runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kim Christiansen (DF), 2006-05-05:
I min optik er det ligegyldigt, for hvis kriteriet for, om politiet i forbindelse med en efterforskning skal gribe ind i meddelelseshemmeligheden, skal være opklaringsprocenten eller antallet af sager, der bliver rejst på baggrund af indgrebene, synes jeg, det er en farlig vej at komme ind på.
Det er, som om man pålægger politiet et eller andet præstationskrav og siger: Jamen hvis det ikke rigtig resulterer i noget, er det jo helt nytteløst, at I har forstyrret fredelige mennesker.
I Sverige har man nogle statistikker af den art, som siger, at kun hvert tredje indgreb fører til en sigtelse.
Det synes jeg måske godt kan være en brugbar oplysning, men jeg føler ikke, det er et arbejde, vi skal til at belemre politiet med.
Line Barfod (EL), 2006-05-05:
Jeg forstår ikke helt, at hr. Kim Christiansen mener, at det, at man gerne vil vide, hvordan det går på et område, er udtryk for mistillid.
Man kan selvfølgelig sige, at når vi overhovedet har statistikker og ikke bare stoler på, at de, der varetager et område, også ved, hvad de gør i alle detaljer, kan det siges at være udtryk for en generel mistillid, men så har vi godt nok megen generel mistillid i dette samfund, da vi har statistikker for mange ting.
Vi har statistikker for, hvor mange grise vi har, hvor mange børn vi har og for alt muligt andet, og derfor har jeg lidt svært ved at forstå, at statistik generelt set skulle være udtryk for mistillid.
Det konkrete er så spørgsmålet, om det vil være godt at have en statistik, hvor man kan se, om de mange indgreb i meddelelseshemmeligheden nu også fører til, at nogle mennesker bliver sigtet for nogle forbrydelser.
Jeg kan ikke forstå, at hr. Kim Christiansen synes, det er uinteressant at vide, om indgrebene i meddelelseshemmeligheden rent faktisk fører til, at der er nogle, der bliver sigtet for nogle forbrydelser.
Kim Christiansen (DF), 2006-05-05:
Forslaget om oprettelse af et nævn til sikring af offentligt ansattes ytringsfrihed er en sympatisk tanke fra forslagsstillernes side, for der er naturligvis ingen, der bør kunne trues på levebrødet, blot fordi de fremfører en kritik af forhold i det offentlige, der er i strid med loven.
Så intentionerne i forslaget er Dansk Folkeparti enig i.
Udvalget om offentligt ansattes ytringsfrihed og meddeleret er netop kommet med en betænkning, som flere har nævnt, der skal belyse det her problem.
Udvalget anbefaler, at der udarbejdes en vejledning om offentligt ansattes ytringsfrihed, og anbefaler samtidig, at der ikke sker en lovfæstelse af de gældende regler om offentligt ansattes ytringsfrihed.
Udvalget anbefaler ligeledes, at der ikke indføres nye regler om offentligt ansattes meddeleret.
Vi vil gerne være med til at give det her store stykke arbejde, der ligger bag betænkningen, en reel chance.
Det handler ikke så meget om det lovmæssige, men måske mere om en holdningsændring hos de administrative og politiske ledere.
På papiret har en medarbejder altid ret til at udtale sig, men i praksis kan det give problemer for den ansatte.
Derfor mener Dansk Folkeparti, at det er en god idé og en nødvendighed hurtigst muligt at få udarbejdet den anbefalede vejledning.
Samtidig mener jeg, vi skal følge området tæt og også løbende evaluere.
Skulle det vise sig, at vejledning ikke er nok, så vil Dansk Folkeparti også gerne være med til at se på, om man skal lovgive yderligere på området, for jeg kan sagtens følge de bekymringer, som flere har givet udtryk for, og som forslagsstillerne også giver udtryk for.
Men vi vil gerne se effekten af den her vejledning og afvente, om den har den ønskede effekt, inden vi foretager os yderligere.
Tom Behnke (KF), 2006-05-05:
Vi har alle en grundlovssikret ytringsfrihed, og den ytringsfrihed gælder også for offentligt ansatte, selvfølgelig gør den det.
Hvad angår en afgrænsning af, hvor langt den ytringsfrihed så går, har Ombudsmanden adskillige gange tidligere præciseret, hvordan reglerne er.
Så har regeringen nedsat et udvalg efter ønske fra Folketinget, og det er kommet med en betænkning her i april.
Nu vil regeringen udsende en vejledning.
Vi er fra konservativ side meget tilfredse med, at regeringen udsender den vejledning, og vi kan derfor ikke støtte beslutningsforslaget.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2006-05-05:
Som det allerede skulle være fremgået af debatten, forholder Det Radikale Venstre sig positivt over for det forslag, som Enhedslisten har fremsat.
Man må jo sige, at ytringsfriheden nærmest er blevet skamredet i den offentlige debat i løbet af de seneste par måneder, men det skal ikke blokere for, at offentligt ansattes ytringsfrihed er en vigtig sag for Det Radikale Venstre.
Der har været en række sager i de senere år.
Der er også en del af dem, som er oplistet i det forslag, som vi har foran os.
Vi har sådan set ikke noget ønske om at blande os i den enkelte sag, men vil derimod sige, at når der har været en periode, hvor vi kan se, at der har været en lang række sager, så synes vi også, at det er vigtigt, at vi som politikere ser på, hvad man kan gøre for at løse problemerne, især hvis man ser en eller anden form for bestemt mønster.
Det synes vi faktisk man ser, når man ser tilbage i tiden.
Offentligt ansatte kan i hvert fald være nervøse for forskellige former for indgriben og repressalier, og jeg synes, det er meget korrekt beskrevet i Enhedslistens forslag, når de skriver, at et sagsforløb, hvor en offentligt ansat står frem for offentligheden, typisk starter med, at den ansatte først bliver stemplet som brokkehoved og så sygemelder sig og til sidst bliver fyret på grund af for højt sygefravær.
Det er ikke et mønster, der er rimeligt.
Derfor vil vi gerne være med til at støtte forslaget.
Så har den vejledning, som justitsministeren snart udsender, været nævnt i løbet af debatten.
Det er vi selvfølgelig glade for, det kan vi kun støtte.
Oplysning er altid godt, vi er i hvert fald et parti, der tror på, at man alene ved hjælp af oplysning også kan rykke noget, men vi er nok skeptiske over for, hvorvidt man kan rykke nok, for er det nok, at den offentligt ansatte og den offentlige arbejdsgiver eller leder ved, hvordan det forholder sig?
Jeg er i hvert fald ikke sikker på, at det alene er manglende oplysning om forholdene, der har gjort, at alle de sager – ikke alene dem, der er nævnt, men måske også andre – der har været, er opstået.
Vi synes stadig, at den skævhed, der selvfølgelig altid vil være i et ansættelsesforhold, gør, at det er nødvendigt at gøre noget mere end blot at sende en vejledning ud.
Anne Baastrup (SF), 2006-05-05:
For nogle år siden kom SF med to beslutningsforslag, et om whistle blowers og et om offentligt ansattes ytringsfrihed.
Og det var selvfølgelig en lille sejr for os, at justitsministeren tog den manglende debat fra de offentligt ansattes side så alvorligt, at hun nedsatte det udvalg, som har været så omtalt i dag, og som nu er kommet med forslag bl.a. om en vejledning.
Det er selvfølgelig også meget vigtigt, at udvalget i den forbindelse har gennemgået praksis.
Men det, der er det vigtigste, er, at de offentligt ansatte rent faktisk skal i gang med at deltage i den offentlige debat, og vi ser jo alt for mange gange, at offentligt ansatte, som er i besiddelse af en viden på konkrete områder i kraft af deres ansættelse, ikke deltager.
Det skyldes meget ofte frygt for eventuelle repressalier, uvidenhed om, at man har retten til det, og manglende lyst til i virkeligheden at kaste sig ud i en offentlig debat, fordi det jo også kan betyde, at man selv bliver diskuteret i offentligheden.
Jeg tror, at nedsættelse af et nævn, som Enhedslisten her foreslår, kan være en af måderne, hvorpå vi kan få de offentligt ansatte mere i gang med at deltage i udviklingen af vores alle sammens samfund.
Men der, hvor jeg i høj grad tror, at et sådan nævn vil have en fordel, er, hvis nævnet selv skal tage nogle initiativer til at videreudvikle metoder til at skabe og forbedre den åbne dialog i den offentlige sektor.
Jeg tror, at nogle af de temaer, der i virkeligheden burde være helt naturlige, ligger i dette nævns særopgave.
Fra SF’s side så vi helst, at man havde givet en arbejdsretlig beskyttelse til folk, der deltager i den offentlige debat, for det, vi jo også kan se på baggrund af den praksisundersøgelse, er, at det ikke er sjældent, at folk får lov til at sige noget, men at de efterfølgende bliver mobbet i en sådan grad, at de bliver nødsaget til at forlade arbejdspladsen.
Hun lavede en sang om kejser Peter til en personalefest.
Kejser Peter fik det at vide med det resultat, at hun blev fyret.
Efterfølgende måtte Farum Kommune konstatere, at det var ulovligt, og hun blev genansat, men i løbet af ganske få måneder var hun nødsaget til at forlade arbejdspladsen, hun blev mobbet ud af den.
Det er et af problemerne for de offentligt ansatte, når de bruger adgangen til at ytre sig, nemlig risikoen for at blive mobbet efterfølgende.
Derfor tror vi på, at en arbejdsretlig beskyttelse vil være en af de bedste måder, hvorpå man kan sikre, at offentligt ansatte rent faktisk tør deltage i den offentlige debat.
Lissa Mathiasen (S), 2006-05-05:
Det er da altid noget, jeg ikke også blev afkrævet en konkret dato.
Jeg vil være meget ked af at sætte tid på, fordi der kan være forskellige perspektiver på det her.
Hvis det måtte vise sig, at man f.eks. ikke følger op, ikke får lavet personalepolitikker, ikke får lavet ledelsespolitikker, ikke får afholdt de her kurser, altså hvis signalerne til os er, at der sådan set ikke sker noget, selv om vejledningen er kommet ud, så mener jeg, at vi relativt hurtigt er nødt til at drøfte det her en gang til.
Hvis det til gengæld viser sig, at man i kraft af vejledningen rent faktisk får sat en stribe ting i gang, så vi begynder at se, at der sker noget i debatten, jamen så er det en anden deadline, vi skal have, og den åbenhed mener jeg også vi skal have.
Det, der ligger fra Socialdemokratiets side, er en meget klar meddelelse i dag om, at vi ønsker den her debat, at vi ønsker den her åbenhed, at vi ønsker, at medarbejderne deltager, fordi man har brug for det i et samfund som vores.
Derfor vil vi også følge meget nøje, hvad der sker, men skridtet, der er taget her, er godt.
Line Barfod (EL), 2006-05-05:
Jeg ville først høre, om ministeren kan bekræfte, at den statistik, der findes, ikke omfatter PET, og dernæst, om ministeren kan bekræfte, at man ikke af den statistik kan se, hvordan det går med sagerne.
Hvis man f.eks. ser på statistikken fra 2005, i tabel 9.1., kan man se, at der på narkoområdet er givet tilladelse til 1.812 indgreb, men hvis man så ser på, hvor mange af dem der har ført til sigtelser, så ser det ud, som om der ikke har været nogen sigtelser.
Og det er jo altså ikke, fordi politiet ikke har foretaget nogen sigtelser på narkoområdet eller i nogen af de her sager, men fordi man ikke fører statistik på en måde, så man kan se, om det rent faktisk fører til, at nogle bliver sigtet i de sager, hvor der har været aflytninger.
Og dermed kan vi ikke se, om begrundelsen har været god nok for, at der skulle foretages indgreb, altså om man ofte nok rammer plet, når man vælger ud, hvem der skal foretages indgreb over for.
Lene Espersen (KF), 2006-05-05:
Jeg vil sige til fru Line Barfod, at jeg faktisk synes, at vi har en meget fin og en god og en dækkende statistik.
Fru Line Barfod og ordførerne og forslagsstillerne her foreslår så, at der skal foretages yderligere statistiske indberetninger, hvor man følger en sag, om man så må sige, helt til dørs.
Det vil altså være et meget, meget betydeligt stykke arbejde, hvis man skal gå i gang med det, og der har regeringen altså ikke fundet, at der er en merværdi forbundet med at gøre det, hvis det skal holdes op imod det store arbejde, det er.
Så der er meget statistik på området, og det er selvfølgelig klart, at man jo altid kan se på, om man kan gøre statistik mere dækkende, men jeg synes faktisk, at udgangspunktet er ganske godt.
Så er det korrekt, at med hensyn til PET’s virksomhed gør der sig jo et særligt forhold gældende.
Men som jeg har tilkendegivet i forbindelse med det lovforslag, der bliver behandlet lige nu på antiterrorområdet, er jeg indstillet på at give en form for orientering til Folketinget om de nye beføjelser, som PET får, og som bl.a. vedrører indgreb i meddelelseshemmeligheden, naturligvis i respekt for de hensyn, der skal tages til en virksomhed som PET.
Line Barfod (EL), 2006-05-05:
Men nu ligger der jo ikke i vores forslag, at man skal have viden om de konkrete sager.
Det, vi gerne ville vide, var bare antallet af sager, så jeg har svært ved at se, at det kunne give problemer for PET, at man får at vide, i hvor mange tilfælde der er foretaget indgreb i meddelelseshemmeligheden.
Jeg må indrømme, at jeg altså har meget svært ved at se behovet for at hemmeligholde antallet.
Med hensyn til det andet, at man kan følge en sag,
forstår jeg simpelt hen ikke, at ministeren ikke mener, det er relevant at vide, også for anklagemyndigheden og for dommerne, hvor ofte det sker, at de sager, hvor man har foretaget noget så indgribende som indgreb i meddelelseshemmeligheden, rent faktisk ikke fører til sigtelse, og hvor ofte de fører til sigtelse, Jeg har svært ved at se, at det med moderne teknik skulle være en meget uoverkommelig opgave lige at sætte et kryds i en statistik, når man rejser sigtelse i en sag, hvor der tidligere har været foretaget indgreb i meddelelseshemmeligheden.
Lene Espersen (KF), 2006-05-05:
Jeg vil sige til fru Line Barfod, at jeg tror, det er helt afgørende for at forstå det her, at man selvfølgelig skal spørge sig selv om, hvad det er, sådan en statistik skal bruges til.
Jeg er da helt overbevist om, at de personer, der arbejder med de konkrete sager, fuldt ud er klar over, hvad det er for elementer, der har været afgørende for, at der f.eks. er en person, som er blevet dømt for en forseelse, herunder også, hvorvidt de indgreb, der er foretaget i meddelelseshemmeligheden, har været afgørende for, at den pågældende person blev dømt.
Der er dog mange, mange ting, der kan spille ind i den afgørelse, og det synes jeg må overlades til den, der har den enkelte konkrete sag, at følge.
Det vil være fuldstændig umuligt for Folketinget at komme til bunds i den eller få noget rimeligt indblik i den, hvis man kun får, om jeg så må sige, den ene side af sagen.
Jeg vil så også sige til fru Line Barfod, at årstabellerne bygger på indberetninger fra politikredsene til Rigspolitichefen, og politikredsene indberetter oftest først oplysningerne om indgreb, når den sag, hvori indgrebet har været anvendt, er afgjort.
Det er baggrunden for, at antallet af sigtelser for flere af kriminalitetstyperne er udeladt af oversigten, og det er måske også bare til en forståelse af, hvordan tabellerne skal forstås.
Men jeg synes, det giver et meget godt og især et meget klart og retvisende indblik i, hvornår man benytter sig af indgreb i meddelelseshemmeligheden.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2006-05-05:
Mere principielt handler dette forslag jo om, i hvilket omfang Folketinget skal kunne kontrollere, hvordan det egentlig er gået med vor egen lovgivning.
Når det drejer sig om borgernes frihedsrettigheder og tvangsindgreb, er det klart, at det er en vigtig sag, og derfor må Folketinget naturligvis have adgang til så mange oplysninger som muligt.
Men det må tilføjes, som ministeren også var inde på, at det må være inden for rimelighedens grænser.
Det er jo meget uheldigt, at en afgående byretspræsident siger, at det, han selv har lavet hele sit liv, bare har været at agere gummistempel.
Det er jo kedeligt, vi ikke kan kalde ham i samråd, for det udsagn står og blafrer og skaber en vis mistillid, som han ærlig talt ikke kan være bekendt.
Jeg vil godt sige, at jeg ikke regner ham for noget, efter at han sagt sådan, når han ikke dokumenterer det, så det synes jeg vi skal se bort fra.
Det var en rigtig dårlig bemærkning, men han må jo være sur på nogen, og det er ikke vores skyld.
Jeg synes, vi skal være lidt konstruktive.
Jeg tænkte, da jeg så forslaget, at det da er noget underligt noget at fremsætte et beslutningsforslag, for i Retsudvalget kan vi jo spørge om hvad som helst, og så kan vi få at vide, at det er så omfangsrigt, at det vil justitsministeren ikke.
Men skulle vi ikke hellere i fællesskab være noget konstruktive?
Der er vel grund til at tro, at efterhånden som politiet har fået ny it, gør teknologien, at det bliver lettere at få i hvert fald nogle statistiske oplysninger.
Der er vel også grund til at tro, at politikredsreformen med et langt mindre antal kredse gør tingene mere overskuelige.
Vi har i anledning af terrorpakken bedt om statistikker om meddelelseshemmeligheden, og det er måske her, vi skal koncentrere kræfterne.
Vi er i hvert fald meget optaget af, at der kommer nogle tal herfra.
Fru Line Barfod siger, at det jo ikke er rigtigt, når justitsministeren siger, at det er vanskeligt at finde ud af, hvad sagerne fører til,
Jeg vil sige, at jeg kunne egentlig ønske, at vi kunne få det, for det ville egentlig være meget rart at vide, om et halvt års aflytning kun har ført til en tiltale for cykeltyveri, fordi det skal se ud af noget.
Jeg synes, det er et område, hvor vi egentlig tit kunne ønske os at vide noget mere.
Men vi kan altså ikke hekse med hverken teknologien eller de økonomiske midler fra den ene dag til den anden, så mit konstruktive forslag er: Nu får justitsministeren jo embedsmændene til at gennemgå de statistikker, der allerede foreligger, og lad os så prøve at diskutere, hvor meget de giver os.
Herudfra kan vi eventuelt bede om, at området bliver udvidet, og så kan vi formulere og aftale ordentligt med ministeren, hvilke oplysninger vi fremover vil have i forbindelse med antiterrorloven, for så tror jeg, at enderne efterhånden vil nå sammen.
Det skal i hvert fald være mit forslag, selv om jeg ikke er forslagsstiller.
Morten Bødskov (S), 2006-05-05:
I Socialdemokratiet deler vi pointen i forslagets bemærkninger om, at retten til privatliv er helt grundlæggende; det er jo også derfor, at den ret er beskyttet i grundlovens § 72.
Det er derfor også rigtigt, som ministeren har sagt – og som jeg går ud fra at forslagsstillerne også er enige i – at hvis der skal gøres indgreb i meddelelseshemmeligheden, hvis min telefon eksempelvis skal aflyttes, eller de bunker af breve, jeg modtager til daglig, lige pludselig skal åbnes af en eller anden årsag, kræver det en dommerkendelse.
Det er godt, at det er sådan, for det er som sagt et vigtigt og ikke mindst meget drastisk indgreb i retten til at have et privatliv.
Vi er altså enige i understregningen af vigtigheden af, at der er en domstolskontrol i disse tilfælde.
Men det er også rigtigt, som det er blevet fremført, at der allerede i dag foreligger statistikker, som i hvert tilfælde for en dels vedkommende giver et overblik over det, som forslagsstillerne efterspørger.
Jeg er meget tilfreds med den åbenhed, der blev vist fra Venstres ordførers side.
Det er jo klart, at hvis vi skulle indfri forslagsstillernes ønske, er det i hvert fald Socialdemokraternes holdning, at det ville kræve et nærmest uoverstigeligt registreringsarbejde, som vi har meget svært ved at se ville stå mål med det behov, der kan være for det på nuværende tidspunkt.
Vi synes, det er udmærket, hvis vi i Retsudvalget kan fortsætte drøftelserne om at få skabt mere klarhed over indgrebene i meddelelseshemmeligheden, og det medvirker vi gerne til.
Men vi synes ikke, det vil være rimeligt, hvis det sker på baggrund af en mere eller mindre veldokumenteret mistanke om, at domstolene bare er et gummistempel, når det handler om politiets og efterretningstjenesternes ønsker om at få lov til at foretage indgreb i meddelelseshemmeligheden.
Jeg deler Venstres ordførers skuffelse over de udtalelser, der er kommet, og jeg er også glad for, at jeg uden at sige for meget har på fornemmelsen, at den øvrige dommerstand ikke deler det synspunkt, at domstolene nødvendigvis skal være gummistempler for politiets, anklagemyndighedens og efterretningstjenesternes ønsker om at få lov til at foretage indgreb i meddelelseshemmeligheden.
Det er meget hårde og høje kriminalitetskriterier, der skal være opfyldt.
Der stilles også proportionalitetskrav, og når det siges, at politiet bare dækker sig ind under, at det hele er terror, kunne man jo også omvendt argumentere for, at der skal stilles endnu strengere krav om, at domstolene faktisk tjekker, at kriterierne for at få lov til at foretage indgreb i meddelelseshemmeligheden nu også er overholdt.
Socialdemokraterne kan ikke støtte forslaget, men vi er parat til at indgå i de videre drøftelser i Folketingets Retsudvalg, og dem ser vi frem til.
Per Clausen (EL), 2006-05-05:
Jeg var også meget glad for, at justitsministeren med de sidste bemærkninger, hun kom med, også kom med en tilkendegivelse af, at det ændringsforslag, som justitsministeren vil stille, kan fremsendes så betids, at vi kan få forslaget vedtaget i den her samling, for der kan selvfølgelig godt være mange tekniske problemer, og jeg er ikke i tvivl om, at Justitsministeriets embedsmænd med deres ekspertise er i stand til at gøre ting bedre end os andre, når det handler om teknik og jura.
Det synes jeg er vigtigt.
Helle Sjelle (KF), 2006-05-05:
Men vil det sige, at fru Lone Møller og Socialdemokratiet faktisk er parate til at fjerne nuværende tilskud på sundhedsområdet, hvis en kulegravning skulle vise, at det ville være hensigtsmæssigt?
Lone Møller (S), 2006-05-05:
Altså, jeg kan godt høre, hvad det er, fru Helle Sjelle angler efter.
Jeg vil tage beslutningen, når vi har fået den kulegravning.
Men jeg vil meget gerne være i den situation, at jeg ikke vil afvise ændringer på nogen som helst områder på forhånd.
Men ingen skal komme og skyde mig i skoene, at jeg gerne vil være med til at indføre betaling på andre områder, før jeg har set en faglig vurdering af hele systemet.
Marion Pedersen (V), 2006-05-05:
Jeg har et spørgsmål til fru Lone Møller: Aggressiv paradentose er jo ikke nogen ny sygdom, så jeg undrer mig over, hvorfor fru Lone Møller ikke stillede forslaget i alle de år, hvor fru Lone Møller var medlem af et parti, som havde regeringsmagten.
Lone Møller (S), 2006-05-05:
Det kan vi jo godt blive ved med at holde festtaler om i det her Folketing.
Der er jo mange ting, som Socialdemokratiet ikke gjorde, da man havde regeringsmagten.
Det var også sådan, at Socialdemokratiet prioriterede område for område, og det er jo enhver regerings lod.
Så jeg kan da kun beklage, at det ikke var prioriteret.
Men jeg må også sige, at jeg tror, at selve sygdommen har udviklet sig, eller at man i hvert fald er blevet mere opmærksom på den de senere år.
Jeg synes i hvert fald ikke, at jeg for 15 år siden fik så mange henvendelser om så store tandlægeregninger, som folk skulle betale for at få behandlet deres sygdom.
Jeg vil mene, at sådan vil det være.
Jeg mener ikke, det er en rigtig prioritering, den her regering har, og det er jo så det, der er formålet med, at vi har et demokrati, nemlig at forsøge at få de prioriteringer ændret og få dem lagt om på en måde, som man i vores parti synes er mere hensigtsmæssig.
Line Barfod (EL), 2006-05-05:
Jeg kan forstå, at fru Birthe Skaarup mener, at de sociale ordninger giver tilfredsstillende resultater for dem, der har behov for tandbehandling.
Dels går jeg ud fra, at fru Birthe Skaarup ligesom os andre jævnligt får henvendelser som f.eks. den, jeg fik forleden dag fra en førtidspensionist, som havde fået et overslag fra sin tandlæge på, at det ville koste hende 7.000 kr. at få repareret den tand, hun havde knækket, og hun fik afslag i kommunen på at få hjælp til det, dels kan man jo se det på, hvordan tandsundheden er.
Der var en udtalelse i Politiken den 24. september 2005 fra Poul Erik Petersen, som er den øverst ansvarlige i WHO, altså den internationale sundhedsorganisation, hvor han siger, at tandløshed er et større problem i Danmark end i Afrika på grund af den store sociale ulighed, vi har på tandområdet.