Marianne Jelved (RV), 1999-04-29:
Regeringen er ikke enig i behovet for at nedsætte en uvildig kommission.
Vi skal have en bred og åben debat om fordele og ulemper ved deltagelsen i euroen, og det er en debat, som alle grupper og alle, der har lyst til det, i det danske samfund skal kunne deltage i.
Det er jo den danske befolkning, vælgerne, som skal tage en beslutning på et tidspunkt, hvis/når der kommer en folkeafstemning.
Det er ikke en ekspertgruppe, der skal afgøre et sådant spørgsmål.
Hvorvidt Danmark skal deltage i den fælles valuta i EU er i bund og grund en politisk beslutning.
Og vi skal som vælgere, som politikere vurdere, hvad der tjener Danmark bedst politisk og økonomisk.
Det valg kan ikke overlades til eksperter.
Regeringens informationsindsats om euroen vil selvfølgelig leve op til den vedtagelse, som Folketinget vedtog i december måned 1998 med et meget bredt flertal, og hvorefter der bl.a. skal gives informationer om fordele og ulemper ved dansk deltagelse.
Der er allerede på nuværende tidspunkt udgivet mange bøger, rapporter og artikler om euroen, som stort set alle sammen er skrevet af eksperter både i Danmark og i udlandet.
Jeg har en liste med her i dag med vægtige bidrag på alene 21 værker, som er lavet uden for centraladministrationen og dermed uden for regeringers regi, og jeg kan bare nævne Det Økonomiske Råd, altså Vismændenes rapport, som jo ikke er mange år gammel som et eksempel.
Men det er ganske klart, at selve diskussionen om dansk deltagelse eller ikke jo også er en debat som eksperter vil involvere sig i - det går jeg ganske stærkt ud fra - og vi ved alle sammen, at der blandt danske økonomer er både modstandere og tilhængere, og vi kender for så vidt allerede en række økonomers vurderinger af fordele og ulemper ved at deltage i den fælles valuta - dem kender vi gennem de seneste års debat - og jeg er ikke i tvivl om, at disse argumenter også vil være en del af debatten i de kommende år.
Høringer og konferencer arrangeret af Folketinget eller fagudvalgene i Folketinget eller partierne i Folketinget om euroen vil også være nyttige debatfora. Folketinget har som bekendt afsat 15 mio. kr. i hvert år
i perioden 1999-2001.
Det er alligevel en pæn sum.
Det er Nævnet for EU-oplysning, som har til formål at fordele midler til den almindelige oplysning om EU samt administrere de penge, og en del af midlerne vil sandsynligvis blive brugt til debat om euroen.
Af de 15 mio. kr. er 6,8 mio. kr. afsat til Folketingets partier, til Junibevægelsen, til Folkebevægelsen mod EU, til Europabevægelsen, og derfor er der en lang række muligheder for, at debatten bliver bred.
Til spørgsmålet om, hvorvidt der er behov for et oplysningsråd, som det andet beslutningsforslag stiller forslag om, så mener regeringen heller ikke, at det er nødvendigt.
I virkeligheden er der jo allerede et oplysningsråd i form af Rådet for Europæisk Politik, som er et forum, der drøfter overordnede europæiske problemstillinger i EU-politikken, herunder også spørgsmål om Den Økonomiske og Monetære Union.
Rådet for Europæisk Politik er et bredt sammensat råd, hvor både ØMU-modstandere og tilhængere deltager, og det er regeringens holdning, at Rådet for Europæisk Politik gennem mødeaktiviteter og nyhedsbreve, publikationer, konferencer osv. vil medvirke til en balanceret alsidig information om fordele og ulemper ved dansk eurodeltagelse.
Vi har faktisk allerede set det.
For blot ni dage siden var der møde i Rådet for Europæisk Politik om Den Økonomiske og Monetære Union, og her var indlæg både fra tilhængere og modstandere af ØMU'en, og der var efterfølgende, har jeg ladet mig fortælle, en meget nuanceret debat.
Så alt i alt vil der være rig mulighed for at skabe en bred debat med de instrumenter, der allerede eksisterer, og derfor kan regeringen ikke støtte de to forslag til folketingsbeslutning.