runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lissa Mathiasen (S), 2006-04-05:
Det lyder jo så flot, når ministeren siger, at en lejer kan gå til huslejenævnet.
Konstruktionen her er jo interessant, for det, man siger, er: For at du kan leje den her lejlighed, som du har søgt, så skal du finde en virksomhed.
Typisk: Har du ikke et familiemedlem, der kan gå ind, og som har en virksomhed?
Det eneste krav er, at virksomheden skal have mindst én ansat.
Hvis du gør det, kan du få lov til at leje.
Mit lejemål bliver et forhold mellem min tante Anna, der har et ismejeri, og mig.
Og hvis jeg så, når jeg kommer til at bo i lejligheden, finder ud af, at alle de andre beboere rent faktisk betaler et par tusinde mindre, end jeg f.eks. gør, så går jeg til huslejenævnet.
Ja, de giver mig også ret.
Men jeg har fornemmelsen af, at tante Anna vil sige: Det kan godt være, at du har fået en afgørelse fra huslejenævnet.
Jeg er altså gået ind for at hjælpe dig, så synes du, at jeg skal betale de 2.000 kr., som du nu har fået i afslag?
Det er jo det, der er hele fidusen her, for tante Anna kan ikke med de samme beskyttelsesregler gå tilbage til den oprindelige ejer af boligen og sige: Ved du hvad, du har snydt os.
For så er det pludselig et erhvervslejemål.
Derfor er det da en omgåelse af de gældende regler.
Er ministeren ikke enig i det?
Eva Kjer Hansen (V), 2006-04-05:
Jeg synes, det er godt, at der bliver sat fokus på det, også så man både som lejer og som mellemmand bliver meget bevidst om, hvilken faldgrube det her kan være.
Hvad angår de beskrivelser, der har været fremme i Jyllands-Posten, mener jeg, at lejeren er beskyttet af de gældende regler, kan gå til huslejenævnet, kan kræve huslejen nedsat og også få ændringer, hvis det er lejeren dér, der har måttet indgå i en virksomhedskonstruktion.
Men selvfølgelig kan der være nogle problemer, hvis det så er tante Anna, som man i øvrigt har et godt forhold til, og hvor det kan være vanskeligt at gøre gældende, at man altså ikke vil betale den husleje, som tante Anna opkræver, fordi man har fundet ud af, at den egentlig er lavere.
Der er, inden man overhovedet indgår en sådan kontrakt, mulighed for at undersøge, hvad huslejeniveauet egentlig er i det område, hvor man agter at flytte ind.
Men det kræver, at lejeren er agtpågivende og opmærksom på de muligheder, man har.
Det kræver også, at tante Anna tænker sig godt om, inden hun begiver sig ind i en sådan konstruktion.
Men som sagt vil jeg nu granske lovgivningen på området for at se, om der er nogle faldgruber, som vi eventuelt skal tage højde for og justere på.
Lissa Mathiasen (S), 2006-04-05:
Det er jo kedeligt, at ministeren ikke havde et svar på, hvor mange der var.
Jeg vil sige, at man, uanset om vi taler om tante Anna eller taler om en virksomhed, så står i en meget dårlig situation.
Hvis det er en virksomhed, kan det være meget svært over for sin arbejdsgiver, for man kan risikere at miste sit job, for man har et afhængighedsforhold.
Men set i forhold til tante Anna-modellen står jeg her med et konkret udspil, hvor der svares: Kære boligsøgende.
Tak, fordi du reflekterede på vores annonce.
Vi adskiller os fra andre selskaber ved, at vi kun udlejer lejligheder via virksomheder.
Det betyder, at hvis du skal bo i en af vores lejligheder, skal du finde et selskab, som vil leje en lejlighed til dig.
Vi har mange af den slags aftaler.
Typisk har beboerne af vores lejligheder et familiemedlem, som er selvstændigt erhvervsdrivende, eller de kender nogen, som kan hjælpe dem.
Der har vi altså bare 750.
Det, jeg har fået opsnuset, er, at vi er oppe på måske 4-5 pct. – bare ud fra det, vi har kunnet opsnuse – af den samlede boligmasse af private udlejningsboliger i København.
Vi ved samtidig, at der er alt for få boliger, folk står på nakken af hinanden for at få, og så falder de jo for det her.
Derfor er der behov for at stoppe det hul.
Eva Kjer Hansen (V), 2006-04-05:
Som jeg allerede har tilkendegivet, vil jeg nu granske lovgivningen på området for at se, om der er nogle faldgruber, som så gør, at der skal ske nogle justeringer.
Men igen vil jeg altså understrege, at lejeren er beskyttet af lovgivningens bestemmelser på området og skal selvfølgelig sørge for at gå til huslejenævnet, hvis vedkommende har mistanke om, at huslejen er for høj.
Jeg synes jo også, det eksempel, fru Lissa Mathiasen henviser til, vidner om, at der er behov for at gå lovgivningen igennem på det her område og prøve at se på, hvilke forunderlige konstruktioner man måske kan hitte på i forskellige sammenhænge.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Lissa Mathiasen (S), 2006-04-05:
»Er ministeren enig i, at der er tale om spekulationsudlejning, når lejligheder kun kan lejes, såfremt en given virksomhed går ind og agerer mellemmand mellem udlejer og lejer, og vil ministeren gribe ind og forhindre denne form for spekulation over for lejere?«
Det, jeg der spørger om, er, om ministeren ikke er enig i, at når vi taler om den her type af udlejninger, den metode her, så taler vi om spekulationsudlejning, når lejligheder kun kan lejes, såfremt en given virksomhed går ind og agerer mellemmand mellem udlejer og lejer.
Det, jeg så også spørger om, er: Vil ministeren gribe ind og forhindre den form for spekulation over for lejerne?
Jeg blev lidt rystet, da jeg så, at ministeren rent faktisk var ude at udtale søndag den 2. april, og jeg citerer: Socialminister Eva Kjer Hansen, der har ansvaret for boligreguleringsloven, mener, loven er god nok, fordi den giver valgfrihed for borgerne.
Og jeg vil godt sige: Hvad er det for en valgfrihed?
Der er jo ingen valgfrihed.
Vil ministeren gribe ind over for den her helt klare spekulation?
Eva Kjer Hansen (V), 2006-04-05:
Jeg synes, det er vigtigt at understrege, at videreudlejning i sig selv jo ikke er spekulation.
Og som jeg var inde på i besvarelsen af det tidligere spørgsmål, så kan der faktisk være en bred vifte af fornuftige formål at tjene, ved at man netop har den her mulighed for videreudlejning.
Jeg har nævnt byfornyelse, selskaber eller kommuner, der skal tilgodese en særlig gruppe virksomheder, der gerne vil kunne tilbyde deres medarbejdere en lejlighed osv.
Så der er mange gode formål.
Når jeg har sagt, at lovgivningen er god nok, så er det, fordi jeg synes, det er vigtigt, at de muligheder er der, og at vi nu ikke over hals og hoved stopper for f.eks. en videreudlejning, når det tjener et godt formål og er hensigtsmæssigt for de parter, det drejer sig om.
Der, hvor jeg er enig, er, når der er tale om et spekulativt element, og det kan der jo være, netop når udlejeren kræver, at den boligsøgende fremskaffer en virksomhed, der kan være mellemmand over for udlejeren, altså netop det eksempel, som fru Lissa Mathiasen referer til.
Der er det klart, at man må sætte spørgsmålstegn ved, hvad hensigten med at gøre det på den måde er.
Der er det så netop derfor, jeg gerne vil granske lovgivningen på området for at prøve at se: Er der nogen faldgruber, som vi skal tage højde for?
Men igen vil jeg understrege, at lejeren altid kan gå til huslejenævnet, og det er uanset, hvil ken konstruktion udlejeren vælger at benytte sig af, og det synes jeg er afgørende: at lejeren har den beskyttelse.
Det vil jeg så følge op på, ved at vi gransker lovgivningen og ser på, om man, hvis der er tale om et sådant spekulationsøjemed, så kan sætte nogle hindringer for det.
Lissa Mathiasen (S), 2006-04-05:
Tak for svaret og sådan set også tak for, at ministeren dog siger, at man vil granske det, for jeg blev lidt ked af det, da jeg så, at ministeren i forgårs, den 3. april, havde et indlæg i Jyllands-Posten, hvor ministeren sagde: Nul huller i boliglovgivningen.
Nogle politikere er meget hurtige til at ville lukke huller, uanset om de findes eller ej, og vi skal ikke lave hovsalovgivning.
Altså, man kan spørge: Hvor længe skal vi lade os drive rundt i manegen af det her?
Nu nævnte jeg jo før, at der er et ejendomsselskab, som direkte skriver ud om 750 lejligheder, og fremgangsmåden er, at en mulig lejer skal tage fat i tante Anna, og hun skal være mellemmand, hun skal bare have en virksomhed.
Jeg kan også se, at ministeren siger: Mit bedste råd er: Lad være, det har aldrig været meningen, at mellemmænd skulle have den uhensigtsmæssige rolle i udlejningen.
Derfor er mit spørgsmål: Vil ministeren være med til at gribe ind over for den her helt klare uhensigtsmæssige rolle, visse personer kan få, fordi smarte udlejere har fundet på den her metode?
Der ville jo intet problem være, hvis vi gav kommunerne retten til at beslutte, om forudsætningen for, at man kan lave en sådan konstruktion f.eks. til et godt formål – det kunne være byfornyelse, det kunne være andre boligsociale formål – er til stede.
Kommunalbestyrelsen skal give samtykke til, at man kan have den her udlejning.
Fint nok.
Det er jo ikke det problem, vi ser.
Det kan godt være, at ministeren siger, jamen man kan da altid gå til huslejenævnet.
Problemet er, at hvis det nu er min arbejdsgiver – som er forudsætningen for, at jeg har fået mit arbejde – der har skaffet mig den bolig, jeg har fået her, så hænger det sammen, og så vil jeg gerne se, hvem der har lyst til at gå til huslejenævnet og få arbejdsgiveren dømt til, at lejeren skal betale mindre.
Jeg vil også godt se den, der har lokket tante Anna til at være mellemmand, for at vedkommende kan få en bolig, gøre det.
Og det er jo det, der er problemet.
Vi har mangel på boliger i København, derfor er folk febrilske, derfor lokker de familiemedlemmer, der har virksomheder, til at gå ind i de her konstruktioner.
Men det kan jo ikke være sådan, at min arbejdsgiver eller tante Anna lige pludselig skal være tvunget til at tilbagebetale, hvad vi typisk har set afgørelser på, nemlig 2.000-3.000 kr. om måneden – beløb, som simpelt hen er blevet opkrævet for meget.
Det er ikke den, der ejer boligerne, og det er det vi synes skal stoppes.
Jørn Dohrmann (DF), 2006-04-05:
Også Dansk Folkeparti er positiv over for forslaget, men vi mener også, at der kan ske forbedringer undervejs i udvalgsbehandlingen.
Men i det hele taget er det godt, at vi fortsætter den linje, som vi har haft i Danmark i længere tid: at man kan få penge tilbage, når man afleverer sin bil, altså en skrotningspræmie.
Med det her lovforslag bliver der også nogle beføjelser til miljøministeren, netop det med, at man fortsætter den kollektive ordning, som jo har fungeret udmærket.
Derfor synes jeg også, det er vigtigt, når man normalt får en skrotningspræmie for sin bil på 1.700 kr., at man nu får mulighed for at få hele beløbet med hjem, for vi har set, at der har været en utrolig stor forskelsbehandling af folk med hensyn til, hvor meget de skulle betale for at få deres bil miljøbehandlet.
Nu ser vi så, at importøren påtager sig hele det her ansvarsområde, og vi mener, det er udmærket, at man dermed kan lave en kollektiv ordning.
Man skriver i forslaget, at der er nogle trehjulede køretøjer – den forrige ordfører var inde på det – der ikke er medtaget.
Vi mener, at det er en lille spøjs historie.
Når man bruger en masse tid på noget, også fra EU's side,
hvorfor gør man det så ikke fuldstændigt, så forslaget er helt i orden, gennemarbejdet?
Når vi har tilbagetagningspligten for bl.a. elskrot og den slags ting, så bør vi selvfølgelig også have en tilbageleveringsgaranti på biler, så vi sikrer miljøet bedst mulige vilkår.
Der har vi i hvert fald fra producenternes og importørernes side fået nogle gode tilsagn, som jeg mener er meget nødvendige i det spil her.
Når vi ser på lovforslaget som helhed, mener vi også, at der er nogle ting, som kan blive mere gunstige.
Vi har i dag allerede ordninger, hvor man fra kommunens side kan komme af med de biler, som står i vejkanterne, på parkeringspladserne.
Der vil kommunerne få det beløb refunderet, som det koster at få bilerne fjernet, og oven i købet få en økonomisk gevinst ud af det.
Så er det selvfølgelig klart, at vi også mener, at der skal være en fritvalgsmulighed med hensyn til at kunne aflevere sin bil.
Det vil sige, at kan man få flere penge end de 1.700 kr. for sin gamle udtjente bil hos en anden autoophugger, fordi der er nogle gode reservedele i bilen, skal man selvfølgelig have den fritvalgsmulighed, som der også er lagt op til her.
Men jeg synes, det er vigtigt at understrege, at det jo fortsætter i forbindelse med ordningen her.
Skulle der være nogle ting, der skal rettes til, som jeg har nævnt, det er der bl.a. med hensyn til de trehjulede knallerter og biler, så er det nogle af de spørgsmål, vi skal have afklaret i udvalgsarbejdet.
Men vi er som udgangspunkt villige til at se på, hvordan vi kan få lovforslaget tilrettet på den bedst mulige måde, så vi tager hensyn til natur og miljø, for folk kan ikke være tjent med, at der også i fremtiden står gamle biler og udtjente ting rundtomkring i skove og på parkeringspladser.
Bjørn Medom Nielsen (S), 2006-04-05:
Socialdemokraterne er naturligvis positive over for enhver indsats, der kan styrke miljøet.
Det er vores vilkår i fremtiden at forholde os til miljøet, og dette lovforslag omhandler noget af det, som på lang sigt er meget miljøbelastende, nemlig skrotning af biler.
Vi er enige i valget af metode til at implementere EU-direktivet, hvor producenterne pålægges at tage køretøjerne retur.
Hensigten er at få mindre affald, øget genbrug og genindvinding samt en gulerod til at anvende miljøvenlige produkter.
Hidtil har vi kun lokket bilejerne med en kontant gevinst ved at skrotte biler.
Når producenter og importører får ansvaret for at tage køretøjerne tilbage, vil det også animere til en øget miljøtankegang i dette led.
Der er, som den forrige ordfører også sagde, ingen producenter i Danmark, men kun importører, og de betaler jo p.t. et skrotningsbidrag, som bruges til godtgørelse for indlevering og håndtering af biler markedsført før den 1. juli 2002.
Denne betalingsordning stopper pr. 1. januar 2007, og samtidig skal alle biler, også dem, der er markedsført før den 1. juli 2002, gratis kunne affaldshåndteres.
Skrotpræmien er væk for de private, men til gengæld er der nu et ansvar placeret på køretøjets liv fra vugge til grav.
I det store og hele går Socialdemokraterne ind i udvalgsarbejdet med en meget positiv ånd, og hvis den kollektive skrotningsordning, som bilbranchen vil indgå i, sammenholdt med den almindelige konkurrence i genbrugsbranchen gør, at ordningen ikke belaster importører og bilpriser, er det også helt o.k.
Men Socialdemokraterne har også en række spørgsmål og ideer, som vi vil have gennemgået i udvalgsarbejdet, således at der opnås så stor en gevinst for miljøet som muligt.
Samtidig er vi også interesserede i at sikre, at forbrugere og kommuner får en ordentlig behandling.
Vores spørgsmål skal derfor ikke modtages med mistro, men som et bud på, om vi kan gøre det endnu bedre.
For Socialdemokraterne kommer følgende emner på banen: Det er vigtigt, at oplysningerne om, hvem der har bilen som sidste ejer og hvor, er intakte og rigtige, og ingen kan lade liget stå i skoven.
Ingen skal med andre ord slippe for at skrotte sin bil på reglementeret vis.
Det er vigtigt, at oplysninger om skrotningssteder kommer direkte ud til bilejerne.
Trehjulede køretøjer under 400 kg er ikke med i direktivet.
Her vil vi gerne se på, hvad der kan gøres for at imødekomme scooter- og knallertskrotning.
Der anføres en samlet kommunal besparelse som følge af forslaget på ca. 1 mio. kr.
Det er ikke noget stort beløb, men et princip, og hvis man skulle forsøge at høvle beløbet af i bloktilskuddet, skal vi have en dokumentation, før vi er med.
Erhvervsvirksomhederne har samme ret som private til gratis skrotning af deres biler.
Vi spørger os selv, om der her er tale om et indirekte virksomhedstilskud.
Det vil være vigtigt med opfølgning på de importører og virksomheder i skrotindustrien, som ikke deltager i den kollektive ordning, men som tager biler retur under importøransvar fra importører, der ikke deltager i den kollektive ordning, som vil komme.
En række andre spørgsmål vil vi også tage med.
Lise von Seelen (S), 2006-04-05:
Hvis man følger planen, så havde jeg jo forstået, at der var ansat en direktør for VISO her fra årets start.
Er det ensbetydende med, at de borgere, som nu har den bekymring om, at der ikke er et system, som kan betjene dem fra den 1. januar, i givet fald ville kunne henvende sig til den direktør, der er ansat, som skal tilrettelægge og gennemføre det her arbejde?
Borgerne ville kunne få en fornemmelse af, hvordan det kommer til at foregå, og hvornår man inddrages.
For hvis man følger tidsplanen, som ministeren siger, så har vi jo en direktør ansat, ikke?
For vedkommende skulle efter planen ansættes først på året, forstod jeg.
Eyvind Vesselbo (V), 2006-04-05:
Med det lovforslag her bliver det nu en forpligtelse for producenter og importører af personog varebiler at tage udtjente biler tilbage som skrot.
På nuværende tidspunkt er det sådan, at producenterne og importørerne har en forpligtelse til at finansiere affaldshåndtering af biler, der er markedsført efter den 1. juli 2002.
Men nu bliver det altså sådan, at det ændres, således at der nu er et producentansvar for alle person- og varebiler, uanset hvornår de er blevet markedsført.
Det bliver nu sådan, at der stilles krav om, at producenter og importører for egen regning skal tage udtjente biler tilbage og håndtere dem forskriftsmæssigt, samt at de skal tilmelde sig et producentregister.
Forslaget indeholder desuden en bemyndigelse til at fastsætte krav til en kollektiv ordning, der skal sikre, at godkendte ophugningsvirksomheder får adgang til at affaldsbehandle biler og udtage reservedele med henblik på genbrug.
Gennemførelsen af det her lovforslag vil betyde en meget stor miljøgevinst.
Loven vil medføre, at der efterlades – ja, det må man jo håbe – meget færre biler i naturen, når det nu er gratis at aflevere dem til skrotning.
Det bør være en stor gevinst for naturen, for folk bør aflevere deres bil.
Der har i de sidste år været et stigende antal biler, som bare er blevet efterladt i skovene eller andre steder i naturen.
Det håber vi nu vi kan bremse op for.
Det skal samtidig understreges, at det overordnede formål med indførelsen af producentansvar også er at lægge ansvaret for affaldsbehandlingen og dermed også affaldsbehandlingsomkostningerne over på producenten af de omfattede produkter.
Sigtet er at skabe et incitament hos producenten til at fremstille og markedsføre demonteringsvenlige produkter.
I Danmark har vi ikke bilproducenter.
Det er derfor bilimportørerne, der skal opfylde reglerne om producentansvar, herunder pligten til at tilbagetage udtjente biler.
Indførelsen af producentansvar vil ikke ændre på, at bilejerne lovligt kan aflevere en udtjent bil til enhver af de nuværende 200 registrerede ophuggere.
Det er bilejeren selv, som bestemmer, om han vil aflevere bilen til en fri ophugger og aftale prisen for at modtage den, eller om han vil aflevere den til en producent, som altså nu har ansvaret, og som har pligt til at tilbagetage bilen omkostningsfrit for bilejeren.
Vi synes, det er et rigtig godt forslag, og derfor kan Venstre støtte forslaget.
Eva Kjer Hansen (V), 2006-04-05:
Der er to ting, jeg gerne vil understrege: Den ene er, at det er afgørende for mig, at lejeren beskyttes af reglerne på området og har muligheden for at gå til huslejenævnet og få vurderet sin husleje.
Det er altafgørende, og det vil jeg endnu en gang understrege at man også kan gøre i de her forskellige konstruktioner.
Det andet, jeg gerne vil understrege, er, at jeg nu vil gå lovgivningen igennem for at se på, hvad der er af faldgruber, og der vil jeg naturligvis gerne både lytte til og drøfte med boligordførerne på området, om der er behov for at tage nogle initiativer.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Lissa Mathiasen (S), 2006-04-05:
Vi står jo i en håbløs situation her over for lejerne – en håbløs situation, fordi der ikke er en boligmasse at tage af.
Det er så svært i København bl.a. at få en bolig.
Det er udgangspunktet.
Derfor er man parat til næsten at kravle til månen, hvis bare man kan finde en bolig, og derfor er mit spørgsmål så til ministeren: Vil ministeren være positiv, hvis det er sådan, at vi kan undtage de formål – jeg synes, det selvfølgelig giver sig selv, at der skal være boliger til genhusning, der skal være boliger til flygtninge, der skal være boliger til de formål, som vi er enige om – men til gengæld gribe ind, så vi kan stoppe det her?
Bjarne Laustsen (S), 2006-04-05:
Jeg vil spørge ministeren, om han synes, det er tilfredsstillende, at der er dygtige medarbejdere i fødevarekontrollen, der giver udtryk for, at den måde, tingene er skruet sammen på, gør, at man ikke kan passe sit arbejde ordentligt, at man er nødt til at foretage skinkontrol, at folk går ned, at der er højere sygefravær, at der er stress blandt medarbejderne; fordi tingene er skruet sådan sammen, som de er.
Er det virkelig tilfredsstillende for ministeren at stå i spidsen og tage det politiske ansvar for sådan et system?
Det, der er interessant, er jo, hvad ministeren vil gøre ved det.
Det politiske ansvar vil sandsynligvis gå ud på, at man sammen med Dansk Folkeparti vil rykke hovedet af nogle medarbejdere i Fødevarestyrelsen, som man har sagt til: I får de her midler, og så skal I udføre vores gerning.
Det politiske ansvar vil for Dansk Folkeparti og for regeringen gå ud på at fyre nogle medarbejdere i Fødevarestyrelsen.
Man kan sige, at det var deres skyld, at det var dem, der ikke havde gjort det ordentligt.
På den måde fralægger man sig så det politiske ansvar for, at man har bragt styrelsen og fødevareregionerne i den situation.
Jeg har været meget opmærksom på, at dele af medarbejderne i Fødevarestyrelsen har rejst problemet om stress og sygdom.
Jeg har også diskuteret det grundigt med Fødevarestyrelsens ledelse, fordi det er en ledelsesopgave at sikre, at sådan nogle ting er i orden, at der er trivsel på arbejdspladsen.
Jeg ved også, at det er noget, man har sat meget fokus på.
Det der sygdomsbillede er meget broget.
Nogle steder er der højt sygefravær, andre steder er det ligesom i den øvrige offentlige sektor.
Det er altså ikke så højt.
Men man kan nævne områder, hvor det er højere, og det skal der selvfølgelig sættes ind over for.
Medarbejderne skal behandles ordentligt, der skal være en ordentlig personalepolitik.
Det er alle parter kun godt tjent med.
Jens Peter Vernersen (S), 2006-04-05:
Jeg må bare sige til ministeren, at det ikke er den aftale, ministeren har indgået med sin styrelse, og det er derfor, jeg synes, det er dybt underligt, at ministeren gang på gang giver medarbejderne skylden for disse problemer.
Hvis vi starter på forsiden af tilsynsfrekvensvejledningen, så står der rent faktisk, at tilsynsfrekvensen skal fastsættes ud fra en behovsorienteret vurdering – altså elastik i metermål, der er intet konkret.
Det har ministeren nu forsøgt at bilde os ind her de sidste 3 dage, fordi ministeren måske ikke troede, at der var nogen af os, der havde den her tilsynsfrekvensvejledning.
Det er der altså bare, og derfor kan vi læse, hvad det er for en aftale, der er indgået.
Som ministeren her sagde, har han selv skrevet under på den, altså på, at det skal være behovsorienteret, og at det er en vejledende, årlig tilsynsfrekvens.
Så skal ministeren ikke komme her og sige, at det er svært at forstå, at man set udefra ikke kan forstå det osv.
Det er ikke svært at forstå, for det er nemlig ganske klart og tydeligt beskrevet, hvad det går ud på.
Jeg synes altså, at ministeren gang på gang prøver at fortælle, at det er andre, der ikke forstår nogen ting, men når alle dokumenterne ligger der, så er det altså ikke særlig kompliceret.
Der er så en vejledende tilsynsfrekvens – det ligger også i udtrykket en vejledende tilsynsfrekvens – som er den, styrelsen binder sig selv op på, og det er den, styrelsen så for 2005, når det er det, vi taler om, har bundet sig selv op på at skulle overholde.
Der har styrelsen så ikke overholdt kravene til besøg i engrosvirksomheder uden tilvirkning, og det er det, jeg har sagt de burde have gjort, og det har de også selv erkendt.