Pia Gjellerup (S), 2006-04-20:
Regeringspartierne og regeringen i særdeleshed mener, at der er en strålende sammenhæng.
Men vi er mange andre, som jeg tror i denne sammenhæng lever tættere på den kommunale verden, der oplever, at der er en stigende afstand mellem de opgaveløsninger, der kræves og forventes, og den økonomi, der bliver stillet til rådighed.
Det kan man egentlig godt anerkende, for det er jo selvfølgelig rigtigt, at forhandlingerne bliver meget bedre og rarere, hvis rammen er bestemt på forhånd og der bare skal diskuteres lidt og laves nogle regnestykker inden for den.
Det er jo en vurdering, hvor parterne kan have forskellige opfattelser, men alle vil have en interesse i – det vil kommunerne, det vil staten, og det vil den befolkning, vi alle sammen herinde repræsenterer – at vi skal være indstillet på at se på den samlede økonomi og sammenhængene og derudfra afveje, hvilke krav vi på den baggrund kan tillade os at stille til kommunerne i forbindelse med udvikling af de opgaveløsninger, som jo handler om de virkelige kerneydelser i velfærdssamfundet.
Vi taler ikke om kommuner og kommunalbestyrelsesmedlemmer; de skal såmænd nok klare sig.
Nej, vi taler om de mennesker, der skal have passet deres børn, mens de er på arbejde.
Vi taler om skoleeleverne.
Vi taler om lærerne og forældrene, der i et samarbejde skal sørge for at få uddannet de børn, som skal skabe grundlaget for et effektivt erhvervsliv og et socialt og økonomisk stærkt samfund, også i fremtiden.
Vi taler om et socialt sikkerhedsnet, som skal fange de mennesker, som af den ene eller anden grund kommer i situationer, hvor de ikke kan klare sig selv enten økonomisk, beskæftigelsesmæssigt eller fysisk.
Vi taler om udvikling af kulturområdet på et tidspunkt, hvor vi netop taler meget om dansk identitet.
Vi taler om ældreomsorg, som handler om, at de mennesker, som har gjort en fantastisk indsats i det danske samfund, til gengæld kan få en håndsrækning fra det samfund, som de har gjort muligt.
Vi taler om sygehuse med fri og lige adgang og høj kvalitet til rådighed for os alle.
Vi taler ...
Det er det, vi burde, for
hvad er det, der sker her
Der sker det, at man i de gamle kommunalbestyrelser rigtigt nok har mindre arbejde i løbet af 2006.
Men hvad er det, man får vederlag for?
Man får et vederlag for at være til rådighed for nogle borgere og for at tage et ansvar, og hverken det ene eller det andet forhold bliver faktisk mindre.
Det er rigtigt, at arbejdsbyrden bliver mindre, men det er jo normalt ikke den, man får den store vederlæggelse for.
Tilsvarende bliver arbejdet i sammenlægningsudvalget meget større, ansvaret meget større, fejlmargenen meget større.
Derfor ville det jo være logisk, at man sagde, at når man sidder begge steder, får man godt nok lidt for meget det ene sted, men så får man til gengæld også med det fulde honorar lidt for lidt eller meget for lidt det andet sted.
I den retning kunne man sige, at selv om det første år i sammenlægningsudvalgene faktisk er uacceptabelt tungt, så må de nøjes med det almindelige honorar, fordi mange af dem vil være fra gamle kommunalbestyrelser, hvor de måske får lidt mere.
Jeg tror i det hele taget, at man må være ærlig og sige, at det første år som folkevalgt er et hårdt år.
eller genvalgt for tredje eller sjette gang.
Og jeg tror, at enhver, der har været valgt kommunalt, vil vide, at det første år som folkevalgt i en kommune er omgærdet af en ekstraordinær stor arbejdsbyrde med introduktionsprogrammer, uddannelsesprogrammer m.v.
Hvis man skal sige det sådan en lille smule firkantet, så tror jeg, at man må sige, at de kommunalbestyrelsesmedlemmer, der har siddet en årrække i en gammel kommunalbestyrelse og nu er kommet ind i et sammenlægningsudvalg, har en oplevelse af deres arbejdsmæssige situation, som i høj grad matcher den, alle kommunalbestyrelsesmedlemmer til alle tider har haft det første år.
Så det får mig sådan set ikke til at rokke på synspunktet om, at det er fornuftigt at se de her arbejdsopgaver i en sammenhæng, og at det er fornuftigt at foretage en reduktion.
I det her regnestykke, der ender op i en bundlinje, er faktorernes orden ligegyldig, om end jeg medgiver, at hvis vi havde sat faktorerne i en anden rækkefølge, havde det måske pædagogisk været lettere at forstå, og så havde vi i stedet haft en diskussion om, hvorfor der er nogle fortsættende kommunalbestyrelsesmedlemmer, der får for meget i honorar.