Knud Erik Hansen (SF), 2000-11-28:
Jeg synes, det er vigtigt at sige, inden jeg skal kommentere substansen, at hvis man kører en forhandling om en traktat i EU, ja, så er det en ganske besværlig forhandling.
Det er 15
lande, det er regeringerne, der forhandler, og der er konstant bevægelser i forhandlingerne.
Og det gør også, at det kan være mindre frugtbart, hvis man tager meget firkantede beslutninger i Folketinget under regeringskonferencen.
Jeg tror faktisk ikke, det er muligt at lave firkantede beslutninger, som kan gå ind i en forhandlingssituation, der skifter hele tiden.
Jeg tror faktisk, vi står meget stærkere, hvis vi løbende følger udviklingen og løbende også melder tilbage til regeringen om, hvad det er, der er vigtigt at regeringen skal have med hjem.
I sidste ende er det jo regeringens ansvar at komme hjem med et resultat, som kan godkendes her i Folketinget og eventuelt også ved en folkeafstemning, hvis det bliver tilfældet, og det er ikke et uvæsentligt pres.
Egentlig synes jeg også, at der i den her situation ligger et ganske stort pres på regeringen i form af at komme hjem med et resultat, der tager højde for de løfter, der er givet under ØMU-kampagnen, og som også tager højde for den store skepsis og modstand, der er i befolkningen mod at skabe en europæisk stat.
Så er det klart, at hvis man går fra enstemmighed til flertalsafgørelser, er det at afgive indflydelse på nogle områder, men det er jo ikke entydigt godt eller skidt.
Der er også steder, hvor man godt kan sige, jamen her er faktisk nogle steder, hvor vi godt vil opprioritere, og vi har i SF på det her område den holdning, at vi synes, det på mange måder kan være en god ting, at EU går ind og forhandler samlet på landenes vegne.
Vi mener faktisk, det styrker os, og det styrker Europa i en hel masse situationer.
Men det betyder jo ikke, at vi ønsker at åbne op i alle situationer.
Det er klart, at der i nogle af de udspil, der har ligget, har været nogle formuleringer, som er dybt problematiske.
Det har været uklart, men nogle af dem har været meget vidt åbne.
Og det er klart, at her synes vi
, det er vigtigt at sige til regeringen, at det under ingen omstændigheder er acceptabelt.
Hvis de kommer hjem med sådan et resultat, er det ikke acceptabelt.
Jeg synes også, at den melding, vi har fået tilbage i løbet af de sidste 14 dage, også viser, at der er kolossal bevægelse i de her drøftelser.
Vi har jo set en artikel, som indebar en masse af det, som hr. Keld Albrechtsen nævnte, men vi har også set formuleringer, som klart er en inddæmning, som viser, at vi måske er ved at nærme os noget, der kan være acceptabelt.
Jeg har svært ved at vurdere det nu, jeg har ikke set det endelige resultat, men der er da sket et skift.
Og med det, som jeg også hørte udenrigsministeren sige, i form af at det er den anden model, man snakker om, jamen så er investeringerne ude, og hvis man også er ved at inddæmme, hvad man overhovedet kan forhandle om, jamen så er det måske en anden sag. Så vi vil, når vi kommer til resultatet, vurdere konkret og sige: Er der her noget, som klart kan underminere nogle ting i det danske samfund, som vi synes er utrolig vigtige.
Ved at gøre det tror jeg faktisk, at det er den måde, hvorpå vi også kan varetage danske interesser og opnå det stærkeste resultat, hvis vi løbende følger regeringskonferencen og også løbende melder ud, hvor der er problemer, og ikke kun laver bastante, firkantede udmeldinger.