Frank Aaen (EL), 2005-04-01:
Vi har støttet hver gang, det har været nødvendigt for at redde arbejdspladser.
Det vil vi også gøre næste år og næste år og næste år igen, hvis det er nødvendigt.
Det, vi er imod i det her tilfælde, er, at til forskel fra i dag, hvor vi gør det fra gang til gang ud fra en konkret vurdering af, hvad man vedtager af støtte i andre lande, betyder det her forslag, at vi, uanset hvad andre lande gør, og selv om alle andre lande i morgen afskaffer al statsstøtte, her har afsat en pulje penge på 7 mia. kr., der kun kan gå til støtte til værfter og andre maritime virksomheder.
Det synes vi er mærkeligt.
Det er jo en privatretlig fond, det er et aktieselskab.
Det er klart, at vi nu ændrer det fra en fondskonstruktion til et aktieselskab, og de penge, de 7 mia. kr. går jo ikke til det.
De er stadig væk til den opgave at gå ud og drive skibsfinansiering.
Det er kun, hvis den opløses, at pengene kan gå til det, der nu bliver henset til her.
Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslaget overgik derefter til anden behandling.
Afstemning
Bare for, at ministeren ikke sådan går helt forkert i byen, vil jeg sige, at vi da er indstillet på, at det relativt lille beløb, bankerne og forsikringsselskaberne i sin tid indskød, skal de selvfølgelig have tilbage, men hele den fortjeneste, der er opbygget, skyldes staten og bør tilfalde staten.
Det er den ene ting.
Går man ind for, at der skal være statsstøtte til værfter og andre maritime virksomheder i al evig fremtid, eller gør man ikke?
Det er vi altså imod, og jeg troede faktisk også, at regeringen og resten af Folketinget var imod det, og at vi kun gør det nødtvungent, når andre lande tvinger os til det.
Men her vedtages der altså en permanent erhvervsstøtte til ét erhverv.
Jeg synes da, at regeringen burde forholde sig mere til, at den på den måde faktisk bryder med sine egne principper.
Men når de øvrige EU-lande gik ind og sagde ja til midlertidig støtte til skibsbygning med de 6 pct., og når vi så kom hjem i Folketinget og talte med ordførerne her, var vi enige om, at danske værfter ikke skulle stilles ringere end værfterne f.eks. i Tyskland.
Det var så årsagen til, at vi gjorde det.
Hvad angår, at der nu ligger indkapslet den her kapital på godt 7 mia. kr. i det nye aktieselskab, vil jeg sige, at det jo er et aktieselskab, der skal køre skibsfinansieringen i fremtiden.
Det er først, hvis man blev enig om på et tidspunkt at sige, at der nu ikke var nogen støtte længere, at man så ophævede det.
Det er de samme opløsningsbestemmelser, som egentlig ligger i den nuværende Skibskreditfond, der skal komme til at gælde med det formål ovre i det nye aktieselskab.
Derfor synes jeg ikke rigtig, at jeg køber den med, at man sætter 7 mia. kr. til side til ensidig støtte til et enkelt erhverv.
Jeg køber den ikke, for det er en kapital, der er opbygget i Skibskreditfonden, der er skilt ad, og som nu ligger i et nyt aktieselskab, der har det formål at finansiere, når nu f.eks. Aarhus Værft vil bygge nye skibe, der kan sætte folk i arbejde, folk fra Nordjylland og andre steder, hvor der er arbejdsløshed, folk på Lindøværftet.
Det synes jeg faktisk er ganske fair, og det bryder overhovedet ikke med regeringens politik.
Vi skal nok vende tilbage til det under udvalgsarbejdet, men den formue, der er opsamlet i den her fond, Skibskreditfonden, er da selvfølgelig kun opbygget på basis af de garantier, staten gennem mange år har givet til udlån til erhvervsformål på begunstigede vilkår.
Hvorfor skulle man ellers lave en sådan fond?
Derfor er det lagt i den fond.
Det er jo, fordi der i kobling med, at statsgarantierne var der, så kunne opbygges en – og det har så vist sig – meget lukrativ udlånsvirksomhed.
Derfor er det selvfølgelig efter vores opfattelse helt korrekt at opfatte det som statslige midler, som bare tilfældigvis ligger i en fond, som nogle forsikringsselskaber og banker mener de har ret til at tage del i.
Og derfor vender vi tilbage, hvad angår både den situation, der hedder »ved opløsning«, og hvor mange penge det er, der kan udføres hvert eneste år til ejerne.
Det synes jeg da er interessant.
Så vil jeg lige spørge, og det er for at være helt sikker, om regeringen er helt overbevist om, at den konstruktion, der laves her, er i overensstemmelse med EU’s statsstøtteregler?
Jeg vil gerne tilbage til det, hr. Frank Aaen er inde på, om, at det er staten, der burde have hele beløbet.
Der er jo altså andre aktører, Nationalbanken, bankerne, rederne og værfterne, der har været inde med en garanti.
Så har man skilt det her ad efterfølgende, og det er så årsagen til, at de 1,6 mia. kr. deles mellem henholdsvis staten og Nationalbanken.
Så har jeg ikke hørt hr. Frank Aaen glæde sig over, at vi får en fond, Den Danske Maritime Fond, der ligger i bunden af det her nye aktieselskab, og som oven i købet får førsteprioritet til at få udbetalt nogle midler til at gå ud og støtte maritime forhold i Danmark, en søfartsnation, hvor man siger, at det faktisk er Danmarks næststørste erhverv i dag.
Det har jeg ikke hørt hr. Frank Aaen glæde sig over, men det er så en anden side af sagen.
Jeg ved, at hr. Frank Aaen har den holdning, at staten bare burde tage hele Skibskreditfonden og stoppe den i lommen ret beset.
Det er jo det, hr. Frank Aaen egentlig siger.
Der kan jeg blot sige, at så er det da rart, at vi har en grundlov, vi skal holde os til.
Jamen det nytter da ikke noget bare at stå at sige sådan noget – jo, det kan man selvfølgelig godt, hvis man har den holdning, at kapitalens frie bevægelighed er vigtigere end noget andet, men så må vi altså også erkende, at f.eks. vores mulighed for at bekæmpe sorte penge, vores mulighed for at sikre en rimelig beskatning af de penge, folk har kunnet trække fra i skat herhjemme, når de laver pensionsordninger og alt muligt andet, hvor folk spekulerer mod den danske statskasse og dermed mod den danske velfærd, rent faktisk med skatteministerens holdning bliver mindre. Vi har lande som f.eks. Luxembourg og andre EU-lande, som konsekvent ikke vil være med til at udlevere de oplysninger, der skal til for at bekæmpe sorte penge, for at sikre beskatning af alle renteindtægter; at man altså kan undslå sig beskatning.
Det er det, ministeren bliver nødt til at tage stilling til og også sige i åben tekst: Det her hellige princip om kapitalens frie bevægelighed er vigtigere end vores mulighed for at beskytte os mod spekulanter, sorte penge og folk, der ønsker at unddrage sig beskatning.
Ølse for og ølse bag.
Den lov, der ligger til forhandling i dag, betyder, at der oprettes et nyt selskab med en milliardformue, som kun kan udbetales til erhvervsstøtte til værfter og andre maritime formål.
Sådan er det, punkt 1.
Punkt 2: Med hensyn til det med det skattemæssige er det ikke sådan, at det bare automatisk er sådan, at man kan nedlægge en fond og oprette et aktieselskab, og at man så i aktieselskabet kan videreføre den udskudte skat.
Sådan er det ikke.
Det er noget, der træder i kraft med den her lov, det behøver ikke at træde i kraft på den måde.
Vi kan vedtage noget andet.
Og det er da rigtigt nok, at skatten ikke forsvinder, den udskydes bare – udskydes bare.
Nu hører jeg til dem, der betaler min skat med glæde, men jeg kender altså en hel del danskere, almindelige lønmodtagere, der vil se meget frem til, hvis de fik samme mulighed for i virkeligheden til evig tid, i hvert fald til deres dødsdag, at få udskudt al deres skattebetaling.
Det tror jeg altså ikke at man simpelt hen skal sige er udmærket, sådan som ministeren ligesom lagde op til det før.
Det er folk, der nu går ind og ejer det selskab, der får udbytte.
Og hvad er formålet med det nye aktieselskab?
Det er netop at finansiere ny skibsbygning.
Det er jo det, der er formålet med det her.
Derfor ligger der derudover faktisk i bunden den her danske maritime fond, der får et overskud hver evig eneste gang, der nu udbetales overskud fra fonden.
Det synes jeg faktisk er godt og rimeligt.
Ministeren hørte jo, hvad der blev sagt i ordførertalen.
Vi har stemt for L 48, vi har stemt for aktstykket i Finansudvalget, der bevilgede pengene, med den påtegning, at det ikke betød, at vi ville støtte det her lovforslag, og vi har gjort det, fordi det var nødvendigt for at kompensere for andre landes statsstøtte.
Jeg troede faktisk, at regeringen og samtlige partier i Folketinget var enige i, at det er en uskik med den form for statsstøtte, og at vi skal arbejde for, at det undgås, ved at alle lande ophører med at gøre det.
I dag kommer man så stikkende med et forslag, der betyder, at vi afsætter et stort milliardbeløb til fremtidig permanent erhvervsstøtte til værfter og rederier og andre maritime formål.
Det er ikke Enhedslisten, der har et forklaringsproblem, det er regeringen og dem, der støtter regeringen i den her sag, der har et forklaringsproblem.
Det bliver også meget vanskeligere for regeringen fremover i udlandet i forhandlinger at sige, at vi synes, at alle lande skulle fjerne deres erhvervsstøtte til rederibranchen, f.eks. værftsbranchen.
Men det med, at staten nu lige pludselig sætter et milliardbeløb til side på godt 7 mia. kr. til fremtidig statsstøtte til skibe, er der jo ikke tale om.
Der er altså tale om, at en Skibskreditfond, som har fået en vis volumen, blev omdannet til et aktieselskab.
Jeg har hørt hr. Frank Aaens udtalelse om, at man bare kunne nationalisere og konfiskere det hele, men der er altså tale om en privatretlig fond, der giver udbytte til dem, der har været inde, og derfor er det altså en fejltagelse at sige, at der er afsat et større milliardbeløb til statsstøtte.
Sådan hænger tingene ikke sammen.
Det er en privatretlig fond, hvor de, der ejer aktierne, modtager udbyttet.
Vi taler om en Skibskreditfond, der har en, så vidt jeg har forstået, egenkapital på 8 mia. kr.
Så beslutter vi, hvis det her forslag bliver vedtaget, at de 1,6 mia. kr. på den ene eller på den anden måde tilfalder staten, resten tilfalder de private indskydere, der engang har puttet et relativt lille beløb ind i Skibskreditfonden.
Det er vi grundlæggende imod.
Vi mener, at formuen i Skibskreditfonden er opbygget på basis af statslige garantier, og derfor burde det samlede beløb ubeskåret tilfalde statskassen uden diskussion.
Vi forstår faktisk ikke, hvad der er baggrunden for, at man altså her afsætter et milliardbeløb til erhvervsstøtte til et enkelt erhverv, uanset om det måske ikke er det, der har mest brug for støtte.
Jeg mener, redernes overskud tyder ikke just på, at det er dem, der har mest brug for at få finansiel støtte fra staten.
Der var andre formål inden for miljø og økologi, som havde meget mere behov for at få støtte fra staten.
Nu kan vi jo høre, hvad der kommer i replikken fra ministeren, men spørgsmål om, hvad de private indskydere, dvs. værfter, pengeinstitutter, forsikringsselskaber, der vælter sig i milliardoverskud år efter år, i virkeligheden vil få ud af den her lov,
vil optage os en hel del under udvalgsarbejdet, for vi synes, det er hamrende urimeligt.
Selv om vi selvfølgelig har støttet de gange, hvor det har været nødvendigt at gå ind for at redde værftsarbejdspladser, for at kompensere for, at andre lande yder støtte til deres værfter, så er vi helt imod, at vi på den måde overlader så stor en sum penge til et enkelt erhverv, hvor fonden er ejet af nogle stenrige banker og forsikringsselskaber og et stort værft.
Det er den ene ting.
Den anden ting, jeg håber på at ministeren også kan svare på, ellers kommer vi til at stille skriftlige spørgsmål, er: Hvad betyder det skattemæssigt, at fonden får lov til at succedere i kreditfondens skattemæssige stilling?
Det betyder, at den udskudte skat, dvs. skattedelen af fortjenesten i Skibskreditfonden, som, hvis ikke vi lavede den her lov, men opløste fonden ganske almindeligt, ville forfalde til beskatning – sådan tror jeg reglerne er – i evighed ikke betales.
Hvor stort et beløb drejer det sig om, at vi via den her skatteregel forærer den her nye fond?
Det synes jeg også er meget interessant, og jeg forstår slet ikke, hvorfor man også indfører den begunstigelse, at man siger, at de bare kan fortsætte skattemæssigt og dermed altså videreføre – i princippet til evig tid – den udskudte skat, der i dag er i Skibskreditfonden.
Jeg synes, at de mest betydningsfulde dele af det her lovforslag er, at det skaber muligheden for, at Danmarks Skibskreditfond nu kan moderniseres og herunder omdannes til et aktieselskab, og at der løbende kan ske uddeling af midler til fremme af dansk skibsfart og dansk værftsindustri.
Jeg kan så forstå, at det er hr. Frank Aaen ikke så enig i, men at der kan ske den her løbende uddeling til fremme af skibsfarten, synes jeg faktisk er rigtig godt i et erhverv, der har nogle muligheder, og vi har faktisk nu to steder i Danmark, hvor der i øjeblikket bygges skibe.
Aktieselskabet viderefører Danmarks Skibskreditfonds formål, som er skibsfinansiering, og en nyetableret erhvervsdrivende fond modtager i forbindelse med omdannelsen en mindre aktiepost i det nye aktieselskab.
Aktieselskabet viderefører Danmarks Skibskreditfonds opløsningsformål, som er fremme af dansk skibsfart og dansk værftsindustri, og det sker jo altså ved at indkapsle den her fondsreserve i aktieselskabet.
Den nyetablerede erhvervsdrivende fond kan så løbende uddele midler til fremme af dansk skibsfart, og den mulighed eksisterer jo ikke i dag for Danmarks Skibskreditfond.
Der skal altså skabes hjemmel til, at Danmarks Skibskreditfond kan tilbagebetale fortjenester ved tidligere offentlige låneordninger til staten og Nationalbanken.
Jeg har noteret mig, at hr. Poul Erik Hedeboe godt vil bruge pengene til noget andet, når vi taler om halvdelen af de 1,6 mia. kr., hvoraf den ene del går i Nationalbanken.
Den udloddes jo efter de regler, vi egentlig har vedtaget for udlodningen mellem Nationalbanken og staten.
rende opløsningsformål, som er fremme af dansk skibsfart eller værftsindustri
Så vidt jeg erindrer, var der faktisk ingen partier her i Folketinget, der var imod, at vi afsatte de her penge til skibsstøtte, da vi behandlede det seneste forslag, selv om jeg nu hører, at hr. Frank Aaen overhovedet ikke forstår, at man afsætter så stort et beløb til det.
Så vidt jeg erindrer, har Enhedslisten stemt ja, hver gang jeg er gået i Folketinget med et beløb til støtte af den midlertidige skibsbyggeordning, men hvis man nu fortryder det, så skulle man jo ikke tidligere have stemt for det.
Det resterende beløb ud af de her ca. 550 mio. kr., så vidt jeg husker var det, hvad vi kom op på her for ganske kort tid siden, da vi vedtog lovforslaget, skal jo anvendes til maritime formål på finanslovene i de kommende år.
Dertil kommer faktisk, at vi har fået en maritim fond, hvor man kan trække et overskud ud af aktieselskabet hvert eneste år, der så kan bruges til at fremme både nybygninger på vores værfter og søfarten i al almindelighed.
Det synes jeg faktisk er et rigtig, rigtig godt formål, og jeg må jo så notere mig, at der i hvert fald er et enkelt parti, der ikke kan støtte forslaget, som det ligger her.
Det må vi så blot beklage.
Når man taler om den skattemæssige succession, som hr. Frank Aaen spørger om, så vil det altså sige, at det her selskab jo nøjagtig følger de regler, der er på området i dag.
Det vil sige, at det nye selskab jo altså indtræder i den skattemæssige stilling, som Skibskreditfonden har inden omdannelsen.
Ved en omdannelse anses jo de her aktiver og passiver for overdraget, og det udløser skat, men ved en skattemæssig succession, som der er mulighed for her, udskydes den beskatning til senere.
Der er altså ikke tale om, at der skal snydes på vægten, for at bruge det udtryk.
Ved en skattemæssig succession bliver skatten altså ikke mindre, den udskydes blot til senere.
Jeg vil blot sige til hr. Frank Aaen, at det jo ikke er en usædvanlig ting, der sker her.
Denne omdannelse af Skibskreditfonden er altså omdannelse af en virksomhed, som vil blive videreført uændret, og der findes altså i skattelovgivningen en række successionsregler, som giver mulighed for, at virksomheder kan omdannes til aktieselskaber, uden at det udløser skat i forbindelse med overdragelsen.
Derfor er det skønnet rimeligt, at Skibskreditfonden på linje med sparekasser, realkreditinstitutter, forsikringsforeninger, andelsforeninger, brugsforeninger, andelskasser, elselskaber, Værdipapircentralen, Post Danmark får mulighed for at gennemføre omdannelsen skattefrit.
Der er blot at sige, at der altså her er tale om en skattemæssig succession, som er ganske sædvanlig ved den her type omdannelse.
Med de ord vil jeg sige tak for den støtte, forslaget har fået, og så beklager jeg jo, hvis Enhedslisten har taget forkert og stemt for det tidligere forslag om støtte til dansk skibsbygning.