Line Barfod (EL), 2004-04-21:
Vi beklager fra Enhedslistens side, at regeringen ikke har medtaget spørgsmålet om at ophæve diskriminationen over for de lesbiske i forslaget. Vi vil så stille et ændringsforslag, så alle de partier, der støtter, at vi skal fjerne diskriminationen, kan stemme for det.
Ud fra debatten kan man jo høre, at når vi forhåbentlig snart får et valg og et nyt flertal, så vil vi kunne få lavet den ændring, så vi fjerner diskriminationen.
Det ser vi frem til.
Men ud over at man ikke fjerner diskriminationen i forhold til lesbiske og enlige, så går regeringen jo så videre, og nu lovfæster man så her, at man vil diskriminere i forhold til forskellige familietyper, idet man går ind og siger, at kun par, der ikke har et fælles barn i hjemmet, kan få lov at få behandling. Som flere af høringssvarene også peger på, er det lidt uklart, hvad der egentlig ligger i det her med et fælles barn i hjemmet, og man kunne spørge, hvordan man tjekker, om børnene er fælles eller ej. Der kan være mange ting dér, om det er biologisk eller socialt.
Hvordan har man tænkt sig, at det skal afgøres?
Hvornår er det i hjemmet?
Hvis man har fået et barn, der nu er flyttet hjemmefra, er det så ikke i hjemmet længere?
Der er mange ting, som er underlige, og så er der altså den her diskrimination, som jeg har været lidt inde på i debatten, at det kan virke mærkeligt for det par, der har et fælles barn, at de ikke kan få hjælp, mens deres naboer, der har fire, fem, seks børn sammenbragt, godt kan få hjælp.
Det er altså underligt med denne her regering, der virkelig i den grad ønsker at blande sig og kontrollere folks familier og sexliv.
Jeg synes, man skulle overveje, hvad det er, man er i gang med, om vi skal til at importere Kinas etbarnspolitik, eller hvad det ellers er, man synes, man vil forfølge.
I det spor, kan man sige, ligger jo så også det med, at man vil indføre forældreegnethedskriteriet.
Men det er der jo også nogle tilfælde af, hvor børnene bliver til på naturlig vis, og det er faktisk utrolig få tilfælde, der har været i forbindelse med kunstig befrugtning.
Det er så få, at vi næsten ikke engang har kunnet tælle dem, kan jeg forstå.
Så er spørgsmålet, om vi ikke hellere skulle bruge kræfterne på at sætte ind bredt forebyggende for at prøve at få skabt bedre forhold bl.a. for dem, der ikke er klar til at få børn, og som finder nogle andre muligheder for at komme i behandling osv. eller på anden vis får sig et bedre liv i stedet for at tro på, at de får det ved at få et barn.
man kan opstille faste kriterier for.
Alt det her om kunstig befrugtning opstår jo, fordi der er flere og flere, der ikke kan få børn på naturlig vis.
Det kunne være, vi skulle se lidt på at opprioritere forskning i årsagerne og på at ændre samfundet.
Fru Else Theill Sørensen var inde på det her med, at det er bedst at få børn i en ung alder.
Noget af det bedste, vi kunne gøre, hvis vi ville forebygge, at folk får behov for kunstig befrugtning, ville f.eks. være at øge SU'en, ikke kun til enlige forsørgere, men også studerende, der vælger at bo sammen, i det hele taget at ændre den offentlige holdning, så der er mange flere, der vælger at få børn, mens de er helt unge, i stedet for at de venter, til de bliver så gamle, at de måske ikke kan få dem på naturlig vis længere.
Man kunne også vælge at opprioritere adoption, at gøre det billigere at adoptere, gøre langt mere for at rådgive folk, der opsøger muligheden for kunstig befrugtning og muligheden for adoption.
Vi kunne også gøre noget for at ændre holdningerne i samfundet, noget af det, fru Lone Møller var inde på, nemlig at man altså godt kan være en rigtig familie, selv om man ikke har børn, at det ikke er sådan, at man skal have et barn for at blive rigtig og normal.
Jeg tror, det er vigtigt, at vi prøver at ændre på og arbejde med de holdninger.
Jeg mener ikke, at vi skal garantere alle, at de kan få et barn, og at man bliver lykkelig af at få et barn.
Jeg tror, at det ville være meget bedre, at vi brugte vores ressourcer på det i stedet for at lave begrænsninger i familie- og seksuallivet.
Det, som man har lavet nu med SU-ændringerne, er jo, at de enlige forsørgere på SU får et højst tiltrængt løft, mens de, der bor sammen og har børn og får SU, ikke er blevet løftet særlig meget.
Jeg tror da, det ville være godt, hvis man løftede SU'en, så de, der bor sammen, også havde mulighed for at få bedre økonomiske vilkår og få børn.
Hvis vi i det hele taget gjorde noget for at tilrettelægge studierne osv., var det meget nemmere at få børn, mens man læste, og så ville der da også være flere, der fik børn.
Jeg synes selv, at det allerbedste tidspunkt at få et barn på er, mens man studerer, og det synes jeg da vi skulle gøre mere for at der var flere der fik.
De fleste bor jo sammen med en, når de får et barn, og så kunne det være en tilskyndelse, hvis de også havde økonomisk mulighed for at få et barn, mens de læste, i stedet for at være nødt til at vente til de begge to blev færdige med studierne, var i gang med karrieren osv., før de havde råd til at få børn.