runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2003-02-07:
Der skal ikke herske nogen tvivl om, at Socialdemokraterne hilser dette lovforslag velkommen.
Vi opfatter denne implementering af EU-direktivet om etnisk ligebehandling som endnu et eksempel på, at EU faktisk er et nærværende og brugbart redskab i kampen mod forskelsbehandling og diskrimination.
Der er nemlig god brug for det EU-direktiv, der ligger til grund for lovforslaget.
Mange mennesker må i dag finde sig i at blive udsat for forskelsbehandling på grund af deres race eller etniske oprindelse.
Hvis vi ønsker, at mennesker med en anden etnisk baggrund skal integreres i det danske samfund, må vi også bekæmpe dem, der står i vejen for integrationen ved at forskelsbehandle andre.
Utallige er eksemplerne på unge, der ikke kan komme ind på diskoteker eller få en praktikplads, udelukkende fordi deres hud er for mørk eller deres navn for fremmedartet.
Mangen en jobsøgende har måttet opleve, at jobansøgningerne er forgæves, og endnu flere oplever jævnligt at blive udsat for diskrimination af de mennesker, de møder i deres dagligdag, hvad enten det er som kunder eller som ansatte eller bare, når de kører en tur i bussen.
Derfor er det overmåde positivt, at dette lovforslag nu vil indføre delt bevisbyrde.
Det skal ikke længere være reelt umuligt at fordømme de mennesker, der forskelsbehandler andre.
Også forslaget om, at der kan ydes godtgørelse for ikkeøkonomisk skade, som en borger oplever ved at være blevet forskelsbehandlet, har vores fulde støtte.
Selv om man ikke har lidt et økonomisk tab, fordi man ikke kan komme ind på en bar eller et diskotek, eller fordi bussen kører forbi én, har det alligevel konsekvenser for ens muligheder for at leve et liv som alle andre, og den krænkelse, man oplever ved at blive afvist, skal man naturligvis kompenseres for.
Vi havde helst set, at der i forbindelse med lovforslaget vedtagelse blev nedsat et uafhængigt klagenævn, der skal behandle klager over forskelsbehandling.
Faktisk har vi selv foreslået dette på et tidligere tidspunkt.
Vi er ikke helt tilfredse med, at der ikke er en ankemulighed over for Institut for Menneskerettigheders afgørelser, også fordi de afgørelser får stor betydning for, hvorvidt der kan gives fri proces, indledes en undersøgelse og lign. Alligevel støtter vi ved førstebehandlingen i dag lovforslaget af principielle årsager.
Vi har efter aftale med ministeren fået et løfte om, at man vil følge udviklingen af økonomien og det politiske pres på Institut for Menneskerettigheder opmærksomt, hvis det f.eks. viser sig, at der skal behandles langt flere klagesager end først antaget.
Under alle omstændigheder vil vi også under udvalgsbehandlingen stille en række spørgsmål på baggrund af de mange høringssvar fra organisationerne.
Ministeren er jo blevet beskyldt for at haste et lovforslag, der ikke sikrer en tilstrækkelig beskyttelse mod diskrimination, igennem, og vi regner med, at ministeren har nogle gode forklaringer.
Men vi støtter altså lovforslaget, som det ligger her i dag.
Søren Krarup (DF), 2003-02-07:
Jeg er så gammel, at jeg husker Socialdemokratiet under H.C. Hansens og Hans Hedtofts ledelse
og husker det med sympati som et folkeligt parti, der netop i alt væsentligt var loyalt mod og solidarisk med sit eget folk.
Derfor synes jeg, det er sørgeligt at se et moderne Socialdemokrati, der ikke er solidarisk med det danske folk, men med en ren ideologisk konstruktion, og til belysning af det vil jeg spørge fru Sophie Hæstorp Andersen, hvad hun f.eks. siger til § 4 i dette lovforslag: »Loven er ikke til hinder for, at specifikke foranstaltninger, der har til formål at forebygge eller opveje ulemper knyttet til race eller etnisk oprindelse, opretholdes eller vedtages.« Det vil sige, at dermed legaliserer man altså det, man kalder for positiv diskrimination, og det er klart, at det er en lovparagraf, der er entydigt og ensidigt rettet mod danskerne.
Danskerne skal endnu en gang skal kujoneres og skræmmes i et musehul via de såkaldt positive særforanstaltninger eller positiv diskrimination, og hvad tror fru Sophie Hæstorp Andersen, at Hans Hedtoft og H.C. Hansens parti havde sagt til en sådan diskrimination af danskerne?
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2003-02-07:
Jeg vil godt bede fru Sophie Hæstorp Andersen bekræfte, at forudsætningen for Socialdemokratiets velvilje over for dette lovforslag er, at vi får løst en række problemer på arbejdsmarkedsområdet, bl.a. at de arbejdstagere, der af den ene eller anden grund ikke kan få deres fagforeninger til at behandle en sag om etnisk diskrimination for dem, kan få sagen behandlet et andet sted, f.eks. i Institut for Menneskerettigheder?
Kamal Qureshi (SF), 2003-02-07:
Jeg vil gerne spørge meget konkret: Er det sådan, at Socialdemokratiet vil stemme for dette lovforslag, uanset de ændringer man kunne foreslå?
Eller skal vi tage forskelsbehandling på grund af religiøse forhold og på grund af seksuel orientering med i et sådant forslag, før Socialdemokratiet er villig til at give sin støtte til forslaget?
Det er jo let at gå herop og sige: Jamen vi ville gerne have haft det hele.
Jeg må sige, at den frygt, man kan have for, hvorvidt Menneskerettighedscenteret er i stand til at behandle sagerne uagtet de politiske vinde, der kan blæse her fra Folketingssalen, har vist sig at være meget velbegrundet allerede her fra starten, hvor der af Venstres ordfører, fru Birthe Rønn Hornbech, bliver givet nogle kraftige signaler om, hvordan afgørelserne i Menneskerettighedscentreet bør være; hvad Menneskerettighedscentret bør lægge vægt og ikke lægge vægt på.
Jeg kan ikke se, hvor objektiviteten af Menneskerettighedscenteret eller for den sags skyld dets muligheder for at kunne operere uafhængigt af de politiske vinde ligger henne.
Så jeg vil meget gerne spørge fru Birthe Rønn Hornbech: Hvordan skal Menneskerettighedscenteret arbejde og behandle sager, sådan så fru Birthe Rønn Hornbech mener, at det ikke er politisk korrekt?
Søren Søndergaard (EL), 2003-02-07:
Til det sidste indlæg vil jeg sige, at jeg ikke helt forstår, hvordan denne lov åbner mulighed for, at flertallet kan diskrimineres.
Jeg må indrømme, at det forstår jeg ikke, men det er muligvis mig.
Men spørgsmålet om, hvornår noget er chikane, er selvfølgelig et gradsspørgsmål, det er klart.
Det er jo også derfor, at man bliver nødt til at sætte nogle til at afgøre det, ellers kunne man jo bare have en bog, man kunne slå op i. Men hvis en skolelærer dag ud og dag ind kalder en mulat eller et adoptivbarn fra et andet sted end Danmark for Sorte Sambo eller fars lille niggerdreng, sådan dag ud og dag ind, så har det karakter af chikane, det er åbenlyst.
Men det betyder ikke, at hr. Søren Krarup ikke må fortælle en vittighed om Sorte Sambo, selvfølgelig må hr. Søren Krarup det.
Jeg vil oven i købet måske grine ad den, hvis den er god.
Så det er ikke problemet.
Men selvfølgelig kan denne type af gentagne udtalelser få en karakter af chikane, som er uacceptabel, og som vi ikke kan acceptere.
Det synes jeg er relativt klart, og det mener hr. Krarup jo også.
Hr. Krarup mener jo også - eller i hvert fald medlemmer af hans parti - at der er ting, det er uacceptabelt at sige.
Det er jo ikke nogen handling, at en eller anden f.eks. siger, at hr. Søren Krarups partiformand er nazist, det er da ikke nogen handling.
Det er da bare en udtalelse, det er da bare en holdning.
Men hvad gør fru Krarup straks, eller undskyld, fru Kjærsgaard - det var ikke konen, det var partiformanden - hvad gør partiformanden
straks?
Hun går selvfølgelig i retten for at få det berigtiget.
Men det vil hr. Søren Krarup måske have afskaffet?
Birthe Rønn Hornbech (V), 2003-02-07:
Jeg mener også, vil jeg sige til fru Sophie Hæstorp Andersen, at enhver lov jo i en eller anden forstand er adfærdsregulerende, ellers var den jo ikke nødvendig, og på den måde kan man selvfølgelig godt bruge ordet opdragelse.
Krarup, at jeg forstår det ikke, for mig er opdragelseslov noget andet.
Jeg er f.eks. enig med hr. Søren Krarup og hr. Jesper Langballe i, at hele dette spørgsmål om revselse af børn er opdragelseslov, for der er vi inden for privatsfæren, og det er jo netop undtaget i dette lovforslag. Jeg synes, det er kedeligt, at vi ikke kunne have en diskussion, hvor man tog udgangspunkt i det, vi siger, i stedet for i det, man nu vil pådutte os.
Det blev netop anført, at det var mærkeligt, at det var integrationsministeren og mig, der forfægtede dette lovforslag, fordi man kender vores holdninger i forvejen.
Så synes jeg, man skulle holde sig til de holdninger, man kender i forvejen.
Det er også dem, som vi har givet udtryk for i dag.
Jeg synes, det bør være en selvfølge, at vi behandler alle lige.
Den fordel, jeg ser ved formuleringen i dette lovforslag i modsætning til racismebestemmelsen, er jo, at her fremhæver vi ligesom i grundloven den enkelte, hvad enten den pågældende tilhører et mindretal eller et flertal. Så har jeg jo altså noteret mig, at hr. Søren Krarup mener, at jeg i dag har talt mod bedre vidende, mod min samvittighed, og nu senest beskyldes jeg også mig for at være lidt af en stalinist i svøb.
Jeg må sige, at der har været en vis indblanding i mine holdninger i dag.
Søren Søndergaard (EL), 2003-02-07:
Jeg forlanger ikke, at hr. Søren Krarup skal vide noget om min persons fortid, og derfor skal jeg heller ikke bebrejde hr. Søren Krarup, at han ikke ved, hvorvidt jeg har tilhørt den politiske korrekthed eller ej.
Men et relativt simpelt studium vil overbevise hr. Krarup om, at den har jeg aldrig tilhørt, hverken i det danske samfund eller på venstrefløjen. Men bortset fra det, er det, der jo står tilbage, og som er interessant: Skal handlinger - aktive handlinger, diskriminerende handlinger - kunne straffes?
Det er jo det spørgsmål, som står tilbage, for nu bliver det en mere generel debat om det og ikke bare om det konkrete forslag her.
Skal det være muligt at gribe ind over for en butiksejer, f.eks. en DSB-restauratør på Københavns Hovedbanegård, der siger: Du må ikke komme herind og drikke din kaffe, for du er neger?
Må det være tilladt, eller må det ikke være tilladt?
Skal det påtales, eller skal det ikke påtales?
Det er interessant, og det er jo det, diskussionen går på, og jeg får ikke noget klart svar fra hr. Søren Krarup på det spørgsmål.
For hvis hr. Søren Krarup siger ja til det spørgsmål, vil hr. Søren Krarup også erkende, at på et eller andet tidspunkt er der en overgang mellem handlinger og chikane, og fra chikane er der en overgang til almindelige ytringer og holdninger, og det er spørgsmålet om, hvor man lægger den grænse, men at grænsen må lægges er åbenlyst.
Så ved jeg ikke, hvor hr. Søren Krarup har fra, at danskerne er racister.
Det er ikke en opfattelse, jeg har.
Det er muligvis en opfattelse, hr. Søren Krarup har, men det er ikke en opfattelse, jeg har.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2003-02-07:
Vi synes også, det er et glimrende oplæg til diskussion og ser frem til at diskutere punkterne i Udvalget for Udlændinge- og Integrationspolitik.
Om vi så er enige i punkterne vil vise sig. Der er jo nogle, vi på forhånd ved, vi ikke er enige i, og nogle, vi er enige i.
Og derfor har jeg da smilet lidt af nogle af elementerne.
Jeg kan f.eks. huske, at lige da bosnierne kom til Danmark, var der en skole, jeg tror, det var i Lyngby, der havde taget nogle af de bosniske børn i undervisning.
Jeg blev spurgt om det i fjernsynet og kom til at sige, at det da var et sødt initiativ.
med integrationsminister Birte Weiss.
Hun var rasende.
Der var firkantede forbud, det var ulovligt!
Og derfor hilser jeg da integrationsministerens løfte om at overveje større fleksibilitet meget velkommen.
Med hensyn til aktivering har vi jo diskuteret det.
Vi er meget optaget af, at asylsøgerne ikke bare ligger på sofaen, som man en tid så det tidligere, men at de altså bliver aktiveret på centret.
Men bare dette at få dem aktiveret på centrene var nu en sag, som ikke var så let at komme igennem med i sin tid.
Og det var såmænd ikke, fordi integrationsminister Birte Weiss ikke ville.
Næh, det var såmænd, fordi fagbevægelsen ikke ville.
Og jeg husker det sådan, at vi måtte hylde Birte Weiss for, at det virkelig lykkedes hende at komme igennem hos fagbevægelsen og få lov til de allermindste ting.
Dertil vil jeg sige: Ærlig talt, skulle vi nu ikke forenes i, som integrationsministeren sagde tidligere, at koncentrere kommunernes kræfter om at få dem, der har opholdstilladelse, ud på arbejdsmarkedet først?
Og så vil jeg ærligt og redeligt stille et samvittighedsspørgsmål: Hvis nu Socialdemokratiet fik nogen ud på arbejdsmarkedet på asylsøgerstadiet, vil de så sværge på, at de ikke kritiserer ministeren, når han udsender dem, fordi de ikke har flygtningestatus?
Vil Socialdemokratiet garantere for, at de ikke i én eneste sag bruger arbejdet for en asylsøger som argument for at blande sig i den enkelte sag og holde på, at den pågældende skal blive her?
Så må jeg sige, at det har rørt mig dybt, at man foreslår en kortere sagsbehandlingstid.
Var det ikke under den forrige minister, at man afskedigede sagsbehandlere?
Men vi må sige, at vi er komplet enige, og med den begrænsning, der nu er sket i tilstrømningen, forventer jeg også, at man får ryddet den gamle pukkel af vejen, så sagsbehandlingstiden for nye sager kan nedsættes.
Men jeg synes, at det da er glimrende, at den nuværende opposition er blevet grebet af det klarsyn, som vi manglede under den tidligere regering.
Men som sagt: Der er flere elementer, vi meget gerne vil diskutere, og vi mener, at de naturligt hører hjemme under de to forslag, vi allerede har diskuteret.
Så jeg ser frem til en konstruktiv diskussion i Udvalget for Udlændinge- og Integrationspolitik.
Karen J. Klint (S), 2003-02-07:
Nu er jeg så heldig, at jeg bevæger mig i nogle landområder, hvor der ligger nogle asylcentre, og dér det er mit indtryk, at der faktisk er nogle lokale erhvervsdrivende, der gerne vil modtage arbejdskraft og give job til folk i asylfasen.
Det er derfor ikke en kommunal belastning.
Det kan godt være, at arbejdsgiveren direkte henvender sig til asylcenteret og siger: Jeg har noget, man godt kan lave.
Det er fornuftigt, og dermed bliver den pågældende asylansøger aktiveret.
Så vi taler ikke om en kommunal belastning.
Så derfor bliver det heller ikke dobbelt op af den kommunale belastning.
Hvis man bor inde midt i Jylland, så tager man jo f.eks. ikke til Juelsminde Kommune for at arbejde. Så det kunne godt være, der kunne opstå nogle lokale løsninger, og spørgsmålet går så på, om Venstre vil tale imod lokale løsninger, hvis de ikke er til gene for andre.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2003-02-07:
Vi har jo diskuteret det under det tidligere forslag, og vi mener altså rent ud sagt, at det er noget umoralsk, at folk, som vi ikke aner hvordan er kommet her til Danmark, straks skal kunne komme ud på arbejdsmarkedet, mens specialister, der søger om opholdstilladelse, skal vente eller måske slet ikke får opholdstilladelse, og mens personer, der pænt har søgt og fået opholdstilladelse, flygtninge eller familiesammenførte, så altså måske ikke kan få det arbejde.
Vi synes, at det nu altså er vigtigt at samle alle kræfter om, at de, som vi ved skal blive her, og som måske er familieforsørgere, er dem, vi prioriterer højest.
Søren Krarup (DF), 2003-02-07:
Når man får lagt et beslutningsforslag foran sig, så kan man geråde i forskellige overvejelser.
Den første er normalt: Hvad handler dette om, og hvad går det ud på?
Men en anden, mere uærbødig betragtning kan også lyde sådan: Hvad er den egentlige mening med dette beslutningsforslag?
Dette, må jeg videre tilstå, var den første tanke, der faldt mig ind, da jeg havde læst denne række af punkter, 10 i
alt, som vil fortælle Folketinget, hvordan vi skal behandle asylsøgere, hvis de skal behandles godt.
Jo, vist skal vi da være gode og rare ved dem, der har brug for det.
Vist skal vi høre på dem og gøre deres dagligdag så spændende som muligt, eventuelt ved at tage forbindelse med lokalsamfundet.
Vist skal vi give deres børn undervisning på den ene eller anden måde, og vist skal vi være opmærksomme på deres traumer, handicap og andre lidelser og give dem så god hjælp som muligt.
Og ganske vist skal vi ikke give asylansøgere undervisning i dansk i betragtning af, at de muligvis skal forlade Danmark i løbet af kort tid, men ellers skal vi selvsagt søge at fylde deres tid så godt som muligt og give dem opgaver og ansvar, som de kan gøre fremskridt med, og de skal have ordentlig tolkebistand, især hvis det ikke bliver alt for gruelig dyrt, og asylcentrene skal opfattes som aktive og forpligtende steder, der støtter asylansøgerne i fastholdelse og udvikling af egne kompetencer og ressourcer - hvilket rædselsfuldt malabarisk sprog - og vi skal give dem mulighed for at bruge deres kræfter i arbejdet, og vi skal forkorte sagsbehandlingen i asylsager. Jo, vi skal det alt sammen.
Det skal vi sandelig, især det sidste, at forkorte sagsbehandlingen.
Dette ønske kan vi alle istemme.
Jo, det er alt sammen velment og hæderligt i forslag og hensigt, men så er det altså også temmelig banalt, temmelig intetsigende, temmelig tomt.
Jeg vil ikke sige ét ondt ord om Socialdemokratiets gode hensigter og slet ikke om fru Anne-Marie Meldgaards.
Hun mener utvivlsomt hvert ord.
Det taler om et smukt hjerte, men det er jo et spørgsmål, om dette gode hjerte skal gøres til emne eller til genstand for en folketingsbeslutning.
Derom er jeg mere tøvende.
Jeg synes også, at vi skal være gode.
Jeg er strengt taget en hund efter godhed, ægte, uforfalsket godhed, men jeg er ikke sikker på, at jeg vil stemme for den som folketingsbeslutning.
Else Theill Sørensen (KF), 2003-02-07:
Jeg vil, ligesom jeg har opfattet, de foregående ville,
også gerne kvittere for nogle positive signaler i Socialdemokratiets forslag.
Vi er langt hen ad vejen enige i de ting, der står heri.
Der er altså også steder, hvor vi ikke er helt enige, og det vil være naturligt lige at fremhæve dem som en begrundelse for, at vi ikke umiddelbart sådan bare lige kan stemme for beslutningsforslaget.
Nu er det jo sådan, at sådan et beslutningsforslag hedder: »Folketinget pålægger hermed regeringen at arbejde for ...«, og jeg tror, at ingen her er i tvivl om, at regeringen arbejder for en lang række af de ting, der står her.
I punkt 2 står, at der etableres et råd med medlemmer
fra de statslige asylmyndigheder og kommunerne, hvor erfaringerne kan udveksles.
Jeg er meget enig i, at man skal udveksle erfaringer, men jeg mener ikke, at det på det her felt tjener noget formål at nedsætte et egentligt råd.
Jeg tror, der er fora nok, der er konferencer osv., hvor man kan udveksle erfaringer, og der er jo ingen, der ikke gerne vil bidrage til, at gode erfaringer bliver offentliggjort og bliver meddelt til andre i lignende situationer.
Og så det, der har været nævnt, om asylansøgerne må tage arbejde på normale overenskomstmæssige vilkår - jeg kunne forstå, at fru Karen Klint mente, at der var steder, hvor der ligesom nærmest var et pres for, at det kunne finde sted. Jeg har ikke hørt om så mange arbejdsgivere, der var interesserede i at ansætte en asylsøger på normale overenskomstmæssige vilkår, og jeg mener faktisk også, at bare det, at vi overhovedet talte om at sende asylsøgerne ud på arbejdspladserne i Hanstholm i sådan en slags praktikforløb, vakte modstand i fagbevægelsen, men det er kommenteret af både ministeren og fru Birthe Rønn Hornbech.
Så vil jeg godt sige, at jeg ikke helt forstår punkt 6, hvor man skriver i slutningen af bemærkningerne: »Undervisningen skal tilrettelægges således, at den enkelte gennem prøver, test og lærerevalueringer løbende evaluerer sine egne kompetencer og svage og stærke sider for på den måde at kunne arbejde målrettet med indlæringen.«
Det synes jeg lyder som skudt meget over målet for en danskundervisning i asylsøgerfasen, altså før man har fået asyl.
Men ellers er vi generelt positive, men kan ikke sådan umiddelbart stemme for det hele.
Kamal Qureshi (SF), 2003-02-07:
Da SF's ordfører, fru Anne Baastrup, ikke kan være til stede, vil jeg læse hendes ordførertale. I SF er vi glade for Socialdemokraternes nye tilgang til integrationsspørgsmålet.
Med positiv tilgang til den enkelte asylansøger og dennes individuelle ressourcer redegøres der fint for behovet af aktivering i form af arbejde og undervisning af asylansøgere samt fokus på asylcenteret som et aktivt og forpligtende sted.
SF støtter forslaget om, at kommuner får øget mulighed for at overtage driften, der kan give nye måder at lade asylcenteret indgå som en del af kommunen på og derved skabe bedre muligheder for integration i lokalsamfundet.
På tilsvarende vis finder vi, at det er en god idé at lade de forskellige opgaver, der er i relation til flygtningene, blive varetaget af de forskellige offentlige institutioner, der i forvejen er, som f.eks. daginstitution, skole, voksenundervisning m.v.
Punkt 5 er i den forbindelse vigtigt, idet det viser, at forslagsstillerne er opmærksomme på den ofte traumatiske situation, flygtningene er i, og hvor der er et særligt behov for behandling.
Obligatorisk undervisning i dansk og samfundsfag er tilsvarende en god idé.
Argumentet om, at der er mange, der afvises, og at det derfor er spild af penge at tilbyde den undervisning, virker, som om man er bange for, at folk lærer dansk.
For det er jo konsekvensen af dette argument.
Tilrettelæggelsen af en individuel handleplan for den enkelte, hvor der er forpligtelse til at deltage i centerets driftsopgaver m.v., er klart præciseret i lyset af den enkeltes ressourcer.
Og endelig er det herligt, at Socialdemokraterne nu er enige med SF i, at asylansøgere må tage ordinært arbejde, mens de venter på deres sagsbehandling.
Mange af disse forslag har vi rejst i den periode, hvor Socialdemokraterne sad på posten som indenrigsminister.
Meget ville nok have været anderledes, hvis man dengang havde set, at hvis vi skal kunne forlange af flygtningene, at de skal indgå i vores samfund, når de har fået asyl, så er det vigtigt, at vi ikke ødelægger deres evne til at arbejde. Den afmægtige venten, mennesker er blevet hensat i, har utvivlsomt kostet mange mennesker megen ulykke og samfundet som sådan store problemer med integration efterfølgende.
Lad os derfor håbe, at regeringen vil lytte til dette forslag.
Dette må vi se nærmere på under udvalgsarbejdet.
SF ser således frem til udvalgsarbejdet.