runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anni Svanholt (SF), 1998-01-29:
Det fremgår af betænkningsbidraget, at SF vil redegøre for sin stilling her ved andenbehandlingen.
I SF er vi jo stærke tilhængere af udbygning med havvindmøller.
Vi ønsker, at vi får en meget kraftig udbygning med havvindmøller, og vi ønsker, at både elværkerne og private møllelav skal deltage.
Private møllelav kan være privatpersoner, kommuner og amter og også med deltagelse fra virksomheders side.
Det forslag, der ligger her i dag, beskæftiger sig netop med mulighederne for at placere havvindmøller i den eksklusive økonomiske zone, og forslaget skal også bane vej for, at den aftale, som miljø- og energiministeren har lavet med elværkerne om havbaserede vindmøller på i alt 750 MW, kan realiseres.
Vi er naturligvis meget tilfredse med, at denne aftale er lavet, og vi støtter også en udbygning her, men vi ønsker altså også, at vi samtidig får en udbygning med private møllelav.
Vi kan simpelt hen ikke undvære dem.
Det er jo netop de private, der i den grad har været dynamoen i hele udbygningen på vindmølleområdet.
Vi kan jo ikke sige, at det er elværkerne, der har været den bærende kraft i udbygningen.
Derfor mener vi, det er meget nødvendigt, at der kommer en parallel udbygning med private møllelav, og vi har på baggrund af dels den temadebat, der har været i Det Energipolitiske Udvalg, og dels den debat, der har været ved førstebehandlingen, haft nogle stærke forventninger om, at ministeren ville komme med et forslag til eller i hvert tilfælde nogle principper for, hvordan man kunne forestille sig, at de private kunne deltage.
Det har været et gennemgående træk, at ministeren gang på gang har tilkendegivet, at de private skal være med, og at vi skulle sætte os ved bordet og finde ud af hvordan.
Det, der ligger her i dag, siger ikke noget om det.
Der er en tilkendegivelse om, at ministeren vil komme med en redegørelse senest den 1. maj.
Vi er bekymrede for, at vi ikke får lavet et regelsæt i denne samling, og jeg vil meget stærkt appellere til ministeren om at fremskynde arbejdet mest muligt, således at det kan lade sig gøre at få vedtaget regler og fastslået principper for de privates udbygningsmuligheder.
De presser på for at få det gennemført, og vi synes, det er vigtigt, at Danmark fortsat har en førerposition internationalt, også når det nu gælder havvindmøller.
Jeg håber, ministeren her i dag vil bekræfte, at arbejdet med at få klarlagt regler for private vil blive fremskyndet mest muligt, og at der vil blive skabt sikkerhed for, at Middelgrundsprojektet ikke bliver stoppet med denne vedtagelse.
Den anden del af loven, vil jeg kort sige, er jo en forlængelse af bevillinger og en forlængelse ELSAM's og ELKRAFT's muligheder for at være systemansvarlige.
Vi vil godt tilkendegive, at vi er meget tilfredse med, at ministeren er kommet med et ændringsforslag, der siger, at nu er den forlængelse, der her er tale om, kun til udgangen af 1999.
Vi er bekymrede for, hvad der kan ske i elverdenen, indtil Folketinget får vedtaget en stor, omfattende energireform.
Vi vil i hvert fald appellere til det.
Peter Hansen-Nord (V), 1998-01-29:
Venstre og De Konservative har fra starten ønsket, at dette lovforslag måtte blive delt i to, fordi den ene del jo er dybt fagligt og sagligt korrekt og skal gennemføres så hurtigt som muligt med henblik på en forlængelse af bevillingerne til de eksisterende elproducenter.
Med hensyn til den anden del om udvidelsen til den eksklusive økonomiske zone er vi for så vidt enige med fru Anni Svanholt i, at der her rejser sig flere spørgsmål, end der bliver besvaret.
Vi havde meget gerne set, at ministeren havde ventet med den del af lovforslaget, indtil disse vurderinger var kommet fra det udvalg, der sidder og arbejder
med disse ting, men tilsyneladende har ministeren meget travlt med at få givet elværkerne et pålæg om at komme i gang, uden at hele, om jeg så må sige, køreplanen for udbygning af havvindmølleparker er afklaret.
Jeg synes, det er meget problematisk, at nogle her giver ministeren grønt lys til at køre igennem med nogle projekter, uden at vi egentlig ved, hvor vi ender henne, og fru Anni Svanholt har fuldstændig ret i, at det er aldeles uafklaret, hvem der kan få lov til at deltage i den videre udbygning med havvindmølleparker.
Her så vi fra Venstre og De Konservative naturligvis meget gerne, at mulighederne for private erhvervsvirksomheder og for den sags skyld andelsselskaber var afklaret, inden vi kom til dette skridt i processen.
Jeg har tidligere gjort ministeren opmærksom på, og det har De Konservative også, at vi her har en eksemplarisk mulighed for at starte noget nationalt joint implementation med mulighed for erhvervsvirksomheder for at købe sig aflad for CO2-forpligtelser på land.
Vi kan se i ministerens betænkningsbidrag, at ministeren indbyder til yderligere forhandlinger, og vi håber, at det er nogle af de ting, vi kan drøfte ved den lejlighed.
Med hensyn til hele implementeringen og den videre udvikling og de rammer og de muligheder, hvorunder havvindmølleparker skal opbygges i tiden, der kommer, håber jeg, at ministeren her er klar over, at hvis det ikke sker med et stort, bredt flertal, er vi virkelig kommet på gyngende grund.
Jeg vil stærkt opfordre ministeren til, at vi her sætter os sammen og finder nogle optimale økonomiske løsninger for disse udbygninger.
En optimal økonomisk udbygning - så taler vi om en CO2-reduktionspris i den lave ende, og det vil sige helt ned til et par hundrede kroner pr. ton CO2.
Hvorom alting er, og uden at jeg skal fedte mig yderligere ind i CO2-debatten, så er det i hvert fald i den billige ende, vi her opererer, og derfor er det vigtigt, at man fastholder, at disse udbygninger skal gøres optimalt økonomisk.
Vi må erkende, at vi ved tredjebehandlingen bliver nødt til undlade at stemme til forslaget, fordi alle disse områder endnu er så uafklarede, som de ligger her.
Erik Mortensen (S), 1998-01-29:
Fra Socialdemokratiets side er der slet ingen tvivl om, at vi har de samme intentioner, som de foregående ordførere har nævnt om udbygningen af havvindmøllerne, og vi er selvfølgelig også interesseret i, at strukturen og konstruktionen bliver så hensigtsmæssig som mulig.
Ikke mindst med hensyn til det at agere i den eksklusive økonomiske zone til havs er det vigtigt at få denne lov på plads, således at mulighederne er der.
Om de mere specifikke ting med hensyn til, hvem der kan deltage i udbygningen af disse havvindmølleparker, har vi adskillige svar fra ministeren, hvoraf det fremgår, at det helt klart er en mulighed, som også ministeren er opmærksom på, og derfor ser vi ikke nogen konflikt i, at vi viderebehandler lovforslaget i dag.
Det samme gælder selvfølgelig de muligheder for deltagelse, som Venstres ordfører nævnte.
Det er ikke umiddelbart besluttet endnu, på hvilke områder joint
implementation kan gå ind og være aktiv i forbindelse med CO2-fjernelsen.
Også her har ministeren i tidligere debatter givet udtryk for, at det er et princip, som også Socialdemokratiet og regeringen går ind for, og derfor vil der også, når rammerne og betingelserne er de rette, blive forhandlet videre om det, og her kan man heller ikke udelukke, at deltagelse i vindmølleprojekter kunne være et emne.
Samlet set må jeg sige, at vi selvfølgelig er indstillet på at viderebehandle lovforslaget, som det ligger, og vi ser også med stor fortrøstning frem til det videre arbejde, ikke mindst med baggrund i de tilsagn, som ministeren har givet.
Eva Møller (KF), 1998-01-29:
Jeg kan som nogle af de foregående ordførere undre mig over, at dette lovforslag absolut skal igennem nu.
Når jeg er bekymret over, at den sidste del skal igennem
lige nu, er det naturligvis ud fra de bemærkninger, som jeg ofte gør med hensyn til antallet af ministerbemyndigelser, hvor man kan sige, at vi i Folketinget meget langt hen ad vejen ikke ved, hvad det er, vi giver lov til.
Da vi fra konservativ side er positivt indstillet over for såvel CO2-reduktion som for havvindmølleparker, har vi ikke tænkt os at modsætte os muligheden, men vi vil meget gerne mere detaljeret have at vide, hvordan disse havvindmøller skal etableres, hvor mange parker der skal være, hvor store de skal være, hvem der skal have lov at etablere dem, og om det er en mulighed, sådan som det ligger.
Nu taler ministeren udelukkende om elværkerne, men siger, at han er åben over for, at andre, såvel industri som private, skal have lov at gå ind, men her vil vi gerne vide, hvordan det er tanken, at industrien og de private skal gå ind.
Kan vi f.eks. få lov at se en del af den nationale joint implementation, som vi har talt om længe, og som det jo også efter Kyotoforhandlingerne lægges op til er en mulighed, der kan blive brugt?
Da vi synes, der er så utrolig mange uafklarede elementer i dette lovforslag og dets udmøntning, og da vi også har forstået på ministerens eget bidrag til betænkningen, at han har bedt Energimiljørådet om at se på tingene og komme med en vurdering, som forventes færdig i februar måned - det er dog bare i næste måned - og vi også har fået at vide, at der er en række EU-retlige problemer, som ministeren forventer at kunne afklare i forbindelse med en redegørelse, der kommer inden den 1. maj, synes vi, at vi har for mange uafklarede punkter til, at vi i dag tør udstede, om jeg så må sige, blankochecken eller i hvert fald stå bag de beslutninger, der senere kan komme.
Det er baggrunden for, at Det Konservative Folkeparti undlader at stemme.
Vi ønsker at tilkendegive vores forpligtelse over for CO2-reduktionen og vores positive indstilling over for havvindmøllerne, men vi føler os ikke helt trygge ved den måde, det eventuelt kunne blive udmøntet på senere hen.
Bent Hindrup Andersen (EL), 1998-01-29:
Jeg kan forstå, at den indvending, jeg har, er utrolig usaglig.
Jeg vil gerne sige til ministeren, at jeg ikke kan forstå, hvorfor man ikke inden sommerferien kan give en garanti for, at Middelgrundsprojektet kommer til behandling i ministeriet, så de kan komme videre.
Det, man skal vide, er, at vi har bevilget penge til, at man kan lave projekterne.
Nu går man så ind og laver en blokering reelt på 15 måneder for projektet, og det er det samme som at standse det.
Så dér tager man virkelig sagsbehandlende stilling i Folketinget, for det er jo sagen, hvis ministeren ikke har en politisk opbakning, en eller anden form for, hvad man nu kan kalde det, hensigtserklæring eller principbeslutning, som gør, at man kan komme videre i forløbet på Middelgrunden.
For det kræver jo netop, at de kan få godkendelserne af de tekniske vurderinger af det i ministeriet for at kunne komme videre, så de kan få foretaget den behandling, som vi er enige om at vi ikke skal foretage her i Folketinget.
Men det kræver en politisk tilkendegivelse, for at de kan gøre det.
Peter Hansen-Nord (V), 1998-01-29:
Jeg vil ganske kort sige nu, da der ikke er så mange i salen - så der er ikke så mange, der kan høre det - at jeg er enig med ministeren.
Nu får vi en mulighed
for at få sagen tilbage i udvalget
, og så synes jeg, hr. Bent Hindrup Andersen får muligheden for, at vi får drøftet det her én gang til.
Vi ved alle sammen, at Middelgrundsprojektet hænger på en af de tunge dele - ja, vi kan ikke engang tale om en havvindmøllebaseret park; vi taler om noget, som er i den dyre ende.
Og med de ord, jeg sagde tidligere: Det her skal altså gøres med et økonomisk optimum, for at vi får de rigtige priser frem på de her udbygningsmuligheder.
Derfor må jeg så også sige til hr. Bent Hindrup Andersen, at jeg undrer mig meget over, at det skulle være så forfærdeligt, at folk udefra med kapital skulle få mulighed for at deltage i de her løjer på lidt længere sigt.
Det er jo det, det drejer sig om.
Det er jo en vedvarende energi, det drejer sig om.
Det er ikke at prioritere nogle frem for andre; det gælder først og fremmest om at få det gjort så billigt og så økonomisk optimalt som muligt.
Svend Auken (S), 1998-01-29:
Jeg vil gerne sige tak til hr. Hansen-Nord for den udtalelse, han er kommet med her.
Jeg vil også sige til hr. Hindrup Andersen - for selvfølgelig kan Folketinget altid spørge til behandlingen af konkrete projekter, det gør vi jo hele tiden
- at min forventning er, at den sag vil være afgjort inden sommerferien.
Altså Middelgrundssagen vil være afgjort inden sommerferien.
Men som hr. Peter Hansen-Nord nævnte, er det jo ikke bare et spørgsmål om principper, det er også et spørgsmål om en konkret vurdering af projektet.
Der er projektøkonomien, der er spørgsmålet om fordeling mellem belysningsvæsenet og private investorer, og der er også hele spørgsmålet om placeringen.
Der er spørgsmålet om den visuelle indvirkning på indsejlingen til Københavns Havn.
Der er en masse saglige ting, som vi normalt går igennem under forhandlingerne.
Når jeg bliver irriteret her - og det vil jeg ikke lægge skjul på, jeg var faktisk irriteret på hr. Hindrup Andersen før - så er det, fordi han vil gøre et positivt udfald af en sagsbehandling, hvor man kortslutter en række demokratiske garantier og økonomiske overvejelser, til en betingelse for at stemme for et lovforslag, der i realiteten handler om noget andet, nemlig om forlængelse af bevillinger, om, hvor elforsyningsloven gælder i Danmark, om den også gælder i den ekstraordinære økonomiske zone.
Det synes jeg ikke om, og det skal siges lige ud.
Navnlig til mennesker, man godt kan lide, er man nødt til at sige sandheden, når de overskrider nogle grænser.
Og i dette tilfælde har hr. Hindrup Andersen ikke bare overskredet grænsen, han er simpelt hen løbet vild, langt, langt hinsides de grænser, der bør gælde for det arbejde, der skal udføres herinde.
Fru Svanholt glemte jeg før at give løfte om, at hvis der bliver huller og utilsigtede virkninger af det projekt, vi har været fælles om omkring indpasningen i den europæiske ordning omkring elmarkedet i fremtiden med fuld hensyntagen til forsyningssikkerhed og miljø, hvis der bliver huller, fordi nogle er overivrige, vil vi selvfølgelig standse processen og stoppe de huller.
Også selv om jeg hidtil har sagt, at vi først vil kunne tage stilling til selve den store reform efter det kommende folketingsvalg, vil vi allerede i indeværende samling drage omsorg for, at de huller bliver standset. Så jeg synes, at det her ligger meget godt.
Jeg forstår godt, at nogle partier gerne vil have fremskyndet processen mest muligt, og regeringen er indstillet på at gøre det så hurtigt som muligt, men vi har selv bedt Energimiljørådet om at kigge på støtten til den vedvarende energi, og jeg vil gerne give de mennesker mulighed for at afslutte deres arbejde på en sober måde med henblik på, at vi andre har et godt grundlag at arbejde videre på.
Brian Mikkelsen (KF), 1998-01-29:
Jeg vil gerne takke for de mange positive bemærkninger.
Jeg takker også for regeringens trods alt velvillige indstilling over for forslaget.
Jeg vil godt sige om den diskussion, der har været om overenskomster og gældende regler, at det selvfølgelig ligger både eksplicit og implicit i et sådant lovforslag, at alle de love, der overhovedet vedrører området, selvfølgelig skal overholdes, det drejer sig om arbejdsmiljø, feriepenge, overenskomster osv.
Derfor adskiller dette område sig overhovedet ikke noget som helst fra andre vikarbureauområder.
Det handler blot om, at man skriver ind, at alle lovgivningsaspekter selvfølgelig skal overholdes
, så det er bare med at slå til, og der burde ikke være så mange overvejelser.
Man kunne sagtens lave en hurtig lov, som regeringen
Vi glæder os til at forhandle med trafikministeren om forslaget, som vi mener der er behov for, og som vi også føler vi hurtigt kan få gennemført.
Ole Donner (DF), 1998-01-29:
Jeg er, ligesom flere af de øvrige ordførere har givet udtryk for, meget glad for ministerens åbning med hensyn til at undersøge disse ting.
Det lyder, som om der ville kunne samles et bredt flertal om denne sag, hvis undersøgelserne falder rigtigt ud, og det skal vi være de første til at glæde os over.
Ministeren siger, at det ikke vil kunne lade sig gøre inden den 1. marts.
Nu har vi ventet så længe, så selv om der går lidt længere tid, vil vi også stille os tilfreds med det.
Men Dansk Folkeparti støtter altså forslaget.
Jette Gottlieb (EL), 1998-01-29:
I lighed med alle de forudgående skridt kan Enhedslisten heller ikke stemme for dette sidste skridt i retning af total liberalisering af denne sektor i den danske infrastruktur.
Det fremgår jo også af fremsættelsen, hvem det er forhandlet med, og at det er noget, vi ikke skal blande os i.
Det fremgår som et vink med en vognstang, vil jeg sige.
Vi har dog tænkt at stille nogle spørgsmål til de ansattes forhold og de forpligtelser, der er over for de ansatte.
Bjørn Westh (S), 1998-01-29:
Jeg vil gerne takke for en positiv modtagelse.
Jeg vil sige til hr. Heiselberg, hr. Kaj Ikast og i og for sig også hr. Tommy Dinesen, at det er klart, at en stor beslutning som Storebæltsforbindelsen får betydning, og den får også betydning på dette område, hvor et meget stort færgeselskab næsten bliver halveret, når Storebæltsoverfarten falder bort.
Derfor har det været vigtigt for regeringen at prøve at give det selskab, der er tilbage, et perspektiv for fremtiden både af hensyn til medarbejderne og af hensyn til vore ønsker om at udvikle samarbejdet omkring Østersøen og i Østersøen.
Jeg synes faktisk, det er et godt perspektiv, at der bliver et stort færgerederi, der sejler i Østersøområdet og kan udbygge transporten dér.
Det er der perspektiv i både for medarbejderne, for virksomheden og for de baltiske lande, de østeuropæiske lande, som vi gerne vil have et større og spændende samarbejde med.
Selvfølgelig må man sige, at noget afvikles, når Storebæltsforbindelsen åbner for biler, men jeg mener også, at det, vi gør her, er det bedste, vi kan gøre, for at give selskabet mulighed for at udvikle sig fremover.
Jan Køpke Christensen (FP), 1998-01-29:
Et af de negative punkter, jeg nævnte, var spørgsmålet om de ansatte.
Det, jeg frygtede, var, at mange af arbejdspladserne ville overgå til udlændinge.
Det vil jeg da gerne høre ministerens holdning til.
Bjørn Westh (S), 1998-01-29:
Det er jo i dag sådan, at færgerne sejler fifty-fifty.
Det er jo ikke sådan, at det kun er danske færger, der sejler Rødby-Puttgarden, eller det kun er danske færger, der sejler Helsingør-Helsingborg.
Man sejler fifty-fifty med de andre, og det er hensigten i det nye selskab at bevare de medarbejdere, der sejler på de ruter, på den måde, det foregår i dag.
Der bliver et holdingselskab i Rostock med to datterselskaber, hvoraf det ene bliver det Scandlines A/S, som vi har i dag, med de medarbejdere, der sejler dér.
Det, der skal ske, er, at det meget gerne måtte udvikle sig sådan, at de fik flere opgaver fremover.
Og jeg så meget gerne, at SweFerry kom ind i samarbejdet, så vi kunne skabe en slags færgeselskabernes SAS til at operere bl.a. i Østersøområdet.
Spørgsmålet om en lovliggørelse af chaufførvikarbureauer har været drøftet mange gange i Vejtransportrådet og Persontrafikrådet.
Der har imidlertid ikke været enighed om spørgsmålet i disse råd, bl.a. fordi Kammeradvokaten i en udtalelse om lovliggørelse af chaufførvikarbureauer har udtalt, at der med det gældende lovgrundlag kan forekomme tilfælde, hvor det kan give anledning til betydelig tvivl, om arbejdsgiveransvaret påhviler chaufførens udlejningsbureau og/eller vognmanden En lovliggørelse af chaufførvikarbureauer kan gennemføres ved en ændring af godskørselsloven og busloven.
Det kunne i givet fald ske ved indførelse af en autorisationsordning for chaufførvikarbureauer efter de samme principper vedrørende økonomisk baggrund, vandel, faglige kvalifikationer m.v., som gælder for vognmænd. Jeg agter ikke at gå videre ad den vej, før der ligger sikkerhed for, at de chauffører, der arbejder for vikarbureauer, i enhver henseende ville blive lige så godt stillet som de chauffører, der er fastansatte hos en vognmand, både med hensyn til deres sociale sikringsordninger og med hensyn til, hvor ansvaret skal placeres.
Jeg vil også sige, at vi skal være sikre på, at der kan føres samme kontrol f.eks. med køre-/hviletidsbestemmelserne for de medarbejdere, der vil arbejde her, som for de medarbejdere, der arbejder i en normal vognmandsvirksomhed.
Det er således afgørende, at vi ikke efter min mening skal medvirke til at skabe ringere arbejdsvilkår for visse grupper af chauffører.
Men såfremt man kan sikre, at dette ikke vil ske, ja, så vil jeg gerne være med til at drøfte det, men gør opmærksom på, at det vil efter min mening kræve lov, og at det ikke vil kunne nås inden den 1. marts 1998.
Jan Køpke Christensen (FP), 1998-01-29:
Jeg vil da godt som en af medforslagsstillerne til det her forslag takke ministeren for den store åbning, der kom
omkring dette forslag fra ministerens side.
Jeg forstår, at der er nogle ting, der skal belyses, bl.a. om medarbejderne skulle få dårligere arbejdsvilkår.
Og derefter er man fra regeringens side åben for at få dette princip gennemført.
Jeg vil godt spørge: Hvis man er læge, sygeplejerske, sygehjælper, eller hvad ved jeg, og tilknyttet et vikarbureau
- det kan også være folkeskolelærere, erhvervsskolelærere osv., der jo har sådan et vikarbureau - er man så ikke mere eller mindre sikret nogle fornuftige vilkår?
Bjørn Westh (S), 1998-01-29:
Jeg skal ikke udtale mig om andre områder, men jeg synes, at vi alle sammen må være meget optaget af, at Kammeradvokaten har sagt, at der kan være betydelig tvivl om, hvor arbejdsgiveransvaret er, hvis en chauffør fra et chaufførbureau kører en bil og bliver indblandet i en ulykke på motorvejen i Tyskland.
Hvor er ansvarsfordelingen?
Hvor er den hjælp, der skal være til chaufføren både socialt og på anden vis?
Hvor skal ansvaret placeres?
De spørgsmål og de, der relaterer sig til dem, synes jeg er væsentlige spørgsmål.
Så er der også spørgsmålet om, hvordan man får lavet en fornuftig kontrol af køre-/hviletidsbestemmelserne, hvis man skifter fra en virksomhed til en anden virksomhed, når man er chauffør i et chaufførvikarbureau.
Vi må i de spørgsmål være helt klar over, at det i hvert fald ikke bliver dårligere hverken med hensyn til chaufførens sikkerhed og ansvar for hans sociale ordninger eller med hensyn til kontrollen med, at køre-/hviletidsbestemmelser og andre bestemmelser bliver overholdt.
Vibeke Peschardt (RV), 1998-01-29:
Man kan jo ikke sige andet, end at der inden for de sidste 3-4 år er sket ufattelig meget på DSB's område, når man tænker på, at det er knap 3 år siden, man lagde Scandlines ud som en selvstændig virksomhed, der skulle køre som et aktieselskab, og i øvrigt afhændede en del af aktierne, og så til i dag, hvor man faktisk må se det slået sammen med et tysk rederi, men med et udmærket formål, synes jeg, nemlig at give både de ansatte og selskabet mulighed for at operere i hele det felt, dette meget store selskab får lejlighed til at markedsføre sig i.
Det er, kan man sige, en følge af en udvikling, vi selv har sat i gang, og derfor mener jeg, der er meget logik i, at man fortsætter den.
Det siger sig selv, at vi støtter forslaget med de her bemærkninger, og samtidig synes vi, det er udmærket, at Banestyrelsen overtager de to sociale ruter, der så bliver udbudt, og at staten yder betaling til driften.
Erling Christensen (S), 1998-01-29:
Jeg har såmænd heller ingen tilføjelser til de argumenter, som ministeren har.
Derfor vil jeg bare på Socialdemokratiets vegne understrege, at når de problemer, som ministeren nævner her, er fuldt klarlagt, således at der ingen tvivl er om ansvar, ansættelsesvilkår, kontrol m.v., så er vi i Socialdemokratiet parat til at drøfte indholdet af et lovforslag om chaufførvikarbureauer.
Jeg tror også, at vi måske ville nå et lille stykke ad vejen, når Vejtransportrådet har modtaget Europa-Kommissionens udtalelse i sagen, som vi har rykket for gentagne gange, og dermed har jeg også sagt, at vi har drøftet sagen i Vejtransportrådet.
Men som sagt, på nuværende tidspunkt kan Socialdemokratiet ikke støtte det foreliggende beslutningsforslag.