Hanne Andersen (S), 1998-12-04:
I løbet af de seneste 11 år er sygesikringens udgifter til medicin mere end fordoblet, og udgifterne er vokset hurtigere end både den samlede omsætning og mængdeforbruget.
På den baggrund blev det i forbindelse med finanslovforhandlingerne for 1997 vedtaget at nedsætte et udvalg, Medicinudvalget, som bl.a. skulle komme med forslag til en omlægning af medicintilskudssystemet.
I sin betænkning fra juni 1998 anfører Medicinudvalget, at den nuværende medicintilskudsordning med den procentvise dækning af udgiften til det enkelte lægemiddel ikke længere i sig selv tilgodeser det væsentlige hensyn bag tilskudssystemet, nemlig at sikre, at ingen patient af økonomiske grunde afstår fra en relevant behandling med lægemidler.
Efter de gældende regler ydes der tilskud til det enkelte lægemiddel uafhængigt af, om der er tale om et billigt eller et dyrt lægemiddel, og uafhængigt af, om lægemidlet skal indtages gennem en kortere- eller længerevarende periode.
Tilskudssystemet tager således ikke højde for, at den årlige udgift til køb af lægemidler kan være beskeden for nogle medicinbrugere, men økonomisk stærkt belastende for andre.
Som følge heraf pegede Medicinudvalget bl.a. på muligheden for at indføre et såkaldt behovsafhængigt tilskudssystem og opstillede flere modeller.
Patienten afholder selv indtil en vis grænse hele udgiften til køb af tilskudsberettigede lægemidler.
Ved køb af lægemidler over den fastsatte grænse ydes et offentligt tilskud, som uafhængigt af, hvilket tilskudsberettiget lægemiddel der er tale om, øges gradvis ved stigende forbrug for til sidst at udgøre den væsentligste del af udgiften.
Ved at lade størrelsen af det offentlige tilskud afhænge af patientens forbrug af lægemidler opnås, at ressourcerne flyttes fra patienter med et mindre, eventuelt forbigående, forbrug til patienter med et større og måske varigt forbrug.
Det nye medicintilskudssystem bygges op om følgende elementer: Der ydes generelt ikke offentligt tilskud til køb af tilskudsberettigede lægemidler ved et forbrug på mindre end 500 kr. årligt.
Der gives 50 pct. tilskud til et årligt forbrug på mellem 500 og 1.200 kr., 75 pct. tilskud til et forbrug på mellem 1.200 og 2.800 kr. og 85 pct. tilskud til et forbrug på over 2.800 kr. om året.
Til personer med et stort, varigt og fagligt veldokumenteret behov for lægemidler ydes der 100 pct. tilskud til udgifter, der overstiger en årlig egenbetaling på 3.600 kr.
Det svarer til et gennemsnit på 300 kr. pr. måned.
Reglen afløser den såkaldte kronikerregel i den sociale lovgivning.
Servicelovens regel om, at kommunen kan yde hjælp til lægeordineret medicin til personer, der vælger at dø i eget hjem eller på hospice, ophæves.
I stedet fastsættes lignende regler om en sådan ydelse af hjælp til medicin til personer i terminalpleje i sygesikringsloven.
Insulins særstatus med 100 pct. tilskud bortfalder, således at diabetikere modtager tilskud på linje med alle andre medicinbrugere. Enkelttilskudsordningen videreføres, og det gør medicinkortordningen også.
Samtidig indskærpes det over for kommunerne, at når de tildeler tilskud efter ordningen, skal de foretage en konkret trangsvurdering, som det er forudsat i pensionsloven.
Herudover vil der fortsat i sociallovgivningen være bestemmelser, der supplerer sygesikringlovens regler om tilskud til medicin.