man kunne med lige så stor mening eller mangel på mening diskutere, hvorvidt det sidste procentpoint af momsen går til at finansiere den ene eller den anden del af statens udgifter.
Det er fuldstændig uden mening, for der er ikke udgiftsadresse på nogen af de indtægter, staten får.
I øvrigt kan Arbejdsmarkedets Feriefond jo fortsat bruge de midler, de har, til det formål, hr. Ole Sohn nævner, altså til at udvikle feriefaciliteter.
Der er penge nok i kassen til, at de kan gøre det, og forslaget her forhindrer dem jo ikke i at gøre det.
Jan Petersen (S), 2004-11-23:
Efter at have fulgt dagens debat kan man jo sige, at så skal vi over til noget helt andet.
Jeg skal nemlig give tilsagn om, at Socialdemokratiet kan støtte det her lovforslag.
Det har vi også tidligere tilkendegivet over for regeringen.
Vi støtter det, fordi det er en implementering af et EF-direktiv, og EF-direktiver udsættes altid for drøftelse, før de implementeres.
Derudover har vi også givet tilsagn om – hvilket jeg gerne vil bekræfte her – at den overimplementering, der er tale om, nemlig den, som Venstres ordfører lige omtalte, vil vi selvfølgelig også støtte.
Det har vi også givet tilsagn om, før forslaget blev fremsat.
Ole Sohn (SF), 2004-11-23:
Jeg synes, jeg gerne vil bidrage til den konstruktive stemning, for jeg synes, det er lidt vigtigt, ud over at få italesat et vigtigt tema, at man også der, hvor der er mulighed for at kunne gå videre, finder veje for at holde fokus på familie- og børnepolitikken.
Jeg er helt enig både med Det Radikale Venstre og også med hr. Jan Petersen, som bakker op om det, i, at den idé med at afdække, hvilke muligheder der ligger i årsregnskabsloven, er et tema, hvor man kan bringe familiepolitikken ind.
Jeg er helt opmærksom på, at det henhører under et andet ministerium, men det samarbejdende folkestyre kan vel nok finde frem til, hvilke erfaringer vi kan hente ind fra andre lande.
Det andet er selvfølgelig, at man som offentlig arbejdsgiver har nogle særlige forpligtelser, nogle særlige muligheder.
Afstemning
Jeg foreslår, at forslaget til folketingsbeslutning henvises til Arbejdsmarkedsudvalget.
Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg det som vedtaget.
Det er vedtaget.
Meddelelser fra formanden
Jan Petersen (S), 2004-11-23:
Ja, det kunne måske også have været en kort bemærkning.
Blot lige den refleksion over de indlæg, der har været, at jeg sådan set godt forstår, at Kristendemokraterne ikke synes, det er nok med velvillige ord.
Jeg kan for så vidt identificere to temaer, som det kunne være nyttigt, at vi arbejdede med i Arbejdsmarkedsudvalget, ikke for at forslaget bare skal dø en sædvanlig naturlig død i velvillige ord, men for at få debatten holdt ved lige og se, om der kan komme noget ud af det, sådan at tiden arbejder ikke bare for Kristendemokraterne, men også for mange af de ambitioner, vi har.
Det ene er, at jeg synes, det var interessant, hvad Det Radikale Venstre sagde, og derfor kunne vi da i det mindste benytte lejligheden til at få afdækket, hvad det er for årsregnskabsmuligheder, som andre lande har.
Det er sådan set et interessant tema for på den måde at få beskrevet, hvorledes andre går ind i den her debat og gør virksomheders forhold til samfundet og de mere generelle behov, samfundsborgere har, til et objekt for virksomhedernes konkrete ageren.
Det synes jeg ville være spændende at få afdækket under udvalgsarbejdet.
Det andet er, at der, hvor Folketinget jo direkte uden at krænke deciderede overenskomster, lokalaftaler m.v., som var centralt for os, er, hvor staten selv er arbejdsgiver. Hvordan gør staten selv det her?
Det kunne vi også bede om at få belyst under udvalgsarbejdet.
Man kan sige, at der er vi sådan en slags arbejdsgiver, i hvert fald har vi mulighed for at påvirke arbejdsgiversiden markant herindefra.
I hvert fald de to temaer kan jeg identificere kan bringe diskussionen videre, sådan som hr. Mogens Nørgård Pedersen og alle andre, herunder også adskillige socialdemokratiske børnefamilier, synes, at den her debat skal videre, og det, jeg forsøgte at sige, var sådan set, at her er to steder, hvor vi i hvert fald kan bringe den videre.
Mogens Nørgård Pedersen (KD), 2004-11-23:
Jeg glæder mig naturligvis over, at ordførerne i den her forholdsvis sene aftentime er medgørlige, flinke og sympatiske.
Vi kan naturligvis ikke bruge det til ret meget.
Det har jeg hørt og forstået.
Vi kan jo så glæde os til den dag, hvor De Radikale og Kristendemokraterne får flertal i Folketinget, men det kan godt være, det ligger lidt ude i fremtiden.
Det er jo ikke noget økonomisk stort forslag.
Vi har faktisk beregnet, at det måske kunne komme til at koste 5 mio. kr.
Så det er jo ikke sådan noget voldsomt.
Det er jo heller ikke, fordi at vi vil låse virksomhederne fast på en bestemt familiepolitik.
Vi vil sådan set bare sige til virksomhederne, at de lige skal prøve at få snakket om det her, lige prøve at se, om ikke dagligdagen for deres medarbejdere og deres familier og især børnene kunne være lidt bedre.
Vi har ofte hørt herinde i Folketinget, hvad enten det er folk, der har været ude en tidlig morgen med cykelhjelm og andre ting, om vi ikke kunne gøre det lidt bedre.
Vi tror faktisk, at det her er et område, hvor vi kunne gøre det lidt bedre, for vi ved, at det er et problem i dag.
Det er et stigende problem for børn, at de har stress, at der ikke er sammenhæng i deres hverdag, og at forældrene også har travlt.
Vi skal simpelt hen have familieliv og arbejdsliv til at hænge sammen.
Vi har det sam fund, vi har, og tak for det.
Begge forældre er ofte udearbejdende og ofte på fuld tid, børnefamilier er jo ikke dem, der arbejder mindst, og så må vi også tage hånd om de borgere i vores samfund, som ikke tager hånd om sig selv, nemlig børnene.
Det er altså ikke en beslutning om, at det skal være sådan og sådan; det er altså bare, at virksomhederne og medarbejderne skal overveje det.
Hvordan skal man så vide, om de overvejer det?
Ja, man kunne f.eks. have en lille rubrik på APV'en, hvor der står: Har I diskuteret jeres familiepolitik på arbejdspladsen?
Ja eller nej?
Og så var det det.
Det er jo ikke sådan, at vi vil fare ud med bål og brand og komme efter dem, der ikke har en familiepolitik.
Nej, vi vil bare opfordre folk til at få det gjort og lægge den smule energi i det, der skal til for at hindre, at familierne og i særdeleshed børnene får mere stress.
Det er
sådan set i al enkelhed, hvad det går ud på.
Ida Jørgensen (RV), 2004-11-23:
Det Radikale Venstre er ikke imod det her forslag.
Nogle gange skælder man politikerne ud for, at de ikke ved, hvad der foregår ude i virkeligheden.
Men når det kommer til det her lovforslag, synes jeg, vi har ualmindelig meget praktisk erfaring med, hvad det vil sige at have et arbejdsliv med stærkt varierende arbejdstider ofte til sent og skulle op tidligt igen næste morgen.
Så det her er i hvert fald noget, som de fleste af os, og i hvert fald dem, der har børn, har følt på egen krop.
Vi har lige før det her forslag diskuteret information og høring, og vi var enige om, at man godt kunne pålægge virksomhederne, at de skulle informere, og at de skulle høre deres medarbejdere.
Jeg kan ikke se den helt store forskel til, at man så kan bede virksomhederne om at have en familiepolitik.
Det vil altså sige, at det skal diskuteres på forhånd.
Om det skal være lige præcis de syv punkter, som der står her, ved jeg ikke, man kunne også bare sige, at man skulle have en familiepolitik.
Fordelen ved at have en familiepolitik kunne være, at man fik kigget hinanden i øjnene på et tidspunkt, hvor man altså ikke var uenige, altså før en konflikt havde spidset sig til, før lille Peter havde været snottet for 17. gang i løbet af en måned, og man derfor var enige om, hvad man gjorde, når sådan nogle konflikter opstod.
Det kunne sådan set være ganske fornuftigt.
Men det er da også rigtigt, som andre har været inde på, at det måske er lige rigeligt at bede alle virksomheder om at have sådan en politik.
Altså de små virksomheder, hvor der kun er nogle få medarbejdere, kender jo sådan set hinanden på forhånd.
Det er nok mere, når det er i virksomheder med flere ansatte, at det her er relevant.
Om det skal være lige præcis på den her måde, det er der jo ingen der siger.
Måske skulle det i virkeligheden høre hen under årsregnskabsloven, hvor vi jo har nogle forskellige bundlinjer.
Vi taler om, at vi har en økonomisk bundlinje, vi har en ressourcemæssig bundlinje eller en grøn bundlinje, og i mange andre lande har de i deres årsregnskabslov en menneskelig bundlinje.
I denne her menneskelige bundlinje kunne der jo godt stå, at virksomheder, og her snakker vi jo altså om selskaber, skulle redegøre for deres familiepolitik, man kunne også bede dem om at redegøre for deres integrationspolitik, og man kunne bede dem om at redegøre for deres ligelønspolitik.
Det ville der sådan set ikke være de store problemer i, det kan andre lande finde ud af.
Alt i alt et sympatisk forslag, som Det Radikale Venstre ikke er imod.
Ole Sohn (SF), 2004-11-23:
Det er et vigtigt tema at få italesat, altså at få ind i den politiske debat, at man hele tiden fokuserer på familiernes vilkår, især børnefamiliernes vilkår, hvordan man kan få dagen og vejen, arbejdslivet og familielivet til at gå op i en højere enhed.
Derfor finder jeg, det er vigtige temaer, som man skal drøfte på de enkelte arbejdspladser, og glædeligvis er det jo sådan, at på en lang, lang række arbejdspladser og stadig flere begynder man at diskutere og finde frem til ordninger, som både sikrer fleksible arbejdstider og går ind på nogle af de andre elementer, som er rejst i Kristendemokraternes forslag.
Enkelte af forslagene er også forslag, som SF ved andre tidligere lejligheder har fremsat forslag om, måske ikke helt parallelt, men inden for samme temaer, bl.a. spørgsmålet om tidsbanken, og derfor skal jeg tilkendegive, at SF synes, at det er gode takter, der ligger i forslaget, og jeg mener, det er vigtigt, at vi får dem diskuteret.
Men ligesom også andre ordførere har peget på, så henhører en del af området under arbejdsmarkedets parters aftaleområde, og derfor så finder vi det ikke rimeligt, at vi vedtager det.
Med de positive bemærkninger håber jeg, at Kristendemokraterne har forståelse for, at vi mener, det er noget, arbejdsmarkedets parter skal løse.
Lars Barfoed (KF), 2004-11-23:
Ja, jeg synes, det er at detailregulere.
Jeg kan godt se, hvor Kristendemokraterne vil hen med forslaget.
Der er jo ikke lagt op til, at man fra Folketingets side skal regulere, sådan fremstår det i hvert fald ikke, nærmere om indholdet af de enkelte bestemmelser, der så skal være på den enkelte arbejdsplads.
Men alligevel lægges der op til, at man ikke bare vedtager beslutningsforslaget, for konsekvensen af at vedtage beslutningsforslaget er jo så, at regeringen skal fremsætte nogle lovforslag, lave ændringer af administrative forskrifter osv., sådan at der bliver en sådan pligt.
Det kan man jo ikke gøre med mening, uden at det så bagefter skal kontrolleres, om man på arbejdspladserne har sådanne nogle regler, og i givet fald sanktioneres, hvis man ikke har det.
Det er jo i virkeligheden at gå meget langt i retning af at intervenere i det, som er et aftaleforhold på virksomhederne, at vi begynder at sige, at det skal de lave nogle aftaler om.
Det er det, vi synes, er for vidtgående, og derfor afviser vi det.
Mogens Nørgård Pedersen (KD), 2004-11-23:
Jeg er helt enig med hr. Lars Barfoed i, at vi ikke skal detailregulere.
Det er jo netop også derfor, vi har fremsat et beslutningsforslag og ikke et lovforslag.
I beslutningsforslaget står der faktisk, at den skriftlige familiepolitik skal udarbejdes i dialog med arbejdsgiveren og arbejdstageren og som minimum skal indeholde stillingtagen til følgende områder ...
Lars Barfoed (KF), 2004-11-23:
Det er jo ikke alt, hvad der er fornuftigt, som vi nødvendigvis skal have en lov om.
Det er ikke sådan, at Folketinget skal lave regler og love om alting, som så skal forvaltes og kontrolleres udeomkring.
Vi bliver nødt til at acceptere, at folk selv skal have lov til at leve livet udeomkring i familierne og på arbejdspladserne, ja, faktisk er det i hvert fald en del af den konservative grundholdning, at vi skal respektere den personlige frihed, at vi politikere ikke skal blande os i alting og som sagt ikke nødvendigvis lave en lov for alting, selv om der er god fornuft i de formål, man vil lovgive om.
Det her er et godt eksempel på det, for som andre har været inde på, er der jo meget god fornuft og megen god grund til at være sympatisk indstillet over for de elementer, der indgår i det her forslag.
Vi kan jo alle sammen tilslutte os det rigtige i, at der skal være en familiepolitik på arbejdspladserne, at arbejdsgiverne og de ansatte og også de ansatte indbyrdes skal aftale nogle rammer om dagligdagen på virksomheden, der gør, at der kan være en balance mellem på den ene side familielivet og på den anden side arbejdslivet.
Det er vigtigt, og det er faktisk noget, vi i Det Konservative Folkeparti er ganske optaget af, at der netop skal være den sammenhæng mellem arbejdsliv og familieliv, som gør, at alle kan trives med det.
Derfor tror jeg for så vidt også, at vi her i Folketinget i de kommende år kommer til at beskæftige os en del med nogle af de temaer, der er anslået i Kristendemokraternes beslutningsforslag.
Selvfølgelig kommer vi til at beskæftige os med, om vi i Folketinget kan etablere nogle mere fornuftige rammer for fleksibel arbejdstid, regler om børns og børnebørns sygdom og orlov i den forbindelse og den slags.
Det kommer vi til at beskæftige os med.
Kan Folketinget etablere nogle bedre rammer for at skabe den nødvendige sammenhæng i tingene udeomkring på arbejdspladserne og i familierne, skal vi selvfølgelig gøre det, men vi skal ikke detailregulere, hvordan man skal indrette sig.
Vi synes altså også i Det Konservative Folkeparti, at det er at gå for vidt at sige, at der skal være en skriftlig familiepolitik på alle arbejdspladser, hvor der er ansat medarbejdere, der som minimum skal indeholde bestemte områder.
Det synes vi er at gå for vidt i reguleringen, men vi vil som sagt meget gerne se på, om vi kan etablere nogle rammer, der kan skabe nogle bedre muligheder for, at man indretter sig fornuftigt udeomkring på de enkelte arbejdspladser.
Forslaget som sådan må vi afvise af de grunde, jeg har nævnt.