Line Barfod (EL), 2002-04-17:
Her i Folketinget bliver der altid talt pænt om det kommunale selvstyre, i hvert fald så længe det bare drejer sig om at holde de pæne taler.
Eller hvis der er noget, man politisk er imod, kan man dække sig ind under, at vi ikke må gribe ind i det kommunale selvstyre.
Men andre gange foretager man faktisk indgreb i det kommunale selvstyre, og det er så, fordi man siger, at der er nogle andre ting, der er afgørende.
Noget af det mest afgørende for egentlig at have et reelt kommunalt selvstyre, for at have et reelt demokrati, for at borgerne i hver enkelt kommune og amt kan have en reel indflydelse på, hvordan kommunens service er over for borgerne, er muligheden for at sikre den nødvendige økonomi.
Den mulighed er stærkt begrænset. De afgørende beslutninger om kommunernes udvikling bliver truffet bag lukkede døre af en lille gruppe mænd under kommuneforhandlingerne.
Og der laver man altså en væsentlig begrænsning i det lokale demokrati.
Vi var imod de stærke bindinger, som den tidligere regering lagde på kommunerne, og Enhedslisten er også imod de stærke begrænsninger, man nu lægger på kommunernes mulighed for det kommunale selvstyre og mulighed for, at man i kommunerne kan beslutte, at man f.eks. i en periode vil bruge flere penge på forebyggelse på et område, fordi man kan se, at det på længere sigt vil føre til færre udgifter, f.eks. på hele det sociale område, f.eks. ved at man bygger boliger, så der bliver færre sociale problemer. Under valgkampen er der blevet talt meget om, at der skulle mere velfærd til borgerne.
Vi har diskuteret ældre her i dag.
Sygehusene talte man meget om.
Men det, vi har set i udmøntningen i de konkrete forslag, der ligger, og i de begrænsninger, man nu lægger på kommuner og amter, er, at på en lang række områder bliver der mindre velfærd.
Der bliver brugt flere penge på bureaukrati, og der bliver brugt penge på at tilgodese private virksomheders mulighed.
Der bliver brugt penge på, at man vil øge søgningen til de private sygehuse, at man vil øge den private indsats på en række velfærdsområder i stedet for at give amterne og kommunerne mulighed for en ordentlig service.
På sygehusområdet skal f.eks. de 1,5 mia. kr., der bliver givet, bruges til at nedbringe ventelister på bestemte områder.
Det betyder f.eks., at de sygehuse, som har løst ventelisteproblemerne, som ikke har ventelister, ikke kan få del i de penge, selv om de måske har problemer med, at der er for mange, der ligger på de medicinske afdelinger, at folk må ligge på gangene, eller har problemer med, at der er for få jordemødre på fødeafdelingerne, hvor vi har set eksempler på, at børn er døde, fordi der ikke var en jordemoder til hver fødende kvinde.
Amterne har ikke mulighed for selv at fordele pengene med de stærke begrænsninger, der bliver lagt ned over dem.
Vi mener, at det er et grundlæggende demokratiproblem, at man ikke har den mulighed for at få en ordentlig indflydelse og en ordentlig åben debat om de grundlæggende strukturer i forhold til den kommunale service.
Derfor mener vi fra Enhedslistens side, at man i stedet skal have nogle åbne drøftelser, og at man skal flytte forhandlingerne frem i forhold til kommuneforhandlingerne, så der er mulighed for at få en åben, offentlig debat om, hvad der skal være styrende i forhold til den kommunale udvikling, så man dér kan lægge det frem i stedet for at have de lukkede forhandlinger.