runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ove Fich (S), 1998-12-02:
Hr. Anders Mølgaard kan jo afskaffe skolepraktikken ved at overbevise arbejdsgiverne om, at de skal skaffe praktikpladser nok.
Så går det ganske af sig selv.
For jeg kan da ikke forestille mig, at hr. Anders Mølgaard vil afskaffe skolepraktikken, inden der er praktikpladser nok, eller er det dét, hr. Anders Mølgaard ønsker?
Anders Mølgaard (V), 1998-12-02:
Man kunne måske forvente eller håbe, hvis det var lutter saglighed, der styrede den uddannelsespolitiske debat, at alle ordførere vil påpege behovet for med friske øjne at se på skolepraktiksituationen, og jeg havde da også forventet, at den socialdemokratiske ordfører ville påpege det.
Jeg går ud fra, at det jo ikke er de forenede konservative partier, der er forsamlet her i dag, der bare siger, at alt er godt, som det er i dag.
Selv Socialdemokratiet har vel forstået, at ungdomsarbejdsløsheden er faldet, at ungdomsårgangene er blevet mindre, og at der er kommet flere praktikpladsaftaler. Derfor burde selv Socialdemokratiet - jeg ved godt, det er meget naivt at forvente - men selv Socialdemokratiet burde også være åben over for at drøfte skolepraktikspørgsmålet.
Vi kan jo ikke bare fremskrive det hele, som om intet har forandret sig i verden.
Derfor vil jeg sige til hr. Ove Fich, at vi mener, det er nødvendigt at starte en debat om skolepraktikkens fremtid.
Jeg har ikke med det, som jeg har sagt i ordførertalen, argumenteret for en total afskaffelse i morgen.
Det kan være i overmorgen eller om tre dage, men det kræver jo, at alle mennesker ser på tingene med åbne øjne, selv socialdemokrater.
Ove Fich (S), 1998-12-02:
Jeg har såmænd åbne øjne, men jeg vil da godt spørge hr. Anders Mølgaard, selv om vi gerne skal tage den debat: Mangler der ikke praktikpladser?
Er der ikke et reelt problem, som skal løses, inden man kan afskaffe skolepraktikken?
Anders Mølgaard (V), 1998-12-02:
Jeg tror, at hverken den radikale eller den socialdemokratiske ordfører har hørt, jeg har sagt, at vi her og nu vil afskaffe skolepraktik.
Vi forventer bare ligesom af os selv, at også Socialdemokraterne og De Radikale er åbne over for at drøfte de løbende problemstillinger, der er i uddannelsessektoren, og det gælder også skolepraktikken.
Så det, vi egentlig bare ønsker af Socialdemokratiet og Det Radikale Venstre, er, at de er villige til at tænke lidt også på fremtiden og ikke bare holder fast i nogle gamle positioner.
Vi er i hvert fald villige til at drøfte skolepraktikkens fremtid, og jeg forventer selvfølgelig også, at Socialdemokraterne og De Radikale er lige så fornuftige.
Frank Aaen (EL), 1998-12-02:
Det er der heldigvis også andre end os der tager stilling til her i dag.
Men det, jeg gerne vil have statsministeren til at forklare, er: Er det rimeligt, uanset hvordan efterlønsordningen i øvrigt er skruet sammen, at de, der har mindst, skal betale mest?
Er det rimeligt, at en arbejdsløs skal af med ca. 3 pct., og det er de ca. 4.000 kr., som efterlønskontingentet kommer op på, hvorimod den golfspillende advokat nøjes med at skulle af med ca. ½ pct. i kontingent?
Er det en socialt retfærdig måde at indrette det på?
Er det ikke noget af det mest asociale, vi har set, når vi snakker om finansiering af offentlige goder?
Kan statsministeren give et eksempel på noget, der er mere asocialt end det, vi her ser?
Og er det ikke rigtigt, hr. statsminister, at de penge, der kradses ind på efterlønskontingentet, nemlig ca. 4 mia. kr., når vi kommer frem til år 2001, stort set svarer til det beløb, som man fremover vil forære erhvervslivet i ufinansierede skattelettelser?
Er det retfærdigt?
Mogens Lykketoft (S), 1998-12-02:
De 4 mia. kr. kan jeg nu slet ikke komme til ved hovedregning, men lad mig prøve at svare på det første punkt, selskabsskattelettelsen.
Det er rigtigt, at regeringen i sit udspil havde regnet med et finansieringsbidrag på 1 mia. kr.
Jeg vil ikke afvise, at der er en merregning.
Jeg vil bare gøre meget ud af ved enhver lejlighed, også ved denne, at præcisere merregningens størrelse, så der ikke opstår myter.
I løbet af 3 år vil den merbetaling stige til 150 kr. om måneden efter skat.
Det er realiteten, og man kan så hver for sig spørge, om det er en for stor eller for lille pris at betale, og om det er rimeligt, at den er betalt på den måde.
Jeg vil sige med hensyn til skattebetalingen alternativt, at vi jo har haft det problem i sagen, at de allerfleste skattesatser er aftalt i en flerårig aftale med hr. Frank Aaen og hr. Jes Lunde.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Frank Aaen (EL), 1998-12-02:
Det er usædvanligt, at finansministeren har så svært ved hovedregning, som vi ser det i dag.
Jeg tror, at det er dårlig vilje frem for dårlige evner.
år kommer så de fulde 700 mio. kr. ved at fjerne skatten til aktionærerne.
Så er der ca. ½ mia. kr. ved at fjerne arbejdsmarkedsbidraget, og så er der ca. 3/4 mia. til landbruget og nogle andre småordninger.
Det løber alt sammen op i ca. 4 mia. kr.
Kan ministeren ikke forstå, hvis der er
nogle, der synes, at det opkrævede efterlønskontingent er så dybt asocial, som vi fik dokumenteret før? Ca. 3 pct. kræves der i ekstra skat hos de arbejdsløse og under ½ pct. af de tjente 800.000 kr., og alle de penge, der på den måde skrabes ind, går ubeskåret til skattelettelser til erhvervslivet.
Kan ministeren ikke forstå, at der er nogle, der synes, det er en dyb, dyb uretfærdighed?
Det skal man ikke komme og give SF og Enhedslisten skylden for.
Man har jo ikke engang gidet spørge, om vi ville være med til at finde nogle flere penge.
Mogens Lykketoft (S), 1998-12-02:
Det sidste er jo korrekt, og det er vel også sådan, at i praksis bliver de partier, der laver en aftale af den her art, nødt til også selv at finde frem til finansieringen.
Så siger jeg bare, at der jo var en række brikker, der på de præmisser var fastlåst, og det er ikke nogen bebrejdelse mod hr. Frank Aaen, tværtimod.
Jeg synes stadig væk, pinsepakken var et meget vigtigt og fremadskuende stykke reformarbejde på det danske skattesystem.
Men jeg kan ikke genkende og ikke anerkende de regnestykker og de sammenkoblinger, hr. Frank Aaen laver.
Med hensyn til erhvervsbeskatningen lægger man jo tal fra flere forskellige år på flere forskellige niveauer sammen i det regnestykke.
Det, jeg prøvede at sige før, var, at når vi kommer frem til budgetlægningen år 2000, så må man jo se på, hvad der mangler af finansiering på erhvervsskattedelen.
Der er jo også ønsker om at sænke selskabsskatten yderligere.
Det er jeg ikke indstillet på at fremme overhovedet, før vi har fået finansieret solidt, hvad der er gjort, og hvad der måtte blive aftalt at gøre videre.
Ole Sohn (SF), 1998-12-02:
Så vidt jeg kan forstå, er finansministeren enig i den sammenstilling, hr. Frank Aaen gør, om, at kontingentstigningen til efterlønnen giver ca. 4 mia. kr., og at der samtidig i samme aftale med de borgerlige partier bliver brugt - så kan man diskutere antallet - adskillige milliarder til lempelser af selskabsskatter og afgifter for erhvervslivet.
Så vil jeg gerne spørge finansministeren: Er det et udtryk for socialdemokratisk politik, at man skal lade lønmodtagerne betale et højere a-kasse-kontingent, for at man kan give en lempelse til erhvervslivet?
Mogens Lykketoft (S), 1998-12-02:
Jeg skal minde om: For det første er der ikke nogen som helst sammenkobling eller sammenstilling, man med rimelighed kan lave her; For det andet vil kontingentstigningen som del af efterlønsaftalen for dem, der skal bidrage til den, koste l mia. kr. i 1999, ikke mere.
Det er jo fradragsberettigede beløb, man sparer noget skat til stat og kommuner til gengæld.
For det tredje har kontingentstigningen jo den særlige beskaffenhed, at det er en slags opsparingsordning, fordi det, vi betrygger også med de overvejelser, vi nu har, om situationer med død og invaliditet, er, at de ekstrapenge, folk skyder ind for at få det her til samfundsmæssigt at hænge sammen, får de ud igen til sig selv personligt eller til deres efterladte, også i de situationer, hvor de ikke når frem til at optjene en efterlønsret.
Aage Frandsen (SF), 1998-12-02:
Det erindrer jeg at vi har været med til, og vi har kunnet konstatere, at der var overskud på statens og også i det mindste på det offentliges regnskab.
Det kan godt være, at det er, fordi jeg har været uopmærksom, men jeg har ikke set dette regnskab for dette års finanslovforhandlinger.
Og hvis jeg ikke har set det, skyldes det så, at det ikke findes?
Og var det det, man skulle forstå, når finansministeren siger, at det må man så finde ud af på et eller andet tidspunkt langt senere?
Mogens Lykketoft (S), 1998-12-02:
Det er en misforståelse.
Det regnskab findes, jeg skal skænke det til hr. Aage Frandsen her i eftermiddag.
Det viser, hvad angår statens finanser, at de nye provenu- og udgiftskrævende tiltag, der er kommet til siden finanslovforslaget blev fremlagt, og de stramninger, herunder kontingentforhøjelsen, som vi lige har talt om, som også er kommet til, går lige op.
De går endda meget præcist lige op, og det har selvfølgelig også været regeringens bestræbelse, men jeg skal skænke hr. Aage Frandsen det regnskab.
Keld Albrechtsen (EL), 1998-12-02:
Jeg synes ærlig talt, at ministeren taler ganske gevaldigt meget uden om og har vanskeligt ved at genkende selv de simpleste regnestykker.
Derfor vil jeg godt spørge ministeren, når nu hr. Frank Aaen stiller det helt enkle spørgsmål: Er det ikke korrekt, at der opkræves 4 mia. kr. i ekstra kontingenter, og at disse milliarder derefter uddeles til erhvervslivet i form af en samling af forskellige lettelser?
Tilmed opkræves dette kontingent så på en asocial måde, således at de, der har de mindste indtægter, straffes hårdest.
Jeg synes, det er nogle meget simple sammenhænge, og jeg kan ikke forstå, at ministeren hele tiden forsøger at dølge, hvad der er virkningen af dette her. Jeg vil godt bede ministeren i al enkelhed bekræfte, at det er således, dette finanslovforslag er skruet sammen.
Mogens Lykketoft (S), 1998-12-02:
Det kan jeg ikke bekræfte.
Det er rigtigt, at der er et fast beløb, som de, der skal optjene efterlønsret, fremover skal betale ekstra.
Jeg går ud fra, at det er det, hr. Keld Albrechtsen synes er asocialt.
Man kunne da også ideelt set
måske have ønsket sig, at det var finansieret på en anden måde.
Det kunne hr. Keld Albrechtsen og jeg måske godt have fundet ud af, hvis vi havde været et flertal helt alene i verden.
Men jeg synes, jeg har villet understrege indtil flere gange, at nu skal man jo heller ikke gøre 75 kr. om måneden til en stor socialpolitisk debat i et samfund, hvor alle grupper har pæn reallønsfremgang, og hvor alle grupper trækker på de goder, vi udbygger ved de udgiftskrævende forslag, vi f.eks. fremmer, når vi cementerer efterlønnens bevarelse, når vi udbygger arbejdsmarkedspolitikken, og når vi udbygger udgiftspolitikken.
Der er nogle regninger, der skal betales.
Hvad angår erhvervslivet, vil jeg sige, at jeg ikke i mindste måde har taget stilling til, at der skal være en nettolettelse for erhvervslivets beskatning i år 2000.
De diskussioner, både hr. Frank Aaen og hr. Keld Albrechtsen lægger op til,
er i virkeligheden, hvad der skal finansieres i år 2000.
Det vender vi tilbage til, når vi skriver budget.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-12-02:
Det er jo efterhånden sådan, at vi hver dag bliver nødt til at bede om en revideret opgørelse over, hvor langt regeringen nu er med efterlønsordningen, og hvordan den ser ud i dag.
Først havde vi efterløn, så fik vi med finanslovforliget
den moderne efterløn.
Det næste bliver vel, vi får
, og måske får vi endda den popsmarte eller den dumsmarte efterløn.
Det, der er mit spørgsmål i dag på baggrund af det, finansministeren har sagt her i spørgetimen, er: Står det nu fast, at der kommer en personlig konto, hvor indbetalingerne til efterlønsordningen sættes ind, der fungerer sådan, at folk, der ikke får behov for efterlønnen, kan få deres penge retur?
Står det nu fast blandt forligskredsen, at man åbenbart er kommet så langt med den nye popsmarte efterløn?
Frank Aaen (EL), 1998-12-02:
Når regningen skal betales på den ene eller den anden måde, kan ministeren så ikke bekræfte, at vi normalt betaler de regninger i det her land via skatten i et progressivt skattesystem? Nu sagde finansministeren før, at han ikke kunne genkende mine regnestykker, så må vi jo tage dem som hovedregning: Er ca. 4.000 kr. i ekstra kontingent for en arbejdsløs, der får 140.000 kr., ikke næsten 3 pct. i ekstra skat? Hvorimod hvis det er en golfspillende advokat, som har 800.000 kr. i årsindkomst, så svarer det til en halv pct.?
Er det ikke noget af det mest asociale, vi har set af skattestigninger til dags dato?
Kan finansministeren overhovedet komme med et eksempel på en tilsvarende asocial skattestigning i nyere tid?
Og er det ikke sådan, at når man laver denne her finansiering så asocial, er der en stor fare for, at de, der tjener mindst, fravælger ordningen, og de, der tjener mest, beholder ordningen?
Mogens Lykketoft (S), 1998-12-02:
Nej, det er ikke det, der står klart.
Det, der står klart, er, at der blandt forligspartierne stadig væk i en udredningsfase er sympati for den grad af individualisering, at de ekstra penge, der nu indbetales, for at efterlønnen kan blive langtidsholdbar, tilbagebetales de mennesker, der definitivt afskæres fra at bruge efterlønnen.
Hvis vedkommende dør i mellemtiden, får familien pengene, og hvis vedkommende kommer på førtidspension, får vedkommende pengene tilbage. Det er den konstruktion, vi overvejer en teknisk udformning af, men det er ikke en konstruktion, hvor alle og enhver sådan fra det ene år til det andet skal kunne overveje at tage penge ud og ind af en konto.
Det giver ikke nogen fornuftig mening.
Det er slet ikke det, der er lagt op til i finanslovaftalen, og det er ikke det, regeringen og forligspartierne, sådan som jeg har opfattet det, har været imødekommende over for.
Det var det, jeg nævnte.
Det, der er kernen i kontingentbetalingen her, så besværlig den end er både at forklare og få accepteret, er
jo, at selv med de ændringer, vi nu gennemfører, er efterlønnen en utrolig udgiftskrævende foranstaltning for den danske statskasse, fordi den er så stor en succes, som den er, og fordi befolkningens sammensætning betyder, at mange, mange flere i de kommende år bliver naturlige kunder på området.
Hvis efterlønsretten skal være bestandig, er det derfor nødvendigt at sikre en større finansiering i fremtiden.
Det har sådan set ikke allermest at gøre med, hvordan det lige præcis påvirker budget 1999.
Det har noget at gøre med at tilrettelægge, at der kommer penge nok i kassen til, at vi kan sige, at vi også om 3, 5 og 10 år har en solid finansiering af en så udgiftskrævende ordning.
Der kommer jo ikke færre på efterløn, heller ikke efter de ændringer, der er sket her, der kommer flere, simpelt hen fordi aldersgruppen over 60 år vokser.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Kirsten Jacobsen (FP), 1998-12-02:
Er det et udtryk for regeringens sociale menneskesyn, at vi nu kommer til at opleve, at en stor gruppe af ældre, syge og nedslidte mennesker bliver udsat for en voldsom forringelse af deres levevilkår
Mogens Lykketoft (S), 1998-12-02:
Jeg skal ikke skjule, at jeg synes, det er utrolig plat og meget forudsigeligt, at fru Kirsten Jacobsen i denne sammenhæng for vel tyvende gang fremdrager sine betragtninger om ministerpensionen.
Dem har de fleste af Folketingets partier udtrykt en holdning til, nemlig at den ordning skal reformeres i en større sammenhæng, og det har jeg indtrykket af nu omsider er ved at bevæge sig. Det har jo ærlig talt ikke meget med denne sag at gøre, men måske en lille smule med den ekstremt populistiske, ubehagelige linje, som fru Kirsten Jacobsen altid dyrker i sin politiske virksomhed.
Kirsten Jacobsen (FP), 1998-12-02:
Det kan godt ske, at finansministeren synes, det er plat, men jeg er overbevist om, at den efterlønsmodtager, som har tilrettelagt hele sin alderdom på de garantier, man har modtaget af regeringen, eller den efterlønsmodtager, som nu får forringet sine levevilkår, synes, at det om ikke andet ville være udtryk for en god politisk moral, hvis det var sådan, at regeringen opfyldte det løfte, som den gav befolkningen, da vi havde debatten om ministerpensionen i 1994.
Jeg vil gerne spørge finansministeren, hvornår regeringen har tænkt sig at gå foran med et godt eksempel og i hvert fald selv tage initiativet til at fjerne den urimelighed i stedet for at nedstemme Fremskridtspartiets forslag 4 år i træk.
Mogens Lykketoft (S), 1998-12-02:
Jeg tror, at svaret fremgik meget klart af ordførertalerne forleden dag, da fru Kirsten Jacobsens forslag var til første behandling.
Var det syvende gang?
Den nuværende ministerpensionsordning er forældet, og der er en meget udtalt vilje til, at vi skal have en reform af den samlede aflønning af og pensionsordning for ministre.
Men det har ærlig talt ikke meget med resten af historien at gøre.
Frank Dahlgaard (KF), 1998-12-02:
Kan finansministeren bekræfte, at de årgange, som i dag er på efterløn, er de meget små fødselsårgange fra 1930'erne, og at de allerstørste fødselsårgange, vi overhovedet har oplevet i Danmark og formentlig nogen sinde oplever, som både finansministeren og jeg tilhører, er dem, der kommer på efterløn om 7-8 år?
Der er altså ikke tale om nogen jævn tilgang til en efterlønsordning, men om en nærmest dramatisk eksplosion i løbet af 6-7 år, og det er derfor, at et ansvarligt flertal i Folketinget har fundet det påkrævet at gøre noget.
Mogens Lykketoft (S), 1998-12-02:
Ja, det er jo korrekt.
Vi var 96.000 babyer, og de fleste af dem er der endnu.
De fylder meget, og det er klart, at de vil fylde ganske voldsomt i det offentlige overførselssystem, når vi kommer 10-15 år frem.
Det er den forsørgerbyrdediskussion, vi har haft i mange forklædninger, og som jo dybest set, hvis den skal håndteres fornuftigt, først og fremmest handler om, at vi bruger tiden nu på at nedbringe offentlig gæld, så næste generation ikke både skal trækkes med vores forsørgelse og renterne af vores gæld, og at vi fører en økonomisk politik, der maksimerer antallet af nye konkurrencekraftige arbejdspladser i Danmark.
Så kan det hele overkommes.
Men historien handler jo også om, at de, der har kræfterne, de, der har uddannelserne, gerne må holde lidt længere ud end til 60 år og gerne må trække sig lidt langsommere og mere gradvist tilbage fra arbejdsmarkedet, hvis vi skal have det hele til at gå op, og hvis vi også skal have råd til at udbygge de væsentlige offentlige serviceområder sygehuse, uddannelse, børnepasning og ældreomsorg.
Det er en prioriteringsdiskussion, og den prioriteringsdiskussion skærpes i lyset af befolkningsudviklingen, således som hr. Frank Dahlgaard påpegede.
Tom Behnke (FP), 1998-12-02:
Kan finansministeren bekræfte, at det forlig, der er indgået, bl.a. vil betyde, at tjenestemandspensionerne bliver forringet, specielt den ordning, der har været for tjenestemænd, der ønsker at gå af et par år før tiden mod en passende modregning?
Den modregning vil faktisk blive markant større, og tjenestemandspensionen vil blive udhulet og forringet væsentligt som følge af det forlig, der her er indgået.
Kan ministeren samtidig bekræfte, at der ikke sker nogen ændringer i ministerpensionerne som følge af det forlig, der er indgået?
Mogens Lykketoft (S), 1998-12-02:
Jeg kan ikke bekræfte den udlægning, hr. Tom Behnke giver af tjenestemandspensionerne.
Jeg var egentlig meget ked af, at en formand for en af tjenestemandsorganisationerne gik ud med nogle voldsomme udtalelser her for et par dage siden, for det, sagen handler om, er meget enkelt.
Det handler om, at da man i 1979 lavede efterlønsordningen, lavede man også et tillæg til tjenestemandspensionsordningen - udtrykkeligt under henvisning til efterlønnen - som gav en særlig gunstig mulighed for tilbagetrækning, hvis man arbejdede mindre end 200 timer.
Der står i denne tillægsaftale, at den kan opsiges, hvis der sker ændringer i efterlønnen.
Det eneste, vi har gjort, er, at vi har fulgt den aftale, ikke for at konkludere, hvad der så skal ske med tjenestemændene, men for at åbne for en forhandling med tjenestemændene om, at ændres der på resten af befolkningens vilkår i forskellige retninger, skal en tilsvarende tilpasning ske på tjenestemandsområdet.
Man kan ikke udlede noget som helst eksakt om slutresultatet af disse forhandlinger.
Ole Sohn (SF), 1998-12-02:
Kan ministeren bekræfte, at en stor del af den tilgang, der er til efterlønsordningen netop i disse år, kommer fra den lukkede gruppe af personer på overgangsydelse - altså personer, som i forvejen får en ydelse fra det offentlige -
og at kontoen for personer på overgangsydelse i finansloven daler i takt med, at efterlønstilgangen stiger.
Det sidste er spørgsmålet om tjenestemandspensionerne.
Hvis regeringen bruger så mange kræfter på at forklare befolkningen, at der i realiteten ikke sker nogen større ændringer af efterlønsordningen, men at man faktisk har sikret ordningen, hvorfor skal der så ændres i tjenestemandsaftalen?
Jes Lunde (SF), 1998-12-02:
Finansministeren kan ikke lide sammenstillingen af forhøjet a-kasse-kontingent og så skattelettelser til erhvervet.
Jamen så kunne man jo spørge sig selv, hvad det så er for en sammenstilling, finansministeren gerne vil have.
Var det nødvendigt at sætte a-kasse-kontingentet op, fordi man nu fik en meget bedre efterlønsordning?
Nej, det vil finansministeren trods alt ikke påstå.
Men kan finansministeren så ikke i det mindste bekræfte, at den der forestilling om, at der var nogle regninger, der skulle betales, og at man derfor skulle sætte kontingentet op, ikke holder, hvis man havde ladet være med at give skattelettelser til erhvervslivet, for så havde der ikke været nogen regninger, som ikke allerede var betalt.
Mogens Lykketoft (S), 1998-12-02:
Til det allersidste er svaret jo, at der kun i forbløffende ringe grad er blevet abonneret på 200-timers-reglen
, men ændringen i delefterlønnen, altså muligheden for delvis at arbejde, delvis at være på efterløn, vil jo motivere og i øvrigt give et større overskud for den enkelte, hvis man tager nogle flere timer end 200, og det må man jo sige at der i øjeblikket samfundsmæssigt er en interesse i. Så er der det med kontingentet, og om der ikke er et statsfinansielt overskud på det.
Det er jo, som man tager det.
Der var nogle regninger, der skulle betales.
Hvis ikke vi havde taget regningen over kontingentet, så skulle vi for at få statsfinanserne til at hænge bare lige så godt sammen, som vi hele tiden har gået efter, været gået ud og have sendt
regningen
Så ville SiD'eren ligesom alle os andre også været kommet til at betale, og det er klart, at det kunne variere nogle få hundrede kroner om året, om man betalte regningen, som den lå for arbejdsmarkedsreform og efterløn, på den ene eller på den anden måde.
Aage Frandsen (SF), 1998-12-02:
Finansministeren siger, at nogle får det bedre, nogle får det ringere, og så skulle man tro, at det gik lige op.
Nu er der rent faktisk et statsfinansielt overskud i det, er det rigtigt?
Jamen det afhænger af, hvor længe de har været arbejdsløse.
Hvis de kun har været arbejdsløse kort tid
- og hvis det er sådan en statistik, finansministeren har - er fordelen heller ikke tilsvarende stor.
Og er det stadig væk ikke rigtigt, at det SiD-medlem, som har arbejde indtil 60 år og derefter vælger at gå på efterløn, klart får et tab, når vi medregner, hvad ydelsen er, og vi i høj grad også medregner, hvad kontingentet i fremtiden er?
Er det ikke rigtigt?
Og er det ikke også rigtigt, at man fjerner retten til at arbejde 200 timer ved siden af og siger, at man skal kunne modregne?
Vi er tilhængere af modregning, men man skal da have retten til at arbejde gratis ved siden af.
Hvem er det, det går ud over, når man fjerner princippet om, at man har lov til at arbejde lidt ved siden af uden modregning?
Er det ikke SiD-medlemmet i modsætning til akademikeren?
Poul Nyrup Rasmussen (S), 1998-12-02:
Okay, kun ganske kort: Loven gælder jo med alle sine overgangsordninger ganske mange år frem i tiden.