Kristian Thulesen Dahl (DF), 2003-09-09:
Efter godt 6 timers skænderi her mellem Socialdemokratiet og Venstre kan vi så fortsætte debatten om finanslovforslaget.
Det har jeg i hvert fald tænkt mig, men måske med den
bemærkning til den debat, der nu er gået forud, at det virker, som om man i Socialdemokratiet har lagt en bestemt strategi, som hedder, at man slet ikke ønsker at indgå nogen finanslovaftaler med regeringen.
Det er måske taktisk bestemt, at sådan skal det være, så man kan gå til valg på et eller andet tidspunkt og sige: Se, regeringen har ikke ønsket at indgå nogen finanslovsaftaler med os.
Jeg kan bare stilfærdigt som finansordfører for Dansk Folkeparti glæde mig over situationen, for som jeg var oppe og sige i en kort bemærkning tidligere, er det jo soleklart, at jo mere skænderi, der er mellem dem, der ellers kunne udgøre et flertal med regeringen, jo større mulighed har vi jo i Dansk Folkeparti for at få noget konkret indflydelse på regeringens politik.
Derfor er det jo på sin vis en glædelig oplevelse for mig, om end det virker sådan lidt besynderligt, at man tager sådan et standpunkt.
Vi siger tak for finanslovforslaget.
Vi synes, der er nogle ting i det, som umiddelbart er til at gå til.
Der er andre ting, som kræver nogen justering.
Det skal jeg komme tilbage til.
Men vi modtager finanslovforslaget som et oplæg til forhandling, og vi går meget gerne ind i de forhandlinger.
Vi har også en forventning om, at vi kan fortsætte det samarbejde mellem regeringen og Dansk Folkeparti, der har været i forbindelse med de to seneste finanslove.
Vi godkendte kommuneaftalerne i sommer, fordi vi syntes, det var rigtigt, at man tog det råderum, der var, og lagde ud til kommuner og amter, så man brugte maksimalt derude.
Det gør selvfølgelig ikke øvelsen i forbindelse med statens finanser lettere, hvis man anerkender de rammer, der er at gøre godt med, og det gør vi.
Vi anerkender også skattestoppet som et vigtigt grundlag, som flere partier herinde, der har haft ordet indtil nu, har undsagt.
Vi synes, det er vigtigt, at befolkningen har tryghed i forhold til skatter og afgifter og ikke bliver snigløbet ved hjælp af højere skatter og afgifter.
Derfor synes vi, det er rigtigt, at vi også fortsætter med skattestoppet i den finanslovaftale, som vi håber at kunne indgå med regeringen senere på efteråret.
Det hele bunder naturligvis i, at regeringen er indstillet på at komme os i møde på en række punkter, som jeg skal komme ind på de vigtigste af, og dermed giver de indrømmelser, der er nødvendige for at kunne lave en aftale. Jeg vil nævne en række specifikke temaer, som har været oppe i debatten i dag, men også nogle andre.
Først og fremmest vil jeg nævne arbejdsløsheden som naturligvis må bekymre enhver.
Alle, der bliver ledige, oplever det som noget utrolig trist og specielt dem, som ikke har umiddelbar mulighed for at finde job igen, men kommer ind i en arbejdsløshedsperiode.
Jeg var tidligere inde på det i en kort bemærkning.
Når nogle er optaget af det her spørgsmål, så virker det nu mere som ren politisk taktik end egentlig bekymring for de ledige, for hvis man virkelig er bekymret for udviklingen i ledigheden og mener, at det er vigtigt, at hver og en dansker, der overhovedet kan komme i beskæftigelse, kommer i beskæftigelse, så vil man selvfølgelig ikke gøre opgaven sværere for det danske samfund, end den er i forvejen.
Derfor synes jeg, der er noget paradoksalt i, at et stort flertal herinde i Folketinget, Socialdemokratiet iberegnet, fra 1. maj næste år vil åbne det danske arbejdsmarked for arbejdskraft fra de nye EU-lande, fra Østlandene, for vi ved jo, at uanset om det bliver mange eller få, uanset hvilket skøn der er over, hvor mange der konkret vil komme, så vil der komme nogle, og de, som vil komme til Danmark fra Østlandene, vil gøre det sværere for de ledige i Danmark at komme i beskæftigelse, og vi risikerer, at der er endnu flere, der bliver skubbet ud i ledighed, uanset om man følger overenskomsterne eller ej, som nogle er inde på er det afgørende.
Vi ved jo også, der er et arbejdsmarked, der ikke er overenskomstdækket, hvor der altså kan komme nogle ind, som arbejder på andre vilkår.
Uanset fagforeningernes styrke p.t. så er det jo situationen.
Men uanset om man så kommer ind på overenskomstniveau, skubber det, i det omfang man så tager arbejdskraft udefra, som man ellers kunne finde i Danmark eventuelt ved en uddannelsesindsats fra virksomhedernes side, altså nogle danskere ud i ledighed eller fastholder danskere i ledighed.
Vi ved det ikke.
Vi ved bare, at det i hvert fald ikke gør opgaven nemmere for os.
Hr. Nicolai Wammen sagde tidligere,
at man ikke skal gamble med de arbejdsløse.
Nej, fuldstændig rigtigt, men det er lige præcis det, man gør med åbningen af arbejdsmarkedet for østarbejderne.
Jeg synes, man fra et flertal i Folketingets side skulle bruge den anledning, der er med den stigende ledighed, til at sadle om, så vi på den måde kan gøre det maksimale for at beskytte de danske arbejdere.
Det er primært inden for byggebranchen.
Det er ufaglærte, der kommer i klemme her.
Det er dem, der faktisk har de største problemer.
Den anden ting ved det her med de arbejdsløse, som er ganske interessant at iagttage, er den rapport, vi fik her for et par uger siden, der viser, at hvis indvandrere var i beskæftigelse som den almindelige gennemsnitsdansker, så lå der her et økonomisk potentiale på 33 mia. kr.
Det er den regning, som Socialdemokratiet og Det Radikale Venstre som regeringsmagt har efterladt, og som selvfølgelig er et udslag af, at der er kommet alt for mange til Danmark inden for en meget kort periode med det resultat, at de ikke har kunnet opsuges på det danske arbejdsmarked.
De har ikke kunnet blive integreret og komme i arbejde, selv om man jo har brugt massevis af penge på netop det her.
Vi har nu en situation, hvor 40 pct. af al kontanthjælp i Danmark betales til indvandrere og deres efterkommere.
Og hvis der ikke sker noget, vil det efter den undersøgelse, der er lavet, i 2050 være 72,7 pct., ganske, ganske alarmerende. Det er altså det efterslæb, man har efterladt til andre at rydde op i.
Det var om arbejdsløsheden.
Så er der en række punkter på social- og sundhedsområdet, som indtil nu ikke er blevet debatteret så meget, men som jeg synes er vigtige.
For det første omkring sygehusene: Vi mener, det har været en relativ succes, at der har været afsat midler til at få banket ventelisterne ned, altså til at honorere en ekstra indsats på sygehusafdelingerne.
Oprindelig var det 1,5 mia. kr.
Der er for det kommende år i amtsrådsaftalen og finanslovforslaget afsat 1,27 mia. kr. til området.
Vi mener, det er meget vigtigt, at vi får sat fokus på det i forhandlingerne og får fundet ud af, hvordan vi kan sikre, at den relative succes, det har været, også fortsættes, herunder bør vi også have en særskilt diskussion om de medicinske akutte patienter og deres situation.
Et andet område inden for social- og sundhedsområdet er
hospicepladserne.
Vi fik på indeværende års finanslov afsat
en pulje til etablering af nye hospicepladser.
Den pulje ser ikke ud til at komme til at arbejde, som den skulle.
Derfor vil vi i forbindelse med finanslovforhandlingerne stille forslag om, at området overgår til staten - det kunne så også være en lille forløber for det med amternes afskaffelse - og at vi fordeler rovet fra amterne til stat og kommuner, så staten simpelt hen går ind og overtager området, får bygget de hospicer, der er nødvendige, får lavet driftsaftaler med de pågældende steder, så vi sikrer, at ingen døende er på venteliste til en hospiceplads.
Vi kan simpelt hen ikke være bekendt, at den situation kan forekomme. Det skal vi have lavet om på.
Så er der en række steder, hvor de mindre sygehuse meget imod Dansk Folkepartis vilje desværre bliver nedlagt.
Vi har tidligere fremsat beslutningsforslag om at undgå den situation.
Der har desværre været flertal mange steder for at lukke små sygehuse.
Vi ønsker på social- og sundhedsområdet, at der videreføres en ældreydelse til de pensionister, der har det økonomisk sværest.
Vi vil gerne i forhandlingerne diskutere den præcise udformning og facon, også i forhold til den ydelse, der har været i år, men vi mener, at det er helt afgørende, at vi også i de kommende år har en ydelse til de ældre, som økonomisk har det dårligst.
Så er der et punkt i regeringens finanslovforslag, som ikke er kommet med i det omfang, vi ønsker det, nemlig en influenzavaccination til vore ældre medborgere.
Det har faktisk vist sig nu, at det, som tidligere - føler vi i hvert fald - var sådan en kamp op ad bakke, nemlig at få afsat de nødvendige 70 mio. kr. årligt til at tilbyde vore ældre medborgere en influenzavaccination, er der nu flere og flere, der finder ud af faktisk ikke er så tosset en idé endda. I Århus Amt er jeg bekendt med, at man indbudgetterer besparelser på et antal sengepladser, fordi der kommer færre ældre ind på sygehusene.
Man laver annoncekampagner, fordi man har fundet ud af, at det faktisk er en rigtig god forretning, at man på den måde forebygger, frem for at mange ældre bliver nødt til at komme på sygehus i vinterhalvåret på grund af influenza.
Derfor skal den ordning naturligvis fortsætte, og vi vil være garant for i en eventuel aftale med regeringen om finansloven, at vi selvfølgelig også fremover har influenzavaccination til vore ældre medborgere og gerne som en permanent ordning, så der ikke fremover skal være diskussion om, hvorvidt den er der eller ej. Der skal være tryghed for, at den ordning er der; der skal kunne annonceres af amterne; der skal kunne gøres en indsats for, at man permanent etablerer det her tilbud, uanset hvad de få, der efterhånden er tilbage her i Folketinget, synes om det at give pensionister et tilbud uanset indkomst.
Vi mener, at alle skal have det tilbud.
Der er en skævhed mellem de gamle og de nye førtidspensionister, som vi mener bør tages op, hvor der er brugerbetaling på noget, som man ikke får.
i sit finanslovforslag lagt op til et nyt flerårigt forlig om politi og Kriminalforsorgen.
Det er jo noget, der optager os utrolig meget, fordi der er så mange egne af landet, hvor der ikke er den nødvendige tryghed.
Vi skal simpelt hen etablere en situation, hvor der er mere synligt politi på gader og stræder, og det skal ikke bare være i de store byer.
Det skal være over hele landet.
Vi kan ikke være bekendt, at der er så mange områder af landet, hvor det er et stort særsyn at opleve en ordensmand på gader og stræder. Regeringen har spillet ud med noget, der vel bedst kan betegnes som en status quo på området i forhold til det eksisterende.
Vi tvivler meget på, at det er tilstrækkeligt til politiets indsats, og vil derfor have afsat yderligere midler, der sikrer et synligt politi.
Så har vi et andet tema, der handler om udlændingeområdet, som jo også er et meget vigtigt område for os.
Vi har fået en publikation i forbindelse med finanslovforslaget, hvoraf det fremgår, at udgifterne til udlændinge, altså statens udgifter til udlændinge, er faldet meget markant over de seneste 2 år.
Det er selvfølgelig et udslag af den stramme eller strammere udlændingepolitik, vi har ført sammen med regeringen, som medfører ganske store besparelser på statens budget til udlændinge. Nu kan vi se på det nyeste overslag for næste år, at man forventer en ekstra besparelse på 600 mio. kr. i forhold til det, man oprindelig havde lagt ind i finanslovoverslaget, og det er jo ganske fornuftigt alt sammen. Men der er specielt et sted, som vi ikke har fået sat tilstrækkelig fokus på og ikke har fået sat tilstrækkelig turbo på effektueringen af den nødvendige politik, og det er i forhold til hjemsendelser af afviste asylansøgere.
Vi ønsker simpelt hen, at man i forbindelse med drøftelserne om en finanslov også diskuterer, hvordan vi får sat form på hjemsendelse af afviste asylansøgere.
Det er et område, der har haltet.
Efter at vi her i sommer har sat det til debat, begynder der at ske lidt. Det vidner for os om det rigtige i fortsat at sætte det til debat og sikre, at vi også får lavet en egentlig aftale, en egentlig hjemsendelsesplan i forbindelse med finansloven, at vi får sat det på plads, så vi fortsat kan se det fald i udgifterne til udlændinge, som vi glædeligvis har kunnet se de seneste 2 år på de finanslove, vi har taget ansvar for.
Så er der et spørgsmål om grænsehandel, som vi heller ikke kommer uden om.
Det tog vi også i forbindelse med sidste
års forhandlinger, altså dem for indeværende år.
Vi nedsatte afgifterne på en række grænsehandelfølsomme varer, specielt spiritus og tobak, som der bliver mulighed for frit at tage med til Danmark efter den 1. januar.
Det var i udgangspunktet 1,4 mia. kr.
Det er jo et interessant tal, for det viser, at det måske egentlig ikke er så dyrt at gøre noget på det område, som man umiddelbart skulle tro. Må jeg minde om, at vi for en uges tid siden fik en rapport om, at omfanget af grænsehandelen nu er kommet op på 6,2 mia. kr., at vi fik en rapport, der viser, at omfanget af handelen syd for grænsen nu svarer til, hvis den var i Danmark i stedet for, at der var 2.500 ekstra ansatte i detailleddet, i detailbranchen i de danske butikker.
Det er blevet så voldsomt, at vi nu kan se for at tage
et eksempel, at hver tredje øl, der drikkes i Danmark, er købt uden for landets grænser.
Det er jo, kan enhver se, fuldstændig uholdbart, at vi producerer danske varer,
som vi flytter syd for den dansk-tyske grænse, hvorefter danskerne henter de varegrupper hjem igen med det resultat, at det er den tyske statskasse, der scorer fortjenesten på afgifterne. Det er et værre cirkus.
Selvfølgelig bliver vi nødt til at sætte ind over for det, og der er en række initiativer, som vi vil tage i forbindelse med finanslovforhandlingerne, for at få sat fokus på det her område, så vi kan få sat en stopklods for den her udvikling, som i bund og grund ikke er sund for statsfinanserne, men jo heller ikke for, hvor man bør gøre sine indkøb.
Det skal selvfølgelig kunne betale sig at gøre dem i danske butikker til gavn både for forbrugerne og den danske detailhandel.
Så vil jeg lige komme ind på en række temaer, som regeringen har i sit finanslovforslag, hvor vi ikke er synderlig begejstrede, og hvor vi kan se frem til, at der skal arbejdes en del, for at vi kan finde en løsning, hvilket vi selvfølgelig meget håber vi kan.
Det første og det største område er selvfølgelig spørgsmålet om de supplerende dagpenge.
Vi har hele vejen igennem udtalt os kritisk over for den besparelse.
For at sige det ganske firkantet: Vi ønsker ikke at røre ved det supplerende dagpengesystem, så man på nogen måde anfægter lediges motivation til at gå fra ledighed til beskæftigelse
, heller ikke når den form for beskæftigelse, en ledig kan få, er deltidsbeskæftigelse. Regeringen har så peget på, at der er en række hjørner, hvor den mener, at der er misbrug af ordningerne, og har nævnt en række eksempler.
Her kommer regeringen altså på noget af en pædagogisk øvelse, skulle jeg hilse og sige, for at overbevise os om, at man kan det.
Vi vil altså ikke fuldstændig afvise, at der er hjørner, man bør regulere, men vi har meget, meget svært ved at forestille os, at man kan gøre det, uden at man rammer hjertekulen, kan man sige, i det supplerende dagpengesystem.
Det skal man kunne, for at vi vil gå ind i den øvelse.
Så det bliver et besværligt område.
Et andet område, hvor jeg også synes, at der er noget ulogisk i regeringens forslag, er, hvordan man regulerer overførselsindkomster.
Jeg troede efter sommerens debat, at regeringen havde afvist, at man skulle regulere overførselsindkomster alene med pristalsudviklingen i stedet for med lønudviklingen.
Alligevel foreslår regeringen i sit finanslovforslag på tre afgrænsede områder, at man går fra en lønregulering til en pristalsregulering, og det er jo som bekendt boligstøtten, børnefamilieydelsen og på SU-området.
Det kan vi simpelt hen ikke få til at stemme med de meldinger, der tidligere er kommet fra regeringen.
Jeg skal også lige nævne det hjørne, der hedder flerbørnstilskuddet, altså tilskud til børn født samtidig, at vi heller ikke finder, at det nødvendigvis er den rigtige måde, hvis man endelig skal spare på børnefamilieydelsen, for hvis man har børn, der er født samtidig, er der notorisk nogle ekstra omkostninger set i forhold til, at børn bliver født med nogle års mellemrum.
Vi har foreslået, at den måde, man kunne gøre det på, var, ved at man sagde, at man gav børnefamilieydelser, altså børnecheck til de første - vi har i år så sagt tre børn - tre børn i hver familie, og så se på, om det ikke kunne give det tilstrækkelige provenu, og så få afvist den anden måde, som regeringen foreslår at spare på.
Med det her er der i hvert fald sagt, at der også her er
et udestående, som vi skal have drøftet, hvor det i hvert fald ikke er sådan, at regeringens forslag til finanslov bare får en let gang.
Endelig vil jeg nævne landbrugsområdet.
Vi har også diskuteret det tidligere i forbindelse med Socialdemokratiets forslag om ekstraudgifter til landbruget.
Der er denne her sammenkædning, hvor man fjerner beskatning, altså grundskatter, til fordel for afskaffelse af landbrugets konsulent- og vikarydelser.
Det, vi skal have set på, er jo, om det ikke i virkeligheden er en metode, hvor man tager noget, der gives målrettet til de mindste landbrug, og giver det til de største.
Den skævhed, den sociale vridning, der er ved at afskaffe en ordning, der mest er møntet på de bønder, der har
Det er ikke en udvikling, der er særlig sympatisk set med vores øjne. Jeg har her nævnt en række områder, hvor vi vil prioritere.
Jeg har nævnt en række områder i regeringens forslag, som vi ikke bryder os så meget om, men når alt kommer til alt, går vi til forhandlingerne med godt mod.
Sådan en finanslovforhandling er jo ikke kun ynk og klynk, som vi har hørt så meget om i dag.
Det er jo også en mulighed for, at vi kan sætte nogle ting til debat og kan få nogle af de gode ting på bl.a. social- og sundhedsområdet, som jeg har været inde på at vi i Dansk Folkeparti i hvert fald ønsker at få sat fokus på, gennemført i finansloven for 2004.