Sonja Albrink (CD), 1998-11-05:
Dette forslag er mere aktuelt end nogen sinde.
Så sent som søndag aften blev problemerne i Horsens Statsfængsel med de stærkere fangers vold og tyranni mod fængselspersonale og de øvrige indsatte udførligt omtalt i nyhedsudsendelserne i tv. Jeg vil allerede her slå fast, at i CD finder vi sådanne forhold fuldstændig uacceptable.
Det er nu alvorligt på tide, at man én gang for alle får sat en effektiv stopper for disse forhold.
I CD går vi ind for, at afsoning sker under forhold, der tager hensyn til det enkelte individ.
Her har en gruppe såkaldt stærke fanger bl.a. som følge af manglende ressourcer kunnet tage medindsatte og fængselspersonale som gidsler i et spil om at hævde sig i fængslet.
Problemet kunne løses ved oprettelse af et særlig sikkert afsnit for disse fanger.
Justitsministeren er kendt med disse problemer, og jeg vil i den forbindelse også gerne takke ham for, at han fandt tid til at besøge Horsens Statsfængsel for selv at danne sig et indtryk af problemerne.
Et velmenende besøg er dog ikke tilstrækkeligt. Der bør ske noget ved bl.a. at få besat de ubesatte stillinger, der giver særlige problemer i statsfængslerne i både Horsens og Nyborg. Ikke nok med at disse fanger gør livet surt for andre i fængslerne.
Nej, de skal jo også have udgang i weekenderne, så de kan pleje samværet med deres brødre.
Der er ganske vist fastsat vilkår i deres udgangspapirer om, at de ikke må opsøge og pleje omgang med disse brødre, men prøv en gang at spørge politiet om, hvem man normalt træffer dem sammen med. Det må være skønt at være stærk fange
, når man uden videre kan få lov til at løbe om hjørner med systemet.
Derfor skal reglerne om udgang skærpes, og tilsidesættelse af vilkårene skal sanktioneres.
En stor del af de retningslinjer, der er opstillet i beslutningsforslaget, retter sig direkte eller indirekte mod disse stærke fanger.
Det er nødvendigt, at der etableres nogle særlige foranstaltninger i forhold til disse fanger, og det er også på tide, at vi får de to særligt sikrede fængsler, der efterlyses i forslaget.
CD vil gøre alt, hvad der står i vor magt, for, at der bliver bevilget penge på finansloven til dette formål. Nye fængsler bliver desværre ikke bygget fra den ene dag
til den anden, men personalet og de øvrige indsatte har krav på beskyttelse her og nu.
En sådan beskyttelse kan efter CD's opfattelse kun ske ved, at man begrænser de stærke indsattes samvær med de øvrige indsatte.
Dette stiller imidlertid nogle krav til lokaler og personaleressourcer, altså igen noget, der koster penge, men hvad så?
Kan vi overhovedet være bekendt, at vi udsætter de mennesker, som samfundet har givet til opgave at vogte kriminelle under afsoning, for trusler og vold?
Også her mener vi, det er grotesk, at det i de offentlige institutioner, hvor man har til opgave at passe på de indsatte og strukturere deres hverdag, er lige så let at få fat i narko som et hvilket som helst sted uden for murene.
Vi mener også, at der skal strammes gevaldigt op på udgang og besøg, at der skal bedre overvågning til, så der bliver foretaget flere ransagninger, og at den nødvendige teknik skal stilles til rådighed.
Det sidste i forslaget, som jeg vil knytte nogle bemærkninger til, er spørgsmålet om bedre teknisk sikring mod undvigelse.
Der er i dag alt for mange, som unddrager sig afsoning.
Inden for det sidste års tid har dette bl.a. kostet to finske politifolk livet. CD er opmærksom på, at nogle hævder, at flugtsikre fængsler kan forårsage flere gidselsituationer og flere voldsepisoder i institutionerne.
Det er bestemt argumenter, man bør lytte til, men i CD forestiller vi os heller ikke flugtsikre fængsler i stil med dem, vi bl.a. kender fra USA.
Vi forestiller os bedre mulighed for at opdage flugtforsøg i tide, og at flugtforsøg sanktioneres, for det gør vist ikke noget, at det bliver bare lidt sværere og lidt mindre attraktivt at undvige.
Som sagt støtter vi forslaget, som det foreligger her.