Hans Christian Schmidt (V), 2004-05-12:
Den 2. april indgik regeringen, Dansk Folkeparti og Kristendemokraterne en aftale om vandmiljøplan III.
Det var med stor tilfredshed, at vi afsluttede mere end 2 måneders forhandlinger og 1 års fagligt udredningsarbejde med en ny vandmiljøplan III.
Resultatet er blevet en vandmiljøplan III, som regeringen er stolt af, hvor vi iværksætter en integreret indsats for at nedbringe belastningen af vandmiljø og natur og også belastningen for naboerne, og i regeringens øjne er der tale om den samlet set mest ambitiøse vandmiljøplan, som Danmark nogen sinde har haft. Vi fik en bred aftale, som jeg synes at miljø- og naturbeskyttelsen i Danmark har fortjent.
Men jeg havde gerne set, at den var endnu bredere.
Oppositionen var desværre længe om at komme med sit udspil, og da det endelig kom, viste det sig, at det ikke var foreneligt med regeringens opfattelse af en realistisk politik, og hvad der er en fornuftig fremdrift i miljø- og naturpolitikken, hverken i forhold til miljøbeskyttelsen eller i forhold til beskæftigelsen og samfundsøkonomien i øvrigt.
Vi har for første gang anvendt en samlet tilgang til vandmiljøet og naturbeskyttelsen i vandmiljøplan III.
Der er mange mål.
Vi indfører et helt nyt virkemiddel i vandmiljøplan III, idet vi regulerer fosforoverskuddet ved hjælp af en afgift på mineralsk fosfor i foderet.
Det er en enkel og ubureaukratisk måde at regulere på, og jeg har da også hørt mange positive røster om denne tilgang til at håndtere problemet på.
Vi vil se en fortsat reduktion af kvælstofudledningen - 13 pct. frem mod 2015 - og dermed fastholder vi og bygger oven på det resultat, som blev opnået med vandmiljøplan I og II.
Som en anden nyhed sætter vi også fokus på at reducere fosforudledningen fra landbrugsarealerne.
Vi opfordrer og tilskynder landmændene til at lægge brakarealer der, hvor de gavner miljøet mest.
Det gør vi ved en supplerende MVJ-ordning, således at landmændene får et klokkeklart incitament til at placere deres brakarealer langs med søer og vandløb.
Herved styrker vi brinkerne og tilbageholder fosfor fra arealerne i oplandet.
Det vil give en ganske væsentlig tilbageholdelse af fosfor.
Tilbageholdelse af fosfor er i øvrigt vigtig i forhold til tilstanden i især vores søer, og det er vores vurdering, at mindst tre fjerdedele af de danske søer vil kunne få det bedre som følge af denne foranstaltning.
Vi har ønsket at sætte fokus på den sårbare natur i forhold til ammoniakbelastningen.
Vi har i vandmiljøplan III besluttet at indføre en særlig beskyttelse af den sårbare natur, hvor vi omsætter Wilhjelmudvalgets anbefalinger om at beskytte værdifulde naturtyper som højmose, lobeliasøer, store heder og overdrev.
Ud over en indsats for miljø og natur har det også ligget regeringen på sinde at give naboerne til husdyrbrug en bedre beskyttelse.
Regeringen lægger meget stor vægt på, at den dygtighed, der findes inden for det faglige system i Danmark, fortsat leverer resultater, som vi kan bruge til at have en landbrugsproduktion, der i stadig større grad er i balance med miljø og natur.
Vi afsætter derfor 155 mio. kr. til et generelt forskningsprogram samt 200 mio. kr. til forskning
inden for økologi
Udtagning af landbrugsjord er et effektivt middel til at begrænse påvirkning af vandmiljøet, og det er endvidere typisk forbundet med gode naturkvaliteter.
Regeringen har derfor afsat i alt 500 mio. kr. til at få udtaget
flere landbrugsarealer i de kommende år, herunder ikke mindst udlægning af randzoner samt etablering af vådområder.
Vi er hermed i stand til virkelig at lave en afgørende forbedring af vådområdeindsatsen.
Den har været lang tid om at blive løbet i gang
, men nu er der god fremdrift, og jeg fornemmer, at landmændene er villige til at indgå aftaler, så vådområder er et vigtigt og et rigtig godt virkemiddel, både set fra regeringen og også i forhold til lokale ønsker. Vi har lavet en langsigtet løsning.
Det er godt for miljøet, og det er godt for naturen.
Skulle tingene udvikle sig på en måde, som vi ikke har kunnet forudse, har vi indlagt to evalueringer.
En i 2008, hvor vi også kan se effekten af virkemidlerne i vandmiljøplan III i forhold til de mål, som bliver fastlagt for de individuelle vand- og naturområder som et led i implementering af habitatdirektiv og vandrammedirektiv, og endelig en evaluering i 2011, hvor vi har tænkt os at se, om den teknologiske udvikling, forskningsprogrammernes gennemførelse og implementeringen af resultaterne heraf kan give anledning til at revurdere de mål, som vi har fastlagt i vandmiljøplan III. På den baggrund er det med overraskelse og en vis skepsis, at jeg står her i dag for at debattere oppositionens forslag til vandmiljøplan III.
Forslaget føjer ikke noget til den nye forhandlingsposition eller til den forhandlingsposition, som partierne, der står bag forslaget, havde, da de forlod forhandlingerne om vandmiljøplan III.
Med B 191 foreslår man endnu en gang, at 30 pct. af Danmarks arealer skal være omlagt til natur i 2025.
Hvis man antager, at al skov indgår i definitionen af natur, og det var jo ikke tilfældet, da vi spurgte til det under forhandlingerne, men lad os nu gøre det, så svarer det til, at vi skal ud og omlægge ca. 480.000 ha af den landbrugsjord, der er i omdrift i Danmark.
Det svarer til ca. 13 pct. af det nuværende omdriftsareal.
Dette kan kun gøres med meget store statslige investeringer.
Det er vurderet, at det vil koste staten i størrelsesordenen 2 mia. kr. om året frem til 2025, og det giver sig selv, at man jo ikke tager 480.000 ha landbrugsjord ud af omdrift, uden at produktionen falder.
De afgrøder, der skulle have stået på de marker,
leverer ikke det udbytte, der skal være med til at skabe arbejdspladser både hos underleverandører og i forarbejdningsindustrien.
På tilsvarende vis tager man heller ikke bare 480.000 ha ud af omdrift, uden at det får konsekvenser for husdyrholdet, idet der er et mindre areal til at modtage husdyrgødning.
Husdyrholdet vil altså falde.
Den 1. maj havde præsidenten for Danmarks Naturfredningsforening et indlæg i Jyllands-Posten om vurderingerne af de økonomiske konsekvenser af oppositionens forslag til vandmiljøplan III.
Han påstod, at målene kan nås langt billigere, men han skrev intet om hvordan.
Jeg vil da også gerne tilføje, at oppositionen selv var med til at fastlægge de forudsætninger, som skulle ligge bag beregningerne - punkt for punkt.
Jeg ved det, fordi jeg stillede spørgsmålene, og det var punkt for punkt, må jeg sige til hr. Keld Albrechtsen.
I øvrigt var flere af tingene meget givet inden.
Jeg siger det blot, for bl.a. lige den med fosforudledningen var jo helt klar.
Den var endda så klar, at når man læste det forslag, man havde fået, stod det meget tydeligt i punkt 2, sådan at man ikke skulle lede efter det: reduktion af fosforudledning med 50 pct. inden 2009.
Jeg skal ikke begynde at diskutere med hr. Keld
Albrechtsen, om det blev fortrudt eller misforstået, men jeg synes, det er en god vane, at når man modtager papir fra de forhandlingspartnere, man har, så tager man det for pålydende.
Det var, hvad der skete her.
Jeg er sikker på, at hr. Keld Albrechtsen vil kunne bekræfte det papir, for jeg kunne jo se, hvem jeg modtog det fra, og det var bl.a. også fra hr. Keld Albrechtsen.
Vi har altså også haft lejlighed til at gennemgå Naturfredningsforeningens forslag til vandmiljøplan III
undervejs i forhandlingerne.
Det kan man også forvisse sig om ved at læse det faglige grundlag for vandmiljøplan III. Præsidenten kom også med nogle påstande om, at det politiske resultat i form af vandmiljøplan III ikke yder det faglige udredningsarbejde retfærdighed.
Det er jeg helt uenig i.
Det er en ærlig sag, hvis man ikke kan lide resultaterne
af det faglige udredningsarbejde.
Men aftalen om vandmiljøplan III bygger på den faglige udredning, som er den største faglige udredning nogen sinde, som gør, at vi i dag kan tage en politisk diskussion om vandmiljøplan III.
Så må oppositionen accepterer, at det faglige grundlag opgør omkostningerne på en måde, som de åbenbart ikke kan lide.
Oppositionen har så at sige meget travlt med at nedbringe kvælstofudledningen fra landbruget yderligere.
Man forestiller sig, at udledningen kan reduceres med yderligere 20 pct. frem til 2010.
Det er, som om oppositionen har glemt, at vi allerede har reduceret udledningen af kvælstof med næsten 50 pct. med vandmiljøplan I og II. Det virker også, som om oppositionen har glemt, at vi er i færd med at implementere vandrammedirektivet, som gør, at vi frem mod 2009 skal fastlægge mål og indsatsplaner for, hvordan de enkelte vandområder skal beskyttes.
Stiller man generelt krav om yderligere 20 pct.s reduktion af kvælstofudledningen, vil man komme til at overregulere i forhold til visse vandområder.
Det er derfor min klare overbevisning, at den strategi, som regeringen har valgt, er den absolut bedste.
Man satser massivt på udviklingen af teknologi og produktionsmetoder, således at vi i 2009 er klar til at sætte ind de steder, hvor der for alvor er brug for at reducere kvælstofudledningen, frem for at fortsætte den generelle regulering over hele landet.
Sidst, men ikke mindst, fremturer oppositionen atter med deres såkaldte kloge svinestop.
Det er min klare overbevisning, at det stop ikke vil stå mål med de resultater, man vil opnå rent miljømæssigt, og at det i den grad vil være en belastning for erhvervet.
Det er ikke målrettet.
Man maler med den brede pensel.
Jeg har tidligere været inde på, hvordan vi som led i VVM-proceduren sikrer, at der ikke sker en udvidelse de steder, hvor det ikke er foreneligt med virkningerne for miljøet lokalt. Så i forhold til ammoniakfordampning gennemfører vi, som jeg sagde, nu en gammel anbefaling fra Wilhjelmudvalget. Vi indfører nye 300-meter-beskyttelseszoner rundt om ammoniakfølsom natur som større heder, værdifulde overdrev, særlig værdifulde søer og højmoser.
I alt tror jeg, at vi er oppe på omkring 328.000 ha.
Så det er store områder, som de her områder udgør, altså dels områderne, dels det bælte, som vi lægger rundt omkring dem.
Her må der altså ikke forekomme udvidelse af husdyrbrug, hvis udvidelsen medfører en forøget udledning af ammoniak.
Der er således tale om et målrettet stop for udvidelse af husdyrbrug der, hvor naturen har særligt behov for beskyttelse.
Vi udmønter denne del af aftalen, i takt med at kortlægningen og afgrænsningen af områderne skrider frem.
I forhold til lugtproblematikken er et stop heller ikke svaret.
Nabogeneudvalget, hvor Dansk Landbrug og Landsforeningen af Gylleramte har siddet, har fremlagt en række anbefalinger.
Meldingerne herfra er, at større afstand mellem nye driftsbygninger og naboer og intensiv satsning på bedre teknologi er de midler, der skal til.
Også derfor mener jeg, at et svinestop blot vil forsinke udflytningen af stalde, der er forkert placeret, og det vil også forsinke indførelsen af ny teknologi.
Det har vi i hvert fald ingen gavn af.
Når jeg sådan siger lidt om de her tal, er det ikke så meget, fordi man skal begynde at have en stor taløvelsesmagi i gang dernede.
Jeg vil bare sige til hr. Keld Albrechtsen, som jeg i øvrigt ofte har en rigtig god debat med, at jeg synes, det
er unfair.
Hr. Keld Albrechtsen ved, at man har sendt og afleveret et stykke papir til mig som miljøminister, til fødevareministeren og til hele vores embedsmandsværk, hvor man i punkt 2, som jeg sagde før, skriver om en reduktion af fosforudledning med 50 pct. inden 2009.
Så får man beregningerne, og de viser nogle store tab af arbejdspladser.
Så kommer man over til et møde og forklarer, at det ikke helt var det, man havde ment, på trods af at vi kan se, at det står på skrift.
Jeg synes, at vi skal rette os efter det, folk har skrevet på skrift, for vi må da ligesom tro på, at man har regnet det igennem.
Så medgiver jeg, at man kom med et nyt bilag, som ikke er regeringens nye forslag.
Hr. Keld Albrechtsen kom ved en fortalelse, tror jeg, til at sige, at regeringen kom med nogle nye tal dagen efter.
Nej, nej, de byggede skam på det her nye dokument, som vi fik fra oppositionspartierne, hvoraf det fremgår, at fosfordelingen følger regeringens udspil, og der laves en selvstændig beregning på, hvad det vil koste at nå regeringens mål i 2010.
Jeg må sige til hr. Keld Albrechtsen, at det er fuldstændig i orden, at man kommer til at gøre nogle ting, som man senere fortryder.
Det tror jeg da der er mange der har prøvet.
Jeg er bare nødt til at sige til hr. Keld Albrechtsen, at så klæder det en bedst, at man selv går ud og siger: Nuvel, det er sandt nok, at vi afleverede de tal; det er sandt nok, at da vi så tallene, sendte vi bagefter en korrektion over og fik beregnet nogle nye tal.
Til gengæld synes jeg ikke, at det er sandt og rigtigt at udlægge det, som om det er regeringen, der har siddet og arbejdet med nogle tal.
Vi har stillet det til rådighed, det er nøjagtig de samme institutioner, som også var til rådighed, da vi lavede vandmiljøplan II.
Derfor synes jeg bare, at det burde hr. Keld Albrechtsen kvittere for. Så kan vi tage debatten bagefter, om vi synes det ene
eller det andet.
Men i hvert fald har de mennesker, der har arbejdet med og udarbejdet de tal, gjort det på baggrund af de faktuelle oplysninger, de fik i det papir, som var tilsendt fra oppositionen til ministerierne.