runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jens Kirk (V), 2006-02-03:
Fødevareministeren har haft et godt og grundigt indlæg om beslutningsforslaget her forinden.
Derfor skal jeg gøre det meget kort og konstatere, at det er en fiskeripartnerskabsaftale, der er indgået mellem EU og Marokko.
Som sådan er det ikke folkeretsstridigt at udnytte naturressourcer i ikkeselvstyrende områder, udnyttelse skal blot ske på visse betingelser, og de fremgår klart af det brev, vi fik, af 29. januar 2002.
Udnyttelsen skal selvfølgelig ske, så den også tager hensyn til lokalbefolkningens behov og interesser og er til gavn for dem.
De forpligtelser, der står her, forventer jeg selvfølgelig at Marokko lever op til, og med disse begrundelser må Venstre afvise forslaget.
Jeg er sikker på, at de henvendelser, der vil komme fra EU, vil gøre, at de aftaler, der er indgået, og som bygger på fiskeripartnerskabsaftaler, vil medføre, at der bliver holdt øje med, om man overholder de forpligtelser, man har over for den lokale befolkning.
Villy Søvndal (SF), 2006-02-03:
Jeg forstår ikke socialministerens afvisning.
Det er nu blevet dokumenteret af fru Line Barfod, at hvad angår afdrag på gæld,
har man sat en grænse for, hvor meget man må trække folk, og den grænse ligger oven i købet højere end de beløb, vi bruger i forslaget her.
Derefter har hr. Martin Lidegaard redegjort for, at regeringen anerkender, at der er en retspraksis, der hedder, at der er en nedre grænse.
Så jeg forstår ikke afvisningen, for jeg synes, at socialministeren igen skiller sig ud fra resten af regeringen ved at lægge sig et sted, der er langt mere liberalt og langt mindre værnende om de svage grupper end udtrykt i svaret fra beskæftigelsesministeren og i den retspraksis, der er, når det drejer sig om afdrag på gæld.
Jeg forstår heller ikke ministerens afvisning af, at penge ikke skulle være et godt middel mod fattigdom.
Jeg har svært ved at se bedre midler.
Jeg anerkender, at fattigdom kan være sammensat, men for dem, hvis hovedproblem det er, at de ikke har råd, kender ministeren da et bedre middel end penge?
Lise von Seelen (S), 2006-02-03:
Nu er vi slet ikke nået hen til, at vi snakker om, hvor det niveau skal ligge.
Men jeg synes helt sikkert, at det er et problem, hvis mennesker ikke har råd til at holde deres børns fødselsdag, hvis mennesker ikke har råd til at tage deres børn med i svømmehal, hvis mennesker ikke har råd til at købe sund mad til deres unger.
Det synes jeg er et problem.
De tilbagemeldinger, vi får, er, at der er flere og flere familier, som har problemer med økonomien, og hvis det, at vi indfører sådan en grænse, kunne være med til, at vi i højere grad kunne være opmærksom på, hvordan denne udvikling arter sig, og så forebygge, at mennesker kommer i de situationer, at de ikke kan komme i svømmehallen, at deres børn ikke får sund kost og alle disse ting, så ville jeg da synes, det ville være en oplagt og fornem socialpolitisk opgave.
Martin Lidegaard (RV), 2006-02-03:
Jeg tror, det er fair at sige, at det var et meget overvejende flertal af organisationerne, der mente, at det gik den forkerte vej, det var ikke sådan fifty-fifty.
Sagen er jo, at jeg sådan set ikke spurgte i denne sammenhæng til den relative ulighed.
Jeg spurgte til, om der er blevet flere mennesker i Danmark, der lever i absolut fattigdom.
For mig er det meget svært at komme uden om, at når man indfører en starthjælp og et kontanthjælpsstop, uanset hvad man i øvrigt måtte mene om de politikker, så er den logiske konsekvens jo, at der bliver flere fattige, hvis ikke folk kommer i arbejde.
Og det gør de jo ikke alle sammen, langtfra.
Jeg er interesseret i, at vi bare er enige om det grundlag, vi diskuterer på, altså om problemet er der, og om det er voksende.
Og det bekymrer mig dybt, hvis landets socialminister ikke engang vil se, at problemet er der.
Derfor bliver jeg nødt til at spørge igen: Er der ikke, lad mig så sige det sådan, en overvejende til vished grænsede sandsynlighed for, at når man reducerer folks livsgrundlag dramatisk, så stiger fattigdommen også?
Eva Kjer Hansen (V), 2006-02-03:
Jeg er udmærket bekendt med, at hr. Martin Lidegaard har det svært med loftet over kontanthjælpen og med starthjælpen, som der jo er gode grunde til er lige præcis, som de er.
Jeg er ikke enig i, at vi har absolut fattigdom i Danmark.
Det, vi taler om, er en relativ fattigdom, det er, at nogle har mindre økonomisk til rådighed end andre.
Der er det jo afgørende at se på: Hvordan giver man så dem muligheden for at forbedre deres situation?
Hvordan giver vi adgang til arbejdsmarkedet for dem?
Der er nogle hindringer, der gør sig gældende, og det er lige præcis dem, vi tager fat på.
Line Barfod (EL), 2006-02-03:
Vi har jo diskuteret det her adskillige gange efterhånden i et desperat forsøg fra oppositionens side på at prøve at få socialministeren til bare at overveje at være socialminister, altså at tage sig af dem, der har sociale problemer, herunder sikre, at de har penge nok til at betale deres husleje og købe mad.
Når vi har diskuteret med ordførere fra Venstre og Konservative, er vi blevet henvist til det argument, at de, der oplever loftet på kontanthjælpen, jo bare kunne gå ud og tage et arbejde.
Når vi så prøver at gøre opmærksom på, at en meget, meget stor del af dem, der er ramt af kontanthjælpsloftet, ikke kan arbejde, f.eks. fordi de har været udsat for en arbejdsskade og venter på at blive raske, eller fordi de er misbrugere eller på andre måder ikke er i stand til at tage et arbejde, så er det svar, vi får fra ordførerne, at så burde de slet ikke være på kontanthjælp, så skulle de være på nogle andre ydelser under Socialministeriet.
Eva Kjer Hansen (V), 2006-02-03:
Så er det rigtigt, at der er nogle, der har vanskeligere end som så ved at finde fodfæste på arbejdsmarkedet og komme i beskæftigelse.
Vi har allerede nogle ordninger: vikarordningen, mentorordningen og lignende.
Jeg synes, det er vigtigt at prøve at se på: Hvad er det yderligere, der skal til, for at flere får muligheden for at komme i beskæftigelse, i det omfang som de nu magter?
Line Barfod (EL), 2006-02-03:
Ministeren svarede ikke på mit spørgsmål, så jeg må gå ud fra, at ministeren kan bekræfte, at der ikke findes nogen ydelser under Socialministeriet, vi andre ikke kender, men at folk, der ikke er i stand til at arbejde, men som heller ikke er så permanent syge, at de kommer på førtidspension, er henvist til kontanthjælp og dermed rammes af kontanthjælpsloftet.
Så står vi tilbage med det problem, at ministeren bliver ved med at sige, at det skal kunne betale sig at arbejde.
Det er jeg fuldstændig enig i, så lad os i fællesskab kæmpe for, at mindstelønningerne bliver hævet, så der bliver en større forskel.
Men når man ikke har et arbejde, f.eks. fordi man ikke er i stand til det, fordi man er syg eller misbruger eller andet, så skal man altså have penge nok til at leve af.
Jeg vil gerne høre, om ministeren er enig i, at når man ikke er i arbejde, så skal man have en forsørgelse, sådan som det også står i grundloven og er en del af menneskerettighederne, som gør, at man kan leve på et anstændigt niveau, herunder have råd til at købe mad hver dag og købe tøj til sine børn.
Det kan jeg simpelt hen ikke forstå at en socialminister ikke mener.
Jeg synes, socialministeren skulle overveje at skifte titel, hvis socialministeren ikke mener, at det er rimeligt at være social.
Eva Kjer Hansen (V), 2006-02-03:
Jeg synes skam, jeg er meget social, og jeg synes netop, at vi i denne regering tager fat på de problemer, der er, og sætter massivt ind over for de barrierer, der f.eks. er for at komme i beskæftigelse.
Der er gode grunde til, at starthjælpen er, som den er.
Vi synes i regeringen, at man ikke bare skal kunne komme til Danmark og så få de fulde ydelser.
Loftet over kontanthjælpen hænger nøje sammen med det, at det skal kunne betale sig at arbejde.
Jeg kan bekræfte over for fru Line Barfod, at der ikke er nogen ydelser i Socialministeriet, som andre ikke måtte kende til.
Det kan jeg fuldt ud bekræfte.
Så vil jeg gerne igen understrege, at vi for et eller to år siden f.eks. fik lavet undersøgelsen om personer i lavindkomstgruppen, gruppen med de svageste: Hvad er det, der er af barrierer for dem for at komme ud på arbejdsmarkedet?
Der var der især tre ting, der gjorde sig gældende: Den ene var, at nogle slås med gældsproblemer, den anden, at nogle slås med misbrugsproblemer, og den tredje var, at der er personer, der mangler socialt netværk.
Det er jo lige præcis de indsatser, som regeringen så har taget fat om nu her med muligheden for at få et netværk gennem en støtte- og kontaktpersonordning, som har vist sig at være en af de rigtig gode hjælpeforanstaltninger for personer, som har det svært.
Lise von Seelen (S), 2006-02-03:
Ministeren nævner her, at mennesker, som kommer til vores land og får starthjælp, ikke bare kan forvente at komme og få fulde ydelser.
Så vil jeg godt spørge ministeren: Det, der er vores opgave, når der er mennesker, der får mulighed for at opholde sig i vores land, er vel at give dem de allerbedste vilkår for at blive velfungerende mennesker i vores samfund og få en tilknytning til arbejdsmarkedet.
Hvis det at have starthjælpen som et vilkår gør, at folk faktisk isoleres eller udstødes i stedet for at blive tilknyttet vores samfund,
hvad er så ideen med at skulle starte på starthjælp i stedet for at starte på en ydelse, der gør, at man kommer med på holdet så hurtigt som muligt?
Eva Kjer Hansen (V), 2006-02-03:
Jeg er fuldstændig enig med fru Lise von Seelen i, at det handler om at se på, hvordan folk så allerbedst kan fungere i det danske samfund, og hvordan de kan få en tilknytning til arbejdsmarkedet.
Det er jo lige præcis det, vi gør med de forskellige initiativer og f.eks. i forbindelse med integrationsaftalen, som jeg kan forstå fru Lise von Seelens parti i begyndelsen var meget positivt indstillet over for, men så alligevel valgte at løbe fra.
Det handler netop om at finde ud af, hvad det er, der skal til, for at mennesker bedst bliver integreret i det danske samfund og får chancen på arbejdsmarkedet.
Der er jeg helt uenig i den linje, som vi har set fra Socialdemokraternes side, hvor man siger, at man bare skal give folk en pose penge og så i øvrigt overlade dem til sig selv.
Jeg er helt uenig i den linje.
Jeg mener, at det gælder om ikke at opgive nogen mennesker på forhånd.
Vi har set rigtig gode eksempler på folk, der i lang tid har været på overførselsindkomst, og når de så får det rigtige tilbud, kan de fint fungere på arbejdsmarkedet.
Det er den aktive linje, regeringen står for.
Lise von Seelen (S), 2006-02-03:
Jeg synes, der er en utrolig dobbelthed i det, ministeren siger: Man vil både gerne have folk integreret så hurtigt som mulig, og samtidig isolerer man dem på en ydelse, som er helt særlig.
Det hænger jo ikke sammen.
Det er jo en fuldstændig bagvendt og meget, meget ressourcekrævende måde at lave integration på både for de mennesker, det handler om, og for os som samfund.
Så hvad er grunden til, at ministeren synes, at man skal isolere folk, før man skal optage dem på arbejdsmarkedet?
Eva Kjer Hansen (V), 2006-02-03:
Det er jo ærgerligt, hvis det er forbigået fru Lise von Seelens opmærksomhed, at når vi ser på statistikkerne over personer på starthjælp, er der faktisk langt flere af dem, der er blevet selvforsørgende, end dem på de højere ydelser.
Så der er gode resultater på området.
Så synes jeg, at det er beklageligt, at Socialdemokraterne overhovedet ikke vil tage noget ansvar for integrationsindsatsen i Danmark.
Nu har vi lavet en meget omfattende aftale, som tager fat på de problemer, der er – problemer, der bl.a. er der, fordi vi har haft socialdemokratisk ledede regeringer, der ikke har beskæftiget sig nok med integrationsproblemerne, og som har ladet stå til.
De har bl.a. kørt den linje, at bare folk fik en pose penge, så kunne de klare sig selv.
Det er det, vi nu gør op med, fordi vi synes, alle i Danmark skal have en chance for at leve det liv, de gerne vil, og være velintegrerede og fungere bl.a. med deltagelse på arbejdsmarkedet.
Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslaget overgik derefter til anden behandling.
Afstemning
Når vi ser på mulighederne for at måle, hvad der sker på området, er sagen jo, at der ikke er sket nogen væsentlige ændringer.
Vi måler typisk på Ginikoefficienten, og vi måler på udviklingen i lavindkomstgruppen, og der er en lille stigning, når vi ser det over år, men den skyldes jo først og fremmest udviklingen i ejendomspriserne.
Så der er altså ikke egentlig dokumentation for en stigende økonomisk ulighed i de tal, vi kender på nuværende tidspunkt.
Der var organisationer, der meldte tilbage, at det er positivt med behandlingstilbud og forskellige indsatser.
Nogle mente så, at deres brugere havde fået det bedre, og en lidt større gruppe mente, at deres brugere havde fået det værre.
Der er det jo vigtigt at følge op på, hvad det så er, der gør sig gældende.
Hvorfor er der nogle, der har fået det værre?
Det er jo derfor, jeg som opfølgning på rapporten har inviteret ngo’erne til en drøftelse af, hvad der eventuelt yderligere kan gøres.
Line Barfod (EL), 2006-02-03:
Først kan jeg ikke lade være med at undre mig, når ministeren taler så varmt om projektet med »skæve« boliger, og at der skal være plads til, at folk bor på en anden måde, samtidig med at regeringen er i gang med at tvangsnormalisere Christiania, så vi risikerer, at man der ikke længere har plads til, at folk kan bo på en anden måde.
Det, jeg egentlig gerne vil spørge til, er med hensyn til det tidligere punkt om støtte- og kontaktpersoner.
Der sagde ministeren på et tidspunkt, at man ikke vidste, hvorfor folk blev sat ud af deres boliger.
Der vil jeg bare høre, om ministeren har overvejet, at når folk ikke betaler deres husleje, så er det, fordi de ikke har råd til at betale deres husleje.
Hvis folk har penge til at betale husleje, så vil de normalt også gøre det, når de bliver rykket og tvunget, altså truet med at blive sat ud af boligen.
Det er ikke noget, man sådan bare gør for sjov, eller fordi der lige er et forbigående problem.
Det er, fordi man simpelt hen ikke har råd til at betale huslejen.
Har ministeren overvejet, at det kunne være årsagen?
Når ministeren nu ikke vil lytte til alt det, der er kommet, så er det da glædeligt, at ministeren så forsøger at indhente nogle oplysninger, som vi så må håbe at hun denne gang vil lytte til.
Hvis nu det viser sig, at de oplysninger, som ministeren indhenter, peger på, at mange mennesker ikke har råd til at betale deres husleje, fordi der er blevet skåret i boligstøtte, kontanthjælp osv., hvilke initiativer vil ministeren så tage for at sikre, at de fremover ikke bliver hjemløse på grund af, at regeringen har skåret så hårdt i ydelserne?
Vil ministeren så overveje at sætte ydelserne op, så disse mennesker har råd til at blive i deres boliger, frem for at de kommer ud i hjemløshed, på herberg og børnene på institutioner osv., hvad der jo koster langt, langt mere på længere sigt for samfundet end at give dem en kontanthjælp, de kan leve af?
Eva Kjer Hansen (V), 2006-02-03:
Jeg skal måske lige gentage, at når vi nu ser på de tal, vi har fået fra Domstolsstyrelsen, så har vi altså først tal fra 2002.
Den store stigning er på 31 pct. fra 2002 til 2003, så er der yderligere en stigning på 4 pct. fra 2003 til 2004.
Jeg kan selvsagt ikke sige noget om, hvilke initiativer jeg vil tage, når jeg netop har understreget, at vi mangler viden om årsag og virkning på området, og jeg synes ærlig talt, det er lidt useriøst at kræve handling, inden det er blevet afdækket, hvad det egentlig er for nogle problemer, der gør sig gældende.
Villy Søvndal (SF), 2006-02-03:
Socialministeren kom til at karakterisere forslaget som overflødigt: Ja, måske for socialministeren, det ved jeg ikke, men jeg tror ikke for dem, som oplever hjemløsheden rundtomkring.
Jeg synes egentlig, det er utroligt, at et af de alvorligste samfundsproblemer, vi har, og hvor vi byder ind med en løsning, der karakteriserer socialministeren det som overflødigt og henholder sig til, at hun heldigvis kun har tal for 2002.
Det er jo ikke rigtigt.
Vi har en hel række nye tal fra Rådet fra Socialt Udsatte, vi har helt nye tal og bemærkninger fra den rapport, regeringen selv bad om, der siger, at det går dårligt, og det går stadig dårligere.
Hvis nu socialministeren var optaget af sit job, så måtte hun jo direkte have lyst til at få frem, om de der oplysninger, som dem, der er allertættest på, kommer med, er rigtige, og jeg forstår ikke, at socialministeren synes, det er overflødigt at diskutere et af alvorligste emneområder under socialministerens ressortområde.
Eva Kjer Hansen (V), 2006-02-03:
Jeg har ikke sagt, at det er overflødigt at diskutere f.eks. indsatsen for hjemløse.
Og der er det afgørende, at vi netop laver nogle nye boformer med de »skæve« huse med udslusningsboliger m.v., at vi får bygget nye almene boliger.
Det er jo det, der er afgørende for, at mennesker kan få den bolig, som de kan have som deres hjem, som de kan holde ud at være i, og der synes jeg netop, det er afgørende at tage hensyn til, at der bare er nogle, som ikke trives under de almindelige boformer, som vi andre gør, og der må vi finde løsninger på, hvordan boligen så skal være, og under hvilke vilkår man kan bo der.
Villy Søvndal (SF), 2006-02-03:
Jeg synes selv, at det afgørende er noget helt andet.
Jeg synes, at det helt afgørende i den her diskussion er, at i et samfund, der er rigere i dag end nogen sinde, er det dér acceptabelt ud fra regeringens ambitionsniveau, at hjemløsheden er et voksende problem, at vi ser stadig flere helt unge droppe ud i hjemløshed, at vi oplever stadig flere, der ikke har råd til at betale deres husleje?
Er det acceptabelt for regeringens ambitionsniveau i så rigt et samfund som vores?
Jeg er sådan set meget mere optaget af bundlinjen i det her og ikke af, at socialministeren redegør for, hvilke initiativer hun har taget.
Det er fint nok, men det afgørende er jo, når vi kigger på bundlinjen, om det så går fremad eller tilbage.
Svaret er entydigt fra dem, der opererer ude i virkeligheden, at det går rigtig dårligt, og derfor er jeg ked af, at socialministeren betegner det som overflødigt.
Det synes jeg ikke man kan, når man diskuterer vel nok det alvorligste område inden for socialministerens ressortområde.
Eva Kjer Hansen (V), 2006-02-03:
Hr. Villy Søvndals logik hænger jo bare ikke sammen, for når hr. Villy Søvndal siger, at det, han er optaget af, er bundlinjen, så er vi jo fuldstændig enige.
Og med hensyn til bundlinjen er det overflødigt at foreslå, at der skulle udarbejdes en handlingsplan, for med hensyn til bundlinjen tæller det, hvad der er af boformer, hvad der er af botilbud til dem, der har svært ved at finde sig et hjem.
Og det er vi jo i fuld gang med
, så en handlingsplan vil bare være noget papir, noget bureaukrati.
Det, vi gør i regeringen, er, at vi handler og sørger for at få etableret de tilbud, som man har brug for, når man f.eks. er hjemløs.
Hans Andersen (V), 2006-02-03:
Da Venstres ordfører på dette beslutningsforslag, fru Anne-Mette Winther Christiansen, ikke kan være til stede i dag, skal jeg fremføre følgende: Jeg må sige, at det undrer mig lidt, at vi skal se dette beslutningsforslag, men omvendt giver det jo mulighed for at give et resumé over, hvilke tiltag der er sat i gang på netop dette område.
Venstre er faktisk enig med forslagsstillerne i, at vi aldrig må glemme vores fokus og vores opmærksomhed på at forbedre forholdene for de svageste i vores samfund.
Jeg ser også, at det er det, der sker.
Ved satspuljeforhandlingerne bliver der årligt sat mange millioner kroner af til netop at hjælpe disse mennesker.
Vi kan nævne flere tiltag, bl.a. boligaftalen fra 2002, som rækker flere år frem; regeringens handlingsprogram, »Det fælles ansvar«, hvor der netop er fokus på, at vi skal sørge for bostøtte, akuttilbud og en særlig indsats til unge hjemløse; boligaftalen, senest for 2006; og så ikke mindst vores projekt »Skæve huse til skæve eksistenser«, som netop har været et forsøg på at hjælpe disse mennesker, og det er blevet rigtig godt modtaget.
Det er også besluttet nu at forlænge forsøgsordningen, og vi har også sammen afsat 40 mio. kr. over de kommende år til at etablere flere »skæve« huse.
Så når man summerer op og ser på, hvordan billedet tegner sig, må jeg sige, at regeringen er sig sit ansvar bevidst, og af samme grund kan Venstre ikke bakke op om dette beslutningsforslag.
Mia Falkenberg (DF), 2006-02-03:
SF har fremsat et forslag, som skal sikre bedre vilkår for de hjemløse bl.a. ved at prioritere billigere boliger til udsatte befolkningsgrupper.
Dansk Folkeparti finder forslaget meget sympatisk, men vi vil dog ikke stemme for forslaget, da der allerede er sat fokus på de hjemløses forhold.
I øvrigt har SF ikke peget på en finansiering i forslaget.
Som sagt er der sat fokus på de hjemløses forhold, og Folketinget arbejder løbende på at forbedre forholdene for hjemløse og andre udsatte gruppers velbefindende.
Jeg vil nævne en del tiltag, som allerede er blevet gennemført: Regeringen og Dansk Folkeparti har sikret, at der årligt afsættes 50 mio. kr. til udsatte grupper.
I satspuljeaftalerne bliver der årligt afsat midler til bl.a. de hjemløse.
Som eksempler på forbedringer kan jeg nævne, at støtte- og kontaktpersonordningen udvides, så denne også omfatter hjemløse.
Der er i de seneste år opført mange nye væresteder, og gamle væresteder er blevet restaureret takket være DF, som afsatte 10 mio. kr. til dette formål.
Derudover er der afsat ca. 200 mio. kr. ekstra i den nuværende finanslov til huslejenedsættelser i den almene boligsektor, som skulle være med til at sørge for billigere boliger.
Forsøgsordningen med »skæve« huse er blevet forlænget med yderligere 40 mio. kr. fra 2005 til 2008.
Kommunalreformen vil i høj grad lette arbejdet med at udrette en målrettet indsats mod hjemløshed, idet at finansierings- og myndighedsansvaret samles under et og vil gøre det administrative arbejde nemmere.
Desuden er det Dansk Folkepartis holdning, at det er vigtigt, at det er faggrupperne, som er med i arbejdet om at forbedre vilkårene for de hjemløse.
På det punkt er vi fuldt ud enige med SF, men samtidig er det også altid noget, vi i Dansk Folkeparti har prioriteret højt.
Vi mener dog ikke, at der bør være en tidsgrænse i dette forslag, da problemstillingerne ændrer sig i takt med samfundet og vi derfor er nødsaget til at foretage ændringer efterhånden.
Kontanthjælpsloftet er vi dog heller ikke enige med SF i er med til at forværre forholdene for hjemløse.
Dansk Folkeparti er overbevist om, at uanset om man har en normalindtægt eller en kontanthjælp, så vil man som sindslidende, hjemløs eller alkoholiseret hjemløs stadig have svært ved at overskue de daglige forpligtelser.
Flere penge til den enkelte er ikke med til at løse problemerne, og det handler også om mangel på muligheder.
Som sagt er det igen vigtigt at pointere, at SF’s forslag er positivt, men at vi allerede er i gang med at forbedre vilkårene og skabe bedre muligheder for de hjemløse og selvfølgelig fortsat vil gøre det.
Vi synes, det er sund fornuft at følge de initiativer, som er iværksat og følge op på dem.
Dansk Folkeparti støtter derfor ikke forslaget.