runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Keld Albrechtsen (EL), 1997-12-02:
Jeg kan bekræfte over for hr. Jensby, at sigtet med denne debat ikke har været at få en generel debat om vores holdning til Schengenaftalen.
At Venstre stadig væk er for Schengenaftalen, kommer ikke som nogen overraskelse for mig.
Enhedslisten er fortsat imod, men det er helt korrekt opfattet af hr. Jensby, at det ikke er det, vi har ønsket at sætte til debat i dag, men derimod registersikkerheden.
Jeg takker for, at hr. Jensby anerkender, hvad der var formålet
med forespørgselsdebatten
Hr. Stavad var lige ved at prøve at køre debatten over i et andet spor.
Nu siger hr. Jensby ligesom ministeren, at aktivitetsrapporten er et udtryk for, at den fælles tilsynsmyndighed fungerer.
Jeg vil spørge hr. Jensby, om han ikke er opmærksom på, at det netop af rapporten fremgår, at der er en lang række hindringer, som gør, at den fælles tilsynsmyndighed, som gerne vil fungere, endnu ikke er i stand til at gøre det på tilfredsstillende vis, bl.a. fordi den ikke har fået et tilstrækkeligt budgetgrundlag.
Er hr. Jensby opmærksom på, at man har nedskåret tilsynets budget, således at det f.eks. er vanskeligt overhovedet at få mulighed for at lave officielle autoriserede oversættelser af sådan noget som aktivitetsrapporten, og at der på mange andre punkter lægges hindringer i vejen for tilsynets virksomhed?
Er hr. Jensby opmærksom på det?
Sonja Albrink (CD), 1997-12-02:
Centrum-Demokraterne ser positivt på intentionerne i dette lovforslag om at styrke den forebyggende indsats.
En erstatning for et tab, som aldrig kan genoprettes, vil aldrig kunne blive andet end et plaster på såret, og derfor er det vigtigt med en forebyggende indsats.
Vi ser også positivt på ophævelsen af arbejdsgivernes indberetningspligt.
Vi må fjerne dobbeltarbejdet, hvor vi kan, og det er for os bedre, at det er lægerne, som er eksperter i forhold til erhvervssygdommene, der forestår anmeldelserne.
Selve konstruktionen med Arbejdsmarkedets Erhvervssygdomssikring er meget kompliceret, men det virker umiddelbart rigtigt måske at anvende et pay as you go-princip.
Det virker måske også rigtigt at graduere indbetalingerne efter risici i de enkelte brancher.
Men hvilke brancher vil komme til at betale meget, og kan de overleve det?
Brancheopdelingen er ikke problemfri, hvis risici for pådragelse af erhvervssygdomme generelt kun kan vurderes med en betydelig usikkerhed.
Det er vel også nærmest umuligt at lave en brancheopdelt vurdering af de samme risici, uden at de bliver præget af lemfældige skøn.
Og kan man overhovedet lave en gradueret indbetaling, der ikke forfordeler bestemte brancher?
Det tror jeg ministeren vil få rig lejlighed til at belyse under udvalgsarbejdet.
En sidste ting, som undrer lidt, er, at vi tilsyneladende er i færd med at basere et helt lovkompleks på overtagelsen af en bestemt virksomhed, før den rent faktisk er overtaget.
Risikerer vi ikke dermed at spille ejerne af denne virksomhed et rigtig godt forhandlingskort i hænde, og kan vi rent faktisk tillade os at tage dette ejerskab for givet, når det p.t. forholder sig anderledes? Derudover vil vi i CD gerne vide mere om, hvad arbejdsmarkedets parter siger til dette forslag.
Vi kan på nuværende tidspunkt ikke give tilsagn om, hvorvidt vi vil støtte forslaget eller ej.
Ole Stavad (S), 1997-12-02:
Jeg vil godt knytte nogle supplerende bemærkninger til det, som ministeren allerede har sagt i forhold til det af hr. Keld Albrechtsen stillede forslag til vedtagelse. Hvis vi tager punkt 1, så fremgår det, at man ville have den fælles tilsynsmyndighed til også at have alle beføjelserne i forhold til SIRENE og SIRENE II-systemerne.
Det er noget, der er bygget op på et rent nationalt grundlag, og jeg ved ikke, hvorfor hr. Keld Albrechtsen mener, at vi ikke skal fastholde det på rent nationalt grundlag.
Det er jo ikke registre i, kan vi sige gængs forstand, som SIS er det. Så hvis jeg må gøre den supplerende bemærkning til punkt 3, nemlig spørgsmålet om, at ministeren skal fremsætte forslag i Schengens eksekutivkomité om, at strengere nationale registerforskrifter går forud for Schengenreglerne, så ville jeg være frygtelig ked af at skulle gøre vores danske justitsminister til grin, ved at han fra Folketinget var pålagt at skulle tage ned og fremsætte et forslag, hvorefter de øvrige ministre selvfølgelig ville kigge undrende på ham og sige: Jamen ved den danske minister slet ikke, hvad det er for nogle regler, man i det danske Folketing har tilsluttet sig, i og med at de allerede er som reglerne i den gældende Schengenkonvention?
Derfor ville det være dybt mystisk at pålægge ministeren noget sådant.
Til punkt 4 vil jeg godt sige, at jeg mener, at vi med det udgangspunkt, vi har for den her debat med den fælles registertilsynsmyndighed og deres rapport, har vist, at der er et effektivt tilsyn, og det ville så være helt unødvendigt at begynde at komme med nye pålæg dér.
Hvorfor skal vi sætte et nyt bureaukrati i gang i forhold til de danske tilsynsmyndigheder, i og med at de danske tilsynsmyndigheder er repræsenteret i den fælles tilsynsmyndighed, og i og med at der til Folketingets behandling i maj måned var en vurdering fra de danske tilsynsmyndigheder?
Derfor ser jeg ingen grund til, at vi skal sætte det bureaukrati i gang, og derfor tilslutning til det, der er indholdet, det, der er holdningen i det her forslag til vedtagelse.
Men når foreslaget er fremsat i den form, det er, så må det kun have som formål at forsøge at tegne et billede af, at virkeligheden er anderledes.
For hvorfor skulle det danske Folketing beslutte de her ting, når det på hovedindholdet allerede er gældende lov og gældende regler med det, som vi har tilsluttet os med den konvention, vi tog stilling til i maj måned?
Vi deltager altså ikke i at fremme det formål for hr. Keld Albrechtsen.
Ole Stavad (S), 1997-12-02:
Efterhånden må jeg sige, at der foreligger mystiske fortolkninger af det forslag til vedtagelse fra hr. Keld Albrechtsens side.
Må jeg først rette en misforståelse: Der er
dansk tilsynspligt, og det er de danske tilsynsmyndigheder, der har tilsynsforpligtelsen i forhold til SIRENE-systemerne.
Måske i modsætning til hr. Keld Albrechtsen har jeg lige så stor tiltro til danske tilsynsmyndigheder, som jeg har til den fælles tilsynsmyndighed.
Og jeg forstår nu, at formålet med den tredje pind i forslaget til vedtagelse ikke er, at Danmark, sådan som reglerne nu er vedtaget, skal følge de danske registerregler, men at italienerne skal følge de danske regler.
Og det var en meget mystisk fortolkning fra hr. Keld Albrechtsens side, og med den fortolkning håber jeg da, at nogle af dem, der har givet tilsagn om at stemme for forslaget, får anledning til at overveje det, for det er i hvert fald ikke en fortolkning, der kan udledes af selve forslaget.
Jytte Wittrock (S), 1997-12-02:
Det lovforslag, der i dag skal førstebehandles, er en udløber af den betænkning, som Det Tværministerielle Handicapudvalg afgav i juli måned vedrørende tilgængelighed for alle.
Lovforslaget er samtidig et led i gennemførelsen af EF-direktiver, der skal sikre, at byggevarer frit kan omsættes og anvendes i alle EU-lande.
Lovforslaget præciserer, hvem der er klageberettiget i forhold til kommunalbestyrelsens afgørelse i sager, der vedrører byggelovens § 23. Det slås fast, at i sager, der vedrører handicapforhold, er De Samvirkende Invalideorganisationer og medlemsorganisationerne derunder ligeledes klageberettigede.
Baggrunden herfor er, at erfaringerne har vist, at det ofte er en uoverkommelig opgave for den enkelte handicappede at påklage en afgørelse på egen hånd.
Denne opgave kan nu påtages af den enkelte handicaporganisation.
Vi opnår altså en betydelig styrkelse af handicappedes retssikkerhed på dette område.
En modernisering af sprogbrugen betyder ligeledes, at gammeldags betegnelser for handicappede personer fjernes fra lovteksten.
Lovforslaget åbner også for, at boligministeren fastsætter regler for opkrævning af gebyrer i forbindelse med udpegning af de kontrolorganer, der er forudsætningen for gennemførelsen af blandt andet EU's byggedirektiv.
Der bliver tale om beskedne gebyrer.
Byggedirektivet og andre relaterede direktiver sigter mod at harmonisere EU-landenes standarder og tekniske godkendelser for byggevarer.
Udpegningen af de organer og laboratorier, der skal foretage de pågældende godkendelser, udpeges efter ansøgning.
Fordelen er, at når et firma én gang har fået godkendt et produkt inden for byggeområdet, kan det sælges over hele EU uden at skulle igennem fordyrende godkendelsesprocedurer i hvert enkelt land.
Socialdemokratiet mener, at lovforslaget indeholder fornuftige ændringer og forbedringer af byggeloven, og vi kan derfor støtte forslaget.
Jens Hald Madsen (V), 1997-12-02:
Som sagt drejer det sig om nogle præciseringer og nogle mindre ændringer, først og fremmest en præcisering af, hvem der er berettiget til at klage over kommunalbestyrelsens afgørelser.
Og det, at der er fuldstændig klarhed for borgerne, og ikke mindst at der kommer en direkte klageadgang for handicaporganisationerne, ser vi meget positivt på.
Men det, som vi fra Venstres side er glade for at se, er jo punktet om byggevaredirektivet, som drejer sig om en harmonisering af EU-landenes standarder for byggevarer, for som det også blev sagt af den forrige ordfører, gør det, at der er bestemte standarder, jo livet noget lettere for det danske erhvervsliv, når det skal markedsføre sig. Og selv om nogle vel kan kalde det et ubetydeligt lovforslag, kunne man godt gøre opmærksom på - når vi nu snart skal have EU-afstemning - at det er et eksempel på, hvordan man i praksis kan have gavn af EU-systemet, og derfor er det jo vigtigt, at også byggebranchen går med i den valgkamp, der bliver fremover, og giver det her som eksempel på, at her kan den bruge EU-systemet til at få skabt nogle lettelser for sit salg af produkter. Ellers har vi ikke yderligere at tilføje, og vi kan tilslutte os.
John Vinther (KF), 1997-12-02:
Selv om jeg meget nøje gransker den allersorteste del af min sjæl, er det fuldstændig umuligt for mig at finde på argumenter imod de to første dele af lovforslaget, nemlig den del, der vedrører en præcisering af klageadgangen, og den del, der alene er rent sproglige omformuleringer.
Jeg er også helt på det rene med, at der selvfølgelig skal være en eller anden form for betalingsordning for de organer, der bliver udpeget til at være certificerings- og kontrolorganer i forbindelse med implementeringen af EU's byggevaredirektiv.
Til gengæld synes jeg, at det ikke ganske klart af bemærkningerne til lovteksten fremgår, hvad det er for en slags gebyrer, man påtænker, deres størrelsesorden, hvor mange der kan pålægges dem, osv.
Men som sagt skal der selvfølgelig være en eller anden form for betaling, og dér vil vi under udvalgsbehandlingen søge at få afklaret, hvad det er, hvad man helt nøjagtigt tænker på.
Så er jeg sikker på, at heller ikke Det Konservative Folkeparti, når det kommer til betænkningsafgivelsen, vil have spor vanskeligt ved at tilslutte sig lovforslaget.
Holger K. Nielsen (SF), 1997-12-02:
Da SF's ordfører, hr. Villy Søvndal, ikke kan være til stede i dag, skal jeg på SF's vegne sige, at vi kan støtte lovforslaget.
Tom Behnke (FP), 1997-12-02:
Der er ingen tvivl om, at når det gælder forbedringer af byggeriet, således at handicappede har adgang på lige vilkår med andre, halter man stadigvæk bagefter mange steder i Danmark.
Derfor kan det selvfølgelig siges at være nødvendigt, at invalideorganisationerne har adgang til at klage, når kommunerne ikke gør deres arbejde ordentligt.
Men det er jo en omvendt måde at arrangere vores samfund på, at fordi kommunalbestyrelserne og de dyrt betalte ingeniører og arkitekter osv., der står for de her ting, ikke gør deres arbejde ordentligt, så skal man til at bygge om og gøre arbejdet én gang til, når man opdager, at kørestolene ikke kan komme rundt, eller at dørene er så smalle, at man ikke kan få sengene ind og ud af afdelingerne. Og derfor synes vi i Fremskridtspartiet, at det var langt mere hensigtsmæssigt, hvis disse invalideorganisationer blev taget med på det tidspunkt, hvor byggerierne bliver planlagt, sådan at man ikke skal gøre tingene to eller tre gange, før de er i orden.
For ét er at få en forøget klageadgang; bevares, det kan være nødvendigt i nogle situationer, men det vil være langt mere hensigtsmæssigt at indrette byggerierne ordentligt fra starten af.
Og det er jo ikke småpenge, det drejer sig om, når man rask væk skal bygge til på et rådhus osv., og derfor er det så pinligt, at man ikke samtidig sørger for, at folk, der eksempelvis er dårligt gående eller er kørende i rullestole eller elektriske køretøjer osv., også har adgang. Og hvad med Folketinget?
Hvad sker der, den dag en kørestolsbruger bliver indvalgt i Folketinget?
Ja, så vil der være en lang række problemer, som man slet ikke har taget højde for.
Dermed siger jeg ikke, at man skal bygge et nyt folketing, men dermed siger jeg, at når man foretager ændringer i byggerier rundt omkring, er man nødt til at tænke
på de her ting - frem for at overlade det til en efterfølgende klageprocedure.
Vi synes derfor, at når lovforslaget skal behandles i udvalget, skal der ses på en styrkelse af invalideorganisationernes adgang til medvirken ved selve planlægningsfasen af disse byggerier.
Så er der spørgsmålet om gebyrerne.
Her er vi ligesom Det Konservative Folkeparti interesserede i at sikre os, at der ikke er noget fiskalt element i de gebyrer, men at de kun dækker de faktisk omkostninger.
Derfor må ministeren over for udvalget redegøre for niveauet og de faktiske omkostninger, og er det blot et spørgsmål om at dække de faktiske omkostninger, er det Fremskridtspartiets principielle synspunkt, at det støtter vi selvfølgelig.
Så alt i alt er det et godt lovforslag, men et forslag, som vi gerne vil have udbygget, nemlig sådan, at de respektive invalideorganisationer bliver inddraget på et tidligere tidspunkt, når det gælder nye offentlige byggerier.
Sonja Albrink (CD), 1997-12-02:
Det er lidt af en omgang blandede bolcher, boligministeren med dette lovforslag præsenterer Folketinget for. Men der er
En modernisering af sproget i lovgivningen, som gør op med forældede betegnelser for handicappede personer, kan vi også støtte.
Men så kommer vi til noget, som de øvrige ordførere allerede har været inde på, nemlig fastsættelsen af gebyrerne: Efter vores opfattelse skal man være varsom med at indføre gebyrer for en offentlig arbejdsindsats, hvis arbejdet indgår som en naturlig del af en offentlig institutions virke.
Det er selvfølgelig noget andet, hvis der kan være tale om en særlig service.
Men vi har lidt svært ved at se, at der er tale om dét i dette tilfælde, for implementering af et EF-direktiv, der skal fremme harmoniseringen, er vel ikke en speciel service over for virksomhederne, men det får vi jo lejlighed til at se på under udvalgsbehandlingen. Vi synes også, det er problematisk, at der ikke er oplyst noget om, hvilken størrelse disse gebyrer kan forventes at få, og hvordan man så vurderer, at det ikke får erhvervsøkonomiske konsekvenser.
Det ville i hvert tilfælde fjerne en del af administrationen, hvis man sprang gebyret over.
hvor er opgørelsen over, hvilke administrative konsekvenser forslaget vil medføre for virksomhederne?
Som sagt er der mange gode intentioner i lovforslaget, men afsnittet om gebyrerne ønsker vi som nævnt at kigge på under selve udvalgsbehandlingen.
Men alt i alt er der meget godt i forslaget.
Vedtagelsen af dette lovforslag strammer op på udbetalingen af børnetilskud til enlige.
Det synes vi i CD er i orden.
Forslaget synes at antage, at de tilfælde, hvor erklæring med bekræftelse på, at man er enlig forsørger, ikke bliver returneret, kunne dække over, at man ikke længere er berettiget til at modtage børnetilskud som enlig.
Dette kan vi støtte, så vi er positive over for lovforslaget.
Poul Nødgaard (DF), 1997-12-02:
Da Dansk Folkepartis ordfører ikke kan være til stede, skal jeg ganske kort meddele, at Dansk Folkeparti støtter det foreliggende lovforslag, men jeg vil også gøre den tilføjelse, som også andre ordførere har været inde på, at det virker lidt besynderligt, at det ikke er muligt at sige noget mere om de såkaldte gebyrer.
For i de detaljerede bemærkninger står der jo højt og tydeligt, at hvad størrelsen bliver, kan man faktisk ikke udtale sig om på nuværende tidspunkt, og jeg synes, det er lidt utilfredsstillende, at man fremsætter sådan et forslag for Folketinget uden at kunne blot antyde, hvad det egentlig er, man taler om.
Jan Petersen (S), 1997-12-02:
Der er omkring 170.000 børn, som lever i eneforsørgerfamilier.
Vi ved, at børnefamilierne generelt har en lavere disponibel indkomst pr. person end familier uden børn.
Vi ved også, at eneforsørgerfamilien har en endnu lavere disponibel indkomst pr. person end familier med to forsørgere.
Det er derfor, at vi i Danmark omfordeler mellem familier med børn og familier uden, og derfor har vi også særlige børnetilskud til de familier, hvor der så kun er én forsørger.
Det gør nemlig en forskel, om der er én eller to indkomster i en familie med børn,
og derfor gør det også en forskel, om den enlige forsørger ændrer familiemæssig status og bliver samboende med en anden voksen, altså forøger familiens forsørgelsesgrundlag.
Derfor ser vi i Socialdemokratiet dette lovforslag som en beskyttelse af den reelt enlige forsørgers ret til særligt børnetilskud.
Vi ønsker de børnetilskud bevaret, uangrebet bevaret.
Vi ønsker det, fordi vi ønsker fordelingspolitik til fordel for børnene og dem, der er nødt til at leve i familier med kun én forsørger.
Derfor må vi sikre os, at de kun udbetales, når den enlige forsørgers status er reel.
Derfor er vi tilfreds med det forslag, som socialministeren har fremsat. Vi er tilfreds med, at der er en slags fast frit lejde-aktion, hvor man én gang om året bekræfter sin status som enlig forsørger, og vi er også enige i, at de kommunale myndigheder skal have adgang til hvert år at tjekke, om der reelt er én eller der bor flere voksne i husstanden.
Vi synes, det er helt naturligt, at kommunerne gør det, og de erfaringer, der er fra forskellige kommuner, der har forsøgt det, og som nævnes i bemærkningerne, taler da også for, at der er økonomiske gevinster i det.
Så vi synes alt i alt, at det er et ganske rimeligt forslag, og vi ser faktisk, at det kan være med til at beskytte de gode, gunstige børnetilskudsordninger for enlige forsørgere, som vi har i Danmark.
Vi kan støtte forslaget.
Jens Hald Madsen (V), 1997-12-02:
Da Venstres ordfører ikke kan være til stede, skal jeg sige, at Venstre ser forslaget som en sikring af, at de sociale ydelser og ordinære og ekstra børnetilskud ikke udbetales til personer, som ikke opfylder betingelserne for at modtage disse.
Det er vigtigt for Venstre, at vi slår ned på ethvert misbrug af sociale ydelser.
Bendt Bendtsen (KF), 1997-12-02:
Da vores ordfører, fru Karen Højte Jensen, ikke kan være til stede, skal jeg fremføre følgende: Det Konservative Folkeparti kan fuldt ud tilslutte sig dette forslag.
Det er kun ret og rimeligt, at ingen modtager ydelser fra det offentlige, som de ikke er berettiget til.
Det, der er grund til at betragte, er: Er der overhovedet brug for lovgivning?
Men det er der jo, for det har vist sig, at visse modtagere af offentlige ydelser ikke lever op til kravet om at være berettiget til ydelserne.
Med disse bemærkninger kan vi tilslutte os forslaget.
Anne Baastrup (SF), 1997-12-02:
SF finder det utrolig vigtigt, at vi kan fastholde børnebidraget og børnetilskuddet, og vi er samtidig også klart imod snyderi.
Vi er også imod ordninger, hvor folk uforvarende kan komme til at snyde.
Så umiddelbart kan vi støtte forslaget. Men det er efter min bedste overbevisning i øvrigt et system, mange kommuner har haft uden lovhjemmel.
Det problem, jeg i den forbindelse er stødt ind i, er vanskelighederne ved at bo i kollektiv, vanskelighederne ved at leje et værelse
Jeg vil derfor kraftigt opfordre ministeren til i sin vejledning til lovforslaget at sikre, at kommunernes vurdering af modtagerens status som enlig forsørger ikke kommer til at betyde, at reelt enlige pludselig får et problem.
Men det er jeg overbevist om at ministeren nok skal sørge for.
Dorit Myltoft (RV), 1997-12-02:
Det Radikale Venstre kan støtte forslaget om, at kommunalbestyrelsen én gang hvert år udsender en anmodning til en modtager af ordinært og ekstra børnetilskud som enlig forsørger om skriftligt at bekræfte, at betingelserne for at være enlig forsørger fortsat er opfyldt.
Det må være i alles interesse, at sociale tilskud kun gives til dem, tilskuddene
er rettet mod.
Annette Just (FP), 1997-12-02:
Da mit partis ordfører desværre ikke kan være til stede, skal jeg sige, at det, forslaget går ud på, er noget, Fremskridtspartiet har opfordret til længe, netop at få styr på udbetalingerne fra det offentlige, så vi kan sikre, at de, der skal have pengene, er dem, der også har behov for pengene.
Derfor er vi glade for at se, at ministeren nu har fremsat dette forslag vedrørende udbetaling af børnetilskud og børnebidrag.
Vi ved, at langt de fleste modtager pengene på fuldt lovlig vis, men der er desværre nogle, som ikke er helt reelt enlige, og som ikke altid husker at fortælle til kommunen, når de ikke længere reelt er enlige.
Hvis vi skal have råd til at yde tilskud til dem, der virkelig har brug for tilskuddene, er det vigtigt at sikre, at ingen uberettiget modtager penge.
Alene det, at en uberettiget modtager får en skriftlig henvendelse og skal skrive under, gør, at langt de fleste, som måske havde glemt at fortælle kommunen, at de ikke længere reelt var enlige, vil undlade at indsende denne erklæring.
På den måde vil jeg sige, at dette forslag faktisk er et skridt i den rigtige retning, selv om det ikke er noget stort forslag.
Dorit Myltoft (RV), 1997-12-02:
Det Radikale Venstre kan støtte dette lovforslag om, at der kan tillægges handicaporganisationerne en direkte klageadgang som et led i opfølgningen af den betænkning, der er kommet om tilgængelighed for alle, om handicappedes adgang til det fysiske miljø.
Ligeledes kan vi tilslutte os den sproglige fornyelse, der er kommet.
Ole Stavad (S), 1997-12-02:
Da det forslag til vedtagelse, som hr. Keld Albrechtsen henviser til, endnu ikke er omdelt, vil jeg stadig væk meget gerne have lov at vende tilbage, for jeg er helt enig i, at svarene på de punkter, som jeg hørte dem læst op her fra talerstolen, formentlig også er nogle af svarene til hr. Keld Albrechtsen.
Dem vil jeg meget gerne love at komme tilbage
til helt konkret.
Jeg takker hr. Kent Kirk, der kunne bekræfte
, at det her altså ikke er denne sag, vi skal stemme om den 28. maj.
Til hr. Holger K. Nielsen, der siger, at jeg er politisk naiv, fordi jeg må have registreret, at det er et meget vigtigt krav for SF: Det har jeg registreret, men jeg har lidt svært ved, hvordan jeg skal forholde mig til det, da det jo de facto er sådan, at folkeafstemningen den 28. maj ikke er om Danmarks tiltrædelse af Schengenaftalen.
Jeg kan høre, at hr. Holger K. Nielsen har en eller anden forestilling om, at vi derefter tager noget ud, som der ikke er stemt om, og så prøver vi én gang til.
Jeg mener, at vi, der stod bag det nationale kompromis, med urette blev beskyldt for at holde afstemning om det samme i 1992 og 1993.
Men at begynde at lave en eller anden studehandel her i huset, hvor man tager noget ud, der ikke er til afstemning, for derefter at prøve én gang til, vil jeg advare hr. Holger K. Nielsen imod.
Det kan så godt være, at det er naivt, men i givet fald lever jeg med det prædikat. Så sagde fru Annette Just, at jeg må have læst Amsterdamtraktaten.
Jeg tror ikke engang, fru Annette Just troede, at jeg havde læst den.
Det har jeg skam, men jeg kan forstå, at vi nok har fået lidt forskelligt ud af vores læsning, for det er rigtigt, at Schengenaftalen kommer med ind i traktaten med nøjagtig det indhold, som traktaten har i dag, og som vi har tilsluttet os.
Men da den del, der måtte komme ind, og som går under betegnelsen søjle 1, det overnationale, fuldt og helt er omfattet af et dansk forbehold, så det danske samarbejde i Schengen fortsat fuldt og helt vil foregå på et mellemstatsligt grundlag, har fru Annette Just i sagens natur uret.
Jeg er glad for at få lejlighed til at få klargjort det, således at vi ikke får de dumme diskussioner fremover.