runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Flemming Hansen (KF), 2002-02-27:
Skal vi ikke starte med det sidste spørgsmål: Er der tale om en forringelse over for pendlerne?
Hvis man kører DSB's køreplan, er det nøjagtig det samme.
Arriva går ud og lægger deres egen køreplan.
Den offentliggør de i juni måned.
Er vi enige om, at de skal køre det samme antal kilometer?
Ja, det er vi enige om; det står i kontrakten.
Ja, det er vi enige om; det står i kontrakten. Så må det da være op til Arriva at spille ud med en køreplan, inden vi i Folketinget diskuterer, hvordan denne køreplan ser ud.
Køreplanen er ikke lagt.
Der er lagt nogle enkelte tanker ud.
Man har haft nogle forhandlinger med nogle pendlergrupper.
Så jeg synes sådan set, at Arriva har været pænt på banen.
Jeg må sige - det er også svar til den første spørger - hvordan er det nu verden ser ud, når vi får køreplanen?
Ja, det kan jeg ikke rigtig vide, men jeg kunne godt nævne et par eksempler på mennesker, der er meget interesseret i, at dette her skal blive en succes.
Hvem er det, der har interesse i, at det her bliver en succes?
Ja, det er selvfølgelig først forbrugerne.
De ønsker, det skal fungere godt.
Det er også Arriva, for Arriva har den kontrakt, der betyder, at jo flere passagerer der er med togene, jo mere tjener de.
De får nemlig hele passagerindtægten, som vi ved, fra kontrakten.
Og så vil jeg gerne sige sådan i al ydmyghed, at jeg faktisk som trafikminister også har et ganske stort ønske om, at dette første store udliciteringsprojekt skal lykkes.
Så jeg kan sige til alle spørgere, at jeg følger meget tæt med i, hvad der sker.
Jeg har månedlig indrapportering fra Arriva om, hvor langt man er i faserne, og jeg er indstillet på, som jeg har sagt til pressen før, at holde jævnlige møder med Arrivas direktion, så vi hele tiden følger projektet.
Den forestilling om, at det her skulle man gerne have til en fiasko, deler jeg ikke, tværtimod, og jeg er da overbevist om, at masser andre også deler min opfattelse.
Ole Vagn Christensen (S), 2002-02-27:
Jeg er nødt til at stille et spørgsmål til beskæftigelsesministeren på baggrund af det spørgsmål, som fru Anne-Marie Meldgaard ikke har fået noget svar på endnu.
Det er: Er det ikke rigtigt, at de grundlæggende søjler i et overenskomstsystem er løn og arbejdstid, og at lønmodtagerne på den måde er sikret en velfærd, mens virksomhederne er sikret en konkurrenceevne?
Derfor begriber jeg ikke, at ministeren under en frihedsfakkel nu vil bryde ind i den frihed, der har været til, at man kunne aftale.
Jeg kan godt forstå, at ministeren vil noget mere, men ministeren kunne jo have nøjedes med at lave en henstilling til parterne.
Hvad er grunden til, at man ikke har fundet, at det var nok over for parterne
, når man ellers gerne vil samarbejde med parterne?
Morten Homann (SF), 2002-02-27:
Jeg synes, det er interessant, at det eneste, ministeren hæfter sig ved i denne diskussion, er, hvilke tog og hvor mange vogne Arriva sætter ind, for det er den bestemmelse om de 95 pct. i kontrakten, som ministeren bliver ved med at kredse om.
Mit spørgsmål drejer sig om noget andet, nemlig hvornår de her tog går.
Det er i virkeligheden det, både pendlernes og trafikselskabernes anker har været rettet imod.
Man har manglet nogle afgange, og de afgange, der så har været i øvrigt, har passet for dårligt sammen med den øvrige trafik.
Men bundlinjen er, at der har manglet nogle afgange.
Så er det sådan set ligegyldigt, hvor lange tog man ellers sætter ind.
Jørn Pedersen (S), 2002-02-27:
Tak til ministeren for svarene.
Det interessante i den her sag er jo, hvordan verden ser ud, når vi ser køreplanerne.
Derfor vil jeg godt spørge ministeren, om det var muligt, hvis der tilsyneladende mod alle ministerens forventninger skulle være nogen pendlere eller andre, der på grund af manglende myldretidstog ikke kunne blive betjent, om ministeren så agter at foretage sig noget aktivt i den anledning.
Det tror jeg faktisk der er mange der er meget, meget interesseret i at vide.
Hvis det nu ikke er sådan, at pendlerne gør indtryk i kraft af deres antal eller tvivlen om samme antal,
vil jeg godt spørge ministeren, om ikke han lader sig påvirke af, at en del af ministerens partifæller har været meget opmærksomme på det her problem, bl.a. min gode bekendt, borgmesteren i Silkeborg, der er partifælle med hr. Flemming Hansen, som jo også er meget, meget optaget af det her problem, som de fleste andre omkring togbetjening jo rent faktisk er.
Flemming Hansen (KF), 2002-02-27:
For at tage det sidste spørgsmål først, så har jeg ingen idé
om, hvordan pendlergrupperne ser ud, og de nævnte selskaber, som hr. Homann nævnte, er selvfølgelig ikke omfattet af det, jeg talte om før.
Men jeg søger på en eller anden måde at få indkredset, hvem disse pendlergrupper i grunden er.
Det er klart, at det har en vis vægt, afhængigt af hvor mange det er, og det tror jeg formentlig også at det har for Arriva.
Lad mig sige med det samme, og lad mig gentage det, jeg har sagt, at det er indtil videre Arrivas ansvar.
Jeg glæder mig sammen med hr. Homann over, at Arriva har været ude i god tid.
Det synes jeg er ganske flot.
Jeg har ikke eksempler på noget tilsvarende før, men altså ca. 4-5 måneder før man skal være færdig, spiller man ud for at se en reaktion.
Det synes jeg er glædeligt.
Med hensyn til hr. Keld Albrechtsens altid interessante spørgsmål, denne gang om tog, der er forsvundet, så ved jeg ikke, om der er forsvundet nogen tog.
Arriva har en kontrakt, de skal opfylde, og den opfylder de.
Det er der ikke tvivl om.
Ellers kunne de jo ikke opfylde kontraktens meget væsentlige punkt om 95 pct.
Så spørger hr. Keld Albrechtsen om noget, som jeg ikke vil kalde et uklogt spørgsmål, jeg kunne også finde på andre ord.
Men hvis jeg skulle ud at forhandle med Arriva igen, så ville det i hvert fald ikke være det mest kloge, jeg kunne gøre, at fortælle, hvad min forhandlingsposition ville være.
Så det vil jeg med hr. Keld Albrechtsens forståelse undlade at svare på, indtil jeg har set den endelige køreplan i juni
Så skal jeg gerne svare på alle hr. Keld Albrechtsens spørgsmål.
Morten Homann (SF), 2002-02-27:
Jeg deler da ministerens glæde over, at Arriva er ude i god tid med forslagene til køreplaner, så vi bl.a. kan få denne diskussion, men jeg håber ikke, at det skal fritage os fra også at forholde os til indholdet af de forslag, som kommer, for det er jo det, der er interessant i denne sammenhæng.
Så kan jeg ikke undgå at hæfte mig ved, at ministeren mener, at de pendlerrepræsentanter, som udtalte sig, er folk, som har et ideologisk ærinde imod Arriva.
Her kunne jeg godt tænke mig at spørge ministeren, om det også gælder trafikselskaberne i Viborg Amt, Ringkjøbing Amt og Sønderjyllands Amt, som har kritiseret køreplansforslagene fra Arriva.
Har de pågældende trafikselskaber også en ideologisk modvilje mod selskabet Arriva, eller skal man måske opfatte det som udtryk for, at der er et reelt problem med de forslag, som Arriva har sat i spil?
Keld Albrechtsen (EL), 2002-02-27:
Det vil ministeren vel ikke bestride.
Hvor de tog så skal køre rundt henne, er et uløst mysterium.
Som det ligger, må vi derfor sige, at der er tale om en nedskæring, og den har ministeren jo ansvaret for.
Det er ministeren, der har indgået kontrakten.
Og så vil jeg godt spørge ministeren: Hvis det nu viser sig, at det, jeg her siger om, at der er forsvundet tog, er rigtigt - det må vi jo så nøje analysere os frem til - vil ministeren så indgå en tillægsaftale med Arriva, således at disse forsvundne tog kommer på skinnerne igen og kan køre i myldretiden?
Flemming Hansen (KF), 2002-02-27:
Nej, det har jeg nu ikke tænkt mig.
Jeg vil starte med at sige, at det at lave en køreplan er et uhyre kompliceret puslespil, og jeg vil meget anerkende, at Arriva allerede først i februar måned har meldt nogle tanker ud om, hvilken køreplan de vil lægge, for de ønsker en kommunikation med dem, der skal køre med toget, herunder også pendlergrupperne.
Arriva er kontraktligt forpligtet til at lægge en køreplan
frem medio juni måned, og mig bekendt er Arriva i fuld gang med at have kontakt til disse pendlergrupper for at høre, hvad er det, de vil, og hvad er det, man kan tilbyde. Og jeg må gøre opmærksom på, at Arriva er et privat selskab, som har en utrolig interesse.
Det skulle da være dårlige købmænd, og det tror jeg ikke de er, hvis ikke de søgte at få flest mulige mennesker med deres tog og have flest mulige afgange til deres passagerer.
Så vil jeg også sige - jeg ved ikke om tiden er til det, ellers kan jeg tage det under næste spørgsmål - at jeg glæder mig til, at vi får en analyse af disse pendlergrupper.
Jeg skal ikke sige, at det er sådan i alle tilfælde, men jeg kunne godt forestille mig, at det en gang imellem var sådan nogle enkeltmandsværk, hvor der var 5 mennesker, der af ideologiske grunde sagde, at nu skal vi i gang med at genere Arriva.
Det er man selvfølgelig velkommen til, men jeg må også sige, at Arriva først skal lægge køreplan i juni.
Det vil de gøre.
Jeg vil også gerne over for de to spørgere og med glæde sige, at jeg personlig vil være i tæt kontakt med Arriva, fordi jeg da er opmærksom på problemet.
Men når Arriva skal skal sørge for, at 95 pct. af alle passagererne kan sidde ned i toget, er der også gode muligheder for at tro, at der er de tog, der skal være, for ellers begår Arriva kontraktbrud, og det forestiller jeg mig ikke de vil.
Morten Homann (SF), 2002-02-27:
Jeg kunne også tænke mig i forlængelse af ministerens besvarelse at få bekræftet, at ministeren mener, at det vigtigste spørgsmål i betjeningen af pendlerne er spørgsmålet om, hvor mange tog der sættes ind på de pågældende afgange, og ikke et spørgsmål om, hvor mange afgange der er, for, som hr. Keld Albrechtsen gjorde rede for, er det jo et faktum, at der i Arrivas forslag til køreplaner er fjernet afgange i myldretiden i alle de berørte amter. Så vil ministeren bekræfte, at betjening af pendlerne efter ministerens opfattelse udelukkende handler om mængden af vogne, som sættes ind på de pågældende afgange, og at ministeren altså ikke opfatter det som en del af pendlerbetjeningen, at der også er ekstra tog, ekstra afgange i myldretiden?
Keld Albrechtsen (EL), 2002-02-27:
Jeg vil gerne spørge ministeren, hvordan det så kan være, at der i de køreplansudspil, som Arriva er fremkommet med over for pendlerne, simpelt hen mangler tog i forhold til den dækning, der er i dag, for det er jo et ret stort mysterium, hvor togene er forsvundet hen.
Ministeren hævder, at der er den samme mængde tog og togkilometer som hidtil, men hvis det var rigtigt, så ville det vel ikke være nødvendigt at fjerne nogle af togene, som man har gjort det i køreplanen med myldretidstog og med tog til Esbjerg om aftenen bl.a.
Jeg har ikke kendskab til, at der skulle være andre forbedringer i køreplanen, som svarede til de nedskæringer.
Så ministeren bør venligst oplyse, hvor disse tog er forsvundet hen, som ministeren har bortskaffet.
Flemming Hansen (KF), 2002-02-27:
Hr. Morten Homann spørger, om jeg kan bekræfte, at det alene var ministerens og ikke Arrivas beslutning. Der kan jeg sige, at det kan jeg bestemt ikke bekræfte, og jeg er ikke enig i, at togbetjeningen ikke skal opretholdes på det nuværende niveau.
Som det er nævnt i begge de svar, spørgeren refererer til, er der udbudt nøjagtig den samme mængde togtrafik, som der køres af DSB i dag.
Fra 2004 udvides togtrafikken yderligere med 3 pct. og fra 2006 yderligere med 13 pct. Arriva skal selv fastlægge køreplanen efter samråd med de lokale trafikselskaber, pendlergrupperne og andre samarbejdspartnere.
Arriva må gerne i et vist omfang disponere lidt om på togindsatsen.
Herved får nogle passagerer en forbedring, men det kan gå lidt ud over andre.
Jeg gør opmærksom på, og det er vigtigt, at Arriva er kontraktligt forpligtet til at indsætte tilstrækkelig kapacitet til, at der i 95 pct. af alle togafgange er siddeplads til alle passagerer.
Dette har væsentlig betydning
for dimensionering af myldretidstrafikken.
Morten Homann (SF), 2002-02-27:
Der har jo været en del debat på det seneste i forlængelse
Ulla Tørnæs (V), 2002-02-27:
Jeg tror, jeg har svaret på hr. Morten Homanns spørgsmål hele tre gange, så det finder jeg ikke anledning til at gøre en gang til.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Jeg håber, at hr. Morten Homann deler den opfattelse, som går
ud på, at vi skal se SU-reglerne i en større sammenhæng
Der har været en række forskellige problemstillinger, en række forskellige spørgsmål, som også har været rejst i den offentlige debat om de eksisterende SU-regler.
Det er min intention at se det hele i en større sammenhæng og ikke blot pille et element ud, som har været pustet op til en mediedebat, og så lave nogle regelændringer ud fra det.
Jeg synes, det er meget vigtigt, at vi får en grundig analyse af, hvordan SU-reglerne fungerer, og hvordan de fungerer mest hensigtsmæssigt.
Som jeg netop gjorde rede for, er vi i regeringen i øjeblikket i færd med at lave en handlingsplan under betegnelsen »Flere i arbejde«.
I den sammenhæng vil der indgå mange elementer, herunder også hvordan studerende kommer hurtigere igennem studieforløbet.
Og jeg vil bestemt ikke afvise, at også SU-reglerne vil indgå i det analyserende arbejde, som vi netop har påbegyndt.
Charlotte Antonsen (V), 2002-02-27:
Det er det ene.
Så vil jeg som det andet gerne bede ministeren erklære, om han ikke er enig med mig i, at det Socialdemokrati, der i regering havde uld i mund, nu er blevet til et Socialdemokrati, der i opposition har uld i øre.
Morten Homann (SF), 2002-02-27:
Jeg kunne jo ikke undgå at lægge mærke til, at netop i det citat, som ministeren kom med, brugte
Venstres ordfører betegnelsen »vi«.
Derfor kunne jeg godt tænke mig at få uddybet, om de synspunkter, der ligger bag den model - uanset om den eksisterer nogen steder i den virkelige verden - som Venstres ordfører gav udtryk for, er synspunkter, som ministeren deler.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2002-02-27:
Jeg håber, at jeg med tiden, hvis jeg får lov at være her i Folketinget længe nok, pædagogisk vil være i stand til at udtrykke mig klarere, end jeg har været indtil nu.
Dette forslag er ikke en ret for arbejdsgiveren til at tvinge lønmodtageren på deltid.
Dette lovforslag handler om, at en lønmodtager og en arbejdsgiver i fællesskab kan aftale det.
Arbejdsgiveren kan afslå anmodningen, lønmodtageren kan afslå anmodningen.
Derfor er det jo så enkelt, som det overhovedet kan være i den her sag.
Jeg bliver så hele tiden spurgt om det her indgreb i parternes aftaler på arbejdsmarkedet.
Jo, jeg ville da synes, at det var glimrende, hvis parterne havde aftalt det her for mange herrens år siden.
Det er jo ikke et nyt problem, vi står med her.
Jo, jeg ville ønske, at parterne havde afskaffet eksklusivbestemmelser på arbejdsmarkedet for mange herrens år siden, men de har ikke gjort det.
Derfor vil denne regering fremsætte lovforslag i den forbindelse for at styrke de enkelte lønmodtageres rettigheder og muligheder for at indrette sig, som de vil.
Det ligger jo i selve aftalebegrebet, at den aftale kan indgås som en permanent aftale, men det ville da være naturligt, hvis man f.eks. har børn, der har nogle særlige vanskeligheder, som man har brug for at hjælpe, at man så aftaler, at det kunne foregå i en periode på 5 måneder eller 6 måneder eller indtil skoleåret slutter osv.
Så det skal jo ligge i selve den aftale, der træffes.
I øvrigt vil jeg godt bekræfte over for fru Charlotte Antonsen, at der ingen ændring overhovedet sker i bevisbyrdereglerne i forbindelse med det her lovforslag.
Det er den ligefremme bevisbyrde, som gælder i en lang række andre sager om usaglig afskedigelse.
Hvis man f.eks. påstår, at man på grund af nepotisme bliver fyret, fordi nevøen skal have det pågældende job, og der ikke er anden baggrund for fyringen, så er der en ligefrem bevisbyrde.
Og det er nøjagtig det samme, vi har i det her lovforslag.
Anne-Marie Meldgaard (S), 2002-02-27:
I svaret til hr. Bjarne Laustsen hørte vi her beskæftigelsesministeren have en meget stor og varm omsorg
for familierne og pårørende i forhold til at have retten til at kunne komme på deltid.
Mit spørgsmål til beskæftigelsesministeren er så, om den omsorg for familierne også gælder familiernes økonomi, altså at familierne kan have behov for, at de også har retten til at gå op i tid, så de får en løn, de kan forsørge en familie for?
Charlotte Antonsen (V), 2002-02-27:
Jeg vil blot bede ministeren bekræfte, at forslaget her på ingen måde ændrer ved bevisbyrdereglerne i forbindelse med afskedigelse, at det vil være lige så usagligt, hvis en arbejdsgiver afskediger på grund af, som der spørges om her, at man ikke vil gå på deltid, som det vil være i dag.
Arbejdsgiveren får jo ikke bedre muligheder for at afskedige en arbejdstager, fordi man indfører deltidsarbejde.
Bevisbyrdereglerne er det her forslag fuldstændig uvedkommende, og når man kommer med den slags, så er det ren politisk chikane og har ikke noget saglighed overhovedet, andet end at man måske skræmmer en hel masse lønmodtagere.
Kan ministeren bekræfte det?
Bjarne Laustsen (S), 2002-02-27:
Ministeren kan jo godt mene det, han gør, men jeg vil nu mene, at det ikke forholder sig sådan, for det næste er jo, at man går ind og blander sig i aftalerne på arbejdsmarkedet, det, at parterne frit har aftalt, om der skal være en bestemmelse eller ej.
Og 96 pct. af arbejdsmarkedet har altså adgang til deltid.
Det er ikke sådan, at Socialdemokratiet, som ministeren påstår, har noget imod deltid.
Overhovedet ikke.
Vi lægger bare vægt på, at det er noget, man aftaler, og at vi som lovgivere skal blande os mindst muligt i det her spørgsmål.
Og så er det jo netop, vi kommer frem til,
at hvis den enkelte arbejdsgiver med den ret, som regeringen udstyrer vedkommende med, tvinger den enkelte på deltid, og den pågældende siger nej, ja, så kan den pågældende blive afskediget. Men det er jo ikke sikkert, at man bruger den begrundelse.
Så bruger man bare en anden.
Og der er det så, man stiller lønmodtageren i et urimeligt forhold, fordi man så skal dokumentere, at afskedigelsen er urimelig.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2002-02-27:
Jeg vil gerne slå fast igen, at vi med det her lovforslag giver den enkelte lønmodtager en ret, en ret til med sin arbejdsgiver at aftale nedsat arbejdstid.
Mange mennesker kan have brug for i faser af deres liv
at skulle arbejde lidt anderledes.
Der er masser af eksempler på, at det kan være en god idé, at folk ønsker det, og vi så også, at selv i SiD'ernes undersøgelse er der ønske om det.
Hvis en lønmodtager opsiges af den grund, at den pågældende ikke ønsker at gå på deltid, vil det være lønmodtageren, der har bevisbyrden for, at afskedigelsen er begrundet i, at lønmodtageren har afslået at gå på deltid. På samme måde har en lønmodtager i de fleste andre tilfælde bevisbyrden for, at der foreligger en eller anden usaglig opsigelsesgrund.
Og det harmonerer altså med den almindelige bevisbyrderegel i dansk ret, men jo også på arbejdsmarkedet, at man har en ligefrem bevisbyrde som udgangspunkt.
Derfor svækker det her lovforslag ikke disse regler.
Bjarne Laustsen (S), 2002-02-27:
Jeg kan se i bemærkningerne til lovforslaget, og det har vi også været inde på her i tidligere spørgsmål, at det er et led i frihedspakken.
Det, der er svært at forstå, er jo, hvordan det kan være frihed, når det kun er frihed for den ene part, for lønmodtagerne har, som forslaget er formuleret, jo ingen ret til at gå på deltid, men arbejdsgiveren har en mulighed for at presse vedkommende til det.
Og så er det, jeg direkte spørger, om ministeren kan bekræfte, at såfremt en lønmodtager afskediges, fordi den pågældende ikke vil gå på deltid, så er det lønmodtageren selv, der skal bevise, at afskedigelsen er usaglig.
Er det korrekt?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2002-02-27:
Lige til det sidste spørgsmål, som fru Anne-Marie Meldgaard stillede, så sondrer lovforslaget ikke mellem overenskomster og lokalaftaler.
Uanset i hvilken form en sådan aftale måtte herske på en virksomhed, så vil det her lovforslag tilsidesætte sådanne lokalaftaler, fordi der er en, synes jeg, afgrund til forskel på den måde, jeg og Socialdemokraterne ser på det her problem på.
Jeg ser det som en opgave at sikre, at de mennesker, der i det danske samfund ønsker at indrette sig lidt anderledes end flertallet, skal have en mulighed for det.
Jeg er godt klar over, at antallet af deltidsjob falder, jeg er godt klar over, at lønmodtagerne ønsker fleksible arbejdstidsvilkår i stedet for, men der er mennesker, der ønsker nedsat arbejdstid, enten af hensyn til deres børn, af hensyn til deres ægtefælle eller af hensyn til, at de er blevet ældre på arbejdsmarkedet, og jeg kan ikke forstå, hvorfor Socialdemokratiet ikke vil hjælpe de mennesker, og jeg kan ikke forstå, at en tillidsmand eller en fagforening eller et forbund skulle kunne tilsidesætte det enkelte menneskes ønske om at indrette sit liv, som det selv ønsker.
Det er baggrunden for det, og det her forslag giver en ret til at aftale disse ting på tværs af, hvad organisationerne mener.
Jeg vil da også gerne høre på et tidspunkt, hvad Socialdemokratiet principielt mener om deltidsbeskæftigelse.
Nu kan vi jo ikke binde fremtidige Folketing, men det er da klart, at det indgreb, der foreslås her, tilsidesætter de bestemmelser i kollektive overenskomster, i lokalaftaler, i skuffeaftaler, eller hvad der måtte være, som lægger begrænsninger på, at den enkelte lønmodtager kan aftale deltidsbeskæftigelse med arbejdsgiveren, hvis de begge er enige om det.
Der er gensidig vetoret, og det kræver en aftale.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Anne-Marie Meldgaard (S), 2002-02-27:
Nu har der været talt meget om overenskomster.
Jeg skal så sådan meget kort spørge beskæftigelsesministeren: Er der med det her forslag ikke tale om et permanent overenskomstindgreb i en grad, som vi aldrig har set før?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2002-02-27:
Jeg kan fuldt ud bekræfte fru Charlotte Antonsen i spørgsmålene.
Det er lige præcis hensigten bag det her spørgsmål, at det er frivilligt, og at lønmodtagerne har krav på at kunne indrette deres hverdag anderledes.
Og jeg kan da også bekræfte fru Anne-Marie Meldgaard i, at jeg både har arbejdsgiverorganisationer og lønmodtagerorganisationer på nakken i den her sag.
Men det ændrer sådan set ikke mit syn på, at nu bør arbejdsmarkedet altså være indrettet på en sådan måde, at det enkelte menneske får større mulighed for at indrette sig, som det selv har brug for. Det, der skrigende sætter det spørgsmål, vi snakker om her, i relief, er, at for 6 pct. af lønmodtagerne er der i overenskomsten direkte forbud mod det.
I en række andre lønmodtagerforhold er der lokalaftaler.
Men hovedparten af lønmodtagerne må gerne aftale deltid.
Så er det jo fuldstændig uforståeligt for mig, at de grupper lige præcis ikke må aftale deltid. Og jeg har da lagt mærke til nogle af de læserbreve, der har været, hvor én elskværdigt har spurgt, om man nu vil tillade deltidsarbejde på olieboreplatforme.
Jamen herre jemini, hvem vil være deltidsansat på en olieboreplatform og rende rundt derude?
Altså der må da være nogen logik i denne her sag.
Og hvilken arbejdsgiver ønsker folk i 14 dage på deltid på en olieboreplatform?
Nu synes jeg lige, at vi skal have lidt ræson i denne her debat.
Det her drejer sig om at give et mindretal af lønmodtagerne, som i dag er nægtet deltidsbeskæftigelse, ret til deltidsbeskæftigelse.
Og i flertallet af overenskomsterne på arbejdsmarkedet er der ret til deltidsbeskæftigelse.
Så derfor forekommer diskussionen mig noget vanskelig.
Charlotte Antonsen (V), 2002-02-27:
Kan ministeren endelig bekræfte, at selv under den forrige regering var der altså nogle muligheder for deltidsarbejde, og det var tilsyneladende ikke så ubehageligt for den forrige regering, at man valgte at forbyde det, at man altså har haft en deltidsmulighed i dag, som ikke har ført til, at nogen er blevet presset til hverken det ene eller det andet.
Vi har i hvert fald ikke hørt noget om det, og mon ikke det var kommet frem, hvis det havde været situationen?