runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Claus Hjort Frederiksen (V), 2002-11-18:
Jeg skal over for Folketinget dybt beklage, at vi først for nylig blev opmærksom på spørgsmålet om § 26, stk. 1's manglende overensstemmelse med grundlovens § 75, stk. 2. Jeg vil gerne sige, at vi reagerede i samme øjeblik, vi blev klar over, at der var en grundlovsstridig bestemmelse, og det er også derfor, vi ikke sendte forslaget til høring i de normale procedurer, men valgte at fremsætte forslaget direkte, så vi hurtigst muligt kan få gjort den skade god igen, som er opstået.
Jeg skal til fru Line Barfod sige, at vi vil gøre alt, hvad vi kan, for, at de mennesker, der måtte være ramt af det her, får udbetalt de manglende penge på denne her konto.
Til fru Karen Klint vil jeg sige, at jeg ikke har set de spørgsmål, der er stillet, men jeg skal love, at vi hurtigst muligt besvarer de spørgsmål, sådan at udvalgsarbejdet kan komme videre.
Jeg ser frem til et godt samarbejde med Integrationsudvalget i forbindelse med det her.
Det er jo et hasteforslag, som vi gerne skulle have vedtaget så hurtigt som muligt.
Jann Sjursen (KRF), 2002-11-18:
Da Kristeligt Folkepartis ordfører, fru Bodil Kornbek, ikke kan være til stede i dag, skal jeg tilkendegive Kristeligt Folkepartis synspunkter på lovforslaget.
Da Folketinget i foråret behandlede den egentlige lov om startydelsen, som det her lovforslag også omhandler, var vi dybt og inderligt imod det lovforslag, sådan som vi i øvrigt også var det, da SR-regeringen i sin tid fremsatte sit lovforslag om en introduktionsydelse. Jeg kan huske, at jeg selv på det tidspunkt advarede imod at gå tilbage til en fuser.
Det gjorde regeringen så alligevel.
Ikke desto mindre: Vi er inderligt imod den lovgivning, som det her lovforslag vedrører.
Men vi er selvfølgelig ikke tilhængere af, at Folketinget lovgiver imod grundloven.
Vi har jo med vores egen underskrift skrevet under på, at det vil vi ikke. Det, fru Line Barfod bringer ind om, at vi nu skal have et lovråd, som kan sikre, at alle love er medholdelige i forhold til grundloven, synes jeg måske er lige vel meget at bruge denne anledning til.
Vi tager det som givet, at regeringen såvel som partigrupperne ikke fremsætter lovforslag, som man i hvert fald helt med åbne øjne mener er imod grundloven.
Men selvfølgelig er det stærkt uheldigt, at forslaget alligevel kom igennem i forårets kamp på udlændingeområdet, må man vel nok kalde det, og det kan da også godt være, at hastværket i den forbindelse er skyld i, at man netop ikke fik tjekket det hele.
Da vi grundlæggende er imod loven på det her område, vil vi ikke, selv om det jo altså er med henblik på at bringe en lovgivning i overensstemmelse med grundloven, stemme for lovforslaget, men vi vil i lighed med andre ordførere og partier ikke modsætte os, at regeringen får mulighed for dette sammen med sit støtteparti.
Så vi vil hverken stemme for eller imod dette lovforslag, men lade regeringspartierne og Dansk Folkeparti især sørge for at bringe orden i den lovgivning, som man selv har ansvaret for på baggrund af forårets debat og vedtagelser i Folketinget.
Line Barfod (EL), 2002-11-18:
Det er jo frygtelig pinligt for Folketinget, at man er kommet til at vedtage en lov, der er grundlovsstridig, fordi man havde så travlt med at skære i ydelserne til flygtninge og familiesammenførte, at man ikke havde tid til at få undersøgt eventuelle problemer i forhold til grundloven ordentligt
Enhedslisten mener, at vi skal benytte lejligheden til at få nedsat et uafhængigt lovråd og til at sikre, at alle lovforslag fremover bliver vurderet i forhold til grundloven.
Enhedslisten er grundlæggende imod de lovændringer, som man med denne her lov indførte i foråret.
Vi mener ikke, man skal skære i ydelserne, vi mener ikke, man kommer hurtigere i arbejde, fordi man sulter, og vi mener ikke, man skal behandle folk afhængigt af, hvad deres ægtefælle eller samlever har af indkomst; vi mener, at hvert eneste menneske har krav på at blive behandlet som et selvstændigt individ.
Hvis man behandlede hvert menneske som et selvstændigt individ, ville vi ikke have problemer i forhold til grundloven.
Så det håber vi at der efterhånden kan blive flertal for.
Vi håber, at man nu vil benytte anledningen til at gennemgå den øvrige lovgivning, der er - bl.a. på pensionsområdet - hvor man har gjort ydelser afhængige af en samlevers indtægt.
Enhedslisten har i forhold til dette lovforslag det samme problem som De Radikale og SF: Vi ønsker ikke, at man skal have en lov, der er grundlovsstridig, men omvendt er vi dybt imod indholdet af lovgivningen.
Derfor kan vi ikke støtte lovændringen, men vi vil heller ikke modsætte os, at man bringer den i overensstemmelse med grundloven.
Anders Samuelsen (RV), 2002-11-18:
Ikke nok med, at tingene ikke er så enkle, som de ser ud til, men her er altså tre valgmuligheder - det er der som regel, når vi skal stemme i Folketingssalen: Man kan stemme for, man kan stemme imod, eller man kan stemme hverken for eller imod.
Argumenterne for at stemme for det her forslag er selvfølgelig åbenlyse: at være med til at sikre, at Folketinget ikke bærer lovgivning igennem, som er grundlovsstridig.
Det er argumentet for at stemme for.
Men der er også argumenter for at stemme imod.
Argumentet for at stemme imod er selvfølgelig, at Det Radikale Venstre hele vejen igennem har været imod denne her lovgivning, grundlovsstridig eller ej. Og det ændrer sig sådan set ikke, fordi man får rettet op på det her; vi er stadig væk imod lovgivningen.
Man kunne rent faktisk forestille sig den absurde situation, rent teoretisk, at regeringen ikke kunne magte at få et flertal på plads, og så kunne Det Radikale Venstres stemmer være udslagsgivende for, at lovgivningen blev båret igennem, ved at vi stemte ja.
Den situation vil vi meget nødigt bringe os selv i, for dermed ville vi jo faktisk komme til at sikre, at den lovgivning, som vi i bund og grund er imod, ville komme til at virke.
Hvis vi derimod stemmer hverken for eller imod, mener vi nok, at vi er ved at være derhenne, hvor vi skal lande.
Ved at stemme hverken for eller imod signalerer vi, at vi ikke vil forhindre, at regeringen får en lovændring igennem, som bringer lovgivningen i overensstemmelse med grundloven, men vi signalerer samtidig stadig væk, at vi ikke vil have lod eller del i regeringens politik på det her område, fordi den er os så inderligt og grundlæggende imod. Derfor bliver konklusionen følgende fra Det Radikale Venstres side: Vi vil, som det ser ud på nuværende tidspunkt, hverken stemme for eller imod dette forslag.
Kamal Qureshi (SF), 2002-11-18:
Vi gjorde fra SF's side allerede på det tidspunkt, hvor selve lovforslaget blev vedtaget, meget tydeligt opmærksom på, at det var i klar modstrid med, at regeringspartierne klart og tydeligt tilkendegav, at man ikke mente, de nuværende takster
på kontanthjælp var noget, man kunne slå til søren for
; sådan tror jeg Venstres ordfører udtrykte det i et interview i fjernsynet. Vi gjorde tydeligt opmærksom på, at i og med at der er sat et niveau for, hvad der er nødvendigt at have for at overleve i det danske samfund, og man derefter reducerer ydelserne yderligere for en specifik gruppe i samfundet, så vil det uvægerligt føre til, at der vil være en gruppe, som ikke har det, som også regeringspartierne mener er det nødvendige livsgrundlag for et normaltfungerende liv i det danske samfund. Det, man så selvfølgelig kan forholde sig til, er, at der rent faktisk først reageres i det øjeblik, hvor starthjælpen - som der står i bemærkningerne til forslaget - »for en person, der er samlevende med en kontanthjælpsmodtager, kan blive nedsat til 0 kr.«.
I det øjeblik opstår der et problem, for så begynder det ligefrem at blive grundlovsstridigt.
Jeg synes reelt set, at vi har en situation, hvor det eneste, som rent faktisk kan gøre, at denne her regering reagerer, er, når der er nogle grundlovsbestemmelser, som siger, at der ikke er nogen, der skal omkomme af nød, eller lignende udsagn; så reagerer man. Og det synes jeg simpelt hen er et for lavt niveau at sætte for et velfærdssamfund; det er ikke et velfærdssamfund værdigt. Vi har i øvrigt også tidligere haft en diskussion med Venstres ordfører om, at det ikke er rimeligt, at man fremsætter et lovforslag med så kort varsel uden at give oppositionen nogen som helst mulighed for i tilstrækkeligt omfang at sætte sig ind i lovforslaget eller at indhente udsagn fra personer, som har et nærmere kendskab til konsekvenserne af lovforslaget eller af ændringsforslag.
Jeg vil sige, at vi er mest stemt for at stemme imod forslaget, fordi det reelt set er et lovforslag, som regeringen har fremsat, og som vi grundlæggende er imod, for vi mener ikke, det er et fornuftigt livsgrundlag at tilbyde mennesker, som bor i det danske samfund, når man på den ene side siger: Det her er niveauet for, hvad folk kan leve af, og efterfølgende siger: Jamen der er altså andre, der kan leve for 70 procent af det.
Det hænger ikke sammen.
Lars Barfoed (KF), 2002-11-18:
Grundlovens § 75 forpligter helt naturligt til at sikre hjælp til dem, som ikke kan forsørge sig selv, og som ikke har nogen, der er forpligtet til at forsørge dem.
Sådan skal det være.
Da samlevende, som ikke er gift, heller ikke har forsørgelsespligt over for hinanden, er det derfor i strid med grundloven at nedsætte den ene samlevendes starthjælp til ingenting eller næsten ingenting.
Det er imidlertid desværre det, der sker for nogles vedkommende i henhold til de lovændringer i lov om aktiv socialpolitik og i integrationsloven, som vi gennemførte i sidste samling.
Grundloven skal naturligvis overholdes, og det er stærkt beklageligt, at det kunne ske, at vi fik vedtaget lovændringer, der har grundlovsstridige konsekvenser.
Derfor støtter Det Konservative Folkeparti selvfølgelig dette lovforslag, der retter op på fejlen.
Bent Bøgsted (DF), 2002-11-18:
Dansk Folkeparti støtter det her lovforslag.
Der var desværre sket en grundlovsstridig fejl i loven her, og det kan vi selvfølgelig ikke have; det skal ændres, og det bliver det også.
Så snart regeringen opdagede, at der var en fejl, gik man i gang med at rette den, og det er vi selvfølgelig tilfredse med i Dansk Folkeparti.
Det har altid været sådan, at samlevende ikke har forsørgerpligt over for hinanden.
Hvem der har overset, at der var et problem her, skal jeg ikke kunne sige og vil heller ikke prøve på, men fejlen bliver rettet op med det her lovforslag, så det ikke er i strid med grundloven, og det støtter Dansk Folkeparti.
Ole Sohn (SF), 2002-11-18:
Det, der bringer mig herop, er hr. Lars Barfoeds meget fine og rigtige betragtninger over behandlingen af de arbejdsløse, netop det, at der skal være respekt om den enkelte arbejdsløse, at der skal være mere individuelle handlingsplaner og dermed også bedre kvalitet i den aktivering, der skal gives. Så er mit spørgsmål, hvori de reelle muligheder i arbejdsmarkedsreformen ligger i forhold til tidligere?
Hvilke rettigheder får den arbejdsløse i forhold til at kunne sige fra over for en pålagt aktivering, som måske ikke er særlig meningsfyldt eller ikke har et målrettet sigte, der fører frem mod ordinær beskæftigelse?
for den enkelte arbejdsløse, som gør det muligt, at man også kan vise den enkelte arbejdsløse mere respekt?
Ole Sohn (SF), 2002-11-18:
Jeg vil gerne spørge hr. Jens Vibjerg
, om den form for aktivering, der nu bliver tilrettelagt efter den ny reform, er noget, der fremskynder brugen af opkvalificerende, kompetencegivende uddannelser til de folk, som har mest behov netop for at kunne besætte nogle af de job, som bliver ledige i fremtiden.
Det er det ene.
Det andet er: Hvordan ligger det med den ny reform?
Er det sådan, at man har aftalt med amter og kommuner og staten, at de jobtræningspersoner, der kommer ud, får en målrettet handlingsplan, som fører frem til, at de kan forblive i jobbet, men efter en jobtræningsperiode så i en ordinær, varig stilling?
Ligger der det i arbejdsmarkedsreformen?
Line Barfod (EL), 2002-11-18:
Fru Pernille Rosenkrantz-Theil spurgte et par gange uden at få svar.
Nu prøver jeg, så kan det være, hr. Jens Vibjerg får tid nu.
Hvad nyt er det, der er sket, som gør, at Venstre og regeringen nu mener, at man skal reducere ydelserne på trods af finansministerens udtalelse tidligere om, at man ikke ville reducere i ydelserne?
Så talte hr. Jens Vibjerg om fremtidens velfærdssamfund, der skulle sikres.
Jeg må indrømme, at jeg har meget svært ved at se, hvordan man sikrer et velfærdssamfund ved at forarme dem, der står uden for arbejdsmarkedet.
For mig handler velfærdssamfund netop om, at alle skal være sikret og have et ordentligt niveau at leve på, og hvis det handler om at skabe arbejdspladser, så har vi i Enhedslisten den holdning, at arbejdspladser skaber man ved hjælp af investeringer, dem skaber man ikke ved at piske dem, der står udenfor.
Ole Vagn Christensen (S), 2002-11-18:
Man kan vel roligt sige, at et af regeringspartiernes socialdemokratiske valgløfter var, at når vi ser på vores arbejdsløshedsforsikringssystem, er det ikke satserne, der stiller sig i vejen for at få flere i arbejde.
Det har i det hele taget været rart, at regeringen har kunnet fastholdes på en videreførelse af den socialdemokratiske arbejdsmarkedspolitik. En videreførelse, hvis nødvendighed vi allerede ser med den stigende ledighed på grund af regeringens skattestop, som det er udtrykt af nogle af økonomerne.
Det er også en kendsgerning, at det dårlige arbejdsmiljø fører til udstødelser og udelukkelser, og at et forringet arbejdsmiljø - ja, nogle ville måske sige forpestet arbejdsmiljø - vil føre til forstærket arbejdsløshed samt længere sygdomsperioder. Det fremsatte lovforslag om arbejdsløshedsforsikringen er resultatet af en aftale om arbejdsmarkedspolitikken, som Socialdemokratiet og andre partier har indgået med regeringen.
Hovedsigtet med det er, som det også er fremgået, at der skal være en individuel behandling af hver enkelt arbejdsløs, men derudover er det også vigtigt, at man rent faktisk har et værn omkring arbejdsløshedsforsikringssystemet, og når man går over til en individuel behandling, er det derfor selvfølgelig også nødvendigt at kigge på en række regler, som man også har gjort i denne forbindelse med forenkling af rådighedsreglerne.
Det er også et problem, som vi i Socialdemokratiet selvfølgelig har haft øjnene åbne for og har haft kig på med den forbedrede beskæftigelse, for der er jo simpelt hen sket et ryk fra et arbejdsløshedssamfund til et samfund, der giver muligheder.
Den samme situation har vi, når det drejer sig om dimittender.
Så er vi også i den situation, at det heldigvis er sådan, at med det ændrede syn på tingene, der ligger i denne arbejdsmarkedspolitik, er der jo ikke tale om, at folk behøver at komme ind under disse regler.
Hovedprincippet er sådan set, at hvis man opfylder betingelserne for at være medlem af en arbejdsløshedskasse og opfylder betingelserne for at have det nødvendige arbejde, vil man også kunne få den nødvendige, dvs. den almindelige understøttelse.
Alt i alt må vi sige, at i dag kan vi sådan set konstatere, at vi står i en situation, hvor vi har et stærkt værn omkring arbejdsløshedsforsikringssystemet og de satser, der findes i det.
Det er jo en vigtig ting af hensyn til de mange mange jobskift, der sker, hvor der er arbejdsløshedsperioder mellem arbejdsperioderne de forskellige steder, og derfor tror jeg, at hvis vi forstår at håndtere den tryghed, der er skabt her, rigtigt alle steder, er det noget, som vil være med til at styrke de muligheder, der er, for at vi ikke får et passivt arbejdsmarked, men et aktivt arbejdsmarked.
Med disse ord kan vi fuldt ud tilslutte os de fremsatte lovforslag.
Jens Vibjerg (V), 2002-11-18:
Til fru Line Barfod: Der skal ikke herske tvivl om, at de generelle ydelser, enten det nu er dagpenge, efterløn, eller det er kontanthjælp, skal der ikke pilles ved, og det bliver der ikke pillet ved.
Men vi har også sagt, at hvis der er nogle hjørner, hvor systemet er indrettet, så det virker direkte uhensigtsmæssigt på at få folk i arbejde, skal vi ændre det for at hjælpe folk.
Vi skal ikke lave et system, der fastholder folk på varig overførsel.
Det er et menneskesyn, som jeg i hvert fald ikke deler, at vi skal parkere folk på den måde.
Jeg synes, det er utrolig vigtigt at sikre, at vi får alle ud på arbejdsmarkedet i længere eller kortere perioder, at de bliver en del af det aktive arbejdsmarked. Med hensyn til unge under 25 år fatter jeg simpelt hen ikke, at Enhedslisten ikke mener, at alle unge skal have en uddannelse for at komme videre i tilværelsen.
Vi skal ikke bare parkere dem på passiv forsørgelse.
Line Barfod (EL), 2002-11-18:
Nu har både fru Pernille Rosenkrantz-Theil og jeg prøvet adskillige gange at spørge hr. Jens Vibjerg, hvad der er sket, siden finansministeren kom med sin udtalelse om, at der ikke skulle skæres i ydelserne.
Jeg går ud fra, at når hr. Jens Vibjerg ikke svarer, er det, fordi der ikke er sket noget, andet end at Venstre løber fra sine tidligere udtalelser.
Vi må jo så forholde os til, at man ikke skal stole særlig meget på, hvad finansministeren kommer med af udtalelser.
Så siger hr. Jens Vibjerg, om Enhedslisten vil bryde fundamentalt.
Det vil Enhedslisten gerne på mange punkter.
Det, vores politiske arbejde går ud på, er sådan set at bryde fundamentalt med det system, vi har, i modsætning til Venstre, der ønsker at bevare systemet.
Så må jeg indrømme, at jeg bliver temmelig rasende, når hr. Jens Vibjerg taler om, at man ikke skal præmiere unge, der ikke gør noget.
De unge under 25 år, der er på kontanthjælp, har det som regel ikke særligt nemt, og nu skal de altså klare sig for næsten ingenting.
Hvis der var en uddannelsesplads eller en arbejdsplads til dem, var de jo i gang.
Dem under 25 år, der er tilbage på kontanthjælp, er dem, der virkelig har svært ved at finde noget, og man skulle hellere tage at gøre noget for at hjælpe dem i stedet for at udsulte dem yderligere.
Bjarne Laustsen (S), 2002-11-18:
Jeg vil bare gerne have det på det rene.
Vi løber jo ikke fra et forlig, vi har indgået.
Det er slet ikke der, jeg vil hen.
Men hvis nu det der med negative hændelser ikke fører til nogen ændring af tilstanden, vil Venstre så være med til at afskaffe det igen?
Jeg går ud fra, at man ikke bare vil registrere for registreringens skyld og lave en helt masse nye offentlige arbejdspladser.
Det plejer ikke at ligne Venstre.
Nu må vi have et klart svar.
Hvis det ikke ændrer det antal, der pålægges sanktioner, så er der jo ingen grund til at have det.
Når vi har set på det et stykke tid
, er muligheden der altså for at sige: Det vil vi ikke have.
Det er lige det, vi mangler at få et svar på.
Ole Vagn Christensen (S), 2002-11-18:
Hr. Jens Vibjerg var mere klar i sit første svar til mig end i det andet svar, men jeg går ud fra, at det var, fordi der ikke var tid nok.
Hr. Jens Vibjerg sagde, at der er alle de der ting til rådighed for, at man kan få formet sit CV.
Jeg spurgte: Hvornår får det konsekvenser?
Det eneste, jeg spurgte om i mit indlæg før, var sådan set, om jeg skulle forstå det sådan, at når man havde været til samtale, og man så havde set, hvad det var, der var skrevet ned man var til rådighed for, så var det, at sanktionerne trådte i kraft.
Er det rigtigt forstået?
Vi kan senere vende tilbage til rådighedskontrollen.
Det er nemlig rigtigt, hr. formand.
Line Barfod (EL), 2002-11-18:
Det er muligt, hr. Jens Vibjerg synes, at hvis han har et problem, så er det en hjælp, at nogen kommer og skærer i hans løn, og så vil han få det bedre.
Jeg tror, at de gifte kontanthjælpsmodtagere godt kunne tænke sig en anden måde at få hjælp på, end at man skar i deres ydelse.
Man kunne f.eks. følge Enhedslistens forslag og give dem mulighed for at komme i arbejde uden at modregne i den andens ydelse.
Problemet er jo, at man behandler to gifte kontanthjælpsmodtagere samlet i stedet for at se på hvert enkelt individ.
Så mangler vi stadig at få svar på spørgsmålet om, hvad der er sket af nyt siden finansministerens udtalelse om, at der ikke skulle skæres i ydelserne.
Så vil jeg gerne spørge hr. Jens Vibjerg, hvor lavt han mener man kan komme ned i ydelse.
De unge under 25 år kommer nu efter ministerens beregninger, når de har betalt deres husleje, ned på at have 1.400 kr. tilbage om måneden.
1.400 kr. til at betale forsikring, licens, transport, hvis de skal rundt og søge arbejde eller til uddannelse, til nyt tøj, eller hvis der ellers sker noget, og så i øvrigt også til maden.
Hvor har Venstre tænkt sig, at man skal kunne købe mad
så billigt, så man kan klare sig for så få penge om måneden?
Eller tror Venstre, at hvis først man ligger og sulter, så kommer man i arbejde et eller andet mærkværdigt sted, som ikke findes i dag?
Ole Vagn Christensen (S), 2002-11-18:
Vi hørte om alt det dejlige.
De Konservative mente, at det skulle hænge sammen med disse aftaler om flere i arbejde.
Men en af de ting, som vi ikke hørte noget om, var de problemer, som har forbindelse med arbejdsmiljøet, nemlig udstødelse og udelukkelse fra arbejdsmarkedet.
Det er en uomtvistelig kendsgerning, at jo tættere man går på at få folk i beskæftigelse, jo større vil også disse problemer blive, hvis ikke der bliver fundet en løsning på dem.
Men jeg går ud fra, at det var en forglemmelse af hr. Lars Barfoed, at man ikke havde taget de problemer med, der har forbindelse med et dårligt arbejdsmiljø, nemlig udstødelse og udelukkelse.
Jeg skal ikke gå ind i, hvad hr. Bent Bøgsted har lært i skolen.
Jeg fik bare at vide, at jeg ikke måtte have lov til at bruge ordet stjæle, og så var jeg jo i den situation, at det var nødvendigt at finde et dansk ord for det samme, og det var det, jeg gjorde.
Det, som hr. Bent Bøgsted sagde i sit svar, var, at man har taget pengene fra lønmodtagerne, og så har man givet dem til hele befolkningen.
Men det var jo ikke det, den tidligere ordfører fra Dansk Folkeparti sagde var meningen med det her.
I sin tid blev det helt klart sagt af hr. Poul Nødgaard, at det her var lønmodtagernes penge.
Hvordan vil hr. Bent Bøgsted forklare, at de her penge ikke kun er tilfaldet lønmodtagerne på grund af det ran, der er sket her?
Lars Barfoed (KF), 2002-11-18:
Kan man sige nej til aktivering, som er meningsløs?
Hvilke muligheder har man i det hele taget for at påvirke processen selv?
En anden væsentlig ting er, at det simpelt hen er et led i reformen, at alt, hvad der foretages, skal ses som et led i en individuel handlingsplan.
Det vil sige, at der skal være perspektiv i de aktiveringsforløb, man kommer ind i.
Det er jo hele formålet med det, og det er det, der er lagt ind i de regelsæt, der så skal udmøntes nærmere i arbejdsformidlingen.
Netop det, at man går væk fra det stive system med tvangsaktivering, uanset om der er behov for det bestemte aktiveringsforløb eller ej set i forhold til den enkeltes
handlingsplan, og over til et forløb, hvor alt er baseret på den handlingsplan, der selvfølgelig er aftalt med den enkelte arbejdssøgende,
synes jeg er et helt afgørende kursskifte.
Så jeg synes bestemt, at reformen lever op til det, som også hr. Ole Sohn ønsker sig. Der, hvor man jo selvfølgelig må sætte grænsen, er, at når der så er mulighed for meningsfuld aktivering, kan den enkelte selvfølgelig ikke sige nej til at indgå i nogle forløb, der skal bringe vedkommende tættere på et arbejde. Men det er hr. Ole Sohn formentlig også enig med mig i må være målsætningen.
Til hr. Ole Vagn Christensen omkring arbejdsmiljø
: Jeg er meget enig i, at det er vigtigt, at vi tager fat på
arbejdsmiljøet.
Det skal vi søreme sikre så godt som muligt.
Vi skal sikre et rummeligt arbejdsmarked, og vi skal sikre, at folk så vidt muligt ikke kommer ud af arbejdsmarkedet på grund af arbejdsmiljøproblemer.
Så den målsætning er vi fuldstændig enige om. Jeg kan kun tilslutte mig det, som hr. Bent Bøgsted så siger, at Socialdemokratiet jo må være enige i i øvrigt, at de konkrete arbejdsmiljøproblemer skal tages op andetsteds, eftersom Socialdemokratiet selv er forligspartner her.