runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Majbrit Berlau (EL), 2006-01-24:
Muligvis, men her har jeg ingen anelse om det.
Jeg vil meget gerne komme tilbage til spørgeren med et svar, men jeg kan afsløre så meget, at muligvis har vi regnet på det, muligvis har vi ikke.
Jeg vil tro, vi har gjort det i et finanslovforslag, netop fordi vi har haft det med i den del af det, men jeg har det ikke i hovedet på nuværende tidspunkt.
Det kan jeg lige så godt afsløre.
Det, jeg synes er væsentligt at sige, er, at det i øjeblikket koster samfundet dyrt at opretholde brugerbetalingen for de grupper, der rent faktisk ikke har råd til at gå til en tandlæge eller få diverse medicin, fordi det er for dyrt for dem.
For det, der sker, når personer på kontanthjælp ikke har råd til at gå til tandlægen, ikke har råd til at afhente den medicin, de bør have, ikke har råd til at modtage den psykologbehandling, de bør have, er, at deres situation simpelt hen bare forværres, og det, det vil koste samfundet i sidste ende at udrede situationen er altså et stort beløb.
Derfor mener jeg i høj grad, at det at fjerne brugerbetalingen for de her grupper vil medføre, måske ikke at vi dækker alle udgifterne, men at staten i høj grad fritages for, at folk bliver sygere og sygere.
Det er en meget økonomisk argumentation, men så synes jeg faktisk, der er en helt menneskelig vinkel, som jeg ikke kan være foruden, og som hører til det at være socialist, og det er et spørgsmål om livskvalitet.
Det kan ikke være rigtigt.
Birthe Skaarup (DF), 2006-01-24:
Nogle gange skal man altså gøre det, man har lyst til, og jeg har lyst til nu at spørge fru Majbrit Berlau: Hvad koster det at fjerne egenbetalingen for de grupper, som fru Majbrit Berlau nævnte?
Det var SU-modtagere, det var førtidspensionister osv. osv.
Har Enhedslisten regnet ud, hvad det vil koste?
Majbrit Berlau (EL), 2006-01-24:
Med hensyn til den der skolelærermaner, fru Lone Møller er begyndt at anlægge med at krydsforhøre os i, hvor der findes brugerbetaling, tror jeg ikke, der er nogen ordfører, der vil lægge hovedet på blokken, hvad angår at nævne de præcise områder.
Ikke mindst med min baggrund som socialrådgiver har jeg jo været med til at sidde med folk, der har været på kontanthjælp, har været på pension osv., der ikke har haft mulighed for at gå til læge, fordi de har været ramt af en brugerbetaling på området.
Jeg havde bare meget svært ved at få det ud af ordføreren, da Socialdemokraternes ordfører stod heroppe, fordi hun faktisk ikke ville svare på, hvad det var for en plan, Socialdemokraterne havde for, hvordan de ønskede brugerbetalingssystemet indrettet i fremtiden.
Lone Møller (S), 2006-01-24:
Jeg vil godt også spørge fru Majbrit Berlau, om hun er sikker på, at hun har helt tjek på, hvor der i dag i sundhedssystemet er brugerbetaling, og hvor der ikke er, og om det måske ikke var et godt udgangspunkt, at vi alle sammen vidste, hvad vi talte om, og hvor der var brugerbetaling, før vi begyndte at lægge os fast på, hvordan ydelsen skulle være.
Charlotte Fischer (RV), 2006-01-24:
Der er brugerbetaling i det danske sundhedsvæsen.
Vi ønsker ikke at øge den, men vi tror, at den kan omlægges til noget bedre.
Det er virkeligheden.
Det er helt urealistisk at afskaffe brugerbetaling, når sundhedsudgifterne i øvrigt kommer til at eksplodere over de næste år.
Men jeg vil stadig godt fastholde fru Majbrit Berlau på, at hun faktisk sagde, at én ting er det idealistiske mål om helt at afskaffe brugerbetalingen, og det står Enhedslisten fuldstændig fast på, men at man også gerne vil gå ind i at snakke om at afvikle den bid for bid.
Det, jeg spørger om, er: Hvordan kan man gå ind og snakke om bid for bid uden at have en analyse at bygge på?
Ville det være så forfærdeligt at blive klogere på, hvordan man har gjort i andre lande?
Jeg forstår simpelt hen ikke, at Enhedslistens ordfører er så blankt afvisende over for den idé om at kigge nærmere på sagen.
Der er to måder, hvis man helt overordnet vil lægge om.
Det er én måde.
Den anden måde er, at man på de områder, hvor der er brugerbetaling i dag, bl.a. på voksentandpleje, kan omlægge den isoleret uden at gå ind på andre områder.
Ideen er sådan set, at vi bruger kommissionen til at blive klogere og derpå lægger os fast.
Helle Sjelle (KF), 2006-01-24:
Bare et opklarende spørgsmål, for der står netop her, at den samlede brugerbetaling ikke skal øges.
Hvordan skal det forstås?
Charlotte Fischer (RV), 2006-01-24:
Det skal forstås sådan, at det er set helt samlet og overordnet: Hvor mange penge bruges der i dag?
Eller: Hvor meget er finansieringen via brugerbetaling i dag?
I en fremtidig verden skal vi ikke have mere finansiering via brugerbetaling, den skal være nogenlunde den samme.
Men det er klart, at for de enkelte borgere vil det være sådan, at nogle vil komme til at betale mere, og andre vil komme til at betale mindre.
Sådan er det, hvis man går ind og piller ved brugerbetaling, det ligger altså i det.
Alt andet ville være overjordisk, vil jeg sige.
Helle Sjelle (KF), 2006-01-24:
I Det Konservative Folkeparti prioriterer vi sundheden højt.
Vi lever i et af verdens rigeste lande, og derfor skal vi naturligvis også have de højeste standarder inden for vores sundhedsområde.
Vi skal have et sundhedsvæsen, der er præget af høj kvalitet, effektivitet og ikke mindst tryghed.
Den enkelte skal være sikker på at være i gode hænder, og tryghed skal være et nøgleord gennem hele processen, hvad enten det så handler om forebyggelse, behandling eller omsorg.
Trygheden kommer af tillid til selve sundhedsvæsenet og til det personale, som man møder, når man kommer i kontakt med det.
Vi er trygge, når vi ved, at den enkelte sundhedsperson er kompetent, og at udstyr og behandlingsmetoder er tidssvarende.
Vi har uden tvivl en meget dygtig stab af læger, sygeplejersker og plejepersoner, der leverer en høj kvalitet, men alligevel kan der jo ske fejl og utilsigtede hændelser i forbindelse med en behandling, som ikke nødvendigvis skyldes den enkeltes manglende kompetence eller uansvarlighed.
Det er menneskeligt at fejle, siger man.
Men inden for sundhedsvæsenet kan selv den mindste fejl få katastrofale følger og nogle gange resultere i forlængelse af sygeforløbet, varige men hos den pågældende eller sågar dødsfald.
Det betyder, at én fejl er én for meget, og at vi naturligvis bør arbejde på at forbedre forholdene inden for sundhedsvæsenet, så vi kan reducere antallet af fejl mest muligt.
I Det Konservative Folkeparti vil vi derfor gerne være med til at sætte fokus på patientsikkerheden i Danmark, for hvis vi skal have et sundhedsvæsen, der er blandt verdens bedste, forudsætter det naturligvis, at vi prioriterer patientsikkerheden højt.
Men vi mener, at vi bør afvente resultaterne af evalueringen af patientsikkerhedsordningen, før vi tager det næste skridt og begynder at udvide denne til at omfatte rapporteringer fra patienter, pårørende samt primærsektoren.
Vi mener derfor heller ikke, at det er hensigtsmæssigt på nuværende tidspunkt at begynde oprettelsen af et særligt råd til fremme af patientsikkerhed.
Dertil kommer, at det også er en dyr løsning, når man tager i betragtning, at den er uprøvet, og vi mener, at patientsikkerheden udmærket varetages igennem Sundhedsstyrelsens tilsyn med sundhedsvæsenet og autorisationslovgivningen.
Derudover mener vi, at det er uhensigtsmæssigt at koncentrere patientsikkerhedsarbejdet i ét råd og dermed isolere det fra andre aktører inden for området.
Vi bør naturligvis fokusere på patientsikkerheden for at sikre, at der sker så få utilsigtede hændelser som muligt, men vi mener ikke, at det her forslag er den rigtige løsning på problemet, og derfor støtter vi det ikke.
Karin Nødgaard (DF), 2006-01-24:
Jeg synes, det er nogle spændende tiltag, der er.
Jeg synes bare også, at i det, der ligger nu, er der meget at arbejde videre med, og der synes jeg, at der allerede nu gøres et stort arbejde fra Sundhedsstyrelsens side.
Vi skal også tænke på de nye regioner, som kommer, og jeg har stor tiltro til, at de vil kunne klare mange af de opgaver i fremtiden.
Lise von Seelen (S), 2006-01-24:
Ja, men forslaget her er jo netop et udtryk for, at det samles i én organisation, sådan at man har et samlet overblik.
Så hvis man skal flette tingene samme, så det er én organisering, skal man vel medinddrage de erfaringer, man har fra selskabet i dag.
Karin Nødgaard (DF), 2006-01-24:
Nej, umiddelbart synes jeg, man skal prøve at få samlet det i én instans, og jeg synes, der er så gode tiltag i det, der nu er lagt til rette, at vi skal afvente, hvad der nu sker i forbindelse med det evalueringsarbejde, der kommer, og så håbe, at ministeren også vil have tankerne rettet imod, at vi skal støtte det fortsat ud over 2006.
Lise von Seelen (S), 2006-01-24:
Jeg hører ordføreren være optaget af at bevare kontinuitet.
Derfor vil jeg stille dette spørgsmål til ordføreren: I forbindelse med den evaluering, som skal pågå omkring de indsatser, der er i Dansk Selskab for Patientsikkerhed, kunne ordføreren så forestille sig, at den udvidelse af arbejdet, som forslaget her er udtryk for, kunne kombineres?
Jeg hører ordføreren sige, at man er optaget af, at man ikke skal erstatte Dansk Selskab for Patientsikkerhed.
Ser ordføreren mulighed for at kombinere de to ting?
Karin Nødgaard (DF), 2006-01-24:
Dansk Folkeparti lægger ikke skjul på, at det er vigtigt, at et samfund som det danske konstant bør have fokus rettet på spørgsmålet om, hvorledes patientsikkerhed tilgodeses og forbedres i vores sygehus- og sundhedsvæsen.
I Danmark har vi et sundhedssystem og sundhedsvæsen, som på mange måder er utrolig godt, og som sætter patienten i højsædet.
Men vi er også godt klar over, at der desværre af og til sker nogle utilsigtede hændelser af den ene eller den anden årsag, som ikke skyldes patientens sygdom, men er et utilsigtet resultat af den givne behandling, man har fået.
Derfor er vi i Dansk Folkeparti indstillet på fortsat at have opmærksomheden rettet mod, at der til stadighed kan ske forbedringer i forbindelse med patientsikkerheden.
Ændringer og forbedringer er gennem de senere år sket, og vi ved, som vi nu også har hørt fra ministeren, at der er taget initiativ til at foretage en evaluering af patientsikkerhedsloven her i løbet af foråret.
Vi ser frem til med forventning, hvad det resultat så bliver.
Ud fra den evaluering bør der arbejdes videre med nogle tiltag, som også tager højde for den nye kommunale struktur, idet vi jo ved, at den nye struktur medfører, at ansvaret for patientbehandling i højere grad vil blive lagt i de nye kommuner og regioner.
Det er, som også ministeren skitserede, hos Sundhedsstyrelsen, selvfølgelig i samarbejde med de relevante parter, der er.
Så er der selvfølgelig det altid tilbagevendende punkt med spørgsmålet omkring økonomi.
Dansk Folkeparti mener derfor, at det bedste på nuværende tidspunkt må være at afvente evalueringsresultatet og høre ministerens udspil, som må forventes at komme her i løbet af ganske kort tid, og herunder også høre ministerens tanker for Dansk Selskab for Patientsikkerheds fremtid, sådan at vi netop kan få det afklaret.
Men konklusionen lige nu er, at vi gerne vil afvente evalueringsresultatet, og derfor kan vi ikke støtte forslaget, som det ligger på nuværende tidspunkt.
Birgitte Josefsen (V), 2006-01-24:
Til stadighed er det jo vigtigt at sikre patientsikkerheden overalt i sundhedsvæsenet, og i Ven stre er vi meget optagede af, at borgerne sikres den rette behandling.
Vi er dog ligeledes optagede af, at vi til stadighed har en lovgivning og et system, der gør, at de fejl, der måtte opstå, indberettes, og at man lærer af de fejl, der begås.
Vi har derfor med stor interesse fulgt virkningen af den lov, der blev behandlet og vedtaget for et par år siden, nemlig lov om patientsikkerhed i sundhedsvæsenet.
Netop denne lov skulle jo medvirke til, at personale, sygehusafdelinger og de enkelte sygehuse fik utilsigtede hændelser frem i lyset, og at man lærte af de begåede fejl.
Det er sket i rigt mål, har vi kunnet konstatere.
Tilbage i 2001 blev Dansk Selskab for Patientsikkerhed ligeledes oprettet, og jeg har noteret mig, at selskabet har holdt konferencer, møder og har sendt oplysningspublikationer ud og dermed også har sat meget stor fokus på patientsikkerheden.
Når vi så behandler et beslutningsforslag her i dag med et indhold, der betyder, at vi skal oprette endnu et råd for at fremme patientsikkerheden, må man jo sige, at det godt kan være et sympatisk forslag, men i Venstre tillader vi os altså at afvise det med henvisning til, som ministeren også var inde på, at vi i bemærkningerne til det forslag, der blev vedtaget for et par år siden, har konstateret, at man netop i år skulle evaluere loven, og i forbindelse med evalueringen af loven er det vores klare forventning, at der kommer et materiale frem, som vil kunne bevirke, at vi får sat fokus på, at også primærsektoren bliver omfattet af lovgivningen.
Det er jo det jeg kan se at forslagsstillerne er optagede af.
Vi er ligeledes fulde af forventning om, at Institut for Kvalitet og Akkreditering i Sundhedsvæsenet vil kunne bidrage til, at vi får endnu større fokus på hele patientsikkerheden.
Vi synes sådan set, at vi har råd og nævn nok.
Og derfor kan vi ikke støtte det her forslag.
Charlotte Fischer (RV), 2006-01-24:
Jo, jeg har også set den undersøgelse.
Nu er jeg humanist, så det kan være, det er derfor, at jeg har meget respekt for det her med opgørelser og tal, og lige præcis inden for brugerbetalingen synes jeg også, at det meget handler om, hvordan man opgør de her tal.
Jeg har også set tal for brugerbetaling – de er godt nok nogle år gamle – der egentlig viser, at Danmark ligger sådan nogenlunde i midterfeltet, når det gælder egenbetaling, hvis man tager sådan mere snævert, hvad der er egenbetaling.
Men jeg er enig så langt, at forestillingen om, at vi næsten ingen brugerbetaling har her i landet, i hvert fald er forkert, for vi har temmelig meget.
Afstemning
Lone Møller (S), 2006-01-24:
Jeg vil gerne spørge, om ikke fru Charlotte Fischer kan bekræfte, at man i Sverige, hvor man har brugerbetaling på både skadestuebesøg, lægebesøg og mange andre områder, som vi ikke har brugerbetaling på i Danmark, betaler mindre i egenbetaling pr. indbygger, end man gør i Danmark, hvor skattetrykket endda er væsentlig højere.
Charlotte Fischer (RV), 2006-01-24:
Vi har jo selv stemt for sundhedsloven, som overdrager det her ansvar til kommunerne.
Det har vi gjort, fordi vi grundlæggende tror på, at det er en god idé, og at det vil komme forebyggelsen til gavn.
Vores bekymring har hele tiden været finansieringen.
Der er ikke særlig mange penge, og vi ved jo af historisk erfaring, at det er utrolig svært at skabe resultater inden for forebyggelsen uden penge.
Taler vi med kommunerne, er der stor frygt for, at man simpelt hen ikke vil være i stand til at indfri de forventninger, der er til at skabe noget, der virkelig batter, med den finansiering, der er.
Det er det, vores bekymring går på.
Birthe Skaarup (DF), 2006-01-24:
De ting jeg nævnte, og som flere andre ordførere nævnte, handlede om kommunalreformen.
Vi ved jo, at når det drejer sig om den del, der skal laves om, kommer kommunerne til at stå for 1015 pct. af sygehusvæsenet, dvs. hovedsagelig rehabilitering, sundhedsfremme og forebyggelse.
Tror fru Charlotte Fischer ikke, at vi her vil se et klart fremskridt i forhold til den del af befolkningen, som måske ikke søger i hele området, som de socialt bedrestillede gør?
Fru Charlotte Fischer siger: Lad os nu se her, det er slet ikke sikkert.
Men er det ikke lidt tidligt at sige, at det skal manes i jorden, fordi der ikke vil komme til at ske noget alligevel, netop når de får det store ansvar for at behandle deres borgere ordentligt med forebyggelse osv., så vi ikke ser dem i det danske sygehusvæsen?
Charlotte Fischer (RV), 2006-01-24:
Det med geografien synes jeg er et udmærket spørgsmål, det kan man sagtens stille.
Jeg vil sige, at det, jeg gjorde, var at tale med de eksperter, der er på området.
Når jeg henviser meget til den københavnske rapport, er det simpelt hen, fordi det er den nyeste viden, der ligger.
Man skal altså lede med lys og lygte for at finde tilsvarende rapporter, der bl.a. tager hensyn til geografien.
Med hensyn til brugerbetaling og praktiserende læger vil jeg bare sige, at jeg står fuldstændig fast på, at vi ikke har lagt os fast på noget.
Der er de to modeller, som jeg beskrev for den konservative ordfører.
For os er det vigtigste at gå ind i det med åbent sind.
Jeg synes virkelig, der mangler noget åbent sind i den her debat.
Birthe Skaarup (DF), 2006-01-24:
Jeg kunne tænke mig at spørge fru Charlotte Fischer om uligheden.
Mener fru Charlotte Fischer, at geografien spiller ind her?
For vi har naturligvis studeret forslaget, og ifølge mange af bemærkningerne er oplysningerne hentet omkring København.
Vi ved godt, at København er et område, hvor der er mange lavindkomstgrupper, og mit spørgsmål skal derfor ses i det lys.
En anden ting: Kunne fru Charlotte Fischer tænke sig, at noget af den brugerbetaling, der måske skal omlægges, skal omlægges således, at man betaler for at gå til praktiserende læge og på skadestue?
Charlotte Fischer (RV), 2006-01-24:
Vi deler fuldstændig intentionen bag det her forslag, som handler om at styrke arbejdet med patientsikkerhed.
Det er jo vigtigere end nogen sinde, og der er sådan set heller ikke nogen uenighed om – sådan som jeg kan høre det i dag – at det er noget, vi alle sammen gerne vil styrke.
Spørgsmålet er mere, hvordan vi gør det, og hvornår vi gør det.
Der synes vi, at meget taler for, at man trods alt får den viden med.
Lad os så se på indholdet af forslaget.
Socialdemokraterne vil jo med det her forslag oprette et råd for større patientsikkerhed, og det synes vi på mange måder er tiltalende.
Det er ment som en selvejende institution under Indenrigs- og Sundhedsministeriet, og vi synes egentlig, ideen har noget på sig, forstået på den måde at vi synes, at et statsligt finansieret råd for større patientsikkerhed måske kunne være det, der skulle til for at give mere ro og sikkerhed om arbejdet; der ville komme nogle mere langsigtede og faste bevillinger osv.
Det, vi er meget skeptiske over for, handler i virkeligheden om, hvorvidt vi skal lave sådan en enhed parallelt med Dansk Selskab for Patientsikkerhed.
Så ville vi i realiteten ende med to enheder, der arbejder i samme sags tjeneste, og det kan vi godt være lidt nervøse for.
Ville det ikke blive en kok for meget i køkkenet, om jeg så må sige?
Det handler egentlig også om, at den partnerskabstankegang, der jo ligger bag Dansk Selskab for Patientsikkerhed, hvor man involverer alle relevante aktører i sundhedsvæsenet, mener vi er utrolig vigtig, og den skulle i givet fald også gøre sig gældende bag et nyt selskab.
Så er det lige pludselig et spørgsmål om: Hvad er arbejdsdelingen mellem de her?
Så vi er lidt nervøse for, at det faktisk bliver to mere eller mindre parallelle organer.
Hvad angår spørgsmålet om at udvide indberetningerne af utilsigtede hændelser til også at gælde den primære sektor, mener jeg, at det bør give sig selv; selvfølgelig skal vi det.
Sådan som der er lagt op til med hele kommunalreformen, skal den involveres, og det mener jeg også vi har tilsagn fra ministeren om.
Det fik vi allerede i forbindelse med forhandlingerne om sundhedsloven sidste år, hvor vi faktisk gjorde rigtig meget ud af den del.
Målet for os er jo, at kommunernes sundhedstilbud bliver en fuldstændig integreret del af det overordnede sundhedsvæsen.
Man kunne så spørge: Hvorfor skal privathospitalerne ikke også med, når nu vi er i gang?
Vi synes sådan set, det er meget fint og rimeligt, at de skal inddrages på lige fod med de offentlige sygehuse.
På samme måde bør indberetningerne selvfølgelig også udvides, så patienterne kan indberette.
Det har H:S gjort sine erfaringer med.
Vores eneste bekymring er faktisk, om Sundhedsstyrelsen kan følge med.
Foreløbig går det jo lidt trægt, og der er afsat halvandet årsværk til det alt sammen.
Så noget af det, vi vil lægge vægt på, når det bliver udvidet, er selvfølgelig også, at systemerne kan følge med.
Med disse ord går vi positivt ind i det, men vi vil overordnet set slå til lyd for, at vi afventer evalueringen, og så er det nok vigtigt for os, at vi får en ordning med kun ét organ.
Lone Møller (S), 2006-01-24:
Nu ved ministeren jo også udmærket godt, at man under ingen omstændigheder selv er herre over, hvilke overskrifter journalister sætter på en artikel.
Hvis ministeren kiggede på Nordjyske og Fyens Stiftstidende, som har nøjagtig samme artikel, ville ministeren også kunne se, der var sat to forskellige overskrifter.
Men lad nu det være, jeg kunne også hive mange citater frem.
Men når ministeren siger, at regeringen ikke ønsker mere brugerbetaling, er det så ikke korrekt, at det ikke er mange dage siden, at jeg fik et svar fra ministeren om, at ministeren ikke syntes, at han ville gribe ind over for, at kommunerne nu i stor udstrækning er begyndt at opkræve brugerbetaling for sårplejemidler?
Mener ministeren, at det er et godt sundhedsfagligt tiltag?
Og når ministeren ikke ønsker mere brugerbetaling, hvorfor vil ministeren så ikke være med til at stoppe en ny indførelse af brugerbetaling?
Og det er jo så der, der altså står: Jeg får ikke hjertekvababbelse, hvis det kommer til at koste 25 kr. at gå til lægen.
Citat slut, fru Lone Møller, Jyllands-Posten den 30. december 2005.
Et andet citat er: Jeg støtter Lone Møller i hendes bestræbelser på at rejse debatten om brugerbetaling.
Citat slut, Henrik Sass Larsen, Jyllands-Posten samme dato.
Jeg er nede under overskriftsniveau, når jeg får det her indtryk af et Socialdemokrati, der synes, at der skal indføres brugerbetaling på områder, hvor der i dag ikke er brugerbetaling.
Til det andet spørgsmål må jeg sige, at jeg ikke har taget initiativ til at lave nogen nye regler, der skaber nogen nye muligheder for at tage brugerbetaling på sundhedsområdet.
Hvordan kommunerne i øvrigt administrerer de frihedsgrader, som de har i henhold til loven,
er sådan set som udgangspunkt ude af mine hænder.
Mette Gjerskov (S), 2006-01-24:
Jeg forstår, at ministeren bekræfter, at det er sådan, at pengene overføres til Erhvervsfonden, som sletter fordringen, og har fonden ikke længere nye aktiviteter, så går gældsbetalingen ind i Finansministeriet.
Og det betyder altså, at de 3,5 mia. kr. til gældseftergivelse ikke tager den lange transkontinentale vej fra Danmark til Afrika, men den helt korte smuttur nede fra Udenrigsministeriet og over i Finansministeriets i forvejen bugnende pengekasse.
Sådan forstår jeg at ministeren bekræfter det.
Der er jo ikke nogen socialdemokrater, som har sagt, at gældsslettelse er en dårlig ting.
Nej, gældsslettelse er en rigtig god ting, men det her er jo ikke et spørgsmål om bare at slå et kryds over det og sige, o.k., så går vi videre.
De her penge bliver taget et sted fra.
Og jeg synes, at det ville være fint, hvis ministeren kunne forklare, hvor præcis de her penge bliver taget fra.
Det har man gjort tidligere, og det vil man også gøre fremover.
Det er der ikke noget som helst hokuspokus i.
Sådan forholder det sig.
Jeg synes, det er besynderligt, at Socialdemokraterne på denne måde forsøger at gøre det til noget odiøst, at vi på den måde lever op til det, der er vores forpligtelse.
For uanset hvordan man end vender og drejer det, så er det jo et go de; det er noget, som de lande, som det drejer sig om, rent faktisk har ønsket.
De har faktisk bedt om det i årevis.
Uanset, hvordan man end vender og drejer det, og uanset, hvor meget Socialdemokraterne forsøger at nedgøre denne aftale og dermed også indfrielsen af aftalen, så er det jo et kæmpe gode for de lande, det drejer sig om.
For uanset hvor pengene skyldes, altså uanset om det er til Udenrigsministeriet, Finansministeriet eller Danmarks Eksportkreditfond, så optræder det jo som en gældspost i de pågældende landes egne regnskaber.
Så jeg synes, det er en underlig måde at nedgøre en international aftale om eftergivelse af gæld til de fattigste lande i verden på.
Jeg er faktisk ret forbløffet over, at Socialdemokraterne på den måde vil gøre sig til bannerførere for, at vi ikke skulle leve op til vores ansvar her.