Egil Møller (DF), 2001-04-17:
I Dansk Folkeparti går vi ind for ligestilling mellem kønnene.
Det er måske også derfor, jeg er udpeget som ordfører i dag.
Jeg har nemlig bemærket, at de øvrige partier alle har stillet med en kvindelig ordfører, og for at ingen skal misforstå det, føler jeg mig altså virkelig godt tilpas i det selskab, men indholdet af min tale er jeg ikke helt sikker på ville have været det samme, hvis den skulle have været holdt af en de kvindelige medlemmer af Dansk Folkepartis folketingsgruppe.
Overskriften for denne debat er ligestilling.
Og dette ord ligestilling har i nyere tid ændret betydning, eller man kan sige, at det har udvidet sig til at betyde andet end beskrevet i Hirschsprungs leksikon fra 1967, idet udtrykket ligestilling alene her betyder: Et om en akse drejeligt legeme, hvis tyngdepunkt ligger lodret over aksen.
Som det fremgår af indholdet af ministerens redegørelse
til Folketinget den 2. marts i år, har ordet ligestilling her en ganske anden betydning, og jeg skal herefter alene forholde mig til ordet ligestilling i den betydning.
I dagens Danmark er de fleste danskere af begge køn vel enige om, at kønnene skal behandles ens i sammenlignelige situationer. Men ikke mange generationer tilbage i tiden var det ofte mændene, der alene var lovgivere.
Mændene bestemte dagsordenen uden for såvel som inden for hjemmets fire vægge, og jeg tror egentlig, at der blandt mange af mine kønsfæller stadig findes individer, der ønsker denne situation tilbage til virkeligheden. Selv om det siges, at alle mennesker fødes lige, må vi erkende, at allerede fra livets start er menneskene forskellige, idet gener og evner er forskellige fra individ til individ.
Uanset disse kendsgerninger må det være i tidsånden, at lovgiverne - såvel som organisationerne og andre - behandler kønnene ens i sammenlignelige situationer.
Jeg må indrømme med hensyn til de senere års store indslusning af flygtninge og indvandrere fra muslimske nationer, at ligestilling mellem kønnene ikke er normen i de lande, de har forladt.
De fleste partier her i Folketinget har ofte fremført det synspunkt, at disse for os fremmede kulturer er berigende for det danske samfund.
Jeg går ud fra, at de samme partier tager afstand fra disse gammeldags mandschauvinistiske holdninger på samme måde, som vi gør det i Dansk Folkeparti.
Når vi taler om ligestilling mellem kønnene, tænker mange vel på, at det er kvinden, der skal opnå samme niveau som manden, idet det forudsættes, at hun ofte forfordeles i hjemmet, på arbejdspladsen, i organisationer og i mange andre situationer.
Dansk Folkeparti ønsker ligestilling mellem kønnene ud fra et ønske om, at denne situation opnås ved frivillige gensidige ønsker hos netop begge køn.
Må jeg afslutningsvis citere fra en artikel i månedsbladet Illustreret Videnskabs martsudgave i år med følgende overskrift »Smukke mennesker tjener mest«: »Ifølge et britisk forskerhold kan det bedre betale sig at være høj og smuk end lille og grim.
Holdet har sammenlignet forholdet mellem højde, skønhed og løn mellem 11.000 mænd og kvinder.
Høje og tiltalende mænd fik i snit 10 pct. mere i løn end de små og utiltalende.
Næsten det samme gjaldt blandt kvinder, hvor tiltalende, høje og slanke kvinder i f.eks. sekretærjob fik 15 pct. mere i løn.
« Da vi på mange måder ligner briterne, må det antages, at en lignende undersøgelse i Danmark nok ville få det samme resultat.
Der kan siges mange kønne ord om ligestilling, men dette eksempel fra England, som beskriver virkelighedens verden, viser jo, hvor svært det er at opnå reel ligestilling i alle livets forhold.