Henrik Svane (RV), 2000-03-16:
Regeringens forslag er ikke et forsøg på at stramme udlændingelovgivningen.
Det afgørende for Det Radikale Venstre er at skabe de bedste betingelser for integration, og det er med det udgangspunkt, vi har været med til at forme og fremsætte forslagene i lovforslag nr. L 208.
Det her handler
altså ikke om integrationsloven, for den var første trin i den raket, der skal gøre integrationen af udlændinge i Danmark bedre.
Jeg vil gerne sige, at vi forventer, at Danmark udvikler sig positivt i de kommende år, for vi tror på, at mange flere danskere og udlændinge bliver bedre til at håndtere kulturmødet.
I denne sammenhæng er integrationsloven vigtig, fordi den betyder, at mange flere danskere og udlændinge kommer i berøring med hinanden og får gode oplevelser sammen.
Det er nemlig helt nødvendigt med flere positive fællesoplevelser, fordi det sætter fokus på de mange muligheder, som kulturmødet giver, og ikke på de konflikter og fordomme og den frygt, som mange desværre forbinder med andre kulturer. Dette er andet rakettrin, som allerede blev varslet - som også fru Dorte Benenden var inde på i sin ordførertale tidligere i debatten - da vi lavede integrationsloven.
Nu skal der gøres en indsats for at få den implementeret for dem, der kom før lovens ikrafttrædelse, og som ikke har fået integration nok.
Derfor handler det heller ikke om, at Det Radikale Venstre reagerer på en folkestemning, en storm i et glas vand, fordi der var en oppisket debat før og omkring juletid.
Vi hverken ønsker eller tror på, at Danmarks fremtid ligger i at isolere Danmark fra omverdenen, men - for selvfølgelig er der et men - vi konstaterede under den heftige juledebat, at der var enkelte alvorlige problemer inden for nogle afgrænsede områder, som vi gerne ville være med til at løse.
Det vender jeg tilbage til om et øjeblik, men først lidt mere om baggrunden for forslagene: Integration er en meget vanskelig proces, og vi ved, at mange andengenerationsindvandrere er splittede mellem to kulturer, og derudover er der også ofte en generationskløft mellem forældrene, førstegenerationsindvandrerne, og deres børn, andengenerationsindvandrerne.
Når et samfund er under forandring, og når mennesker oplever modsatrettede følelser, skaber det nogle konflikter. I dette tilfælde splittes mange tokulturelle unge mellem på den ene side kærlighed til og loyalitet over for et tidligere hjemland og dets skikke og traditioner og på den anden side livsmønstre og fremtidsdrømme i Danmark, hvor de har valgt at leve deres liv.
For Det Radikale Venstre er det afgørende, at de unge, der er usikre på deres fremtid eller endda har valgt uddannelse og et moderne dansk mønster, ikke tvinges mod deres vilje til at følge andre skikke.
Deres liv skal ikke ødelægges eller deres uddannelse nægtes dem
, fordi f.eks. forældrene ønsker at følge deres egne kulturelle skikke.
Det har jeg set for mange eksempler på, til at jeg kan undlade at reagere som lovgiver.
Som jeg har sagt i de korte bemærkninger tidligere: Fra radikal side vil vi gerne give et kraftigt signal til den gruppe borgere med en anden kulturel baggrund, der bor i vores land, om, at vi ikke vil have, at tvangsægteskaber foregår.
Vi taler ikke om arrangerede ægteskaber i lovgivningen overhovedet, for i Det Radikale Venstre har vi intet imod arrangerede ægteskaber, blot de foregår frivilligt.
Jeg sagde også tidligere i en kort bemærkning, at dette er en kulturkamp.
Det står jeg ved.
Vi vil gerne gøre de nye indvandrergrupper i vores land opmærksomme på, at den er om ikke ført til ende så i hvert fald kommet så langt, at vi ikke vil være med til, at nogen af deres unge - fortrinsvis kvinder - skal føre en ny kvindefrigørelseskamp, som skal starte næsten forfra.
Vi er kommet længere.
Vi har holdninger til dette her.
Men det er altså ikke hensigten at forbyde ægteskaber eller at gennemføre forelskelseskontrol.
Det handler blot om at undgå tvang.
Det er udelukkende et spørgsmål om at give de unge bedre muligheder for indflydelse på deres eget liv.
Det andet forslag handler om boligbetingelser.
Dér vil jeg gerne sige, også til fru Birthe Rønn Hornbech, som jeg var oppe og vende et par korte bemærkninger med: Vi har lært noget nyt.
Vi har ikke skiftet mening om, at vi ikke vil lave en diskriminerende lovgivning ved at stille boligkrav, men når vi ser koncentrationerne i visse boligområder i Danmark, har vi forståelse for, at en vellykket integration også har sit udgangspunkt i en ordentlig bolig.
Det skal ikke forstås sådan, at forskellige generationer ikke kan bo under samme tag.
Det kan de også ifølge det nu fremlagte forslag.
Men vi vil gerne modvirke en for stor koncentration, for vi tror på, at det støtter integrationen.
Det er udgangspunktet for dette forslag.
Vi tror ikke på, at det er gavnligt med sociale ghettoer, hvad enten man er dansker, eller man er udlænding.
Det er faktisk svært at komme godt fra start i et nyt land, hvis man ikke har nogle ordentlige boligvilkår.
Fordi for stor sammenklumpning af folk, der har sociale problemer, giver en dårlig dagligdag.
Afslutningsvis vil jeg så godt understrege, at det ikke handler om at isolere Danmark.
Det handler ikke om at få færre udlændinge hertil.
Det handler tværtimod om at skabe de bedste betingelser for, at alle kan være med til at opbygge
det næste Danmark, uanset hudfarve, kultur og etnisk oprindelse.
Til sidst skal jeg så bare lige i forhold til B 72 og B 73 sige, at vi ikke støtter forslagene.
Vi synes, at de forslag, som regeringen har lagt frem, er bedre.
Derfor støtter vi ikke de to forslag.