runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ole Stavad (S), 2000-04-27:
Jeg mener faktisk, det fremgik allerede af mit første svar på fru Sonja Albrinks begrundelse for forespørgslen, og derfor kan jeg bekræfte, at sådan forholder det sig, og det ville også være dybt mystisk, hvis det ikke var tilfældet.
Hr. Aage Frandsen har jo ret i, at alle de relevante aspekter skal inddrages og indgå i de her analyser, og det er jo også derfor, vi er nødt til, hvis det her skal gøres ordentligt, at bede Folketinget om, at arbejdsgruppen får den rimelige tid, som man også har respekteret i det forslag til vedtagelse, der er fremsat.
Må jeg til hr. Flemming Hansen sige, at der ligger en priselasticitetsundersøgelse tilbage fra 1997.
Jeg tror, det var COWI, der lavede den. Hvis man regner på De Konservatives udspil med baggrund i den priselasticitet for biler, man dér nåede frem til, og forudsætter, at de ændringer i afgiften, som Det Konservative Folkeparti har foreslået, fuldt ud slår igennem i prisen, så er de beregninger, jeg har fået præsenteret af mine regnefolk i Skatteministeriet, at så vil der i forhold til det aktuelle bilsalg, med udgangspunkt i det aktuelle bilsalg, mangle i underkanten af 2 mia. kr.
Det er det tal, jeg har fået af hr. Flemming Hansen, og hvis hr. Flemming Hansen vil have en uddybning af det, står vi selvfølgelig som altid meget gerne til rådighed. Vi har ingen oplysninger, vi ikke gerne deler med Folketinget.
Aage Frandsen (SF), 2000-04-27:
Selv om jeg af gode grunde ikke helt præcist kan vide, hvad skatteministeren måtte svare hr. Søren Kolstrup, så mener jeg, at jeg har kunnet tolke ud fra det, skatteministeren allerede har sagt, nemlig - og det sagde skatteministeren direkte - at bilintensiteten er med i overvejelserne, at den samlede miljøbelastning også er med i overvejelserne. I det hele taget opfatter jeg det, som skatteministeren sagde, også i sit første indlæg og i sit andet indlæg, at det sådan set er alt, man inddrager, at alt er inddraget.
Og det vil sige, at det er meget svært for os, når man netop nu overvejer alt og så fremlægger en konklusion senere, ikke at stemme for det, som ligger i forslaget til vedtagelse, ud fra den betragtning, at man jo ikke har draget én eneste konklusion endnu.
Og på baggrund af det - en forventning om, hvad skatteministeren lige svarer om et øjeblik - vil vi så stemme for den vedtagelse, som så er den eneste, der kommer til afstemning.
Flemming Hansen (KF), 2000-04-27:
Ministeren kom i sit indlæg med mange tal.
De var svære lige at fange i luften, for der var lidt støj i salen.
Men med hensyn til den provenuneutralitet, som vi har talt om, og hvor vi fra konservativ side siger, at hvis prisen bliver sat ned, bliver der solgt flere biler,
vil jeg gerne høre, om ministeren er enig i det.
For det er jo således, og det har ministeren jo ikke benægtet, at vi har én bil pr. tre indbyggere i Danmark og i Italien, i Frankrig, i Tyskland har man én bil pr. to indbyggere.
Og derfor spørger jeg ministeren: Er det, fordi de er mere biltossede i de lande?
Eller har de en højere levestandard?
Eller tror ministeren, det er, fordi prisen er lavere?
Mon ikke lavere pris vil give et større salg af nye og mere miljøvenlige biler?
Det er det spørgsmål, jeg gerne vil have ministeren til at besvare.
Søren Kolstrup (EL), 2000-04-27:
Jeg skal blot sikre mig, at jeg fuldt ud har forstået skatteministeren korrekt, nemlig at skatteministeren mener, at i de alternative modeller, der skal lægges frem, skal man ikke blot have øje for den enkelte bil og dens miljøvenlige retning eller for grupper af biler, men at det lige så meget handler om trafikmængden - jeg tror, det ord, ministeren brugte i sin indledning, var trafikintensiteten - og at man dermed er indstillet på at se på den samlede miljøbelastning og en reduktion af denne.
Og dermed er ministeren sådan set - det kan man så filosofere meget over - måske i virkeligheden lidt mere enig i den formulering, der er lavet fra SF's og Enhedslistens side. Men det er jo lige meget, hvad det er for en formulering, vi bruger, bare vi er enige om indholdet.
Og hvis ministeren kan bekræfte det, så har jeg jo fået en væsentlig stemmevejledning.
Ole Stavad (S), 2000-04-27:
Jeg skal nøjes med nogle forhåbentlig uprovokerende bemærkninger.
Den første er sådan i lyset af diskussionen om udviklingen, hvem der nu har råd til bil: Vi har i Skatteministeriet lavet lidt beregninger på, hvordan udviklingen har været i perioden, som ikke mindst det konservative udspil tog udgangspunkt i, fra 1993 til i dag, og hvis vi ser på udviklingen i bilpriserne og sætter 1993 til 100, så svarer den i 1999 til 109. Hvis vi tager to LO-familier og ser på, hvad udviklingen har været i den disponible løn efter bolig- og daginstitutionsomkostninger, så er udviklingen for f.eks. en enlig LO-person med to børn, der er lejer, således, hvis vi stadig væk sætter 1993 til 100, at så er den på 125 i 1999, og hvis vi alternativt tager et LO-par med ét barn, der er i ejerbolig, og stadig væk med 1993 som 100, så hed den 118 i 1999.
Det vil sige, at i de typiske eksempler, vi kan udregne, er det, som bilerne er steget med i den periode, væsentligt under den udvikling, der har været i den disponible indkomst, som sagt efter boligudgifter og daginstitutionsomkostninger.
Og det synes jeg et eller andet sted giver et meget godt billede af, at i hvert fald det billede, som nogle har forsøgt at tegne: at der er har været en vældig skæv udvikling, faktisk ikke er noget, som der kan findes belæg for i den faktiske udvikling.
Det dokumenteres jo et eller andet sted også af, at i 1993 blev der solgt ca. 82.000 personbiler mod 144.000 i 1999.
Og at det lige så meget er konjunkturerne som afgifterne, der afgør, hvor mange biler der sælges, fremgår af, at hvis vi sammenligner os i 1998 med f.eks. Sverige, der jo som bekendt ikke har registreringsafgift, så blev der i Danmark i 1998 solgt én ny personbil pr. 32,5 indbyggere, hvor der i det samme år i Sverige blev solgt én personbil pr. 34,9 indbyggere. Det vil altså sige, at selv om der er afgiftsfrihed for bilerne i Sverige, blev der i det konkrete år - man kan finde helt andre eksempler fra helt andre år, men altså i det konkrete år 1998 - faktisk solgt flere biler i Danmark pr. indbygger, end der blev i Sverige.
Det synes jeg bare skulle nævnes som en illustration af, at nogle af eksemplerne, nogle af billederne, der har været brugt under debatten her, nyder - tror jeg - meget stor gavn
af det, vi om lidt beslutter, nemlig at den arbejdsgruppe, der er nedsat i Skatteministeriet, bredt sammensat ministerielt og med repræsentanter for branchen og for ejerne af bilerne, kommer med en ordentligt gennemarbejdet analyse i en betænkning, så vi i fællesskab får et rimelig ensartet udgangspunkt og et godt gennemarbejdet materiale.
Og derfor har jeg sådan set også været glad for debatten her, men jeg synes også, jeg har lyttet mig frem til
under debatten, at de allerfleste af os vil have nytte af, at vi får et sådant gennemanalyseret materiale til at kunne tage udgangspunkt i, når vi skal diskutere eventuelle ændringer i den måde, vi har indrettet afgifterne på i dag.
Ole M. Nielsen (KRF), 2000-04-27:
Jo, det er klart, at vi faktisk har flere betænkeligheder med hensyn til roadpricing.
Det skal selvfølgelig laves rigtigt, men den der betænkelighed er da nærliggende.
Men det er altså nu engang sådan, at skatteministeren kun laver det, som han har flertal til i Folketinget, trods alt.
Skatteministre har jo ikke sådan en selvstændig magt til at udskrive skatter.
Det er da helt klart, at forudsætningen for os med roadpricingsystemet var, som jeg begyndte med at sige, at hele motorbeskatnings- og bilbeskatningsområdet jo skal være provenuneutralt.
Men det er bare sjovt, at vi har nogle forskellige skruer at skrue på.
Vi tror faktisk, at det giver os nogle nye muligheder i retning af at fremme den samfundsudvikling, som vi vil.
Retningen er nemlig at tilgodese også de tyndtbefolkede egne.
Der er virkelig nogle gode muligheder i det, men jeg erkender: Det skal laves rigtigt.
Det må vi arbejde sammen om.
Flemming Hansen (KF), 2000-04-27:
Det skal kun være en meget kort bemærkning til hr. Ole M. Nielsen.
Hr. Ole M. Nielsen har to gange nævnt roadpricingsystemet, og det er jo et pudsigt navn for et dansk system, men det kalder man det åbenbart.
Men jeg vil så spørge, om hr. Ole M. Nielsen er enig i, uanset om vi kan lide systemet eller ej, at det har det store problem indbygget i sig, at det for enhver skatteminister er nøjagtig ligesom med momsen eller enhver anden afgift: Man vil kunne dreje på det, ligesom man vil, og det kan blive totalt ustyrligt for Folketinget.
Det er efter vores opfattelse det værste ved dette system.
Hvis man siger, de skal køre der efter kl. 6, så gør de det, og så får den en lille tand til.
Nærer hr. Ole M. Nielsen ikke de betænkeligheder?
Jeg ved godt, at debatten ikke drejer sig om det, men når hr. Ole M. Nielsen nævner det to gange, kan jeg altså ikke lade være med at give udtryk for mit partis betænkelighed ved og meget, meget store bekymring for det emne.
Jens Peter Vernersen (S), 2000-04-27:
Jamen det ændrer jo ikke ved det afgørende spørgsmål: Hvor lang tid tjener man på en nedsat registreringsafgift?
Hvor langt skal den ned?
Det, som jeg forstod, var jo, at Dansk Folkeparti faktisk ville fjerne registreringsafgiften.
Det var det, der blev tilkendegivet.
Det er også det, der står i principprogrammet.
Vil det sige, at man, når registreringsafgiften er fjernet på biler, fortsat kan tjene på dem?
Det er der perspektiv i.
Kim Behnke (FRI), 2000-04-27:
Hr. Jens Peter Vernersen gjorde sig det tankeeksperiment, at der da vist ikke var nogen anerkendt økonomisk teori bag, at man kan sænke afgifter og så alligevel få et større provenu.
Derfor vil jeg bede hr. Klaus Kjær bekræfte, at dengang vi fjernede afgiften på musik-cd'er i Danmark, og da vi fjernede parfumeafgiften, betød det begge gange, at det samlede skatte- og afgiftsprovenu i Danmark rent faktisk steg.
Her fjernede vi det endda.
Hr. Jens Peter Vernersen kan slå op i den økonomiske teori, der hedder lafferkurven.
Der befinder de danske bilafgifter - og det kan hr. Klaus Kjær jo så passende bekræfte - sig på det, økonomerne kalder østsiden af kurven, nemlig hvor vi har toppet.
Jo højere afgiften bliver, jo mindre provenu kommer der ind.
Begge gange opdagede man, at antallet af kroner, der kom i statskassen, blev færre.
Det hedder økonomisk teori, lafferkurven.
Kan hr. Klaus Kjær bekræfte det?
Ole Vagn Christensen (S), 2000-04-27:
Jeg synes, det indlæg, vi hørte her fra hr. Aage Frandsen, var et sobert indlæg, men det var også en afvejning af på den ene side og på den anden side.
Og det, jeg synes, vi skal være enige om, er den situation, at optjeningen til den her ret skal være lavet her i Danmark, og at man skal være her på tidspunktet, hvor man skal have sin efterløn udbetalt.
Og det betyder jo, at det er et begrænset område, netop som hr. Aage Frandsen siger, det er Øresundsområdet, og det er grænsen mod syd, hvor man kan sige, at her er det altså naturligt, at der selvfølgelig vil komme mennesker, som vil sige: Vi har vores ret.
Og det er jo også det, der har fremkaldt den diskussion, der er i øjeblikket, og det har jo ikke noget med EU at gøre, men det har noget med borgerne at gøre, der arbejder her, og som siger: Hvorfor har vi ikke denne ret?
Gitte Lillelund Bech (V), 2000-04-27:
Jeg prøver nu for tredje gang.
Nu nøjes jeg denne her gang alene med spørgsmålet om afstemningen den 28. september
: Vil hr. Keld Albrechtsen give mig ret i, at spørgsmålet om afstemningen den 28. september helt konkret ikke er et spørgsmål om Danmarks deltagelse i EU eller ikke deltagelse i EU?
Helt konkret så drejer ja- eller nejkrydset sig om, hvorvidt vi skal deltage i ØMU'ens tredje fase, og det er det.
Kan hr. Keld Albrechtsen ikke give mig ret i, at det er det, det helt konkret drejer sig om den 28. september?
Ole Vagn Christensen (S), 2000-04-27:
Jeg er helt enig med hr. Aage Frandsen i den sidste bemærkning her.
Men det, det handler om, er jo, at hvis hr. Aage Frandsen havde været på en af de virksomheder og havde været en af de dér grænsegængere, så kunne hr. Aage Frandsen jo have stået dér sammen med kollegaerne og så have sagt: Nu er den her ordning ændret, således at det er en ordning, hvor kontingentet skal være med til at finansiere ordningen, er det så ikke rimeligt, når jeg betaler mit kontingent, at jeg så også kan få min rettighed?
Det ville man selvfølgelig prøve ved alle de domstole, der overhovedet er.
Og så synes jeg da, det er fornuftigt, at man lytter til signalerne og er klar over den udvikling, som kan være undervejs, og så siger: Jamen det her er faktisk også en uretfærdighed, og den bør vi fjerne.
Og det er så det, vi gør nu.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-04-27:
Nej, det kan jeg ikke give Ventres ordfører ret i, for det, vi jo desværre har fået demontreret ved debatten i dag, er, at Venstre ligesom regeringen ikke vil være med til at sikre en folkeafstemning om Nicetraktaten, hvor de uundgåelige konsekvenser af euroharmoniseringen kommer i form af nye traktatændringer, og det vil sige, at hvis man stemmer ja den 28. september, har man i samme ombæring ubeset købt en ny traktat, som man ikke senere hen får indflydelse på.
Derfor hænger de to spørgsmål, Nicetraktaten og folkeafstemningen om euroen den 28. september, uløseligt sammen som ærtehalm og kan ikke adskilles.
Den eneste måde, de kunne adskilles på, var, hvis vi kunne få garanti for, at Nicetraktaten kommer til en særskilt folkeafstemning, og jeg lagde mærke til, at det spørgsmål ville Venstres ordfører ligesom Socialdemokratiets ordfører ikke svare på, og det er der en årsag til, og den er, at man ikke ønsker befolkningen inddraget i den debat.
Det er så pinligt, som noget kan være.
Det er i den her situation fuldstændig hamrende ligegyldigt, om man går ind for flertalsafgørelser på miljøafgiftsområdet eller ej, for det bliver ikke indført i Nicetraktaten.
Det vil ministeren også kunne bekræfte.
Det er der ingen der har foreslået, ikke engang den danske regering.
Det kommer overhovedet ikke ind i billedet, og hvis Danmark foreslog det, ville det bare blive afvist blankt.
Men den virkning, det ville få at lægge det på bordet, ville være, at de andre lande naturligvis ville sige med det samme: Nå, Danmark er enig i, at det er en bred regeringskonference, hvor alle landene kan komme med alle deres forslag og selvfølgelig have krav på at få dem behandlet!
Det er lige nøjagtig, hvad det kommende franske formandskab ønsker sig: at Danmark skal gå i den fælde, for det kommer der nemlig ikke nogen miljøafgifter ud af, men det kommer der en bred regeringskonference ud af, og det kommer der social harmonisering ud af.
Hvis vi ikke kan få garanti for en folkeafstemning om Nicetraktaten, så har vi kun folkeafstemningen den 28. september til at tage stilling, for det kan blive den sidste folkeafstemning, vi så overhovedet får om EU-spørgsmål.
Så kan vi ikke få et svar på det spørgsmål: Vil Venstre garantere en sådan folkeafstemning om Nicetraktaten?
Gitte Lillelund Bech (V), 2000-04-27:
Jeg har beklageligvis ikke udtrykt mig klart nok i min korte bemærkning tidligere.
Er det ikke korrekt, at Enhedslisten går ind for miljøafgifter, og at Enhedslisten gerne ønsker miljøafgifter i hele EU?
Hvis vi så ser helt overordnet på det, og jeg taler ikke om regeringskonferencen - se bort fra regeringskonferencen! - er det så ikke korrekt, at hvis man skal have indført fælles miljøafgifter i EU, så kan det kun ske ved flertalsafgørelser?
Det vil jeg gerne have hr. Keld Albrechtsen til at svare på.
Det andet spørgsmål, jeg stillede, var om afstemningen
den 28. september
: Vil hr. Keld Albrechtsen ikke give mig ret i, at det faktuelle afstemningstema, det drejer sig om, er, hvorvidt vi skal tiltræde ØMU'ens tredje fase?
Det drejer sig ikke om, hvorvidt vi skal tiltræde noget som helst på arbejdsmarkedsområdet, på socialområdet eller på skatteområdet.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-04-27:
Jo, vil jeg sige til hr. Kim Behnke, jeg ved godt, at der er et forslag til vedtagelse, men det står der ingenting i.
Så kan man selvfølgelig godt argumentere for, at der er et formelt mandat - det vil jeg da medgive - det har bare ikke noget indhold.
Og når man så spørger partierne, hvad det egentlig er, de mener regeringen skal forhandle ud fra, så er de dybt uenige.
Så der er faktisk ikke et flertal for nogen bestemt forhandlingslinje.
Men det er da muligt, at hr. Kim Behnke har ret i, at der i formel parlamentarisk forstand eksisterer et mandat, i den forstand, at der ikke er et flertal, der har meddelt, at de vil vælte regeringen, hvis regeringen ikke gør sådan og sådan.
Det har der ikke kunnet samles et flertal til, så det er muligt, at hr. Kim Behnke har ret sådan i formel parlamentarisk forstand, men til gengæld vil jeg fastholde, at jeg har ret i, at der ikke er et flertal, der støtter det, regeringen gør.
Så blev jeg spurgt om miljøafgifter og lignende ting.
Jamen det, vi for alt i verden skal undgå, er, at de andre lande får mulighed for at hænge Danmark op på, at nu kommer
Danmark jo selv med en masse traktatforslagsændringer, for så er det det samme som at sige ja til en bred regeringskonference
Det er da klart.
Man kan da ikke fra dansk side komme og sige, at der er nogle steder, hvor vi gerne vil have en hel masse flertalsafgørelser - dér, hvor Venstre gerne vil have det f.eks. - og så sige, at selvfølgelig må det ikke diskuteres på de områder, hvor vi ikke vil have det.
Altså sådan spiller klaveret jo ikke.
Enten diskuterer man flertalsafgørelser, og så bliver det hele molevitten, eller også siger man, at det vil man ikke have; det bliver en smal regeringskonference.
Derfor har Enhedslisten valgt at støtte regeringen i det spørgsmål, at det skal være en helt smal regeringskonference,
så smal som overhovedet muligt, for hvis man åbner og bare giver en lillefinger dér, så ryger hele armen med det samme.
Det ved vi jo godt.
Det er derfor, det, som Venstre begiver sig ud i, er særdeles uklogt, og det underminerer de sidste rester af regeringens i forvejen helt elendige forhandlingsposition. Den 28. september: Jamen hvis vi kan få et tilsagn fra Venstre om, at der bliver en folkeafstemning om Nicetraktaten, så er det selvfølgelig en anden sag.
Men vil Venstre give det tilsagn, at Enhedslisten og Venstre sammen vil være med til at sikre en folkeafstemning om Nicetraktaten?
For så kan man selvfølgelig henvise til, at så tager vi stilling til det ved den folkeafstemning.
Ellers bliver vi jo nødt til at tage stilling til det den 28. september.
Kim Behnke (FRI), 2000-04-27:
Hr. Keld Albrechtsen plejer at være usædvanlig præcis, særlig i EU-debatter, og derfor bedrøvede det mig også lidt, at hr. Keld Albrechtsen skosede mig for at hævde, at regeringen har et mandat bag sig ved regeringskonferencen.
Bare regeringen ikke havde haft det!
Men jeg er nødt til for retfærdighedens skyld at sige, at når der først er et møde i Statsministeriet, hvor et flertal ikke modsiger regeringens oplæg, og der derefter er et møde i Folketingets Europaudvalg, hvor der ikke er et flertal imod regeringen, og vi oven i købet har haft en forespørgselsdebat her, hvor der blev vedtaget et forslag til vedtagelse, ja, så er jeg nødt til at sige, at så tilsiger min parlamentariske indstilling til tingene mig at sige: Jamen så har regeringen et mandat bag sig.
Så er det meget teoretisk bagefter at påstå, at det ikke er tilfældet, blot fordi den kreds af partier, som har støttet de tre gange, måske ikke på bundlinjen er helt enig.
Rent parlamentarisk har regeringen sørget for at gøre det, der skal gøres.
Gitte Lillelund Bech (V), 2000-04-27:
Jeg har tre spørgsmål til hr. Keld Albrechtsen.
Det første spørgsmål er: Så vidt jeg har forstået Enhedslisten, går Enhedslisten ind for miljøafgifter.
Kan det så være rigtigt forstået, at Enhedslisten ikke går ind for, at man på EU-plan kan have fælles miljøafgifter, og at det kunne være fornuftigt, hvis man overhovedet skal have gennemført miljøafgifter på EU-plan, at man så får fastsat de her miljøafgifter via flertalsafgørelser?
Det andet spørgsmål: Jeg vil godt spørge hr. Keld Albrechtsen, om han ikke er enig med mig i, at det, vi stemmer om den 28. september, drejer sig om, hvorvidt Danmark skal tiltræde ØMU'ens tredje fase, som også hr. Aage Frandsen fra SF var inde på, at det drejer sig om, hvorvidt vi skal deltage i den fælles valuta, euroen.
Og til sidst vil jeg spørge hr. Keld Albrechtsen om, hvorvidt han har hørt mig fra Folketingets talerstol sige, at jeg ønsker en bred regeringskonference.
Det har jeg på intet tidspunkt udtalt, men jeg vil da godt høre, hvad det er, hr. Keld Albrechtsen har hørt.
Niels Helveg Petersen (RV), 2000-04-27:
Jeg har to små pointer at gøre:
For det første: Det er ikke i dag, det er blevet gjort klart, at regeringen ikke finder, at en trakatændring, der omhandler de emner, der er på dagsordenen for regeringskonferencen, udløser en folkeafstemning.
Det har vi gjort klart for længst.
Det er ikke noget nyt, der er kommet for dagen i dag.
Vi har hele tiden sagt, at sådanne ændringer som f.eks. Kommissionens sammensætning, ændring af stemmevægte og øget overgang til kvalificerede flertalsafgørelser ikke udløser en folkeafstemning.
Og det er der intet som helst grundlag for at påstå at de gør i henhold til den danske grundlov.
Det andet vigtige er jo, at det endnu en gang bliver gjort klart af hr. Keld Albrechtsen, at det for hr. Keld Albrechtsen drejer sig om, at denne debat skal handle om alt muligt andet end ØMU'en.
Og hr. Keld Albrechtsens indsats i dag er jo en klar dokumentation for, at det lige netop er det, det handler om for hr. Keld Albrechtsen: at tale om alt muligt andet end den tredje fase af ØMU'en.
Jann Sjursen (KRF), 2000-04-27:
Kristeligt Folkeparti er tilhænger af, at den igangværende regeringskonference bliver en såkaldt smal regeringskonference, hvor man koncentrerer sig om de spørgsmål, der kan være med til at sikre udvidelsen af fællesskabet med de central- og østeuropæiske lande, få gjort bordet, om jeg så må sige, bredere i EU, så der bliver plads til alle.
Derfor kan vi sige, at alene af den grund ønsker vi ikke, at dagsordenen bliver dynget til med emner, der kan være med til at besværliggøre den proces, som vi står over for med hensyn til udvidelsen med de central- og østeuropæiske lande.
Vi mener, at tiden altså er kommet til, at vi ser på bredden i stedet for, at vi går i dybden i samarbejdet i EU.
Alene på den baggrund deler vi jo langt hen ad vejen de intentioner, der er bag Enhedslistens forslag om, at der ikke skal indføres flertalsafgørelser på arbejdsmarkeds-, social- og skattepolitiske områder i EU.
Det ønsker vi heller ikke fra Kristeligt Folkepartis side af den grund, men
heller ikke, fordi det jo vil være med til at sætte fart på integrationen på andre områder.
Vi er sådan set også enige i, at når de spørgsmål kommer op alligevel, på trods af Kristeligt Folkepartis ønske, så skyldes det jo i høj grad, at Den Økonomiske og Monetære Union har brug for at blive løbet i gang af endnu mere politisk integration, end vi allerede har oplevet.
Jeg er enig i, at der er den sammenhæng, selv om den af så mange i debatten klart benægtes. Hvordan Danmark så skal forholde sig til, at andre lande aktivt bringer disse spørgsmål op på dagsordenen, kan man jo diskutere.
Enhedslisten foreslår, at man så allerede nu, havde jeg nær sagt, varsler et veto.
Danmark kan jo altså også bare gøre det, der er muligt i forbindelse med traktatændringer, nemlig bruge den mulighed, der er for at sige nej i den forstand, at der jo kræves enstemmighed.
Derfor vil jeg sige, at vores anbefaling til regeringen er, at Danmark markerer, at der etableres en fælles holdning på de her områder.
Men vi synes ikke, at det er tiden at tage stilling til det nu og fra Folketingets side vedtage, hvorvidt man skal bruge vetovåbenet på den måde, som det traditionelt gøres på, og som Enhedslisten har lagt op til med sit beslutningsforslag her i dag.