runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Holger K. Nielsen (SF), 2005-04-28:
Jeg går ud fra, at ministeren er enig med mig i, at da Maskhadov blev valgt, havde han opbakning fra den tjetjenske befolkning.
Jeg går også ud fra, at ministeren er enig i, at det selvfølgelig blev vanskeligere at fastholde legitimiteten, når Rusland konsekvent intimiderede og konsekvent undergravede hans muligheder for at kunne føre politik i Tjetjenien.
Problemstillingen er jo, at på trods af det forsøgte Maskhadov og Sakajev gang på gang at få bilaterale politiske forhandlinger i gang med russiske politikere.
Per Stig Møller (KF), 2005-04-28:
Jeg synes ikke, det har ret meget med sagen at gøre, for hr. Holger K. Nielsen aner jo intet som helst om, hvor stor en del af den tjetjenske befolkning hr. Maskhadov i virkeligheden repræsenterede på det tidspunkt.
Det var formentlig ikke mere end en marginal del, for vi kunne jo konstatere, at kamptropperne i den tjetjenske fløj åbenbart ikke kunne styres af Maskhadov.
Det giver selvfølgelig ikke Rusland, eller hvem der end måtte have myrdet ham, nogen ret til at myrde ham.
Men det betyder altså også, at vi var i den situation, at Tjetjenien åbenbart havde delt sig.
Hvis hr. Holger K. Nielsen har ret i, at Maskhadov tog afstand fra noget, han ikke kunne standse, var den tjetjenske side altså delt op på en ulykkelig og ulyksalig måde, som har bragt det uden for politisk mulighed for at nå et resultat, fordi nogle terrorister siger, at de repræsenterer befolkningen, mens nogle andre er valgt af befolkningen.
Det er der altså perspektiv i, men det er der ikke i at prøve at afgøre her i det danske Folketing, hvem der repræsenterer den tjetjenske befolkning.
Som det vil være Folketinget bekendt, har den danske regering opfordret til, at liget blev udleveret.
Jeg er ikke enig i, at elimineringen gav gode resultater.
Jeg er enig med hr. Holger K. Nielsen i, at Maskhadovs forsvinden og den måde, det skete på, vil fremme en terrorisme og gøre det endnu mere uforudsigeligt, hvad der kommer til at ske fra modstanderfløjen i forhold til Rusland.
Man får mig ikke til at velsigne drabet på Maskhadov, uanset under hvilke omstændigheder det er sket.
Holger K. Nielsen (SF), 2005-04-28:
Jeg tror da bestemt, det bliver vanskeligt, men alligevel kan man jo godt forsøge.
Vi vil godt have, at den danske regering profilerer sig på området, og at Danmark bruger sin plads i Sikkerhedsrådet til at forsøge at få noget på dagsordenen.
Det er muligt, det vil møde et veto, men det er så det.
Men vil ministeren erkende, at Maskhadov, Sakajev og deres folk konsekvent har taget afstand fra de terroraktioner?
Vil ministeren erkende, at der ikke er tale om den samme politik, når man taler om Maskhadov på den ene side og Basajev på den anden side?
Vil ministeren erkende, at det, som er sket i hans optik i hele denne konflikt, er, at han er begyndt at acceptere den russiske logik, altså at Maskhadov ikke var en, man skulle forhandle med?
Han var persona non grata, og til sidst blev han dræbt, og i forlængelse af det er det desværre helt ulogisk, at der ikke kom nogen som helst reaktion fra den danske regerings side, da Maskhadov blev dræbt.
Per Stig Møller (KF), 2005-04-28:
Jeg står totalt ved mit engagement i Tjetjenien.
Jeg mener, det er vigtigt, at alle små folk, også det tjetjenske folk, får respekteret deres menneskerettigheder, deres kultur og deres traditioner og får lov til at indrette deres samfund, som de ønsker det.
Det er, hvad den politiske debat drejer sig om, og det er, hvad jeg håber der kommer ud af de politiske forhandlinger mellem Rusland og Tjetjenien.
Men hr. Holger K. Nielsen kan altså ikke tillade sig at ignorere, at der samtidig med de udtalelser, som han er så glad for, og som Tjetjenienkomiteen hele tiden sender rundt til venstrefløjen, er sket forbrydelser i Beslan og Dakestan og terror i teateret i Moskva.
Dermed har den tjetjenske sag ødelagt sig selv, for Rusland har ret til at beskytte sig mod terrorisme, og Tjetjeniens naborepublikker har ret til at beskytte sig mod terrorisme.
Tjetjenien har altså på den måde bragt sig i en situation, som gør det vanskeligt uden videre bare at støtte Tjetjenien som sådan.
Jeg støtter en politisk løsning for Tjetjenien – ikke en terroristisk løsning – og hvordan gør jeg det i overensstemmelse med mit mål?
Mit mål har aldrig været terror, mit mål har jo været, at tjetjenerne kan komme til at indrette sig i overensstemmelse og samarbejde med Rusland på en måde, som er tilfredsstillende med begge parter.
Jeg fik som formand for Udenrigsministerrådet i EU igen sat Tjetjenien på dagsordenen.
Jeg tog spørgsmålet op i de bilaterale samtaler.
Jeg skal ikke sige, hvad mine forgængere gjorde, men i mine bilaterale samtaler med Rusland tog jeg straks spørgsmålet op igen, og det er nu således, at EU er kommet i en dialog om at gå ind i Tjetjenien.
OSCE har desværre trukket sig ud, hvad jeg beklager og er imod, men det kræver alles enighed at have dem med.
EU er derimod nu på vej ind, og det synes jeg er konstruktivt og godt.
Frank Aaen (EL), 2005-04-28:
Det forekommer mig, at ministeren uden videre er i stand til at gøre tjetjenerne i al almindelighed ansvarlige for alle terroraktionerne.
Han blev jo uomtvisteligt myrdet af russiske soldater.
Det er helt uomgængeligt, at Putin for år tilbage sagde, at den mand skulle elimineres.
Og alligevel kommer ministeren så her og siger: eller hvem der nu stod bag det.
Det lyder altså mærkeligt.
For mit vedkommende synes jeg, at det er yderst beskæmmende, at man, når man helt korrekt har fået fordømt alle former for terror og der her er sket et helt regulært drab på en, der kunne sikre fredsprocessens udvikling, så er tilbageholdende, for ikke at sige helt fraværende, med en klar fordømmelse.
Søren Espersen (DF), 2005-04-28:
Det bliver kort.
Jeg vil først starte med at erklære mig enig med udenrigsministeren i det bekymrende i, at Socialdemokratiet fortsætter den antiamerikanske linje, som man egentlig havde regnet med var forbi med Lykketoftæraen.
Så har jeg et kort spørgsmål.
Det er sådan ligesom en opfølgning på det, hr. Holger K. Nielsen sagde, da han erklærede krigen forbi.
Er det ministerens opfattelse, at krigen mod Al-Qaeda er forbi?
Per Stig Møller (KF), 2005-04-28:
Kampen mod Al-Qaeda er ikke forbi.
Jeg bruger ikke selv udtrykket krig, fordi det forudsætter, at man har hære osv.
Jeg bruger udtrykket kampen mod terroristerne, og den er ikke forbi.
Vi kan konstatere, at de stadig væk er der, og de afsløringer, der er i aviserne i dag, viser jo også, at al-Zarqawi altså er dybt involveret i AlQaeda og får ordre fra Al-Qaeda.
Det vil sige, at Al-Qaeda opererer imod demokratiet i Irak.
Per Stig Møller (KF), 2005-04-28:
Nu er det altså stadig væk ikke afgjort, hvem der har myrdet Maskhadov.
Det er tragisk, at Maskhadov faldt på den ene eller den anden måde, det er dybt tragisk.
Jeg har også set med sympati på Maskhadov.
Men spørgsmålet er altså uafklaret.
Det er derimod helt forkert, at hr. Frank Aaen, som selvfølgelig med sin politiske fortid er i stand til at dreje tingene temmelig kraftigt – det ved vi jo at man også gjorde i Land og Folk – nu pludselig kan sætte spørgsmålstegn ved, at Beslan blev offer for terrorister.
Nu skal det pludselig være russere, der står bag det i Beslan.
Den er altså for langt ude.
Det kræver en fortid i Land og Folk at skrive den historie.
Holger K. Nielsen (SF), 2005-04-28:
Den 8. marts i år blev Aslan Maskhadov dræbt af russiske kugler.
Han var en af de mest eftersøgte mænd i Tjetjenienkonflikten.
Putin havde gjort ham til hovedfjende nr. 1, og efter drabet fik den russiske præsident Putin det, som han ville have det.
Og hvad er det?
Det er, at den person blev dræbt, som er den foreløbig eneste valgte præsident for Tjetjenien, valgt ved et OSCE-overvåget valg i 1997, i øvrigt med meget stor opbakning fra dansk side på det tidspunkt, og som man kunne forhandle en politisk løsning med.
Putin har over for Vesten kørt Tjetjenienkonflikten ind i den almindelige kamp imod terrorisme, og fra Vestens side har han ret beset fået lov til at behandle konflikten, som om det var en kamp imod terrorismen, og uimodsagt har han fået lov til at opfatte Maskhadov på samme måde som andre terrorister.
Men Maskhadov var som sagt den foreløbig eneste valgte repræsentant for det tjetjenske folk.
Han og hans repræsentant i Europa, Sakajev, har gentagne gange lagt op til politiske forhandlinger med den russiske ledelse.
Putin har tilsyneladende ikke ønsket en politisk løsning.
Han har opfattet konflikten sådan, at der kun er en militær løsning på konflikten.
I en vis forstand kan man være bange for, at der bliver tale om en selvopfyldende profeti.
Efter Maskhadov er det jo i højere grad folk som Basajev, terrorister, der sidder på magten.
Der er i tusindvis af unge mennesker, der ikke ser andet fremtidshåb i Tjetjenien end at gå ind i terroristiske aktiviteter over for Rusland, hvor man desværre også ofte kommer til at ramme civile, som er uskyldige.
Med andre ord er der også for den danske regering et stort ansvar over for hele Tjetjenienkonflikten, ikke mindst efter drabet på Maskhadov, og ikke mindst efter at Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol faktisk i en kendelse har hævdet, at der har været tale om grove overtrædelser af menneskerettighederne fra russisk side i den anden tjetjenske krig.
Besvarelse
Henriette Kjær (KF), 2005-04-29:
Det er jo sådan set et ganske sympatisk forslag, som De Radikale, Socialdemokraterne, SF og Enhedslisten har fremsat – sympatisk, fordi det selvfølgelig er nødvendigt med en effektiv indsats mod tvangsægteskaber, men som tilfældet er med de andre forslag må jeg også sige, at Det Konservative Folkeparti ikke kan støtte dette forslag.
Derudover tror jeg simpelt hen ikke på, at de mange punkter, man har tænkt sig at sætte i værk, vil hjælpe mere end det, regeringen allerede har sat i værk.
Hvis vi starter med det første punkt, er det jo sådan, at tvangsægteskaber allerede er ulovlige i dag ifølge loven, og jeg opfatter det derfor mere som tom symbolpolitik, at man vil lave en særlig paragraf om tvangsægteskaber.
Det er også min erfaring, at alle EU-landene arbejder kraftigt mod tvangsægteskaber.
Det er en indsats, man koordinerer under den åbne koordinationsmetode, og som der er meget fokus på i EU-kredsen.
En række af de andre forslag er også gennemført, bl.a. om en boenhed for kvinder, der er bange for at blive tvunget ind i et ægteskab.
I 2004 åbnede det første for piger mellem 14 og 18 år, og inden længe åbnes der også et botilbud for kvinder over 18 år.
Men det, jeg synes er allermest effektivt for at undgå tvangsægteskaber, er og bliver altså 24års-reglen, som udenlandske piger jo også oftest er jublende lykkelige for.
Det er virkelig noget, der beskytter dem, og det er bl.a. derfor, vi har lavet reglen.
Jeg ved, at forslagsstillerne ikke bryder sig meget om den bestemmelse, men jeg tør alligevel ikke tænke på, hvordan situationen ville se ud, hvis vi afskaffede reglen.
Jeg vil også gerne sige her, at jeg faktisk mener, at arrangerede ægteskaber er præcis et lige så stort problem som tvangsægteskaber.
Jeg tror ikke, det kan være særlig lykkeligt eller frivilligt, når man som ganske lille har fået at vide, at man måske skal giftes med sin fætter.
Det er måske ikke noget, man bliver tvunget til, og man accepterer det måske også, fordi det nu engang er sådan i ens familie, og så går hele ens opvækst med, at man skal forholde sig til det.
Så må det være ret underligt at blive forelsket i en mandlig kammerat på handelsskolen, når man alligevel må sige til sig selv: Åh nej, det går jo slet ikke, jeg skal giftes med den anden.
Det synes jeg faktisk er lige så slemt, og også i den forbindelse er 24-års-reglen god.
Vi er enige om, at der skal gøres en effektiv indsats mod tvangsægteskaber, men jeg mener så bare, at regeringen allerede er helt fremme i skoene og har taget de nødvendige initiativer, bl.a. med handlingsplanen mod tvangsægteskaber og arrangerede ægteskaber, som jeg selv var med til at udarbejde sammen med daværende integrationsminister Bertel Haarder.
Vi skal hele tiden se på, om der er nogle nye håndtag, vi kan bruge i kampen mod tvangsægteskaberne, men jeg mener ikke, at de forslag, der ligger her, kan bruges til noget, og derfor afviser vi også forslaget.
Jesper Langballe (DF), 2005-04-29:
Det er jo reel snak, når man siger, at alle muslimske unge har glæde af reglen, fordi de slipper for tvangsægteskab, men at man ikke vil betale den pris, det faktisk er, at en masse andre mennesker bliver generet af 24-års–reglen.
Det er fair nok, at hr. Steen Gade har det synspunkt.
Men jeg vil lige sige, at når der spørges, om reglen er indført for at hæmme tilstrømningen eller for at undgå tvangsægteskaber, kan man ikke stille det sådan op, for de to ting er jo sammenfaldende.
Med 24–års-reglen slår man to fluer med ét smæk: Med hvert eneste tvangsægteskab, som forhindres, undgår man en ægtefællesammenføring.
Steen Gade (SF), 2005-04-29:
Det kan bare være, at parret ikke bor i Danmark, men måske i Malmø, det er i hvert fald det, der kan være realiteten med arrangerede ægteskaber, og vi ved ikke, om nogle af dem også er tvangsægteskaber.
Så 24-års-reglen har ikke løst problemet, 24-års-reglen har skabt en hel masse andre problemer, også i andre lande.
Jesper Langballe (DF), 2005-04-29:
Hvis hr. Steen Gade spørger i Integrationsministeriet, vil han få at vide, at i de tvangsægteskaber, som 24-års-reglen forhindrer, ville der i hvert enkelt tilfælde være tale om familiesammenføring.
Man kunne godt forestille sig, at to herboende familier, der kommer fra den samme egn, ville have deres børn gift med hinanden, men det er så forsvindende få tilfælde, at de overhovedet ikke tæller i regnskabet.
Men det er et tvangsægteskab, hver gang en fætter eller en kusine hentes op fra hjemlandet, og derfor kan man ikke sige, at formålet med reglen enten er at forhindre tilstrømning eller at værne de unge mod tvangsægteskab.
Det er begge dele på én gang.
Steen Gade (SF), 2005-04-29:
Det er altså hr. Langballes synspunkt om fætterog kusineægteskaber, men det, som jeg har lagt vægt på, er, at ordningen ikke først og fremmest er lavet for at hindre tvangsægteskaber, men at det i stedet handler om at hindre tilstrømning.
Jesper Langballe (DF), 2005-04-29:
Det er tidligere i den her diskussion blevet sagt, om man da ikke kunne få undersøgt, hvor meget 24-års-reglen virker, hvor meget den modvirker tvangsægteskaber.
Jeg er overbevist om – men det er en trossag – at antallet af tvangsægteskaber er raslet ned på grund af 24-års-reglen.
Men jeg tror faktisk, at det er umuligt at undersøge, for tager man ud i en familie og spørger: Er de to unge mennesker der tvangsgift?
vil det svar, man får, være at de da selvfølgelig ikke er det.
Man kan heller ikke få undersøgt, hvordan det ville være gået, hvis 24-års-reglen ikke var der.
Men hr. Arbo-Bæhr har ret i, at det forhindrer de to unge mennesker i at bo her i landet, fordi det forhindrer den ene i at komme ind i landet, og det er jo faktisk også det, der er meningen med den.
Så jeg har svært ved at se det som nogen kritik af loven, at 24-års-reglen forhindrer dem i at blive gift og bo her.
Det er faktisk det, der er meningen med det, fordi man skal undgå tvangsægteskaber.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-04-29:
Nu er det jo sådan, at de fleste ægteskaber ikke er tvangsægteskaber, og hr. Jesper Langballe siger det rent ud: Den forhindrer den ene ægtefælle i at komme her til landet.
Masser af mennesker gifter sig med en, der bor i et andet land.
Den forhindrer dem i at bo sammen her i landet.
Det er jo ærlig snak, hvis det er det, der er målsætningen.
Den forhindrer ægtefolk i at bo her i landet.
Noget andet er så, at hr. Jesper Langballe har en tro på, at det virker.
Nu er jeg ikke så hellig, som hr. Jesper Langballe er, så derfor synes jeg bare, at når man bygger hele sin argumentation og hele sin lovgivning om det her meget alvorlige område op på tro, så er man for langt ude.
Vi skal lave en lovgivning, hvor man ikke skal tro, at man ved noget som helst om virkningerne.
Vi bliver nødt til at vide, hvad det er, der sker med den lovgivning, der bliver lavet, for ellers står vi altså i den situation, hvor alt kan vedtages, og hvor man bare kan bygge det på en tro på de hellige magter.
Jesper Langballe (DF), 2005-04-29:
Jeg forstår godt, hvad fru Elsebeth Gerner Nielsen siger, når hun taler om at få det skrevet ind i straffeloven.
Jeg er overbevist om, at det ikke vil hjælpe noget som helst, men der ligger en signalværdi i det.
Det er jo fuldstændig sandt.
Men så vil jeg godt sige, at jeg synes, det er sådan en lidt tosset diskussion.
Jeg siger, at jeg tror, at 24års-reglen har fået antallet af tvangsægteskaber til at rasle drastisk ned, men jeg kan ikke vide det, for jeg tror faktisk ikke, man kan lave statistik på området.
Jeg ved ikke, hvordan man skulle bære sig ad med det.
Så siger hr. Jørgen Arbo-Bæhr: Ja, ja, det er godt, vi kan ikke bygge en lovgivning på tro, vi må have viden.
Det bekræfter fru Elsebeth Gerner Nielsen så, hvorefter fru Elsebeth Gerner Nielsen siger: Jeg tror ikke, at 24-års-reglen forhindrer tvangsægteskaber.
Sagen er altså også den, at når man færdes rundt i samfundet, og folketingsmedlemmer gør det forhåbentlig stadig væk, så har man en fornemmelse.
Man behøver ikke altid have en statistik for at vide noget om, hvad der foregår rundtomkring.
Jeg må sige, at når jeg så forlænger min egen fornemmelse af det med den viden, som jeg har indhøstet ved at tale med Integrationsministeriet, så er jeg faktisk ganske overbevist om, at 24-års-reglen er meget virkningsfuld.
Der er nogle sejlivede misforståelser her i debatten, og jeg kan godt mærke, at det ligesom er umuligt at få dem udryddet.
24-års-reglen forhindrer jo ikke nogen i at gifte sig, det skal man lige huske.
Vi har ikke nogen lov her til lands, som siger, at man ikke må blive gift, når man er under 24 år.
Det, som 24-års-reglen forhindrer, er ægtefællesammenføring af nogle, som vil gifte sig, når en af dem eller begge er under 24 år.
Jeg forstår ikke rigtig, hvorfor hr. Morten Bødskov pludselig skal til at tale om menneskerettigheder, men det må da være for bare at sige et eller andet.
Jeg vil sige, at det at indskrive et forbud mod tvangsægteskaber i straffeloven synes jeg bestemt ikke ville være det værste.
Men jeg synes, det er overflødigt, for det er jo rigtigt, som der er gjort opmærksom på, at det allerede kan straffes ifølge straffeloven.
Det kan ikke bringe mit blod i kog, at man vil indskrive det i straffeloven, men jeg synes som sagt, det er overflødigt – men bevares.
Men det efterfølgende med det beredne korps under Rigspolitiet, der skal rykke ud, når et ungt menneske har indgivet politianmeldelse om, at det er offer for et tvangsægteskab, er simpelt hen rystende naivt.
Der vil jo ikke melde sig én eneste.
Hvis et ungt menneske overhovedet skulle udvise mod til at foretage en sådan politianmeldelse, ville tvangsægteskabet jo slet ikke være noget problem for den pågældende, for så ville den pågældende også have mod til at sige nej til sine forældre.
Over for dette tankespind har vi 24-års-reglen.
Som jeg har sagt tidligere i dag, er det sådan, at når man taler med de unge muslimer – det kan Integrationsministeriet bekræfte – trygler de simpelt hen om, at vi bevarer 24-års-reglen.
Når de er 24 år, er de nemlig så gamle, at de godt kan trodse deres forældre, men det kan de ikke, når de er 17, 18, 19 eller 20 år.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2005-04-29:
Jeg er altså nødt til at tage min kollega i forsvar.
Hr. Naser Khader har aldrig sagt, at alle muslimer praktiserer tvangsægteskaber, han har heller aldrig skrevet det, og i øvrigt har han ikke selv været udsat for et tvangsægteskab.
Irene Simonsen (V), 2005-04-29:
Det har faktisk både været sagt og skrevet i den debat, vi nu har kørt de sidste 3 år omkring tvangsægteskaber.
Morten Bødskov (S), 2005-04-29:
Det er rigtigt nok, at der i straffelovens § 260 og § 266 står, at truer man folk, tvinger man folk til at gøre noget imod deres vilje, kan man blive straffet.
Det ser vi på forskellige andre områder, og det er der ikke noget som helst nyt i, indrømmet.
Men det her handler, som jeg sagde, om viljen til at prioritere.
Det handler om viljen til at synliggøre det her problem, og det handler om viljen til at få det skrevet ind i straffeloven, således at de systemer – bl.a. anklagemyndigheden – som har med straffeloven at gøre, er mere opmærksomme på det her fænomen fremover.
Det undrer mig, at man fra regeringens side skal presses så meget til truget hver eneste gang, som vi så det, dengang vi havde diskussionen om omskæring.
Der endte det jo med, at vi i Retsudvalget lavede en beretning uden om regeringspartierne, som så tvang justitsministeren til at komme med et lovforslag.
Det endte faktisk ganske udmærket, og min fornemmelse er, at selv om man var modstander af det i starten, så er man ganske godt tilfreds med det i dag i regeringen.
Irene Simonsen (V), 2005-04-29:
Det første step er dog nået.
Hr. Morten Bødskov har erkendt, at det i dag står i straffeloven i § 260 og § 266, og nu mangler jeg så bare at få bekræftet, at det ikke har været nogen stor hemmelighed, men at vi netop både har sagt det og skrevet det, vi har ytret os om, at det er en del af dansk straffelov, og at man kan straffes for det, hvis man er med til at tvinge nogen til at indgå i et tvangsægteskab.
Morten Bødskov (S), 2005-04-29:
Jeg kan ikke bekræfte, at tvangsægteskaber står nævnt i straffeloven.
Nu står jeg med den heroppe, så fru Irene Simonsen kan komme op og finde ordet.
Det står her ikke.
Det gør det ikke.
Og det er det, der er hele pointen.
Det handler om, at vi med den her første pind i forslaget ønsker at sende et klart signal.
Det er en tydelig politisk prioritering af, at det her er et problem for det danske samfund, og at vi ønsker, at der skal være større opmærksomhed omkring det.
Det er det, der er ønsket med den her specifikke del af forslaget.
Og jeg synes ret beset ikke det ville gøre voldsomt meget, hvis man fra regeringens og fra Venstres ordførers side var lidt mere opmærksomme på det, end man har været hidtil.
Jeg synes, at man med det her signal, hvis man var klar til at skrive det ind i straffeloven, ville sende et klart og tydeligt signal til miljøet.
Man ville sende et klart og tydeligt signal fra det danske samfunds side om, at man her har med et fænomen at gøre, som man ikke vil acceptere, og som man vil prioritere bliver straffet fremover.
Morten Bødskov (S), 2005-04-29:
Hr. Jesper Langballe har svært ved at se, hvordan Socialdemokratiet og De Radikale og den øvrige del af oppositionen kan arbejde sammen, men efter at have hørt hr. Jesper Langballes ordførertale kan man næsten kun gisne om, hvordan stemningen er, når der er ordførermøder med ministeren.
Som vi hørte af en ordfører tidligere i dag, tilhører ordføreren et parti, som mener, at FN's menneskerettighedserklæring er vejen til et totalitært samfund.
Hvad er det helt nøjagtigt, man fra Dansk Folkepartis side har imod at indskrive begrebet tvangsægteskaber i straffeloven, når Retsudvalget rent faktisk tidligere har været med til at fremme, at omskæring af små børn nu er nævnt specifikt og er strafbart?
Det gjorde det ikke tidligere, men det er fuldstændig de samme paragraffer, der blev henvist til dengang, så hvad er årsagen til, at man ikke kan bruge de samme paragraffer denne gang og få skrevet begrebet tvangsægteskaber ind i loven?
Bare for at sige noget, sagde hr. Jesper Langballe.
Men hr. Jesper Langballe behøver altså ikke at argumentere over for Socialdemokratiet om vigtigheden af 24-års-reglen, og det håber jeg at ordføreren er klar over.
Men det, der er det centrale her, er jo, at det virker på mig, som om ordføreren er berøringsangst over for fænomenet.
Når vi taler om de miljøer, har jeg på fornemmelsen, at det ikke ligefrem er berøringsangst, som plejer at være Dansk Folkepartis tilgang til problemet, så derfor undrer det mig, at man ikke er klar til at gå mere hårdhændet til værks.
Jeg er glad for, at der er åbnet mulighed for, at vi måske under udvalgsarbejdet siden hen kan komme i dialog om spørgsmålet om straffeloven.
Det vil være en vigtig ændring af straffeloven, for det vil nemlig være udtryk for, at man fra samfundets side erkender, at der er et problem, og at vi mener, der skal større fokus på det, end tilfældet er i dag.