runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Poul Henrik Hedeboe (SF), 2005-05-13:
SF er meget tilfreds med, at det her forslag er blevet fremsat, for vi står faktisk over for et reelt problem, og det her forslag drejer sig om vores børn og unge, og det er det rigtige sted at sætte ind, det er simpelt hen vores fremtid, og vi ser et problem der, og det skal vi gøre noget ved og ikke snakke en hel masse udenom.
Det er de børn, der skal sørge for samfundet om 10 år, om 20 år, om 30 år, og derfor skal vi sætte ind nu.
Der er i løbet af de sidste 10 år, nej, de sidste 50 år sket en tidobling af fedme hos børn, og det er altså ret voldsomt.
Det er ikke reklamer for usunde fødevarer, der er skyld i det hele, det er blevet sagt mange gange, men det skal ikke være undskyldningen for ikke at gøre noget.
Det er det, der er så irriterende at høre.
Selvfølgelig er der andre elementer med her.
Ministeren var inde på, at der var en tendens til, at det var de socialistiske partier, der var vilde med forbud og afgifter.
Jeg kan godt fortælle ministeren hvorfor, for det er ikke fuldstændig skævt fanget.
Det er ikke sådan, at vi bare vil bruge forbud og afgifter, men modstykket, ministerens modstykke, er jo også en lille fortælling om marked og markedskræfter, og vi tror ikke på, at markedskræfterne er den lov, der alene skal styre samfundet.
Som politikere og som socialister – nu håber jeg, I andre er med – har vi et ansvar for, hvordan det her samfund udvikler sig, og vi kan ikke bare lade markedskræfterne frit klare det, de skal styres, og vi skal have en socialistisk styring af dem, fordi vi skal være med til at vælge den retning, vi vil have at det her samfund går i.
Hvis vi kan undgå forbud og afgifter, så undgår vi dem gerne.
Det forslag, vi snakker om her, er et område, hvor det lige præcis ikke har reguleret sig selv særlig godt, og derfor bliver vi nødt til at gøre noget.
Og det her drejer sig også om vores børn, og derfor bliver vi endnu mere nødt til at gøre noget.
Nu er jeg tæt på en rød lampe.
Jeg vil sige til slut, at vi skal starte med at lave et godt dansk eksempel, men vi er også inde et sted, hvor jeg godt er klar over, at det er grænseoverskridende, så vi skal ende med at have en europæisk ordning, men vi skal ikke sidde passivt og vente på, at den kommer dumpende ned i hatten; vi skal gøre noget aktivt, og det skal vi gøre ved at fremme det her.
Elisabeth Geday (RV), 2005-05-13:
Jeg er fuldstændig enig med hr. Helge Adam Møller.
Når det så er sagt, synes jeg altså også, at vi nødt til at tage alvorligt, at det ikke er alle mennesker i Danmark, der evner eller har overskuddet til at være det gode eksempel, og der synes jeg altså, at det må være vores ansvar som lovgivere, og det følger jo sådan set også almindelig, god konservativ tankegang, at så går man altså ind og støtter op med lovgivning.
Det er derfor, jeg synes, at det her forslag fra Socialdemokraterne er et godt forslag.
Helge Adam Møller (KF), 2005-05-13:
Nej, det kan vi godt blive enige om.
Der, jeg bare vil hen, er i og for sig lidt i fortsættelse af det, som Venstres ordfører sagde for lidt siden: Jeg tror ikke, at vi kan overlade det her til EU.
Jeg siger ikke, at EU ikke kan komme med nogle gode råd, ligesom det danske Folketing kan gøre det, men vi må bare erkende, at på det her område, ligesom alt andet, hvor det er noget med normer og holdninger, er det det personlige eksempel.
Jeg tror, alle vi, der har børn, ved, at vi kan sige lige så meget, vi vil, til vores børn både om sundhed og om trafikvaner og alt muligt, men hvis man siger ét og så i det daglige gør noget andet, så finder børnene jo hurtigt ud af, at o.k., så er det der, far og mor siger, jo ikke det, vi retter os efter.
Det er faktisk det allerstærkeste middel, stærkere end EU, ja, selv stærkere end Folketinget – og det skal der jo meget til.
Elisabeth Geday (RV), 2005-05-13:
Nu synes jeg, hr. Helge Adam Møller argumenterede både for det ene og for det andet.
Altså, hvis vi ikke selv vil tage et ansvar, så er vi vel som politikere nødt til at gå ind og regulere forholdene, så må det jo være sådan.
Når det så kommer til Folketingets interne forhold, synes jeg måske nok, det er lige lovlig voldsomt.
Jeg er lidt buttet, men jeg føler dog trods alt ikke, at jeg tilhører de der 25 pct. stærkt overvægtige.
Hvis vi ser ud over forsamlingen, vil jeg vove den påstand, at man i det danske Folketing er i betydelig bedre fysisk form end befolkningen gennemsnitligt er, navnlig når det gælder de socialt dårligst stillede.
Men det skal selvfølgelig ikke afholde os fra at tage trapperne noget mere.
Helge Adam Møller (KF), 2005-05-13:
Ordføreren sagde for lidt siden, at fedme først og fremmest er et socialt problem, og det kan godt ske, at det er størst dér, men hvis man tager et sted, hvor der ikke er de store sociale problemer, Folketingets 179 medlemmer, og hvis vi stiller os op på en lang række, så kan vi konstatere, at ca. 25 pct. er overvægtige, og en del af dem er meget overvægtige.
Sådan er det.
Det er jo ikke, fordi vi er et socialt problem, og det er ikke, fordi vi ikke ved nok; det er, fordi vi ikke selv som forældre eller folketingsmedlemmer, eller hvor vi er, tør tage det personlige ansvar at gå foran og vise et godt eksempel, og det er jo det, man lærer sine børn noget ved.
Så uanset, hvor meget vi ved, så gider vi ikke selv tage det personlige ansvar.
Så derfor: Er det ikke korrekt, at det først og fremmest er det personlige eksempel som forældre, som skolelærer, som folketingsmedlem, der virkelig kan ændre noget i det her samfund?
Martin Henriksen (DF), 2005-05-13:
Jeg tror nu mere, at grunden til, at man stemte imod, var, at der var noget privat ind over, og så stemmer man altid imod fra socialistisk side.
Fakta er jo, at forældre bruger penge på mad til deres børn.
De kan så bruge pengene derhjemme på at smøre madpakke, eller de kan sende penge til en institution, og institutionen sikrer så, at den mad, børnene får, er sund og rigtig.
Altså, det er jo ret relevant at få med, og det er jo også grunden til, at ernæringseksperter er positive over for det.
Og så synes jeg igen, jeg vil advare imod, at man hele tiden siger, at hvis bare vi lægger det her over i EU-regi, så går det alt sammen godt, for EU har flere gange vist, at de da bestemt ikke er interesseret i at varetage den lille mands interesser.
Poul Henrik Hedeboe (SF), 2005-05-13:
Jeg tror sagtens, at hvis ministeren og jeg fra SF satte os sammen og sagde, at nu vil vi godt finde ti klare eksempler på nogle sunde ting og ti klare eksempler på nogle usunde ting, kunne vi kreativt sammen finde dem.
Og så behøvede vi ikke snakke så meget om gråzoner, så kunne vi tage de helt oplagte ting.
Men det er jo sådan, at hvis ministeren ikke vil være med til at adfærdsregulere noget, er der en anden adfærdsregulator på banen, og det er jo lige præcis de frie markedskræfter og reklamerne.
Ministeren kan åbenbart bedre lide den adfærdsregulering end et samfundsansvar, hvor man overordnet kigger på, hvilken vej vi vil gå, hvad vi vil have i det her samfund.
Så kan de jo sammenligne med, hvor meget sukker de egentlig indtager i forhold til, hvad de burde gøre.
Det vigtigste er at gøre den enkelte borger og den enkelte familie robust over for alle de forsøg på at sælge dem noget, der ikke er særlig sundt.
Vi bukker jo alle sammen under fra tid til anden.
Det er ikke mere end få minutter siden, at fru Lone Møller tilbød mig sådan nogle sukkersøde bolsjer hernede, og uden at tænke over det tog jeg imod det og spiste det, og det smagte udmærket, tak for det.
Men det viser altså bare, hvor effektiv markedsføringen var fra fru Lone Møllers side, selv om jeg er helt opmærksom på, at jeg ikke burde have gjort det.
Så det virker.
Der skal vi alle sammen prøve at være mere robuste til at stå imod den slags forsøg på at markedsføre usunde produkter.
Det tror jeg er noget af det vigtigste.
Jeg har i øvrigt ikke afvist regulering.
Jeg siger netop, at fører forsøgene på at få selvjustits indført i de brancher, der sælger de varer, ikke til noget, er jeg enig med EU-kommissæren i, at vi nok skal se på at få nogle fælles EU-regler.
Men det tror jeg også vil være mere effektivt end isoleret dansk enegang.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2005-05-13:
Jeg synes, at fru Lone Møller måske overdriver tidshorisonten lidt her, for som der også står i bemærkningerne til forslaget, er der jo en udtalelse fra januar 2005 om, at regeringen frivilligt skal stoppe markedsføringen over for børn senest i starten af 2006.
Jeg synes faktisk ikke, der er så langt til starten af 2006.
Det vil jeg godt vente på og så give frivilligheden en chance der.
Så skal jeg lige have gentaget det andet spørgsmål.
Nu har jeg aldrig hørt begrebet cirkulær argumentation, men det lyder da egentlig meget interessant.
Det kan da godt være den var det, men det var i hvert fald ikke bevidst, hvis den skulle have været det.
Jeg vil sige det på den måde, og der er jeg måske lidt overrasket over, at De Radikale ikke bakker op om den linje, at det jo også er linjen fra EU, at nu giver man industrien en chance for at rette op på det her, til at leve op til deres moralske, etiske forpligtelse ad frivillighedens vej, og der er sat en dato.
Hvis ikke de lever op til det, jamen så er man klar til at komme med forbud.
Det synes jeg da er meget mere konstruktivt, end at vi starter den anden vej rundt, for det er jo den første vej, det skal rykke noget.
Jeg mener da, at f.eks. England, hvor TV 3 sender fra, er medlem af EU, og så kan vi jo i EU-sammenhæng gribe væsentlig mere konstruktivt ind over for dem, som ikke respekterer de retningslinjer, der et eller andet sted bør være.
Det er da altid glædeligt at høre, at Socialdemokraterne er blevet klogere.
Det, jeg også godt kunne tænke mig at høre, var: Hvis nu vi gennemfører et forbud i Danmark og man så fra EU’s side på et senere tidspunkt siger, at vi nu vil have en europæisk lovgivning om det her, skal vi så til at lave en ny lovgivning igen i Danmark, eller kunne det måske være klogere at vente og se, hvad der sker på den europæiske front på det her område?
Lene Hansen (S), 2005-05-13:
Nu er det jo sådan – jeg tror, det var fru IngeLene Ebdrup, der nævnte det – at man har lov til at blive klogere.
Som problemet vokser i dagens Danmark, synes vi simpelt hen ikke, at vi som ansvarlige politikere kan tillade os at sidde på hænderne, uden at der i hvert fald bliver gjort et forsøg på at gribe massivt ind over for et af de allervæsentligste problemer i fedmeepidemien.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2005-05-13:
Jeg blev lidt overrasket, da jeg så Socialdemokraternes beslutningsforslag.
Men jeg kunne faktisk godt tænke mig at høre, hvad det er, der har gjort, at Socialdemokraterne har ændret holdning på det her område, siden Ritt Bjerregaard den 1. december 2003 sagde, at hun var imod forbud, og at det var forældrenes ansvar.
Hvad er det egentlig, der har vendt udviklingen i Socialdemokratiet i den retning, at partiet så massivt vil ind og lave en lovgivning, som reelt ikke kan få gang på jorden og nogen effekt?
Lene Hansen (S), 2005-05-13:
Det er ikke hensigten med det her beslutningsforslag at bevæge sig ind på andre områder end lige præcis den markedsføring, der finder sted i en fødevarebranche, som bruger millioner til den påvirkning, der skal til for at få børn og unge til at vælge bestemte produkter.
Inge-Lene Ebdrup (V), 2005-05-13:
Jeg er glad for at høre, at Socialdemokraternes ordfører nu anerkender, at det er aktiviteten, det også er galt med.
Så kunne jeg lidt retorisk spørge, hvad der skulle gøres, når nu et dansk forbud alene ikke ville virke.
Det vil ikke engang kunne halvere mængden, for halvdelen af det tv, vi ser, kommer fra tv-kanaler, der bliver sendt fra andre steder end dansk grund.
Det vil være umuligt at gå ind at afgøre, hvad der så er direkte rettet mod børn, så ville det kunne camoufleres i en voksenreklame og andet.
Lene Hansen (S), 2005-05-13:
Det er klart, at den meget stillesidden, som præger moderne børn i dag, skal vi selvfølgelig også tage ind som en faktor til belysning af problemet.
Men det er ikke den væsentligste årsag, det er en af årsagerne.
Den væsentligste årsag er den massive påvirkning, der finder sted via fødevarebranchens målrettede reklame mod børn og unge.
Inge-Lene Ebdrup (V), 2005-05-13:
Hvis vi vender os mod den hjemlige front, er det sådan, at børn og unge har det samme sukkerindtag, som de havde for år tilbage, men vi ser en stigning i antallet af tykke børn og unge, og det skyldes så, at aktiviteten blandt børn og unge er gået ned.
Det er bare sådan til oplysning.
Søndag morgen ser min søn meget tegnefilm, men det foregår på Disney Channel og på TV 3, og der har vi jo ikke nogen mulighed for at lægge forbud på fra dansk side.
Lone Møller (S), 2005-05-13:
Nu står vi over for en EU-afstemning, og vi berømmer jo i Danmark – det gør Socialdemokratiet også – og er tilhængere af et EU-samarbejde, men det er vel ikke sådan, at fru Inge-Lene Ebdrup mener, at alt, hvad der kommer fra EU, skal komme fra andre?
Kunne fru Inge-Lene Ebdrup ikke forestille sig, at Danmark var et af de lande, der pressede mest på i EU for at få gennemført nogle fælles regler?
Inge-Lene Ebdrup (V), 2005-05-13:
Jeg vil starte med det sidste og sige: Jo, det kan meget vel tænkes, at det er, fordi EU er i gang med en overvejelse om et forbud.
Fuldstændig ligesom ministeren også gav udtryk for, er det også Venstres holdning, at hvis man skal løse de her problemer – problemer, som går ud over landegrænser qua den elektroniske udvikling – er det også på tværs af landegrænser, vi vil være med til at bakke op om forbud.
Det fører mig så frem til det andet spørgsmål, som blev stillet, nemlig om, hvilke tiltag man fra Venstres side vil være med til at tage.
Der har jeg så været omkring det ene med hensyn til at bakke op om en international løsning.
Nu lyser den røde knap, men jeg kan lige skynde mig at sige, at det også gælder om at give rådgivning og om at være foregangsmand med hensyn til at vise og lære børn, hvad det så er for nogle fødevarer, der er sunde at spise.
Lone Møller (S), 2005-05-13:
Fru Inge-Lene Ebdrup siger, at Venstre ikke ønsker at deltage i en symbolpolitik, men i en reel problemløsning.
Derfor vil jeg da gerne spørge, om fru Inge-Lene Ebdrup kunne løfte sløret for, hvad det så er for en reel problemløsning, Venstre ønsker at støtte.
For der er ingen tvivl om, at vi kan se, at der bliver brugt mange, mange millioner i Danmark på reklamer for usunde børneprodukter, og det gør producenterne jo ikke for deres blå øjnes skyld.
Og så vil jeg spørge, om fru Inge-Lene Ebdrup ikke mener, at når Bryggeriforeningen nu melder ud, at de er meget positive, kunne det skyldes, at EU er på vej med nogle forbud.
Inge-Lene Ebdrup (V), 2005-05-13:
Da Venstres ordfører, fru Inger Støjberg, ikke kan være til stede, skal jeg fremføre følgende: Det er alt for formynderisk, sagde Ritt Bjerregaard i et interview til Børsen den 1. december 2003, da hun som Socialdemokraternes fødevareordfører blev spurgt om sin holdning til Ernæringsrådets forslag om et forbud mod reklamer for usunde fødevarer.
Jeg vil dermed indledningsvis konstatere, at der er tale om en kovending fra, at den socialdemokratiske holdning til forbud for knap halvandet år siden var, at det var alt for formynderisk, til, at det nu er nødvendigt.
Men det er selvfølgelig tilladt at skifte mening.
Jeg vil gerne understrege, at forslagsstillerne berører et meget alvorligt problem, som vi i Venstre finder det helt nødvendigt at imødegå.
Vi vil derfor meget gerne indgå i arbejdet med at finde gode løsninger, som dæmmer op for problemet, der er et af de største sundhedsmæssige problemer overhovedet.
Der er mange grunde til, at det stillede forslag ikke er løsningen.
Der foregår allerede i dag en regulering og dermed en beskyttelse af børn, når det gælder reklamer.
Det gælder reklamer, der omtales i dels markedsføringsloven, dels fødevareloven.
Derudover er det glædeligt at se, at der fra fødevareindustriens side er en høj grad af selvjustits.
Senest har Bryggeriforeningen meldt ud, at de ikke vil reklamere for deres produkter over for børn under teenagealderen.
Antallet af reklamer for børn på TV 2 om usunde fødevarer er da også faldet markant og er således omtrent halveret fra 2003 til 2004, hvor der blev vist henholdsvis godt 2.600 reklamer for usunde fødevarer rettet mod børn i 2003 og knap 1.600 i 2004.
En anden god grund til ikke at gennemføre forslaget er, at over halvdelen af det tv, som børn mellem 3 og 14 år ser, er fra udenlandske tv-kanaler, så effekten af beslutningsforslaget er under alle omstændigheder sat på under halv kraft.
Der er med andre ord ikke ret meget, der tyder på, at det er vejen frem.
Men det er ikke alene i tv, forslagsstillerne ønsker at forbyde reklamer for børn, det er også på internettet.
Her kan vi vist alle blive enige om, at det er helt umuligt at sætte grænser for reklamen.
Sidst vil jeg anføre, at forslagsstillerne ikke har en klokkeklar definition af, hvad usunde føde- og drikkevarer til børn under 16 år er.
Er en Magnumis en is, som et barn kan nyde, eller er det kun noget, en voksen kan nyde?
Og hvordan og hvornår kan man reklamere for den?
Venstre kan ikke støtte forslaget.
Mette Gjerskov (S), 2005-05-13:
Med hensyn til det med at være til grin og internettet synes jeg det er væsentligt at sige, at når der er andre ting, som er alvorlige, når vi f.eks. taler om børneporno på internettet, er vi jo alle sammen enige om, at selv om det er internettet, selv om det er meget vanskeligt at regulere, og selv om det er en verden, som er svær at have med at gøre, er vi parate til at prøve at gøre en indsats.
Det er faktisk også det, Socialdemokratiet gerne vil her.
Vi ved jo, at markedsføring flyttes fra det ene sted til det andet.
Så er den i fjernsynet, men så går den på internettet, hvis det er det, der virker.
Jeg mener ikke, vi skal opgive at regulere på internettet på forhånd.
Jeg fik ikke svar på mit spørgsmål om, hvorvidt ministeren er parat til at bruge mere end 500 mio. kr. om året på information og oplysning for at modsvare reklamebranchens reklamer for slik og sukkerholdige drikkevarer.
Der er jo en vis begrænset taletid til at svare fornuftigt på spørgsmålene.
Det tror jeg heller ikke er nødvendigt.
Inge-Lene Ebdrup (V), 2005-05-13:
Jeg skal ikke sige, at jeg er et orakel med hensyn til at vide alt, hvad der er foretaget i EU, og heller ikke fra Venstres EU-parlamentarikeres side, men jeg vil i hvert fald sige, at vi offentligt har sagt – også tidligere – at vi bakker meget op om den linje, som kommissæren på det her område har lagt, nemlig at man nu vil se, hvor langt man når ad den frivillige vej.
Det princip hylder vi meget i Venstre.
Vi kan også allerede se, at der er taget skridt, f.eks. af Bryggeriforeningen, som også er blevet nævnt i ordførertalen, men vi er også klar til, om man så må sige, at sætte tommelskruerne på og lave en lovgivning på tværs af landegrænserne, hvis det viser sig, at producenterne ikke kan finde ud af at lave nogle etiske regler, som vi kan acceptere.
Så vi vil gå meget langt, og vi vil også gerne være med til at gå i spidsen, men jeg synes, det er vigtigt, at vi nu giver producenterne muligheden for at vise, at de også selv kan lave etiske regler, hvilket f.eks. Bryggeriforeningen er gået foran med.
Lone Møller (S), 2005-05-13:
Nu starter hr. Per Ørum Jørgensen med at konstatere, at vi har et kæmpemæssigt problem, at det er en meget dårlig timing, og at der nok kommer noget fra EU.
Jeg er ikke et sekund i tvivl om, at der kommer noget fra EU.
Men den der med frivillighedens vej.
Vi, der har siddet her i mange år, har mange gange forsøgt at gøre det ad frivillighedens vej, og det er ikke rigtig gået.
Mener hr. Per Ørum Jørgensen så også, at når EU kommer med et forslag, er det et rigtig dårligt forslag, der ikke får nogen effekt, for jeg kan ikke rigtig se den store forskel på det og på, at vi skulle gå forrest og være med til at give EU nogle gode redskaber, så Danmark var et foregangsland på det her område.
Jeg vil gerne spørge: Hvad er forskellen?
Jeg skal medgive hr. Martin Henriksen, at det formentlig vil være meget svært at administrere et forbud på internettet.
Det er der ingen tvivl om, men det gør jo ikke, at vi ikke bør drøfte det og finde ud af, om vi har nogle muligheder?
Det, jeg ville spørge om, var: Mener hr. Martin Henriksen også, at det er svært at administrere et forbud f.eks. i tv-reklamer?
Vi har faktisk på mange andre områder i Danmark forbud mod at reklamere for medicin, og hvad ved jeg, det går ganske glimrende.
Hvad er det, hr. Martin Henriksen mener der ville være meget svært at administrere lige nøjagtig med hensyn til børnereklamer?
Nu er det også sjældent, at børn på 3-4 år sidder og zapper rundt, så jeg tænker bare på de danske kanaler.
Ville det være meget svært at administrere et forbud mod usunde varer præcis målrettet børn i Danmark?
Elisabeth Geday (RV), 2005-05-13:
Jeg synes, jeg hørte sådan en lidt cirkulær argumentation i det, hr. Ørum fremlagde, for på den ene side understreger ordføreren denne store effekt af frivillige aftaler hos industrien, og på den anden side får vi besked om, at såfremt vi forbyder tv-reklamer på danske tv-stationer, vil producenterne straks søge at få placeret deres annoncer for de usunde fødevarer andre steder.
Eller også må vi gå ud fra, at producenterne ønsker at sælge deres produkter, og så må vi som ansvarlige lovgivere gå ind og forsøge at regulere det, så det er hensigtsmæssigt for både børn og voksne og fedmeproblemet.
Hvordan forholder ordføreren sig til det?