runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2004-05-10:
Jeg er overbevist om, at det pågældende trossamfund, der har den opfattelse af ægteskabet, ikke vil benytte sig af den mulighed, og derfor kan jeg sådan set ikke se, at det pågældende trossamfund vil få et problem.
Der er jo netop ikke tale om, at man påtvinger nogen noget som helst.
Der er tale om, at man åbner en mulighed, som det så er op til det enkelte trossamfund at debattere, og er det rodfæstet i trossamfundet, at man mener, at et ægteskab alene kan foregå mellem kvinde og mand, tror jeg ærlig talt ikke, debatten vil tage særlig lang tid, for så er det jo netop, som fru Birthe Rønn Hornbech siger, en del af deres selvopfattelse, at et ægteskab kun kan ske på én måde, og derfor er det ikke nogen option i deres kirke. Det må være en debat mellem medlemmerne, og den synes jeg ikke vi herinde skal blande os i, ligesom jeg ikke mener, at Folketinget skal blande sig i de indre anliggender i fagbevægelsen eller andre organisationer i Danmark, som måtte have bestemte opfattelser, uanset om de er anderledes eller mage til dem, vi har herinde.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2004-05-10:
Nu har jeg jo ved flere lejligheder konstateret, at
forskellige ordførere fra Enhedslisten her i Folketingssalen har givet til kende, at man mener, at al religiøs tro er overtro.
Den opfattelse har man lov at have, det er også en del af religionsfriheden.
Men jeg vil altså vove at konkludere, at man er aldeles areligiøs.
Jeg vover alligevel et spørgsmål: Er fru Rosenkrantz-Theil fuldstændig uden forståelse for, at ægteskabet, der betragtes som en hellig handling, er et sakramente i nogle kirkesamfund, og at den opfattelse har noget med det trossamfunds egen selvforståelse at gøre?
Og kan fru Rosenkrantz-Theil overhovedet ikke forestille sig, at hvis vi herfra gennemtvinger, at ethvert trossamfund har mulighed for at vie homoseksuelle, ændres kirkens selvforståelse? Kan fru Rosenkrantz-Theil overhovedet ikke forstå det? Det tror jeg ikke fru Rosenkrantz-Theil kan forstå.
Men det er så, fordi fru Rosenkrantz-Theil er aldeles areligiøs og altså ikke forstår, at der er andre holdninger til frihed end hendes egen, i hvert fald hvis man har et kristent udgangspunkt.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2004-05-10:
Blandt homoseksuelle er der et ønske om at få lov til at blive viet i religiøs sammenhæng, hvis man har lyst til det.
Debatten om, hvorvidt det skal være muligt eller ikke skal være muligt, mener Enhedslisten hører hjemme i de trossamfund, hvortil de enkelte homoseksuelle bekender sig.
Vi mener ikke, det er en debat, der skal foregå i Folketinget.
Vi mener, at Folketinget alene skal sørge for, at der er de videst mulige rammer for forskellige religioner, altså at vi ikke blander os i den religiøse sfære og lader være med at gribe ind med lovgivning.
Det undrer os, at staten skal blande sig i, hvorvidt et trossamfund kan forestå en vielse af homoseksuelle, og jeg vil gerne tage fat i det, som fru Elisabeth Arnold også var inde på.
I dag er kvindelige præster dag en mulighed, men man kan ikke tvinge nogen til at ansætte dem.
At vie fraskilte er også muligt, men ikke noget, som nogen kan tvinges til.
Det er en lang debat, som det også er blevet nævnt heroppefra, men som jeg i bund og grund mener er underordnet i denne sammenhæng.
I denne sammenhæng diskuterer vi alene, hvorvidt vi med lovgivning skal gribe ind over for de muligheder og de rettigheder, de enkelte religiøse samfund har. Fru Rønn Hornbech spurgte, hvorvidt islamiske trossamfund stod på nakken af hinanden for at få lov til at vie homoseksuelle.
Jeg går ud fra, at man har den samme holdning, som man har i den kristne kirke i Danmark.
Det er mig imidlertid faktisk ubegribeligt, at det skal være sådan, at folkekirken på den ene side og de islamiske trossamfund på den anden side skal blande sig i, hvilken lovgivning vi skal vedtage her i Folketinget.
Jeg kan ikke forstå, at debatten i de to trossamfund skal være afgørende for, hvilke rammer vi vil lægge for diverse religiøse samfund i Danmark. Det må vel være sådan, at Folketinget selv tager stilling til, hvilken lovgivning Folketinget gerne vil vedtage, og så må de enkelte parter rundtomkring i samfundet tage stilling til, hvordan de har tænkt sig at udnytte de rammer. Fru Rønn Hornbech anførte, at de muslimske samfund formodentlig ikke har tænkt sig at benytte sig af muligheden. Jeg synes sådan set, at modspørgsmålet skal være: Det er formodentlig rigtigt, og vi ved, at folkekirken ikke vil, men skal det forhindre andre i det?
Skal det være sådan, at vi laver lovgivning ud fra den laveste fællesnævner?
Hvis der er nogle, der ikke ønsker at benytte sig af forsamlingsfriheden, skal det så ikke være muligt for nogen som helst? Eller hvis nogle ikke ønsker at benytte sig af muligheden for at ytre sig frit, er der så ingen, der må gøre det?
Det må vel være sådan, at frihedsbegrebet netop går ud på at lave de videst mulige rammer, og så kan det enkelte individ selv beslutte, i hvilket omfang vedkommende ønsker at benytte sig af dem.
Enhedslisten mener, at staten skal blande sig mindst muligt i, hvad folk tror, og hvad folk ikke tror, og at debatten derfor bør foregå et andet sted end her i salen.
Derfor kan Enhedslisten fuldt ud støtte SF's forslag.
Elisabeth Arnold (RV), 2004-05-10:
Vi har afstemninger på vores landsmøde en gang om året, og her tæller vi ikke op, hvem der er muslim, og
hvem der ikke er muslim
Jeg kan blot sige, at der har været et udstrakt ønske i Det Radikale Venstres medlemskreds om at give øgede rettigheder til homoseksuelle.
Per Dalgaard (DF), 2004-05-10:
mere på de menige medlemmer af Det Radikale Venstre, som har en muslimsk baggrund: Har der fra dem været lagt pres for at få et forslag som dette gennemført?
Det er ganske enkelt at svare på.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2004-05-10:
Jeg er ganske simpelt uenig.
Det er et spørgsmål om, at mit frihedsbegreb ikke er relativt, og det er et spørgsmål om, at mit frihedsbegreb ikke går efter laveste fællesnævner.
Mit frihedsbegreb går ud på, at man skal sikre befolkningen og foreninger en række rettigheder og en række rammer.
Nogle har tænkt sig at benytte sig af de rettigheder, andre har ikke, men Folketingets opgaver er at sikre, at de rettigheder bliver opretholdt, og derfor har jeg en anden holdning.
Jeg mener ikke, der er tale om tvang.
Det ville være tvang, hvis vi pålagde kirken og andre trossamfund at vie homoseksuelle, uanset om de anerkender homoseksuelle ægteskaber i deres religiøse opfattelse eller ej.
Det ville være tvang, og det ville være et forslag, jeg stemte imod.
Men jeg mener bestemt ikke, at vi fra Folketingets side skal begrænse de forskellige trossamfunds muligheder ved via lovgivning at sige, at det ganske simpelt ikke er en mulighed.
Det ville det også være, hvis vi gav denne frihedsgrad til diverse trossamfund på præcis samme måde, som vi har set, at ikke alle trossamfund i Danmark benytter sig af kvindelige præster, ligesom ikke alle trossamfund vier fraskilte, selv om det er tilladt ifølge lovgivningen.
Elisabeth Arnold (RV), 2004-05-10:
Jeg kan blot sige, at vi har drøftet dette forslag fra SF i den radikale folketingsgruppe.
Der er også en muslim i Det Radikale Venstres folketingsgruppe, og hele Det Radikale Venstres folketingsgruppe går ind for at støtte forslaget.
Jeg tror ikke, vi har lovgivet på noget som helst ernæringsmæssigt område om, hvad det kan være tilladt at spise i forskellige kirkelige eller religiøse sammenhænge.
Men jeg synes godt, man kan sammenligne det med f.eks. de ordninger, vi har, når det f.eks. drejer sig om kvindelige præster eller vielse af fraskilte.
Så vidt jeg ved, er begge dele muligt ifølge dansk lovgivning, men det er ikke alle retninger i folkekirken, der accepterer det.
Helge Adam Møller (KF), 2004-05-10:
Men hvis man generer nogle mennesker eller nogle trossamfund voldsomt, hvor meget er friheden så værd?
Mig bekendt er det eksempelvis sådan, at muslimer har et forbud mod at spise svinekød.
Skulle vi så lave en lov, der siger, at der er mulighed for at spise svinekød i en moské i Danmark, men man behøver ikke gøre brug af den mulighed?
Ville det ikke af mange i det trossamfund - for ikke at sige af alle - blive opfattet som en kæmpe udfordring af deres religion og deres tro at give dem frihed til at spise svinekød i deres moské?
Jeg spørger bare.
Kan fru Elisabeth Arnold ikke bekræfte, at der i øjeblikket ikke er noget som helst, der forhindrer, at der foregår en fri debat om, jeg er lige ved at sige, alt mellem himmel og jord, både i folkekirken og i andre trossamfund?
Fru Elisabeth Arnold nævnte, at en af fordelene ved at vedtage dette forslag vil være - sådan opfattede jeg det i hvert fald - at det vil medføre en meget stor debat i folkekirken og i andre trossamfund.
Mit spørgsmål er: Er det Folketingets opgave at lovgive, for at der skal komme en debat i forskellige trossamfund?
Er det ikke noget, der er op til trossamfundene selv og først og fremmest op til de mange medlemmer, de har?
Elisabeth Arnold (RV), 2004-05-10:
Jeg beklager, men hr. Søren Krarups argumenter går simpelt hen over min forstand.
Jeg kan ikke følge med, men det er uden tvivl mine ringe evner, der er grunden til det - nej, jeg kan slet ikke klare det.
Kamal Qureshi (SF), 2004-05-10:
Sådan kan rollerne jo nogle gange interessant nok blive byttet rundt, sådan at det nu er fru Birthe Rønn Hornbech, der argumenterer for de mest reaktionære muslimers ret til at være reaktionære.
Sådan er det.
Også det kan jeg godt rumme.
Men jeg er da ikke et øjeblik i tvivl om, at der er muslimer, som kan have foragt for homoseksuelle.
Og jeg er heller ikke i tvivl om, at der også er kristne, der har foragt for homoseksuelle.
Og jeg vil da meget gerne invitere fru Birthe Rønn Hornbech til at deltage sammen med mig i den årlige parade af homoseksuelle, som også i år vil blive afholdt i København, hvor jeg de sidste to gange er gået med.
Der synes jeg, det ville være hyggeligt, hvis fru Birthe Rønn Hornbech havde lyst til at gå sammen med mig i paraden.
Så kan vi begge to markere, at vi har respekt for homoseksuelle.
Søren Krarup (DF), 2004-05-10:
Nu vil jeg bestemt ikke stille krav om, at fru Elisabeth Arnold skal gå ind i en teologisk debat, og det var heller ikke det, jeg var ude på.
Men jeg spurgte: Kan fru Elisabeth Arnold ikke se, at med denne tale om frihed er der situationer, hvor henvisningen til frihed bliver voldtægt?
Det var derfor, jeg brugte billedet af et forældrepar, hvor man fra det omgivende samfunds side kommer og i frihedens hellige navn siger: To forældre er for lidt, for det er indsnævrende, og derfor kan vi ikke respektere
forældrenes eneret til at påvirke børnene
Der skal være 100 forældre, som har mulighed for at påvirke børnene.
Kan fru Elisabeth Arnold ikke se, at så ophæver man familiens reelle frihed i frihedens hellige navn?
Per Dalgaard (DF), 2004-05-10:
Nu er det jo en kendt sag, at de muslimer her i landet, som kan stemme til folketingsvalgene, primært stemmer på SF og De Radikale, og at der blandt disse vælgere også er en del medlemmer af Det Radikale Venstre.
Qua det spørgsmål, der har været fremme tidligere i forbindelse med fru Birthe Rønn Hornbechs tale, nemlig hvilke krav der måske er fra de muslimske trossamfund om at måtte lave denne registrering, vil jeg spørge fru Elisabeth Arnold, om hun har fornemmet, om der blandt Det Radikale Venstres muslimske medlemmer har været debat om og er krav om, at trossamfundet ønsker ret til at foretage en sådan registrering af partnerskaber.
Søren Krarup (DF), 2004-05-10:
Fru Pernille Rosenkrantz-Theil siger så flot, at hun er areligiøs.
Jeg vil sige, at hun efter min mening er yderst religiøs.
Hun har bare en religion, hun ikke selv er klar over, og det er netop den, der kommer til udtryk i hendes absolutistiske frihedsbegreb.
Jeg vil spørge, om fru Pernille Rosenkrantz-Theil slet ikke kan se, at spørgsmålet om folkekirken, hvor kirke og stat jo for så vidt ifølge § 4 i grundloven er knyttet sammen, ikke er noget religiøst forhold.
Det er et historisk betinget, folkeligt forhold.
85 pct. af den danske befolkning tilhører den evangelisk-lutherske kirke, derfor er den folkekirke, og derfor angår kirkens sager Folketinget.
Det er i respekt for en historisk virkelighed, som en religiøst fanatisk frihedsdyrker a la 1788 som fru Pernille Rosenkrantz-Theil slet ikke forstår, og derfor er det altså, at hun på grund af sin opfattelse af dette spørgsmål vil øve tvang mod folkekirken i frihedens navn. Jeg forsøgte før at spørge fru Elisabeth Arnold
, om hun ikke kunne forstå, at det, at man i 100 forældres navn vil fratage det enkelte forældrepar retten til selv at opdrage deres barn, er at øve voldtægt i frihedens navn.
Fru Elisabeth Arnold sagde selv, at hendes evner var for begrænsede - det vil jeg nu bestemt ikke hævde - men jeg kunne jo spørge, om fru Pernille Rosenkrantz-Theil ikke er i stand til at forstå, at i hendes meget religiøse opfattelse af friheden ligger der en voldtægt af folkekirken, der bygger på en rent historisk ...
Elisabeth Arnold (RV), 2004-05-10:
Jeg opfatter det sådan, at den ophævelse af lovgivningen, som foreslås i beslutningsforslaget, i hvert fald fratage vil nogle en undskyldning for at sige: Vi kan ikke debattere dette spørgsmål, for i forvejen er der lovgivet imod det i ægteskabsloven.
En ophævelse af den barriere, sådan som det er foreslået i beslutningsforslaget,
vil medføre, at intet forhindrer, at det kan lade sig gøre, hvis folkekirken eller andre trossamfund ønsker det.
Jeg har ikke noget ønske om at pålægge folkekirken en bestemt debatform eller en bestemt debatkultur, og det har den jo allerede fuldstændig frihed til.
Men jeg synes, det er fornuftigt nok at sige: I den almindelige civile lovgivning er der i dag nogle barrierer for, at dette og hint kan lade sig gøre, selv om kirken måtte ønske det.
Hvis vi ophæver barrieren, og kirken ikke ønsker det, er det da helt i orden, for så behøver den ikke benytte sig af muligheden.
Vi skal blot ophæve barrieren for, at det kan ske.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2004-05-10:
Nej, for i beslutningsforslaget ligger der sådan set, at de to forældre, som hr. Krarup omtaler, kan sige nej til, at retten skal udvides til at omfatte 100 forældre, og derfor forstår jeg ikke sammenligningen på samme måde, som fru Elisabeth Arnold ikke gjorde.
Der ligger netop i forslaget, at de to forældre kan sige nej tak til muligheden for, at der bliver 100 forældre, og derfor er der tale om et frihedsbegreb og ikke tale om et tvangselement.
Så skal jeg i øvrigt tilføje, at jeg tror såmænd, at den eneste, der i dag har udtalt sig om mit religiøse udgangspunkt eller mangel på samme, er fru Birthe Rønn Hornbech, og jeg synes i øvrigt, det er irrelevant for denne debat.
Kamal Qureshi (SF), 2004-05-10:
Jeg takker for debatten, som jeg synes har været meget vidt omkring, og som har indeholdt mange interessante og principielle diskussioner.
Der er ingen tvivl om, at vi fra vores side har haft til hensigt at åbne mulighed for - jeg understreger: at åbne mulighed for - hvilket kirkeministeren også ved flere lejligheder har trukket frem, at trossamfund kan medvirke ved indgåelse af registreret partnerskab.
Ordet tvang er jeg sikker på slet ikke er nævnt en eneste gang i det her forslag. Det, der er afgørende for os, er selvfølgelig, at i det øjeblik vi bliver gjort opmærksom på, at der eksisterer et paradoks, hvor lovgivningen hindrer trossamfundene i at kunne vie homoseksuelle, uanset om trossamfundene skulle have et sådant ønske eller ej, vil vi fra SF's side gerne fjerne denne lovgivningsmæssige, juridisk-politiske indblanding i trossamfundenes mulighed for at kunne medvirke ved indgåelse af sådanne registrerede partnerskaber, sådan at det bliver trossamfundene selv, der suverænt kommer til at afgøre, om de vil det eller ej.
Så bliver det nævnt, at det vil åbne op for en debat, fordi man så ikke længere vil kunne læne sig op ad en lovgivning og sige, at det er ulovligt i dag at gøre det, og derfor behøver vi ikke at forholde os til en diskussion.
Det er meget muligt, at det er sådan; det er vi opmærksomme på, men vi mener absolut ikke, at det er et problem, hvis det her forslag åbner op for en debat.
Jeg synes, det er fint, at der bliver åbnet op for en debat.
Trossamfundene kan til enhver tid vælge, og vi er sikre på - og det har ministeren ret i - at hovedparten af trossamfundene ikke vil benytte sig af denne mulighed.
Det er vi helt opmærksomme på at de ikke vil.
Derfor er det netop med forslaget hensigten at åbne muligheder for det, ingen tvang er involveret, fordi vi selvfølgelig er opmærksomme på, at det er noget, trossamfundene selv skal afgøre om de vil eller ej.
Så har fru Birthe Rønn Hornbech spurgt, hvorvidt vi har kendskab til muslimske trossamfund, som skulle have et sådant ønske om at benytte sig af en sådan lovgivning, eller
om de skulle have et ritual for homoseksuelle vielser eller ej.
Men jeg vil også godt understrege, at det jo ikke har været en del af vores overvejelser i forbindelse med at fremsætte forslaget eller undlade at fremsætte forslaget
, fordi vi jo i sidste instans netop mener, at det må trossamfundene selv afgøre. Hvis de vil have et ritual, så kan de gøre det, men hvis de ikke vil have det, kan de lade være.
Hvis de vil vie homoseksuelle, kan de gøre det, hvis de ikke vil, kan de lade være.
Så forslaget som sådan giver frihed til, at trossamfundene kan benytte sig af det.
Derfor er det reelt set ikke afgørende, om det ene eller det andet af trossamfundene allerede har ritualet eller ej, for det er sådan set ikke en del af beslutningsforslaget for os.
Jeg vil takke for Socialdemokraternes og De Radikales støtte til forslaget, og så selvfølgelig også takke for debatten.
Tove Fergo (V), 2004-05-10:
Det var blot lige for at opsummere, hvordan tilstandene så er i dag på det her område.
Loven om registreret partnerskab bliver vedtaget i 1989.
På baggrund af den lov nedsætter biskopperne så i 1995 Thomsenudvalget, som skal se på ritualer for velsignelse af registrerede partnerskaber og ikke, sådan som Socialdemokratiets ordfører tidligere havde forstået det, på en mulighed for at indføre en registreret partnerskabsmyndighed i folkekirken.
Udvalget bliver så færdig med sit arbejde, og på baggrund af det udtaler biskopperne sig.
Det, de kommer frem til,
er, at der skal være mulighed for en gudstjenestelig markering, altså ikke en kirkelig velsignelse, men en gudstjenestelig markering af et registreret partnerskab.
De begrunder det med følgende, og det er et citat fra deres udtalelse i 1997: »Hensynet til samme kirkelige fællesskab indebærer, at der må være mulighed for at imødekomme et ønske om en gudstjenestelig markering af indgåelse af registreret partnerskab.«
Jeg synes, det er utrolig vigtigt - og det vil jeg altså også bede forslagsstillerne om at lægge sig på sinde - at lægge mærke til udtrykket hensynet til samme kirkelige fællesskab.
Det er netop hensynet til, at folkekirken er så rummelig og skal være så rummelig, at man skal forsøge at forene de synspunkter, der er, på en måde, så alle de forskellige fortolkninger af den evangelisk-lutherske tro kan blive i folkekirken.
Derfor var det kompromiset.
Og der er ikke på baggrund af det og siden 1997 kommet et fornyet ønske fra trossamfundene, heller ikke fra folkekirkens side, om at få ændret på loven.
Kamal Qureshi (SF), 2004-05-10:
Jeg har fuld respekt for fru Birthe Rønn Hornbechs holdning, og mit frihedsbegreb kan også rumme, at folk kan være uenige i det fremsatte forslag.
Jeg kan også konstatere, at der er andre af de tilstedeværende, som også er medlemmer af folkekirken, som ikke mener, at det er et overgreb, men tværtimod mener, at det her vil være et godt forslag, som de gerne vil støtte.
Sådan må det selvfølgelig nødvendigvis være, at folk med den tro, de nu har, og de holdninger, de har, vil være for eller imod politiske beslutninger. Men først og fremmest vil jeg igen understrege, som flere også har gjort opmærksom på, at det her er en mulighed, det er ikke på nogen måde en tvang.
Men det er klart, at mener man, at det at få øget frihed er en tvang og et indgreb, mener man, at f.eks. det, at trossamfund kan benytte sig af kvindelige præster, er et indgreb og en tvang, så kan jeg godt forstå, at man også mener, at det her forslag er en tvang. Men det er jeg uenig i.
Jann Sjursen (KD), 2004-05-10:
Nu bliver ordet trossamfund i denne debat, i hvert fald sådan som jeg oplever det, brugt sådan lidt i flæng.
Hvis vi taler om folkekirken, kan det være de enkelte folkekirker, det kan også i den sammenhæng være, hvad den enkelte præsts holdning er til det her spørgsmål, og det kan være folkekirken som helhed, hvor vi jo så bl.a. har biskopperne, der har udtalt sig om spørgsmålet om, hvilke konsekvenser en folkekirke skulle drage af det registrerede partnerskab.
Man nåede frem til en ordning med en mulighed for en gudstjenestelig markering af det registrerede partnerskab, og det er så det.
Når jeg nævner den forskel, er det jo, fordi der heri altså også ligger en respekt fra Kristendemokraternes side
f.eks. for, at det er biskopperne, der i en folkekirkelig sammenhæng søger svar på de udfordringer, der måtte komme enten fra det omgivende samfund eller fra præster eller fra Folketinget, eller hvad det måtte være, i form af udtalelser og deslige, og det har vi sådan set respekt for.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2004-05-10:
Vil det sige, at hr. Jann Sjursen i princippet mener, at vi burde rulle den lovgivning tilbage, hvad angår kvindelige præster, eller er det blot et spørgsmål om, at historien nu har bragt os så langt, at vi synes, det er så normalt med kvindelige præster, at vi ikke længere overvejer, at det, der engang åbnede en mulighed, skulle have været et frihedsindgreb?
Jeg skal spørge: Hvis hr. Jann Sjursen mener, at de enkelte trossamfund er bedst til selv at vide, hvordan tingene hænger sammen internt i deres trossamfund, hvorfor så bevare denne lovgivning?
Uanset hvad trossamfundene mener eller ikke mener på det her punkt, så har Folketinget en lovgivning, der forhindrer dem i at gøre noget, de kunne finde på at gøre i fremtiden.
Og hvis vi er enige om, at trossamfundet ved bedst, så undrer det mig, at Kristendemokraterne har et ønske om at opretholde en lovgivning, som griber ind med hensyn til, hvilken bemyndigelse samfundet har.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2004-05-10:
Jeg vil også godt sige tak for debatten.
Jeg synes klart, den har afsløret - og det synes jeg egentlig er velgørende - hvor forskellige vore frihedsbegreber er, og hvor forskelligt grundlaget for vores dannelse af frihedsbegrebet er.
Jeg vil godt sige, at som medlem af folkekirken føler jeg det forslag som et overgreb.
Jeg har som medlem af folkekirken fulgt denne debat i detaljer.
Jeg ved, hvilke vanskeligheder det også vil give; det skal gennemtænkes, hvis man skal have en sådan ordning inden for den danske folkekirke.
Jeg er sikker på, at man får den, også inden for en overskuelig årrække, og så vil folkekirken til den tid komme med et forslag, der er velgennemtænkt, om, hvordan man vil klare det med de to forskellige ritualer, hvis det er det, man vil.
Så kan man tage stilling i Folketinget på baggrund
af folkekirkens forslag, og så kan det meget vel være, at jeg vil stemme for til den tid.
I dag er der nogle, der ønsker det, også biskopper, som så alligevel er med i fællesudtalelsen, og vi ved, at de egentlig har et andet ønske, men altså netop har fundet, at den fælles udtalelse var det rigtige.
Det er den velmotiverede, velovervejede og gennemtænkte udtalelse og det kristelige nej, det folkekirkelige nej, som hr. Kamal Qureshi med et pennestrøg vil tilsidesætte.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2004-05-10:
Eller hvad med muligheden for at vie fraskilte?
Er det også utidig indblanding?
Jeg skal også spørge hr. Jann Sjursen, om hr. Jann Sjursen mener, at kirken ikke selv er i stand til at tage stilling til, hvad den mener, og hvad den ikke mener.
Mener hr. Jann Sjursen, at det til alle tider må være sådan, at Folketinget er bedre til at tage stilling til kirkens indre anliggender end kirken selv?