Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-09-06:
Hr. Claus Larsen-Jensen stiller spørgsmålet, om ikke det er i dansk interesse, at alle sådan går i samme takt, og om ikke det er i dansk interesse, at vi ikke får sådan et Europa a la carte eller fleksibelt Europa eller et Europa i flere rum, eller hvad vi nu skal benævne det som?
Jo, jeg mener, det er i dansk interesse, fordi jeg mener - og det var det, der lå i det nationale kompromis, det må jeg anerkende - at lige så vel som vi ikke som land skal forhindre andre lande i at udvikle et meget, meget tættere politisk samarbejde, hvis det er det, de ønsker, så skal disse naturligvis også respektere vores fulde ret, hvis vi altså i dag skal betragtes som en selvstændig, suveræn nation, til at lade være med at gå ind i det meget tætte politiske samarbejde.
Det der med at sidde med høretelefoner og med at snakke i mikrofoner og have en eller anden tolkeboks til at oversætte gør altså, at det er meget svært for menigmand at følge med i, hvad der foregår.
Der er langt nok til Christiansborg i forvejen, skulle jeg hilse og sige.
Derfor skal vi være meget beregnende med hensyn til, hvilke ting vi lægger fra nationalstaterne, og derfor mener jeg da, det er naturligt, at hvert enkelt land for sig tager stilling til: Hvad er det så, vi ønsker at lægge fra os, og hvad ønsker vi ikke at lægge fra os.
Men den model, hr. Claus Larsen-Jensen så vidt jeg kan høre taler for, er en model, hvor man sidder og forhandler sig frem og laver et kompromis måske mellem 30 nationer fremover, og så skal alle bare vandre i samme takt.
Det synes jeg ikke er i Danmarks interesse, og der skiller vandene så klart.
Så til fru Lene Espersen: Jamen, altså, lad mig bare sige, at hvis fru Lene Espersen og jeg kunne blive enige om at vedtage et lovforslag i Folketinget, som definitivt vil tage monopolet til at udskrive folkeafstemninger væk fra politikerne, så er vi ude over denne her diskussion, for så vil det være befolkningen, der i givet fald på vælgerinitiativ ved at samle et vist antal underskrifter ville begære folkeafstemning om et emne, hvis de gerne ville have det til folkeafstemning, og så fik vi en folkeafstemning om det.
Så hvis vi kunne blive enige om det, synes jeg da, det ville være en frugtbar diskussion, vi har haft her i dag.
Det, der er sagen, og som vi har forholdt os til, er, at vi ikke vil forhindre folkeafstemninger fremover.
Vi vil da ikke forhindre, at man kan tage en folkeafstemning om et givet emne.
Vi er faktisk rimelig, rimelig fordomsfri i forhold til folkeafstemninger, det har bare ikke noget at gøre med, om Dansk Folkeparti vil anbefale et ja eller nej i den pågældende folkeafstemning.
Og så til slut til fru Elisabeth Arnold
: Altså jeg må sige, at det var fru Arnold, der spurgte mig, om jeg skulle give karakter til andre landes demokratier, og så kan jeg konstatere, at det faktisk er hendes egen udenrigsminister, der giver karakter til det tyske demokrati. Jeg synes, det var en boomerang, som blev sendt af sted fra fru Elisabeth
Arnold for et øjeblik siden, og jeg må stadig væk udtrykke, at jeg synes, det er mærkværdigt, at Danmark på den måde blander sig i en intern tysk debat om, hvordan det tyske demokrati skal fungere.
Men det er udtryk for, at man ved, at den tyske befolkning ikke er bag det, man er i gang med at foretage.
Så i stedet for at sige, at naturligvis er vi da rimelig afslappede over for, om den tyske befolkning bliver spurgt, slår man bremserne i og siger, at det er en ganske forfærdelig udtalelse, at en tysker kan formaste sig til at foreslå, at den tyske befolkning bliver spurgt om noget som helst.