runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2005-12-09:
Da Det Radikale Venstres ordfører for dette lovforslag, fru Elisabeth Arnold, ikke kan være til stede, har jeg lovet at tilkendegive vores holdning.
Lovforslaget gennemfører et EU-direktiv om håndhævelsen af intellektuelle ejendomsrettigheder.
Der indføres bl.a. en oplysningspligt ved krænkelser, og der indføres regler om bevissikring.
Det Radikale Venstre kan støtte forslaget.
Anne Baastrup (SF), 2005-12-09:
Jeg skal ikke komme ind på, hvad lovforslaget handler om.
Det er der jo flere ordførere der har beskrevet så nøje.
Det, der så bare er afgørende, er, om de nye muligheder for bevissikring overholder proportionalitetskravet.
Overtræder man i virkeligheden grundlovens § 72 om privatlivets fred?
Har vi den præcise afgrænsning?
Så vores holdning til det er relativt positiv, men vi mener alligevel, at vi skal bruge udvalgs arbejdet til at få helt klarhed over konsekvenserne af lovforslaget.
Line Barfod (EL), 2005-12-09:
Det her forslag ligger i forlængelse af det forslag, som økonomi- og erhvervsministeren har fremsat, L 48, om ændring af patentloven m.v.
Forslaget gennemfører retsplejedelen af EF-direktivet om håndhævelse af immaterielle rettigheder.
Enhedslisten har derfor den samme kritiske holdning til det her forslag fra justitsministeren, som vi havde til økonomi- og erhvervsministerens forslag.
Med ændringen her af retsplejelovens § 653 sidestiller man også i retsplejeloven privatkopiering med kopiering i erhvervsmæssigt øjemed.
Skoleeleven bliver i realiteten sidestillet med den store snyder, der producerer piratkopier i stort tal for at kunne tjene mange penge.
Det mener Enhedslisten er forkert, og det mener Den Europæiske Forbrugerorganisation i øvrigt også.
Vi har det fint med, at de, der piratkopierer med profit for øje, skal idømmes erstatninger, men vi mener altså, at der bør gælde nogle mildere regler for unge, der laver fildeling.
Den stigende konfrontation mellem musikindustrien og brugerne, som vi ser i de her år, bringer ingen løsninger.
I mange tilfælde fører denne konfrontation til ulykkelige skæbner som f.eks., når en 15-årig dreng modtager et erstatningskrav på op mod 50.000 kr. for at fildele, og denne ændring frygter vi vil føre til endnu flere ulykkelige skæbner.
Men som vi sagde i forbindelse med førstebehandlingen af L 48: Hvis der kommer et forslag, hvor vi på anden vis kan hjælpe rettighedshaverne, herunder sikre, at musikere og andre får de penge, de har krav på, så er vi meget positivt indstillet.
Og det ville samtidig have den positive effekt, at vi fik afkriminaliseret en masse unge og kunne koncentrere os om de store snydere.
Så Enhedslisten kan altså ikke støtte forslaget, som det ligger her.
John Dyrby (S), 2005-12-09:
Jeg forstår godt spørgerens intentioner med spørgsmålet.
Jeg kan bekræfte, at det har givet anledning til drøftelser.
Det var derfor, jeg endte med at sige, at vi også med tilfredshed hilser, at der er lavet den her bemærkning i lovforslaget, at hensynet til privatlivets fred og måske også erhvervslivets hemmeligheder skal opretholdes.
Jeg erkender, at der kan være nogle grænser, der er meget flydende, og at de er svære at fastlægge, men jeg er med på, at vi i udvalgsarbejdet diskuterer, om vi kunne gøre det her lidt mere præcist.
Lene Espersen (KF), 2005-12-09:
Det taler til fru Line Barfods fordel, at fru Line Barfod i sin ordførertale indledte med at indrømme, at hun er advokat.
Det var i hvert fald den sang, jeg synes fru Line Barfod sang næsten hele det ene minut.
Det handler om, at alle forbrugere har krav på at få det bedste produkt til den billigste pris.
Jeg vil sige, at jeg personlig ikke vil have noget som helst problem med at gå til en juridisk rådgiver, hvis det drejer sig om et mindre spørgsmål, som jeg har behov for at få belyst.
Jeg er jyde, og jeg er vant til ikke at ville betale mere end højst nødvendigt for en vare, uanset hvilken butik jeg går ind i.
Det gælder altså også på områder, der handler om juridisk rådgivning.
For mig at se handler det altså ikke om forbrugernes pengepung, men om at give forbrugerne en mere reel og kvalificeret valgmulighed.
John Dyrby (S), 2005-12-09:
Jeg forstår godt, at ministeren er presset her, fordi der ikke er flertal for lovforslaget i Folketinget, som det ser ud lige nu.
Derfor var jeg egentlig glad for ministerens afsluttende bemærkninger, hvor ministeren lagde op til at kigge på det her.
For sandheden er jo, at de fleste ordførere – for ikke at sige alle ordførere – sagde fra talerstolen: Det her vil vi godt kigge på, vi erkender, at der er et behov for at modernisere den vinkelskriverlov, der ligger til grund for de nugældende regler.
Så vil jeg spørge ministeren: Gør det slet ikke indtryk, når Forbrugerrådet faktisk i sit høringssvar skriver, at de direkte betegner det her lovforslag som uegalt, altså alt for tyndbenet i virkeligheden?
Gør det slet ikke indtryk på ministeren?
Lene Espersen (KF), 2005-12-09:
Jeg vil sige til hr. John Dyrby, at vi jo har fulgt Forbrugerrådet i alle dets ønsker på nær det ene med ansvarsforsikring, altså i alt andet.
Da lovforslaget første gang var i høring, lyttede vi jo til de indvendinger, der var fra Forbrugerrådets side.
Forbrugerrådet ønsker jo, at forbrugerne skal have et sådant produkt, ønsker, at forbrugerne skal have det frie valg, ønsker, at der skal være et billigere produkt.
Forbrugerrådet påpeger, at Forbrugerrådet helst så, at man både kan gå med livrem og seler og stadig væk få et meget billigere produkt, ved at der også laves en obligatorisk ansvarsforsikring.
Som jeg har beskrevet det i lovforslaget, har det altså ikke været muligt at imødekomme det ønske.
Det vil måske betyde, at nogle af dem, der i dag yder juridisk rådgivning, slet ikke kan fortsætte med det, og det er jo ikke ligefrem det, der er meningen med lovforslaget.
Meningen er at åbne for, at der er flere, der kan komme ind på markedet, og at vi så samtidig er med til at sikre forbrugerne bedre ved bl.a. at opstille et regelsæt for det skriftlige materiale, der skal udleveres.
John Dyrby (S), 2005-12-09:
Jeg ved ikke helt, hvordan jeg skal tolke det svar, men hvis jeg nu tolker det positivt, betragter jeg det sådan, at ministeren gerne vil gå ind i det.
Det er jo ikke sådan, at når man får et høringssvar, så kan man sige: Jamen I får to ud af tre, og så skal I være glade.
Det må jo stadig være sådan, at det er argumenterne bagved, der er vigtige.
Jeg har to spørgsmål til ministeren.
Er ministeren rede til at tage det, der ligger omkring rådgiveransvar, op i den her sammenhæng, for så kunne vi måske komme et stykke videre?
Der ligger faktisk nogle interessante skrifter om det.
Og så et mere konkret spørgsmål: Er ministeren virkelig af den opfattelse, at man med de nugældende regler må kalde sig juridisk rådgiver?
Lene Espersen (KF), 2005-12-09:
Ja, du kan i dag udøve ...
Det er i dag muligt at yde juridisk rådgivning, og det her lovforslag går så ud på, at man får en mulighed for at kunne markedsføre sig som juridisk rådgiver.
Jeg ved udmærket godt, at for at få det her lovforslag vedtaget af Folketinget skal man kunne tælle til 90, og jeg ser det da selvfølgelig som min fremmeste opgave nu at sikre, at der bliver mindst 90 mandaters tilslutning til lovforslaget.
men det er jeg naturligvis indstillet på at se på for derefter at se, hvor langt man kan komme.
Jeg vil ikke i dag udelukke, at der er nogle elementer, der slet ikke skal ses på.
Men jeg har i dag også, synes jeg, meget udførligt forsøgt at redegøre for, hvorfor lovforslaget er endt med den form, det har på nuværende tidspunkt.
Så må man under den videre udvalgsbehandling se på, hvordan lovforslaget skal justeres, så det bedre imødekommer i hvert fald det, der måtte blive et flertal for i Folketinget, så lovforslaget kan vedtages.
Anne Baastrup (SF), 2005-12-09:
Jeg bliver lidt forstemt, når justitsministeren i stedet for at gå ind og argumentere over for fru Line Barfod argumenterer med fru Line Barfods profession og med, at det er advokaternes interesse, fru Line Barfod varetager.
Fru Line Barfod rejste en lang række konkrete spørgsmål om, hvordan justitsministeren vil sikre den person, der eksempelvis har været udsat for en arbejdsulykke og får en dårlig juridisk rådgivning, mister sit indtjeningsgrundlag på grund af dårlig juridisk rådgivning, og hvor der ikke er nogen ansvarsforsikring.
Finder justitsministeren ikke, at det i den situation er dybt ubehageligt, at vi nu åbner for, at man på den aggressive facon, som vi ved kommer, kan markedsføre juridisk rådgivning?
Der er ikke nogen ansvarsforsikring.
Lene Espersen (KF), 2005-12-09:
Jeg vil sige til fru Anne Baastrup, at jeg mener, at det her lovforslag er en klar, klar forbedring for forbrugeren.
I dag kan en forbruger jo gå til en juridisk rådgiver og bede om rådgivning i en såkaldt arbejdsskadesag, hvis det er det, man vil, men forbrugeren vil ikke vide, hvad det er for en person, der sidder på den anden side af skrivebordet – man kan så spørge, hvorfor forbrugeren overhovedet vil hen til vedkommende.
Det vil man vide med det her lovforslag.
Man vil vide, hvad det er for en person, hvilken uddannelsesmæssig baggrund der er, om der er en ansvarsforsikring osv. osv., så det er en klar forbedring af forbrugerens stilling, som det her lovforslag lægger op til, og det svarede jeg også fru Line Barfod.
Min bemærkning til fru Line Barfod skulle jo ses i lyset af, at da jeg havde svaret fru Line Barfod, at jeg ikke mente, at en hjernekirurg skulle udlevere Panodiler, begyndte fru Line Barfod at tale om, at man skulle ændre retshjælpsordningerne, så der var flere advokater, der kunne få noget mere arbejde.
Det synes jeg altså nærmere er en diskussion, der handler om advokaterhvervet end en, der handler om det her lovforslag, så jeg mener, at bemærkningerne med et vist smil på læben alligevel var på sin plads i forhold til det spørgsmål, der blev stillet.
Anne Baastrup (SF), 2005-12-09:
Jeg vil godt høre, om det ikke gør indtryk på justitsministeren, at Forbrugerombudsmanden i sit høringssvar skriver, at han frygter, at der vil kunne tilbydes juridisk rådgivning på områder som f.eks. testamenteskrivning, skilsmisse, bodeling, skødeskrivning som billige slagtilbud, og hvor de uheldige konsekvenser ved en forkert rådgivning først viser sig adskillige år senere.
Det, det jo drejer sig om her, er mennesker, som én gang i deres liv har brug for juridisk rådgivning, og som så får en dårlig juridisk rådgivning.
Ministeren synes ikke, at det er centralt og vigtigt, at der skal være en ansvarsforsikring for disse mennesker, hvor det kan ske, at den rådgivning, de får, er billig, men uduelig, og vil koste det enkelte menneske utrolig mange penge.
Gør det ikke indtryk?
Lene Espersen (KF), 2005-12-09:
Jo, det gør selvfølgelig indtryk, når Forbrugerombudsmanden, Forbrugerrådet og andre udtaler sig om lovforslaget.
Det er jo også det, der er baggrunden for, at jeg, da lovforslaget blev sendt i høring i foråret, ikke valgte at fremsætte lovforslaget, men tog det tilbage og justerede det på en lang række punkter i den retning, som også Forbrugerombudsmanden havde ønsket det.
Så jeg mener, vi har imødekommet meget af den kritik, der var af det første forslag, og så vil jeg fastholde, at det jo er med til at sikre forbrugerne langt, langt bedre end i dag, hvor den samme ulykkelige situation jo kunne indtræffe, men hvor forbrugerne slet ikke er sikret.
Uanset hvad fru Anne Baastrup måtte mene om muligheden for markedsføring eller ej, er der ingen, der kan komme uden om, at det her lovforslag er med til at sikre forbrugerne langt bedre, end tilfældet ville være, hvis det her lovforslag ikke bliver vedtaget, for så har forbrugeren ingen beskyttelse, når det gælder juridisk rådgivning.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2005-12-09:
Jeg er glad for, at justitsministeren var så imødekommende i de afsluttende bemærkninger, det lagde jeg i hvert fald mærke til for mit vedkommende.
Alligevel synes jeg pludselig, at der blev en lidt overraskende dialog mellem justitsministeren, fru Anne Baastrup og fru Line Barfod.
For lige at sikre mig en enkelt ting vil jeg bare høre, om ministeren ikke mener, at jeg husker korrekt, hvad angår dette,
at man tidligere har fået stoppet det firma, der hedder Fairplay, i forbindelse med at det førte meget aggressiv markedsføring om juridisk rådgivning.
Det fik man stoppet med vinkelskriverloven.
Der vil jo opstå nogle problemer, hvis man bare gennemfører lovforslaget, som det ligger fra Justitsministeriets side, sådan som jeg ser det.
Derfor vil jeg bare bede om justitsministerens kommentar til det her, for jeg forventer selvfølgelig ikke, at vi skal stå og forhandle om de konkrete punkter fra Folketingets talerstol.
Det har jeg ikke nogen forventning om.
Lene Espersen (KF), 2005-12-09:
Nogle har nemlig påpeget, hvorfor det ikke bare er markedsføringslovens almindelige regler, der skal gælde her.
Jeg erkender, og det synes jeg sådan set også jeg forsøgte at give udtryk for i dag, at der selvfølgelig er en risiko for, at denne branche – ligesom desværre så mange andre brancher – pludselig kan omfatte personer, der har ureelle hensigter.
Så det her lovforslag er udformet på en sådan måde, at der gælder helt særlige regler for juridiske rådgivere fremover.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2005-12-09:
Jeg synes i hvert fald, at jeg lige har brug for at gentage, at en af de ting, vi gerne vil have med i diskussionen, er, at disse regler for god skik bør fastsættes af Folketinget.
Når det er sagt, så vil jeg sige, at vi selvfølgelig stadig væk går konstruktivt ind i forhandlingerne, og jeg har egentlig ikke brug for en yderligere kommentar fra justitsministerens side.
Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslaget overgik derefter til anden behandling.
Afstemning
Søren Pind (V), 2005-12-09:
Og det synes jeg er godt.
Vi udøvende kunstnere er trætte af, at andre blot kan stjæle løs af skabte værdier uden at blive stillet til ansvar for det.
Det skal der jo slås hårdt ned på, for det er i virkeligheden en udhuling af ejendomsretten af samme karakter, som når man røver en bank.
Lovforslaget har i øvrigt til hensigt at implementere dele af rådsdirektivet om intellektuelle ejendomsrettigheder.
Men alt dette betyder naturligvis ikke, at tingene ikke skal gå ordentligt til.
Som det vil være Folketinget bekendt, nærer vi i Venstre en stærk interesse for de retssikkerhedsmæssige aspekter, det tror jeg ikke mindst, at min glimrende kollega, fru Birthe Rønn Hornbech, adskillige gange har gjort vældig meget ud af i denne her sal.
Derfor er det også vigtigt for os at betone: Hvor voldsomt et indgreb skal vi som samfund tillade over for den enkelte?
Hvilken grad af informationsforpligtelse skal vi pålægge borgerne?
Hvilken grad af adgang skal vi tillade andre at have på den enkeltes bekostning?
Det er de spørgsmål, der måtte være relevante i forbindelse med den her lovgivning, spørgsmål, som vil blive rejst under udvalgsbehandlingen.
Vi ser frem til arbejdet og imødeser en vedtagelse af lovforslaget.
John Dyrby (S), 2005-12-09:
De kaldes også intellektuelle ejendomsrettigheder, men jeg foretrækker nu immaterielle rettigheder.
Det aktuelle lovforslag, L 67, sikrer gennemførelsen af EU-regler om håndhævelse af immaterialrettigheder i dansk lovgivning.
Det gælder først og fremmest muligheden for at afdække flere led i en eventuel distributionskæde, og det gælder muligheden for de såkaldte bevissikringsundersøgelser.
Alt i alt fornuftige tiltag, men vi noterer også med tilfredshed, at retten kan afvise en undersøgelse, hvis hensynet til privatlivets fred og erhvervshemmeligheder skønnes at veje tungere end en eventuel undersøgelse af mulige beviser.
Der er alt i alt tale om en fornuftig tilretning, og vi Socialdemokrater kan støtte forslaget.
Morten Bødskov (S), 2005-12-09:
Jeg synes også, at det er ganske udmærket, at vi samles her om den her vedtagelse, for som også den forespørgselsdebat, vi havde om terror, virkelig viste, så er det vigtigt, at vi tænker os om.
Det er principielle emner, vi har i spil, og dermed vil et godt udgangspunkt også være, at der er relativt bred enighed i Folketinget om de eventuelle nye tiltag, der skal tages.
I den her redegørelse, som jeg også synes, det er glimrende kommer, inden vi sådan for alvor går i gang med de enkelte lovforslags behandling, står der – og det går jeg ud fra vi er enige om – at det drejer sig om overvågning på relevante områder.
Dernæst rejste fru Birthe Rønn Hornbech også et spørgsmål om den gældende rets anvendelse i dag.
Det ville også være relevant at få med, for hvis vi får punkt for punkt-eksempler og så den generelle rets anvendelse i form af eksempler med i den her kommende redegørelse, så tror jeg virkelig, vi har et godt udgangspunkt for den videre diskussion.
Kim Christiansen (DF), 2005-12-09:
Jamen jeg kan meget nemt forklare forskellen.
Der er jo ikke tale om en politistat, fordi vi for at sikre os mod galninge, der foretager terrorhandlinger og andre former for kriminalitet, giver politiet nogle redskaber, som de kan bruge i deres opklaringsarbejde, samtidig med at vi forebygger og beskytter vore borgere.
Det har jo intet med en politistat at gøre, og det tror jeg også godt fru Anne Baastrup er klar over.
Men det er jo et ganske glimrende spørgsmål, for fru Anne Baastrup ved jo godt, hvad en politistat er, og kan sikkert også nævne mig eksempler på lande, der er det.
Men jeg vil nødig sammenligne Danmark med de lande.
Anne Baastrup (SF), 2005-12-09:
Men det er jo lige præcis derfor, at vi har lavet et forslag til vedtagelse, der omfatter al overvågning, hvor også erhvervsministeren og indenrigsministeren skal levere materiale til justitsministeren til den her generelle redegørelse.
Den redegørelse skal så gentages hvert tredje år, således at man hver gang som minister over for det samlede Folketing og over for justitsministeren som ansvarlig for loven om persondatabeskyttelse skal forklare: Hvorfor er det absolut nødvendigt, at vi anvender vores cpr-numre i den her sammenhæng?
Hvorfor er det nødvendigt med den der type af samkøring af registre osv.?
Hvis vi ikke får det der samlede overblik, så har vi jo ikke viden om den der totalovervågning af det enkelte individ i det danske samfund, og det er det, der er bekymrende.
Line Barfod (EL), 2005-12-09:
Nu kom jeg altså med en række forslag til at mindske overvågningen, f.eks. ved at man rent fysisk indretter, så der er åbent og lyst og venligt, ved at der kommer mennesker på stationerne i stedet for kameraer, ved at man i det hele taget gør noget for at øge tilliden mellem borgerne.
Eksempelvis har man lavet en undersøgelse blandt offentligt ansatte, der viser, at en væsentlig grund, til at der kommer flere og flere overfald af og trusler mod offentligt ansatte,
er, at de simpelt hen ikke har tid til at tage sig ordentligt af borgerne, især på socialkontorerne.
Med hensyn til om man ikke bliver forulempet, jamen så er der jo spørgsmålet om frihed.
For mig er friheden et meget tungtvejende argument imod overvågning, jeg ønsker frihed til at gå, hvor jeg vil, uden at nogen ved, at jeg er der.
Jeg ændrer da adfærd, det gør vi alle sammen.
Nu nævner ordføreren, at man ikke tager elskerinden med et sted, hvor der kan være et kamera, der registrerer det.
Men det behøver jo ikke engang være i en sådan situation, man ændrer adfærd, man tænker også over, hvad man skriver i en mail eller en sms, fordi man ved, at den kan nogle andre komme til at læse.
For mig er det vigtigt at have friheden til, at der ikke er andre, der kan se, hvad jeg foretager mig, så længe det ikke er noget, der generer andre.
Kim Christiansen (DF), 2005-12-09:
I indledningen nævnte fru Line Barfod noget om styrke/tillid mellem mennesker.
Hvis vi ser på de terrorhandlinger, der f.eks. har fundet sted i USA og i London, så er der jo i høj grad tale om velintegrerede mennesker, som, når de så kommer ud og viser deres sande ansigt, viser sig at være islamiske ekstremister og dermed terrorister, som derfor også har begået et væsentligt tillidsbrud.
Er det ikke lidt naivt, vil jeg gerne spørge, når fru Line Barfod tror på det gode i alle mennesker og siger: Jamen vi skal bare styrke tilliden mellem mennesker, så kan vi slippe for at overvåge?
Line Barfod (EL), 2005-12-09:
Overvågningskameraerne, den enorme overvågning, der foretages med kameraer i London, den store registrering og overvågning, der foretages i USA, forhindrede jo ikke de terrorangreb.
Der synes jeg jo, at vi har brug for, som også flere eksperter på området har efterlyst, en nærmere forskning i, hvad det er, der får mennesker til at foretage sig noget så vanvittigt som at sprænge sig selv og andre i luften.
Så længe vi ikke ved, hvordan det kan være, at disse velintegrerede mennesker vælger at foretage de handlinger, så er det jo svært at se, hvad det er for værktøjer, vi skal bruge for at forebygge det.
Jeg tror i hvert fald ikke, at det at indskrænke friheden for alle de lovlydige hjælper til at styrke tilliden generelt i samfundet og forebygge, at nogen får så vanvittige ideer.
Kim Christiansen (DF), 2005-12-09:
Nu nævner fru Line Barfod jo selv, hvad man kunne gøre for at fjerne årsagen til, at de her mennesker foretager de her vanvittige handlinger.
Det kunne jeg godt komme med en masse løsningsforslag til, men det synes jeg ikke er interessant lige her.
Men jeg vil gerne spørge, om fru Line Barfod ikke mener, at alene den præventive effekt taler for, at der kan være en vis fornuft i en øget overvågning på en række områder.
Line Barfod (EL), 2005-12-09:
Det, jeg efterlyser, er, at vi får en debat om, hvor meget overvågning vi vil have rundtom, og at vi også ser på, hvad vi har af andre muligheder i stedet for overvågning; vi har måske nogle andre muligheder, som kan virke bedre, og som ikke indskrænker vores frihed.
Hvis vi taler om terrorister, så har vi jo givet dem en sejr, hvis vi giver os til at indskrænke friheden i demokratiet.
Hvis vi taler om andre områder, f.eks. almindelig kriminalitet, er det jo et problem, hvis det, der sker ved at vi sætter kameraer op i bankerne, er, at så går dem, der begår røveri, over til bagerne i stedet for.
Hvis vi så også sætter kameraer op der for at forebygge, at de helt unge, der står der helt alene, bliver udsat for røveri, så kan det være, at kriminaliteten flytter ud på gaden, så vi får gaderøverier i stedet for, eller at den flytter hjem i folks huse.
Sådan kan vi blive ved med at sætte overvågningskameraer og hegn op alle steder.
Derfor synes jeg, at det er vigtigt at fortsætte debatten om, hvad vi har af andre værktøjer.
Hvad kan vi gøre på andre måder for at forebygge, at nogen overhovedet finder på at begå røveri?
Per Dalgaard (DF), 2005-12-09:
Sådan som jeg husker det, som Enhedslisten mener, at vi skal vedtage, sagde fru Line Barfod, at tilstrækkelig lovgivning ville medføre færre lovbrud.
Så vidt jeg lige husker, så er det nogle af de ting, som Enhedslisten i almindelighed ikke går ind for, tilstrækkelig lovgivning.
F.eks. mener Enhedslisten ikke, at øget straf medfører, at folk vil stoppe med at bryde loven.
Hvordan kan det være, at Enhedslisten mener det i det her tilfælde?
Her mener Enhedslisten, at tilstrækkelig lovgivning medfører, at vi ikke behøver kameraovervågning de steder, hvor der egentlig er behov for det.
Og jeg kan slet ikke forstå, at Enhedslisten sætter lighedstegn mellem overvågning og utryghed.
Det er vist kun Enhedslistens folk, der mener sådan.
Folk i almindelighed mener noget helt andet.