Christian Mejdahl (V), 2000-05-02:
Da vi sidst havde en generel landbrugsdebat her i Tinget, den 28. marts, sluttede den med, at Folketinget tog til efterretning, at regeringen ville fremlægge en redegørelse og på det grundlag var indstillet på en mere dybtgående debat. Nu har vi redegørelsen, og det er så nu, vi skal i dybden.
Vi får se, om vi kommer det.
I redegørelsens forord - eller i hvert fald på den første side -
står der, at redegørelsen handler om, hvad erhvervet kan forvente sig fra regeringen.
Så langt, så godt.
Jeg kan på Venstres vegne som indledning sige, at mange af de analyser og problemstillinger, som redegørelsen ridser op, er vi stort set enige i. Vi har nogle tilføjelser at gøre og nogle spørgsmål at rejse og nogle mangler, som vi efterlyser svaret på.
Det kommer jeg til undervejs.
Når der i redegørelsens første del står, at fødevareerhvervet i fremtiden skal skabe en produktion af sikre fødevarer, der kan konkurrere på globale vilkår, og at ansvaret for at løfte denne opgave er erhvervets eget, så er vi for så vidt enige.
forskrækker heller ikke Venstre.
Når fødevareministeren i Dagbladet Børsen i dag er citeret for at ville af med landbrugsstøtten, er vi stadig væk med.
Men - for der er et men ved det - når man skal markedsorientere et så gennemreguleret erhverv som fødevareerhvervet, så gøres det jo ikke over en nat.
Derfor er der mindst tre forhold, der skal iagttages.
Det første er, at det skal ske ligeligt.
Alle EU-lande skal med.
For det andet skal det ske gradvis.
Og for det tredje er der en række særbyrder og bureaukratiske regelsæt, som på en eller anden måde må lempes, ellers sakker det danske fødevareerhverv agterud.
Regeringen anfører, at produktionskvoter må ophæves som et led i en markedsorienteret fødevarepolitik og nævner som eksempel mælkekvoterne.
I Venstre synes vi, at det er på tide at få en EU-beslutning og få sat nogle pejlemærker for, hvor og i hvilket tempo mælkekvoterne skal afskaffes.
Mange har jo investeret 1 mio. kr. i mælkekvoter.
Det er den pris, som 300 t mælk, som er loftet, koster på mælkebørsen.
Det er derfor ikke ligegyldigt, hvordan mælkekvotesystemet afvikles. Fiskekvoterne er det vel endnu sværere at gøre noget ved.
Når der i redegørelsen står, at det skal undgås, at fødevarer har rester af pesticider og andre kemiske forureninger, så er vi også enige, men med den tilføjelse, at
når videnskabeligt fastsatte grænseværdier overholdes, så må forbrugernes sikkerhed være tilgodeset.
Regeringens tilkendegivelse af fortsat at ville anvende grønne afgifter som styringsinstrument er vi kritiske over for.
Vi har svært ved at forstå, at man styrker fødevareerhvervets konkurrenceevne ved først at kræve penge op og så tilbagebetale de samme penge helt eller delvis til dem, man har størst sympati for.
Forudsætningen for, at Venstre overhovedet vil overveje forslaget, er, at pengene ubeskåret føres tilbage til erhvervet.
Regeringen vil udbygge mærkningsordningerne.
Venstre er positiv over for en enkel mærkningsordning, som vejleder forbrugerne.
Men vi er meget kritiske over for en skov af mærker, som forbrugerne alligevel ikke kan overskue, og som derfor bliver mere vildledende end vejledende.
Med disse anprisninger, som mærkningerne kan opfattes som, risikerer vi at fremhæve enkelte produkter som værende kvalitet - med det til følge, at alt det andet stemples som sekundavarer.
Sker det, kommer vi fra asken og i ilden.
Regeringen ser frem til en åben dialog med Folketinget, forbrugerne og erhvervet.
Den dialog deltager Venstre gerne i, men vi synes ikke, regeringen i sit udspil er konsekvent nok.
Vi mangler en tilkendegivelse af, hvordan regeringen vil sikre, at fødevareerhvervet kan opretholde sin konkurrenceevne, og hvordan man gennemfører en regelsanering, som også mærkes ude i de yderste led.
Det er tit dér, de stive regler er mest belastende.
Jeg skal derfor på vegne af Venstre, Det Konservative Folkeparti, Dansk Folkeparti, Centrum-Demokraterne, Kristeligt Folkeparti og Frihed 2000 fremsætte følgende: Forslag til vedtagelse. »
Folketinget tager regeringens redegørelse for fødevareerhvervet til efterretning og noterer sig, hvad fødevareerhvervet kan forvente sig fra regeringen, men pålægger samtidig regeringen i takt med liberaliseringen og en mere markedsorienteret landbrugs- og fiskeripolitik - at iværksætte omkostningslettelser, der gør det muligt for fødevareerhvervet at opretholde konkurrenceevnen, og - at gennemføre en regelsanering, der fremmer fødevareerhvervets virkelyst, dynamik og udvikling til gavn for erhvervets udøvere og for forbrugerne.«
Til hr. Jørn Jespersen vil jeg sige, at Venstre naturligvis gerne vil være med til, at vi får pesticidforbruget så langt ned som muligt.
Det gør vi bl.a. ved, at vi så også godkender og indfører nye og skånsomme stoffer, som er mere skånsomme over for miljøet, og hvor der også på den måde findes endnu færre rester i fødevarerne.
Så der er ingen tvivl om, at vi ønsker at være med til at nedbringe pesticidforbruget, men vi mener stadig væk, at når grænseværdierne er videnskabeligt bevist, så er det også en garanti for forbrugerne for, at selv om der så findes pesticidrester i fødevarerne, så er der ingen risiko ved det.
Naturligvis skal de helst helt væk, men ellers skal de være så lave som overhovedet muligt.
Så spørger hr. Erling Christensen, om Venstre ikke er enig i, at der skal være kontrol med offentlige midler, uanset hvor de bruges.
Og dér er svaret ubetinget: Ja, selvfølgelig skal der være kontrol med offentlige midler, og det har jeg heller ikke været inde på at vi ikke skulle have; men derfor kan det da godt ske, at der er nogle regelsæt, der kan forenkles, uden at man går på kompromis med retssikkerheden og med kontrolsikkerheden.