runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Aage Frandsen (SF), 2002-04-17:
Jeg synes, at statsministerens eksempel med skattereformen i 1993 ikke bare er dårligt, det er elendigt.
For jeg husker det helt på samme måde som hr. Frank Jensen: Den daværende regering og den daværende skatteminister fremlagde ideer til en plan, som i høj grad indførte en ny skattepolitik, så man må sige, at så havde regeringen sådan set meddelt noget andet, og derfor havde man tilkendegivet, at man ønskede at opsige den, og den var opsagt fra den daværende regerings side.
Men med hensyn til det her er det afgørende, at regeringen ikke spiller ordentligt med åbne kort, for man kunne bare før valget have sagt, at det her er altså så vigtigt for os, at det vil vi gennemføre under alle omstændigheder.
Så til det med at jeg skulle være glad nu: Ja, jeg er sådan set altid glad, men jeg er så bekymret for at lave en aftale med den regering, der lige før har brudt en aftale med mig.
Derfor tror jeg, at det klogeste er ikke at lave et nyt forlig om folkeskolen, men at lave nogle lovændringer for folkeskolen og så sige, at de ikke varer længere, end til andre er vedtaget.
Bodil Kornbek (KRF), 2002-04-17:
Jeg fik jo ikke noget svar på mit spørgsmål, så det kunne være, at jeg bare er blevet sprunget over ved en forglemmelse. Jeg vil gentage det, for undervisningsministeren har meget tydeligt og klart udtalt, at folkeskoleforliget er noget, som har været forberedt i længere tid, for folkeskoleforliget er uforeneligt med Venstres politik.
Jeg regner med, at undervisningsministeren har udtalt sig klart, tydeligt og sandt selvfølgelig.
Hvis ikke undervisningsministeren har det, kan statsministeren måske komme med en anden udlægning af det her. Så jeg vil gerne have bekræftet, om forløbet har været forberedt i længere tid, og at folkeskoleforliget er uforeneligt med Venstres politik; et klart og tydeligt spørgsmål.
Frank Jensen (S), 2002-04-17:
Men jeg tror, at statsministeren erindrer, at under den tidligere Schlüter-regering forud for regeringsskiftet i 1993 havde den daværende statsminister hr. Poul Schlüter opsagt de skattepolitiske aftaler.
Men lad nu det ligge, det er jo ikke nogen skattepolitisk debat, for vi har her en meget frisk erindring
om, hvad undervisningsministeren sagde, og jeg synes, at statsministeren skal være glad for, at statsministeren har en undervisningsminister, der har kvinde- og mandshjerte nok til at sige, som undervisningsministeren gjorde, og undervisningsministeren sagde det i øvrigt til partierne inden for døren, såvel som hun sagde det uden for døren, det har jeg fuld respekt for: »Jeg vedkender mig, at jeg bryder en mangeårig tradition, nemlig når regeringen nu ønsker et forslag vedtaget, som ikke har fuld opbakning i den tidligere forligskreds«.
Hvorfor vil statsministeren ikke læse den passage op i det notat, statsministeren står med?
For statsministeren vil alene læse det op, der kommer efterfølgende.
Det her er et forligsbrud, det er blokpolitik, og det er desværre det, som statsministeren har kastet sin undervisningsminister ud i at gennemføre på skolens område.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-04-17:
Må jeg sige til hr. Frank Jensen, at det, undervisningsministeren klart fastslår i sine udtalelser, er: »Jeg mener, at folkeskolen står sig bedst ved at have et så bredt forlig som muligt, og det er min klare opfattelse, at også de tidligere forligspartier er interesseret i en styrkelse af folkeskolen.«
Undervisningsministeren har fuldstændig klart tilkendegivet det, som også er min opfattelse, og det er altså også regeringens opfattelse, at det bedste er, at der står et bredt flertal bag, og det er regeringens hensigt.
Derfor må jeg fuldstændig afvise, at regeringen skulle have til hensigt at føre blokpolitik på folkeskolen, tværtimod.
Det fører mig direkte frem til hr. Aage Frandsen, som siger, at det her er historisk.
Det er overhovedet ikke historisk. Der er eksempler, som jeg allerede har nævnt her i Folketingssalen, fra fortiden på, at en regering føler sig fri til at ændre i gamle aftaler som f.eks. i 1993, da den tidligere regering gennemførte en skattereform uden at forhandle med os, der var gamle skattereformpartier.
Lad mig så sige til hr. Aage Frandsen, at hr. Aage Frandsen egentlig burde opfatte det som meget hjælpsomt, at regeringen tager det lille bitte hjørne af folkeskoleloven
ud, der hedder modersmålsundervisning, og siger: Den sag, som vi klart har annonceret på forhånd, at vi vil have gennemført, og som også er en del af vores integrationspolitik, er ligesom taget ud til selvstændig behandling.
Det er et lille hjørne, der ikke kan siges at være bærende for folkeskolen.
Samtidig lægger undervisningsministeren så en stor 10-punkts-plan frem, som er til forhandling bl.a. med hr. Aage Frandsen, som jo hverken vil eje eller have forslaget om modersmålsundervisningen.
Men ved at gøre det på denne måde får hr. Aage Frandsen alletiders mulighed for at forhandle med regeringen om en bred aftale om det, der virkelig er det bærende i folkeskolen, nemlig timer til dansk og matematik, styrkelse af naturfag og historie, tidligere undervisning i fremmedsprog osv. Sådan burde hr. Aage Frandsen opfatte denne her situation.
Aage Frandsen (SF), 2002-04-17:
Det, der er det helt afgørende, er, om Venstre før valget helt entydigt siger til os andre - og det er netop det, man ikke gør - at man vil ændre folkeskoleloven, også selv om forligspartierne ikke vil være med.
Det meddeler man ikke.
Tværtimod er der en række beskeder undervejs, der siger til os: Vi vil gerne lægge det her frem, og det gør vi, og vi forhandler det, men vi bryder ikke forliget.
Det er det, man har meddelt inden.
Det er dér, statsministeren gør noget helt historisk, og det er så alvorligt, fordi det er statsministeren, der gør det, for så spørger man sig selv: Tør jeg lave et forlig med denne statsministers regering?
Når statsministeren derfor indbyder til forhandlinger omkring en ny folkeskolelov, så lad os sige: Jeg vil nu råde alle fra at indgå forlig med statsministeren og undervisningsministeren om det der, for man ved jo ikke, hvor længe det varer.
Men det ændrer jo ikke ved, at man kan lave en aftale om, at man lige laver den lov uden Dansk Folkeparti.
Jeg tror, det ville være klogest.
Bodil Kornbek (KRF), 2002-04-17:
Jeg vil så vælge et andet citat end hr. Frank Jensen.
Der står i Politiken den 13. april 2002: »Jeg har forberedt mig på den store opmærksomhed omkring folkeskoleforliget.
Samtidig er det noget, som har været forberedt i længere tid, for folkeskoleforliget er uforeneligt med Venstres politik.« Dermed vil jeg gerne bede statsministeren om at bekræfte, at forløbet har været forberedt i længere tid, fordi folkeskoleforliget er uforeneligt med Venstres politik.
Frank Jensen (S), 2002-04-17:
Jamen - må jeg sige til statsminister - spørgsmålet er så enkelt: Hvorfor erklærer statsministeren sig ikke enig i, at regeringen har brudt en mangeårig tradition?
Ikke en tradition for at lægge ting frem, for det er ikke det, undervisningsministeren siger, undervisningsministeren siger for at få forslaget vedtaget - imod forligskredsen.
Må jeg referere alle de gange Venstre over for den tidligere undervisningsminister under en SR-regering har sagt, at det her er forligsbrud: Tilbage i 1997, hvor den daværende undervisningsminister ønskede at lave en ny matematikbekendtgørelse, sagde Venstre: Der er et forlig, så det er forligsbrud; det afstod man så fra.
I 1999, hvor der var et flertal, der gerne ville gennemføre et fireårigt forsøg med heldagsskolen, sagde en række partier, at det var forligsbrud, og vi afstod fra at gennemføre det.
I 2000, hvor der var et flertal under den daværende regering for at gennemføre et loft for forældrebetaling i skolefritidsordningen, sagde den daværende skolepolitiske ordfører fra Venstre, fru Ulla Tørnæs, at det her var forligsbrud, og den daværende regering afstod fra at gennemføre det.
Nu har vi altså en ny regering, der anlægger en fuldstændig ny praksis.
Hvorfor erklærer statsministeren sig ikke bare enig med undervisningsministeren i, at det her er et brud ikke bare på traditioner, men også på et forlig, for det er det, undervisningsministeren gjorde den 10. april?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-04-17:
Fordi undervisningsministeren ikke har sagt, at det her er et forligsbrud, og det er det heller ikke.
Det er en fornyelse af en gammel aftale efter de regler, der gælder for det, nemlig at man inden valget annoncerer, at man ønsker sådanne ændringer, og derefter forhandler man med forligskredsen.
Det er det, undervisningsministeren har sagt, og jeg står jo her med, hvad undervisningsministeren både har sagt og skrevet om den sag.
Så er det rigtigt, at undervisningsministeren siger, at hun vedkender sig, at man bryder en mangeårig tradition ved at lægge et forslag frem, som ikke har fuld opbakning i den tidligere forligskreds
, fordi man i folkeskoleforligskredsen har haft den tradition, at man ikke lagde et forslag frem, inden alle var enige om det.
Men her er der den nye situation, at det er annonceret klart ved valget.
Vælgerne har vidst det, alle har vidst, at vi ønskede at afskaffe kommunernes pligt til at tilbyde modersmålsundervisning.
Det har været fuldstændig åbent, at det ville komme op efter valget, sådan som det også er kommet.
Derfor er det rimeligt, at der er en mekanisme til, at man kan forny gamle aftaler.
Der er jo sket meget på de 10 år.
Det kan da ikke passe, at selv om der er sket meget i det omgivende samfund, så må man overhovedet ingen ændring gennemføre af folkeskolen, uden at alle er enige om det.
Der siger vi så, at for at der skal være anstændighed bag aftaler, at man skal kunne stole på aftaler, så skal man anstændigvis annoncere sådanne forslag til fornyelser inden et valg, og det er det, vi har gjort.
Det er efter min opfattelse helt efter bogen.
Frank Jensen (S), 2002-04-17:
Indtil onsdag den 10. april deltog Kristeligt Folkeparti, Det Radikale Venstre, SF og Socialdemokratiet i forhandlinger med den nuværende regering, med den nuværende undervisningsminister, om forandringer i skolen.
Men onsdag den 10. april satte undervisningsministeren os stolen for døren og sagde: Nu ville hun have et svar.
Ville vi acceptere, at der blev vedtaget en lov, der omfatter det nuværende folkeskoleforlig med Dansk Folkeparti, uden om forligspartierne? Da sagde vi fra Socialdemokratiets side: Vi vil gerne være med til, at undervisningsministeren kan få indfriet den politik, ministeren og regeringen har om ophævelse af den kommunale forpligtelse, bare man ikke flytter pengene fra kommunerne, sådan at kommunerne kunne gennemføre den sprogstimulering af de tosprogede børn, som også statsministeren og regeringen har sagt at man gerne vil have.
Men det var ikke nok.
Derfor brød undervisningsministeren forliget og gik ud til pressen og sagde: »Jeg vedkender mig, at jeg bryder en mangeårig tradition, nemlig når regeringen nu ønsker et forslag vedtaget, som ikke har fuld opbakning i den tidligere forligskreds«.
Hvorfor erklærer statsministeren sig ikke enig med sin undervisningsminister i, at det her er et gedigent forligsbrud?
»Hvorfor benægter statsministeren, at regeringen har brudt forliget om folkeskoleloven, når undervisningsministeren ærligt har erkendt det?«
Skriftlig begrundelse I blandt andet Berlingske Tidende den 11. april 2002 vedkender undervisningsminister Ulla Tørnæs sig bruddet på folkeskoleforliget, mens statsministeren i en udtalelse til Ritzaus Bureau den 10. april afviste, at der skulle være tale om et forligsbrud.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-04-17:
Om 10. klasse gælder det jo, som hr. Aage Frandsen sikkert udmærket ved, at i henhold til loven er regeringen forpligtet til at gennemføre en evaluering af tiendeklasseordningen i år.
Derfor vil spørgsmålet under alle omstændigheder i henhold til den gamle aftale komme op i år, og derfor indgår tiendeklassespørgsmålet også i den 10-punkts-plan, som undervisningsministeren har præsenteret forligspartierne for.
Lad mig derfor bare endnu en gang sætte en tyk streg under, at det er regeringens opfattelse, at det er værdifuldt, at der bag den danske folkeskolelov står et bredt flertal i Folketinget.
Det, der er passeret indtil nu, ændrer
ikke på regeringens hensigt.
Regeringens hensigt er at skabe det bredest mulige flertal bag en ny folkeskolelov.
En ny folkeskolelov, som giver et bedre fagligt niveau i den danske folkeskole.
Det kan hr. Aage Frandsen være forsikret om.
Og hr. Aage Frandsen bliver indbudt sammen med alle andre partier i Folketinget, og der bliver altså alle tiders chance for, at ethvert parti får mulighed for indflydelse på folkeskolens fremtid.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Aage Frandsen (SF), 2002-04-17:
Det kunne man sagtens have fundet ud af, hvis regeringen ville have forhandlet disse ting med os, inklusive modersmålsundervisningen, det var en del af det.
Så vil jeg godt spørge efter tiendeklasseforliget.
Det er jo - som jeg sagde før - et helt selvstændigt forlig, og der har regeringen altså sagt, at man vil lave ændringer.
Men dér går jeg ud fra, at regeringen holder forliget, for det blev der ikke sagt noget om før valget.
Tiendeklasseforliget vedrører jo folkeskolens 10. klasse, men det vedrører også de frie skolers 10. klasse, både private grundskolers 10. klasse og efterskolernes 10. klasse.
Det var et sted, hvor vi, da den aftale blev indgået for nogle år siden, var enige med Venstre.
Men der er to steder, man skal støtte hinanden i en forligskreds: Det ene er selvfølgelig, hvis man er enige politisk.
Det andet er at sikre, at alle parter bliver ordentligt behandlet i en forligskreds, og det var det, vi sikrede i forhold til både Venstre og Kristeligt Folkeparti i nogle af de diskussioner, vi havde tidligere.
Ikke fordi vi var enige med Venstre og Kristeligt Folkeparti, men fordi vi sagde, at det er afgørende, at alle er enige.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-04-17:
Jo, men på den måde har vi jo hjulpet hinanden ofte.
Vi har også ganske ofte i fælles forligsaftaler med SF varetaget SF's interesser, som SF nogle gange har varetaget vores interesser.
Sådan må det være, når man har en aftale.
Med hensyn til SU - bare for at tage det som eksempel, nu hr. Aage Frandsen trækker det frem - så har regeringen ingen planer om at ændre i SU-systemet, og derfor et det jo ikke et aktuelt spørgsmål.
Hvis vi havde haft planer om det, så havde vi annonceret det forud for valget, og da vi ikke har gjort det, ja, så har vi ingen planer om at ændre i det.
Denne regering er kendetegnet ved, at det, den sagde og lovede før valget, det gør den, og det gennemfører den efter valget.
Det kan hr. Aage Frandsen stole på.
Lad mig så sige: Det er fortsat regeringens hensigt, at vi får en bred aftale om folkeskoleloven, for det mener jeg ville være værdifuldt.
Derfor synes jeg altså, at det ville være tjenligt for folkeskolen, om hr. Aage Frandsen beskæftigede sig mere med indholdet, med dette at få skabt en bedre folkeskole, som kan leve op til nutidens krav om, at børnene lærer noget.
Jeg synes, det var bedre at interessere sig for det, fremfor en procedurediskussion, der bygger på forkerte forudsætninger om, hvad der har været regeringens hensigt og er regeringens hensigt.
Aage Frandsen (SF), 2002-04-17:
Selvfølgelig kan cirkus også være alvorligt.
Men det her er altså ret alvorligt, for det er også et spørgsmål om, hvem der tør indgå en aftale igen med den nuværende regering.
Hvem tør lave en aftale om folkeskolen med regeringen?
Derfor vil jeg spørge til nogle af de forlig, jeg nævnte før.
Eksisterer de efter statsministerens opfattelse, eller eksisterer de ikke?
Vi nøjes med to forlig, for så er statsministeren nødt til at svare på de to.
Eksisterer tiendeklasseforliget?
Og eksisterer SU-forliget?
SU-forliget er endnu ældre, det er tilbage fra 1987, men det betragtede den daværende regering simpelt hen som et forlig, og Venstre skulle være enig i alt.
Vi skulle være enige i alt, og vi blev enige i alt.
Det er en del af en kultur, vi har i Folketinget.
Sådan var det også førhen med folkeskoleforliget, og vi har hæget om, at Venstre blev tilgodeset i folkeskoleforliget, for at Venstre ikke skulle bakke ud.
Det er takken, vi får nu, at vi bare bliver smidt ud.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-04-17:
Først til hr. Aage Frandsen: Når vi ikke gik til valg på at bryde eller opsige folkeskoleforliget, var det, fordi vores hensigt ikke var, at man skulle opsige folkeskoleforliget, men at man skulle få en aftale i forligskredsen.
Det er jo derfor.
Men vi har sagt meget klart på forhånd, at vi ønskede disse ting taget op i forligskredsen, og derved ved alle da også, at så skal det forhandles, plus at det selvfølgelig har en konsekvens, hvis man ikke kan blive enige, og den konsekvens må man jo så vurdere i situationen. Den konsekvens, vi tager, er ikke at sige, at så er det hele sprængt i luften, men den konsekvens, vi tager, er at fortsætte forhandlinger med alle Folketingets partier om en ny folkeskoleaftale.
Det er da en fuldstændig regulær fremgangsmåde.
Til hr. Frank Jensen
: Hr. Frank Jensens udtalelser er jo rigtig interessante, for det, hr. Frank Jensen her siger, er, at hvis bare regeringen vil give hr. Frank Jensen og Socialdemokratiet 60 mio. kr., så er Socialdemokratiet parat til at sige, at det her ikke er forligsbrud.
Det viser, at det her ikke handler om principper; det handler om 60 mio. kr. til hr. Frank Jensen.
Endelig til fru Pia Kjærsgaard: Jeg må da indrømme, at når jeg hører sådan en debat her, kunne jeg da også godt få den tanke, at for at få fuldstændig rene linjer bør alle forligsaftaler udstyres med en automatisk udløbsdato, for hvis man skal have det cirkus her, hver gang vælgerne har bedt om at få forandringer i det danske Folketing, er det bedre at have fuldstændig rene linjer og sige, at så er der automatisk udløbsdato på alle forligsaftaler.
Frank Jensen (S), 2002-04-17:
Hvis man ikke tog de godt 60 mio. kr. op af kommunekasserne, ville vi acceptere det, og så ville vi fortsætte inden for forliget, og vi ville ikke sige, at regeringen har brudt forliget.
Det er for øvrigt ikke første gang, jeg har sagt det offentligt, men jeg beklager da, hvis statsministeren ikke har fået det at vide af sin undervisningsminister.
Har statsministeren virkelig ikke hørt det tilbud?
Der er altså flere, der har siddet med ved forhandlingerne, og der er flere, der har bidraget under forhandlingerne, der kan bevidne, at det tilbud blev givet under forhandlingerne onsdag den 10. april.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-04-17:
Jeg synes, det er tankevækkende med den forskel, der også er på det israelske samfund og nogle af de samfund, som Israel er omgivet af i Mellemøsten.
Jeg tænker på den større åbenhed, der også er i Israel om den slags forhold.
Her kan jeg f.eks. henvise til, at den 15. april blev der afsagt en kendelse fra den israelske højesteret, som åbner mulighed for adgang for repræsentanter fra Røde Kors og palæstinensisk Røde Halvmåne til Jenin-flygtningelejren.
Tilsvarende har en række journalister fået adgang. Det, jeg vil sige med det,
er, at der altså også i Israel er mange, som er meget opmærksomme på, om den israelske hær og andre følger krigens love, respekterer menneskerettighederne, at der ikke sker krænkelser. I den henseende er Israel jo et forholdsvis åbent retssamfund, ikke mindst sammenlignet med de samfund, som Israel er omgivet af.
Derfor tror jeg, at hr. Villy Søvndal skulle tænke på, at der også i det israelske samfund selv er en vældig opmærksomhed på og interesse for, at der ikke sker krænkelser af menneskerettighederne.
Mette Frederiksen (S), 2002-04-17:
»Vil statsministeren redegøre for, i hvilket omfang Statsministeriets ansatte udfører arbejde for Venstres partiorganisation?« Skriftlig begrundelse
Af Ekstra Bladet den 7. april 2002 fremgår det, at statsministerens pressechef udfører arbejde for partiet Venstre.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-04-17:
Jeg konstaterer kun, at hr. Villy Søvndal i dag fremsætter en meget alvorlig anklage, nemlig at Sharon er ansvarlig for krigsforbrydelser.
Jeg ved ikke, hvilket grundlag hr. Villy Søvndal har at udtale sig på, men det er i hvert fald ikke et grundlag, som den danske regering vil basere sig på.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Bjarne Laustsen (S), 2002-04-17:
»Vil ministeren bekræfte, at hvis en medarbejder bliver sat ned i arbejdstid til 29,7 timer om ugen, vil der ikke være mulighed for at opnå supplerende dagpenge, og hvis medarbejderen laver en frivillig aftale om ovenstående, vil medarbejderen få 5 ugers karantæne i sin a-kasse?«
Claus Hjort Frederiksen (V), 2002-04-17:
Jeg synes, at fru Lene Garsdal jo præciserer meget smukt, hvad forskellen er.
Forskellen er, at for regeringen betyder det noget, hvad det enkelte menneske ønsker.
Det illustrerer jo altså perfekt forskellen på os, og jeg er glad for at kunne gå rundt i det danske samfund og forklare, at det lige præcis er det her, der er forskellen mellem os.
KL. 15.55 Til hr. Bjarne Laustsen: Nu har vi jo været det her igennem nogle gange. Der foreligger en LO-undersøgelse, der viser, at 20 pct. af LO's medlemmer godt kunne tænke sig at gå på deltid.
SiD har lavet en deltidsundersøgelse, der viser, at 20 pct. af SiD'erne godt kunne tænke sig at gå på deltid, og at grunden til, at de ikke kan komme på deltid, oven i købet ligger i overenskomsten.
Det er det desværre ikke for de timelønnede medarbejdere.
Ældre Sagen oplyser, at de får mange henvendelser fra ældre, der gerne vil nedtrappe og gå på deltid.
Jeg vil da gerne blive ved at gentage de her eksempler, og som tiden går, kan jeg komme med flere og flere, men at det skulle være fuldstændig grebet ud af den blå luft, at der er nogle, der ønsker at gå på deltid, har jeg svært ved at forstå. Hermed sluttede spørgsmålet.
Bjarne Laustsen (S), 2002-04-17:
Ja, ministeren har jo travlt med at hidse sig op, og det er der vel også god grund til.
Hvis der er for lidt indhold i argumentationen, så kan man let komme til det.
Men jeg mangler stadig væk at få svar på hovedspørgsmålet om, hvorfor regeringen egentlig vil gribe ind.
Jeg forstår udmærket det andet.
Det er der ingen der har.
Vi har spurgt, om det ikke kan lade sig gøre at lave det, og det kan sagtens lade sig gøre.
Alle siger: Det kan sagtens lade sig gøre.
Vi tager hensyn til alt det, ministeren vil, med svagelige i arbejde og alt mulig andet, børns sygdom osv. Ingen problemer.
Hvorfor vil regeringen så blande sig? Så skal jeg også lige spørge i forhold til den tidligere sag, vi har haft oppe: Er der en aftale mellem regeringen og Dansk Folkeparti om, at det her bliver trukket i elvte time? Og ligger der en pressemeddelelse, der endnu ikke er sendt ud?
Det vil jo givet lette presset på Arbejdsmarkedsudvalgets opgaver i den kommende tid, hvis der ligger en sådan aftale, vi p.t. bare ikke kender til.
Lene Garsdal (SF), 2002-04-17:
Nu var jeg ikke klar over, at det var mig, der skulle svare, men det gør jeg da gerne.
Det var det, jeg stillede spørgsmål om.
Til det andet spørgsmål om, at der er nogen, der kan, og der er nogen, der ikke kan: Det ligger i overenskomsterne, det ligger i aftalerne på arbejdsmarkedet.
Så må man dér blive enig om det.
Og sådan synes jeg jo det skal blive ved med at være.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2002-04-17:
Hykleriet kender ingen grænser på det her område.
For 6 pct. af lønmodtagerne er det fuldstændig udelukket at gå på deltid ifølge de kollektive overenskomster.
For 54 pct. af lønmodtagerne er der varierende vanskeligheder ved at komme på deltid.
I 40 pct. af overenskomsterne er det fuldstændig frit. Kan fru Garsdal forklare mig logikken i, at nogen må og nogen må ikke?
Hvis fru Garsdal savner forklaring på, hvad regeringens initiativ er med det her lovforslag,
Det skal ikke være et spørgsmål om, at man arbejder på et sted, hvor nogle synes, at deltid er i orden, i modsætning til andre, der arbejder, hvor det er fuldstændig frit.
Der er en fuldstændig vilkårlig diskrimination på arbejdsmarkedet, som regeringen vil prøve at rette op med det her lovforslag.