Bendt Bendtsen (KF), 1999-10-07:
Statsministerens åbningstale i tirsdags vidnede om, at regeringen kender mange af de store udfordringer, Folketinget står over for.
Men samtidig vidnede talen om, at regeringens fremmeste våben er præcis det, vi havde frygtet.
Metoden at nedsætte en studiekreds er lige så enkel, som den er virkningsløs.
Man samler en gruppe mennesker, gerne embedsmænd fra forskellige ministerier.
De holder så møder, tænker tanker, producerer kloge notater og rapporter og delrapporter, og imens går tiden, og der sker ingenting.
Lad mig komme med et par eksempler på, hvad regeringen rent faktisk vil den kommende tid.
Efteruddannelse til voksne er et morads af love, af ordninger, af kasser og tilskud, som ingen har den fjerneste mulighed for at overskue.
Lad os nu ikke diskutere, om vi kan spare 1, 2, 3 eller 4 mia. kr. på at rydde op, for spare kan vi.
Det Konservative Folkepartis bud er klart: én lov, ét ministerium, én ydelse. Regeringen erkender problemet, og ministerierne arbejder på sagen.
Det har de gjort i årevis, og hvad er regeringens bud så?
Jo, ifølge statsministeren har regeringen indledt en proces, hvor man over en årrække vil gøre voksen- og efteruddannelserne mere målrettede og sammenhængende.
Sådan sagde statsministeren i tirsdags, og på dansk betyder det
ganske enkelt: Sagen bliver sendt i studiekreds.
Og imens studiekredsen så igen i årevis skal tænke kloge tanker, må danskerne se på, at deres penge bliver spildt på grund af manglende ledelse. Et andet eksempel: Jeg bemærkede med interesse, at statsministeren i sin åbningstale i år end ikke med ét ord nævnte noget om sidste års slagnummer: modernisering af reglerne for, hvordan man beregner lediges dagpenge, den såkaldte årsindkomstmodel.
Et tredje område, hvor jeg savner regeringens tilstedeværelse, er førtidspension.
Spørgsmålet er nemlig: Hvad vil regeringen?
Sagen er sendt i studiekreds.
Vi ved, der især er
to brugbare våben imod, at så mange danskere ender på førtidspension, nemlig revalidering og indsats mod langvarig sygdom.
Vi ved også, at reglerne ikke bliver fulgt, men griber regeringen ind?
Næh, den bruger energien på at tænke nye tanker i studiekredsen.
Og som om det ikke skulle være nok, lovede statsministeren i tirsdags endnu flere studiekredse.
Med hensyn til udlændinge i Danmark skal en tværministeriel studiekreds nu i gang med at tænke kloge tanker, og vi skal nu også have en studiekreds, som med statsminister Poul Nyrup Rasmussens ord skal kulegrave og designe en ny, tværgående helhedsstrategi for dansk erhvervspolitik.
Hvad vil regeringen med det danske
erhvervsliv
For Det Konservative Folkeparti er sagen altså ikke så svær.
Vi vil have skatten ned og færre administrative byrder, og så skal det være nemmere for unge at overtage og drive egen virksomhed.
Der er ikke så meget at glæde sig over med alle disse studiekredse.
Det eneste skulle da lige være, at de bidrager til at holde beskæftigelsen oppe, altså beskæftigelsen blandt embedsmændene på Slotsholmen.
Men det er måske i sig selv et mål for regeringen?
Det Konservative Folkeparti stiller gerne op til de kommende forhandlinger om finansloven.
Vi ønsker ikke, at regeringen igen, som tilfældet var med pinsepakken, henlægger befolkningens skæbne til flertalsbeslutninger i Enhedslistens hovedbestyrelse.
Der er dog et par ting, vi lige skal have klaret af, inden vi går i realitetsforhandlinger om den kommende finanslov, f.eks. spørgsmålet om, hvad regeringen egentlig vil; det er der nemlig tvivl om.
Og afgifterne på reklamer skulle gennemføres, indtil de pludselig blev taget af bordet igen.
Regeringen har også fostret den tanke, at små virksomheder nu skal fratages retten til at forsikre sig mod medarbejdernes sygdomme, og det ser ikke kønt ud.
Det Konservative Folkeparti tillod sig at sætte spørgsmålstegn ved ideen, for vi forstod ikke logikken, og i løbet af et par timer kunne vi forstå, at det gjorde regeringen heller ikke.
Både social- og finansministeren bedyrede, at der var tale om en beklagelig fejl.
Forslaget havde sneget sig ind i finansloven og hører slet ikke til dér, og faktisk var det slet ikke et forslag, regeringen stod inde for, kunne vi forstå.
Når nu regeringen har tænkt sig
grundigt om, er det Konservative Folkeparti parat til forhandling og forhåbentlig forlig; men Det Konservative Folkeparti har adskillige krav og ønsker til det kommende år som en helhed.
For det første kan vi ikke acceptere, at regeringen med nærmest søvngængeragtig sikkerhed vil lægge nye skatter og afgifter på 2,5 mia. kr. på danske virksomheder.
Konkurrenceevnen er under voldsomt pres, og alligevel fremturer regeringen.
Skatteministerens opførsel over for erhvervslivet svarer til, at man kaster en 50 kg tung sæk i favnen på en 100 meter-løber og siger: Værsgo, indhent de andre!
De høje personskatter lægger ustandselig et voldsomt pres på de danske lønninger.
4,4 pct.
Det er markant højere end i udlandet, som holder sig omkring de 2,5 pct. Og så længe skattetrykket presser på, vil virksomhederne ustandselig være i risiko for at tabe markeder.
Det Konservative Folkeparti vil en anden vej.
Vi vil lette skatte- og afgiftstrykket, både for virksomhederne og for danskerne i øvrigt.
Det er ikke nogen naturlov, at det offentlige skal sætte sig på mere end den ene krone, hver gang samfundet bliver 2 kr. rigere.
Det sagde vi, da vi fremlagde vores bud på næste års finanslov, og det siger vi også i dag.
Lad mig samtidig nævne, at vi heller ikke kan acceptere regeringens nye skatteskrue, der går under det tilforladelige navn »brugerbetaling«.
Ifølge statsministeren skal de ældre nu til at betale for rengøringen i hjemmehjælpen, og statsministeren afviser samtidig skattelettelser.
De Konservatives svar er klingende klart: Nej!
Ideen er blot et nyt vrid på skatteskruen, denne gang på pensionisternes regning.
Det går især ud over de mennesker, der har gjort det fornuftige, nemlig at spare op.
For det andet: Det Konservative Folkeparti har ganske klare krav, hvis vi skal lægge stemmer til et forlig om politiet.
Vi vil have flere politifolk på gaden.
Jeg må minde om vores finanslovoplæg: uændrede udgifter plus 200 mand om året i 3 år, i alt 600 mand.
I dag må vi nok desværre konstatere, at mange af de gode forsøg med nærpoliti er tæt på at løbe ud i sandet forskellige steder.
Der mangler simpelt hen mandskab, og det skal vi have stoppet.
For det tredje: Det Konservative Folkeparti ønsker en kraftig indsats i kræftbehandlingen på landets sygehuse
i de kommende finanslovforhandlinger.
Det gør forbud mod tobaksreklamer, forbud mod rygning i skoler, børnehaver og på hospitaler også, og forbud mod Coca-Cola-automater i skolerne synes også at være et helt centralt bud på, hvordan regeringen mener, at danskerne kan holde sig sunde og raske.
Jeg skal ikke spilde tid på denne regn af forbud og begrænsninger og det tankesæt, der ligger bag.
Det Konservative Folkeparti mener, at der skal afsættes flere penge til sygehusene.
Der skal være garanti for hurtig behandling af alle livstruende sygdomme.
Det foreslog vi sidste år, hvor vi kom et godt stykke hen ad vejen.
Vi kan heller ikke tåle at leve i et samfund, hvor alt for mange kræftpatienter klarer sig for dårligt i forhold til, hvordan de kunne have klaret sig, hvis de have boet på den anden side af Øresund.
Vi skal f.eks. have flere scannere, der kan diagnosticere kræft på et tidligere tidspunkt.
Jo tidligere det sker, jo bedre er udsigterne for patienterne
; men det sker for sjældent og for tit for sent i Danmark, og forklaringen er enkel: Vi har alt for få scannere.
I Sverige har de næsten dobbelt så mange og i USA fire gange så mange pr. indbygger.
Man fristes næsten til at citere statsministeren: Kunne vi ikke gøre det lidt bedre?
For det fjerde: Det Konservative Folkeparti vil benytte folketingssamlingen til at arbejde for et højere niveau i vore uddannelser.
Børn og unge har kun én chance for en god skolegang.
Det Konservative Folkeparti foreslår, at der allerede næste år bruges ½ mia. kr. ekstra på de videregående uddannelser.
Pengene kan rigeligt spares i voksen- og efteruddannelsesmoradset, hvis regeringen har modet. For det femte: Det Konservative Folkeparti går gerne i dialog med de øvrige partier om en forbedring af aktiveringsindsatsen for de ledige. Jeg siger og mener:
forbedring af aktiveringen.
Nu begynder vi at se resultatet af de seneste års opstramninger af arbejdsmarkedspolitikken.
Der er kommet flere kunder i butikken, og nu viser det sig, at kommunerne og arbejdsformidlingen til tider har for dårlige varer på hylderne.
Det skal der naturligvis gøres noget ved, men vi skal her i Folketinget passe på ikke at miste orienteringen og begynde at ryste på hånden netop nu.
SF og CD mener, der skal skabes permanente offentlige job i stedet for aktivering.
Ideen er lige så dårlig, som den er gammel.
Øst for Jerntæppet bekæmpede man indtil 1989 ledighed med et utal af job i den offentlige sektor, men den praksis er de samme lande gået bort fra.
Løsningen er naturligvis, at vi giver de ledige et normeret indhold i deres aktivering.
Vi skal også have private firmaer langt mere på banen i det spørgsmål.
Hverken kommuner eller arbejdsformidlinger tager skade af noget kvalificeret konkurrence om at skabe fornuftige tilbud til de ledige.
For det sjette: Det Konservative Folkeparti ønsker en stramning af retspolitikken.
Vi har hidtil stået i forreste række, når de præventive indgreb blev iværksat over for ungdommen, og det vil vi fortsat gøre.
Men, men: Hver eneste gang vi skal skærpe kursen over for de kriminelle elementer, går det jo galt for regeringen.
Det er de samme og de samme, som forøver kriminaliteten, når vi taler om indbrud, vold og røveri.
Nye voldspakker kommer som en lind strøm, men man springer over, hvor gærdet er lavest, når vi taler om de gammelkriminelle, som udøver den grove vold.
Jeg tænker ikke her på de unge mennesker, for her er der lavet mange gode tiltag.
Sidste gang man skulle stramme skruen over for de gammelkriminelle, var det den bestialske vold, som skulle straffes yderligere.
Det viste sig så, at det blev en 30-40 sager om året ud af 8.000 voldssager.
Vi mener fra konservativ side, at det er utrolig slapt, og at det er for svagt.
Det Konservative Folkeparti er på borgernes - på ofrenes - side i denne sag.
Straffen er nogle måneders fængsel, maksimalt omkring 1 år, alt afhængigt af omstændighederne.
Er det rimeligt for at berøve et menneske livet og berøve en familie dens kæreste eje?
Det er ikke Det Konservative Folkepartis holdning.
Vi ønsker at stramme op over for den personfarlige kriminalitet.
Vi mener ikke, det er godt nok.
Der er ting, der kan gøres her og nu.
Vi skal have strammet op på udlændingelovens forsørgelseskrav, på kravene til at blive dansk statsborger og de facto-flygtninges krav på opholdstilladelse, som vi mener bør afskaffes.
Vi vil også have ændret reglerne for familiesammenføring; vi skal have erstattet retskravet med en konkret og individuel bedømmelse i hvert enkelt tilfælde.
Lad mig til slut nævne et par ting, som jeg rent faktisk fandt ganske opmuntrende i statsministerens åbningstale.
Det Konservative Folkeparti støtter varmt og helhjertet den idé.
Euroen forbedrer det indre marked, den skaber prisgennemsigtighed og er et plus for forbrugerne og virksomhederne.
Euroen bliver hovedvalutaen for dansk erhvervsliv.
Så selvfølgelig skal vi have ophævet vort forbehold og være med.
Men mens Det Konservative Folkeparti siger klart ja til euroen, siger vi lige så klart nej til den omsiggribende konkurrence om at udstikke stadig tidligere datoer for, hvornår vi skal stemme om det danske ØMU-forbehold.
For os er det i al sin enkelhed vigtigere at få et ja end at stemme i morgen.
Vi har et klart mål med den folkeafstemning, der kommer, uanset hvornår den kommer.
Det ene, klare mål er at få et ja, og efter vores mening når Danmark kun det mål ved en grundig og oplysende debat, som det er vores pligt som politikere at give god tid og plads til.
Det Konservative Folkeparti fralægger sig ikke ansvaret.
Vi deltager ikke i koret af ånder, der synger med på Milosevics klagesange.
Endelig kom statsministeren i sin tale ind på forholdet
Vi er meget enige i statsministerens betragtninger: Hjemmestyreordningen kan udbedres og moderniseres, og det bør vi arbejde videre med.
Også Det Konservative Folkeparti finder, at Færøerne bør forblive i rigsfællesskabet; men når det er sagt, skal det også siges, at den endelige beslutning træffes ikke her i København.
Det er alene en beslutning, der træffes på Færøerne, det er færingernes eget valg.
Regeringen er blevet alt for berøringsangst over for at tage fat om de virkelige problemer.
Den eneste, der sådan er virkelig aktiv, er skatteministeren.
Der er 28 nye lovforslag på vej, så befolkningen kan roligt frygte fremtiden.
Regeringen er jo så glad for studiekredse, så jeg vil foreslå, at alle ministrene bør gå i den samme studiekreds for at lære at regere.
Så skal vi nok tage over.
Vi behøver ikke nogen studiekreds, vi ved godt, hvad vi vil.