Tove Videbæk (KRF), 1999-12-03:
Det er et meget positivt forslag, SF her har genfremsat.
Det indeholder mange positive elementer i både hensigterne og den måde, de er tænkt gennemført på.
Vedrørende punkt 1 er erfaringerne fra de få amter, hvor der foregår et målrettet forebyggelsesarbejde, gode, men antallet af selvmord i Danmark er fortsat så højt, at det er på tide at indføre et målrettet forebyggelsesarbejde i alle amter.
Det lyder selvfølgelig godt, men det er nu ikke så ligetil.
De selvmordstruede er mange forskellige slags mennesker.
Der er stor forskel på grundene til børns og unges selvmordsforsøg og modne menneskers selvmordsforsøg, og der er også mange forskellige årsager til selvmordsforsøg i de enkelte aldersgrupper.
Det er derfor ikke unaturligt, at mange amter hidtil har været meget tilbageholdende med iværksættelse af generel selvmordsforebyggelse.
Vedrørende punkt 2: Når amterne generelt gennemfører et målrettet selvmordsforebyggende arbejde, må det naturligvis følges op i uddannelsen og efteruddannelsen af alle relevante personalegrupper.
Det er også godt, at uddannelseskravet ikke afgrænses til bestemte personalegrupper.
Punkt 3, livsmodsundervisning og undervisning i mestring af eget liv til børn og unge, vil derimod efter vores mening være meget vanskeligt at gennemføre i offentligt regi.
Det er derfor godt, at der i forslaget også er lagt vægt på at inddrage frivillige og private organisationer, herunder kristelige organisationer.
Det er jo svært at undervise i mestring af eget liv, hvis man ikke kan henvise til et formål
med det liv og livsværdier i det hele taget.
Vedrørende punkt 4 er det værdifuldt, hvis vi kan tage ved lære af den norske offentlige kampagne til forebyggelse af selvmord.
Også angående denne del af forslaget er det værd at overveje, om nogle af midlerne til forebyggelse ikke med fordel kunne kanaliseres gennem de frivillige og private organisationer.
Med hensyn til punkt 5 har de frivillige og private organisationer mulighed for at få kontakt med mange af de mennesker, der falder igennem det offentlige sikkerhedsnet.
Det er klart, at der også er en del af de mennesker, der er selvmordstruede, og det selvmordsforebyggende arbejde vil derfor bedst kunne nå disse mennesker gennem de frivillige og private sociale organisationer, der arbejder med selvmordsforebyggelse.
Punkt 6: Det selvmordsforebyggende arbejde, der er i gang i nogle få amter, har tydeligt vist, at der er meget at lære.
Det er derfor også hensigtsmæssigt at evaluere resultaterne efter en årrække, og det er også klart, at alle egnede instanser - staten, amterne og kommunerne osv. og ikke mindst de frivillige organisationer - bør inddrages.
En stor del af de selvmordstruede er psykisk syge mennesker, der ikke har fået et relevant behandlingstilbud i tide eller er blevet udskrevet fra psykiatriske afdelinger uden netværk eller uden nogen til at følge dem op.
De er nok de allermest selvmordstruede, og derfor er jeg også tilfreds med, at der af satspuljemidlerne er blevet afsat 8 mio. kr. i 2000 og 9 mio. kr. i de efterfølgende 3 år til selvmordsforebyggende arbejde, og at der yderligere er afsat flere hundrede millioner til bedring af forholdene omkring de psykisk syge. Men det allervigtigste i det selvmordsforebyggende arbejde er dog at give folk noget at leve for og lyst til at leve i det hele taget, livsværdier og formål med de dage og år, som livet udgør.
Det er igen værdidebatten, vi skal fokusere på, og det skal ske bredt i hele samfundet, i skoler, uddannelsesinstitutioner, kirker, foreninger og organisationer og på arbejdspladser - alle steder, hvor mennesker færdes - for vi må have snakket om dette spørgsmål: Hvorfor vælger friske unge mennesker med livet foran sig at afslutte det alt for tidligt?
En tak til SF, som har sat emnet på dagsordenen.
Men da der jo allerede er taget fat og man er gået i gang på området, mener vi måske, at der allerede er taget godt fat på selvmordsforebyggelsen i Danmark, så vi vil se, hvad der sker under udvalgsarbejdet.