runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lene Garsdal (SF), 2004-11-10:
Netop på f.eks. skadestueområdet er der jo rigtig gode erfaringer fra England, men også allerede i Danmark, for, at man øger kvaliteten af behandlingen, og også at man får mere ud af det personale, som man har, også lægepersonalet.
Derfor har vi foreslået det.
Vi finder, at det er et fornuftigt forslag, som jeg kan forstå der ikke er taget endelig stilling til i det rådsarbejde, hvis ellers jeg har forstået det rigtigt.
Det er klart, at skal det ske, skal de sygeplejersker, der konkret besidder de funktioner, selvfølgelig også have de kompetencer, der skal til, ingen tvivl om det.
Det er også derfor, at der faktisk er udviklet et efteruddannelsesprogram af 4-5 ugers varighed for netop skadestuesygeplejersker.
Det store spørgsmål er jo, om vi skal fragmentere sygeplejerskeuddannelsen i en lang række specialuddannelsesforløb, eller om der i virkeligheden nås bedre resultater ved generelt at have gode videreuddannelsesmuligheder.
Det skal jeg ikke stå og kloge mig på i detaljen.
Jeg synes, at det rigtige sted at forankre de overvejelser netop er i de råd, der kan have forskellige vinkler på den her sag.
Man skal bare hele tiden veje det op mod: Hvad er det for fagbarrierer, vi så etablerer, og hvad er det for nogle synergieffekter, vi mister ved at forbeholde bestemte funktioner til bestemte medarbejdere, der har et bestemt specialuddannelsesforløb?
Det er den afvejning, som løbende skal foretages.
Så det er ikke, fordi jeg afviser den tankegang, der ligger bag SF's beslutningsforslag.
Det er simpelt hen, fordi jeg synes, at sådanne overvejelser må forankres et andet sted end, med al respekt, i Folketingssalen.
Jeg er da glad for at høre, at ministeren er positiv over for tanken, som ligger bag det her forslag.
Nu vil jeg sådan set
gerne høre, hvornår det råd, som er nedsat, skal komme med et forslag.
De er sat der; nogle mere spidse end andre.
På kræftområdet besluttede rådet allerede i juni 2004 at udarbejde et forslag til en specialuddannelse for sygeplejersker, der arbejdede med kræftpatienter.
Forslaget skal tage udgangspunkt i den eksisterende længerevarende efteruddannelse for sygeplejersker, der er ansat på kræftafdelinger, men uddannelsen skal også målrettes sygeplejersker, der arbejder med kræftpatienter inden for andre områder.
Det gælder f.eks. inden for kirurgi, palliative team og hjemmesygeplejersker.
Arbejdsgruppens uddannelsesforslag skal medtænke patientforløbstankegangen og tage sigte på at fremme kvaliteten af den sygeplejefaglige indsats for kræftpatienter.
Det er sådan set den samme tænkning, der ligger bag det arbejde, der nu skal sættes i gang med kræftplan II, og jeg forventer, at rådets overvejelser kan færdiggøres inden udgangen af næste år.
Så meget om kræft.
Nu lyser den røde lampe.
Men det, jeg så kort kan sige, er, at også på de to områder har man vendt nogle problemstillinger, men ikke med den samme, hvad skal man kalde det, konkrete tilgang.
Der er ikke lagt an til samme tilsvarende konkrete proces på de emneområder, som der er på kræftområdet.
Klaus Hækkerup (S), 2004-11-10:
Jeg vil i udvalget arbejde stærkt for, at vi inviterer ministeren med på en studietur, hvor vi kan se, hvordan det fungerer i praksis.
Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslaget overgik derefter til anden behandling.
Afstemning
Det er en bemærkning til indenrigsministeren.
Jeg vil godt kvittere for åbenheden over for spørgsmålet om at afprøve den elektroniske stemmeafgivning.
Jeg er helt enig i de betænkeligheder, overvejelser, som er fremført af andre ordførere.
Jeg er også enig med ministeren i, at vi skal stå vagt om det her, sådan at befolkningen har tillid til, at stemmeafgivningen og optællingen foregår helt korrekt.
Derfor synes jeg, det måske ikke er så vigtigt, at der bliver indført en lovhjemmel på nuværende tidspunkt.
Det, der er mere vigtigt, er måske, at vi begynder at arbejde med mulighederne.
Men som jeg sagde, er der seks kommuner, der har søgt – lidt bredt – om, at der bliver indført en hjemmel, der giver adgang til det her.
Og derfor må vi formode, at der meget snart kommer en henvendelse fra dem – i hvert fald fra nogle af de seks – om elektronisk stemmeafgivning.
Det ene er, at vi får nogle erfaringer fra udlandet.
Og det andet er, at vi selv begynder at overveje, hvilke rammer vi i givet fald kunne tænke os at sætte for sådan nogle forsøg.
Jeg vil gerne høre, om ministeren er indstillet på at medvirke til, at vi i udvalget kan indhente oplysninger om, hvordan det fungerer i udlandet, kan tage ud og se, hvordan det er i udlandet, og bidrage med de overvejelser, man i ministeriet har gjort sig om de rammer, man eventuelt kunne sætte for sådan et forsøg.
Det kan jo gøres på forskellig vis, og i det omfang mit ministerium kan bidrage og det kan være en naturlig del af den proces, der nu skal være omkring lovforslaget her, stiller jeg selvfølgelig gerne mit ministeriums sagkundskab til rådighed for det her.
Om Kommunaludvalget så også ligefrem vil rejse ud og opleve elektronisk stemmeafgivning på tætteste hold, skal jeg ikke blande mig i, men også på det punkt har vi jo en rimelig indarbejdet tradition for, at vi også i de situationer understøtter udvalget i udvalgets arbejdstilrettelæggelse.
Så mon ikke også vi kunne gøre det i denne sammenhæng?
Jeg synes sådan set, det er fornuftigt, at man på kanten af det her lovforslag, som jo altså har et andet sigte i sine hårde paragraffer, arbejder med temaerne her.
Margrethe Vestager (RV), 2004-11-10:
Det Radikale Venstre støtter forslaget.
Vi vil også støtte et arbejde med at lave forsøg med elektronisk stemmeafgivning, men vi deler til fulde ministerens betænkeligheder i forhold til at sikre, at der er en folkelig kontrol af stemmeafgivningen.
Tak for den positive opbakning til regeringens forslag, som har lydt fra alle sider.
Det ser ud til, at lovforslaget som sådan får en let gang gennem parlamentet.
Så er der selvfølgelig det spørgsmål, der melder sig omkring en ibrugtagning af den moderne elektronik i relation til selve valghandlingen, hvor jeg kan forstå, at Socialdemokratiet sådan set er indstillet på allerede nu at skabe en forsøgshjemmel.
Jeg vil sige, at når jeg ikke umiddelbart selv har gjort mig til talsmand for det, så er det jo, fordi jeg deler de betænkeligheder, som flere af ordførerne også har givet udtryk for, De Konservatives ordfører, Det Radikale Venstres ordfører, for bare at trække et par indlæg frem.
Jeg synes, det er klogt – men det kan jo diskuteres videre under udvalgsbehandlingen – at man har en meget, meget præcis forventning om, hvad det er for forsøg, der er en efterspørgsel på, før man eventuelt skaber en hjemmel.
Vi er ude i at regelfastsætte, kan man sige, demokratiets grundlæggende spilleregler.
Jeg hører ellers til dem, der i mange andre af livets sammenhænge synes, at man ikke skal være berøringsangst i forhold til moderne teknologi – den skaber mange muligheder – men det er meget, meget vigtigt, at vi står vagt om legitimiteten i de valghandlinger, der afvikles, at vi står vagt om, at borgerne virkelig har en mulighed for at have indseende i og efterkontrollere, at valghandlingen nu også er, som den giver sig ud for at være.
Man må jo sige, at det vel også er rimeligt nok, at demokrati koster.
Men jeg har jo i bemærkningerne præciseret, at jeg vil være positiv over for mere konkrete forsøgsbestemmelser, når der kommer en fordring på dem.
Det får mig til umiddelbart at sige, at jeg synes, man skal holde sig til den tilkendegivelse over for kommunerne for nærværende.
Men jeg stiller mig selvfølgelig meget gerne til rådighed for både i spørgsmål-svar og på anden vis at gå i dialog med Folketingets Kommunaludvalg, hvis det skulle vise sig, at denne større positivitet, som Socialdemokratiets ordfører jo markerer i forhold til regeringens, skulle vise sig at have bæreevne under udvalgsarbejdet.
Umiddelbart må jeg dog konkludere, at der synes at være massiv opbakning til forslaget, som det ligger her med den tilkendegivelse i bemærkningerne om, at når og hvis der kommer mere konkrete forsøgsbeskrivelser, som kan danne grundlag for en konkret udformning af en forsøgsbestemmelse, så er vi indstillet på at diskutere det nærmere.
Lene Garsdal (SF), 2004-11-10:
Da SF's ordfører på området, hr. Aage Frandsen, ikke kan stå på talerstolen her, fordi han sidder i formandsstolen, skal jeg på SF's vegne fremføre følgende: Vi støtter forslaget.
Selv om den nuværende form for stemmeafgivning er forbundet med stor sikkerhed, er der ikke noget til hinder for, at man afprøver andre former, som gør afstemningen lettere og optællingen hurtigere.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2004-11-10:
Jeg skal straks tilkendegive, at Det Konservative Folkeparti kan støtte ministerens lovforslag, men jeg vil gerne knytte nogle enkelte kommentarer til forslagets forskellige elementer.
Med hensyn til bestemmelsen om, at der fremover skal foretages fintællinger opgjort på afstemningsdistrikter, synes vi, det er en meget god idé, at vi får det sat helt på plads.
Det kan være af ganske stor interesse at følge med i, hvordan stemmerne ligger i de enkelte afstemningsdistrikter, naturligvis først og fremmest med hensyn til de personlige stemmer, men også med hensyn til partistemmerne, så den del af forslaget hilser vi med meget, meget stor tilfredshed.
Det er den ene afdeling.
Den anden afdeling vedrører så de elektroniske muligheder.
Der kan vi klart støtte muligheden for – efter ønske – at benytte sig af de elektroniske valgbøger.
Der er nogle klare, praktiske fordele ved det, som er beskrevet i lovforslaget, og der er ingen tvivl om, at dér, hvor man kaster sig ud i det projekt, vil man ganske givet opleve nogle positive erfaringer ved det.
Men der har jo så været et ønske om at gå videre ad den elektroniske vej, og her forholder forslaget sig altså kun til den mulighed, som jeg har nævnt her.
Med hensyn til ønsket om, at man kan bruge elektronisk stemmeafgivning på valgstedet, ja, der er der nogle formuleringer i forslagets bemærkninger, som vel tilkendegiver en positiv indstilling til – hvis der bliver fremsat et konkret ønske om at gøre det – at man så vil overveje den lovgivning, som der i givet fald skal til.
Det skal være sådan, at vælgerne har tillid til, at stemmeafgivningen foregår, som stemmeafgivning skal foregå, at der bliver talt op på forsvarlig vis, og at der er mulighed for at føre kontrol med det.
Jeg er overbevist om, at der skal man virkelig tænke sig grundigt om og forberede sig grundigt, før man kaster sig ud i et sådant projekt.
Det er så heller ikke noget, vi skal tage stilling til i dag, men her er blot fra min side en tilkendegivelse af, at den dag, man ønsker at gå det skridt, så er der altså tale om at gå den tunge vej ad grundige forberedelser, før man tager hul på det.
Endelig har der været ønsket om at stemme over internettet ved hjælp af den elektroniske signatur.
Det er så fremtidsmusikken.
Der kan givetvis være nogle perspektiver i, at man kan afprøve befolkningens holdning eksempelvis i en kommune til et eller andet kommunalt tema, man gerne vil have en tilkendegivelse om.
Jeg kan godt se, at der er nogle muligheder i det, men naturligvis også, at der ud fra et demokratisk synspunkt er nogle betænkeligheder, og derfor er der fuld opbakning fra vores side til, at ministeren afviser at gå ind på den tankegang.
Det er vi fuldstændig enige med ministeren i.
Som sagt: Vi kan støtte lovforslaget, og vi glæder os til under udvalgsbehandlingen at dykke nærmere ned i de enkelte temaer, som jo er ganske interessante for os, der interesserer os for, hvordan man stemmer ved de forskellige valg.
Uno Larsson (DF), 2004-11-10:
Dansk Folkeparti hilser dette forslag velkommen.
Bedre sent end aldrig
, kunne man sige.
Dette lovforslag giver adgang til benyttelse af elektroniske valglister og elektroniske brevstemmeprotokoller, opgørelse af personlige stemmer for hvert afstemningsområde og elektroniske indsendelser af valgbøger til indenrigs- og sundhedsministeren.
Loven træder i kraft den 1. februar 2005 og har første gang sin virkning for folketingsvalg, der afholdes efter kommunalvalget i år 2005.
Ved forslaget gives der mulighed for, at kommunalbestyrelsen ved folketingsvalg, europaparlamentsvalg og kommunalvalg kan beslutte, at der i et eller flere eller alle afstemningsområder i kommunerne skal benyttes elektroniske valglister, samt at brevstemmeprotokollen skal føres elektronisk.
Og hvad fører det så til?
Mere fleksibilitet, større interesse for afstemningen på valgdagen, og at vælgerne kan komme hurtigt hjem og følge valget i fjernsynet.
Endvidere bliver der mulighed for bedre tilrettelæggelse og registrering af modtagernes brevstemmer.
Forslaget kommer i øvrigt fra seks storkommuner, som det er blevet sagt.
Henvendelsen fra de nævnte kommuner vedrører ud over den elektroniske valgliste muligheden for på et senere tidspunkt at indføre elektronisk stemmeafgivelse på afstemningsstederne.
Med forslaget indføres endvidere ved folketingsvalg og europaparlamentsvalg den ordning, at der ved fintælling for hvert afstemningsområde skal ske en opgørelse af antallet af personlige stemmer på hver kandidat samt antallet af partistemmer – listestemmer for hver parti – kandidatlister og ikke blot som i dag for hele opstillingskredsen.
Gudrun Laub (V), 2004-11-10:
Papirarbejdet i den offentlige forvaltning bliver i disse år lagt om til elektroniske journaler og dokumenter.
Det er nemt og praktisk, det går hurtigere, det er online, og det fylder mindre i arkiverne.
Lovforslaget her drejer sig om valglisterne, der jo administreres af kommunerne efter elektronisk udtræk fra cpr-registeret.
Ved at gøre valglisterne elektroniske kan man opnå den fordel, at alle valgborde på ét afstemningssted kan trække på samme oplysninger, så man undgår kødannelser ved ét valgbord, mens de tilforordnede ved nabobordet sidder og triller tommelfingre.
Så det kan være ganske praktisk at bruge elektroniske lister.
Valglisterne skal frem til og på valgdagen berigtiges, og det er også lettere at have med at gøre, når man kan klare det elektronisk.
Det er meget forskelligt, hvor langt kommunerne er fremme i forhold til den elektroniske verden, og derfor overlades det til kommunerne selv at bestemme, om de vil beholde de gammelkendte protokoller med valglister, eller om de vil gå over til elektroniske lister.
Efter optælling af stemmerne bliver der foretaget en opgørelse for hvert afstemningsområde, tallene bliver lagt sammen, og så kan man finde ud af, hvem der er valgt.
Det er det samlede slutresultat, der er afgørende for valgets udfald.
Men antallet af de personlige stemmer på hver kandidat og antallet af partistemmer på hvert enkelt afstemningssted har stor interesse, i hvert fald for alle involverede.
Derfor skal tallene for hvert afstemningsområde, man kan kalde dem sådan en slags mellemregningstal, fremover gøres op og registreres.
Tallene skal indføres i valgbogen og meddeles de tilstedeværende, og opgørelser for hvert afstemningsområde skal vedlægges valgbogen som bilag.
Ved folketingsvalg og valg til Europa-Parlamentet skal valgbogen med bilag sendes ind til indenrigsministeren.
Når de nye systemer er sat i gang, ved vi bedre, hvordan det vil være praktisk at indsende data, og det er med henblik på, at man f.eks. kan offentliggøre valgresultaterne for hvert afstemningssted på Indenrigs- og Sundhedsministeriets hjemmeside.
Loven indeholder en bemyndigelse til ministeren til nærmere at bestemme fremgangsmåden for, hvordan det kan være praktisk at gøre det.
For at undgå misforståelser vil jeg gerne understrege, at lovforslaget her ikke drejer sig om elektronisk afstemning, som vi har set eksempler på under det amerikanske præsidentvalg.
Det, vi åbner mulighed for nu, er elektroniske valglister.
Venstre støtter forslaget.
Helge Sander (V), 2004-11-10:
Jeg kan ikke forstå, at jeg ikke svarer på det spørgsmål, der er stillet – ikke særlig præcist – for det er ikke endelig afklaret.
Som jeg siger, er vi i en dialog, og det er jo afgørende for, hvilke uddannelser vi taler om, men hvis vi f.eks. taler om medicin, så kan man ikke se bort fra, at der selvfølgelig bliver et vist sammenspil mellem kvote 1 og kvote 2.
Der ved både fru Margrethe Vestager og jeg jo, at vi har en samlet kvote, som vi havde på den tidligere regerings tid, og som vi også har i denne regerings tid.
Men det er klart, at det er noget, vi selvfølgelig må afklare, fordi målet med det er indiskutabelt: Det er selvfølgelig at give sikkerhed der, hvor det store problem er i dag, nemlig at de unge samler point uden at have sikkerhed for at komme ind.
Det er det, vi gerne vil skabe, også i de vanskelige grænsetilfælde som det, fru Margrethe Vestager her sætter fingeren på.
Hermed sluttede forespørgslen.
Lovforslaget sattes til forhandling.
Forhandling
Margrethe Vestager (RV), 2004-11-10:
Spørgsmålet er: Er det sådan, at de, som så gør, som ministeren siger, og tager de fire GSK-fag, har en garanti for at blive optaget, uden at det går ud over dem, der så at sige har kvotienten fra begyndelsen?
Det andet er, om man vil se på, om man i højere grad kunne liberalisere optagelsesprocessen, så det ikke var et kvote- og procentsystem, men f.eks. i højere grad var universitetets eller – som det gælder for de mellemlange videregående uddannelser – seminariets kvalifikationskrav, det være sig karakterkrav eller krav til bredde i den personlige dannelse, hvad ved jeg, der var udslagsgivende, frem for hvordan den koordinerede tilmelding af praktiske hensyn måtte have sine mange kvote- og båseopdelinger.
Jeg skal bare minde ministeren om mit spørgsmål, for så vidt angår optagelsesgarantien.
Jeg forstod på ministeren, at hvis man supplerer sig med de fire GSK-fag inden for 12 måneder med minimumskarakteren 8, så kan man garanteres optagelse.
Har det så konsekvenser for dem, der kommer ind på en ren kvote 1, hvis nu de, der skal ind på en garantioptagelse, er flere end dem, der egentlig var på den kvote, eller vil man udvide antallet af pladser i forhold til den kvote?
Det forekommer mig en lille smule vanskeligt at manøvrere i et system, hvor man har nogle, som man har givet en garanti, samtidig med at man har et begrænset antal pladser.
Det er det ene.
Det andet er, om ministeren vil overveje, om man i højere grad kunne liberalisere optagelsesprocessen, sådan at det var universiteternes egne kvalifikationskrav, der var udslagsgivende, og ikke det her, synes jeg, komplicerede kvotesystem.
Christian Lund Jepsen (V), 2004-11-10:
Nu kommer det ikke som nogen overraskelse for mig, at der er en vis sammenhæng mellem social baggrund og karaktergennemsnit, men det dokumenterer jo ikke, hvem det er, der kommer ind via kvote 2, og at de i kvote 2 har en dårligere social baggrund.
Det ligger da ikke lige til højrebenet.
Det er jo ikke dokumentation for det.
Hvis fru Pernille Rosenkrantz-Theil eventuelt senere kan dokumentere, at de, der kommer ind via kvote 2, rent faktisk har en svagere social baggrund, så vil jeg gerne se det.
Jeg er ikke overrasket over det, fru Pernille RosenkrantzTheil siger vedrørende kvote 1. Men vi snakker om kvote 2.
Pernille Blach Hansen (S), 2004-11-10:
Det var dog i hvert fald en lille imødekommelse, så jeg vil bare have det helt på det rene, at vi er fuldstændig enige om, at i fremtiden er der i den model, der hedder kvote 2 a, intet andet end karakterer, der tæller, men i dag er der i den almindelige kvote 2 også andre ting end kun karaktererne, der tæller, og at det derfor selvfølgelig ikke vil være helt de samme mennesker, der bliver optaget efter den nye model, som det er efter den gamle model.
Margrethe Vestager (RV), 2004-11-10:
Jeg sætter meget stor pris på hr. Christian Lund Jepsens tilgang til det her og også den åbenhed, der er for at diskutere, om det lige præcis er på denne her måde, det skal være på, eller om vi på andre måder kan udvikle optagelsessystemet.
En af de ting, som jeg gerne vil have ordførerens refleksion over, er spørgsmålet om vejledningen, for regeringen har på skrift udtalt, at man går hen til vejledningen, og så bliver man bibragt en opfattelse af, hvordan man kan samle point.
Så synes jeg jo, at det ligger lige for at styrke vejledningen, så den bliver mere nøgtern og mere realistisk i forhold til unges mulighed for, selv om de så samler alle de point, der måtte kunne gives nogen sinde, at komme ind på ønskeuddannelsen.
Og at det måske var vigtigere at sætte ind der og så give lidt bedre tid til at lave en reform af optagelsessystemet, fordi man så kunne få en større realisme i de unges vurdering af, hvad de egentlig kan bruge deres adgangsgivende eksamen til, og hvor de kan forbedre sig.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2004-11-10:
Jeg har altså fortsat ikke været nede på min plads, og derfor er det lidt svært at tage den sidste del af diskussionen, fordi der er kommet forskellige meldinger, alt efter hvem der har udtalt sig og hvor, og det vil sige, at jeg stadig håber, at ministrene – eller bare den ene af dem – vil komme herop og afklare det spørgsmål, sådan at det står fuldstændig lysende klart, hvilken vej regeringen har tænkt sig at gå.
Så vil jeg sige igen: Det er rigtigt, at der ikke kommer færre uddannelsespladser.
Men det er også rigtigt, at det for nogle bestemte grupper bliver sværere at komme ind.
den, det bliver sværere at komme ind for, er f.eks. typisk en af hankøn, som ikke har været helt moden nok i gymnasiet og derfor ikke helt fik det rigtige karaktergennemsnit.
Der bliver det altså sværere for vedkommende at vende tilbage til uddannelsessystemet, fordi man lukker for, at andre typer af erfaringer er væsentlige, og det synes jeg er problematisk.
Hvor en femtedel i dag bliver lukket ind over kvote 2-systemet, så vil der være flere, der i fremtiden kommer til at blive lukket ind ad kvote 1-systemet, og det betyder, at sammensætningen af de studerende, der er på landets universiteter, vil forandre sig og, synes jeg, med en forkert balance.
Christian Lund Jepsen (V), 2004-11-10:
Det er godt, vi kan være enige om, at der ikke bliver færre pladser, og at det derved ikke bliver sværere at komme ind i uddannelsessystemet, men man kan selvfølgelig diskutere, hvem der kommer ind, og den diskussion vil jeg gerne fortsætte med.
Og så vil jeg da gerne sige, at det er min helt klare opfattelse, at det er efter, man har fået tildelt en plads, at man så har 12 måneder til at forbedre sin studentereksamen, og ikke efter at man er færdig med sin studentereksamen.
Og det er jo en helt anden snak end det, fru Pernille Rosenkrantz-Theil siger.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2004-11-10:
Med hensyn til den sidste del bliver jeg nødt til at få anledning til at gå ned på min plads og hente de papirer, hvori undervisningsministeren udtaler det.
Som jeg sagde i mit ordførerindlæg, var der forskellige meldinger, alt efter hvor man læste, og derfor bad jeg i min indledning ministrene om at afklare, hvorvidt det var tilfældet eller ej.
Men det er jo et spørgsmål om at få afklaret det.
Jeg havde håbet på, at ministrene ville have svaret på det i deres bemærkninger til min indledning.
Så vil jeg sige omkring det her med, om man lukker færre eller ikke lukker færre ind: Det er fuldstændig rigtigt, at antallet af uddannelsespladser er det samme, og vi skal selvfølgelig diskutere det indholdsmæssige i det her og ikke antallet af pladser.
Det, der er spørgsmålet, og det, jeg mener, der er værd at diskutere, er jo: Hvem er det, man lukker ind? Jeg synes, det er sørgeligt, hvis det er sådan, at det kun er dem, der er meget unge og har meget lidt erfaring, men til gengæld har et godt karaktergennemsnit, der kommer ind i uddannelsessystemet.
Det, man gør her, er, at man lægger større vægt over på den gruppe frem for dem, der har noget anden erfaring.
Og det er jeg meget ked af.