runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Pia Kristensen (DF), 2005-03-10:
Socialministeren snakker meget om fleksibilitet, og det er da også korrekt, at det her lovforslag lægger op til, at kommunerne kan få noget fleksibilitet.
Der må jeg altså sige, at vi i Dansk Folkeparti tænker mere på de ældre, end vi tænker på, hvad kommunerne kan få af fleksibilitet.
Jeg vil godt referere fra Ældremobiliseringens høringssvar, hvor der står, at de ikke vil undlade at pointere, at den svageste gruppe, som man i forslaget nu lægger op til kan unddrages tilbud om de forebyggende besøg, måske er den gruppe, der har mest behov for, at der igangsættes forebyggende aktiviteter, og at netop en visitator ikke kan følge op på det, men at det er meget vigtigt, at der kommer en tredje person ind og hjemmebesøger den ældre.
Jeg vil gerne spørge socialministeren, og der skal egentlig blot svares ja eller nej: Er det ikke en forringelse, at man nu vil plukke en gruppe ældre ud, at man nu siger, at vi lige så godt kan opgive at give de her ældre noget genoptræning, for det nytter ikke noget alligevel?
Er det ikke at kassere en gruppe, nemlig de allerallersvageste ældre?
Eva Kjer Hansen (V), 2005-03-10:
Det, der jo er tale om, er, at Enhedslisten netop ikke har bakket op om en række rettigheder, som den nuværende regering har givet de ældre med støtte fra andre partier i Folketinget.
Den ældre har fået retten til at vælge mellem forskellige leverandører af hjemmehjælp, sådan at den ældre selv har indflydelse på, hvem det er, der kommer i vedkommendes hjem og udfører den hjælp, vedkommende har behov for.
Den ældre har fået ret til at få erstatningshjemmehjælp, sådan at hjemmehjælpen, når den bliver aflyst, skal gives på et senere tidspunkt.
Den ældre har fået lov til selv at bestemme, hvad det er, der skal udføres inden for den tidsramme, der er afsat for hjemmehjælpen den pågældende dag, fordi den ældre måske gerne vil have lavet nogle andre ting end dem, der plejer at blive lavet.
Regeringen har sikret, at den ældre får begrundede og skriftlige afgørelser vedrørende hjemmehjælpen.
Vi diskuterer, hvordan vi kan øge valgfriheden i forbindelse med plejehjem.
Der er givet valgfrihed i forbindelse med madleverandører.
Jeg har netop iværksat et kvalitetsudviklingsprojekt gående ud på at undersøge, hvordan man kan tage mere hensyn til den enkelte ældres individuelle ønsker og behov.
Så det er simpelt hen forkert, hvad hr. Frank Aaen fremturer med.
Frank Aaen (EL), 2005-03-10:
Når nu regeringen praler så meget med, hvad den har givet af valgmuligheder, så vil jeg gerne bede ministeren om at bekræfte, at da Enhedslisten foreslog, at de ældre skulle have ret til frit at vælge, hvad de ville have at spise om aftenen,
Da Enhedslisten foreslog, at den ældre selv skulle bestemme, hvornår vedkommende ville i seng, blev det afvist af regeringen.
Der, hvor regeringen er optaget af frit valg, er der, hvor det gælder om at sikre nogle private rengøringsfirmaer nogle kunder.
Så er man oven i købet indstillet på at bruge flere hundrede millioner kroner på bureaukrati og papirer, der ikke hjælper nogen som helst.
Der, hvor det gælder om at få frit valg til at kapre kunder, er regeringen med.
Når det gælder om et reelt frit valg for de ældre, er svaret nej hver eneste gang.
Eva Kjer Hansen (V), 2005-03-10:
Jeg har også noteret mig, at Enhedslisten ikke synes, at lovforslaget som sådan er godt nok.
Jeg synes, det er vigtigt at se på, hvordan kommunerne kan tilrettelægge indsatsen, sådan at man også udnytter ressourcerne optimalt.
Her er det helt tydeligt – det viser erfaringerne – at man ikke får så meget ud af nogle forebyggende hjemmebesøg hos ældre, som man har en jævnlig kontakt med, og hvis situation man derfor kender ganske godt.
Men det er overraskende, hvad hr. Frank Aaen siger, for hvis der er nogen, der har sørget for at give de ældre langt flere rettigheder end tidligere, er det netop den nuværende regering, og det har vi gjort ikke mindst i forbindelse med lovforslaget om frit valg, som ikke alene har styrket de ældres retssikkerhed, men også har givet dem en lang række rettigheder, bl.a. i form af erstatningshjemmehjælp og fleksibel hjemmehjælp.
Når hr. Villy Søvndal tidligere påstod, at der er blevet skåret i hjemmehjælpen, taler han mod bedre vidende.
Vi har haft den taldiskussion nok så mange gange.
Jeg har flere gange, både i Socialudvalget og her fra talerstolen, refereret budgettallene fra kommunerne, hvor vi kan se, at der både er en stigning i antallet af timer og i antallet af modtagere, og der er en stigning i de økonomiske beløb, der er afsat til hjemmehjælpen.
Så hvis der er nogen, der sørger for at give de ældre bedre forhold, er det den nuværende regering.
Frank Aaen (EL), 2005-03-10:
Vi er i Enhedslisten store tilhængere af fleksibilitet, særlig den fleksibilitet, der ligger i at give den ældre større mulighed for selv sammen med hjemmehjælperen at tilrettelægge, hvad der skal laves, men der har vi jo fremsat en lang række forslag her i Folketingssalen om større fleksibilitet og større rettigheder til de ældre, som regeringen ikke kan støtte.
Den fleksibilitet, regeringen kan støtte, som ligger i det her forslag, er en fleksibilitet for kommunen, som regeringen oven i købet selv skriver giver en besparelse.
Og jeg er helt hundrede procent sikker på, at når man giver kommunerne en mulighed for en besparelse, så bliver der en besparelse, fordi kommunerne er hårdt trængt økonomisk af den her regerings politik.
Det var til spørgsmålet om fleksibilitet.
Med hensyn til spørgsmålet om uddannet personale vil jeg bare gøre ministeren opmærksom på, at ministeren, da det her spørgsmål blev diskuteret i den forrige samling, svarede, at der var en forventning om, at det forebyggende arbejde skulle varetages af en person, der havde et grundigt kendskab til så vel sociale som sundhedsmæssige forhold i bred forstand.
At der er en forventning om det, synes vi ikke er godt nok.
Eva Kjer Hansen (V), 2005-03-10:
Til det sidste vedrørende personalespørgsmål skal jeg understrege, at det her lovforslag omhandler, hvilke målgrupper der er tale om i forbindelse med udførelsen af forebyggende hjemmebesøg, og det er derfor, det er målgruppen, der er beskrevet i ændringslovforslaget til det gældende regelsæt på området.
Det er det på ingen måde.
Der er tale om et lovforslag, som giver kommunerne mere fleksibilitet, som giver bedre mulighed for at bruge ressourcerne der, hvor man får mest ud af det, og hvor de kan gøre mest gavn.
Men kommunerne kan selvfølgelig gøre det, og når hr. Villy Søvndal nævner, at Århus går den anden vej og tager nogle andre initiativer på området, vil jeg sige, at det jo er fint, hvis det, som Århus Kommune vælger, er den rigtige løsning, ligesom andre kommuner siger, at de kan bruge ressourcerne bedre ved at sætte ind over for nogle andre ældre.
Det er selvfølgelig også et krav til kommunerne, at det, de måtte opnå af besparelser ved ikke at skulle gennemføre to forebyggende besøg årligt, er penge, der så skal komme ældreområdet til gavn på anden vis.
Hr. Villy Søvndal spurgte til, hvad vi taler om i kroner og øre.
Det er meget vanskeligt at vurdere, præcis hvad det her betyder økonomisk, for det afhænger helt og aldeles af, hvor mange kommuner der vil vælge ikke at lade de to årlige forebyggende hjemmebesøg foretage, men vil prioritere lidt anderledes.
Vores bedste skøn er, at vi taler om mellem 5 og 12 mio. kr., som så kan bruges til en anden indsats på ældreområdet.
Med hensyn til hr. René Skau Björnssons kommentar vil jeg gerne tilkendegive, at jeg er villig til at se på lovforslagets bestemmelser igen på et senere tidspunkt for at følge op på, hvordan det så egentlig er gået på området.
Det kunne eventuelt være i form af en revisionsbestemmelse, der kunne blive sat ind om eksempelvis 2 år eller lignende, og i form af, at vi i tilknytning til det følger op på, hvordan kommunerne så egentlig har prioriteret rundtomkring, altså får nogle tilbagemeldinger om, hvordan den mulighed for fleksibilitet egentlig er blevet brugt rundtomkring i kommunerne.
Jeg skal beklage, at Dansk Folkeparti står nagelfast på, at man skal foretage de to forebyggende hjemmebesøg hos alle ældre.
Jeg synes, der er brug for at give kommunerne den her fleksibilitet, således at de så i virkeligheden kan yde en bedre indsats over for de ældre qua det, at de bruger ressourcerne der, hvor ressourcerne kommer de ældre til gavn, frem for på en kontakt til nogle, som kommunen i forvejen kender meget godt og jævnligt følger, fordi de er tildelt personlig og praktisk hjælp.
Lissa Mathiasen (S), 2005-03-10:
Jeg glæder mig også meget over, at lejerne i den almene sektor nu også med borgerlige stemmer kan få lov til at få en større grad af råderet.
Det er jo ikke så forfærdelig længe siden, vi havde en vældig debat herinde, hvor man fra borgerlig side slet ikke mente, at lejerne heller i den almene sektor kunne administrere det her.
Jeg forstår ikke rigtig det udgangspunkt, for som lejer i en privat udlejningsejendom har man vel lige så stort et ønske om og burde have lige stor ret til at have en grad af fleksibilitet til at kunne indrette sig.
Hvorfor mener man fra Venstres side, at fordi man er lejer i en privat udlejningsejendom, vil det være til ugunst for en fremtidig udlejning, hvis man giver lejeren en råderet?
Kunne man ikke vende tankesættet om og sige, at selvfølgelig har en lejer et ønske om at gøre noget, som både er godt for den enkelte lejer, som bor der, og som også kommende lejere vil synes er en fordel?
Hvorfor har man ikke denne positive tilgang til lejere i den private udlejningsmasse?
Charlotte Fischer (RV), 2005-03-10:
Nej, den konservative ordfører kan tage det helt roligt.
I sidste ende handler det om – det kan jeg høre at vi er enige om – at beskytte lejeren.
En fair, fordomsfri debat er vi altid tilhængere af, så den deltager vi gerne i.
Men jeg vil sige, at mit synspunkt hænger sammen med at se tingene fra lejerens synspunkt, og det er egentlig det, jeg synes er det bærende princip.
Jeg synes ikke, det er rimeligt, at der er nogle lejere, som kan sidde i den situation, at fordi de tilfældigvis er i et lejemål, der kun har den ene og samme udlejer, risikerer de at være, man kan sige prisgivet.
Frank Aaen (EL), 2005-03-10:
Det var lige en enkelt bemærkning fra fru Charlotte Fischer om, at Det Radikale Venstre i en aftale havde afsat 1,4 mio. kr. til udslusningsboliger.
Er det ikke korrekt, at de 1,4 mio. kr. er taget på den meget særegne måde, at man har nedsat reguleringen af pensioner, arbejdsløshedsdagpenge, kontanthjælp, SU, nej, ikke SU, det skal vi så ikke tage, men alle mulige forskellige sociale ydelser?
Charlotte Fischer (RV), 2005-03-10:
Det handler her om at kunne give flere valgmuligheder og færre regler, og begge dele mener vi faktisk der er brug for på det danske boligmarked.
Der er, som de tidligere ordførere har sagt, tre hovedændringer på området, og alle tre trækker i en rigtig retning set med vores øjne.
Den første handler om muligheden for at etablere selvejende almene ungdomsboliger, og det synes vi på alle måder er en god idé.
Det giver kommunerne nogle flere muligheder for at skræddersy deres tilbud, og det giver en mulighed for at oprette ungdomsboliger i tæt tilknytning til uddannelsesinstitutioner.
Den anden hovedændring handler om lejere i alment byggeri, som nu får denne mere formelle ret til i højere grad at forbedre deres bolig sådan, som det nu passer til dem.
Det kan vi på alle måder støtte, og det er jo i vid udstrækning allerede praksis mange steder.
Så nu handler det egentlig om at få det bøjet i paragraffer, og det synes vi både er fint og nødvendigt.
For os at se
er der noget godt for den enkelte, fordi det egentlig handler om, at den enkelte kan indrette sig mere på sine egne betingelser, sådan som vedkommende nu synes det er godt, men i virkeligheden tilskynder man også mere generelt til forbedringer i den almene boligmasse.
Så på alle måder synes vi at det er godt, og der er også, man kan sige, en vis snor i tingene, eftersom det i sidste ende er kommunen, der skal godkende de her mange forbedringer, når de overstiger 1 pct. af lejen.
Den sidste ændring er i virkeligheden mere en slags social foranstaltning, som handler om at kunne tilbyde nogle udslusningsboliger til en særlig gruppe svage mennesker.
Vi har allerede været med til at sætte penge af, 1,4 mio. kr., til ordningen, og vi mener, at det er en god idé, fordi det handler om at sikre en mindre brat overgang fra en beskyttet tilværelse til et mere almindeligt liv blandt os andre.
I sidste ende handler det jo for de her mennesker om at kunne komme ud og leve blandt os andre.
Jeg vil sige til dem, der efterlyste enkelhed, og det kunne jeg også læse i høringssvarene, at jeg måske godt kunne være interesseret i at finde ud af, om der er mulighed for mere enkelhed.
Det synes jeg altid bør være vor bestræbelse på det her område, og det er måske noget, vi også kan bruge udvalgsarbejdet til.
Men sådan helt overordnet kan vi støtte lovforslaget.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2005-03-10:
Som hr. Carsten Hansen selv siger, er der jo ikke tvivl om, hvem der ejer ejendommen, og vi er altså af den opfattelse, at når der skal anlægges en politisk vurdering af, hvem der skal bestemme, om en dør skal flyttes, en skillevæg skal flyttes, der skal laves grundlæggende om på bærende konstruktioner, eller hvad ved jeg, jamen så er det ejeren af ejendommen, der bestemmer det.
Det er vores opfattelse.
Carsten Hansen (S), 2005-03-10:
Det er jo skægt nok, at der vel heller ingen tvivl er om, at det er lejerne, der ejer de boliger i den almene sektor, de bor i.
Det er også ejendomsretten, men der vil man lovgive om nogle klare rettigheder og pligter, som vi i øvrigt er enige i.
Vi så gerne, at de borgerlige partier var gået et skridt længere.
Men når man snakker om den kæmpemæssige del af befolkningen, der bor privat til leje, så er det kun et frivilligt aftalegrundlag, der gælder.
Jeg er enig med hr. Jakob Axel Nielsen i, at masser af steder fungerer det, men der er altså også masser af steder, hvor udlejerne siger, at de ikke vil være med til noget som helst, at lejerne må take it or leave it.
Man ved, hvordan det er i Odense, København, Aalborg og Århus, hvor der er mangel på boliger mange steder, og det vil sige, at folk altså er tvunget ind under omstændigheder, hvor de ingen mulighed har for at påvirke deres egen bolig, men skal bo i det, som udlejeren bestemmer.
Hvorfor ikke give mennesker, der bor her, de samme rettigheder, som man vil give alle andre?
Det har ikke noget at gøre med, at man griber ind, for hvis der er et regelsæt omkring det, så er det jo ikke grundlovsmæssige ændringer.
Det ved hr. Jakob Axel Nielsen som jurist også godt, og derfor forstår jeg ikke den der ideologiske, gammeldags modstand imod de her forslag.
Lejerne ønsker nogle rettigheder.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2005-03-10:
Jeg kan over for hr. Carsten Hansen bekræfte, at jeg har læst det her forslag, men nu taler vi jo om noget, som altså falder uden for forslaget.
Så kan hr. Carsten Hansen sige, at det er udtryk for ideologisk vanetænkning eller sådan noget.
Man skal ikke være bange for at lave aftaler med hinanden, det fungerer meget, meget, meget fint.
Aftaler har det med at blive accepteret af begge parter, fordi de er opstået sådan i en slåskamp, hvor man så er blevet enige.
Det er ikke altid, at vi skal komme helt op at køre og bruge store ord som grundloven, men det er altså den, der ligger på sidelinjen her.
Carsten Hansen (S), 2005-03-10:
Det er jo skægt nok, at begge borgerlige partier her er voldsomt optaget af nogle klare rettigheder og pligter, ja, man kunne sige noget for noget, når vi snakker almene boliger, og når vi snakker om folk, der bor i de almene boliger.
Jeg går ud, fra at hr. Jakob Axel Nielsen har læst lovforslaget, der jo er med begrænsninger på, at lejen ikke må stige mere end 1 pct., at det skal være ting af blivende værdi og alt det der.
Hvorfor må de rettigheder ikke gælde for dem, der bor privat til leje?
Hvorfor skal der være begrænsninger her?
Hvis udlejeren siger, at han ikke vil være med, så må lejeren bo i det, som det ser ud, eller også må han forsvinde.
Jeg synes jo, da der bor så mange mennesker privat til leje, at vi kunne give dem nogle rettigheder inden for nogle klart afgrænsede områder, hvor man kunne sige, at rumstørrelser kan ændres og skillevægge kan flyttes.
Hvorfor skal det være så meget anderledes at bo privat til leje, og hvorfor skal de lejere ikke have nogen rettigheder?
Jeg kan ikke forstå, at man som frihedselskende konservativt parti ikke vil være med til det.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2005-03-10:
I Det Konservative Folkeparti er vi positivt indstillet over for det her lovforslag, og jeg skal allerede nu oplyse, at alt, hvad der er sagt af fru Inge-Lene Ebdrup, kan vi tilslutte os, og derfor skal jeg ikke trætte Tinget med gentagelser.
Det, som jeg supplerende vil bemærke, er, at jeg synes, det er interessant med den her pulje til bemyndigelse til ministeren, for det er jo virkelig en bemyndigelse til ministeren til at gå ind og tage mange af de her sociale hensyn, som også hr. Carsten Hansen var optaget af, altså hjælp og støtte til demente eller folk med fysiske handicap.
Så alt i alt er det her altså et lovforslag, som vi finder der er en fin balance i.
Jeg kan så ikke lade være med lige at nævne, at fra salen i dag har vi hørt en del spørgsmål, der ikke vedrører det her lovforslag, nemlig pendanter til, hvordan det kunne være for de almindelige lejere.
Da det altså ikke vedrører lovforslaget, kunne man fristes til at sige, at så bør vi ikke diskutere det mere, men skulle der komme et forslag senere hen, hvor man vil gå ind og stille tilsvarende regler op for de private lejere, så vil vi fra konservativ side holde fast i aftalefriheden.
Det tror jeg i virkeligheden også lejerne er bedst tjent med, for det er jo sådan, at hvis lejerne får lov til at lave en aftale om en skillevæg eller noget andet, ja, når der så skal renoveres og det skal tilbage til det, som var det oprindelige udgangspunkt i kontrakten, så kommer der nogle dyre håndværkere ind, og så er depositummet brugt.
Så jeg tror i virkeligheden ikke, at hr. Carsten Hansen går lejernes ærinde med det her forslag.
Carsten Hansen (S), 2005-03-10:
Hvis en investering kun kan holde i 20 år, så tror jeg, vi er enige om det, men hvis man investerer i noget, som holder længere end de 20 år, så vil det være helt rimeligt, at også lejere får den mulighed.
Det må man jo vurdere for dem, der bor privat eller bor i andelsboliger.
Det er bare den problemstilling.
Selvfølgelig er vi enige om, at det skal kunne holde og alt det der.
Kan vi finde fornuftige løsninger på det?
Hvordan stiller Dansk Folkeparti sig til det?
Er de med på, at vi får set på en løsning?
Anita Knakkergaard (DF), 2005-03-10:
Nu er der jo mange, der bor i almindelige boliger, der også har 20-årige lån, det er jo ikke bare her.
Folk tager også i dag 20-årige lån til 4 pct. i almindelige parcelhuse.
Så det er jo et spørgsmål om, hvor længe de ting, man køber og forbedrer med, egentlig kan holde.
Vi kan kigge på det, men det betyder såmænd ikke så meget, om de er 20- eller 30-årige.
Carsten Hansen (S), 2005-03-10:
Ja, undskyld, jeg overværede det derude, og så kom jeg i tanke om, at der lige var et spørgsmål, jeg ville stille fru Anita Knakkergaard, og det var om at udvide grænsen fra de 20 til de 30 år, så man ligestiller lejere i den almene sektor med folk, der bor i andelsboliger, og folk, der bor i private boliger.
Jeg vil høre, hvordan Dansk Folkeparti stiller sig til, at vi får set på det spørgsmål, for hvis det har en værdi, der går ud over de 20 år, så kunne det være interessant at vide, hvordan Dansk Folkeparti stiller sig til at ligestille med folk, der bor til leje i de almene boliger.
Anita Knakkergaard (DF), 2005-03-10:
Lovforslaget indeholder en række ændringer, som skaber
et for os at se mere velfungerende boligmarked.
I Dansk Folkeparti ønsker vi, at disse forenklinger og moderniseringer fortsætter, så også lovgivningen på boligområdet bliver lettere at forstå for den enkelte lejer og ejer.
Lovforslaget har følgende fem hovedelementer:
Det første er nyetablering af selvejende almene ungdomsboliginstitutioner.
Det foreslås, at boliger kan etableres dels ved nybyggeri, dels ved ombygning eller erhvervelse med efterfølgende ombygning af eksisterende ejendomme, forudsat at der sker en tilvækst af boenheder.
Det andet er øget råderet.
Under den kollektive råderet foreslås nu præciseret i almenboligloven, at en almen boligafdeling kan give afdelingens lejere mulighed for efter eget valg at få foretaget forbedringer, som afdelingen finansierer ved lånoptagelse.
Lånet inklusive omkostninger afdrages over huslejen i lånets løbetid.
Den individuelle råderet forbedres, da grænsen for godtgørelse forhøjes fra de nuværende ca. 45.000 kr. til 100.000 kr.
Positivlisten over tilladte forbedringer ophæves, og næsten alle forbedringer bliver tilladt.
Det tredje er udslusningsboligerne.
De er et vigtigt led i forsorgshjemmenes arbejde.
Ved udmøntningen af satspuljen for 2005 var Dansk Folkeparti med til at afsætte 1,4 mio. kr. om året til finansiering af en ordning, hvorefter almene familieboliger kan udlejes som udslusningsboliger, dvs. boliger, der er målrettet personer, som i en overgangsperiode har brug for særlige vilkår og hjælp til at overgå fra bl.a. akuttilbud til det almindelige lejeboligmarked.
Det fjerde vedrører puljer og bemyndigelser til ministeren.
Socialministeren får mulighed for at iværksætte særlige støttemæssige initiativer til etablering af almene ungdoms-, familie- og ældreboliger samt servicearealer, der er rettet mod særlige grupper, uden at dette kræver ændring af den materielle lov hver gang; dette for hurtigt at kunne implementere f.eks. en puljeordning.
Den brede bemyndigelse skal fortsat være undergivet lovgivers kontrol.
Der er mange ting, og jeg vil nævne nogle af dem: mulighed for ommærkning af ældre- og handicapegnede almene familieboliger til almene ældreboliger, afskaffelse af kommunal indberetning af påtænkt alment boligbyggeri, tekniske ændringer vedrørende støtte af private boliger og andelsboliger, præcisering af reglerne om prisfastsættelse ved afhændelse af ejendomme – og sådan kører det videre.
Jeg har læst høringssvarene, der stort set alle er positive.
Dog vil jeg i forbindelse med udvalgsarbejdet stille nogle spørgsmål.
Dansk Folkeparti er stort set positivt indstillet over for forslaget, især med hensyn til råderetten, og vi ser frem til udvalgsarbejdet.
Inge-Lene Ebdrup (V), 2005-03-10:
Jeg vil gerne tilkendegive over for hr. Carsten Hansen, at vi også gerne under udvalgsarbejdet vil diskutere det i forhold til de 20 år.
Det er bare meget vigtigt for os at sikre, at der er en sammenhæng mellem den forbedring, man laver, og den løbetid, lånet til forbedringen har.
Så til det andet om de 100.000 kr.
Jeg vil sige det sådan, at der jo er to ændringer i det her lovforslag.
Den ene er jo, at man på et afdelingsmøde kan beslutte større forbedringer for enkeltlejligheder.
Det behøver ikke at være i hele bebyggelsen.
Men det, man kan beslutte som lejer, uden at man skal spørge sammenholdet, afdelingsbestyrelsen, er op til 100.000 kr.
Det synes vi egentlig er meget rimeligt for at sikre, at de forbedringer, der bliver lavet, også er nogle, som generelt er anvendelige, og nogle, som afdelingsbestyrelsen har været blandet ind i.
Jeg ved godt, at der er bestemmelser, der skal modsvare luksusbyggeri og andre ting, men vi synes faktisk, det er meget rimeligt, at man her sætter en grænse ved 100.000 kr. og siger, at det er det, man som lejer alene kan beslutte.
Det synes vi egentlig er en meget rimelig beskyttelse af samtlige lejere, for det er jo dem, der bliver tilbage, som hænger på den, hvis man fraflytter en lejlighed, der så ikke kan lejes ud igen.