John Vinther (KF), 2001-01-09:
Den 22. november sidste år havde vi her i salen en forespørgselsdebat til statsministeren og justitsministeren
om borgernes og virksomhedernes retssikkerhed i forbindelse med offentliggørelse af kontrolresultater
Justitsministeren betonede flere gang undervejs i sit indlæg, at regeringen lagde megen vægt på retssikkerheden, og slog i den forbindelse fast, at offentliggørelse naturligvis kun skal kunne ske, når virksomhedens eller borgerens klagemuligheder er udtømt.
Det var muligvis naivt, det medgiver jeg, men jeg havde faktisk et håb om, at justitsministerens udlægning af regeringens politik på det her område var den bærende.
Det kan jeg nu konstatere ikke er tilfældet.
I hvert fald lægger fødevareministeren jo op til med det her lovforslag, at offentliggørelse skal kunne ske, også selv om klagemulighederne ikke er udtømt.
Det kan vi fra konservativ side ikke støtte.
Det er ikke rimeligt, at man ved en offentliggørelse af kontrolresultater, før klagemulighederne er udtømt, risikerer at kunne ødelægge en virksomhed på noget, der måske efterfølgende viser sig at være et fejlagtigt grundlag.
Dette gælder endnu mere, når der ikke engang i lovforslaget er lagt op til, at der skal være en bagatelgrænse.
Alt, selv den mindste forseelse, overtrædelse, vil blive offentliggjort.
Oven i købet skal den næringsdrivende tvinges til at hænge kontrolresultatet op til skræk og advarsel for kunderne
i butikslokalet
Det betragter vi ikke som forbrugeroplysning, det betragter vi som gabestoksmetoder.
Det hjælper næppe den næringsdrivende, at han eller hun så får mulighed for at rette op på forholdet og rekvirere et nyt besøg 3-5 dage senere; skaden er jo sket, kunderne er forsvundet.
I virkelighedens verden, ja, der betyder fødevareministerens forslag, at den bager, der får en påtale for at have en løs fuge imellem klinkerne, får offentliggjort kontrolresultatet og ydermere tvinges til at hænge det op i bageriet, og det, selv om han altså 5 minutter efter, at inspektionen har forladt bageriet, får rettet op på forholdet.
Det Konservative Folkeparti er ikke imod offentliggørelse.
Dér, hvor offentliggørelse tjener et formål, har det naturligvis sin berettigelse, og det har det i hvert fald i to situationer: For det første dér, hvor befolkningens almindelige sundhedstilstand er i fare, eksempelvis ved konstateret tilfælde af kogalskab og salmonella, og for det andet i de situationer, hvor en virksomhed groft og gentagne gange trods påbud ser stort på alle regler,.
Men det er ikke i orden, når man med offentliggørelse af selv de mest bagatelagtige forseelser skaber unødig og ubegrundet skræk og rædsel i befolkningen.
Det tjener ikke befolkningen, og det udsætter på helt urimelig vis de næringsdrivende for en mulig ødelæggelse af deres virksomhed, der slet ikke står i rimeligt forhold til deres bagatelforseelse.
Derudover er der altså også det forhold, at hvis man offentliggør alt, uden at der på nogen som helst måde er et væsentlighedskriterium bygget ind i systemet, udvander man også værdien af offentliggørelse som instrument til højnelse af fødevaresikkerheden.
Hvis man skyder med spredhagl, bliver det vanskeligere for forbrugeren at kende forskel på bagatellerne og de virkelige syndere.
Også af den grund må der efter vores opfattelse som et absolut minimum indbygges et væsentlighedskriterium i lovforslaget.
Lovforslaget består af ni elementer.
De otte af dem kunne Det Konservative Folkeparti såmænd tilslutte sig, måske skulle der lidt smårettelser til, men det er absolut i småtingsafdelingen, men det niende element, nemlig fødevareministerens nye offentliggørelsesstrategi, køber vi ikke, og det er grunden til, at Det Konservative Folkeparti ikke kan stemme for lovforslaget i dets nuværende form.
Skulle fødevareministeren komme til fornuft, ja, så skal ministeren være hjertelig velkommen til at indkalde os til drøftelser.
Vi kommer meget gerne og medvirker også meget gerne til at få nogle fornuftige ændringer af fødevareloven igennem.