runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Søren Gade (V), 2006-01-19:
Jeg er enig med hr. Holger K. Nielsen i, at udfordringen ligger i, at vi ikke får vendt de civile imod os, men at vi sammen får løst problemet, og det vil jeg være meget bevidst om i forbindelse med vores opgaveudførelse dernede.
Angående spørgsmålet om tolke kan jeg love hr. Holger K. Nielsen, at jeg har set og lært af, hvad der er sket andre steder.
Det er sådan, at vi er meget bevidst om, at der skal bruges tolke, og vi har også set på tolkeuddannelsen.
Men det er korrekt, at der er sprog i Afghanistan, som tales af mange, men som vi ikke umiddelbart mestrer, og derfor har vi også civile tolke.
Jeg har selv besøgt Afghanistan flere gange og har mødt nogle af de civile tolke, vi har sendt ude.
De føler sig klædt på til opgaven, men det er ganske rigtigt et fokusområde for forsvaret.
Må jeg så knytte en lille bemærkning til hr. Frank Aaens indlæg.
Jeg vil sige til hr. Frank Aaen, at den operation, vi diskuterer her, altså ISAF-operationen, ikke er en amerikansk ledet operation.
Enduring Freedom, der også er en operation, som kører i Afghanistan, er amerikansk ledet, men ISAF – og det er den, vi behandler her i dag – er en NATO-ledet operation.
Holger K. Nielsen (SF), 2006-01-19:
Ja, det sidste er fuldstændig rigtigt, og jeg er også enig i, at vi skal gøre, hvad vi kan, for at undergrave grundlaget for den eksport af opium til Vesten, som jo i høj grad er årsag til, at narkoen flyder hos os; det er jeg fuldstændig med på.
Men det er også derfor, det er utrolig vigtigt, at man tænker sig godt om i de operationer.
Vi kan jo godt forestille os, at man farer frem på en sådan måde, at man i realiteternes verden får lokalbefolkningen mere imod sig, end man havde, da man startede.
Så vil jeg godt spørge i forlængelse af, hvad jeg tidligere har sagt: Hvad med de sprogkundskaber, vores soldater har?
Jeg kan forstå, at der ikke er nogen, der kan de lokale sprog, og jeg kan forstå, at man tager nogle tolke med, men er forsvarsministeren kendt med de problemer, der har været andre steder med brug af tolkene?
Vi er nødt til at håndtere spørgsmålet på en sådan måde, at vi ikke kommer i den situation, vi har set i Irak og tidligere i Afghanistan.
Søren Gade (V), 2006-01-19:
Det, hr. Holger K. Nielsen nævner her, er netop udfordringen.
Det er sådan, at der er en international konference om Afghanistan den 31. januar og 1. februar i år, og her vil man netop fokusere på det problem.
Det er jo sådan, at der skal fokuseres på alternativer til opiumproduktionen, samtidig med at man er nødt til at tage opiumproduktionen alvorligt.
Man forventer vel også i Europa, hvor tusindvis af unge mennesker dør af opium produceret i Afghanistan, at der tages fat om problemet.
Det kan gøres på flere måder, bl.a. ved at støtte de afghanske myndigheders muligheder for at udøve kontrol, samtidig med at der gøres en massiv international indsats.
De bønder, som producerer opium, skal have noget andet at dyrke, så det ikke ender med, at de og deres familier er ved at dø af sult, fordi man fjerner deres eksistensgrundlag.
Der er ingen tvivl om, at narkobaronerne ikke vil være tilfredse med situationen.
De er også mennesker, der har penge, så derfor kan man godt forestille sig en vis modstand fra den gruppe.
Men hvis man sørger for, at den enkelte bonde i området får noget andet at leve af, tror jeg sådan set, at den enkelte bonde er ligeglad med, om det er opium eller noget andet, han dyrker.
Holger K. Nielsen (SF), 2006-01-19:
Så er det i hvert fald på plads, at danske tropper ikke direkte skal være med til at afbrænde valmuemarker.
Men må jeg forstå det sådan, at alternativet er at sørge for, at det er de lokale myndigheder, der afbrænder de marker, og at der bliver alternative eksistensmuligheder for de pågældende bønder?
Og hvilken sikkerhed har vi for det?
Det sidste er vel noget, der først skal være på plads på længere sigt, og jeg har forstået, at det også er noget, der skal drøftes i London, og at det vil vare adskillige år, før der er et alternativt eksistensgrundlag.
Er regeringen ikke bange for, at man gennem denne aktion i hvert fald skaber forudsætninger for, at de lokale afghanske myndigheder går i gang med at undergrave eksistensgrundlaget for de lokale bønder, og at der så bliver øget modstand mod både den afghanske centralregering og de udenlandske tropper, fordi deres eksistensgrundlag simpelt hen bliver taget fra dem?
Søren Gade (V), 2006-01-19:
Først vil jeg sige til hr. Holger K. Nielsen, at afbrænding af opiumsmarker ikke er en opgave for danske soldater.
Jeg har også sagt i NATOsammenhæng, at det er en opgave for afghanske myndigheder i samarbejde med andre internationale organisationer, idet der, som hr. Holger K. Nielsen siger ganske korrekt, jo skal sættes noget andet i stedet for opium, hvis ikke man skal få civilbefolkningen imod sig, så det er jeg meget bevidst om.
En bemærkning til opgaverne, som de danske soldater i den sydlige provins skal løse: Der vil være et dansk bidrag til det britiske PRT, altså det, der hedder Provincial Reconstruction Team, det vil være et element.
Det er som led i regeringens samtænkningsinitiativ, og det vil have fokus på gennemførelse af mindre civile indsatser i området.
Spejdereskadronen, som vil udgøre hovedbidraget i Kandaharprovinsen, vil indgå i en britisk kampgruppe.
Spejdereskadronens primære opgave består i at tilvejebringe den nødvendige sikkerhed som en forudsætning for PRT's virke.
Så har der også her i dag været en del tale om trusselsvurderingen, og der vil jeg gerne slå fast: Vi har på intet tidspunkt prøvet at skjule, at det er en farlig opgave, vi har påtaget os.
Det er sådan, at der i Forsvarets Efterretningstjenestes trusselsvurdering står, at truslen fra angreb og terrorhandlinger fra oprørsstyrker og terrorgrupper er høj i hele Afghanistan, at truslen fra miner og ueksploderet ammunition kan variere fra område til område, fra det, der hedder lav, til høj, og at risikoen for, at oprørs- og terrorgrupper gennemfører indhentning mod styrkerne dernede, også er høj.
Så vi er meget, meget bevidste om, at det er en farlig opgave, og at vi uddanner os bedst muligt.
Derfor vil jeg også godt knytte en kommentar til det, som hr. Holger K. Nielsen sagde, nemlig at der havde været en oberstløjtnant i fjernsynet i går, som stort set sagde, at intet fungerede og intet var på plads i forbindelse med udsendelsen af styrken til Afghanistan.
Det kan jeg på det kraftigste afvise og tage afstand fra.
Det er således, at ingen af vores soldater har så lille en uddannelse som den, oberstløjtnanten omtalte i går i fjernsynet, og det er sådan, at jeg har stor tiltro til, at de soldater, vi udsender, har den bedst mulige uddannelse til de meget farlige opgaver.
Der er jo ikke nogen der har større interesse i at få den bedst mulige uddannelse end soldaterne og forsvaret selv, og det er der taget hånd om.
Den kritik, som blev fremført i går i TV-avisen, vil også blive imødegået senere.
Frank Aaen (EL), 2006-01-19:
Vi kan heller ikke støtte det her beslutningsforslag.
Det er vores opfattelse, at også i Afghanistan er der opstået den problemstilling, at det at være en del af en amerikansk ledet militær indsats gør, at man bliver meget kraftigt kompromitteret, uanset hvor gode intentioner man måtte have med sin indsats.
Man skal jo ikke tage fejl af, at USA har stået bag mange handlinger, som har skadet civilbefolkningen, og som har været med til at gøre USA's styrker meget upopulære i Afghanistan.
Det er fejlbombninger af landsbyer, det er et utal af sager om tortur, som der er blevet afsløret i forskellige fængsler, og som selvfølgelig har gjort den afghanske befolkning rasende og utilfreds.
Der har været eksempler, hvor man har forhånet oprørere ved at brænde lig af, selv om det er i stærk modstrid med den tro, som de pågældende oprørere har.
Derfor er vi bange for, at det, vi hermed bidrager til, vil øge konflikten og modstanden og øge opbakningen til de mere rabiate kræfter i Afghanistan, og der er noget, der tyder på det i den udvikling, der sker lige nu, for der bliver jo ikke mindre, men mere oprør i Afghanistan i øjeblikket.
De er virkelig bekymret over det i England.
Der kan man jo godt sige, at den debat har vi ikke haft i Danmark.
Hvor mange i den danske befolkning er i virkeligheden klar over, at Folketinget her i løbet af 8 dage vedtager at sende 200 danske soldater til et område, hvor der er meget, meget alvorlig fare for, at det ikke bare drejer sig om et tal på en, to eller tre, men at det er ret store tabstal, der kan komme på tale.
Jeg mener i virkeligheden, at hvis man endelig skal ud i sådan nogle missioner her, så kræver det en langt mere omfattende debat end det, at vi bare – i gåseøjne – udvider en allerede eksisterende indsats i Afghanistan, fordi det er en helt anden type indsats end den, vi hidtil har været med til, som foreslås med det her beslutningsforslag.
Så vi mener altså, at i stedet for at gå den her vej må mulighederne undersøges meget mere for at få en civil udvikling i Afghanistan, få nedtrappet den voldsspiral, der er i gang, muligvis få en indsættelse af nogle fredsbevarende styrker i dele af Afghanistan, f.eks. for at sørge for, at de værste elementer fra Taleban ikke uden videre bare sætter sig på det hele igen.
Men jeg tror altså ikke, at det kan blive under ledelse af USA, jeg tror, man må tænke i nogle andre baner med nogle styrker fra andre lande, som på en anden måde kan vinde tillid hos befolkningen.
Så vi er altså helt klar over, at der er nogle problemer, der skal løses og tages hånd om.
Der er meget, meget stor brug for udvikling af Afghanistan, der er et af verdens allerfattigste lande, men vi mener altså ikke, at den her måde er den rigtige måde at gøre det på.
Line Barfod (EL), 2006-01-19:
Nu er det konkrete eksempel med familien, der havde 3.000 kr., jo en familie af kød og blod, som har været inde over i Arbejdsmarkedsudvalget, og der kan ordføreren jo så se nærmere på, hvordan deres budget hænger sammen.
Jeg forstår simpelt hen ikke, at man kan blive ved med at fremføre den myte, at det ikke skulle kunne betale sig at arbejde.
Hvis man rent faktisk får tilbudt et arbejde og er i stand til at arbejde og ikke tager det, så mister man kontanthjælpen.
Men en meget, meget stor del af dem, der er på kontanthjælp, kan ikke arbejde.
De har været udsat for en arbejdsskade, er psykisk syge eller på andre måder ikke i stand til at påtage sig et arbejde.
Alligevel bliver de ramt at kontanthjælpsloftet, og kontanthjælpsloftet rammer deres børn.
Det er her, jeg spørger, om det slet ikke var en mulighed for den konservative ordfører, at det ville være bedre for de børn, at deres forældre havde penge nok til at betale de daglige fornødenheder, og at det kunne hænge sammen, frem for at der først skal skæres så meget, at de ikke har råd til det mest basale og derefter kan gå hen med hatten i hånden og søge om at komme gratis til fodbold.
Karen Hækkerup (S), 2006-01-19:
Jeg interesserer mig ikke lige så meget for statistik, som jeg interesserer mig for levevilkår og betingelser for de børn, det her drejer sig om.
Jeg må sige, at det er gået den forkerte vej på rigtig mange stræk under den her regering.
Hvis man f.eks. har et barn, som er psykisk syg, skal man vente i over 1 år på, at det kan komme i behandling og få en diagnose.
Er det at give lige muligheder?
Er det at prioritere og ville børnene det godt?
Nej, det er det ikke.
Det er et udtryk for, at der i kommunerne er for få penge til at yde den velfærd, børnene og familierne har brug for.
Man kunne sige det samme om fjernelser af børn.
Nu siger ordføreren, at det ikke er et mål i sig selv, at der bliver fjernet mange.
Nej, det ville sådan set være et bedre mål, hvis man satte tidligere ind og fik samlet stumperne i familien, for det er aldrig lykkeligt, når man fjerner et barn.
Men alligevel siger socialpædagogerne og socialrådgiverne i dag, at de ikke har ressourcer nok.
De opdager ikke svigt i tide.
De har ikke penge nok på kontoen til at følge de familier op, der virkelig har det skidt.
Kan ordføreren ikke se, at de store beskæringer, der har været, påvirker børnene i en retning, der er dårligere og ikke bedre?
Holger K. Nielsen (SF), 2006-01-19:
Jo tak, men det, som debatten jo går på, er: Hvad skal man bruge de der geværer til?
Vi er jo alle sammen enige om, at der kan være nogle fornuftige opgaver i forbindelse med det ikkemilitære, men hvad skal man bruge de der våben til?
Og jeg vil godt have et lidt mere konkret svar end noget med totalforsvar og alle de der ting, som man er blevet enige om.
Hvem er det, hjemmeværnfolkene skal skyde?
Det var det, hr. Frank Aaen spurgte om, og det har vi da krav på at få et svar på.
Morten Helveg Petersen (RV), 2006-01-19:
Lovforslaget er en konsekvens af forsvarsforliget og indebærer, at hjemmeværnets overordnede struktur opdeles i en aktiv styrke og i en reserve, og den opdeling betyder bl.a., at der stilles skærpede krav til indholdet af den årlige tjeneste, som frivillige, der ønsker at forblive medlem af den aktive styrke, skal gennemføre.
Dertil kommer, at den lovpligtige uddannelse skærpes for frivillige i hjemmeværnet.
Forslaget medfører også, at som konsekvens af kommunalreformen ændres reglerne om udpegelse af medlemmer til distriktsudvalgene; der laves en ny distriktsinddeling, som bliver tilpasset den nye kommunestruktur.
Det Radikale Venstre har i mange år været meget kritiske over for hjemmeværnet.
Det her indgår i det forsvarsforlig, som vi i øvrigt er utrolig glade for.
Vi finder, jævnfør den kritik, der har lydt eksempelvis fra Rigsrevisionen omkring uddannelsens indhold, uddannelsens længde, dokumentation for afholdt uddannelse og den slags, at der har været grund til virkelig at stramme effektivt op, og der finder vi, at lovforslaget her er et skridt i den rigtige retning.
Samtidig vil jeg også gerne sige, at vi efter vores opfattelse ikke er færdige med at diskutere hele det område omkring totalforsvar.
Men som sagt er vi rigtig glade for forsvarsforliget.
Det her indgår i forsvarsforliget, og derfor støtter vi også lovforslaget.
Karen Hækkerup (S), 2006-01-19:
Jeg synes, det er mærkeligt at måtte høre på, at der er sket nye og historisk store tiltag under den her regering.
Det er retorik og fine ord, og man kan som socialdemokrat kun more sig og næsten få latterbåndet i gang, når man læser, at regeringen går ind for at give alle børn lige muligheder, for den arbejder for det stik modsatte.
Mener ordføreren ikke, at de 30.500 børn, der i dag lever med forældre, der er ramt af kontanthjælpsloftet, har dårligere muligheder for at blive hele mennesker og kunne klare sig i samfundet med alle de mange krav, der bliver stillet?
Mener ordføreren ikke, at de 30.500 børn oplever en fattigere og dårligere opvækst, der ikke rimer på lige muligheder, men som rimer på elendighed og fattigdom i Danmark?
Inger Støjberg (V), 2006-01-19:
Nu tror jeg ikke, at det er de økonomiske forhandlinger med kommunerne, vi skal diskutere.
Men der er rent faktisk indgået en fuldstændig frivillig aftale mellem Kommunernes Landsforening, den nuværende Amtsrådsforening og Finansministeriet og dermed regeringen.
Det er en frivillig aftale, vil jeg bare gerne sige til fru Lene Hansen.
Derudover er det rent faktisk sådan, at væksten sker i kommunerne, så det er simpelt hen ikke sandt, at vi sidder herinde og skærer ned på kommunerne.
Så vil jeg gerne igen spørge: Er det bare snak, og er det bare nedskæring, når vi afsætter 2 mia. kr. til at forbedre daginstitutionsforholdene; når de 400 mio. kr. allerede er afsat; når vi laver læseplaner; når vi giver flere dansktimer for at knække læsekoden noget før og sikre, at alle børn kan læse; når vi giver bedre forhold for den enlige mor, der nu får dobbelt SU, hvis hun er under uddannelse?
Det kan jeg ikke se som forringelser.
Det ser jeg som forbedringer og udelukkende som forbedringer.
Hvad var det nu lige, SR-regeringen lavede i 1990'erne, da man så, at uligheden startede og det skred?
Der skete ikke rigtig noget.
Lene Hansen (S), 2006-01-19:
Nej, det gør såmænd ikke ondt.
Det svarer jo nogenlunde til det tal, som ordføreren nævner.
Jeg refererer fra nogle undersøgelser, der viser, at nedgangen i indsatsen for de svageste børn i det her land er blevet alarmerende stor.
Der er simpelt hen en faglig vurdering, der siger, at der er økonomitænkning i kommunerne, hvilket betyder, at indsatsen for de svageste børn er i fare.
Det synes jeg ikke rimer med de selvrosende ord fra Venstre om alt det gode, man har gjort for de svageste børn i det her samfund.
Inger Støjberg (V), 2006-01-19:
Først vil jeg gerne sige til fru Lene Hansen, at det jo ikke er et mål i sig selv at få mange anbringelser.
Derudover vil jeg gerne anfægte, at det med de mange initiativer bare skulle være snak og tomme ord.
Jeg vil derfor gerne spørge fru Lene Hansen, om det bare er snak, når der rent faktisk er gennemført en anbringelsesreform; når der er gennemført læreplaner i samtlige børnehaver for at være med til at bryde den negative sociale arv; når der gøres ekstra indsatser over for netop de daginstitutioner, der har mange børn med en svær social baggrund; når der igennem de næste 4 år afsættes 2 mia. kr. – 2 mia. kr.! – på daginstitutionsområdet.
De første 400 mio. kr. er allerede afsat, og de har netop en meget, meget præcis social profil.
Jeg kunne nævne mange flere ting.
Jeg vil bare sige til fru Lene Hansen: Det er ikke snak, det er konkret.
Lene Hansen (S), 2006-01-19:
Det er muligt, at Venstre har taget en lang række initiativer, der skal gøre livet lettere for de danske familier, men det er vel initiativer, som mest består af ord.
Samtidig med at de initiativer bliver søsat, strammer man grebet om kommunernes økonomi, og det er jo derude, velfærden bliver forvaltet.
Der ses endda et lille fald i antallet af anbringelser.
Det er bare for at nævne noget af det, som efter deres mening er ved at gå helt galt.
Inger Støjberg (V), 2006-01-19:
Der er blevet truffet en lang række foranstaltninger for de børn, som netop har det lidt svært.
Det er i erkendelse af, at der også er børn i Danmark, som har det lidt svært.
Men jeg vil gerne sige, at mobiliteten i lavindkomstgruppen er utrolig stor, og det er lige præcis den gruppe, som fru Line Barfod henviser til.
60 pct. af de personer, der er i lavindkomstgruppen, udgøres af studerende og selvstændige, og det er altså folk, der meget hurtigt kommer ud af den her gruppe.
For de børn, der er tilbage i den gruppe, er der taget en lang række initiativer.
Der er f.eks. taget et initiativ med gratis fritidsaktiviteter, og jeg kunne nævne langt, langt flere.
Line Barfod (EL), 2006-01-19:
Jeg kan godt forstå det, hvis fru Inger Støjberg ikke har lyst til at tage diskussionen om kontanthjælpsloftet.
Men jeg stillede faktisk et helt konkret spørgsmål om, hvorvidt Venstres ordfører virkelig mener, at de børn, hvis forældre er ramt af kontanthjælpsloftet, f.eks. fordi de har været ude for en arbejdsskade eller på anden måde er blevet syge og derfor ikke kan arbejde, har fået det bedre, end de havde det tidligere, hvor deres forældre havde råd til at holde børnefødselsdag for dem.
Inger Støjberg (V), 2006-01-19:
Nu er det sådan, at vi netop har sat meget ind over for den gruppe børn, som måske har det lidt svært.
Hvis man læser familieredegørelsen igennem, og det går jeg ud fra fru Line Barfod har gjort, vil man vide, at 16 ud af de 31 forslag, som er nævnt i familieredegørelsen, lige præcis er forslag, der skal gøre livet lidt bedre for de udsatte grupper.
Når fru Line Barfod bringer kontanthjælpsloftet på bane, vil jeg gerne sige, at kontanthjælpsloftet jo er med til, at det kan betale sig at arbejde.
Det skal kunne betale sig at komme i arbejde.
Derfor synes jeg faktisk, at det er en helt omvendt diskussion, fru Line Barfod starter her.
Line Barfod (EL), 2006-01-19:
Det er nogle meget forskellige verdener, vi lever i, tror jeg.
Mener Venstres ordfører virkelig, at det er blevet bedre for de børn, der oplever, at deres forældre ikke har råd til at holde fødselsdag for dem, fordi de f.eks. er blevet ramt af kontanthjælpsloftet?
Mener Venstres ordfører virkelig, at de børn har fået det bedre, end de havde det tidligere, fordi de nu oplever, at deres forældre ikke har penge til de mest basale nødvendigheder?
Søren Gade (V), 2006-01-19:
Se, nu er jeg klar over, at hr. Frank Aaen aldrig har været tilhænger af hjemmeværnet og ej heller er det i dag.
Nu målretter vi hjemmeværnets opgaver mod det nye totalforsvar så at sige og mod det trusselsbillede, der er.
Det kan aldrig nogen sinde være et problem i det danske samfund, at der er mange frivillige.
Der kan være nogle forkerte opgaver, men det er aldrig et problem, at der er mange frivillige, og hvis der er forkerte opgaver, så er det vores ret og pligt som politikere at sørge for, at de bliver målrettet mod det trusselsbillede, samfundet står over for, og det mener jeg helt klart at forsvarsforliget af 10. juni 2004 er udtryk for, og jeg mener, at det lovforslag, vi behandler i dag, er en udmøntning af det forlig, vi indgik den 10. juni 2004.
Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslaget overgik derefter til anden behandling.
Afstemning
Allan Niebuhr (KF), 2006-01-19:
Jeg synes jo ikke, at det kan blive mere konkret, end at den sag vi behandler nu, jo netop drejer sig om hjemmeværnets omstilling til den nye struktur, hvori hjemmeværnet indgår i det kommende totalforsvar.
Derfor er jeg nødt til at gentage det med totalforsvaret, som jo er en væsentlig del af det, som hjemmeværnet skal arbejde efter i situationerne, og derfor kan jeg kun sige, at hjemmeværnet er våbenbærende.
Jeg ved godt, der er nogle, der har noget imod det, men hjemmeværnet er våbenbærende, og når man er våbenbærende, skal man selvfølgelig også kunne håndtere og bruge de våben, man har.
Derfor øvelserne.
Frank Aaen (EL), 2006-01-19:
Jeg tror nok, at vi bør tage det op til en nærmere diskussion, om vi forestiller os, at det er den måde, vi skal bekæmpe terror på i Danmark.
Jeg vil også sige, at det forsvar for, hvad politihjemmeværnet må have af opgaver, tror jeg altså også trænger til en mere principiel diskussion, end jeg erindrer at Folketinget har haft.
Lad mig så bare sige til sidst: Det er korrekt, at beløbet til hjemmeværnet falder fra 2005 til 2006 og videre frem, men det er immer væk sådan, at det beløb stadig væk har en størrelsesorden, så vi kunne fordoble bevillingen til det civile beredskab, hvis vi nedlagde hjemmeværnet.
Det er oplagt, at hjemmeværnet nogle gange løser opgaver, som er vigtige at få løst, jeg har aldrig påstået andet.
Det er bare en meget, meget stor organisation til 700 mio. kr. om året at have stående, når vi kigger på, hvor tit det er, at der løses vigtige civile opgaver.
Vi fik svar fra forsvarsministeren for nogle år siden, men vi kan jo stille det spørgsmål igen, hvor mange timer der rent faktisk udføres civilt arbejde.
Så tror jeg, vi får sat det nogenlunde på plads.
Holger K. Nielsen (SF), 2006-01-19:
Ja, det er korrekt.
Men den kolde krig startede så lige derefter, ikke?
Men det er rigtigt, at det var anden verdenskrig og modstandsbevægelsen, aldrig mere 9. april, der var grundlaget for det.
Det har jo været grundlaget for meget dansk forsvarstænkning igennem mange år.
Men det er jo den tænkning, der ikke længere er relevant med det nye trusselsbillede, og derfor er vi nødt til at tænke anderledes.
Per Kaalund (S), 2006-01-19:
Nu skal vi selvfølgelig ikke have nogen historieudveksling, men jeg har ganske kort et spørgsmål til hr. Holger K. Nielsens bemærkning om, at hjemmeværnet skulle være et barn af den kolde krig.
Der kan hr. Holger K. Nielsen jo bare bekræfte, at sådan var det.