Helge Adam Møller (KF), 1998-01-15:
Mennesker, der begår kriminalitet, skal straffes, og begår de alvorlig kriminalitet eller gentagen kriminalitet, så skal de i fængsel.
Det er en klar konservativ holdning, og det er min holdning.
Det er en lige så klar holdning, at de mennesker, som sættes i fængsel, skal hjælpes.
De skal have en chance og en mulighed for, mens de er bag fængslets mure og soner deres brøde, at forberede sig til en lovlydig tilværelse, når de en dag atter sættes på fri fod.
Men sådan er situationen ikke i dag.
Den er nærmest modsat.
Regeringen og Kriminalforsorgens ledelse har i stort omfang svigtet de indsatte og svigtet de mange medarbejdere ude i fængslerne.
Det må jeg desværre konstatere bl.a. efter mange besøg i danske fængsler.
Regeringen har jo accepteret en udvikling i fængslerne, som er uacceptabel, og som skaber øget kriminalitet i stedet for det modsatte.
Forholdene i fængslerne i dag i 1998 betyder, at man gør kriminelle mere kriminelle.
Man gør mennesker, der ikke er narkomaner, til narkomaner.
Man accepterer, at indsatte, selv om der er arbejdspligt, ikke bestiller en døjt.
Man gør unge indsatte med lav moral og dårlige holdninger endnu svagere, endnu mere holdningsløse og endnu mere slappe, end de var, før de blev indsat i fængslet.
Jeg ved, at regeringen og Kriminalforsorgens ledelse ikke gør dette af ond vilje.
Men det, der mangler i øjeblikket, er en katastrofal mangel på vilje, engagement og konsekvens til at bruge den disciplin, den kontrol og de sanktionsmidler, som er nødvendige for at sikre, at fængslerne ikke drives på de stærke, negative fangers præmisser.
Det skal være personalet, der bestemmer i fængslerne, ikke de stærke fanger.
Samtidig skal de indsatte i fængslerne have en tilværelse, der i størst muligt omfang uden at gå på kompromis med sikkerheden forbedrer og forbereder de indsatte til, at de skal tilbage til samfundet og leve en tilværelse uden ny kriminalitet.
Men sådan er virkeligheden ikke.
Lad mig minde om, at Retsudvalget med den daværende justitsminister og Retsudvalgets formand, hr. Bjørn Elmquist, i spidsen var på besøg i statsfængslet i Vridsløselille den 6. september 1996.
Da vi op ad formiddagen besøgte værkstedet i kælderen, var et antal indsatte i gang med forskelligt arbejde, men samtidig lå der adskillige af de indsatte og snorksov på gulvet.
Det var kl. 11 om formiddagen. Flere af dem var helt klart stærkt påvirket af narkotika.
Den daværende justitsminister og Retsudvalgets medlemmer skrævede hen over dem eller gik uden om dem.
Dette er selvfølgelig ganske uacceptabelt.
Men blev der grebet ind her og i andre fængsler, så narkotikaen bekæmpes, og så de indsatte beskæftiges målrettet i den daglige arbejdstid?
Svaret er et rungende nej.
Det blev atter bekræftet, da Retsudvalget i sidste uge, den 5. og 6. januar, besøgte Nyborg Statsfængsel og fængslet Søbysøgård på Fyn. Fængslerne flyder stadig med narkotika.
Det er normalt lettere at skaffe sig narkotika i et dansk fængsel, end det er i midten af København.
Og hvad var det, vi oplevede på Søbysøgård, hvor bl.a. mange helt unge kriminelle afsoner deres straf?
Ja, vi oplevede, at syv ud af de ti fanger, der skulle arbejde i gartneriet, bare havde sygemeldt sig, først og fremmest fordi den beskedne betaling, man får for at arbejde, stort set er den samme, uanset om man arbejdede eller man bare meldte sig syg.
Hvordan ville vores egne børn blive, hvis de blev mødt med en sådan mangel på de nødvendige tre k'er: Krav, konsekvens og kærlighed?
Vi har oplevet ved vores møde med et par voksne modne talsmænd at få at vide, at mindst halvdelen af alle indsatte var på daglige stoffer.
Vi fik at vide, at de unge indsatte, som måske havde allermest behov for støtte,
groft blev svigtet.
Ingen turde tilsyneladende stille krav til dem.
Jeg kunne blive ved længe, men tiden og formanden tillader det ikke.
Konklusionen er klar: Skal vi i Det Konservative Folkeparti være med til et bredt forlig vedrørende Kriminalforsorgen, kræver det en helt anden holdning og en helt anden indstilling hos regeringen og Kriminalforsorgens ledelse. Fængslerne skal være mere sikre end i dag, men fængslerne skal også klart leve op til, at de indsatte skal forberedes og forbedres med henblik på, at de den dag, de igen kommer tilbage til samfundet, kan leve en tilværelse uden ny kriminalitet.
Det bliver til gavn for de indsatte, men først og fremmest til gavn for resten af samfundet, nemlig alle de lovlydige.