Helle Sjelle (KF), 2002-02-07:
En veluddannet befolkning er vort vigtigste råstof her i Danmark.
Vi skal passe på det og blive ved med at udvikle og højne kvaliteten.
Men det fritager selvsagt ikke området for, at vi fokuserer på effektivitet og en bedre udnyttelse af ressourcerne.
For at få mest muligt ud af skattekronerne, og det er vi vel egentlig alle interesserede i, er det er nødvendigt løbende at kigge offentligt finansierede områder, herunder også uddannelsesområdet, godt efter i sømmene for at finde ud af, om de kunne organiseres på en mere hensigtsmæssig måde.
Det er det, vi gør med det her forslag.
Hvad angår daghøjskolerne, så er formålet med lovforslaget at forenkle reglerne for området og samle styring og finansiering hos kommunerne, så skolerne kan være et naturligt led i den lokale, folkeoplysende og beskæftigelsesfremmende indsats.
Derfor indebærer forslaget, at loven om daghøjskoler bliver ophævet, og daghøjskolerne til gengæld kommer ind under folkeoplysningsloven.
Herefter er det helt op til kommuner og amter, om de nu vil støtte en daghøjskole. Vi synes, det er udmærket, at der er en mulighed for at gå på en daghøjskole, fordi det giver en alternativ mulighed
for oplysning og uddannelse
Men nogle steder er der naturligvis et større behov for daghøjskoler end andre, og med den nye lov skulle der være mulighed for variation og tilpasning til de forhold, der er på det enkelte sted.
I Det Konservative Folkeparti synes vi, det er hensigtsmæssigt, at man forenkler og afbureaukratiserer, hvor det er nu engang er muligt.
Regeringen fokuserer imidlertid meget på kompetencegivende uddannelser, og derfor indeholder det her lovforslag også nogle markante ændringer inden for folkeoplysningen.
Der bliver da også mulighed for, at man lokalt kan have et forskelligt tilskudsniveau til de fag, der udbydes.
Vi har det indtryk, at 5-pct.s-puljen godt kan undværes
eller rettere sagt, at kommunerne godt selv kan finde ud af at bruge penge på f.eks. lokalt udviklingsarbejde
, hvis der nu engang er behov for det.
Derudover mener vi, det er positivt, at man selv lokalt også har friheden til at vælge, hvad man ønsker at satse på.
Indkommer der nogle gode og hensigtsmæssige forslag, der kan forbedre det her lovforslag, er vi parate til at se nærmere på det, så længe det ikke berører den økonomiske ramme for området.
Med hensyn til den fri ungdomsuddannelse bliver det jo her foreslået, at den ophører med at eksistere.
Det synes vi er fornuftigt.
For at sikre, at flest muligt kommer videre i det ordinære uddannelsessystem eller kommer i beskæftigelse, mener vi, der skal stilles krav.
Vi i Det Konservative Folkeparti er overbeviste om, at der findes andre, hurtigere og bedre veje for de her unge til arbejdsmarkedet eller en kompetencegivende uddannelse end den fri ungdomsuddannelse.
Vi mener, det vil være en stor fordel, en bedre start
for mange at søge ind på en egentlig kompetencegivende uddannelse, og der er mange muligheder og tilbud til de unge.
Hermed bliver det nemlig klart, at regeringens politik er at nedprioritere uddannelser uden formel kompetence til fordel for kompetencegivende uddannelser, der konkret giver mulighed for at blive lukket ind på arbejdsmarkedet og tjene penge frem for at være på overførselsindkomster.
Endelig indeholder lovforslaget også en forenkling af de betalingsordninger, der er for aktiverede, som er i uddannelsestilbuddet.
Det skal ikke længere være staten, men de lokale myndigheder, der udbetaler tilskuddet direkte til den uddannelsesinstitution, hvor den aktiverede nu er.
Det er tiltag, som medfører forenkling og afbureaukratisering og hvorfor have mere administration, når vi kan få mindre?
Som nævnt i indledningen vejer hensynet til et godt uddannelsessystem meget tungt i Det Konservative Folkepartis politik.
Naturligvis kræver ethvert tiltag på uddannelsesområdet, at vi tænker os grundigt om og træffer nogle velovervejede, kloge valg, når vi skal prioritere og løse de mange opgaver, som en vedvarende kvalitetssikring og forbedring af landets uddannelser medfører.
Men et godt og klogt prioriteret uddannelsessystem er ikke ensbetydende med et system, der hele tiden tilføres flere midler, og hvor det er forbudt at diskutere, om ressourcerne kan udnyttes bedre og måske mere effektivt.
For prioriteringer og effektiviseringer skal der nu en gang til, for at vi kan beholde vores velfærdssamfund, uden at vi skal hæve skatteprocenten.