runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Elisabeth Arnold (RV), 2004-11-18:
Det har hr. Helge Adam Møller fuldstændig ret i, det er da klart.
Der er mennesker involveret på alle planer i hele det her system, både i de enkelte kommunale forvaltninger, i politikredsene og på institutionerne.
Og hvor der er mennesker involveret, kan der ske fejl, det er da fuldstændig klart.
Uanset hvor gode systemer, vi opbygger, kan der ske fejl.
Men fejlene må jo ikke ske, hvis det skyldes, at der ikke har været ressourcer nok at til kontrollere alle de organer, som skal overholde dataloven.
Det er det, vi meget gerne vil have belyst: Er der ressourcer nok i Datatilsynet til, at man kan holde ordentlig kontrol og også være ordentlige rådgivere?
Man skal have ekspertise nok til at kunne sige til de pågældende institutioner: I gør det her på en forkert måde, I er nødt til at lave nogle bedre sikringer af jeres systemer, så I ikke kan samkøre registre, som ikke må samkøres.
Helge Adam Møller (KF), 2004-11-18:
Det er jo det, der bliver skudt os i skoene, at nu giver vi kun 1,5 mio. kr. og tre-fire ekstra medarbejdere, og pludselig vil der komme en skandale.
Men kan fru Elisabeth Arnold ikke bekræfte, at om vi så giver 10 gange så meget eller 20 gange så meget, kan vi ikke forhindre, at der kan være en kommune eller en virksomhed, som groft bryder reglerne.
Er det ikke korrekt?
Elisabeth Arnold (RV), 2004-11-18:
Det Radikale Venstre var et af de partier, der ved den seneste behandling vedrørende Datatilsynet bebrejdede Enhedslisten og SF, at de fremsatte et beslutningsforslag.
Det er nu sket, og jeg vil gerne rose SF og Enhedslisten, fordi de har rejst denne forespørgsel.
Jeg synes, at det må være det rette svar på de spørgsmål, som har været ubesvarede, siden vi behandlede beslutningsforslaget i forrige samling.
Til ministeren vil jeg sige, at der var lidt for meget skønmaleri i beskrivelsen af, at alt er godt, alt er sikkert godt, og at der ikke var nogen af forligspartierne i forbindelse med finansloven, som havde ønsket at sætte flere midler af til Datatilsynet.
Nej, det kan da gerne være.
Det ved vi andre jo ikke noget om af gode grunde, for vi har ikke været indkaldt til forhandlinger.
Men det behøver ikke at betyde, at alt er godt.
Det behøver heller ikke at betyde, at man har haft opmærksomheden rettet hen på de rette områder.
Jeg kan nu forstå på hr. Helge Adam Møllers beskrivelse, at der faktisk foreligger en vurdering i Justitsministeriet af, at Datatilsynet skal have tilført flere midler.
Så der er altså nogle, der interesserer sig for Datatilsynet, og det synes jeg da på den anden side er udmærket.
Den daglige lovgivning herinde i Folketinget viser jo, at vi har en kolossal stor tillid til Datatilsynet, og det er uden tvivl berettiget.
Jeg er helt sikker på, der er dygtige og professionelle folk i Datatilsynet, men vi dænger dem jo til med nye opgaver.
Vi forlanger stadig mere overvågning i vores samfund.
Så er der selvfølgelig den digitale forvaltning, som vi i Danmark er så glade for, og som vi alle sammen som borgere sætter meget pris på, fordi den giver en hurtig og effektiv ekspedition, men den åbner også en mulighed for mangelfuld administration, hvis man kommer til at åbne for registre, som ikke må køres sammen med andre registre.
Derfor synes vi, det er fornuftigt, at man prøver at vurdere, om Datatilsynet har mulighed for at løfte de mange opgaver, de får efterhånden.
Som sagt, forespørgslen her opfatter jeg ikke på nogen måde som en mistillid til Datatilsynet.
Der er overhovedet ikke nogen grund til at rejse en sådan mistillid.
Men de får mange opgaver, og vi har meget nemt ved at slå ud med armene, når vi vedtager ny lovgivning herinde, og sige: Så kontrollerer Datatilsynet i øvrigt, at det hele går rigtigt til, som det skal.
Men vi har ikke nogen som helst fornemmelse af, om Datatilsynet kan blive ved med at klare de opgaver, som de påføres.
Muligheden for at flytte tilsynet over og placere det direkte under Folketinget er også blevet nævnt.
Det Radikale Venstre er meget åbne over for at diskutere denne anden placering.
Det er jo netop et kontrolorgan og skal derfor være uafhængigt af de ministerier, der har områder, som også skal kontrolleres af tilsynet.
Så det er vi åbne over for.
Vi vil ikke på forhånd lægge os fast på, at det skal flyttes, men vi synes da, at problemstillingen er værd at diskutere.
Det Radikale Venstre stemmer naturligvis for det forslag til vedtagelse, som vi er medforslagsstiller til.
Per Dalgaard (DF), 2004-11-18:
Der står i det forslag til vedtagelse, som blev læst op af fru Birthe Rønn Hornbech, at vi vil følge udviklingen i Datatilsynets opgaver og løbende sikre, at de får tilstrækkelige ressourcer.
Det synes jeg er svar nok.
Selvfølgelig vil vi være med til det.
Helge Adam Møller (KF), 2004-11-18:
Jeg ved ikke, hvad det er for en rapport, fru Elisabeth Arnold snakker om.
Jeg siger netop, at der mig bekendt ikke er nogen rapport, men jeg aner det ikke.
Jeg mener bestemt ikke, at der skal være en rapport.
Det er jo et af de problemer ved mange, der, havde jeg nær sagt, ikke har været ude i det virkelige og pulserende liv.
Hvis en virksomhed føler, at nu stiger produktionen lidt, og man har brug for to eller tre ekstra medarbejdere, så skriver man da ikke store rapporter og indkalder analysefirmaer.
Man træffer hurtigt en beslutning, og så ansætter man to eller tre ekstra medarbejdere.
Det håber jeg da ikke, for man behøver vel ikke altid lave store undersøgelser og rapporter og spilde oceaner af tid.
Man kan vel snakke med nogle mennesker; man kan se på, hvilke opgaver de hidtil har haft, og hvor høj personalenormeringen har været.
Og så kan man sige: Der er nok behov midlertidigt for at bruge et par medarbejdere ekstra, og så afsætter vi et beløb.
Nej, det synes jeg bestemt ikke det gør, og det hænger jo også lidt sammen med, at jeg ikke kan huske et eksempel fra de sidste 10-15 år på, at der er nogle danskere, der er blevet anklaget eller dømt for tortur.
Det er jo heldigvis ikke sådan en forbrydelse, der begås i Danmark ligesom butikstyveri eller indbrud, hvor der er 90.000 om året.
Det behøver vi såmænd ikke skrive ind i straffeloven.
Gå ud og lav en almindelig gallupundersøgelse og spørg et almindeligt udsnit af den danske befolkning: Er det forbudt at tortere et andet menneske her i Danmark?
Så vil 99,9 pct. sige ja.
Det ved de da godt.
Jeg havde aldrig nogen sinde set den danske straffelov, før jeg for 21 år siden blev suppleant i Retsudvalget.
Den havde jeg da ikke set.
Man sidder da ikke og læser straffeloven som almindelig dansk borger.
Det er der vel heller ikke brug for.
Derfor kan man godt vide, hvad der er ret, og hvad der er rimeligt, og hvad der er forbudt og ikke forbudt.
Og danskerne ved godt, at det er forbudt at tortere, ligesom det er forbudt at stjæle.
Heldigvis.
Men den undersøgelse har vi lavet noget hurtigere end det her forslag, for den har justitsministeren og hendes medarbejdere i samarbejde med Datatilsynet lavet, og den er altså hurtigt og effektivt udmøntet i, at der bliver bevilget 1,5 mio. kr. ekstra.
Det er da noget lettere end at nedsætte en stor arbejdsgruppe, der kan komme med et eller andet.
Man kan aldrig sætte nogen grænse for, hvor meget der er tilstrækkeligt.
For hvis man siger, at de får 10 mio. kr., så er der nogle, der vil sige: Ja, 8 mio. kr. havde været tilstrækkeligt.
Andre kan sige 12 mio. kr.
Der er ikke nogen øvre grænse for, hvor meget en myndighed ligesom en privat familie kan bruge.
Spørg hvilken som helst familie i Danmark: Ville I være glade, hvis I fik 10.000 kr. ekstra om året?
Ja, ville de sige.
Var det tilstrækkeligt?
Nej, vi kunne godt bruge 12.000 kr., 18.000 kr., 60.000 kr. eller 100.000 kr.
Derfor er det godt, man har nogle politikere, der indimellem kan skære igennem og sige: Der er et behov, vi giver 1,5 mio. kr. ekstra, færdigt arbejde.
Line Barfod (EL), 2004-11-18:
Men det batter jo ikke, hvis de nye medarbejdere skal bruges til at rådgive alle de mange nye offentlige enheder i forbindelse med omlægningerne i strukturreformen, hvor stort set samtlige it-systemer i det offentlige skal laves om.
De kan jo ikke samtidig tage ud på inspektioner, hvis de skal udføre begge opgaver tilfredsstillende.
Man kan vel ikke bruge den samme medarbejder dobbelt?
Så skal jeg bare for god ordens skyld slå fast, at det ikke er Datatilsynet, der kommer og beder om flere penge.
Det er os, der rejser forespørgslen, fordi vi gerne vil have en politisk debat om, hvordan Datatilsynet skal leve op til alle de mange opgaver, vi bliver ved med at pålægge dem.
Det er os, der gerne vil have en debat om og gerne en undersøgelse af, hvad der egentlig skal bruges af ressourcer, hvis man skal leve op til alle de mange opgaver, vi bliver ved med at give dem i lovgivningen på baggrund af, at vi over de seneste år har lavet en række lovbehandlinger bl.a. omkring biobanker og terrorpakke, hvor vi har sagt, at det tager Datatilsynet sig af, men uden vi har givet dem flere ressourcer.
Helge Adam Møller (KF), 2004-11-18:
Det første er jo rigtigt: Begrundelsen er først og fremmest, at der kommer en række nye opgaver, og derfor får man en bevilling.
Hun bestemmer, hvordan man vil anvende de medarbejdere.
Om man i perioder vil anvende 7 på den ene opgave og 2 på den anden, det er selvfølgelig suverænt ledelsens beslutning i virksomheden.
Jo, vi kan kigge på side 162 i Datatilsynets rapport, hvor man fortæller, at LollandFalster har været underprioriteret med inspektioner i de sidste mange år.
Derfor sendte man seks mand m/k ned i 3 dage og undersøgte stort set samtlige kommuner, alle politistationer, Storstrøms Amt og et lokalt sygehus – 17 inspektioner på 3 dage.
Det vil sige, at en medarbejder altså laver en inspektion om dagen.
Det vil sige, at man, når man får bare én ny medarbejder – her får man fire – kan udføre omkring 220 flere inspektioner om året.
Så det er virkelig noget, der batter.
Line Barfod (EL), 2004-11-18:
Nu bliver jeg lidt forvirret, for først siger hr. Helge Adam Møller, at de ekstra penge, der er bevilget – hvilket også ministeren sagde – skal gå til de ekstra opgaver, der er i forbindelse med strukturreformen.
Man kan vel ikke bruge pengene to gange?
De kan vel ikke bruges til begge dele.
Så vil jeg gerne høre, om hr. Helge Adam Møllers indlæg skulle forstås sådan, at ordføreren er enig i, at der bør foretages en del flere inspektioner, end der foretages i dag.
Helge Adam Møller (KF), 2004-11-18:
Det er jo et halvt års tid siden, vi diskuterede det samme emne som i dag, og jeg og den konservative folketingsgruppe har samme principielle holdning, som vi havde den 6. maj 2004, nemlig at drøftelser og debat om yderligere ressourcer til et givet område selvfølgelig først og fremmest hører hjemme under drøftelserne af finansloven.
Det er jo også der, det finder sted hvert år blandt de partier, der er interesseret i at være med til at skabe en finanslov.
Når det er sagt, udfører Datatilsynet jo ligesom en række andre offentlige myndigheder et stort og et godt og et vigtigt arbejde.
De varetager en række vigtige opgaver.
Nogle af de tidligere ordførere, både fru Line Barfod og fru Birthe Rønn Hornbech og også justitsministeren, har selvfølgelig været inde på dem, og det er min opfattelse, at Datatilsynet løser dem tilfredsstillende inden for den økonomiske ramme, som nu er til rådighed.
Nu har jeg også beskæftiget mig lidt med den offentlige sektor tidligere, også den private sektor, og jeg har stort set aldrig mødt nogen organisation, som synes, at de har penge nok.
Det er ligesom med familier og mennesker: Man kan altid bruge flere.
Derfor synes jeg principielt, det er meget godt, at man ikke har helt nøjagtig det, man peger på, for så bliver der overforbrug, og så bliver det for meget af det gode.
Så det er fint, at man har en lille smule mindre end det, man selv synes man bør have.
Det gør, at man prioriterer, og det gør, at man bestiller noget i samtlige de timer, man er der.
Så det er fint nok.
Jeg vil også godt gøre opmærksom på, at Datatilsynet ligesom mange andre virksomheder jo arbejder på at effektivisere sine sagsprocedurer.
De indfører ny teknologi, og man skal jo heller ikke være blind for, at hver gang man kan gøre det, kan man også spare noget arbejdskraft til at bruge de steder, hvor der er brug for det.
Men det er jo også rigtigt, at Datatilsynet i hvert fald i de kommende år får nogle nye opgaver, bl.a. i forbindelse med kommunereformen, strukturreformen, hvilket også forslagsstillerne gør opmærksom på.
Det taler jo for, at man, i hvert fald så længe det arbejde foregår, og det kan godt være adskillige år, får nogle ekstra ressourcer.
Derfor er jeg også meget tilfreds med den udmelding, ministeren kom med for en halv times tid siden, om, at man nu foreløbigt får en ekstra bevilling på 1,5 mio. kr. om året.
Et slag på tasken: Det svarer vel til omkring 3½-4 ekstra medarbejdere.
Fru Line Barfod gjorde opmærksom på, at der er omkring 3.600, skal vi sige virksomheder eller områder, man kunne besøge eller inspicere hvert år, og det gør man jo ikke for alles vedkommende.
Det er langt under 100.
Jeg er da enig i, at det nok ville være hensigtsmæssigt, at man inspicerede yderligere, men det kan man også let.
Med disse ord vil jeg sige, at jeg selvfølgelig støtter det forslag til vedtagelse, som jeg har været med til at fremsætte sammen med Dansk Folkeparti og Venstre.
Per Dalgaard (DF), 2004-11-18:
Kommer Datatilsynet og siger det, vil vi selvfølgelig se på sagen, det er klart.
Vi skal reagere herinde på de ting, der sker ude i samfundet, ved på fornuftig vis at tildele de ressourcer, som de nye opgaver kræver.
Line Barfod (EL), 2004-11-18:
Hvad nu, hvis Datatilsynet kommer og siger, at de for at leve op til opgaverne skal kunne foretage mere end 40 inspektioner om året, hvilket er det, der er lagt op til i finansloven fra 2007 og frem?
Hvad nu, hvis de siger, at man skal kunne foretage mere end 40 inspektioner om året, fordi der er 3.600 steder, der burde inspiceres?
Hvis Datatilsynet kommer og siger, at det skal vi bruge nogle flere ressourcer til, vil Dansk Folkeparti så være med til at finde pengene.
Er det dét, hr. Per Dalgaard står og siger: Datatilsynet skal bare komme og pege på, hvor ressourcerne mangler?
Per Dalgaard (DF), 2004-11-18:
Jeg er ret sikker på, at Datatilsynet selv nok skal sørge for at henvende sig og råbe op, hvis de føler, at de har for få ressourcer, så der er jeg helt fortrøstningsfuld.
Jeg er sikker på, at den organisation ikke bare vil sidde stille og se til, mens opgaverne vokser, uden at fortælle, at der er nogle problemer.
Så det behøver vi ikke at lave en eller anden decideret undersøgelse af.
Det skal de nok selv komme og fortælle.
Elisabeth Arnold (RV), 2004-11-18:
Synes hr. Helge Adam Møller ikke, at det ville være en god idé, hvis justitsministeren sørgede for at offentliggøre den rapport, sådan at i hvert fald Folketinget kunne få den at se?
Vi diskuterer netop de her spørgsmål, fordi vi gerne vil sikre os, at Datatilsynets opgave kan løses på fin vis, når vi nu pålægger dem så mange ekstra opgaver.
Det var rart at høre, at hr. Helge Adam Møller er så godt inde i de engelske forsøg.
Jeg er også selv en stor tilhænger af de engelske forsøg.
Det, Michael Jørgensen foreslog offentligheden, var netop, at man sendte et girokort med et bødeforelæg til forældrene.
Det vil sige, at man direkte overførte den straf, som børnene skulle have haft, f.eks. for at gå med en ulovlig kniv, til forældrene, og det var det forslag, som jeg havde set refereret i dagbladene at hr. Helge Adam Møller havde været begejstret for, men jeg kan nu forstå, at det ikke helt var det, der var meningen.
Tak for oplysningen.
Er den undersøgelse offentligt tilgængelig?
Lene Espersen (KF), 2004-11-18:
Ja, Inkorporeringsudvalget nåede frem til, at tre ud af de seks konventioner skulle inkorporeres, og at de andre tre ikke kunne inkorporeres.
Men som jeg sagde til hr. Søren Søndergaard før, så var det ikke, fordi det var retligt nødvendigt.
Vi efterlever fuldt ud konventionerne.
Det var et spørgsmål om, hvorvidt de var egnede til at blive inkorporerede eller ej.
I den diskussion har jeg sagt tidligere og siger gerne igen til hr. Søren Søndergaard, at det da er meget uheldigt, at konventioner, som er væsentlige som f.eks. FN’s børnekonvention – det var en af dem, man ikke anbefalede at inkorporere; den er ikke i den måde, den er skrevet og udformet på, egnet til en inkorporering – kunne være med til, nu hvor folk taler signallovgivning, at sende et meget forkert signal om, at der er nogle konventioner og nogle ting, der er så vigtige, at de skal inkorporeres, men andre, som ikke er egnede til det.
Derfor synes jeg også, at den kloge strategi er at sige: Vi efterlever konventionerne og sørger løbende for, at lovgivningen fuldt ud efterlever konventionerne.
Søren Søndergaard (EL), 2004-11-18:
Jeg vil godt høre, om justitsministeren virkelig vil fastholde sin udtalelse fra før om, at det inkorporeringsudvalg, der blev nedsat og afgav sin betænkning i 2001, ikke anbefalede og ikke kom med en anbefaling af, at FN’s torturkonvention skulle indskrives i dansk ret.
Lene Espersen (KF), 2004-11-18:
Fru Lissa Mathiasen stillede et spørgsmål.
Jeg kan lige så godt besvare det nu, så man kan sige, at debatten ikke fortsætter på et fejlagtigt grundlag.
Nu er der andre retskilder end Karnov, og jeg er af de kloge medarbejdere i Justitsministeriet, der er med i dag, blevet belært om, at den kommenterede straffelov sådan set fuldt ud giver dækning.
Vi er fuldt ud dækket ind og efterlever torturkonventionen fuldt ud.
Jeg vil sige, at hvis mit ord her fra talerstolen ikke er godt nok, så kan fru Lissa Mathiasen stille spørgsmål, og derefter skal hun få det på skrift, så der ikke er tvivl om det.
Lissa Mathiasen (S), 2004-11-18:
Som medforslagsstiller til det her beslutningsforslag giver det sig selv, at Socialdemokraterne ikke bare støtter beslutningsforslaget, men faktisk også finder det vigtigt at få indskrevet FN’s torturkonvention mod tortur og anden grusom, umenneskelig eller nedværdigende behandling i dansk ret.
Jeg vil derfor også bruge min taletid her i dag til at uddybe, hvorfor vi finder, at det er af afgørende betydning at få markeret i dansk ret, at forbud mod tortur bør indskrives.
Et er, at vi finder tortur afskyvækkende, men vi finder det også afgørende at få fastslået, at forbuddet mod tortur er totalt.
Der må ikke være plads til bekvemme fortolkninger.
Vi vil da godt anerkende og glæde os over, at forsvarsministeren så vel som regeringen klart og utvetydigt tager afstand fra anvendelsen af tortur.
Der hersker jo heller ikke tvivl om, at tortur er strafbart i Danmark.
Danmark har ratificeret adskillige konventioner, der forbyder tortur, og er forpligtet til at kriminalisere tortur efter torturkonventionens artikel 4.
Ministerens argumentation i dag bygger ministeren op på, at Danmark ikke har pligt til at skrive det ind i loven.
Men hvorfor skal være det indirekte?
Hvorfor ikke direkte – og så lade det stå i loven?
Det klareste budskab er da at skrive forbud ind som en særlig bestemmelse.
Det vil gøre det klart for enhver dansker, at tortur er forbudt.
Ministeren argumenterer med, at en indskrivning vil være en ren symbollovgivning.
Det ville sådan set også være acceptabelt.
I Karnovs bemærkninger til voldsbestemmelsen står der dog: Ikke kun skade på den fysiske, men også skade på den psykiske helbredstilstand er omfattet.
Men det uddybes ikke.
Det må derfor siges at være tvivlsomt, om alle former for psykisk tortur er omfattet.
Særlig set i sammenhæng med straffelovens krav om forsæt kan det kræves, at der er forsæt til at skade det fysiske eller psykiske helbred, for at der kan straffes efter straffeloven.
Vi ved jo godt, at formålet med at udøve tortur ikke hovedsagelig vil være at skade offeret, men mere har form af, at man dermed håber på, at man kan få de oplysninger frem, som man går efter.
Tilsvarende når vi taler om reglerne om vold og embedsmisbrug: De beskriver ikke gerningsindholdet i en torturforbrydelse.
Det er spørgsmål, som jeg håber ministeren vil besvare her, for jeg synes egentlig, det er væsentligt, at det også kommer med.
Det var faktisk det, fru Birthe Rønn Hornbech også efterlyste.
Jamen så lad os få debatten her i dag.
Der er både indadtil i Danmark og udadtil i verden et skrigende behov for klart at signalere mod tortur.
Danmark opfordrer altid andre lande i verden til at efterleve FN’s anbefalinger.
Det ville pynte væsentligt på vores troværdighed, synes jeg, om opfordringen også blev fulgt op af, at vi selv gjorde det samme.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2004-11-18:
Vi finder, at det bør være en selvfølge, at aftaler holdes, og derfor skal vi selvfølgelig også overholde de konventioner, vi har tilsluttet os.
Det behøver vi ikke nogen nye love til.
Nu ved jeg ikke, om forslagsstillerne er interesserede i en debat, men jeg vil gerne i dag igen, ligesom jeg tidligere har gjort det, bede forslagsstillerne om dokumentation for, at torturkonventionen ikke overholdes i Danmark.
Når man taler om konventioner, taler man ofte om, at man sender et signal.
Jamen jeg synes, vi er godt på vej til at devaluere, hvad lovgivningen egentlig er.
Lovgivning skal ikke være et signal, den skal bestå af forpligtende regler, og det skal være regler, der skal håndhæves.
Derfor spørger jeg igen som sidst: Hvad er det for nye regler, man ønsker sig?
Har jeg ikke ret i, at torturkonventionen allerede er en del af dansk ret?
Det er Venstres opfattelse.
Det ændrer jo ikke en tøddel at inkorporere konventionen, når den allerede er gældende.
Det har forslagsstillerne ikke tidligere kunnet imødegå.
Jeg venter spændt i dag.
Jeg vil tro, at heller ikke dette kan forslagsstillerne påvise.
Lad mig så også gentage, hvad jeg har sagt tidligere: Konventioner er håbløse som retsregler, der skal håndhæves efter deres ordlyd.
De er vage og elastiske, de er udtryk for et kompromis strikket sammen af lande med meget forskellig retskultur.
Det er ubegribeligt, at forslagsstillerne vil have konventionen inkorporeret uden præcist at kunne pege på, hvor det f.eks. er, at den danske straffelov og den militære straffelov skal ændres.
Jeg spørger igen: Hvilke danske regler er det, der skal ændres?
Jeg gætter på, at jeg heller ikke i dag får noget svar.
Jeg betragter beslutningsforslaget alene som en helt – og bevares – legal politisk manifestation.
Det havde været mere reelt, om man havde fremsat nogle ændringsforslag til bestående danske love for at gøre opmærksom på, hvor det er, man vil have ændringer.
Behøver jeg sige, at Venstre igen afviser forslaget?
Lene Espersen (KF), 2004-11-18:
Jeg vil gerne sige tre ting til fru Anne Baastrup.
For det første dømmer jeg ikke nogen mennesker på forhånd i modsætning til mange andre.
Sagerne må gå deres gang, og de pressehistorier, der har været, må stå fuldstændig for egen regning.
Det tredje er, at jeg godt vil forklare lidt om, hvad forholdet er mellem den militære straffelov og den almindelige straffelov, for det virker, som om der er nogle, der har fået det lidt galt i halsen.
Hvis en dansk soldat begår en forbrydelse som f.eks. vold mod en civil person, vil soldaten kunne straffes efter straffelovens bestemmelser om vold, dvs. § 244-246, som fru Anne Baastrup udmærket godt kender.
På samme måde kan forsøg på at begå voldsforbrydelser eller medvirken til det straffes efter de almindelige bestemmelser om forsøg og medvirken.
Som udgangspunkt er det altså straffeloven, der bruges, selv om gerningsmanden er soldat.
Som jeg har nævnt tidligere, bliver den militære straffelov brugt som et supplement f.eks. mod ulydige soldater, der ikke gør, som deres befalingsmænd siger.
Jeg synes bare, at det var vigtigt at få på plads, for debatten her skal ikke komme til at handle om den militære straffelov.
Det er jo ikke vores kompetence at diskutere det i dag.
Anne Baastrup (SF), 2004-11-18:
Nu har den danske regering jo, i og med at man er en del af koalitionen,
også et ansvar for det, der sker, når danske soldater videregiver fanger til de britiske og amerikanske lejre.
Der er der historier – de er ikke bevist endnu – men der er tilsyneladende tegn på, at der er en risiko for, at der kan ske tortur dér.
Det betyder jo, at de danske soldater so oder so ubevidst har været involveret i medvirken til tortur.