Ole Stavad (S), 1999-01-19:
Fremskridtspartiets forslag er også her en genfremsættelse af et beslutningsforslag, der blev fremsat i sidste folketingssamling.
Forslaget går ud på at pålægge regeringen at fremsætte et lovforslag, som sikrer, at små landbrugsejendomme, hvorpå der er landbrugspligt og bopælspligt, vurderes efter den såkaldte bondegårdsregel.
Forslagsstillerne finder, at vurderingen af de mindre landbrugsejendomme er urimelig og ofte meget tilfældig.
De finder derfor, at alle ejendomme, der er omfattet af landbrugslovens landbrugspligt, bør vurderes som en landbrugsejendom, da den positive udvikling i landdistrikterne skal fastholdes.
Efter vurderingsloven afgør de statslige vurderingsråd efter et konkret skøn, om en given ejendom er helt eller delvis landbrugsmæssigt benyttet.
Hvis den landbrugsmæssige benyttelse af ejendommen efter et sådant konkret skøn er helt underordnet i forhold til beboelsesmomentet, anses ejendommen for at være en beboelsesejendom.
Forslagsstillerne foreslår, at vurderingsmyndighederne i stedet skal følge reglerne i landbrugsloven for landbrugspligt for en ejendom.
Det er for mig at se ikke nogen farbar vej.
Jeg kan blot illustrere det med, at ejere af landbrugsejendomme mellem ½ ha og 2 ha efter landbrugsloven selv kan vælge, om ejendommen skal være omfattet af landbrugspligten.
Hvis beslutningsforslaget blev vedtaget, ville det medføre, at disse ejere frit kunne vælge deres ejendomsbeskatning; og regeringen ønsker ikke at gøre ejendomsbeskatningen til et tag selv-bord.
Det er efter min opfattelse fortsat naturligt, at der er
en forskellig praksis for, hvad der anses for landbrugsejendom i vurderingslovens forstand og i landbrugslovens forstand.
Det er jo forskellige hensyn, der er bærende elementer på de to lovområder.
Landbrugsloven regulerer muligheder for at drive landbrugsvirksomhed og for at fastholde jorden under landbrugspligten, mens vurderingsloven ser på den faktiske brug af den pågældende ejendom.
For mig er det af væsentlig betydning, at vurderingsmyndighederne ikke fratages muligheden for at foretage et konkret skøn over en ejendoms anvendelse.
Det er ikke rimeligt, at en landmand, der i 40 år har drevet en mindre landbrugsejendom uden væsentlige ændringer i driften, skal se sin ejendom blive vurderet som parcelhus efter nogle generelle regler.
Derimod kan det være rimeligt, at det ved salg af ejendommen overvejes, om den fortsat skal vurderes som landbrugsejendom.
Det er jo ikke sikkert, at den nye ejer vil drive landbrug; ejendommen kan jo være købt alene med boligformål for øje.
I bemærkningerne til beslutningsforslaget nævner forslagsstillerne, at problemerne kan løses ved indsættelse af en værnsregel.
Værnsreglen skal gå ud på, at bondegårdsreglen kun skal gælde for de personer, som rent faktisk dyrker landbrug.
Der henvises her til det svar, som jeg sidst, forslaget blev behandlet, gav Folketingets Skatteudvalg.
Forslagsstillerne glemmer blot her at nævne, at det også fremgår af svaret, at Skatteministeriet ikke kan anbefale nogen af de andre af de i svaret nævnte løsningsmuligheder.
En gennemførelse af disse ville ganske simpelt kunne resultere i, at nogle ejendomme, der reelt set drives som landbrug, ikke vil blive anset som landbrug, mens ejendomme, der reelt set ikke drives som landbrug, vil blive anset som landbrug.
Derudover nævnes det i bemærkningerne, at der for at undgå misbrug kan indsættes maksimumsgrænser for ejendomsværdien af de ejendomme, der skal være omfattet af ordningen.
Her glemmer forslagsstillerne at nævne, at det vil betyde, at der fremover skal foretages to typer vurderinger af de nævnte ejendomme, hvis ikke reglen skal medføre, at store, dyre landbrug pludselig skal anses for at være parcelhuse.
Vurderingsrådene skal således dels vurdere, om en ejendom er et landbrug efter de nugældende regler, dels om ejendommen er et landbrug efter de nye regler.
Hvis ejendommen alene er et landbrug efter de nye regler, vil ejendommen kun være omfattet af ordningen, hvis ejendomsværdien ikke overstiger maksimumgrænsen, og så er der slet ikke taget stilling til, hvilken ejendomsværdi der skal bruges ved fastsættelse af maksimumsgrænsen. Hvis vi skal følge forslagsstillernes intentioner, vil vi derfor skulle opbygge en stor, dyr maskine, som vi slet ikke kan være sikre på løser de problemer, som forslagsstillerne giver udtryk for at de ønsker at få løst.
At ejere af mindre landbrug har en interesse i at få den lempeligste beskatning også efter vurderingsloven, ja, det er forståeligt.
Jeg er indstillet på allerede nu at overveje visse ændringer.
Det drejer sig om den del af grunden, der skal indgå ved beregningen af lejeværdien, og som fra år 2000 skal indgå i beregningen af ejendomsværdiskatten.
Sammenfattende kan jeg sige, at regeringen fortsat ikke kan anbefale, at beslutningsforslaget vedtages.
Derimod er regeringen indstillet på at ændre reglerne for beregningen af lejeværdi for ejendomme i landzone, således at kun en del af grundarealet indgår i lejeværdiberegningen.
Som jeg oplyste, sidst vi diskuterede forslaget i april måned, er der et udvalgsarbejde i gang med deltagelse af eksterne repræsentanter, som ser på vurderingsområdet.
Udvalgsarbejdet bliver senere færdigt end forventet i foråret.
Derfor er jeg også parat til at drøfte med partierne, om vi skal gennemføre de nævnte ændringer allerede i denne folketingssamling, eller om vi skal afvente udvalgets konklusioner og herefter i sin helhed se på, hvilke ændringer det mere bredt ville være fornuftige at gennemføre på vurderingsområdet.
Jeg ser frem til en fornuftig dialog med partierne om det videre arbejde i forbindelse med udvalgsbehandlingen.