runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jann Sjursen (KD), 2004-05-27:
Jeg troede, at jeg skulle blive på min plads.
Der skal jeg overhovedet ikke lægge noget til eller trække noget fra.
Men på bundlinjen talte jo i forbindelse med førstebehandlingen og i øvrigt også i forbindelse med behandlingen i Skatteudvalget og den diskussion, der var om Kristendemokraternes og andre partiers ændringsforslag, at Det Konservative Folkeparti ikke umiddelbart var til sinds at støtte det, og at det først var, da man konstaterede og fandt ud af, at der rent faktisk var et flertal uden om regeringen, at man så ligesom var nødt til at fuldtone og hoppe med.
Men De Konservative såvel som Venstre har hele vejen igennem udtrykt sympati for ordningen; den har da været der.
Problemet er bare, at sympati i den her sammenhæng jo ikke er nok.
Alle har udtrykt sympati for det, men der har været et flertal, der ved førstebehandlingen gav udtryk
for, at hvis vi kunne fremsætte et ændringsforslag, der sagde, at ordningen først skulle træde i kraft fra 2005, så var man villig til efter 10 år at opregulere satsen.
Men som sagt glæder jeg mig over, at Det Konservative Folkeparti og Venstre, altså regeringen som sådan, nu bakker op om, at vi sikrer, at der sker en løbende opregulering af det beløb, som skatteborgerne kan fratrække på selvangivelsen i form af det, man har givet til gaver til almennyttige organisationer.
Charlotte Dyremose (KF), 2004-05-27:
Det var hr. Jann Sjursens usande påstand til slut i ordførertalen, der bragte mig herop, og jeg vil derfor for referatets skyld blot bede hr. Jann Sjursen om at bekræfte, at jeg under andenbehandlingen i min ordførertale bl.a. sagde: Det er fuldstændig i konservativ ånd at bakke op om de frivillige velgørende organisationer.
Derfor har vi i Det Konservative Folkeparti utrolig stor sympati for det forslag, vi her behandler.
Og senere: Vi er i Det Konservative Folkeparti meget enige i, at det er et relevant emne at tage op i forbindelse med eventuelle finanslovforhandlinger for næste år, da vi ikke på grund af det ufinansierede kan støtte forslaget, som det ligger her, men samtidig ser meget positivt på forslaget.
Vi var altså meget enige i, at det her er en relevant problemstilling, som vi også er optaget af, men vi ønskede ikke at stemme for et ufinansieret forslag.
Svend Erik Hovmand (V), 2004-05-27:
Jeg skal ikke fordybe mig i den problematisering af forslaget, som der har været givet udtryk for fra nogle sider.
Jeg vil bare som tidligere give udtryk for, at jeg synes, at der er tale om et sympatisk forslag, som Kristendemokraterne har fremsat.
Noget tyder på, at vi er på vej til at kunne etablere et bredt flertal for en løsning, som tilgodeser de almenvelgørende organisationer og sikrer dem bedst mulige vilkår.
Regeringen kan således støtte lovforslaget, herunder den foreslåede ændring af ikrafttrædelsestidspunktet, som betyder, at det forhøjede beløb først får virkning for 2005.
Det giver partierne bag forhøjelsen mulighed for, at de forinden kan sikre den nødvendige finansiering, og jeg håber, at alle partier, som er enige i, at de almennyttige organisationers vilkår nu skal forbedres, også vil være med til at finde midlerne hertil.
KL. 10.50 I den forbindelse er jeg også enig i, at der bør indføres en automatisk regulering af beløbsgrænsen.
Jeg mener ikke, at der er tungtvejende hensyn, der taler for, at en sådan regulering kun skal ske hvert 3. år, og det ser ud til, at organisationerne også selv foretrækker en regulering på årsbasis.
En årlig regulering efter personskattelovens § 20 må derfor være den rigtige løsning.
Den giver mulighed for, at organisationerne kan modtage større fradragsberettigede gaver samtidig med, at regulering finder sted på samme grundlag som inden for alle andre områder af skattelovgivningen.
Endelig er det regeringens opfattelse, at der bør indføres en frivillig indberetningsordning for modtagerorganisationerne, som jeg også nævnte ved førstebehandlingen.
Det betyder, at beløbet vil kunne fortrykkes på selvangivelsen, og at bidragyderne således automatisk får det fradrag, de har ret til.
Det er min hensigt at tage kontakt til organisationerne om en sådan ordning.
Jann Sjursen (KD), 2004-05-27:
Jeg er næsten dybt rørt over de ordførertaler, som vi har hørt fra Venstre og De Konservative her i forbindelse med andenbehandlingen af L 176.
Det er jeg ikke mindst på baggrund af, at regeringspartierne ved førstebehandlingen ikke alene afviste Kristendemokraternes lovforslag, men sådan set også i modsætning til Dansk Folkeparti ved den lejlighed afviste, at man kunne komme med et ændringsforslag, som betød, at lovforslaget først ville træde i kraft fra 2005. Men uanset min rørelse over hr. Peter Christensens ordførertale og til dels også fru Charlotte Dyremoses, så vil jeg sige, at jeg selvfølgelig er enormt glad for, at regeringspartierne ikke mindst nu har besindet sig og har fundet ud af, at det er fuldstændig urimeligt, at man i 10 år ikke har haft reguleret de muligheder, der er for at trække gaver fra på selvangivelsen til almennyttige organisationer, og at de nu er gået ind på Kristendemokraternes, Socialdemokratiets, SF's, Det Radikale Venstres, Enhedslistens og Dansk Folkepartis ændringsforslag om, at vi først regulerer fra 2005.
Tilbage står selvfølgelig en debat om, hvorvidt det er bedst med en regulering årligt, som man normalt gør det ifølge personskatteloven, eller at det - som vi og andre partier har foreslået - kun skal ske hvert 3. år.
Det er selvfølgelig en debat om, hvem det er bedst for.
Store organisationer vil efter al sandsynlighed have gavn af, at man regulerer årligt, fordi de tilrettelægger deres kampagneaktiviteter på en sådan måde, at de har meget kort varighed, og derfor betyder det ikke noget for dem, om de løbende skal ændre satserne i forbindelse med deres informationsmaterialer, hvorimod det for mindre organisationer kan være ret så bøvlet.
Derfor stillede vi ændringsforslag om, at reguleringen skulle ske hvert 3. år i stedet for det, der altså er normalt, nemlig årligt.
Det kan vi så bestemme os til her i forbindelse med andenbehandlingen, men jeg vil da sige, at det glæder mig, at Venstre og De Konservative vil være med til at rette op på det, som man nærmest må betragte som en lapsus, nemlig at satsen for at kunne fratrække gaver til almennyttige organisationer ikke har været reguleret i 10 år.
Jeg takker også for, at man i den her sammenhæng ikke har været argumentresistent.
Det hører måske med til fortællingen, at det nok også skyldtes, at det viste sig, at der var flertal uden om regeringen for lovforslaget, og den slags har det jo med at hjælpe på regeringspartier, når der skal trykkes på knapperne, ikke mindst ved en tredjebehandling.
Således kan vi se frem til, at det forslag, som regeringspartierne ved førstebehandlingen klart afviste, kan blive vedtaget med samtlige partiers stemmer i Folketinget, når vi når frem til tredjebehandlingen, og det er selvfølgelig ikke så tosset endda, for selve ordningen og systemet, som alle er enige om, er godt.
Søren Søndergaard (EL), 2004-05-27:
Skal det forstås på den måde, at man ikke fra radikal side
overhovedet rejste det under drøftelserne, da man diskuterede det her forslag til vedtagelse?
Var Det Radikale Venstres udgangspunkt for diskussionen om et forslag til vedtagelse bare, at man skulle blive enige om et eller andet, sådan set uanset hvad?
Startede man med et blankt stykke papir, og så sagde man, nu må vi finde ud af et eller andet, vi kan blive enige om, eller gik De Radikale ind med nogle udgangspunkter?
Og hvad var så svaret, da De Radikale foreslog det?
Eller forstår jeg det rigtigt, at De Radikale slet ikke har foreslået det i de diskussioner omkring det forslag til vedtagelse?
Holger K. Nielsen (SF), 2004-05-27:
Jeg synes på mange måder, det var en udmærket tale, hr. Jeppe Kofod holdt.
Det er også derfor, at det i og for sig skuffer mig, når jeg ser på det forslag til vedtagelse, der er lavet.
Der er meget lidt af de punkter, som hr. Jeppe Kofod fremførte kritisk i forhold til regeringen.
Noget af det, som jeg synes er vigtigt, er da den danske ulandsbistand.
Selvfølgelig ønsker alle da, at den internationale bistand skal i vejret, det er vel klart.
I betragtning af at Irakkrigen kostede det dobbelte af den samlede ulandsbistand i hele verden, er det vel indlysende nok, at den skal i vejret.
Men hvad hjælper det, hvis man skærer ned her i Danmark?
Hvorfor er det ikke med i vedtagelsen?
Hvad med Palæstinakonflikten, som jo er al terrorismes moder?
Er det ikke helt, helt afgørende, at den danske regering i den sammenhæng spiller offensivt ud med et pres i forhold til Israel, med et pres i forhold til, at Israel skal efterleve Sikkerhedsrådets resolutioner?
Hvad med kritikken af den danske politik i forhold til Irakkrigen, hvor Danmark var med til at underminere Sikkerhedsrådet?
Hvorfor er det ikke med?
Jeg synes, der er et svælg imellem hr. Jeppe Kofods tale og så den her vedtagelse.
Den vedtagelse er som skåret ud af det, som blev sagt tidligere af ministeren, og derfor forstår jeg slet ikke det her.
Villy Søvndal (SF), 2004-05-27:
Hr. Helge Adam Møller udtrykker, synes jeg, noget større konsekvens end Dansk Folkepartis ordfører, forstået på den måde, at Dansk Folkepartis ordfører var lidt ked af de der våben.
Det er hr. Helge Adam Møller jo ikke.
Han udtrykker kærlighed til de her våben på den måde, at når der skal anvendes våben, så er det de bedste. Jeg vil godt spørge hr. Helge Adam Møller, om han virkelig insisterer på, at i en bykrig som den, vi ser i Irak, kan det lade sig gøre at skelne skyldige fra uskyldige, når man bombarderer med klyngebomber, som tilfældet er nu, og om hr. Helge Adam Møller vil acceptere, at den nødvendige pris er, at tusinder af fuldstændig uskyldige bliver dræbt i en krig som denne her.
Helge Adam Møller (KF), 2004-05-27:
Hr. Søren Søndergaard må undskylde mig, men en artillerigranat eller en mortergranat eller en kampvognsgranat eller en granat smidt fra en flyvemaskine har et lige så stort område som cirka en fodboldbane.
Sprængstykkerne er lige så store, men man skal have mange flere, og det vil sige, at de samlede skader bliver betydelig større, også hvis de rammer et sted, hvor der er civile.
Så kan man jo for øvrigt spekulere på, hvorfor der var en del kampe i irakiske byer.
Det var jo netop, fordi den irakiske hær, Saddam Hussein bevidst beordrede sine soldater til at bryde Genèvekonventionen også på det område, således at man anbragte vigtige militære installationer i skoler, ved hospitaler og i tæt bebyggede områder.
Det er jo i klar modstrid med alle regler, for det må
man ikke.
Så det var altså landets ledere og landets elite, der udsatte deres egen befolkning for det, der også skete med nogle af dem.
Søren Søndergaard (EL), 2004-05-27:
Jeg synes, det er et godt argument mod giftgas, at det er et våben, som rammer i flæng.
Lige præcis det, der er argumentet mod klyngebomber med eller uden selvdestruktionsmekanisme, er jo, at de rammer i flæng.
Hr. Helge Adam Møller sagde det jo meget godt med fodboldbanen.
Det er kampe, der foregår i byer, og det er jo så der, tabene kommer, selv hvis selvdestruktionsmekanismen fungerer.
Helge Adam Møller (KF), 2004-05-27:
Giftgas rammer netop i flæng.
Det mener jeg ikke klyngebomber gør, specielt ikke når de er med selvdestruktionsmekanisme.
Hvis vi tager de to typer klyngebomber, som Danmark har, og som et hav af hære både i øst og vest og nord og syd har, så har vi dem som nogle artillerigranater, og det, der er det gode ved en klyngebombe - hvis man kan tale om det - er faktisk, at den er mere human end en traditionel granat, man udskyder fra en 155 mm haubits, for her udløser granaten sig, således at disse små bomber, der har størrelse som en håndgranat og kan uskadeliggøre kampvogne og andre militære mål, rammer inden for et område på 75 x 75 m - det er ca. som en fodboldbane.
Hvis du skulle opnå den samme militære effekt med de gamle granater, vi har til artilleriet, så skulle du måske skyde 25 eller 30 af dem.
Så du bruger altså meget mere ammunition, der spreder sig over betydelig større areal.
Og da en del af de gamle bomber heller ikke gik af, så bliver de altså liggende, som vi stadig væk kan se ude på Københavns fælled, hvor du finder bomber.
Det vil sige, at det er et mere inhumant våben, og du får en langt ringere militær virkning.
Så du slår altså færre soldater ihjel, hvis du skal forsvare dig selv, og du får større skader på civilbefolkningen. Derfor går vi ind for, at vi skal have en selvdestrueringsmekanisme, så de bliver uskadelige, når krigen er slut.
De rammer kun soldater.
Man kan med enhver granat ramme ved siden af, det kan man også med et geværskud.
Søren Søndergaard (EL), 2004-05-27:
Jeg er enig i, at der er mange mennesker, der er blevet dræbt med knive.
Men sådan er det ikke med klyngebomber.
Det er lige præcis det, der er hele forskellen.
Man kan vælge at ramme nogle tilfældige, man kan vælge at ramme nogle uskyldige, men det er et valg, man gør, når man bruger kniv.
Men ved klyngebomber er det noget, der sker, selv om man måske sigter efter noget andet. Derfor kunne jeg godt tænke mig at spørge: Hvorfor er Det Konservative Folkeparti - for det går jeg ud fra Det Konservative Folkeparti er - imod brug af giftgas?
Man kunne da også bare lave sådan en selvdestruktionsmekanisme på giftgasgranater, så hvis granaten ikke lige ramte, hvor den skulle, så opløste den sig selv, og så ville den ikke kunne ose.
Hvad er egentlig grunden til, at Det Konservative Folkeparti er imod - stadig væk, går jeg ud fra - giftgas? Fremragende våben i øvrigt, fremragende våben.
Peter Skaarup (DF), 2004-05-27:
Der er det jo sådan, som hr. Troels Lund Poulsen var inde på i sin ordførertale, at det har været et klart dansk ønske, at man blev af med de klyngebomber.
Men når det nu er sådan, at de findes, og at de lande, som bruger dem, ikke nødvendigvis er overbevist om, at man skal af med dem og vil bruge andre og værre våben, hvis det var, at de blev afskaffet, så er det, at der er et problem.
Så er det, at vi må henholde os til, at den linje, regeringen har fulgt, som har gået i den retning, som jeg nævner, har været den rigtige.
Jeppe Kofod (S), 2004-05-27:
Jeg synes, forvirringen er total, for når man læser forslaget til vedtagelse, så står der jo blot, at regeringen bør arbejde for et moratorium for produktion, salg og anvendelse af klyngebomber.
Der står ikke noget om, om den diplomatiske linje, man har fulgt, er god eller dårlig.
Jeg er sikker på, at danske embedsmænd gør et kæmpe arbejde i forbindelse med de her ting.
Det er jo en principiel holdning, som vi efterlyser fra Dansk Folkeparti. Er Dansk Folkeparti for, at den danske regering skal arbejde for et moratorium, altså et forbud mod brug af de her klyngebomber, fordi de har alle de kedelige konsekvenser, alle de uhyggelige konsekvenser for civilbefolkningen, børn og kvinder osv., eller er Dansk Folkeparti ikke for, at man skal arbejde for det her moratorium?
Det er meget simpelt.
Det er et holdningsspørgsmål.
Det er ikke et spørgsmål om proces eller om, hvorvidt man har gjort et godt diplomatisk arbejde.
Det er jeg sikker på regeringen har.
Det er et holdningsspørgsmål, og derfor efterlyser jeg et klart svar fra hr. Peter Skaarup.
Peter Skaarup (DF), 2004-05-27:
Grunden til, at vi har valgt at støtte det, som vi mener er det rigtige i den her sag - og det er det, der kommer fra regeringen - er, at regeringen vurderer, at i det intense diplomatiske arbejde, man, som jeg kan læse ud af de ting, som udenrigsministeren har sagt, har gjort fra den danske regerings side, har det været forhandlingslinjen, som har givet de bedste resultater. Der er jo opnået nogle resultater.
Danmark har i hele forhandlingsforløbet aktivt arbejdet for, at den femte protokol skulle blive et folkeretligt bindende instrument.
Nu kommer så hr. Jeppe Kofod og andre og siger, at nu skal man pludselig vælge en anden forhandlingslinje, nu skal man gå meget, meget hårdere til den.
Spørgsmålet er så, om det er klogt.
Indtil nu har man opnået nogle resultater.
Skulle vi nu ikke prøve at se, om man ikke kan gå den vej og opnå de samme resultater og forbedrede resultater hen ad vejen.
Det må vi jo se.
Jeppe Kofod (S), 2004-05-27:
Jeg vil gerne spørge hr. Peter Skaarup: Hvis det er sådan, at hr. Peter Skaarups syn på de våben er, at de rammer uskyldige civile - det er det, man kan forstå af ordførertalen - hvorfor så ikke støtte et forslag til vedtagelse, hvor vi opfordrer regeringen til at arbejde for et moratorium, altså for et forbud mod anvendelse af de våben her?
Det er jo sådan set meget konkret og meget enkelt, for så kan man få udryddet de her våben, som har nogle kedelige konsekvenser for civile. Det forstår jeg ikke helt.
Man må vælge en af holdningerne.
Enten er man for, at man kan bruge de her våben, eller også er man imod.
Og hvis man er imod, så kunne man jo støtte det forslag til vedtagelse, som vi har fremlagt, og som er meget simpelt. Jeg vil bare høre, hvorfor man ikke kan støtte det forslag til vedtagelse.
Peter Skaarup (DF), 2004-05-27:
Som vi jo var inde på under beslutningsforslaget vedrørende en forlængelse af den danske styrkes engagement i Irak i går, så er det meget svært at se, at SF og hr. Villy Søvndal har nogle realistiske løsninger på, hvad der skal foregå i Irak, men man ynder, og det gælder også under debatten i dag, at prøve at fremstille den indsats, næsten ligegyldigt hvilken, der gøres i Irak som det værste af det værste, og det gælder så også den her sag.
Det, jeg fuldstændig stille og roligt har gjort opmærksom på, er, at det er galt, at man bruger klyngebomber, men det er jo lige galt, om det er i Irak, eller det er i Kosovo, eller det er i en krig, som hr. Villy Søvndal måske har bifaldet under andre omstændigheder.
Det, der er det interessante her, er at samle kampen
mod de våben, som rammer civile, og det tror jeg alle er samlet om
Villy Søvndal (SF), 2004-05-27:
Jeg synes, det bliver mere og mere underligt.
Hr. Peter Skaarup siger, at vi skal bekæmpe de der midler, samtidig med at hr. Peter Skaarup har sikret dansk deltagelse i den krig, nemlig Irakkrigen, hvor der indtil nu har været anvendt flest klyngebomber.
Kan hr. Peter Skaarup ikke selv fornemme, at afstanden mellem de sagte ord og den virkelighed, hr. Peter Skaarup aktivt har bidraget med ved at stemme for Danmarks deltagelse i krigen, bare er så stor, at det kræver meget vide bukser at skræve over den forskel på ord og virkelighed?
Peter Skaarup (DF), 2004-05-27:
Nej, det er bestemt ikke det indtryk, jeg ønsker at efterlade, men det kan godt være, hr. Villy Søvndal har forstået det.
Der er nogle gange, hvor hr. Villy Søvndal ikke helt forstår tingene, som vi andre gør.
Det, vi siger fra Dansk Folkepartis side, og som jeg i og for sig tror alle er enige om, er, at vi skal bekæmpe de klyngebomber som det forfærdelige våben, det er, og de øvrige forfærdelige våben, der findes.
Jeg siger bare, at krigens vilkår har vist sig inden for de seneste år at være de samme, og der er ikke forskel på, hvad der er sket i Irak, og hvad der er sket i Kosovo.
Begge steder har man brugt de her klyngebomber.
Det gør det ikke godt, at man har brugt dem, men det har man gjort, og det er bare fakta, jeg har nævnt i min tale.
Villy Søvndal (SF), 2004-05-27:
Jeg synes altid, det er betænkeligt, når politikere i en diskussion anvender et argument, der hedder: Jamen det gjorde de andre jo også.
Kunne man ikke godt bede Dansk Folkepartis ordfører om at forholde sig principielt til, om det er rimeligt i forbindelse med en krig, at fuldstændig uskyldige mennesker i byerne, i de irakiske byer, at nogle, der aldrig har været i nærheden af et gevær, pludselig en dag oplever deres familie udslettet, pludselig oplever fuldstændig uskyldige civile dræbt af et våben, der ikke er anvendeligt i en krig, hvor civilbefolkningens og militærets ting foregår ganske tæt på hinanden.
Det, hr. Peter Skaarup efterlader som indtryk, er, at når andre bare har brugt det før, så er Dansk Folkeparti fuldstændig med på, at så kan det gøres igen.
Peter Skaarup (DF), 2004-05-27:
I Dansk Folkeparti synes vi, det er fint, at vi får en debat om klyngebomber her i Folketinget i dag.
I det hele taget er det godt, at vi debatterer krigens konsekvenser, som er frygtelige på alle mulige måder. Det er klart, at en hvilken som helst krigshandling, uanset om man bruger klyngebomber eller våben, der er værre, som hr. Helge Adam Møller var inde på, er forfærdelig og er ikke rar at høre om.
Alligevel bruger man forfærdelige våben, når der er krig, fordi man ønsker at vinde de krige, man er engageret i, og gerne så smertefrit som muligt.
Der synes jeg, det er lidt interessant at høre hr. Jeppe Kofod være meget hård og angribende over for regeringen og bruge specielt Irak som eksempel, hvor der i en krig, som hr. Jeppe Kofod selv gik ind for, og som foregik under den tidligere regering, nemlig i Kosovo, også blev anvendt klyngebomber.
Der skal man bare være opmærksom på, at det har været krigens vilkår.
Vi prøver så bl.a. på baggrund af den debat her i dag, og regeringen prøver på det på internationalt plan, at bekæmpe brugen af klyngebomber og også brugen af andre våben, der skader civile.
Det har bare indtil nu været et af de våben, man har anvendt, uanset om det har været en dårlig krig, som hr. Jeppe Kofod måske mener, at krigen i Irak er, eller en god krig, som hr. Jeppe Kofod måske mener, at krigen i Kosovo var.
Så under alle omstændigheder er der en fælles interesse
for folketingsmedlemmerne og regeringen i at bekæmpe de våben, som er farlige, og som skader civilbefolkningen.
Vi kan i Dansk Folkeparti ikke se andre muligheder end at gå den vej, som regeringen og også tidligere danske regeringer har forsøgt, og derfor kan vi bakke op bag det forslag til vedtagelse, som Folketinget formentlig vedtager
senere i dag.
Villy Søvndal (SF), 2004-05-27:
Det er jo ikke den diskussion, som hr. Helge Adam Møller antyder, der deler os.
Jeg er ikke pacifist.
Som hr. Helge Adam Møller med mangeårig baggrund i Forsvarsudvalget ved, har jeg i sin tid været med til at sende danske soldater til Bosnien, til Afrikas Horn, til Albanien osv.
Jeg har ikke været med i Irak, det har hr. Helge Adam Møller gjort med et snævert flertal.
Så det, der deler os, er ikke det principielle synspunkt, at krig nogle gange kan være nødvendig.
Det, vi diskuterer,
er krigens midler.
Vi diskuterer våben i dag, nemlig klyngevåben, som rammer i flæng, som rammer uskyldige, på samme måde, som vi engang diskuterede landminer, som rammer i flæng.
, fordi det netop rammer civile i flæng, rammer fuldstændig uskyldige, rammer mennesker, der ikke har haft nogen som helst indflydelse på begivenhederne.
Helge Adam Møller (KF), 2004-05-27:
Jeg tror ikke, at hr. Villy Søvndal ønsker at forstå, hvad jeg siger.
Men det er måske den eneste måde at befri et land på.
Man risikerer endnu flere tab efter min mening, hvis man anvender flybomber, som er mere upræcise, eller hvis man anvender artilleri og ammunition osv., end man gør med klyngebomber.
Det er jo det, der er alternativet.
Man skal bruge det, der er mindst skadeligt, og derfor siger jeg, at vi efter min mening vil opnå endnu mere inhumane våben, hvis vi vil forbyde klyngebomber med en selvdestruktionsmekanisme, for så må man bruge nogle andre våben, som giver større skade.