Hans Christian Schmidt (V), 2000-02-04:
Altså jeg vil sige til miljøministeren: Mange gange har vi jo nogle gode debatter hernede.
Men det, jeg ikke kan lide, er, når miljøministeren sådan en gang imellem bliver nødt til at begynde at bruge nogle evner, som ikke har så meget at gøre med den mere seriøse, politiske side. Og det er f.eks. når han ikke vil læse op, hvad der står i beslutningsforslaget.
Nu skal jeg læse det op: Forslag til folketingsbeslutning om kommunerne som planmyndighed inden for byzonen.
Altså er der jo ikke nogen nu, der behøver at give udtryk for, at vi taler om andet, end hvad der er inden for byzonen.
Det var nøjagtigt det, jeg svarede på: Inden for byzonen.
Her står: Folketinget pålægger regeringen at ændre planloven, således at kommunerne får kompetence til at foretage afgrænsninger af de centrale bydele, inden for hvilke detailhandlen kan placeres.
Endvidere skal kommunerne vurdere behovet for nybyggeri - ja, det er da logisk - inden for byzonen og for omdannelse af eksisterende bebyggelse i byerne til butiksformål.
Man man skal da virkelig bruge hele registret, hvis man skal komme uden om selve overskriften. Så jeg vil råde ministeren til, hvis han skal læse sådan nogle forslag, altid at starte med overskriften.
Efter dette spørgsmål er jeg nødt til at sige, at svaret står jo i beslutningsforslaget, for i dag er det amterne, der skal bestemme, hvordan afgrænsningerne osv. skal være inde i byzonen, og så er det dem, vi må vente på.
Før - og det er samtidig det, vi foreslår skal ske i fremtiden - var det kommunerne, der bestemte.
Altså detailhandelen eller storkapitalen, eller hvem det måtte være, kan jo slet ikke komme til at diskutere det.
Jo, de kan melde sig ind i et parti eller noget andet og stille op og blive medlem af et byråd eller noget, men de bliver jo overhovedet ikke spurgt om, hvordan den planlægning er.
Det foregår enten i amtet eller i kommunen, og vi ønsker, at det skal være kommunen, som det har været helt indtil 1997, der skal gøre det i byzonen.
Nu har vi hørt både ministeren og den socialdemokratiske ordfører, og jeg kan altså ikke lade være med at sige, at måske skulle Socialdemokratiet overveje, om det nu er en klog beslutning, at ingen af dets folketingsmedlemmer må sidde i byråd, for det kunne godt være, at det ville være en helt ny verden, man dér ville få øje på.
Jeg må i hvert fald sige, at det er jo ikke det, vi har hørt fra ministeren og den socialdemokratiske ordfører, der er kendetegnende, når vi snakker med Kommunernes Landsforening og alle de socialdemokratiske borgmestre.
Ingen af delene er sandt.
Det er muligt, at loven på sigt vil stoppe udbygningen af storcentre, men det er ikke sket endnu, og at loven skulle være til gavn for den lokale detailhandel er langtfra i overensstemmelse med virkeligheden.
Loven skader nemlig ofte den detailhandel, som den er sat til at beskytte.
Det er naturligvis helt uholdbart, at en lov strider mod sine egne påståede hensigter, og det er i lyset heraf, dette beslutningsforslag skal ses.
Som det fremgår af bemærkningerne til forslaget, skal forslaget bringe planloven i overensstemmelse med princippet om, at det er kommunerne, der er planmyndighed inden for byzonen.
Forslaget vil give kommunerne kompetence til at planlægge i byzonen på et niveau, der forudsætter et detaljeret kendskab til byområderne og bygningerne.
Kun de lokale myndigheder kan være i besiddelse af et sådant kendskab.
Det er kun på det lokale niveau, beslutningerne kan træffes i et tæt samspil mellem kommune, borgere
Og det er nok væsentligt, at vi her husker hinanden på, at sådan mente vi også det skulle være i mange, mange, mange år, indtil 1997.
Indtil da havde vi alle sammen tillid til kommunerne,
men i 1997 gik det galt, da nogle mente, at de var klogere end byrådsmedlemmerne.
Detailhandelsloven har som formål at fremme en detailhandelsstruktur, hvor transportafstanden i forbindelse med indkøb er begrænset.
Der skal være let adgang for alle trafikanter, især gående og cyklende samt den kollektive trafik, og denne regulering skal ske gennem et kvotesystem, som styrer detailhandelen i alle byer uanset behovet herfor.
På den baggrund er det jo naturligt at placere butikker i bymidterne, men da amterne har til opgave at afgrænse, hvad der forstås ved bymidte, kan kommunerne og deres detailhandel ikke gennemføre nye projekter, før amtet har afsluttet sin detailhandelsplanlægning, og det tager tid.
Helt op til 4 år kan der gå, viser de bitre erfaringer fra kommunerne.
Og helt galt går det, hvis nye butikker eller projekter kræver en ny lokalplan eller ændringer i den eksisterende. Så skal kommunen og detailhandelen afvente amtets tilladelse, og det kan i værste fald betyde ventetider på op til mellem 2 og 4 år, sådan som det er nævnt i eksemplerne i beslutningsforslaget.
Venstre ønsker en helhedsorienteret planlægning i
byerne
Detailhandelsloven gør det stik modsatte, planlægningen i byerne sættes i stå, og lad mig nævne de konsekvenser, som loven i hvert fald har: Projekter for byomdannelse må vente, fornyelse af de eksisterende lokalcentre kan ikke gennemføres, butikker kan ikke flyttes ud fra uhensigtsmæssige placeringer i bymidten, og butikker kan ikke udvides og samles.
Ude lokalt i kommunerne ryster man på hovedet.
Politikerne og ikke mindst de enkeltpersoner, som med energi og iværksættertrang ønsker at skabe noget nyt,
forstår ikke, hvorfor der skal gå flere år, før der kan træffes beslutninger.
Som det fremgår af beslutningsforslaget, er det ikke et problem, som forslagsstillerne har opfundet.
Det hæfte, som er udgivet af KL og hedder »Da verden gik i stå«,
kan jeg kun fuldt bakke op.
Jeg kan også bakke op bag formanden for KL, Anker Boye, som ved den meget omtalte landdistriktskonference på Hotel Legoland i Billund den 24. januar 2000 sagde: »KL har støttet, at der skal være begrænsninger for storcentre m.v.
Det er vigtigt af hensyn til detailhandelen i tyndtbefolkede områder, men den samme lovgivning har skabt problemer i nogle af de mindre bysamfund i landdistrikterne,
Det er ikke korrekt, når nogle siger, at forslaget kolliderer med det tidligere forslag om de store handelscentre, og det er utroligt, at ministeren, som har lavet det forslag, alligevel ikke kan lade være med at sige her fra talerstolen, at hvis man støtter Venstres forslag, vil man igen åbne mulighed for, at der kan bygges kæmpecentre.
Det kan jo godt være, at nogle synes, det er en god idé,
men det har bare intet med beslutningsforslaget at gøre.
Sådan er det bare, og det er dét, forslaget handler om.