runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Thomas Adelskov (S), 2004-11-19:
Vi har også været noget optaget af, at man f.eks. ikke skulle lave en eksport af elever fra en kommune til en anden kommune, f.eks. ved at man nedprioriterer skolerne i Venstrekommuner, hvor man sparer på skolebudgetterne, og så lader man forældrene flytte børnene over på de bedre skoler i den socialdemokratiske nabokommune.
Det har vi været ret optaget af.
Derfor er der sådan set
Der er man enig om, at det er en udmærket afregningsmodel og mellemregningsmodel, der ligger.
Til spørgsmålet om de 800: Jeg synes, at det ville være passende, hvis fru Margrethe Vestager stillede nogle spørgsmål i forbindelse med udvalgsbehandlingen, for jeg skal ikke gøre mig klog på, om man kan dele de her forældre meget mere op, og jeg skal ikke gøre mig klog på, om man nøjagtigt kan sige, hvad årsagen er til ønsket om flytning.
Vi har i forbindelse med behandlingen af lovforslaget i forligskredsen bedt om at få at vide, hvor mange elever det drejer sig om om året, og hvor mange der bliver afvist.
Der er lavet en undersøgelse ude i kommunerne.
Men spørg endelig ind til det i udvalgsbehandlingen.
Nej, jeg har ikke været inde i alle 800 sager.
Der er jo mange grunde til, at man får afslag.
Altså nogle kommuner giver det simpelt hen af økonomiske årsager, fordi de ikke har aftaler med nabokommunerne, andre giver det af mere principielle årsager.
Situationen er jo sådan set, at de forældre, som i dag får afslag, i en række tilfælde vælger den private skoleform.
Vores ønske er sådan set, at de bliver i folkeskolen.
Anne Baastrup (SF), 2004-11-19:
Med hensyn til de 800, der får afslag, har Socialdemokratiet sat sig ind i, hvilke begrundelser der har været for afslaget, eller har det kun været, fordi man mødte loftet?
Altså da mine unger selv gik i folkeskolen, havde vi store problemer med de klasser, og klasserne blev til sidst meget små.
Hvis vi så skulle modtage nogle, der ikke kunne håndtere at være i naboskolen, ville vores forsøg på at få de her klasser til at fungere ordentligt simpelt hen bryde sammen.
Sådan som jeg læser lovforslaget, har skolelederen ikke mulighed for at sige nej.
Forældre kan godt være samarbejdsvillige, men de kan altså også godt, når de får de her rettigheder, simpelt hen sige: Jeg har ret til det, og sådan er det.
Thomas Adelskov (S), 2004-11-19:
Nu vil jeg faktisk ikke påstå, at vi har været nede i alle enkelte grunde til, at man flytter skole.
I dag flytter omkring 4.600 forældre om året deres børn fra en skole til en anden skole.
4.600 forældre får godkendt en flytning, kun omkring 800 forældre får afvist en flytning.
Mit spørgsmål kunne sådan set gå den anden vej rundt: Forestiller man sig, hvis man er betænkelig ved det her lovforslag, at man kommer med et nyt lovforslag i Folketinget, som forbyder, at forældre overhovedet kan flytte deres børn?
Jeg tror, at der i en række situationer er ganske udmærkede grunde til, at forældrene ønsker at flytte deres børn.
Hvis det er sådan, at forældrene og eleven synes, at der er problemer i forhold til den enkelte skole, og hvor det at komme videre kræver en flytning, kan det jo være det, der er med til at løse nogle af de problemer, som fru Anne Baastrup påpeger.
Anne Baastrup (SF), 2004-11-19:
I lovforslaget ligger jo også, at hvis man som forælder bliver utilfreds med den skole, ens barn går på, har man ret til midt i et skoleforløb at flytte sit barn over på en anden kommunal skole.
Det vil sige, at der meget ofte er store problemer i klasserne på det tidspunkt.
Det her lovforslag lægger op til, at man som forælder har ret til at flytte sit barn, på trods af at skolelederen synes, at det vil være et meget, meget dårlig pædagogisk resultat, der vil komme ud af det, hvis den her 7. kl. nu skal have tilført et ekstra barn.
Hvilke overvejelser har Socialdemokratiet gjort sig om den konkrete situation?
Thomas Adelskov (S), 2004-11-19:
En del forældre flytter i dag deres barn fra distriktsskolen til naboskolen eller til nabokommunens skole.
I mange tilfælde foregår denne flytning fuldstændig uproblematisk og til stor tilfredshed for forældrene.
Der er imidlertid også situationer, hvor forældrene på grund af afstanden til distriktsskolen, børnenes kammerater eller dårlig kemi mellem skole og forældre ønsker at flytte skole, og hvor bopælskommunen så siger nej.
Enten siger de nej af principielle årsager eller af økonomiske årsager.
Desværre oplever vi, at en del af disse forældre vælger folkeskolen fra.
Socialdemokratiet har sådan set det lige nøjagtig modsatte mål.
Vi ser helst, at så mange forældre som overhovedet muligt vælger folkeskolen.
Dette lovforslag giver forældrene mulighed for at vælge skole på tværs af kommunale grænser og på tværs af skoledistrikter.
Lovforslaget lægger naturligvis også nogle begrænsninger i det frie valg, således at det fortsat er muligt for kommunerne at reservere pladser til kommunens egne børn i klassen og at fastsætte klassekvotienter.
Samtidig har vi sikret, at der ikke kan kassetænkes, og sikret relevante udligningsordninger imellem kommunerne.
I arbejdet med det her lovforslag har Socialdemokratiet været ekstremt optaget af, at lovforslaget ikke vil kollidere med den integrationsindsats, som kommunerne har i gang eller skal igangsætte.
Vi har derfor lagt vægt på, at dette lovforslag følges meget nøje gennem bl.a. en følgegruppe, hvori kommunerne også sidder, og at det, såfremt der er den mindste antydning af, at det frie valg skulle give problemer i forhold til integrationsindsatsen i kommunerne, senere kan afvikles.
Socialdemokratiet kan på denne baggrund støtte lovforslaget om at give forældrene et mere frit skolevalg.
Margrethe Vestager (RV), 2004-11-19:
Jeg synes, det er meget glædeligt at opleve, at den socialdemokratiske ordfører er så veloplyst om fakta bag lovforslaget, som jo unægtelig er meget tavst om fakta i forhold til, hvor mange børn der flytter, hvor mange børn der i dag får afslag, og hvor mange børn man forventer vil bruge ordningen i fremtiden, så det synes jeg er meget glædeligt.
Jeg synes, det er ærgerligt, at den socialdemokratiske ordfører ikke kan sige noget mere generelt om, hvad grunden er til, at 800 får afslag på at blive flyttet til en anden skole.
Jeg vil gerne have ordføreren til at kommentere hele spørgsmålet om økonomi.
Hvilken aftale har man om det økonomiske mellemværende?
Så vidt jeg ved, er der aftaler imellem i hvert fald 40 pct. af kommunerne, som håndterer den her type spørgsmål.
Hvilken forventning har man?
Der står i lovforslaget, at bopælskommunen mindst skal betale den gennemsnitlige udgift, men hvad nu hvis forældrene vælger sig over i en kommune, hvor man prioriterer skolevæsenet meget højere og derfor har en langt højere gennemsnitsudgift, er det så den, der skal betales, frem for den udgift, som kommunen selv har prioriteret at lægge i skolevæsenet?
Hvor dan ser hele det her betalingsmæssige mellemværende ud?
Keld Albrechtsen (EL), 2004-11-19:
Det sidste, hr. Henrik Vestergaard siger, belyser jo helt klart problemet i den her sag.
Hr. Henrik Vestergaard er enig med mig i, at der ikke er saglig grund til at have disse berigede fødevarer.
Der har vi haft den ordning i Danmark, at det ville vi ikke have, fordi vi ville have ordentlige produkter.
Nu bliver det flyttet over til embedsmændene i Europa-Kommissionen og disse komiteer, og det kan hr. Henrik Vestergaard ikke snakke sig ud af.
Det er jo ikke Ministerrådet, der fremover vedtager disse ting, det er embedsmændene i Kommissionen og komiteerne, for der er de jo også blevet flyttet væk fra de folkevalgte.
Den samme flytning, som sker fra Folketinget til et ministerium, er sket i EU fra Ministerråd til komiteer og lukkede embedsmandsmøder i Kommissionen.
Så det er en total afdemokratisering, og det fører lige nøjagtig til det resultat, som hr. Henrik Vestergaard jo i virkeligheden også lige tilstod, nemlig at vi så ikke længere kan forhindre f.eks. dårlige produkter med vitamintilskud i.
Det er da dybt, dybt tragisk, at den afdemokratisering skal foregå og oven i købet med støtte fra et parti, der oprindelig påstod, at det var imod bemyndigelseslovgivning.
Gitte Lillelund Bech (V), 2004-11-19:
Det, vi har været meget opmærksomme på i folkeskoleforligskredsen med hensyn til mere frit skolevalg, er lige præcis, at vi ikke risikerer at skabe en yderligere ghettoisering i forhold til det, vi ser.
Det er rent faktisk også derfor, at ministeren har forpligtet sig til at revidere loven
senest i 2007-08, og derudover også, at vi har sat fokus på lige præcis det her med integrationsaspektet: Hvad kommer det her lovforslag til at betyde for det?
Så det er noget, vi vil følge meget, meget tæt.
Men vi synes altså, at det er vigtigt, at man også giver det frie valg mellem de offentlige skoler; det er et princip, som Venstre står for.
Derfor er vi meget glade for det her lovforslag.
Christian H. Hansen (DF), 2004-11-19:
Det er til hr. Henrik Vestergaard.
... og man kan se – jeg ved ikke, om jeg skal gå langt væk fra denne her – man kan se omkring anprisning, at det stadig er nævnt i lovforslaget, mens den problematik, vi så tit har drøftet, nemlig om vildledning, mere eller mindre er taget ud.
Vi er faktisk nødt til at drøfte det her i dag, for som jeg ser lovforslaget, kommer vi fremover ikke til at drøfte noget som helst på det her område, for det er lagt over til ministeren og embedsmandsstaben bagefter, så det er da i dag, vi skal have slaget om det her.
Jeg vil gerne høre, om hr. Henrik Vestergaard føler, at det er særlig godt for forbrugerne, at vildledningsproblematikken nu er taget mere eller mindre ud af forslaget eller i hvert fald gemt på allersidste side i bemærkningerne?
Keld Albrechtsen (EL), 2004-11-19:
Jeg vil gerne sige hjertelig tak for de smukke ord om mine udtalelser i den her sag og svare, at jeg er enig med formanden for Folketingets Fødevareudvalg i, at den her sag kommer til at kræve en overordentlig grundig behandling.
Allerede på baggrund af de spørgsmål, som hr. Christian H. Hansen, fru Margot Torp og jeg selv har stillet, ligger der jo store emner, som der skal bores meget dybt i i udvalget, og det må vi nødvendigvis have tid til.
Så det er jeg meget enig i.
Jeg synes, det er et meget centralt spørgsmål, hvor mange procent vi forringer forbrugerbeskyttelsen, hvis det her lovforslag vedtages uændret.
Christian H. Hansen (DF), 2004-11-19:
Jeg vil sige, at det meget sjældent sker, at jeg kommer i den situation, hvor jeg føler trang til at rose hr. Keld Albrechtsen, men jeg mener også, at når det så skal ske for første gang, siden jeg blev valgt i 1998, så er dagen kommet.
Hr. Keld Albrechtsen får rosen for de bemærkninger, der er kommet her.
Hr. Keld Albrechtsen nævnte noget om at sænke niveauet væsentligt for forbrugernes sikkerhed, og at det var det, der skete i det her.
Hvis man nu forestillede sig, at forbrugernes sikkerhed i dag var hundrede procent – det er den ikke, men hvis vi nu forestillede os det – hvor mange procent vil den så være nede på, hvis det her bliver gennemført, som det ligger nu?
Så vil jeg også gerne høre, om hr. Keld Albrechtsen er enig i, at vi med de mange bemyndigelser og beføjelser, der ligger til ministeren her, så kommer langt, langt ind i det nye år, før vi kan få vedtaget denne her lov?
Keld Albrechtsen (EL), 2004-11-19:
Her er jo tale om et lovforslag, som i første omgang, når man stifter bekendtskab med det, kan virke meget teknisk, men som i virkeligheden har en kolossal rækkevidde.
Det er faktisk et meget, meget stort lovkompleks, som vil få meget vidtgående betydning for forbrugerbeskyttelsen i Danmark, hvis det vedtages.
Efter vores opfattelse vil det afgørende sænke niveauet i Danmark.
Derfor håber jeg, at vi får en overordentlig grundig udvalgsbehandling, hvor alle de mange problemer, som også allerede er blevet påpeget her under debatten, kan få en meget grundig behandling, og hvor vi kan inddrage de organisationer og interesser, som allerede har markeret sig i forbindelse med den her sag.
Det drejer sig f.eks. om den kritik, som er kommet fra Forbrugerrådet, og det problem, at forbrugerorganisationerne i fremtiden bliver spillet ud af banen, hvis de bestemmelser, der er i forslaget om ministerbemyndigelser, vedtages.
Efter vores opfattelse vil den her lov give en dårligere forbrugerbeskyttelse, mere vildledning, dårligere markedsføring, dårligere levnedsmiddelkontrol, ringere vilkår for offentliggørelse af kontrolresultater, sænkning af fødevarekvaliteten og risiko for dårligere fødevarer, især sukkerholdige produkter, som får mulighed for at blive solgt og markedsført under betingelser, som er dårligere for forbrugeren.
Det vil i hvert fald blive tilfældet, medmindre vi kunne have tiltro til ministeren i alle disse, jeg forsøgte at tælle dem op, og jeg fik det umiddelbart til 39 bemyndigelser.
Jeg tror i virkeligheden, det er et rekordforslag med hensyn til bemyndigelser.
Nu er det jo ikke, fordi den her regering har holdt sig tilbage med bemyndigelseslovgivning.
Vi så en række miljølove i sidste samling med striber og striber af bemyndigelser.
Jeg tror aldrig, det er lykkedes nogen regering inden for en enkelt valg periode at gennemføre så mange og så vidtgående bemyndigelser i alle mulige forskellige love.
Det er jo interessant i betragtning af, at partiet Venstre i sin egen selvforståelse altid har været det parti, som var mest kritisk over for at fratage Folketinget beføjelser og overlade dem til embedsmændene.
I den forstand er det jo fantastisk at se den udvikling med hensyn til at overdrage magt til embedsmændene både her i København og i Bruxelles, hvor jo hovedparten af magten sendes videre, hvis man vedtager det forslag, der ligger her.
Det er en generel flytning af helt afgørende beføjelser væk fra de folkevalgte og over til embedsmændene, væk fra Ministerrådet og over til Kommissionen, væk fra Folketinget og over til ministeren og hendes embedsmænd.
Der er overordentlig meget, der skal gennemgås overordentligt omhyggeligt i det her lovforslag, og som skal laves ganske væsentligt meget om, hvis vi skal komme i den situation, at Enhedslisten skal kunne medvirke til at vedtage det.
Så der ligger et stykke hårdt arbejde foran os i den her folketingssamling omkring den her sag.
Martin Lidegaard (RV), 2004-11-19:
Altså jeg er fuldstændig enig med hr. Henrik Vestergaard i, at der er et ret fyldestgørende regelsæt i EU for det her.
Vi mener jo faktisk oven i købet, at det går endnu længere, end regeringens forslag gør.
Så det er jeg ikke uenig med hr. Vestergaard i.
Men som bl.a. jo Landbrugsraadet gør opmærksom på i sit høringssvar, så kan det også have et vist pædagogisk sigte, at man får nævnt noget af den europæiske lovgivning i loven, så man får en samling på det.
Det er jeg sådan set enig med hr. Vestergaard i.
Og derfor ville det smarte måske være at tage det, som man synes er af særlig stor betydning at fremhæve.
Henrik Vestergaard (V), 2004-11-19:
Til hr. Keld Albrechtsen omkring bemyndigelser: Jeg synes, det er vigtigt, at det, man siger i oppositionen, er det samme, man arbejder for, når man er i regering.
Derfor var det jo magtpåliggende for mig at rose ministeren for at have fjernet alle de muligheder, der var, for at træffe bestemmelser, altså bemyndigelse til at træffe bestemmelser, som var i den gamle lov.
Nu er det jo lidt interessant, om hr. Keld Albrechtsen og hr. Christian H. Hansen, som åbenbart begge var medlem af Folketinget i 1998, stemte for fødevareloven dengang, for jeg tør næsten indgå væddemål på, at den lov slår den nuværende med hensyn til antal bemyndigelser, måske netop fordi Venstre og Konservative var kommet og havde sagt, at det her vil vi gøre noget ved.
Og i den udvalgsbehandling tror jeg egentlig også, jeg så vil interessere mig for, hvordan Enhedslisten og Dansk Folkeparti har stemt i Europaudvalget i forbindelse med, at de her forordninger er blevet til, for det ville jo være lidt uheldigt, hvis man har godkendt den europæiske lovgivning, hvis man har godkendt den gamle fødevarelov med endnu flere bemyndigelser, og nu sådan måske lidt i EU-affekt vender rundt på en tallerken og synes, at nu er det pludselig meget vigtigt, hvad det ikke var, da man selv sad tæt på regeringen.
Dermed findes det jo i dansk lovgivning, og så ville det vel være mærkeligt, om man sagde, at det så skal stå en gang til i den danske fødevarelov.
Så får man jo sådan et lidt underlig miskmask, når det både står i den europæiske og i den danske, og så bliver der noget koordination, der skal tages hensyn til.
Så reglerne er der jo.
Martin Lidegaard (RV), 2004-11-19:
Jeg tror egentlig nok, at jeg deler den opfattelse, som jeg mener, at også hr. Christian H. Hansen var inde på i sit ordførerindlæg, at hvis man mener noget håndfast, om jeg så må sige, så står
man sig måske ved at skrive det ind i loven i stedet for i bemærkningerne.
Alt andet lige så tror jeg, at man står sig godt ved at have en så præcis lovgivning som overhovedet muligt.
Men den diskussion tager jeg gerne med hr. Henrik Vestergaard.
Henrik Vestergaard (V), 2004-11-19:
Tak til hr. Martin Lidegaard for hans tale.
Jeg skal rose hr. Martin Lidegaard for sådan at have bevaret proportionerne i forslaget, som jo reelt ikke betyder det helt store i forhold til de ting, der rent faktisk har været gældende lovgivning.
Der var naturligvis en opbakning til, at det nu er sådan, at det er den europæiske lovgivning, der er hovedformålet, hvor vi så får fastlagt de fælles regler.
Man kunne godt få den tanke, at det måske sådan var en generel EU-modstand fra nogle af hr. Martin Lidegaards kolleger, der gjorde, at man syntes, at det her var spændende at rode rundt i.
Jeg skal som ren oplysning henvise hr. Martin Lidegaard til bemærkningerne til netop § 15, hvor der jo står, at det skal – det er så europæisk lovgivning – i hvert enkelt tilfælde afgøres, om en tiltænkt anprisning efter en konkret vurdering må antages at føre til vildledning af forbrugeren, om den skaber eller udnytter bekymring for forbrugerens helbred eller kommer med angivelser om, at varen har indvirkning på forbrugerens helbred eller sundhedstilstand.
Hvis det er tilfældet, kan det forbydes.
Jeg håber da, at vi under udvalgsbehandlingen kan få flere overbevist om, at reglerne er sådan.
Martin Lidegaard (RV), 2004-11-19:
Jeg tror ikke, at jeg offentliggør nogen stor hemmelighed, hvis jeg siger, at lige præcis fortolkningen af, hvad man kan gøre i henhold til EU's lovgivning på det her område, som hr. Keld Albrechtsen berører, nemlig vildledende markedsføring, er genstand for en forholdsvis vidtgående politisk diskussion i øjeblikket, hvor der jo er et alternativt flertal, som Det Radikale Venstre er med i, som mener, at Danmark kan og bør kæmpe for en anden fortolkning end den, regeringen mener man kan og bør gøre.
Det er klart, at det også er den linje, vi vil stå for under udvalgsbehandlingen af de her spørgsmål, for vi mener faktisk godt, at vi kan gå længere.
Hvor det præcise snit kommer til at ligge, om det bliver den samme formulering som i den gamle lov, tør jeg ikke sige herfra.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-11-19:
Når jeg stillede spørgsmålet, var det bare, fordi jeg er bange for, at der var en misforståelse i det ordførerindlæg, hr. Martin Lidegaard holdt, for det er altså rent faktisk sådan, når det gælder disse regler om markedsføring og mærkning, at de ikke alene overfører en vældig kompetence til ministeren i form af bemyndigelser, men også sænker selve forbrugerbeskyttelsesniveauet ved at fjerne de restriktioner for vildledning, dårlig reklame og dårlig markedsføring, som hidtil har fremgået af selve loven.
Jeg håber bare, at vi kan være enige om, at vi ikke skal acceptere et sådant tilbageskridt.
Men det hørte jeg også på det sidste svar, jeg fik fra hr. Martin Lidegaard, og det er da et skridt i den rigtige retning, og det vil jeg gerne sige tak for.
Martin Lidegaard (RV), 2004-11-19:
Hr. Keld Albrechtsens hjælpsomhed er jo legendarisk.
Jeg er glad for, at jeg nu får lejlighed til for tredje gang at sige, at et af de punkter, hvor vi ikke er enige med det lovforslag, der ligger, præcis er i forhold til markedsføring og vildledning af forbrugerne osv.
Derfor vil det være et af de områder, vi går ind.
Men jeg gør altså lidt ud af at betone, at vi ikke går ind i det udvalgsarbejde med det overordnede mål at lave et alternativt flertal i denne sag, men derimod med det overordnede mål at forsøge at blive enige med et bredt flertal om en fødevarelovgivning, der bliver holdbar og konsistent.
Men jeg kan da give hr. Keld Albrechtsen den garanti, at hvis der ikke bliver lyttet til os og vi ikke får nogle af de ændringer, vi ønsker, ville det da være mærkeligt, hvis vi så også gik ind og støttede det.
Men jeg tror på, at vi kan finde nogle fælles svar på de her punkter.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-11-19:
Jeg vil allerførst sige, at som jeg har talt mandatfordelingen her i Tinget, så vil Det Radikale Venstres stemmer sandsynligvis ikke være afgørende for behandlingen af den her sag, da der jo tegner sig et flertal af Dansk Folkeparti, Socialdemokratiet, SF og Enhedslisten, som er meget skeptiske over for den udformning, som lovforslaget har i dag.
Med den slappe holdning, som hr. Martin Lidegaard har lagt for dagen over for det her lovforslag, kan det sådan set være godt nok, at De Radikale ikke er tungen på vægtskålen i denne sag.
Det er jo faktisk en misforståelse, og det håber jeg at hr. Lidegaard er klar over, at det ikke har betydning i f.eks. sagen om vitaminer som tilskud.
Lovforslaget fjerner jo hele kapitel 5 om markedsføring og mærkning af fødevarer – det er også det, Forbrugerrådet har kritiseret så voldsomt – herunder f.eks. reglerne om, at man ikke må angive, at fødevarer ved hjælp af tilsætningsstoffer har opnået en øget eller særlig næringsværdi.
Det er der forbud mod i den nuværende danske lovgivning, men det ryger ud af lovforslaget.
Så det har altså konsekvenser også for den sag.
Det håber jeg at hr. Lidegaard er opmærksom på eller vil sætte sig ind i.
Martin Lidegaard (RV), 2004-11-19:
Nej, som sagt er jeg faktisk stærkt optaget af, om vi, når vi nu får den her nye form for fødevarelovgivning, kan lave nogle nye procedurer for, hvordan vi holder Folketinget orienteret om det her.
Det tror jeg i og for sig også at en minister, uanset hvilken partifarve vedkommende har, vil have en stærk interesse i for at kunne have den løbende politiske dialog i samarbejdet mellem Rådet, Folketinget osv.
Det er ikke, fordi jeg har nogle forkromede svar her, men jeg hejser flaget, fordi jeg anerkender, at der sker noget her.
Jeg glemte før at nævne, at noget af det positive, der dog ligger i at få forordninger i stedet for direktiver, er, at der i nogle lande har været en tradition for at bruge det rum, som direktivet giver, den fleksibilitet, der ligger i direktivet frem for i forordningen, som rækker direkte ned i landets love, negativt og har brugt det sådan, at de har mindsket beskyttelsesniveauet.
Hvor vi ofte har brugt det til at hæve det, har flere lande brugt det til at mindske det.
På den måde bliver de fælles europæiske regler gennem forordninger en lille smule mere retfærdige, i hvert fald samlet en bedre beskyttelse af forbrugerne i Europa.