Peter Skaarup (DF), 2001-02-01:
I lighed med både De Konservative og SF er vi i Dansk Folkeparti også af den opfattelse, at det her skal gå hurtigere.
Der er ingen grund til at lade den langsommelighed, der i øvrigt har præget mulighederne for at forbedre erstatningerne, køre videre og så lade det køre frem til 2002.
Vi kan udmærket forestille os, at vi allerede her i efteråret 2001 eller ved årsskiftet kunne lade de her regler træde i kraft, helt klart.
Der er nogle meget interessante problemstillinger i det her forslag.
Det retter op på nogle af de misforhold, der har været indtil nu på området, men det retter ikke op på det hele.
Vi synes, det vil være en udmærket idé, at man lavede en høring blandt berørte parter, interesserede parter, der er interesserede i at fortælle os i Folketinget og offentligheden, hvor det er, det stadig væk halter, for jeg ved, at der er mange, der mener, at det stadig væk halter på en række områder.
Eksemplet er jo helt klart tortbegrebet, som ikke er inkluderet i det her forslag, f.eks. i forhold til sagen om politienken i Århus, som efter det her forslag ikke ville kunne modtage den såkaldte torterstatning, hvis det var den sag, vi skulle køre efter i det pågældende tilfælde.
Så der er brug for, at vi får folk, der ved noget om de her ting, der har sat sig ind i detaljerne, til at fortælle os, hvor det præcis er, der skal rettes op, for der er stadig væk noget, der skal rettes, det er helt klart.
Efter gældende ret, og det vil sige Højesterets og så landsretternes praksis, gives der kun godtgørelse for tort
til voldsofre, når et overgreb er sket under særdeles krænkende eller ydmygende omstændigheder for ofret.
Det medfører, at i selv de groveste voldsforbrydelser kan ofret ikke regne med at få tilkendt godtgørelse for tort.
Der skal foreligge flere timers krænkelse, mishandling af ofret, før der måske kan findes anledning til at give tortgodtgørelse. At mennesker kvæstes, f.eks. ved at der affyres skud mod dem, er efter praksis ikke tilstrækkeligt i dansk ret i dag.
At en person spyttes i øjet af en stiknarkoman, der truer med aids-smitte, således at den forurettede går i 6 måneders uvished om smitte, er heller ikke tilstrækkeligt for at give tortgodtgørelse i dag, uanset om den forurettede handler som led i sit arbejde.
Og det retter det her forslag heller ikke op på.
Det skaber utryghed for personer i flere erhverv; det skaber utryghed for plejepersonale, politifolk, Falckpersonale og andre, der bliver udsat for den slags overgreb, og det giver altså som sagt ikke den torterstatning, som er nødvendig.
Forslaget bør rette op på den her tilstand, og det gør det ikke, og derfor vil Dansk Folkeparti lave et ændringsforslag, der går på, at man kan give den form for torterstatning. Tort kan defineres som en krænkelse af selv- og æresfølelsen.
Det begreb opererer man med i Frankrig, hvor den dom, der har været meget diskuteret omkring Lene Mortensen-sagen, var fremme for nylig.
Og man opererer efterhånden også med det i de øvrige skandinaviske lande.
Så derfor er der grund til, at vi her i Danmark også får det med, når man har det i de lande, vi normalt sammenligner os med.
Så grundlæggende er vores opfattelse altså, at man skal se afgørende på det begreb, således at hvis der sker et mord på en politimand i morgen, kan vi give den rigtige erstatning ud fra det tortbegreb, som der er tale om.
Vi har også gennemlæst forslaget med henblik på nogle af de andre punkter.
Vi betragter det her med tort som meget afgørende, men vi betragter også f.eks. § 14 a, hvor vi kommer ind på overgangsbeløbet, som også andre ordførere har været inde på, som interessant.
Der synes vi, at det var en idé, når man nu giver et overgangsbeløb, at man giver det til efterlevende ægtefæller og samlevere, men også til alle mindreårige børn, så de også får det beløb, der er tale om.
Desuden synes vi, at man i bestemmelsen skal slette, at der ikke kan kræves erstatning for begravelsesudgifter.
Vi synes, det vil være rigtigt at give erstatning for begravelsesudgifter.
Sådan er der som sagt en række punkter, hvor vi siger, at det her forslag er et skridt i den rigtige retning, men hvor der stadig væk mangler flere initiativer, der gør det bedre for ofret, så vi helt klart kan komme i top i forhold til at hjælpe først og fremmest ofret og ikke forbryderen i det danske retssamfund.