Anne Grete Holmsgaard (SF), 2004-06-04:
Det er virkelig noget, der hører til sjældenhederne, at det her Folketing med den sammensætning, det har, stemmer for en afprivatisering, men det er faktisk det, vi gør med den del
af forslaget, der er udskilt her i nr. L 236 A.
Det handler om, at den del af energiinfrastrukturen, der er elenergiinfrastrukuren, går fra at være privat ejet til at blive offentligt ejet.
Det er det, der er substansen i det.
Hidtil har transmissionssystemerne været ejet af elselskaberne, som er en blanding af kommunaltejede, privatejede og andelsejede selskaber.
De går nu over i et statsligt ejet selskab, men den type statsligt ejet selskab, hvor finansministeren ikke kan gafle et eventuelt overskud.
Det er lagt fast i aftalen.
Så det her er ikke en malkeko for staten, og det har været fantastisk vigtigt for os, at det ikke blev det, for ideen med det her var at sikre, at vores transmissionssystem ikke skulle være et handelsobjekt, med andre ord at undgå, at store, dominerende, monopolagtige, for ikke at sige rene monopoler på energiområdet kunne købe sig ind på infrastrukturen, som det har været tilfældet, og som
det er tilfældet med vores teleinfrastruktur.
Det er det, der har været et meget, meget vigtigt formål for os.
Vi havde gerne set, at de regionale net alle sammen var kommet med.
De er ikke kommet med i første omgang, men til gengæld er det fastslået i lovforslaget, at i det øjeblik, hvor de måtte blive handlet, er det staten, der har både forkøbsretten og -pligten til ekspropriationsprisen, altså ikke til en oppumpet handelspris.
Nu har vi så fået en løsning på det med dette lovforslag.
Det er klart, at der også er nogle indrømmelser fra vores side med i det, og det er, at hele kapitalen bliver fri egenkapital, altså at i vi ikke har bunden kapital og fri egenkapital.
Det er måske sort snak for de fleste, og det forstår jeg godt, for det er hammerkompliceret.
Vores krav har været, at det ikke må føre til stigende priser i de produktionsselskaber, der handles, og der er jo mange, der er ude at sætte deres til salg på markedet i øjeblikket, ikke mindst kommuner, der ser penge i det her.
Hvordan undgår man så det?
Ja, det gør man med en separat regulering, og det er klart, at vi vil være meget oppe på stikkerne, om denne her regulering nu rent faktisk holder.
Det gælder også de varmekunder, som jo er en del af det her, fordi varmen og ellen produceres sammen.
Vi havde også meget gerne set, at vores gassystem skulle
med ind i denne her konstruktion, og ministeren ved til hudløshed, at vi har kæmpet for det, og det har vi gjort til sidste forhandlingsmøde.
Ministeren nikker og bekræfter dermed, at det er korrekt.
Det mislykkedes i første omgang, men ministeren ved også, at der er et flertal her i Folketinget, der ønsker, at gassystemet skal integreres i det nye EnergiNet Danmark.
Vi er så blevet enige om for to dage siden, at ministeren skal fremlægge et grundigt, objektivt, sagligt beslutningsgrundlag for at få Gastra ind i EnergiNet Danmark, og det bliver fremlagt i begyndelsen af september.
Jeg håber meget, at det lykkes.
Jeg mener ærlig talt, at det ville være temmelig ulykkeligt, hvis det ikke lykkedes at få Gastra med, og jeg synes, det er så vigtigt, at de par småører, staten i første omgang vil tabe på det, og det er altså et mindre tocifret millionbeløb, må man simpelt hen se bort fra.
Hvorfor siger jeg så det?
Det siger jeg, fordi enhver finansminister altid vil holde på enhver krone, som han eller hun får i kassen, og det forventer jeg også gælder i denne her sag.
Men Folketinget har med et bredt flertal for flere år siden besluttet, at gastransmissionen skal forblive i offentligt eje.
Det er bekræftet igen i denne her aftale, og det mener jeg er vigtigt vi står ved.
Hvorfor så det?
Jo, fordi finansministre også altid har en ubodelig trang til at sælge ud af offentlig ejendom, og den trang bliver selvfølgelig større, i det øjeblik hvor man også har udskrevet en ufinansieret skattelettelse til befolkningen.
Så fristelsen til at sælge så meget af DONG som overhovedet muligt for at kunne lukke sin selvskabte plage med ufinansierede skattelettelser er selvfølgelig voldsomt stor, og jeg er sikker på, at finansministeren langt nede i sin sjæl hellere end gerne solgte det hele.
Det er vi inderligt imod, og det er helt klart, at der under ingen omstændigheder kan ske salg af infrastrukturen, og det er bekræftet med denne her aftale. I øvrigt vil jeg godt sige, at det for os har spillet en stor rolle, at det også af denne aftale fremgår, at der skal laves en handlingsplan for energieffektiviseringer og energibesparelser inden udgangen af 2004.
Det er vigtigt, for når vi snakker el og elforsyning, så kan man enten gå den vej, hvor man bare udbygger hele tiden, eller man kan gå den vej, hvor man siger, at vi faktisk godt kan klare os med væsentlig mindre el end det, vi bruger i dag, og have fuldstændig den samme komfort, som vi har i dag.
Vi har alene inden for vores bygningsområde et meget, meget stort besparelsespotentiale.
Det er ikke os, der har beregnet det, men folk, der er velfunderede inden for det her område, mener, at vi har et besparelsespotentiale på halvdelen af den energi, vi bruger i vores bygninger.
Det er ikke noget, der koster dyrt at realisere, men det koster politisk vilje og en politisk beslutning om, at det vil man, og vi forventer, at den handlingsplan, der bliver fremlagt af ministeren, selvfølgelig er en handlingsplan, som der virkelig er et perspektiv af denne her karakter i.
Vi har undervejs i de her forhandlinger sagt, at vi ikke vil sidde i politiske forhandlinger og sige, om det er den ene eller den anden type forbindelse mellem landsdele eller mellem andre lande og Danmark, der skal udbygges.
Det må baseres på en ordentlig, saglig analyse, hvor der er regnet på samfundsøkonomien, og hvor der er regnet på alle de relevante parametre, inden der træffes beslutning om det, for ellers får vi den slags beslutninger, hvor forskellige præferencer og ønsker om, at det nok vil være herligt at have et kabel her - det er jo milliardinvesteringer, vi snakker om - eller et kabel der, bliver det, der bliver bestemmende, i stedet for en ordentlig analyse af, hvor det er, man får den største nytteeffekt for samfundet som helhed af at bygge eller forstærke eksisterende kabelforbindelser.
Forsyningssikkerhed handler jo også om det lange sigt.
Skal det være den type energiproduktion, der slipper drivhusgasser ud i atmosfæren, eller skal det være vedvarende energi?
Vi synes, det er dybt problematisk, at regeringen i den grad, som den gør det, ser bort fra de trusler, der er forbundet med udslip af stigende mængder drivhusgasser.
Man kan selvfølgelig lune sig ved, at vækstsæsonen i Europa er blevet længere, fordi der sker en opvarmning - det er steget ganske fantastisk hurtigt inden for 20 år - men man kan ikke se bort fra den kendsgerning, at det indhold af drivhusgasser, der er i atmosfæren i dag, er højere, end det har været på noget tidspunkt i 450.000 år.
450.000 år!
Det ved vi fra iskerneboringer, og det burde få alle de røde lamper til at blinke.