Lars-Emil Johansen (SIU), 2004-10-07:
»Et samarbejde med rigsfællesskabet i pagt med tiden« var statsministerens overskrift for den fornyelsesproces, som regeringen ønsker at indgå i med Grønland og Færøerne, en proces, der skal forny og modernisere forholdet mellem vore tre lande.
Og når statsministeren fortsætter med at fremsætte forslag til en udenrigspolitisk fuldmagt til Færøerne og Grønland, der vil give vore lande: »... mulighed for en selvstændig udenrigspolitisk optræden på rigets vegne i egne anliggender«, ja, så ser det ikke så værst ud for det nye folketingsår.
Jeg kan love statsministeren, at også vi i Siumut ser frem til det kommende år med håbet om at markere et nyt kapitel i den politiske udvikling i Grønland.
Ved min første tale her i salen efter valget i 2001 var kodeordene kærlighed og selvstændighed.
Det var de værdier, som jeg mente var det helt afgørende i den videre udvikling af relationerne mellem Grønland og Danmark.
Her ved indledningen af dette folketingsår, som meget vel kan gå hen og blive det sidste i denne valgperiode – hvem ved – betragter jeg det fortsat som den væsentligste opgave for os, der har ansvaret for Danmarks og Grønlands fælles udvikling, at have disse to ord for øje: kærlighed og selvstændighed.
For kærligheden udtrykker de bedste af de følelser, der hersker mellem vore to folk.
Følelser er mange ting og kan være en farlig størrelse, der har tendens til at gruppere folk efter forskellige grader af varme, mindre varme, kølighed og direkte kulde.
Men netop i forholdet mellem danskerne og grønlænderne er der efter min bedste overbevisning en betydelig overvægt af positive følelser, der er brudt op gennem stadig nye venskaber, forelskelser, familiebånd gennem vor snart 300-årige samhørighed.
Det er de følelser, vi skal forstå at udvikle og bygge på i det fremtidige samvær mellem vore nationer.
Selvstændighed er efter min mening en både naturlig og logisk følge af kærlighed.
For ægte kærlighed og ægte følelser åbner med glæde og stolthed for en maksimal grad af selvstændighed sammen med det fællesskab, som man ønsker.
Jo mere selvstændige vi partnere er,
desto bedre kan vi udfolde den respekt, glæde og samhørighed, som kærligheden giver os energien til.
Derfor er disse ord, hvor de svære de end kan være at sige for mange, selve kernen til en forståelse af, hvordan vi kommer videre i fællesskabet.
De kommende 2 års arbejde i Fælleskommissionen eller Selvstyrekommissionen må og skal derfor baseres på disse fundamentale kendsgerninger, hvis ikke den skal ende med blot at udvikle nye indholdstomme, kosmetiske indgreb.
Der er ingen tvivl om, at Grønlands vej mod selvstændigheden vil blive næsten lige så lang, kroget og svær som etableringen af motorvejene i Jylland.
Men at det vil lykkes en dag er til gengæld også lige så sikkert, som at der en dag vil være motorveje hele vejen gennem Jylland.
Vi må ligesom den jyske motorvejsmafia blot have den nødvendige tålmodighed, gøre vort forarbejde og fortsætte vores politiske fodarbejde.
De næste skridt på Grønlands vej mod selvstændighed vil naturligt koncentrere sig omkring spørgsmål som udvikling af egen økonomi, uddannelse af egen arbejdskraft, udbygning af egen udenrigspolitisk kompetence.
Lad mig så sige nogle få ord om disse forhold.
Først udvikling af egen økonomi: Nu må vi have sat turbo på udnyttelsen af de ressourcer i Grønland, som vi ved vi har, men som i dag ligger ubrugte hen.
Jeg tænker her først og fremmest på vores enorme vandressourcer.
De skal omsættes til produktion og eksport af drikkevand.
Men også mulighederne for udvikling af fremtidens energiformer på basis af de enorme vandressourcer bliver et af de områder, vi skal beskæftige os med i den dansk-grønlandske selvstyrekommission.
Uddannelse af egen arbejdskraft: Vi må i gang med en nøjagtig registrering af den forventede og ønskede efterspørgsel af uddannet arbejdskraft, som Grønland vil have inden for de næste 10-15 år.
På baggrund af en sådan behovsanalyse må vi tilrettelægge de nærmeste års uddannelsespolitik hjemme og ude i verden, og så må vi iværksætte de nødvendige incitamentsformer, der sikrer, at vores unge både uddanner sig i forhold til landets behov og vender hjem efter endt uddannelse.
Udenrigspolitisk kompetence:
De aftaler, der dels er indgået mellem den danske regering og Grønlands landsstyre om udenrigspolitik, dels mellem USA, Grønland og Danmark om Thule Air Base, er prisværdige og peger alle fremad.
Men nu er det altså helt afgørende, at Grønland forstår at udnytte de underliggende muligheder i det nye og omfattende samarbejde med USA, som er modydelsen for den amerikanske militære tilstedeværelse i Thule.
Hvis det lykkes, er der store, nye muligheder foran os, både af udenrigspolitisk, handelspolitisk, forskningspolitisk og økonomisk-teknisk art.
Den nye fælleskommission har mange åbne muligheder foran sig, hvis den forstår at gribe dem.
Den har, som statsministeren udtrykker det, fået lagt et spor til fornyelse af forholdet mellem Grønland og Danmark.
Lad mig allerede nu følge dette spor og henvise til begrebet Free Association, som er et FNanerkendt og velkendt begreb for forholdet mellem to selvstændige stater, der har valgt – med streg under valgt – at være sammen frivilligt.
Både Holland, USA, New Zealand og andre lande, som Danmark ynder at sammenligne sig med, har for længst indført sådanne ordninger for deres tidligere kolonier og dermed givet disse et langt friere internationalt og selvstændigt råderum, end Grønland og Færøerne har i dag.
Det er modellen, hvor man lader kærligheden og selvstændigheden gå hånd i hånd i stedet for at skilles i vrede og uvenlighed.
Måske er det en model, som begge parter skulle studere nøjere i forbindelse med det kommende arbejde.
Til det kan jeg oplyse, at den nordatlantiske gruppe i Folketinget nu gennem 3 år har haft en gruppe af uvildige internationale juridiske eksperter nedsat til at studere folkeretten og Grønlands og Færøernes forhold hertil.
Juristerne har nu færdiggjort deres arbejde, og vi vil inden udgangen af denne måned offentliggøre den rapport og de mange bilag hertil, som gruppen har tilvejebragt, herunder også et særligt afsnit netop om lande i samarbejde under Free Association.
Vi håber, at det bliver til inspiration, ikke kun for kommissionen, men for både Folketinget, Landstinget og Lagtinget i de kommende drøftelser om: »... et samarbejde med rigsfællesskabet i pagt med tiden«.
Lad mig også benytte denne lejlighed til at lykønske Danmark med det forventede kommende medlemskab af FN’s Sikkerhedsråd og forhåbentlig også formandsposten i FN’s Antiterrorkomité.
Jeg er i al beskedenhed temmelig sikker på, at Grønlands mangeårige bidrag til den vestlige verdens sikkerhed i almindelighed og amerikanernes sikkerhed i særdeleshed ikke har forringet den danske stats vej til disse betydningsfulde internationale positioner.
Når det er sagt, bliver jeg nok også lige nødt til at minde Danmark om, at man ikke midt i glæden skal lade sig forblænde så meget af storheden, at man taber de geografiske koordinater undervejs.
Såfremt det skulle vise sig, at Nordpolen er tilstrækkelig tæt på kontinentalsoklen ud for Grønland til, at der kan rejses ejendomskrav, er det altså vores land, der udvides, ikke Jylland og øerne, hvilket for øvrigt sikkert er meget godt, da vi nok er en smule bedre til at begå os i det klima, der hersker omkring Nordpolen, end vore venner hernede er.
Lad mig også til sidst nævne Danmarks forhold til EU, som vi fra Grønland nærer en del bekymring for.
Vi er simpelt hen nervøse for, at den stadig stigende danske tilknytning til EU på en række områder, der er afgørende for os, kan få negative konsekvenser.
Vi har derfor bedt regeringen om en uvildig analyse af Grønlands og Færøernes kommende positioner, såfremt den nye EU-traktat som ventet træder i kraft om et par år.
Vi må så håbe, at vi får en redegørelse fra Udenrigsministeriet, og at hjemmestyreregeringerne i Tórshavn og Nuuk inddrages på værdig vis i dette arbejde.
Lad mig slutte, hvor jeg begyndte, med kærligheden og selvstændigheden.
De kodeord er og bliver grundlaget for at holde vores lille nordlige familie sammen også i fremtiden.
Med de løfter, kommissioner og aftaler, som statsministeren præsenterer i forhold til rigsfællesskabets partnere, er udsigterne gode for, at vi kan dyrke familieskabet på en sund og positiv måde og ikke lade os forvilde ud i den dysfunktionalitet, der har været svære tendenser til tidligere.
Der ser ud til at være basis for en fremtidig familie i harmonisk udvikling baseret på kærlighed og selvstændighed i et frivilligt sammenhold.
Lad os håbe det holder og arbejde for det mål i fællesskab i de kommende år.