Thorkild B. Fransgaard (FRI), 2000-02-11:
Forslaget går ud på, at der skal være ligestilling for etniske grupper på det danske arbejdsmarked, specielt på det offentlige arbejdsmarked, på samme måde som der skal være ligestilling mellem mænd og kvinder.
Det lyder jo godt.
En indvandrer vil føle, at han skal figurere på en personaleliste for at tilfredsstille et ønske, som politikerne er blevet enige om.
Den pågældende vil føle, at han er ansat på en virksomhed, for at den virksomhed skal undgå det offentliges mistænkeliggørelse, og på den måde vil han slet ikke føle, at han har fået et arbejde, og så har vi virkelig diskrimineret ham.
jeg mener ikke, det er den vej, vi skal gå.
Ude på arbejdspladserne er situationen efter min mening noget anderledes, end der gives udtryk for i forslaget.
Her er det sådan, at hvis en person kommer og søger arbejde, er det fuldstændig ligegyldigt, om han er hvid eller han er sort eller hvad han nu er.
Hvis det er et arbejde, der passer til vedkommende, får han det.
Sådan er det ude på det private arbejdsmarked, i hvert fald det, jeg kender.
Jeg er bange for, at vi på den måde, forslaget lægger op til, sætter indvandrerne i bås og dermed gør mere skade end gavn.
Og hvordan skal det i øvrigt gøres i praksis?
Hvor mange skal der ansættes på den enkelte virksomhed?
Hvilke minoritetsgrupper skal ansættes?
Der er mange forskellige, og der kan være mange forskellige ting.
Skal det deles op i procenter, eller hvordan skal det gøres?
Og hvordan skal der annonceres? Skal det gøres på de forskellige sprog, så de forstår det?
som jeg har sagt, og som vi siger på jysk: Jeg tror, forslaget vil gøre mere skade end gavn.
Vi kan også tænke helt omvendt: Hvis forslaget bliver vedtaget og kommer til at gælde for hele arbejdsmarkedet, hvad så på f.eks. en kinesisk grillbar, hvor der naturligvis er ansat kinesere?
Skal de så være tvunget til at antage et vist antal danskere?
Jeg tror, det er en farlig vej, vi vil komme ind på.
Endvidere foreslås det, at offentlige virksomheder skal pålægges at udarbejde en etnisk arbejdsmarkedspolitik for virksomheden og en offentligt tilgængelig beskrivelse af, hvordan den skal være.
Jeg kan kun sige, at det er ganske enkelt uhørt i et samfund som vort, at det skal være nødvendigt.
Det sidste punkt går ud på, at de virksomheder, som det offentlige handler med, også skal udarbejde en offentligt tilgængelig etnisk ligestillingspolitik.
Jamen på den måde hænger man da virkelig indvandrerne ud og gør dem til en slags andenrangsmennesker, som der skal tages specielle hensyn til, og det tror jeg ikke vi skal.
Jeg er sikker på, at de indvandrere, der ønsker at få arbejde og ønsker at blive integreret i vort samfund, allerede er på vej ind på arbejdsmarkedet.
I stedet for at diskutere på denne måde tror jeg snarere vi skal stille os selv det spørgsmål: Hvorfor er der nogle grupper, der står i kø og vil have arbejde og skal have bistandshjælp, mens andre grupper af udefrakommende er faldet godt til i vort samfund?
Her tænker jeg bl.a. på de kinesere og vietnamesere, der kom for år tilbage.
De har overhovedet ikke været et problem for det danske samfund.
De passer deres arbejde, og de er faldet godt til.
Jeg tror, vi skal stille os selv det spørgsmål: Hvad skal vi gøre for dem, der ikke er kommet i gang?
Kan vi altid sige, at de ikke vil arbejde?
Nej, det tror jeg ikke der er tale om, i hvert fald kun for ganske få.
Nej, det er et spørgsmål om at få lavet lovgivningen sådan, at de på en eller anden måde bliver tvunget til at integrere sig noget mere og bliver tvunget til at sætte sig ind i danske forhold.
Det er den eneste måde, de kan komme ind på arbejdsmarkedet på, og det er også den eneste måde, hvorpå de kan lære at samarbejde med de danske arbejdere på den pågældende virksomhed.
Vi kan selvfølgelig ikke støtte dette forslag, for som jeg startede med at sige, er jeg bange for, at det vil gøre mere skade end gavn.