Villy Søvndal (SF), 1998-01-13:
For halvandet år siden var OSCE's parlamentarikere samlede.
Da pegede et stort flertal på behovet for atomvåbenfri zoner
i Europa.
Derfor vil det være dybt forstemmende, og det er jo det, vi taler om, hvis stater, der i dag er sluppet ud af atomstrategien, nu igen åbner en dør på klem.
Jeg tror i virkeligheden, det er det punkt, det er vigtigst at gøre lidt ud af i denne debat, for det er, ligesom det er dér, vi ikke rigtig får fat i det egentlige og farlige.
Hvis man vender tilbage til samlingen af dokumenter fra starten af 1990'erne, ligger der et meget interessant dokument om lige præcis atomvåbenfrihed.
Hvis man læser den traktat, der hedder »Treaty on the Final Settlement with respect to Germany«, som er dateret den 12. september 1990 og er indgået i Moskva, så er det et dokument, hvor Vesten permanent giver afkald på udstationering af atomvåben på den tidligere DDR's territorium.
Det er jo et ganske interessant dokument at studere, for sprogbrugen vidner om det fantastiske sikkerhedspolitiske skift, der har fundet sted i de sidste 7-8 år.
Dengang sad fire plus to-landene sammen, altså begge Tysklande på det tidspunkt, Frankrig, England, Sovjetunionen og USA og aftalte, hvordan man i Europas opbrud kan lave tillidsskabende ting.
Det er en ganske anden dagsorden, vi er i gang med i dag.
Hvorfor er den anden tankegang i mellemtiden blevet så dominerende?
Vi ved jo, at lykkes det først at få lande ind under atomparaplyen, er det fantastisk svært at gå den anden vej, og derfor undrer det oprigtigt, at partier, der tidligere har haft det her standpunkt - det gælder Det Radikale Venstre, og det gælder Socialdemokratiet - ikke vil være med til at arbejde for en atomvåbenfri korridor, der omfatter Norden, Østersøområdet, de nye NATO-lande, de baltiske lande og Kaliningrad.
Nu ved jeg, at Kaliningrad er en af de meget uheldige ting, vi har liggende tilbage efter afslutningen af den kolde krig, og jeg tror, det er helt afgørende netop i en situation som nu, hvor vi også diskuterer nye skillelinjer, at komme med denne type tillidsskabende foranstaltninger.
Det ville klæde både Det Radikale Venstre og også Socialdemokratiet at tilkendegive, om de er villige til stadig væk at arbejde for disse tanker om korridorer. Jeg hørte under den forrige debat den socialdemokratiske ordfører, som var en anden, sige, at det skulle gøres i de rigtige fora. Må jeg så godt spørge direkte: Vil man arbejde for de her tanker om atomvåbenfri korridorer i det, man så finder at være de relevante fora, eller er det en idé, der er opgivet hos Socialdemokratiet og hos Det Radikale Venstre?
Det andet, vi er optaget af som skadereduktion på en beslutning, vi finder forkert, er initiativer, der bredt er med til at formindske spændingen i Østersøområdet, nemlig at vi undgår opbygningen af nye store våbenkoncentrationer og troppekoncentrationer, og at Rusland meget mere aktivt og forpligtende inddrages i sikkerhedsskabende foranstaltninger.
Det er, som om hele hovedvægten på de samarbejdende strukturer lægges på lande, der ikke indbefatter Rusland.
Jeg ved, forsvarsministeren selv tidligere har gjort sig til talsmand for, hvor vigtigt det var for Rusland, og jeg vil godt spørge, om man direkte vil foreslå - vi vil også gerne bidrage fra SF's side - direkte tillidsskabende foranstaltninger i forhold til Ruslands mere aktive medinddragelse.
Der er jo mange steder, hvor der er forsøg i gang i forhold til de baltiske lande, i forhold til Polen, men vi mangler en lige så stor aktivitet i forhold til Rusland.