Frank Aaen (EL), 2006-01-19:
Som det er fremgået af debatten, er Enhedslisten imod den danske deltagelse i besættelsen af Irak.
Vi er imod at være med i den militære indsats, der går så hårdt ud over den irakiske befolkning, hvor titusinder er døde, hvor amerikanske familier dagligt må modtage den frygtelige meddelelse om, at deres søn, mand, eller far er død, og hvor vores danske soldater er døde.
Det, der sker i Irak, er ikke en vej til fred og udvikling.
Og den militære løsning, som et flertal åbenbart vil støtte en fortsættelse af, er ikke en løsning, men en del af problemet.
For hver dag, der går på den måde, som det går i øjeblikket, vokser problemerne, som Forsvarets Efterretningstjeneste så udmærket har beskrevet det i den rapport, vi har fået i forbindelse med den her debat.
Jeg forstår slet ikke, at et flertal her i Folketinget fastholder danske soldater i en så farefuld mission, som det er tilfældet, hvor der ikke er nogen særlig udsigt til, at missionen vil lykkes.
Vi mener i Enhedslisten, at der skal tænkes i helt andre baner og sættes gang i en helt anden proces med fredeligt demokrati og forsoning, og vi har lavet et forslag med nogle punkter, som jeg godt vil bruge min ordførertale til at gennemgå.
Det første skridt skal være en beslutning om at trække alle udenlandske tropper ud af Irak.
Det vil jo ikke i sig selv skabe fred, men det vil være et skridt i den rigtige retning, som straks vil medføre, at mange af de voldsepisoder, vi ser i øjeblikket, vil ophøre, og at mange oprørsgrupper naturligvis vil indstille deres aktioner.
Det er sådan, at USA i gennemsnit bruger 500 mia. kr. om året på krigsindsatsen i Irak, og for en sådan sum kan der på nogle få år skabes en ganske enorm udvikling.
For det tredje skal der i forbindelse med tilbagetrækningen afholdes en fredskonference uden for Irak.
Til konferencen inviteres alle grupper i Irak, herunder irakiske oprørsgrupper, der er parat til at indgå i en dialog med den irakiske regering.
Man kan på en sådan konference indgå en aftale, der kan danne basis for en udvikling hen imod fred og udvikling.
For det fjerde skal der i forbindelse med fredsprocessen iværksættes en international overvågning, og hvis irakerne ønsker det, synes vi, det ville være en god idé at overveje, hvordan man kan skabe en fredsbevarende styrke, der selvsagt ikke må komme fra de lande, der i dag er en del af besættelsesmagten.
Det kunne f.eks. være muslimske styrker, og Indien og Indonesien og også andre lande vil være i stand til at stille med i et tilstrækkeligt antal soldater med muslimsk baggrund, som kunne være fredsbevarende.
For det femte skal oprørere, der nedlægger våbnene og ikke har deltaget i målrettet drab på civile, have amnesti for deres angreb mod udenlandske styrker og regeringsstyrkerne.
En del af de midler, der er i genopbygningsfonden, skal anvendes til reintegration i samfundet af modstandsfolk og militsmedlemmer gennem jobskabelse til gengæld for, at de har nedlagt våbnene.
Endvidere foreslår vi, at der i forbindelse med fredsprocessen nedsættes en sandhedskommission, som skal undersøge overgreb begået af udenlandske tropper, regeringsstyrker og oprørere, som sikrer oprejsning og erstatning til ofrene og forestår en reform af politi, militær og retssystem.
I den forsoningsproces, som også er nødvendig, skal også det, der skete i Saddamtiden, inddrages.
Det er vores forslag til at sætte gang i en freds- og forsoningsproces.
De er i øvrigt meget inspireret af det, der skete, da apartheidstyret blev styrtet i Sydafrika, og efter vores opfattelse indeholder de en langt mere perspektivrig vision end det, der foregår lige nu.
Jo tidligere en sådan proces kan erstatte den ulykkelige udvikling, der sker i øjeblikket, jo bedre.
Jeg vil sige, at da Danmark fra starten har været allieret med USA, vil det være et meget klart signal – både internationalt og til irakerne – hvis vi i stedet for bare at vedtage, at vi vil fortsætte på samme måde som de sidste 3 år, siger: Nej, nu stopper vi.
Det tror jeg vil bringe os meget tættere på fred, demokrati og udvikling i Irak end det, som flertallet i Folketinget – desværre og til min store beklagelse – er i fuld gang med at give sin tilslutning til nu.