Kim Behnke (FRI), 1999-12-07:
I Frihed 2000 har vi også noteret os, at de eneste, der er modstander af det her forslag, er advokaterne.
Og det forstår vi selvfølgelig godt, fordi det for advokaterne har været en guldgrube at blive udnævnt som kuratorer.
De har tjent store og lette penge ved at være kuratorer for forskellige konkursboer.
Og det forhold, at de nu får lov til at lave lidt for pengene, skal bestemt ikke afholde os fra at synes, at det her er en aldeles glimrende idé.
Der redegøres ikke nærmere i bemærkningerne for, hvordan man når frem til det skøn, at der er en kvart mia. kr. at hente det første år, oven i købet stigende til 400 mio. kr. i årene efter.
Så hvis skatteministeren har tid til det i sin tale, var det da rart at vide, hvad det er, der ligger til grund for det skøn.
Er det efter nogle stikprøver, som man så har prøvet at gange op efter en eller anden formel, at man så når op på det?
For efter vores mening er det et uhyggelig højt tal, hvis der i forbindelse med, at der udloddes dividender fra konkursboer osv., bliver unddraget betaling af så mange penge, som tilfældet skulle være.
Men vi støtter det naturligvis fuldt ud.
De kuratorer må påtage sig den opgave at lave sådan en liste over, hvem der har modtaget dividender.
Og skulle det gå hen og indbringe statskassen en kvart mia. kr. eller mere, så er det penge, som naturligt skulle have været dér, for hvis ikke den pågældende virksomhed var gået konkurs, og hvis tingene havde fortsat, ja, så var man jo kommet til at betale skat af pengene alligevel.
Så ud fra de betragtninger støtter vi forslaget et hundrede procent.
Hr. Frank Aaen havde den interessante betragtning, at han mente, at lovforslaget var til fordel for de mindre erhvervsdrivende, og at det burde man notere sig.
I og med at beløbsgrænsen i forslaget er 10 mio. kr., så er man nødt til at sige, at begrebet mindre erhvervsdrivende er relativt.
Der skal ikke meget aktivitet til i vore dage, før omsætningen er på over 10 mio. kr.
Men bortset fra det, hvis man har små og store erhvervsvirksomheder, og man vil gøre det bedre for de små, så er der to måder at gøre det på: Den ene er selvfølgelig, som skatteministeren foreslår, at gøre det skidt for de store.
Det synes vi ville have været det mest sympatiske.
Kigger man så på selve lovforslaget, så mindes jeg jo, da dagbladet Børsen for et halvt års tid siden havde en såkaldt afsløring af, at skatteministeren havde tænkt sig at opstramme kredittiderne for en række afgifter, herunder momsen.
Skatteministeren skrev på daværende tidspunkt sådan en minikronik i Børsen og kunne fortælle med oprejst pande, at Børsen var fejlinformeret, fordi der var sandelig ikke tale om, at momsafregningstiderne skulle opstrammes.
Der var en række punktafgifter osv., hvor der var brug for en tilpasning og en administrativ lettelse osv.
Og på daværende tidspunkt holdt skatteministeren jo også ord, for der kom et lovforslag i Folketinget, som vi fra Frihed 2000 i øvrigt støttede, fordi det var fornuftigt at få tilpasset nogle afregningstider og afskaffe noget unødigt bureaukrati. Men skatteministerens løfter om, at han ikke havde tænkt sig at gøre noget ved momsloven og afregningstiderne for moms, holdt jo ikke ret længe.
Det holdt ikke længere, end til der blev givet en arbejdsordre fra Finansministeriet: Skaf nogle penge.
Så gør man den betragtning, at den gennemsnitlige likviditetsforbedring for staten udløser en rentebesparelse på 765 mio. kr.
Så gør man op i bemærkningerne, at det betyder så en erhvervsøkonomisk belastning på et tilsvarende beløb.
Men sådan er virkeligheden jo ikke, for den rente, staten kan låne til, er jo langt lavere end for de her virksomheder.
En lang række af de her virksomheder skal ud og forøge deres kassekredit, som måske i forvejen er anstrengt, fordi det ikke lige går helt så godt i deres branche, og de renter, de skal låne til, er markant højere end de renter, som staten kan låne til.
Det er jo derfor, staten stiller med rentegaranti osv. til Danmarks Radio, og hvad ved jeg, så man kan låne til lav rente.
Det kan virksomhederne ikke, og derfor er den erhvervsøkonomiske beregning, der er heri, fuldstændig uden hold i virkeligheden, og det vidner om, at der ikke er ret mange af de embedsmænd, ministeren har, der nogen sinde har været i en privat erhvervsvirksomhed, siden man kan lave sådan et regnestykke.
Men man går altså ud og fjerner denne likviditet.
Man tvinger virksomhederne til at låne nogle penge i pengeinstitutterne, som de så kan stille til rådighed for staten. Så var der nogle, der gjorde den bemærkning, at i gamle dage var det, fordi virksomhederne måske ikke var så gode til at opkræve pengene hos deres kunder.
Det er jo ikke kun et spørgsmål om, hvorvidt man er god til at opkræve penge hos sine kunder.
Det er også et spørgsmål om, hvorvidt ens kunder har betalingsmulighed.
Og at det her det skal udløse disse dominoeffekter, hvor en erhvervsvirksomheds manglende betalingsevene betyder, at hele dominocirklen går i gang, synes vi ærligt talt er dårligt, blot fordi man her op til jul skal hænge lidt vinduespynt op i finansministerens vindue.
Derfor er der for Frihed 2000 kun ét at gøre, og det er at indstille lovforslaget til forkastelse.