Søren Søndergaard (EL), 2004-11-25:
I mange år har oppositionens ubestridte leder og vinder af valget i Burma i 1990 appelleret til omverdenen om lige præcis at indføre økonomiske sanktioner mod Burma.
Hr. Jann Sjursen nævnte det, andre har også nævnt det, så det spiller altså en vigtig rolle.
Forslaget fra Enhedslisten synes vi faktisk selv er ganske beskedent.
Forslaget går jo kun ud på at stoppe for al import til Danmark af ét bestemt produkt, nemlig teaktræ.
Der er den gevinst ved forslaget, at efterspørgslen på en vare, som er produceret med en høj grad af undertrykkelse af arbejdere, herunder tvangsarbejdere, bliver dæmpet; men det er sådan set heller ikke det afgørende argument.
Burmateak er ikke tilfældigt udvalgt blandt de produkter, der importeres fra landet.
Alle selskaber, der handler med teak fra Burma, tvinges til at gå i samarbejde med ét burmesisk selskab, hvis formål er at støtte militæret og dets familier, og desuden har et selskab, der hører under det burmesiske skovministerium, monopol på hugst, forarbejdning og salg af teak.
Vi har altså at gøre med en vare, der fodrer undertrykkerne i Burma.
Tidspunktet for fremsættelsen af forslaget er heller ikke tilfældigt.
I de seneste måneder har vi kunnet følge, at EU efter vores opfattelse faktisk har bøjet af for en række asiatiske lande inden for ASEM-samarbejdet.
De asiatiske lande har med held presset EU til at acceptere optagelsen af Burma i kredsen.
Hidtil har EU ellers opretholdt et sæt meget milde sanktioner.
Burma er bl.a. blevet holdt uden for EU's almindelige præferencesystem – det er relativt små beløb, det handler om – og det har været umuligt for højtstående militærfolk fra regimet og deres nærmeste at få visum til EU.
I lang tid, også i de seneste måneder, har det burmesiske militær opstillet forskellige scenarier og små initiativer, der skulle give omverdenen indtryk af, at Burma var på vej i den rigtige retning.
Nogle få fanger er blevet løsladt som symboler, og der er blevet opstillet skrøbelige køreplaner for demokratisering osv., men igen og igen har det vist sig at være en stakket frist eller slet og ret hul tomgangssnak.
Senest har regimet stoppet de løsladelser af politiske fanger, det ellers havde stillet omverdenen og burmeserne i udsigt.
Vi er selvfølgelig klar over, at optagelsen af Burma i ASEM blev fulgt op af nogle nye regler mod nye investeringer i Burma, men især af to grunde er det ikke tilstrækkeligt.
For det første fordi der allerede eksisterer omfattende europæiske investeringer i Burma, som ikke alene er omfattende, men også er strategisk vigtige for regimet og ikke berøres af sanktionerne, og for det andet fordi optagelsen i ASEM er en ordentlig fjer i hjelmen for generalerne.
Derfor er der god grund til, at der nu tages nogle nye initiativer, efter at man har accepteret at gå på retræte for generalerne.
Vi er selvfølgelig klar over, at den måde, ASEM-sagen endte på, ikke var den danske udenrigsministers kop te.
Det gav han også udtryk for, og derfor forventer vi også af ministeren og regeringspartierne, at de i hvert fald er rede til at diskutere spørgsmålet og tage nogle skridt, som går længere, end vi er på nuværende tidspunkt.
I den forbindelse havde vi håbet, at forslaget om teak var et godt sted at starte netop af de grunde, vi har nævnt.
Som hr. Jann Sjursen nævnte, er der i hvert fald i den del af forslaget, der omfatter EU, ikke noget, der vil isolere Danmark, lige præcis fordi noget lignende er blevet vedtaget i det hollandske parlament.
Jeg vil slutte af med at sige tak til Dansk Folkeparti, SF og Kristendemokraterne for en positiv modtagelse af i hvert fald grundideen i forslaget.
Jeg tror, at det ændringsforslag, hr. Jann Sjursen fremlagde, kan vi sagtens nå frem til en aftale om.
Vi synes, at ét skridts virkelig bevægelse er mere værd end dusinvis af programmer, så kan vi tage det ene skridt, er vi fuldstændig med på det.
Så vil jeg også godt sige, at jeg ikke er specielt skuffet over regeringen, for her havde jeg måske ikke forventet så meget.
Men jeg er skuffet over Socialdemokratiet.
Jeg er skuffet over Socialdemokratiet, for der har kørt en kampagne ikke mindst i fagbevægelsen, hvor specielt mange gode socialdemokratiske afdelinger har været aktive i arbejdet og bl.a. opfordret til, at nogle ting som det, vi foreslår her, skulle ske.
Derfor synes jeg, det er meget skuffende, at Socialdemokratiets folketingsgruppe på den måde meget overordnet afviser forslaget i stedet for i hvert fald at spille med og komme med nogle konkrete ideer til, hvordan man kan komme videre.
Men i hvert fald tak til Dansk Folkeparti, Kristendemokraterne og SF.
Vi må tage udgangspunkt herfra.
Afstemning