Anne Grete Holmsgaard (SF), 2003-12-04:
Nede ved Landstingssalen i Vandrehallen er der en af de små vignetter, hvor der står: Alle vil herre være, ingen vil sækken bære.
Vi vil ikke betale, siger fru Aase D. Madsen.
Det, hun også siger med lidt omsvøb,
er: Vi er inderligt imod Kyotoprotokollen; vi stemte imod den i sin tid, og da vi fik chancen for at underminere, at regeringen skulle stå fast på den, benyttede vi os af den til at lave et forslag til vedtagelse sammen med regeringen.
Sagen er bare, at det her jo ikke får drivhuseffekten til at blive mindre.
Det får den ikke til at forsvinde.
Det betyder sådan set ene og alene, at vi, der sidder her, som jo må siges at have vores på det tørre, via et politisk flertal vælger at smide det videre til de kommende generationer.
Det er faktisk det, det handler om.
Vi vil ikke sækken bære.
Det må de andre tage sig af, når de vokser op.
De må sørge for at få ryddet op i det her.
Det er ikke vores ansvar.
Vi har nemlig friheden til at sige: Skulle vi nu ikke lige se på de der iskerneboringer, om det i virkeligheden er så slemt.
Her i august var en del af Videnskabsudvalget i Nordøstgrønland på den lille danske forskningsstation Zackenberg, hvor der kommer mange internationale forskere hver sommer.
Det ligger næsten ved siden af Siriuspatruljens hovedkvarter i Daneborg.
Fra forskerne hørte vi mange ting, men i denne sammenhæng specielt en ting, der er relevant: Temperaturen er steget med 1 grad pr. tiår de seneste 30 år.
Det er meget, meget dramatisk.
Fra Siriusfolkene, som på ingen måde gav udtryk for, at det var videnskabeligt, hørte vi noget andet: Der er blevet isfrit her, og det har der været i de sidste 5 år.
Og der må man så vælge, om man vil gøre noget ved det og tage sin del af slæbet med, at der bliver gjort noget ved det, eller om man vil lukke øjnene, sætte sig foran sit fjernsyn, nyde sine sjusser, eller hvad det nu er man vil nyde, og så sige til sine efterkommere, sine egne børn, naboens børn, de andres børn og børnebørn: Det må I tage jer af; jeg er ikke sådan helt sikker på, at der sker noget, men hvis der sker noget, hvad al sandsynlighed peger på, må I tage jer af det.
Jeg må sige, at jeg synes, det er dybt umoralsk, og jeg synes, det er ret fortvivlende, at man i et samfund, som er så velstående som vores, kan blive så arrogant over for kommende generationer og deres muligheder for at have en varieret natur, over for deres muligheder for at have en oplevelse af, at deres forældre hjalp til; at de ikke bare tog fornøjelserne, men at de også hjalp til, at de påtog sig et ansvar, at de ikke opførte sig ansvarsløst.
Det er sådan set det, der er kernen i det, vi diskuterer her. Det forslag, vi har fremsat, er et bidrag.
Vi er da fuldt på det rene med, at det alene ikke kan klare Danmarks klimaforpligtelser, men det er et væsentligt bidrag sammen med de andre ting, vi plæderer for.
Jeg vil meget kraftigt opfordre til, at den del af Folketinget, der sidder med et meget snævert flertal, men med et flertal, opfører sig som fuldvoksne dannemænd og dannekvinder, der påtager sig det ansvar, det er at høre på videnskabens udsagn om det her, som kan se, ane og fornemme, at noget er ravruskende galt, og så handle derefter, frem for at skubbe en pukkel, det bliver større og større, foran sig.
Det synes jeg simpelt hen ikke er acceptabelt.