runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Aase D. Madsen (DF), 2003-04-24:
Jeg vil bare ganske kort svare dels hr. Albrechtsen og dels hr. Toft med, at jeg ikke fornemmer, at man har læst Rigsrevisionens rapport.
Man har i hvert fald ikke nærlæst den.
For deraf fremgår det jo faktisk klart og tydeligt, hvad det er for en periode der tales om, hvor der er sket de her forskellige misinformationer osv., og hvad det er for en minister, der har ansvaret i den periode.
Andet er der ikke at sige til den sag.
Tilbageskuende vil jeg gerne have lov til at nævne noget fra Energistyrelsens håndbog, som man udgav i 1990'erne til dem, der påtænkte at lave barmarksværker.
Der står der klart og tydeligt: De selskabsøkonomiske energipriser regnes konstant over hele perioden
, idet eventuelle prisstigninger er forudsat at resultere i afgiftslettelser.
De konstaterede priser fra 1990 inklusive energiafgift og eksklusive moms er anvendt.
Det vil sige, at man forudsatte, at det aldrig ville blive dyrere at tilmelde sig barmarksværkerne end at have et individuelt oliefyr, fordi det forudsattes, at der blev givet afgiftsnedsættelser.
Hvis ikke folk rundtomkring, der ikke er kyndige i alt det tekniske, skal tro på det, der står her; hvis ikke de skal tro på, at det løfte står til troende, når man sender projekterne ind til Energistyrelsen og faktisk får dem blåstemplet, så er der altså i mine øjne noget, der er ravruskende galt, nemlig hvis man totalt frikender det system, der har lavet det her.
Det er det, som Dansk Folkeparti vil forsøge at få placeret et ansvar for.
Så er det for så vidt Dansk Folkeparti underordnet, hvem der har været minister på daværende tidspunkt.
Line Barfod (EL), 2003-04-24:
den kassetænkning, som de gør i dag.
Jeg vil godt høre, om De Konservative har et andet forslag til, hvad man kan gøre for at forhindre, at folk kommer i klemme i kassetænkningen eller falder helt ned og slet ikke får nogen indkomst, som vi desværre også ser
eksempler på i dag, hvor kommunerne bare ikke gør det, de skal, for at hjælpe dem, fordi de ved, at de er gift, og derfor kan de bare vente tilstrækkelig længe, til de falder ud over kanten og falder ned i et sort hul og så ikke får nogen penge overhovedet.
Hvad vil De Konservative gøre for at løse de problemer
med mennesker, der kommer i klemme i systemet i dag?
Jesper Langballe (DF), 2003-04-24:
Nej, det her skulle aldrig nogen sinde have været vedtaget, det kan enhver jo se.
Men der er et gammelt ord, der hedder: Det er menneskeligt at fejle, men det er djævelsk at fremture i fejlen.
Man kan jo se sort på hvidt, hvordan de har lovet, at det aldrig nogen sinde skulle blive dyrere end oliepriserne.
Men nu siger de: Jamen det fik vi at vide af Energistyrelsen, og det fik vi at vide af naturgasselskaberne.
Det er derfor, vi skal have sagen undersøgt: Hvem er den egentlig ansvarlige?
Helga Moos (V), 2003-04-24:
Med hensyn til at kunne pulje sine gaskøb er det jo sådan, at markedsåbningen for gas kommer i 2004.
Så vil det være muligt, og så vil jeg da søreme opfordre værkerne til at få dannet en indkøbsforening, der vil noget, for så har de et volumen bag.
Jeg er enig i, at den trappe, der var, simpelt hen var urimelig.
Man har betalt alt for meget for gassen, og derfor har jeg også haft det fint med, at vi har fundet penge til at betale penge tilbage til værkerne, så de blev afløftet nogle af de omkostninger, der har været lagt på dem.
Der har jo været mange med i spillet, og der har været mange, der har givet nogle forkerte oplysninger.
Folk kan jo ikke gøre for, at de har fået forkerte oplysninger, men vi kan godt placere ansvaret lidt bredere.
Arne Toft (S), 2003-04-24:
Fru Helga Moos taler om, at man kan fastsætte puljer, og at man kan have fælles administration.
Det har man flere steder, og kunne man så ikke også give barmarksværkerne lov til at foretage fælles olieindkøb, så de kunne få nogle rabatter?
Hvis man kunne være med til det, var det jo en måde at gøre det billigere på.
Til hr. Jesper Langballe og fru Aase D. Madsen: Jo, jeg tror også, det er sundt at få placeret et ansvar.
Men jeg har fulgt det her, og jeg har været en af de borgmestre, som har anbefalet det og har sagt de ord, der også er sagt fra talerstolen: Det bliver aldrig nogen sinde dyrere.
Jeg har dårlig samvittighed over der.
Men skal jeg placere ansvaret, er det kun ét sted: Det her skulle aldrig nogen sinde have været vedtaget.
Men nu blev det altså vedtaget, og så gik det, som det gjorde, og så må vi tage det med. Men jeg tror, at ansvaret skal placeres på beslutningen om at starte det her.
Aase D. Madsen (DF), 2003-04-24:
Jeg har også med glæde hørt hr. Arne Tofts bemærkninger om, at der skal fremtidssikres, for det er selvfølgelig vores primære mål.
Men der sidder jo, som også hr. Jesper Langballe nævnte, varmeforbrugere, der fra dag et og op til den dag, hvor man når den samme pris, som det ville have kostet at opvarme med et individuelt oliefyr, har betalt for meget.
Jeg har fået henvendelser med beregninger af, at man har betalt mellem 50.000 kr. og 80.000 kr. for meget i varmeregninger op til den dag, hvor vi her i Folketinget kan sige med god samvittighed: Nu har vi kompenseret, nu er det det samme som at fyre med et individuelt oliefyr.
Der sidder folk, som slæber med den regning, og hvis hr. Arne Toft så tv-udsendelsen »Det rene gas« for et års tid siden, kunne han nok se, hvad det er for nogle realiteter, de mennesker har levet med. Hvis der ikke skal ses tilbage, og der ikke skal placeres et ansvar for en samfundsøkonomisk skandale af den milliardstørrelse, er der altså problemer i det danske Folketing.
Jesper Langballe (DF), 2003-04-24:
Jeg må sige til hr. Arne Toft, at når jeg i en skandalesag som denne hører politikere sige, at nu skal vi se fremad, får jeg altid en mistanke om, at de ikke har rent mel i posen.
Her drejer det sig jo ikke bare om at hjælpe nødlidende barmarksværker fremover.
Kan hr. Arne Toft ikke give mig ret
i, at der er en skyld og et ansvar, der skal placeres?
Skyld og ansvar befinder sig jo altid et eller andet sted i fortiden, bl.a. fordi der er nogle ofre, som har lidt nogle alvorlige tab i fortiden, og nogle af dem er jo blevet ruineret og drevet fra hus og hjem.
Hr. Arne Toft nævnte selv Rigsrevisionens utrolig hårde ord om Energistyrelsen, og det var jeg glad for at høre.
Men mener hr. Arne Toft ikke, at der er noget, der skal undersøges, og at der er en skyld, et ansvar, der skal placeres?
Helga Moos (V), 2003-04-24:
Når det gælder den langsigtede varmepris, er den ensartet, men når folk selv har været medvirkende til at skubbe noget foran sig, må vi jo se individuelt på tingene: hvad er årsag, og hvad er virkning? Så vil jeg sige om udbetalingen af de sidste 85 mio. kr., at vi har set på oliereferencen over år, så vi ikke tog en dag, hvor der var en særlig høj oliereference.
Så det er der taget hensyn til ifølge bilag 354, så det er altså på plads.
Men når det så gælder fremtiden - og den interesserer mig altså mere - vil jeg spørge, om hr. Arne Toft vil fortælle barmarksværkerne, at fra nytår må de gerne pulje deres gaskøb, og at de må indgå drifts- og administrationsfællesskaber osv.
Helga Moos (V), 2003-04-24:
Til hr. Arne Toft vil jeg sige om det med rabatten, at Konkurrencestyrelsen har undersøgt det og har fundet frem til, at der ikke er noget at komme efter. Så vil jeg sige til det med, at ikke alle har ansvar - det er i øvrigt også til hr. Jesper Langballe - at et eller andet sted er der altså et personligt ansvar.
Der er en bestyrelse, der har et ansvar, og hvis det er sådan, at man har nogle høje driftsomkostninger, f.eks. meget høje lønomkostninger, må man altså se på det.
Man kan ikke bare have nogle urimelige omkostninger i sit selskab og sige: Jamen dem må Folketinget betale, for de har sagt, at det skulle være lige så billigt.
Så skal vi også huske, at de har aldrig nogen sinde betalt den høje tilslutningsafgift.
Når almindelige varmeforbrugere tilslutter sig et varmeværk, betaler de 30.000 kr., og her har man betalt 500 kr.
Der ligger en historie her, og derfor er det da fint, at vi undersøger det, men vi skal huske hele historien.
Med hensyn til begreberne den langsigtede varmepris og oliereferencen er det da noget, der er kunstigt skabt, fordi vi skal finde ud af, hvad der er rimeligt.
Men det er altså ikke sådan, at der ikke er nogen oliefyringskunder, der betaler en højere pris.
Hvis vi taler om den gennemsnitlige pris for kunderne på barmarksværkerne og den gennemsnitlige pris for oliereferencen, altså oliekunderne, er jeg enig i, at alle barmarksværkerne skal ligge under gennemsnittet.
Men at der er en lille variation over det tema, kan jeg altså godt leve med.
Jesper Langballe (DF), 2003-04-24:
Jeg har forfærdelig svært ved at forstå, hvad fru Helga Moos siger i den her sag.
Altså overhovedet at bruge ordet selvforskyldt.
Der er tale om folk, der simpelt hen er ofre for snyd og bedrag, misinformation og fortielser af advarsler, som skulle være gået videre til de mennesker.
Så forstår jeg slet ikke det, fru Helga Moos siger om oliereferencen.
Det er rigtig nok, at det jo ikke står skrevet nogen steder i de 10 Bud eller andre steder, at barmarksværker altid skal have priser knyttet til oliereferencerne.
Det, der er tale om, er, at det er blevet lovet de mennesker, at deres varmeudgifter aldrig nogen sinde ville komme til at overstige udgifter for den individuelle fyring.
Det er blevet lovet dem af deres borgmestre.
Det er et løfte, der er blevet brudt, og derfor skal det her undersøges til bunds.
Arne Toft (S), 2003-04-24:
Fru Helga Moos drager nu nogle ulykker, der er sket hos hende, ind i debatten.
Det er klart, at det jo, når man er ene kunde, er sværere at beregne en gennemsnitspris.
Hvis referenceprisen, som vi nu har fået beregnet, er 16.600 kr., så er det dét beløb.
Men jeg er bare ikke enig med fru Helga Moos i, at det er beløbet, og at det er prisen.
Jeg er ikke sikker på, at man helt kan se bort fra de rabatter, der bliver givet.
Så vil jeg sige til fru Helga Moos: Jeg er glad for den imødekommenhed, der er vist, fra vi startede og til nu.
Og hvis det er det forslag, der ligger nu, så vil Socialdemokratiet stemme for forslaget.
Aase D. Madsen (DF), 2003-04-24:
Jag vil gerne beklage, men i det forslag til vedtagelse, som jeg fremsatte på Venstres og Det Konservative Folkepartis og Dansk Folkepartis vegne er der sket en lille fejl, som vi gerne vil have præciseret, og derfor vil jeg læse forslaget til vedtagelse op igen:
Forslag til vedtagelse
»Folketinget konstaterer, at barmarksværkerne er undersøgt i statsrevisorernes beretning af 17. januar med inddragelse af relevante myndigheder og spørgeskemaundersøgelse af samtlige barmarksværker.
Folketinget skal beklage, at: - der ikke i aktstykkerne blev givet fyldestgørende oplysninger om behovet for støtte til barmarksværkerne, - ministeriet og Energistyrelsen ikke informerede tilstrækkeligt om de bruger- og selskabsøkonomiske risici ved barmarksværkskonceptet.
Folketinget konstaterer, at økonomi- og erhvervsministeren har taget kritikken til efterretning og redegjort for, hvilke foranstaltninger kritikken har givet anledning til, samt at ministeren vil: - gennemgå ansvars- og kompetenceforholdene inden for ministeriet og orientere om resultatet, - få foretaget en uvildig vurdering af grundlaget for eventuelt at gå videre med spørgsmålet om at placere ansvar i sagen.
Folketinget opfordrer regeringen til at gennemføre en undersøgelse af de værker, som fortsat har økonomiske problemer, og hvis beregnede balancerede varmepris efter udbetalingen af de 85 mio. kr. ligger væsentligt højere end oliereferencen.«
Arne Toft (S), 2003-04-24:
Det, der får mig herop, er ordet selvforskyldt.
De forbrugere, som får varme fra barmarksværkerne, kan ikke forstå, at det kan være selvforskyldt.
Jeg er også meget i tvivl om det, for hvad ligger der i selvforskyldt?
Er det de bestyrelser, som har ladet være med at sætte prisen op, fordi man har ventet på at få de 85 mio. kr., som det tog 16 måneder at få igennem?
Er det der, det er selvforskyldt?
Så vil jeg også gerne spørge fru Helga Moos: Er fru Helga Moos så sikker på, at gennemsnitsprisen er 16.600 kr.? Hvis man regner den ud og ser på den pris, man virkelig betaler, så er den nede på godt 13.000 kr. Så det er altså ikke 16.600 kr.
Svend Auken (S), 2003-04-24:
Jeg kan godt lide fru Helga Moos.
Hun lider ikke af hukommelsestab i forbindelse med, hvad hun var med til før valget og under en tidligere regering.
Jeg synes, der var en fin tone af medansvar og fælles ansvar også for at finde løsninger, og jeg kunne også godt lide hendes præcisering af alle de fejl, der er sket på det lokale plan, herunder også de rådgivende ingeniører osv., der har deltaget i det.
Jeg kan også godt forstå hendes synspunkt om, at man også må tage et lokalt ansvar, men problemet er bare, at nogle mennesker er kommet ulykkeligt og uhyggeligt i klemme.
Det er de mennesker, vi skal hjælpe.
Det er dem, vi har prøvet at hjælpe allerede med et beløb i nærheden af 0,5 mia. kr. plus afgiftslettelser osv.
Men jeg frygter, at der stadig væk er mennesker, som i forbindelse med den kommende fyringssæson kommer alvorligt i klemme. Derfor er mit spørgsmål: Skulle fru Helga Moos' lille åbning forstås på den måde, at der også hos Venstre var en vilje til, ligesom der er hos os, at se på disse mennesker, der ulykkeligt og uden egen skyld er kommet i klemme?
Keld Albrechtsen (EL), 2003-04-24:
Når man nu i forslaget til vedtagelse peger på én bestemt minister - og fru Aase D. Madsen taler jo som ordfører også på vegne af regeringspartierne i den her sag - hvorfor har man så ikke i vedtagelsen opregnet alle dem, som havde et medansvar undervejs i den her sag?
Hvorfor har man ikke nævnt dem, som bærer det egentlige, grundlæggende ansvar, nemlig Venstre og De Konservative, som i sin tid iværksatte alt dette her?
Det synes jeg altså er uklædeligt, og jeg synes, at hvis Venstre, Dansk Folkeparti og De Konservative ønsker at bruge den her sag som instrument til en almindelig partitaktisk mudderkastning med Socialdemokratiet, så kan man selvfølgelig vælge at gøre det, men så skal man bare ikke komme og påstå, at det er, fordi man vil løse barmarksværkernes problemer, for så er det i virkeligheden ikke det, det handler om.
Så handler det om, at man gerne vil skade Socialdemokratiet, og det har man selvfølgelig ret til.
Jeg siger bare, at det vil Enhedslisten ikke blandes ind i, og vi vil godt opfordre til, at debatten kommer tilbage til at handle om det, den burde handle om, nemlig at løse de konkrete problemer, som nogle mennesker står med.
Helga Moos (V), 2003-04-24:
Til hr. Svend Auken vil jeg sige, at jeg faktisk synes, at vi netop i det forslag til vedtagelse imødekommer det ved at sige: Vi vil godt være med til, at vi går ind og undersøger.
Så jeg synes ærligt talt, at vi har været imødekommende på det punkt.
Måske hr. Svend Auken ville høre, hvad jeg sagde, for så vil jeg da stærkt opfordre til, at hr. Svend Auken også er imødekommende og måske overvejer at slutte op om den vedtagelse, når vi går ind og siger, at vi godt vil undersøge det en gang til, for der er 10 værker, som har det skidt stadig væk.
Ikke sådan, at de ikke er på den langsigtede oliereference, men de har noget efterslæb, fordi de selv har disponeret forkert.
Så vil jeg gerne sige til hr. Arne Toft: Min olietank løb med kondens.
Så måtte jeg tømme den.
Det kostede mig 4.500 kr.
Det kom lige oven i.
Og så røg jo fyret altså også en gang for meget.
Jeg er ikke på oliereferencen.
Skal alle barmarksværker slet ikke have nogen som helst risiko?
For så vil jeg godt som individuel kunde med oliefyr bede om at komme ned på oliereferencen til hver en tid og uanset, hvad der sker.
Jeg vil spørge hr. Arne Toft
: Hvor er det almindelige ansvar?
Per Stig Møller (KF), 2003-04-24:
Uanset hvor mange timer vi diskuterer her, tror jeg ikke, hr. Søren Krarup og jeg bliver enige. Vi har jo også haft diskussionen med hr. Søren Krarups blad Tidehverv i anledning af mine bøger, hvor hr. Søren Krarup også var imod mine menneskerettighedssynspunkter og mit næstekærlighedssynspunkt, men jeg tillader mig at stå ved min næstekærlighed.
Jeg mener, at et samfund, hvor egeninteressen går op i fællesinteressen, er i alles interesse, og jeg kan ikke acceptere det synspunkt, som jeg ved, at mange filosoffer har: at der ikke findes altruisme.
Selvfølgelig findes der da altruisme, der findes også egoisme, og der findes situationer, hvor de to ting kan forenes.
Næstekærlighed er altså en kendsgerning, hvis man vil være med til at sørge for, at verden bliver et tåleligere sted.
Derfor giver vi f.eks. også ulandshjælp, for det er jo for at bekæmpe verdensfattigdommen.
Det er rigtigt, at vi senere hen ad vejen kan få glæde af, at der ikke er en verdensfattigdom, som udfordrer vores samfund og skaber uro og usikkerhed, men det er da i første række for bl.a. at sørge for, at alle disse mennesker ikke dør af fattigdom eller hiv eller aids, som vi også sætter mange penge af til.
Vi kunne have brugt pengene på flæskesteg i stedet for, men vi gør det ikke, fordi vi synes, det er urimeligt, at mennesker og samfund skal bukke under, hvis vi har mulighed for at begrænse skaderne.
Vi kan til dommedag diskutere Amerikas motiver til at hjælpe Europa, men der er ikke nogen som helst tvivl om, at amerikanerne satte flere kræfter ind, end de havde behøvet på baggrund af Pearl Harbor-situationen.
De havde ikke behøvet at kaste sig så kraftigt ind i Europa, som de gjorde for at bekæmpe nazismen, som var det onde.
Men jeg siger også, at vi ikke skal indføre demokrati med våben i hånd, men ved eksemplets magt. Så til hr. Jesper Langballe, som taler om et idealistisk korstog med krudt og kugler og en tyr i en glasbutik: Jamen det er da interessant, at det Balkan, vi befriede for Milosevic, så Bosnien fik lov til at undgå at blive hærget af serbiske tropper, nævnte hr. Jesper Langballe som et udmærket eksempel ligesom Kosovo, som vi også befriede.
Jeg vil ikke tælle antallet af lig, for der findes
jo andre bøger, der kommer til et andet resultat
Men for nu at vende tilbage til dagens tema er det da bemærkelsesværdigt, at dette Balkan nu banker på NATO's dør. De har altså fundet, at NATO har gjort præcis det, de havde brug for, for det er derfor, de banker på døren og står som de næste i rækken til at blive optaget i NATO.
Per Kaalund (S), 2003-04-24:
Den socialdemokratiske folketingsgruppe kan støtte forslaget.
Vi mener, det er en god sag, og det er en sag, der har været arbejdet på i mange år.
Som det fremgår af regeringens fremsættelsestale, som jo er ganske kort, kommer der et mere helt og frit Europa, og det kan vi da tilslutte os.
NATO's udvidelse samtidig med den parallelle udvikling og udvidelse af EU har betydet og betyder store omvæltninger i det tidligere Øst- og Centraleuropa.
Der er kommet demokrati, i hvert fald er det godt på vej.
Der er økonomiske reformer, og der er retsreformer m.v.
Danmark har ydet en særlig indsats i forhold til de baltiske lande med hensyn til omstilling af disse landes forsvar fra at være tidligere Warszawapagtlande til nu at kunne være modne til snart at indtræde i NATO.
Det er for os vigtigt at fastholde NATO-samarbejdet også med den udvidelse, der ligger nu og her, herunder også forholdet til USA.
Vi anser det for en vigtig ting, at vi har
et velfungerende NATO, selv om der på det seneste i forbindelse med Irakkonflikterne er kommet, skal vi sige, skrammer i NATO-samarbejdet.
Det tror vi på kan ændres.
NATO er jo heller ikke nogen lukket forsamling.
Der er nu etableret et NATO-Rusland-råd, hvor der foregår drøftelser.
Der er stadig væk partnerskabsaftaler.
Vi vil da også være åbne for, at yderligere europæiske lande kan tiltræde NATO på et tidspunkt, hvor de måtte være modne til det. Vi imødeser store omlægninger af NATO-samarbejdet.
Det gælder både dannelsen af NATO's Response Force, reaktionsstyrke, og det gælder måske også opgaver uden for NATO-området, og det vil medføre ændringer også af dansk forsvar.
Søren Gade (V), 2003-04-24:
Det er med glæde, at jeg i dag på Venstres vegne skal anbefale et ja til beslutningsforslaget om Danmarks ratifikation af protokollerne, som bekræfter medlemskab af NATO til landene Estland, Letland, Litauen, Rumænien, Bulgarien, Slovakiet og Slovenien.
De syv lande har gennem en årrække kæmpet hårdt for at opfylde kravene fra NATO.
Gennem den såkaldte MAP-proces, eller Membership Action Plan, har de syv lande ændret deres forfatninger, så de bekræfter fælles demokratiske værdier med de øvrige lande i NATO.
De har demokratiseret deres væbnede styrker og reformeret deres forsvar, så store ineffektive styrker er tilpasset de ændrede behov efter den kolde krig.
Man har fokuseret på sikkerheden, så de gamle våben ikke faldt i de forkerte hænder.
Man har i de pågældende lande fokuseret og øvet sig på NATO-procedurer, og engelsk er godt på vej som almindelig standard i ansøgerlandenes forsvar.
De har også hævet deres forsvarsbudgetter til de forventede 2 pct. af bruttonationalproduktet.
Igennem kontrolprocessen i MAP har NATO med tilfredshed kunnet følge en kontinuerlig fremdrift.
Beslutningen om dansk ratifikation er altså i sammenhæng med de øvrige NATO-landes tilsvarende handling både en anerkendelse af et hårdt stykke arbejde udført at de syv lande samt en historisk mulighed for at binde landene i Europa yderligere sammen her godt 14 år efter Murens fald.
Alt i alt er det en historisk mulighed, som vi fra Venstres side naturligvis støtter.
Jann Sjursen (KRF), 2003-04-24:
Da Kristeligt Folkepartis ordfører på dette område, hr. Mogens Nørgård Pedersen,
ikke kan være til stede, skal jeg på hans vegne fremføre følgende: Kristeligt Folkeparti har en vis sympati for det, vi opfatter som forslagsstillernes overordnede ønske med forslaget, nemlig at sikre, at borgerne ikke klemmes af den evige kassekamp mellem kommuner, amter og stat. Kristeligt
Folkeparti er derfor helt enig i, at der bør holdes et mere vågent øje med kommuners og amters indsats over for borgere på overførselsindkomst.
Men herfra og så til at skrotte det nuværende refusionssystem er der et godt stykke vej.
Vi mener, at forslaget langt hen ad vejen blot vender kassen på hovedet uden at tage højde for de utilsigtede konsekvenser.
Hvis udgangspunktet for tilgangen til refusionen af overførselsindkomster alene har de kommunaløkonomiske briller på, så giver forslaget mening.
Men hvis meningen er at sikre borgernes interesser, så er forslaget ikke videre gennemtænkt. Gennemføres en 100 pct.s statsrefusion af alle overførselsindkomster, vil man måske nok undgå, at mennesker kommer i klemme i kassetænkningen, men til gengæld vil kommunerne absolut ingen økonomisk interesse have i, hvilken type overførselsindkomst borgerne er på, og dermed nærmest ingen interesse i at forbedre livskvaliteten hos borgere ved at hjælpe dem til det fleksjob, som de f.eks. gerne vil have. Det bliver altså helt omkostningsfrit for kommunerne at vælge den letteste løsning, men det betyder ikke, at det bliver den bedste løsning for den enkelte borger.
Forslaget reducerer i sin argumentation nærmest borgernes retssikkerhed til et spørgsmål om kun at få en bestemt type overførselsindkomst.
Borgerne skal selvfølgelig have den type overførselsindkomst, de har ret til, men Kristeligt Folkeparti mener, at borgerne bl.a. også har ret til at kunne få et arbejde i det omfang, det kan lade sig gøre.
Da forslaget i Kristeligt Folkepartis optik mere handler om en ændring af systemet end om en ændring af borgernes retssikkerhed,
kan vi altså ikke støtte det.
I stedet for at skyde gråspurve med kanoner vil Kristeligt Folkeparti som sagt gerne være med til fortløbende at overvåge og drøfte refusionssatserne, så kommunernes incitament og borgernes retssikkerhed sikres bedst muligt.