Søren Kolstrup (EL), 2001-10-10:
Det er jo rigtigt, som der er blevet sagt, at der er et ekstremt behov for kontrol med affald og ikke mindst affald, der sendes på tværs af grænserne.
Men der er også et behov for at reducere mængden af affald, der handles på tværs af grænserne, og Enhedslisten mener faktisk, at der er behov for at slås for en samfundssituation, hvor affald ikke gøres til en vare og bliver afhængig af penge og børslogik, som det kan være tilfældet i den branche.
I forbindelse med dette forslag er der ved høringen kommet to interessante udmeldinger.
Man kan læse, at Konkurrencestyrelsens udmelding lyder, at nu bliver det vanskeligere at handle med affald - ja, det skriver de, og det synes Konkurrencestyrelsen sandelig er en skidt idé.
Men Miljøstyrelsen har en ganske anden udmelding.
Og hvis det betyder, at den danske Miljøstyrelse har lyst til, at vi nu skal bane vejen for mere handel over grænserne, må jeg sige, at så er jeg meget uenig med Miljøstyrelsen.
Hvis man mener, at den mængde, der nu engang er under de givne vilkår, skal behandles så ordentligt som muligt, kan jeg da selvfølgelig forstå synspunktet.
Men jeg er meget bekymret over den formulering, Miljøstyrelsen har anvendt. Man skulle måske have anvendt en lidt anden formulering, eller også mener man muligvis det, man skriver.
Det er også en mulighed. I hvert fald kan jeg sige, at Enhedslistens principielle overvejelse i forbindelse med dette forslag er, at på den ene side kan man sige: Det er et godt forslag.
Bedre kontrol
, hvem kan have noget imod det?
På den anden side står det synspunkt, der hedder: Hvis forslaget er med til at få os til at slappe af og retfærdiggøre mere handel over grænserne, ja, så er det et skidt forslag.
Så er det noget forfærdeligt noget.
Jeg vil dog gerne vælge at mene, at det er et forslag, der kan bidrage til at skabe flere restriktioner og gøre det
så vanskeligt som muligt at handle med affald, men hele tiden - og det går jeg ud fra at vi alle sammen er enige om - under så velkontrollerede former, som det nu engang er muligt i den givne situation. Vi vil meget gerne arbejde for, at forslaget både sikrer kontrollen, som andre har været inde på, og at det også sikrer, at man får mindre lyst til at handle med affald, men derimod i lokalsamfundene og i virksomhederne genbruger osv. og får recirkulation på så mange niveauer som vel muligt inden for de lokale enheder.
Jeg har nogle spørgsmål verørende forslaget: Hvem er det
egentlig, der er den kontrollerende myndighed og kan udstede sanktioner?
Jeg synes, det var rart, hvis ministeren kunne få skabt klarhed om det emne, for det er jo ikke sådan, at de foretagender, der bliver certificeret, har den endegyldige kontrollerende myndighed og kan udstede sanktioner.
Som andre har nævnt, må vi også have sikkerhed for, at firmaer som Scandlines eller andre ikke får mulighed for at sælge skibsvrag i ét væk til Indien eller Vestindien, og endelig mener jeg, det er vigtigt at få klarlagt, i hvilket omfang virksomheder fortsat blindt kan eksportere affald uden certificering.
Lad mig så sige til sidst om høringsseancen: Jeg synes, det er bemærkelsesværdigt, at denne høring har medført, at man har været nødt til i styrelser m.v. at justere den ene formulering efter den anden.
Derfor var det måske rimeligt at rejse kravet om en genhøring, altså at man sender forslaget i høring endnu en gang, fordi høringssvarene jo mere end antyder, at der har været særdeles mange fodfejl.
Konkluderende kan jeg altså sige, egentlig ville jeg gerne stemme for forslaget.
Men jeg må blankt indrømme, at dels er der mange uafklarede spørgsmål, og dels er jeg blevet meget utryg ved den melding, Miljøstyrelsen har givet, for er der noget, jeg aldrig vil kunne bære, er det at være med til at retfærdiggøre mere affaldshandel over grænserne.