runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ole Vagn Christensen (S), 2002-02-22:
Hr. Lars Barfoed kommer gang på gang med det her med frivillighed.
Hvad er det for en frivillighed, der ikke er til stede?
Vi kunne ikke få det præciseret under Venstres ordførertale her.
Jeg vil meget gerne have det præciseret.
Jeg kan kun se, at de eneste, man kan ramme med eksklusivaftaler, er uorganiserede arbejdsgivere, så man kan få ordnede forhold, således at organiserede arbejdsgivere er i stand til at holde deres aftalesystem, så de ikke bliver konkurreret ud af uorganiserede arbejdsgivere med dårlige arbejdsforhold og alt det, det medfører.
Men jeg vil gerne have det præciseret. Så er det rigtigt, at begge parter er imod det her,
ligesom de er imod det med feriepengene.
Men det er jo, fordi de ønsker at stå vagt om den danske model, og derfor advarer de Folketinget mod at foretage disse indgreb her, og det gør de også på deltidsområdet.
Jeg håber, at der vil være forståelse for, at det, der er blevet klaret af arbejdsmarkedets parter, også skal klares af arbejdsmarkedets parter i fremtiden, når resultatet af udvalgsarbejdet foreligger.
Lars Barfoed (KF), 2002-02-22:
Hr. Anders Samuelsen spørger igen til balancen, og det er jo det samme, der bliver boret i, altså hvor kan man gribe ind, hvor går grænsen for, hvad man kan gribe ind over for eller ej?
Jeg kan kun tilføje til det, jeg allerede har sagt, at det er krænkende for Det Konservative Folkepartis opfattelse af folks frihedsrettigheder, at der kan være bestemmelser på arbejdsmarkedet, der hindrer folk i at få et bestemt arbejde,
blot fordi de ikke er medlem af en bestemt forening.
Det er denne foreningsfrihed, vi vil sikre, og det mener vi er så fundamentalt og principielt, at her undtagelsesvis er et sted, hvor vi synes, det er rigtigt, at Folketinget griber ind.
Fru Pernille Falcon spørger, hvilke andre aftaler vi påtænker at gribe ind over for.
Nu har vi ikke et større regeringsprogram om indgreb i overenskomsterne foran os, som vi skal igennem i de kommende år.
Lige her og nu kan jeg kun komme i tanke om retten til deltidsarbejde som et område, hvor jeg kan forestille mig, at vi vil få en lignende diskussion som den, vi har i dag.
Det ser jeg frem til, men jeg kan ikke umiddelbart komme i tanke om andre forslag.
Til sidst til hr. Ole M. Nielsen
: Jeg synes, som jeg umiddelbart hørte det, at det lyder, som om det er en formulering, som vi nok kan finde ud af at enes om, men lad os lige få det ned på skrift efterfølgende.
Ole M. Nielsen (KRF), 2002-02-22:
Hr. Lars Barfoed har ret i, at vi skal have præciseret teksten, når vi skal have lavet dette ændringsforslag.
Der skal stå: Folketinget pålægger regeringen inden 1. januar 2003 at fremsætte lovforslag, der sikrer enhver arbejdsgiver osv.
Så er den i orden, og det vil jeg naturligvis meget gerne have hr. Lars Barfoeds tilslutning til.
Pernille Falcon (EL), 2002-02-22:
Jeg vil gerne høre hr. Lars Barfoed, hvilke andre områder af aftaleretten på arbejdsmarkedet regeringen påtænker at ulovliggøre.
Anders Samuelsen (RV), 2002-02-22:
Mit mål er jo egentlig ikke at få hr. Lars Barfoed til at ændre opfattelse på det her område.
Mit mål er at sikre, at der bliver logik i hr. Lars Barfoeds argumentation, så den samme argumentationsform kommer til at gælde på feriepengeområdet.
Derfor bliver jeg nødt til at holde fast i, at det altså er et led i en aftale, som inkluderer nogle økonomiske fordele og nogle, der har givet, og nogle, der har taget, når man indgår en eksklusivaftale.
Det har i allerhøjeste grad noget med økonomi at gøre.
Så hvis der kan blive sagt ja her, så må der også kunne blive sagt ja i forhold til feriepengeproblematikken.
Lars Barfoed (KF), 2002-02-22:
Til hr. Ole Sohn først: Jeg tror, jeg har forklaret mig, og vi kan være uenige om det.
Det er i sådan nogle meget principielle sammenhænge, jeg mener, at der eksempelvis kan være en anledning for Folketinget til at gribe ind i forhold til overenskomsterne.
Til hr. Ole Vagn Christensen vil jeg bare sige - jeg har jo egentlig svaret på det, føler jeg - at det jo, som jeg forstår det i hvert fald, ikke er sådan, at det kun er den ene part på arbejdsmarkedet, der egentlig er utilfreds med det, vi gerne vil gennemføre; det er sådan set begge parter, der er utilfredse med det, så det er ikke noget, der er vendt ensidigt mod nogen, men jeg er enig i, at både Socialdemokratiet og Det Konservative Folkeparti gennem årene har haft en god forståelse for de aftaler, der indgås på arbejdsmarkedet, og en forståelse for, at der skal være velordnede forhold på arbejdsmarkedet, og jeg glæder mig over, sådan som jeg forstår hr. Ole Vagn Christensen, at vi fortsat kan have et godt samarbejde om det. Jeg forstår så ikke, at hr. Ole Vagn Christensen åbenbart mener, at lønmodtagerorganisationerne i det her land er så svagt funderede, at alt bryder sammen, hvis vi gør det frivilligt for folk at melde sig ind i dem.
Jeg har større tiltro til fagbevægelsen, end hr. Ole Vagn Christensen har.
Til hr. Ole M. Nielsen vil jeg sige: Jeg mener ikke bare, at vi kan ændre på datoen i beslutningsforslaget.
Sådan som jeg læser beslutningsforslaget, er det formuleret sådan, at man inden 1. juli 2002 skal sikre, at enhver arbejdsgiver og enhver arbejdstager har frihed osv.
Det vil sige, at den retstilstand skal være indtrådt inden det tidspunkt.
Det er ikke formuleret sådan, at der skal være fremsat forslag om det, men at retstilstanden skal være indtrådt på det tidspunkt.
Men det kan vi jo så drøfte efterfølgende.
Ole Sohn (SF), 2002-02-22:
Der kan være situationer, hvor lovgivningsmagten må gribe ind i en overenskomst.
Vi har set det i forbindelse med overenskomstfornyelser og konfliktvarsler, at der griber Folketinget ind.
Det kan man være enig eller uenig i, men det er sket.
Man kan have forståelse for, at det er en ekstraordinær situation, men det kan man vel næppe tale om i den her sammenhæng.
Det er jo en mulighed, der har eksisteret i 100 år.
Det er en indgroet del af et aftalesystem på nøjagtig samme måde, som eksempelvis feriepengereglerne og arbejdsgivernes mulighed for at have en likviditetsfordel er en indgroet del af et overenskomstkompleks.
Det, der er tale om, er jo, at en gruppe personer frivilligt har aftalt et sæt spilleregler, og så er det vel også naturligt, at den gruppe siger: Jamen ønsker man at være en del af dette fællesskab, må man selvfølgelig også være en del af hele fællesskabet, og griber man ind, griber man faktisk ind i et finmasket system på nøjagtig samme måde, som hvis det var arbejdsgiverne, man greb ind over for.
Ole Vagn Christensen (S), 2002-02-22:
Til hr. Lars Barfoed: Vore to partier har i mange henseender været enige om at stå værn om den danske model, men jeg må sige om den argumentation med balancen, at jeg ikke forstår, at man overhovedet ikke kan se, at man med det, man her lægger op til, rører ved den samme balance ved at gribe ind i overenskomstaftalesystemet.
Man er enøjet, hvis ikke man kan se, at her foretager man virkelig et indgreb af samme dimensioner, og at det er de uorganiserede arbejdsgiveres ærinde, man går. Vi har haft situationer, hvor vi sådan set har fået forelagt: Hvad er det, der har fremkaldt, at man lige pludselig blev så utilfreds, at man gjorde opmærksom på, at her ville man have nogle aftaler indgået, og man kunne bruge de bestemmelser i det arbejdsretlige system til at få dem indgået?
Det var, at man ikke gav de fundamentale rettigheder, som man ellers har på arbejdsmarkedet.
Det kalder jeg at være til ugunst.
Lars Barfoed (KF), 2002-02-22:
Til hr. Ole Vagn Christensen: Det er friheden til generelt at melde sig ind og ud af foreninger i forbindelse med, at man nogle steder kunne finde på at stille det som en betingelse for at få et bestemt arbejde.
Og præciseringen af hvor der er sådan nogle begrænsninger i friheden, som vi skal gribe ind over for, er jo det, som skal fremgå af den analyse, som regeringen er gået i gang med at få foretaget.
Else Theill Sørensen (KF), 2002-02-26:
Som det allerede har været nævnt, er der her tale om en lang række meget tekniske ændringer i adskillige skattelove.
Ændringerne skal alle gøre det lettere at drive virksomhed i Danmark ved at forbedre nogle skattemæssige vilkår. Mange af forslagene er kommet i stand efter dialog med erhvervslivet, som har haft en række ønsker, og jeg har faktisk indtryk af, at også den forrige skatteminister, den forrige regering, havde til hensigt at imødekomme en hel del af de ønsker, som den nuværende skatteminister nu med lovforslaget her imødekommer.
Det Konservative Folkeparti ser ændringerne som et bidrag til at skabe et generelt bedre erhvervsklima i Danmark, og vi kan tilslutte os forslaget.
Anders Samuelsen (RV), 2002-02-26:
Ja, jeg har bestemt ikke forberedt noget langt manuskript til det her, selv om man måske burde gøre det, for det er virkelig et kompliceret forslag, som vi skal behandle her, som indeholder i alt 16 forskellige forslag.
Der er helt klart ting og sager i det her forslag, som trækker i den rigtige retning, som forenkler nogle ting, og som vi er positivt indstillet over for.
Men der er også ting, hvor vi mener, at der er en risiko for, at vi åbner op for nogle ladeporte, som vi faktisk ikke er interesserede i hverken at lukke helt op for eller bare åbne en anelse på klem.
Godt nok tror jeg ikke, at jeg normalt vil betegne mig selv som værende en tøsedreng, men her under førstebehandlingen vil jeg godt give udtryk for, at jeg er lidt en tøsedreng og vil ikke på vegne af Det Radikale Venstre komme med en endelig melding om, hvordan vi vil stille os i den sidste ende i forhold til disse forslag.
Søren Søndergaard (EL), 2002-02-26:
Regeringen lægger med det her forslag op til skattelettelser for erhvervslivet inden for de områder, som erhvervslivet selv har bestilt, og måske af den grund har skatteministeren heller ikke brugt overdrevent meget energi på at argumentere for rimeligheden af de enkelte forslag.
Det samlede provenutab opgøres til 50 mio. kr.
Det dækker dog over, at ministeren ikke er i stand til at redegøre for de provenumæssige konsekvenser af et meget vigtigt element i lovforslaget: muligheden for at udnytte et skattemæssigt underskud i en tidsmæssigt ubegrænset periode.
I gennemsnit er der i perioden 1996-2000 opgjort underskud i skattepligtig indkomst for selskaber og personer på ca. 23 mia. kr. pr år.
Skatteministeren skønner, at det samlede provenutab vedrørende underskud opgjort i 2002 kun vil udgøre 350 mio. kr. Reelt lægges der op til en tikkende bombe under skattegrundlaget i fremtiden.
Det andet dyre forslag er forslaget om nedsættelse af kravet om ejerandel for selskabers modtagelse af skattefri udbytter.
Denne ændring betyder, at Danmark går ned under det maksimumniveau, som EU har lagt.
Danmark kaster sig altså hermed ud i en konkurrence med de andre EU-lande om skattedumpning.
Konsekvenserne af det bliver øget overskud til virksomhederne efter skat og heraf følgende højere kurser på aktierne, større avancer og større udbytter.
Fint nok for aktionærerne og klart målrettet mod deres interesser
, men de samfundsmæssige og beskæftigelsesmæssige interesser i det her fortaber sig i tågerne.
Forslaget om at ophæve loftet over, hvor store beløb der kan betales rentegodtgørelse af ved udbetaling af overskydende skat, skønner ministeren vil koste 10 mio. kr., selv om tilsvarende regler i 1997-99 ville have kostet 50 mio. kr. pr. år.
Alt i alt kan det konstateres, at ministerens beregning af provenutabet er præget af en meget stor usikkerhed, og at disse forslag åbner en række nye muligheder for skattetænkning.
Øgede driftsudgifter på 240.000 kr. om året og otte nye årsværk anslås det.
Det er jo ikke det første forslag, skatteministeren har fremsat, hvor der er brug for mere personale i skattevæsenet, samtidig med at regeringen stadig opererer med massive nedskæringer i Told og Skat.
Det hænger simpelt hen ikke sammen, medmindre altså skatteministeren vil indføre nøjagtig den samme lemfældighed i skattekontrollen, som den nuværende statsminister indførte i sin korte og dog alligevel alt, alt for lange tid som skatteminister.
Enhedslisten ønsker ikke at medvirke til at åbne for denne her gavebod for erhvervslivet.
Vi ønsker at stemme det her forslag ned under gulvbrædderne.
Mikkel Dencker (DF), 2002-02-26:
Lovforslaget, som behandles under dette punkt, er den skattemæssige udmøntning af regeringens konkurrenceevnepakke.
Målet med pakken er, at det skal blive lettere at drive virksomhed i Danmark ved, at virksomhedernes omkostninger og administrative byrder gøres mindre og vilkårene for iværksættere forbedres.
Det er mål, Dansk Folkeparti varmt kan bakke op om.
Igennem mange år har erhvervslivet og i særlig grad de små erhvervsdrivende gang på gang oplevet, at de pålægges nye udgifter, og at deres administrative byrder vokser som følge af ny lovgivning.
Det er en udvikling, Dansk Folkeparti er imod, for det er erhvervslivet og herunder de små erhvervsdrivende, som skaber Danmarks velstand.
Af den grund skal erhvervslivet sikres så gode vilkår som muligt og derfor i størst muligt omfang forskånes for at skulle administrere i mange tilfælde helt overflødig lovgivning.
Med andre ord skal især de små virksomheder bruge deres tid på at generere velstand til Danmark og ikke spilde tiden på unødig administration.
Det foreliggende lovforslag indeholder en række lempelser inden for skatteområdet.
På den baggrund kan Dansk Folkeparti støtte forslaget.
Jens Peter Vernersen (S), 2002-02-26:
Det vil så sige, at jeg må forstå det på den måde, at hr. Mikkel Dencker er helt enig i, at det her ikke har noget med administrative byrder at gøre.
Det er et spørgsmål om at udskyde skatter, det er et spørgsmål om at give nogle fradrag, og så er det et spørgsmål om - og det gav jeg udtryk
for at vi så positivt på - at give mulighed for omstruktureringer f.eks. inden for brugsforeningerne og inden for elselskaberne, og det er måske det mest positive ved det her forslag
Alt det andet giver ingen arbejdspladser, det er kun et spørgsmål om fradrag, og det forstår jeg også at hr. Mikkel Dencker er enig i.
Sådan må det være, og det kan så givetvis også bekræftes heroppefra.
Aage Frandsen (SF), 2002-02-26:
Hvor mange enkeltelementer er der i det her?
Hvad er det for nogle ting i det, som skulle være så begunstigende?
Er det ikke sådan, at der f.eks. er tale om udskydelse af skat, at der er tale om nogen lempelse i forbindelse med, at man laver holdingselskaber og forskelligt andet, at det er dér, lempelserne ligger, og at det også er der, udgiften er?
Når hr. Mikkel Dencker nævner iværksættere, hvor mange iværksættere har så glæde af det her?
Det er jo ikke nystartede virksomheder, der udskyder skat, for det er jo sjældent, det er den situation, de står i som iværksættere. Hr. Mikkel Dencker nævnte selv iværksættere i sit indlæg: Hvor mange iværksættere vil have glæde af det her?
Vi var før enige med hr. Peter Christensen i, at der ikke specielt var tænkt på tømrermesteren ved den her lejlighed, ham kan man tænke på ved andre lejligheder, men iværksætteren kan jeg heller ikke se at der er tænkt på ved den her lejlighed.
Mikkel Dencker (DF), 2002-02-26:
Der er selvfølgelig altid forskellige syn på, hvor relevant en lovgivning, som skal administreres, er, det er helt klart.
Det, som jeg fremlagde her under min ordførertale, var Dansk Folkepartis helt principielle synspunkt især inden for erhvervspolitikken, hvor mange små virksomheder døjer med store administrative byrder.
Det er helt rigtigt, at det ikke er den administrative byrde for de allermindste virksomheder, som bliver berørt i dette lovforslag, men det er Dansk Folkepartis generelle erhvervspolitik, og det er også et erhvervspolitisk forslag, som vi reelt behandler i dag.
Jens Peter Vernersen (S), 2002-02-26:
Nu brugte hr. Mikkel Dencker udtrykket »administrere helt unødvendig lovgivning«.
Spørgsmålet er, hvor det forekommer i det lovforslag, vi behandler, og om ikke hr. Mikkel Dencker er enig i, at det mere drejer sig om det, som talen sluttede med, nemlig at give nogle skattemæssige fradrag til virksomhederne.
Mikkel Dencker (DF), 2002-02-26:
Til hr. Aage Frandsen vil jeg sige, at jeg naturligvis ikke kan sætte tal på, hvor mange virksomheder det drejer sig om, men som det også fremgår af bemærkningerne til lovforslaget her, så er f.eks. fremførelsen af underskud et element, som netop gavner nystartede virksomheder og især virksomheder, som til sin etablering har brug for store investeringer, men jeg kan jo altså ikke sætte tal på.
Svend Erik Hovmand (V), 2002-02-26:
Også her jeg vil gerne takke for en positiv modtagelse af forslaget.
Jeg vil gerne sige, at jeg har megen forståelse for, at Skatteudvalgets medlemmer her er bebyrdet med et omfattende arbejdsstof, og jeg giver med det samme tilsagn om at yde al den bistand, som udvalgsarbejdet måtte kræve. Jeg skal ikke gå i detaljer med de enkelte ordføreres indlæg.
Jeg synes, mange af de spørgsmål, der er stillet, egner sig allerbedst til besvarelse i udvalget.
Ja, det fremgår jo af forslaget, nr. L 99, på side 27, at vi her taler om 50 henholdsvis 70 mio. kr. og først efter 6 år et betydeligt beløb udløst af udskydelsen.
Se hvis man tager ophævelse af tidsbegrænsningen for fremførelse af underskud, ja, så må man jo sige, at bl.a. Novo Nordisk har efterlyst en ophævelse af 5-års-begrænsninger.
Min forgænger, hr. Frode Sørensen, gav i efteråret 2001 tilsagn om en sådan lovændring.
Så er der spørgsmålet om en nedsættelse af 25-pct.s-grænsen for skattefri udbytte for datterselskaber til 20 pct.
Også her har min forgænger, hr. Frode Sørensen, været overordentlig positiv i efteråret 2001.
Tager vi spørgsmålet om omstruktureringen af brugsforeninger, har min forgænger, hr. Frode Sørensen, også her givet tilsagn i efteråret 2001.
Tager vi spørgsmålet om lempelse af tillæg og renteregler, er der også her et tilsagn fra min forgænger.
Sådan kunne jeg blive ved med en række eksempler, blot for at nævne, at vi jo her står over for en samling forslag, som mest af alt drejer sig om sund fornuft og teknik, så sund fornuft, at jeg og min forgænger i mange af disse spørgsmål har kunnet tage hinanden i hånden, da vi i Skatteministeriets annaler og arbejdspapirer fandt disse problemstillinger.
Jeg indrømmer gerne, at det da er mange problemstillinger samlet i én sag, men modsat må man også sige, at det er en praktisk hensigtsmæssig løsning, så længe det drejer sig om forslag af den karakter her, altså mere teknisk betonede forslag.
Ole M. Nielsen (KRF), 2002-02-26:
Når jeg nu spørger hr. Jens Peter Vernersen, er det ikke, fordi jeg er uenig, så er det faktisk, fordi der er noget, jeg ikke helt kan finde ud af.
Jeg ved godt, at i politik skal man ikke stille spørgsmål, man ikke kender svaret på, men jeg løber risikoen.
Jeg er helt enig med hr. Jens Peter Vernersen i, at man skal passe på ikke at sænke immobile skatter.
Altså der er så mange skatter, man kan flytte rundt med, men ikke skatter på fast ejendom.
Det er vi enige om, og det tror jeg også de borgerlige partier bliver nødt til at bøje sig for på et tidspunkt.
Men spørgsmålet er, om ejendomsværdibeskatningen i virkeligheden er en immobil skat.
Det er jeg da i tvivl om den er, men det kan ske, at vi kan få embedsmændene til at forklare os det.
Kendsgerningen er jo, at ejendomsværdibeskatningen tillægges indkomsten, og den betaler man altså der, hvor man bor.
Det er faktisk nemlig et problem for nogle af de byer, som har mange helårshuse, der er købt til feriehuse, Skagen eksempelvis.
De klager over, at de ikke får nogen beskatning af de huse.
De er fremkommet til mig med det forslag, om ikke man kunne finde ud af, at ejendomsværdibeskatningen tilfalder den kommune, hvor ejendommen ligger.
Kan man opfatte det her som en immobil skat?
Det er sådan set mit spørgsmål til hr. Vernersen.
Jeg vil bare sige, at jeg synes, det er lidt at underspille sin egen rolle, altså at undervurdere sine egne initiativer, når ministeren vælger at kalde det her sådan småting af særlig især teknisk karakter.
Jamen det er dog en pakke, som indgår, så vidt jeg forstår, i det, som regeringen omtaler som sin konkurrenceevnepakke.
Der er da penge i det her for nogle virksomheder.
klart.
Det er da ikke bare teknik.
Det er sandelig et betydningsfuldt forslag for nogle, og jeg underkender ikke, at det også er positivt og rigtigt for nogle grupperinger, bestemt er det det.
Så jeg synes, at det er sådan lidt af en undervurdering af emnet og af det, vi arbejder med her.
Derfor er det også, at jeg så stærkt vil anbefale, at vi får det delt op i nogle pakker, så vi kan få lejlighed til at tage stilling til nogle enkeltsager, som vi er for eller imod.
Det synes jeg da ligesom giver dem en levetidsforlængelse, for der kommer jo en tid efter denne.
Søren Søndergaard (EL), 2002-02-26:
Jeg er sådan set glad for at høre, at Venstres ordfører heroppe fra talerstolen slår fuldstændig fast, at det samlede provenutab for hele det her forslag er 50 mio. kr., og at det også omfatter det element i lovforslaget, som handler om at udnytte et skattemæssigt underskud i en tidsmæssig ubegrænset periode.
Jeg vil bare gerne bede ministeren om at bekræfte, at det forholder sig sådan, og at vi derfor kan regne med, at uanset hvad der sker, så holdes det inden for de 50 mio. kr., som Venstres ordfører har nævnt.
Morten Homann (SF), 2002-02-26:
Det her forslag er så regeringens idé om et skattestop udmøntet på ejendomsværdiskatten.
Det vil altså sige, bortset fra at skattestoppet ifølge tv og aviserne skulle gælde fra dag 1.
Det gælder åbenbart ikke, når det drejer sig om ejendomsværdiskat.
Men lad nu gå med det.
Det fungerer efter princippet: Har du en stor bolig, som stiger meget i værdi, så kan du få.
Har du en lille bolig, som måske ikke stiger i værdi eller falder i værdi, jamen så må du gå.
Det illustrerer meget godt den mulighed, der ligger i det her skattestop, nemlig at de, som har de store og dyre boliger, også er dem, som måske vil få de store prisstigninger, og det er altså også dem, som vil få de største gevinster ud af det her forslag.
De, som bor i mindre boliger, de, som bor i boliger, som ikke stiger så meget i værdi, vil slet ikke få nogen gevinst ud af det her.
Så det er entydigt en gave til dem, som bor i store boliger, og dem, som bor i boliger, som stiger meget.
Men det her vil altså alt andet lige få boligpriserne til at stige endnu mere, og det vil sige, at det vil blive endnu sværere at komme ind på boligmarkedet. Så man får endnu en gang en ulighed, som kommer ud af det her forslag.
De, som er nuværende boligejere, vil få en gevinst.
Den dag, de går ud og sælger deres hus eller deres lejlighed, vil de få en højere pris for den uden at være blevet beskattet af den, så de får en stor gevinst.
Derimod vil folk, som skal ind på boligmarkedet, få det sværere, fordi boligpriserne faktisk stiger, og det vil være sværere at komme i gang på boligmarkedet for nye boligejere.
Det vil altså særligt ramme unge, nye boligejere.
De får ikke nogen skattesænkning med regeringens forslag, de får i stedet
for en lang næse.
I SF ser vi gerne, at man laver nogle omlægninger i skattesystemet, sådan at folk med mellemindkomster, folk med lave indkomster, kommer til at betale noget mindre i skat, men det, at man i regeringen har lagt sig fast på, at man vil lave et skattestop bl.a. på ejendomsværdiskatten, gør, at man er bundet på hænder og fødder for at lave den slags fornuftige og fremadskuende forbedringer af skattesystemet.
Det forhindrer skattestoppet simpelt hen.
Dette forslag kaster penge ud til dem, som har de store, dyre huse, og i SF vil vi altså hellere bruge pengene på dem, som har nogle mellemstore eller små indkomster, og lave nogle målrettede skattelettelser til dem.
Ole M. Nielsen (KRF), 2002-02-26:
For det første vil jeg gerne beklage over for hr. Jens Peter Vernersen, at jeg bruger mine bemærkninger til ham til at afklare min uvidenhed.
Men jeg vil gerne spørge fru Dyremose, om ikke hun mener, at det er en kendsgerning, at vi bliver nødt til at fastholde beskatning af nogle ting, som man ikke kan flytte rundt med, ellers bliver beskatningsgrundlaget i Danmark simpelt hen for lille efterhånden.
Det er egentlig det væsentlige og principielle argument for at beskatte fast ejendom.