Pia Kristensen (DF), 2005-05-12:
Jeg vil da takke for debatten.
Som sagt er formålet med det her beslutningsforslag at pålægge regeringen at gennemføre en undersøgelse, der tager fat om en række centrale problemer, der vedrører de kommunale madordninger her i landet.
Undersøgelsens resultater skal bruges til at opstille konkrete forslag til, hvordan man bedst kan sikre en helhedsorienteret madpolitik, der lægger vægt på både kvalitet, socialt samvær og rimelige priser, så ingen er afskåret fra at kunne bruge de kommunale tilbud.
Det er vigtigt at understrege, at mange kommuner tilbyder gode madordninger med sund og nærende mad af høj kvalitet til rimelige priser, så man kan ikke generelt sige, at standarden i landets kommuner er for ringe, men både kvaliteten af maden og det sociale samvær ved deltagelse i og tilberedning af maden varierer meget fra kommune til kommune.
Der har med rette i de seneste år været kritik af de kommunale madordninger, en kritik, der er kommet fra både de ældre selv, de pårørende og ældrerådene.
Ældre mennesker, der sidder alene og isoleret i en lejlighed, har sjældent den store madlyst.
Mange ældre magter ikke at lave deres mad selv.
Den mad, som de så måske får bragt af kommunen, er ofte ikke den mest indbydende, og vigtigst af alt, så savner de selskab, når de spiser.
Selskab befordrer appetitten og styrker dermed både helbredet og livskvaliteten.
Det er altså et problem, som kommunerne skal se på med langt større alvor, end tilfældet er i dag.
Det mener vi.
Vi mener, at kommunerne skal se de ældres kost som en vigtig del af det forebyggende arbejde.
Ved strukturreformen er det netop et centralt element, at kommunerne i fremtiden har ansvaret for forebyggelse, og madordningerne skal derfor vurderes i dette perspektiv.
Mange ældre er underernærede og bliver konfuse på grund af væskemangel.
Det fører til hyppige indlæggelser på hospitalet, hvilket bestemt ikke er befordrende for den ældre.
Hvis vi effektivt skal sikre bedre kommunale madordninger for pensionister, så mener Dansk Folkeparti, at man skal sætte ind på fire områder.
Først og fremmest skal der ved fastlæggelse af madkvaliteten lægges størst mulig vægt på råvarernes kvalitet og næringsindhold.
Jeg er f.eks. helt enig med kokken Henrik Boserup, når han siger: »Jeg sætter pris på, at min mad er lavet af sunde råvarer, og at der ikke er for mange fummelfingre, der har skadet den undervejs.
Hvis jeg skulle have kommunal ældremad, ville jeg holde op med at spise og i stedet lede efter en pille til at dække mit behov.
Det er langt lettere, den fylder mindre og smager sikkert bedre.«
Han har ret på visse områder, for det er jo påvist, at udbragt mad undertiden er kedelig, farveløs og smagsløs.
Mange ældre klager også over, at menuen er for moderne.
De vil ikke have farsbrød, gratin, lasagne og halvrå grønsager.
De vil have det, de har været vant til at spise gennem hele deres liv, nemlig god, gammel, solid husmandskost, frikadeller, krebinetter, flæskesteg og sovs, der hænger fast på kartoflerne.
Vi mener også, at der skal være gode alternativer til den udbragte mad fra storkøkkener, f.eks. ved at bruge frit valgs-ordningen til at vælge mad fra kroer, cafeteriaer m.v., så ældre kan få serveret frisklavet mad hver dag.
Priserne for måltider varierer meget fra kommune til kommune.
For mennesker i arbejde kan det være uinteressant, om en madordning, der henvender sig til pensionister, koster 30 eller 60 kr. om dagen, men i den virkelighed, pensionisterne lever i, er de økonomiske perspektiver anderledes.
Derfor mener vi, det er vigtigt, at den kommunale mad skal være til at betale, også for den, der kun har folkepensionen.
I aktuelle priser bør prisen efter vores forslag være højst 40 kr.
Som sagt kan prisniveauet diskuteres, men det, der er vigtigt, er at sikre, at der overalt er tale om tilstrækkelig lave priser, så ingen pensionister af økonomiske grunde er forhindret i at benytte sig af ordningerne.
Et sidste afgørende punkt må være, at der i videst muligt omfang tages hensyn til socialt samvær ved deltagelse i tilberedningen og spisningen.
Hvor man tidligere selv lavede maden, er der sket en centralisering af madproduktionen, så den f.eks. er flyttet væk fra institutionerne til eksterne leverandører.
I stedet for at bruge ressourcerne på at køre maden ud til de ældre skulle man måske hellere hente de ældre og køre dem et sted hen, hvor de kan spise sammen, hvis det er det, de gerne vil.
Man kunne også bruge flere ressourcer på at ansætte flere hjemmehjælpere, så maden kan laves i hjemmet sammen med den ældre.
Dansk Folkeparti mener faktisk, at indkøb og madlavning bør være centrale ydelser i hjemmehjælpen ligesom i gamle dage.
Det var hjemligt, det var hyggeligt og ikke mindst menneskeligt, og hjemmehjælpen havde god tid til at være sammen med den ældre.
I dag har hjemmehjælperne så travlt, at de ikke har tid til at sætte sig ned, selv hos de meget svage ældre, som skal have hjælp til at spise og hjælp til at drikke.
Min egen far var svært dement det sidste år, han levede, han kunne hverken gå eller stå.
Jeg var dybt frustreret og deprimeret, når jeg besøgte ham kl. 3 om eftermiddagen og fandt ham siddende sovende på en køkkenstol foran en tallerken med indtørret middagsmad, vel vidende at der havde han faktisk siddet i 2 timer.
Mad havde han ikke fået, for det meste af det lå på gulvet, og de to glas saftevand, man havde forsynet ham med, stod urørte eller var væltede.
Som en vagtlæge en dag sagde til mig: Omsorg og tid er begreber, der ikke længere eksisterer i dagens hjemmepleje.
Som læge var han dybt frustreret over, at han alt for ofte måtte indlægge ældre på grund af underernæring og dehydrering.
Så det sociale samvær i forbindelse med den ældres måltider er uhyre vigtigt.
Jeg vil sige tak til socialministeren, som er meget positiv over for vores forslag, og vi ser selvfølgelig frem til udvalgsarbejdet, hvor vi kan se på maksimalpriser, rimelige priser, eller hvad det nu kan blive til.
Jeg er også positiv over for, at man laver en kommunal kostpolitik, det synes jeg er meget, meget sundt.
Jeg vil sige til hr. Hans Andersen næsten det samme som til socialministeren, i og med at de to ærede medlemmer kommer fra det samme parti.
Men med hensyn til de personlige tillæg så kender jeg faktisk ikke ret mange ældre mennesker, der kan få personlige tillæg til madordningerne.
Til fru Lise von Seelen: Jeg takker meget for sympatien fra Socialdemokraterne.
Igen er det så prisen, der er en barriere, og det problem er vi villige til under udvalgsarbejdet at se på, hvordan vi kan løse.
Til hr. Tom Behnke vil jeg da blot sige tak for de positive takter til forslaget, der var i starten.
Men i øvrigt føler jeg da dyb sympati for hr. Tom Behnke, fordi han først får meget sen aftensmad, men det ser ud til, at den er inden for rækkevidde.
Til hr. Johs. Poulsen fra Det Radikale Venstre: Som jeg sagde, mener jeg ikke, at der er tale om hverken centralisering eller standardisering i vores forslag.
Vi vil have en undersøgelse, for det synes vi er vigtigt.
Vi synes, det er et godt argument, at der er et behov for det.
Det er ikke sådan, at vi siger, at alt skal styres her fra Folketinget.
Det er klart, at kommunerne selvfølgelig selv skal finde ud af, hvordan kvalitet og serviceniveau skal være, men vi mener alligevel godt, man kan lave en undersøgelse og få sat fokus på: Hvad er behovene ude i de enkelte kommuner?
Fru Karen Klint stillede et spørgsmål til fru Anne Baastrup om ældrerådene.
Der vil jeg da sige, at jeg snakker med mange ældreråd, rigtig mange ældreråd, og de har faktisk sagt til mig: Hvorfor gør I ikke noget i Folketinget?
Vi mangler nogle redskaber ude i kommunerne.
Når jeg har snakket med så mange ældreråd, der siger det samme, må der være noget om snakken, og det er bl.a. en af årsagerne til, at vi har fremsat det her beslutningsforslag.
Jeg vil blot til sidst sige til Enhedslisten, at det altid er positivt, at man godt vil gå ind i en dialog under udvalgsarbejdet.
Vi er enige med Enhedslisten på et punkt: Der skal flere hænder ud i hjemmeplejen, for det bedste ville jo være, hvis der var en hjemmehjælper hos den ældre, som sammen med den ældre kunne gå på indkøb.
Så vil jeg blot dementere det, Enhedslistens ordfører sagde, om, at Dansk Folkeparti måske ikke interesserer sig så meget for de ældre sådan på ægte vis.
Jeg kan sige til Enhedslistens ordfører: Vi interesserer os meget for de ældre.
Vi har altid gjort det, og det vil vi fortsat gøre.