Jørn Jespersen (SF), 1999-03-24:
For ca. 5 år siden opfordrede SF ministeren, som dengang var landbrugsminister - han er så senere blevet forfremmet til at være fødevareminister - til at fremsætte en økologisk aktionsplan.
Det gjorde han.
Den er der blevet arbejdet med grundigt siden, og man kan i dag konstatere, at det, der så siden hen er blevet kaldt Økologisk Aktionsplan I, langt hen ad vejen er gennemført, og det har jo også medført en ganske stor og glædelig udvikling på det økologiske område.
Nu er vi så kommet i den situation, at man har nedsat et udvalg, som skulle udarbejde Aktionsplan II.
Den er meget spændende og meget omfattende, og vi har med stor tilfredshed noteret os, at der er et enigt og meget bredt udvalg bag denne aktionsplan, og vi er helt sikre på, at den vil blive fulgt op på samme måde, som aktionsplan I blev.
Det er jo også meget aktuelt at sige, at vi her har
med et område, nemlig økologi, at gøre, som jo er aktuelt i forbindelse med Bicheludvalget, hvor det jo netop er økologi, som er en af de tre hovedanbefalinger, hvor man peger på økologien som et meget vigtigt miljøredskab med henblik på at mindske pesticidbelastningen.
Alene af den grund er det meget vigtigt at fremme den økologiske udvikling. Jeg synes også, det er vigtigt at sige, at det handler jo ikke bare om mere økologi, det handler også om bedre økologi, for man kan anskue økologi på flere måder.
Man kan anskue økologi på den meget formelle måde og sige, at det er et sæt spilleregler, som skal overholdes, og hvis man har overholdt dem, så har man ret til at få det røde Ø-mærke og ret til at markedsføre sine produkter som økologiske.
Men meget mere vigtigt er det jo, at økologi også er et sæt holdninger om at producere med naturen og ikke mod naturen, og den slags holdninger er det straks langt mere vanskeligt at opstille håndfaste regler for.
Derfor er vi i et evigt dilemma, der hedder på den ene side at udbrede økologien og på den anden side at holde fast i det grundlæggende, at det stadig væk er et spørgsmål om, at vi producerer med naturen.
Dér synes jeg også, det har været interessant at notere sig, at visse af økologerne, nogle af dem, man kunne kalde »hardcore-økologerne«, som har været med hele tiden, siger: Pas nu på ikke at forcere udviklingen så meget, at holdningerne forsvinder.
Det dilemma skal vi selvfølgelig arbejde meget seriøst med, sådan at vi sikrer, at vi udbreder økologien, men holder fast i det, der er essensen, hjertet og grundlaget i økologien.
Derfor er det vigtigt, at vi bearbejder den her sag seriøst og grundigt, inden vi træffer beslutninger, der risikerer at blive forhastede.
Vi er som sagt meget tilfreds med den aktionsplan, der foreligger nu.
Vi synes, at den opfylder en lang række målsætninger, og jeg skal bare nævne et par stykker: Den fastholder principperne i den økologiske produktion og lægger op til at sikre økologiens integritet og troværdighed, og det er som sagt meget vigtigt.
Den lægger op til en fortsat udbredelse af økologien, og den videreudvikler også økologien frem mod målsætninger om husdyrvelfærd og spisekvalitet, miljømæssig bæredygtighed, sunde fødevarer osv.
Nogle af de tunge ting, som vi skal diskutere, bliver selvfølgelig finansieringen.
Det er rigtigt, at der allerede er afsat en del midler, og vi skal diskutere, om de er tilstrækkelige.
Omlægningsstøtte, forskning og udvikling er nogle af de tunge ting, som jeg synes fortjener en grundigere analyse. Jeg kan ikke nå at berøre alle de forskellige anbefalinger, men skal bare fremhæve et par enkelte, som efter vores opfattelse er meget vigtige
Det er f.eks. nr. 51 om at sikre muligheden for at producere økologiske fødevarer uden gensplejsning.
Det er at sikre en teknologisk forarbejdning af de økologiske varer
, som gør, at de også har en troværdighed og en spisekvalitet, der gør, at de fortsat kan vinde udbredelse.
Det er at revurdere husdyrreglerne, sådan at vi sikrer yderligere forbedringer på det her område.
Det er spørgsmålet om at øge samarbejdet mellem økologerne.
Det er spørgsmålet om den fremtidige strategi for Ø-mærket og EU-mærkningen.
Det er spørgsmålet om at fremme eksporten, som er meget vigtig.
Det er hele omlægningen af de offentlige institutioner og køkkener og spørgsmålet om kvalitetsudvikling osv.
Det er spørgsmålet om de internationale forhandlinger i EU, i Codex Alimentarius, i WTU.
Så der er en lang række områder.
Sluttelig skal jeg nævne spørgsmålet om de administrative forenklinger.
Vi tror, at det ville være en god ting at overveje, om man ikke kunne få administrative forenklinger for de økologiske landmænd ud fra en tankegang, der hedder, at hvis man omlægger sin produktion i en mere miljømæssig retning, hvad enten det er inden for industri eller jordbrug, så bør det også afspejle sig i, at man slipper for nogle af de regler, som er indført for at administrere en mere miljøubæredygtig udvikling.
Så alt i alt er vi er glade for aktionsplanen.
Vi ser frem til et konstruktivt samarbejde om at udmønte den, en uddybning, en præcisering og måske en justering på nogle punkter.
Enhedslistens forslag til vedtagelse er vi på nogle punkter enige i, på andre punkter synes vi, at det er at åbne døre, og på nogle områder, f.eks. omkring en gødningsreform og spørgsmålet om afgifter er vi uenige, fordi der foreligger
en vandmiljøplan, som er i modstrid med det, man foreslår. Derfor kan vi ikke støtte den foreslåede vedtagelse
selv om vi på nogle punkter er sympatisk indstillet over for den.