Ole Stavad (S), 2006-10-25:
»Mener ministeren, det er ordentligt og anstændigt at påtvinge kommuner skattenedsættelser i 2007 med baggrund i en økonomisk gevinst, som de pågældende kommuner aldrig får, hvorefter kommunerne tvinges ud i besparelser, som er i direkte strid med regeringens egne løfter?«
Skriftlig begrundelse
Flere kommuner, som er tvunget til at nedsætte skatten for 2007 med den begrundelse, at udlignings- og finansieringsreformen skulle medføre en gevinst på mere end 0,2 skatteprocent, har oplyst, at de aldrig har fået den lovede gevinst.
I disse kommuner har den tvungne skattenedsættelse resulteret i besparelser for at betale det tabte skatteprovenu.
I foråret 1995 behandlede Folketinget et lovforslag om et nyt udligningssystem, som skulle have virkning for 1996.
Lovforslaget blev belyst ved hjælp af data for 1994, og Kommunaludvalget spurgte dengang den daværende indenrigsminister, Birte Weiss, om det var muligt bl.a. at få reformen genberegnet på tal for 1995.
Ministeren svarede, at 1994-tallene var de seneste gennemarbejdede data, der forelå.
Hun nævnte, at belysningen af systemændringer i sagens natur må være forbundet med en vis usikkerhed, men sagde samtidig, at hvis en gennemregning på data fra andre år havde været mulig, så skønnede hun, at det ikke væsentligt ville ændre de fordelingsmæssige forskydninger.
Jeg må så sige, at hvis sagens natur var sådan dengang, er sagens natur formentlig stadig sådan i dag.
Der er altså ikke noget nyt under solen her.
Jeg noterer mig også, at ministeren dengang mente, at man ikke ville få væsentlig andre resultater af at regne på andre år.
For nu at vende tilbage til situationen i dag har regeringen ønsket at fastholde en fornuftig økonomi i overgangen til de nye systemer.
Det har altså ikke været regeringens mål, at den nye kommunale struktur skulle fejres med skattestigninger.
Her kan jeg da også lige indskyde, at kommunerne jo netop har vedtaget skatteprocenterne for 2007, hvor kommunerne under et har lagt sig lige under det tilladte maksimum.
Nogle kommuner har således haft råderum nok til ikke at gå op til skatteloftet, og det er da positivt, for det betyder jo, at når kommunerne for 2008 igen får ret til selv at fastsætte deres eget skatteniveau, vil der være mulighed for, at kommunerne kan justere sig ind i op- og nedadgående retning.
Man kan glæde sig over, at det kommer til at ske i en situation, hvor der vil være et beløb på knap 180 mio. kr., som kommunernes budgetterede skatter efter den første opgørelse for 2007 ligger under det tilladte maksimum, som vil være til rådighed ved opgørelsen af skattestoppet i 2008.
Det er jo første gang i historien, at regeringen fremsætter et lovforslag, hvor man på baggrund af det, som indenrigsministeren i stor udstrækning erkender er, man kan kalde det forkerte tal, man kan kalde det falske tal, man kan kalde det tal, der viser sig ikke at være dem, der bliver realiseret i det virkelige liv, fastsætter skatteprocenterne.
Man fastsætter dem altså ud fra nogle tal og en økonomi i hver enkelt kommune, som efterfølgende viser sig at være forkerte.
Man tvinger kommunerne til eksempelvis at nedsætte skatteprocenten, samtidig med at den økonomi, der har været forudsætningen for, at de skal nedsætte skatteprocenten, aldrig bliver stillet til rådighed for de pågældende kommuner.
Mener ministeren virkelig, at det er helt uproblematisk, at han fremsætter et lovforslag for Folketinget, der er baseret på økonomiske oplysninger for den enkelte kommune, som efterfølgende viser sig ikke at være korrekte?
For vi har ved lov sikret et loft over kommuneskatterne i 2006 på det niveau, der var gældende i 2005.
Og det har vi gjort for at sikre overgangen til en ny kommunal struktur på en rimelig måde, som ikke satser på eksplosiv forbrugsvækst.
Der kunne man jo også sige, at der er kommuner, der har haft én skatteprocent i 2005, og som ville have haft en anden i 2006, hvis de havde haft deres fulde frihed til selv at sætte den.
Men altså, kommunerne har måttet tåle, at skatten var, som den var i 2006.
Til gengæld har vi jo så fra vores side ved puljer sørget for at komme de kommuner i møde, der var særlig nødstedte, kunne man sige.
Derfor må jeg også svare, når hr. Ole Stavad spørger, om det er helt uproblematisk: Nej, det er ikke helt uproblematisk.
Jeg synes, ministeren taler meget udenom, og selv om Socialdemokraterne også stemte imod det lovforslag, der fra centralt hold dirigerede og fastlagde skatteprocenterne for 2006, så mener jeg ikke, sammenligningen er korrekt.
For det, ministeren og flertallet på forkerte forudsætninger har tvunget kommunerne ud i her, har været at sænke skatteprocenten med den begrundelse, at man fik kompensation og lidt mere til for det, det kostede at sænke skatteprocenten i den enkelte kommune.
Det, vi kan konstatere med henvendelser fra en række kommuner, og det, vi kan se af de opgørelser, som Kommunernes Landsforening har foretaget for budgetlægningen i de kommuner – også nogle af dem, der er tvunget til at sænke skatterne – er, at pengene ikke har været til rådighed som forudsat af Folketinget.
Og når ministeren derfor siger, at det ikke har været uproblematisk i forhold til kommunerne, så kan jeg forstå, at ministeren ikke mener, der har været nogle problemer med, at Folketinget vedtager en lov på forkerte forudsætninger.
Her er der tale om, at Folketinget har vedtaget et lovforslag om et nyt udligningssystem, som skal virke fra den 1. januar 2007 og ligesom alle andre udligningssystemer selvfølgelig skal tage højde for de nyeste data.
Hvis indkomstgrundlaget i en kommune har udviklet sig mere positivt end det, der har været gennemsnitligt i landets kommuner, skal det selvfølgelig også sætte sig i udligningen.
Det er præcis den samme metode, man anvendte, da man sidste gang lavede en udligningsreform, nemlig tilbage i 1995, hvor man jo også dengang var nødt til at sige: Hvis vi skal belyse en ny udligningsmekanisme, må vi jo gøre det på baggrund af et historisk datagrundlag.
Det er det, vi bruger til at opstille den datamodel, som et udligningssystem jo er.
Når det så skal virke i praksis, skal man selvfølgelig fodre den datamodel med de sidste nye tilgængelige data.
Ministeren ved jo godt, at den der sammenligning, han hele tiden kører frem med, fra 1995 og tidligere ændringer i øvrigt ikke kan bruges i det virkelige liv, da det her jo er en massivt meget, meget, meget større øvelse.
For ud over det, som vi taler om med udligningsændringer, er det også alle opgaveflytninger, alt det, der er en følge af kommunalreformen.
Så derfor, hvis ministeren mener, at Folketinget har haft ærlige oplysninger til sin rådighed, så undrer det mig, for jeg stillede fem spørgsmål til ministeren til skriftlig besvarelse for 14 dage siden.
De to andre spørgsmål, der blev stillet samtidig, fik jeg svar på for en uge siden, og det undrer mig, hvis det er sådan, at ministeren mener, at han har så gode kort på hånden, at han ikke har sørget for at præsentere sine gode kort for Folketinget.
Nu har jeg desværre ikke mulighed for at komme igen efterfølgende, men jeg mener, ministeren virkelig skylder Folketinget en rigtig god forklaring på, hvor han har gjort opmærksom på at hele den diskussion, vi havde, forudsatte, at vi havde et ærligt grundlag.
Det havde vi ikke, og det har borgmestre, også borgmestre fra Venstre og De Konservative, dokumenteret ved fremmøde i Folketingets Kommunaludvalg.
Situationen er fuldstændig parallel til den, vi havde i midten af 1990'erne, og hvis man i øvrigt ser på tabs- og gevinstprofilen af reformen, flytter den for så vidt ikke flere ressourcer rundtomkring i de enkelte kommuner end dengang, da den tidligere regering lavede en udligningsreform, som systematisk flyttede ressourcer fra en bestemt type kommuner, nemlig de mindre kommuner med spredt bebyggelse, til de store købstadskommuner.
Den daværende indenrigsminister måtte analogt til det spørgsmål, der stilles her, sige, at når man laver en sådan ny model, må man dokumentere dens politiske effekter med et historisk datasæt, og så må man i øvrigt anvende modellen på det nye datagrundlag.
Der er jo den indbyggede sammenhæng, at hvis en kommune har en ændret økonomi i forhold til det datagrundlag, man vedtog modellen på, er der den realitet i det, at hvis man har et mindre udgiftsbehov, har man også et mindre behov for at modtage ressourcer fra de øvrige kommuner.
Jeg skal meget beklage, hvis jeg har været for langsom med en konkret besvarelse af nogle skriftlige spørgsmål.
Det skal jeg rette op på her i løbet af eftermiddagen.
Hermed sluttede spørgsmålet.