Frank Jensen (S), 2003-03-21:
Det er for at følge op på det, som fru Pia Christmas-Møller siger her.
Da traf man beslutning om at gå ind med en militær intervention.
Det har den nuværende chef for våbeninspektørerne, dr. Blix, ikke gjort, tværtimod.
Hvorfor kunne Det Konservative Folkeparti ikke have den opfattelse, at man afventede det tidspunkt, hvor chefen for våbeninspektørerne sagde, at nu er nok nok?
Hvis det var tilfældet, kunne Sikkerhedsrådet have bemyndiget til en international militær aktion, og så havde vi været på fuldstændig sikker folkeretlig grund.
Var det ikke den bedste situation?
Og ville det ikke have givet det folkeretlige grundlag, som ville have betydet, at FN ville have stået meget mere styrket i den nuværende situation?
Nu er FN ydmyget.
Fru Gudrun Laub spurgte, om vi var rullet tilbage i den kolde krigs tid.
Jeg ved ikke, hvad der menes med udtrykket.
Hvis der menes, om vi har samme holdninger, som vi havde under den kolde krig, så er svaret ja.
Det går jeg også ud fra at den udenrigspolitiske ordfører fra Venstre vil svare: at man står for det samme, men vi står i noget nyt.
Vi står altså i en ny situation, en ny international situation, vi forsøger at opbygge en international retsorden, det er dér, vi befinder os.
Det troede vi også at Venstre og De Konservative gjorde, og det må vi da håbe at vi vender tilbage til oven på det her.
For jeg tror jo ikke på, at Venstre og De Konservative, når vi kommer på den anden side af den her debat, vil fastholde, at det, der er sket, er godt; det tror jeg simpelt hen ikke på.
Vi bør basere os på klare beslutninger i verdenssamfundet.
Det må ikke være sådan, at en lille alliance af lande kan rotte sig sammen og så intervenere militært i et andet land, uanset hvor berettiget det er at få fjernet Saddam Hussein.
Det bør ske på baggrund af beslutninger i verdenssamfundet, og jeg tror, at man, når man får tænkt sig om, bør komme til den konklusion, som vi var fælles om indtil i mandags.
Hr. Søren Gade spørger til den norske statsministers tale i Stortinget.
Af den grund at jeg har siddet her i Folketinget hele dagen, siden vi startede, har jeg ikke haft lejlighed til at høre talen, og derfor kan jeg ikke stå her og redegøre for den, men det vil da være passende, når vi nu har spurgt til det under udvalgsbehandlingen, og jeg forstår, at udenrigsministeren nu er i besiddelse af oplysningerne om, hvad den norske regering har udtalt, at vi så får en redegørelse her i slutningen af debatten.
Jeg vil sige om det med det folkeretlige spørgsmål, som jeg forstår er det hr. Troels Lund Poulsen spørger til: Jamen der er forskellige synspunkter på det, det har vi jo vidst.
Jeg er ikke i tvivl om, at det her er et brud på folkeretten, jeg er ikke i tvivl om det.
Men der er jo andre, der kan komme til en anden konklusion.
Min vurdering, vores vurdering er, at forudsætningerne for de beslutninger, der lå i FN's Sikkerhedsråd i forbindelse med vedtagelsen af resolution 1441, er ganske klare, og det gælder også den suspension af de gamle resolutioner, som også er bekræftet af udenrigsministerens notat i denne sag.
Så er det jo, man siger: Jamen den suspension af de gamle resolutioner kommer i kraft af, at våbeninspektørerne ikke gør fremskridt.
Juridisk har vi jo fået at vide, at de gamle resolutioner i den tid, 1441 fungerede, er suspenderet.
Jeg vil så næsten lade være med igen at kommentere det
om mandfolkepolitik.
Lad os lægge det bag os; det er jo ikke noget, der vedrører debatten her.
Jeg synes bare, debatformen bør friholdes for den slags udtryk, og det er ikke kommet fra vores sekretariat, i vores pressemeddelelser, men fra Venstres.
Jeg tror, det var det, jeg havde at sige i den sag.