runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lene Hansen (S), 2006-01-19:
Socialdemokratiet kan også bakke op om dette forslag til lov om lønmodtageres ret til fravær fra arbejde af særlige familiemæssige årsager.
Vi synes imidlertid, det er ærgerligt, at man fra Kommissionens side kræver lovgivning, når de frivillige aftaler på arbejdsmarkedet indtil nu har kunnet sikre retten til arbejdstageres kortvarige fravær fra arbejdet, når en pludseligt opstået sygdom eller ulykke rammer ens nærmeste og gør det tvingende nødvendigt at være til stede.
Det er Socialdemokraternes opfattelse, at vi skal være uhyre varsomme med politisk indblanding på traditionelle overenskomstområder.
Den danske model med den frie aftaleret på arbejdsmarkedet er og skal fortsat være et af de grundlæggende kendetegn ved det danske arbejdsmarked.
Det danske aftalesystem har sikret den enkelte veldefinerede rettigheder på arbejdspladsen og skabt et arbejdsmarked, der rummer tryghed og fleksibilitet på samme tid, og for Socialdemokraterne er det derfor vigtigt, at lovforslaget ikke bliver en glidebane frem mod en afskaffelse af forhandlingsmodellen på det danske arbejdsmarked.
På den anden side er det naturligvis vigtigt, at vi her i Folketinget sikrer, at Rådets direktiv også bliver implementeret fuldt ud i Danmark.
Allerede i en rammeaftale fra 1995 blev vi i Det Europæiske Fællesskab enige om at skabe mulighed for, at mænd og kvinder skal kunne forene deres erhvervsmæssige og familiemæssige forpligtelser, eksempelvis ved at tilstå en arbejdstager arbejdsfrihed som følge af force majeure-situationer, der gør arbejdstagerens umiddelbare tilstedeværelse påtrængende nødvendig.
Her i Danmark overlod vi det til arbejdsmarkedets parter at lave de nødvendige aftaler, der kunne give lønmodtagerne ret til dette.
Kommissionen har så ikke fundet, at det er nok.
Der må ikke herske nogen tvivl om, at de individuelle rettigheder, som alle arbejdstagere har, skal sikres, og at man skal have mulighed for at gøre dem gældende for de nationale domstole.
Set i det lys kunne vi godt tænke os, at vi under udvalgsarbejdet ser nærmere på den lidt uklare situation, som sømænd kommer i, hvis lovforslaget vedtages i dets nuværende form.
Forslaget gør det nemmere for borgerne at dokumentere deres ret til fravær i en force majeure-situation.
Det er en klar forbedring fra den nuværende situation, hvor man åbenbart i nogle tilfælde ikke har kunnet regne hundrede procent med denne ret.
Vi ved jo alle, at det værste mareridt, man kan blive udsat for, er, hvis ens børn eller andre i den nære familie bliver ramt af pludselig sygdom eller anden ulykke.
Så er det eneste, vi ønsker, at være hos dem, der har brug for os.
Der må derfor ikke herske den mindste tvivl om, at man så har ret til at forlade sin arbejdsplads uden efterfølgende sanktioner.
Vi støtter, at lovforslaget samler de gældende rettigheder, der vedrører lønmodtageres fravær af familiemæssige årsager, der ikke vedrører graviditet, barsel eller adoption, i én lov og dermed øger gennemsigtigheden for den enkelte borger.
Poul Henrik Hedeboe (SF), 2006-01-19:
Nu hørte jeg jo hr. Per Ørum Jørgensen, da han selv var på talerstolen, opfordre til, at man lyttede til den, der havde sagt noget.
Det skulle hr. Per Ørum Jørgensen også have gjort med det, jeg sagde.
Jeg kom faktisk ind på det emne dér.
Det er da o.k., at man reparerer på noget af det, man har gjort galt, det er fint nok, men man skulle have ladet være med at gøre noget galt først.
Inger Støjberg (V), 2006-01-19:
Venstre støtter dette lovforslag om lønmodtageres ret til fravær fra arbejde af særlige familiemæssige årsager.
Lovforslaget implementerer force majeurebestemmelsen fra EU's forældreorlovsdirektiv.
Vi har dog i Danmark altid anset denne bestemmelse for værende gennemført ved overenskomster og gældende praksis, men da EuropaKommissionen har fundet, at de individuelle rettigheder, som alle arbejdstagere har, ikke fremstår tilstrækkelig præcist til, at de pågældende personer kan kende deres fulde rettigheder, støtter vi i Venstre, at regeringen har fremsat forslaget.
Samtidig med at force majeure-bestemmelsen er indeholdt i L 91, omhandler lovforslaget også de eksisterende bestemmelser om orlov til lønmodtagere, der passer nærtstående døende, handicappede eller alvorligt syge.
Lise von Seelen (S), 2006-01-19:
Jeg vil undlade at give karakterer til andre, for det synes jeg ikke jeg vil bruge min tid på, og jeg er heller ikke sur.
Jeg har hæftet mig ved, at ministeren sagde, at det handler om at give gode rammevilkår.
Sådan som jeg forstår ministeren, handler det egentlig om, at de flest mulige familier kan bevæge sig inden for den ramme, vi kan definere som den, de normalt fungerende familier bevæger sig inden for, og at det, vi skal tilstræbe, er, at de færrest mulige falder uden for rammerne.
Er det rigtigt forstået?
Jeg kan næsten se på ministerens øjne, at det er det.
Jeg har på baggrund af Dansk Socialrådgiverforenings svar spurgt nogle gange om børns vilkår: Hvad mener ministeren om, at de udsagn, vi får ind fra omverdenen, dvs. fra dem, der er meget tæt på de mennesker, faktisk fortæller, at man er i gang med en øvelse, som gør, at der ryger flere ud af de gode rammevilkår?
Det er da noget, vi skal forholde os alvorligt til.
Jeg vil sige, at vi først og fremmest skal sætte ind fra det offentliges side over for netop dem, som falder uden for rammerne.
Det er dem, vi i særlig grad skal målrette vores ressourcer mod, for det er jo dem, der har mest brug for hjælp.
Vi skulle jo gerne indrette os sådan her i samfundet, at de fleste selv kan bære ansvaret, og de fleste kan klare sig selv inden for deres egne familiemæssige rammer.
Vi må have lov til at forholde os kritisk over for, hvad der nu er rigtigt, og hvad der er forkert, men vi skal tage det meget alvorligt.
Karen Hækkerup (S), 2006-01-19:
Ja, men jeg synes, der er forskel på, om man vil arbejde for, at alle børn skal have lige muligheder, eller om man så vidt muligt vil arbejde for det.
Det har ikke noget at gøre med, hvad man hælder på børnene, og hvor megen omsorg og den slags man giver dem, og der er altså en meget stor forskel i forståelsen af, hvad det er, man vil med børnene.
Synes man, de skal have lige muligheder, eller er det så vidt muligt?
Jeg tror, jeg meget omhyggeligt har forklaret, hvad jeg mener med at bruge ordene så vidt muligt.
Men så vidt muligt betyder, at vi nok aldrig når helt dertil, at alle virkelig har lige muligheder, fordi der er nogle omstændigheder, der gør, at det er svært at nå helt derhen, hvor vi egentlig gerne vil.
Tak for redegørelsen.
Jeg vil berolige ministeren med at sige, at Socialdemokraterne faktisk overhovedet ikke er spor sure.
Vi kan godt være lidt bekymrede, men så er det jo rart, at ministeren har et roligt og mildt gemyt, som gør, at man måske alligevel kan blive lidt mere nuanceret.
Jeg kan også godt forstå, at sådan et gemyt må være gavnligt at have i en regering med en sådan skrap regeringschef.
Jeg kunne godt tænke mig at spørge om en ting, som ministeren sagde.
Ministeren sagde, at regeringen vil arbejde for, at der så vidt muligt skal være lige muligheder for alle børn, men i redegørelsen står der, at regeringen vil arbejde for, at der skal være lige muligheder for alle børn.
For mig at se gør ordene så vidt muligt en meget stor forskel, for de indikerer jo, at der er nogle grænser, nogle barrierer, som man ikke er villig til at krydse, og vil ministeren uddybe, hvad det er for nogle barrierer eller grænser, der ligger i ordene så vidt muligt?
Hvis vi skal være helt ærlige: Selv om det er målet, at alle børn skal have lige muligheder, er det vanskeligt at forestille sig, at det kan nås.
Jeg kender i hvert fald ikke noget samfund i verden, hvor alle børn har lige muligheder, selv om det ville være godt, hvis det var sådan, at vi kunne nå dertil.
For mig at se må meningen i hvert fald være, at ethvert menneske har ret til at få udnyttet de evner og talenter, man er født med, og at få det ud af sit liv, som man kan med de evner og talenter, der nu er givet en i retning af uddannelse, arbejde, familieliv, oplevelser, eller hvad det nu er.
Men der er jo nogle, der i det miljø, de vokser op i, bliver bedre stimuleret til at udnytte deres evner og talenter end andre, og uanset hvor mange anstrengelser, vi gør os fra politisk side og med ressourcer osv., tror jeg ikke, vi kan opnå, at alle får fuldstændig de samme muligheder.
Det er derfor, jeg siger så vidt muligt, for vi skal gøre, hvad vi kan, for at de får det.
Poul Henrik Hedeboe (SF), 2006-01-19:
Jeg vil sige, at det ikke lige er mit stofområde, men jeg har lyttet så meget både før den her debat og til den her debat, at jeg kan sige, at der jo er et helhedsbillede at tage hensyn til, og med til det helhedsbillede hører, at der også er nogle omkostningsstigninger i samfundet, som gør, at der faktisk er sket en udhuling, som er større end den her reparation, der kommer.
Det er det, der er virkeligheden.
Lise von Seelen (S), 2006-01-19:
Det glæder mig meget, at ministeren har den holdning, for der er faktisk ikke blevet kvitteret på den måde fra ordførerne for hverken Dansk Folkeparti, Venstre eller De Konservative.
Men ministeren vil altså tage kritikken alvorligt og vil måske gerne kvalificere den, hvis det er det, der er brug for, for at man kan bruge den i det videre arbejde.
Det får mig så til at spørge, om ministeren vi være interesseret i at kvalificere netop den type udsagn, vi har modtaget, og komme lidt tættere på, så vi kan få nogle analyser, der kan gøre, at vi kan kvalificere vores beslutninger, og også giver kommunerne mulighed for at kvalificere deres beslutninger?
Vil ministeren være med til det?
I det omfang det er noget, jeg har med at gøre, vil jeg altid gerne være med til at kvalificere de udsagn, der kommer, for det er jo sådan, at vi skal gøre tingene bedre ved at kvalificere vores opfattelse af virkeligheden og dermed også kvalificere løsningerne, så det kan jeg kun give tilsagn om.
Hermed sluttede forhandlingen.
Lovforslaget sattes til forhandling.
Forhandling
Per Kaalund (S), 2006-01-19:
Med hensyn til en opprioritering af uddannelsesindsatsen har vi tidligere fremsat forslag om, at man gjorde det.
Man skal skelne mellem to ting: Den ene er, at koalitionen, som USA og England leder, er én ting, og den er vi med i med 530 soldater.
Den anden militære indsats, vi har dernede, er en NATO-opgave med et FN-mandat, der drejer sig om bl.a. genoptræning, hvilket der refereres til.
Når jeg nævner de lande, der trækker sig ud, er det altså ud af koalitionen som sådan.
Der er også lande, der stadig væk bliver, selv om de trækkes ud af koalitionen, med en træningsindsats under NATO og et FN-mandat.
Jeg må sige, at det jo er lidt imponerende, at Danmark skal stå der med 530 soldater.
Vi er det eneste vesteuropæiske land, der er inde, bortset fra det krigsførende England og Berlusconis Italien.
Hvor er Sverige, Norge og Finland – nu har Holland trukket sig ud med 1.200 soldater – og hvor er Tyskland, Frankrig osv.?
Alle de vesteuropæiske lande, som vi normalt sammenligner os med, er ude af koalitionen, og så kan det jo ikke stå og falde med, om Danmark har 530 soldater dernede, så gode, som de end er.
Holger K. Nielsen (SF), 2006-01-19:
Men nu har hr. Morten Helveg Petersen flere gange i den tidligere debat henvist til Holland.
I Holland er der jo en interessant debat om de her ting, hvor specielt Det Radikale Venstres søsterparti, D66, som sidder i den hollandske regering, nu er begyndt at vende sig imod Afghanistanmissionen ud fra det argument, at der her er meget mere tale om fredsskabelse, at der bliver meget mere tale om direkte kamphandlinger, at det bliver svært at sondre mellem det civile og det militære, og at man derfor er imod.
Gør det ikke noget indtryk på hr. Morten Helveg Petersen, at hans hollandske søsterparti i den grad har vendt sig imod den her aktion?
Hans Kristian Skibby (DF), 2006-01-19:
I forbindelse med Folketingets beslutning den 31. maj 2005 blev der givet et dansk mandat frem til den 2. februar 2006, hvor danske styrker bidrager til den multinationale sikringsstyrke i Irak.
I Irak bidrages der bl.a. med NATO's træningsindsats, hvor man til stadighed har sat øget fokus og øgede midler målrettet ind på træning og uddannelse af de lokale irakiske sikkerhedsstyrker.
Dansk Folkeparti er af den opfattelse, at Danmark fortsat bør bakke politisk og militært op om den multinationale sikringsstyrke og arbejdet i Irak, forudsat at FN og de irakiske myndigheder fortsat anmoder om vor assistance.
Dansk Folkeparti er fuldt ud klar over, at den militære tilstedeværelse ikke gør det alene, og at der skal arbejdes på alle fronter for at genstabilisere og demokratisere Irak efter Saddam Husseins fald.
Det er vigtigt at understøtte den fortsatte politiske proces i Irak, herunder regeringsdannelsen og hele forsoningsprocessen, som fortsat står over for store og vanskelige opgaver.
Det internationale samfund har lagt sig i selen for at hjælpe det nye demokrati i gang i Irak, hvor målet klart er et fredeligt og stabilt Irak.
Hvis denne opgave skal lykkes, mener Dansk Folkeparti, at man klart skal sigte på fortsat at bidrage og understøtte den civile genopbygning af Irak og dermed forbedre mulighederne for, at befolkningen finder sikringsstyrkernes tilstedeværelse nødvendig.
Således finder Dansk Folkeparti det godt, at den særlige støtteenhed til genopbygningsindsatsen, der p.t. omfatter 10 personer, nu med dette forslag udvides med ca. 35 personer, som bl.a. med fokus på logistik og beskyttelse vil kunne understøtte hele processen omkring den civile genopbygning af Irak.
Ligeledes er det vigtigt, at fokus opretholdes på en fortsat international støtte til opbygning af de irakiske sikkerhedsstyrker.
Jo før man får uddannet de irakiske styrker til et tilfredsstillende sikkerhedsmæssigt niveau, desto før vil den multinationale sikringsstyrke kunne mindskes i antal, hvorefter man kan tage fat på den endelige exitstrategi, som Socialdemokraterne og De Radikale har efterlyst.
Men jeg vil gerne understrege, at opgaven skal være løst og bestået, før Dansk Folkeparti vil anbefale, at de multinationale sikringsstyrker kan og skal forlade Irak og dermed overlade hele opgaven til de irakiske myndigheder.
Således kan Dansk Folkeparti tilslutte sig det fremsatte beslutningsforslag og dermed en forlængelse af det danske militære bidrag til den multinationale sikringsstyrke i Irak frem til den 1. juli 2006.
Per Kaalund (S), 2006-01-19:
Hvis der kommer et nyt beslutningsforslag, der skulle forlænge det, der ligger her, ud over den 1. juli og videre frem, vil Socialdemokratiet stemme imod.
Det ligger fast.
Med hensyn til, om regeringen besinder sig, anser vi det altså for en chance for regeringen til at sikre den brede enighed ved at sørge for en tilbagetrækning inden den 1. juli i år.
Holger K. Nielsen (SF), 2006-01-19:
Jeg ønsker ikke at være polemisk, for jeg er bare forvirret.
Hvad er det for en tro, Socialdemokraterne kan have der?
Med andre ord går jeg da ud fra, at når nu Socialdemokraterne ikke vil stemme imod denne gang – hvilket også undrer mig, men o.k. – så er det, der ligger i den socialdemokratiske melding, at man under alle omstændigheder stemmer imod en forlængelse, når vi kommer frem til den 1. juli.
Per Kaalund (S), 2006-01-19:
Jeg forsøger blot, også i mit svar til hr. Frank Aaen, at referere bemærkningerne til beslutningsforslaget, altså hvad regeringen giver udtryk for der.
Der ligger ikke i det nogen ændring i vores opfattelse.
Vores tålmodighedsgrænse ligger altså senest den 1. juli.
Vi medvirker ikke til at forlænge mandatet efter den 1. juli i år.
Hvad der vil ske i den mellemliggende periode, ved jeg ikke, men vi opfatter det altså fra vores side som et tilbud til regeringen om at nå at besinde sig inden den 1. juli, og den brede enighed vil så fortsat være til stede.
Jeg håber også, at der fremover, når det gælder internationale opgaver – vi skal behandle en senere i dag – vil der være bred enighed her i Folketinget.
Det vil være godt, først og fremmest for de militære folk, vi har ude i disse sammenhænge, og tilsvarende også for en større accept i den danske befolkning.
Holger K. Nielsen (SF), 2006-01-19:
Jeg må tilstå, at jeg bliver lidt forvirret over det svar, der her kommer fra hr. Per Kaalund.
Han siger, at der kan ligge en mulighed, hvis regeringen på baggrund af den irakanalyse, der skal laves her i løbet af foråret, vil gå ind for nogle reduktioner i antallet af danske tropper eller måske en tilbagetrækning.
For det første: Vil det sige, at Socialdemokraterne vil være tilfredse, hvis man reducerer antallet?
Kan man da forestille sig, at Socialdemokraterne, hvis der kommer en aftale om en reduktion i løbet af foråret 2006, vil stemme for en forlængelse, når vi kommer frem til den 1. juli?
For det andet: Ligger der stadig væk hos Socialdemokraterne en tro på, en illusion om, at man kan genskabe det brede samarbejde her i Folketinget med regeringen, på baggrund af den arrogance, som regeringen jo har ført frem i forhold til Socialdemokraterne og De Radikale i den her sag?
Per Kaalund (S), 2006-01-19:
Mit svar vil være ganske kort: Jeg mener at have læst, og jeg mener også, at det står i beslutningsforslaget – det skal regeringen da trods alt have – at i givet fald at situationen ændrer sig, vil man tage op til overvejelse at ændre mandatet, også i det lille halve år, vi taler om nu.
Det skal regeringen have; den mulighed ligger der i det.
Ellers må jeg henholde mig til mit første svar.
Frank Aaen (EL), 2006-01-19:
Jeg vil sige, at hvis regeringen med sine udtalelser bare antydede, at den var på vej til at bøje sig for Socialdemokratiets linje og Det Radikale Venstres linje, så kunne jeg måske til nød forstå det, men det er jo ikke tilfældet.
Vi kan bare tage den stribe af korte bemærkninger, der har været her.
Der er jo ikke antydning af en afstandtagen, eller at man er på vej til at forlade USA's katastrofale linje i Irak.
Derfor forstår jeg faktisk ikke, hvorfor man i dag vil bidrage til bred opbakning.
Det, der er brug for, er jo en klar markering af, at det er en gal linje, ved at stemme nej til det her beslutningsforslag.
For hver måned, der går, bliver det værre og værre både med militæret, med angrebene og med modsætninger, der vokser, med det, der mere og mere bliver til en borgerkrig i Irak.
Det er jo en daglig katastrofe.
Der er altså brug for et stærkere budskab, vil jeg sige til hr. Per Kaalund.
Per Kaalund (S), 2006-01-19:
Det er således, at vi mener, at vi har givet regeringen den ene chance efter den anden for at komme med en exitstrategi og finde ud af, hvorledes vi kan trække det danske bidrag tilbage efter en lang og god indsats i Irak.
Der har været drøftelser så sent som i december måned og også her over nytår om udformningen af det, vi i dag har til behandling, nemlig en forlængelse af mandatet.
Vi er rimelig ræsonnable og fornuftige folk i Socialdemokratiet, og derfor mener vi, at regeringen passende kan finde et godt tidspunkt inden for det nærmeste lille halve år og trække de danske styrker tilbage.
Så vil der fortsat være enighed eller i hvert fald bred opbakning i det danske Folketing.
Vi har bare sagt, at vores tålmodighed nu er brugt op, så man ikke kan forvente at få socialdemokratiske stemmer til forlængelse af mandatet ud over den 1. juli 2006.
Vi har endog i forhandlingen tilbudt også regeringen, at drejer det sig om en måned eller to eller lignende, så kunne vi da tale om det.
Men det er en tålmodighedsgrænse, og tålmodigheden er opbrugt.
Den 1. juli er sidste frist for vores accept af et mandat til irakstyrkerne.
Frank Aaen (EL), 2006-01-19:
Jeg undskylder, men jeg syntes, at jeg så formanden nikke for lang tid siden, da jeg rakte hånden op.
I modsætning til højresiden synes jeg, at hr. Per Kaalund kom med flere udmærkede betragtninger i sit indlæg, herunder at den militære tilstedeværelse snarere er en del af problemet end løsningen.
Derfor kan man godt undre sig lidt over, hvorfor konklusionen er at stemme for et beslutningsforslag, som jo betyder, at vi bare skal fortsætte den linje med at gå efter USA endnu et halvt år.
Det kunne jeg ikke lige helt fange argumentationen for.
Jo, jeg hørte godt, at det var for at sikre bred opbakning i Folketinget og i befolkningen bag danske soldater, der er ude.
Men helt ærligt, hvordan kan det være et formål og en begrundelse at sikre bred opbakning, når det er en bred opbakning til en linje, der er forkert?
Per Kaalund (S), 2006-01-19:
Der er jo adskillige lande, der deltager i NATO's træningsopgaver, og adskillige lande, der overhovedet ikke har været en del af koalitionen.
Det ville være de samme vilkår for danskernes vedkommende.
Der var et spørgsmål om, hvorvidt det var en militærdato eller lignende.
Det, vi ønsker, er at komme ud af koalitionen med USA og trække vores soldater hjem.
Vi har sagt, at vi godt kan forestille os, at der også fortsat kan være dansk militær i Irak, men så bliver det blot under et andet FN-mandat og i en anden opgave, måske en NATO-opgave, måske endog også nogle civile EU-opgaver, hvis det kunne lade sig gøre.
Vi deltager meget gerne i genopbygningen af det irakiske samfund.
Hans Kristian Skibby (DF), 2006-01-19:
For jeg synes da, at Socialdemokraterne har et gevaldigt forklaringsproblem over for bl.a. de personer, som ordføreren nu står og siger gerne må blive i Irak og deltage i den civile opbygning, og som stadig væk gerne må være i landet med henblik på at rådgive om at uddanne irakiske politistyrker osv. Hvor mange danskere specielt inden for det her tror ordføreren har lyst til at blive i Irak og være behjælpelige med de her opgaver, hvis ikke det sker på en sikkerhedsmæssig og militær baggrund med støtte fra dansk forsvars side?
Per Kaalund (S), 2006-01-19:
Vi agter at fortsætte uddannelsen og deltage i uddannelsen af irakisk militær og irakisk politi og gerne med en forøget indsats i forhold til den, vi yder nu.
Det fortsætter vi meget gerne med.
Med hensyn til det med en dato synes jeg, man skal hæfte sig ved, at den dato, vi har sat, ikke er en militærstrategisk dato for, hvornår det er det helt rigtige tidspunkt.
Det er en dato for, hvornår vi mener, at det politisk ophører med vores deltagelse til at give mandat her, og konsekvensen af det er selvfølgelig, at vi ønsker dansk militær hjem.
Kan det blive den 15. april eller den 3. maj eller en anden dato efter en eller anden exitstrategi, som vi stadig væk efterlyser, er det meget fint med os.
Frank Aaen (EL), 2006-01-19:
Dansk Folkepartis stemmer var jo afgørende for, at Danmark gik med i den her ulovlige krig for 3 år siden, at vi tilsluttede os USA's militære indsats, som siden har kostet i titusindvis af irakere livet; som har kostet mere end 2.000 amerikanske soldater livet; som har kostet danske soldater livet; som har medført, at Irak nu er på vej mod opløsning med borgerkrig; som har medført, at de mest fundamentalistiske religiøse kræfter i Irak står stærkere, end de har gjort nogen sinde, og at ekstremister og Al-Qaeda har fået en base i Irak.
Kort sagt har det været en katastrofal udvikling, som Dansk Folkeparti har været med til at sætte i gang, og hvor Dansk Folkepartis stemmer var helt afgørende for, at Danmark gik med.
Derfor vil jeg gerne spørge hr. Hans Kristian Skibby: Er Dansk Folkeparti tilfreds med indsatsen?
Er Dansk Folkeparti tilfreds med det, man har været med til at sætte i gang?
Hans Kristian Skibby (DF), 2006-01-19:
Jeg vil gerne spørge ordføreren om hele sikkerhedsaspektet i, at man fra Socialdemokratiets side ønsker at sætte en dato for, hvornår man vil have de danske styrker ud af Irak.
Jeg har svært ved at se, hvordan det skal harmonere med bl.a. sikkerheden for uddannelsen af irakiske politistyrker og også de almindelige irakiske sikkerhedsstyrker.
Der vil jo være en stor trussel, hvis det, Socialdemokraterne foreslår, bliver til virkelighed.
Hvis man prøver at skrue tiden lidt tilbage til dengang, vi i Folketinget i maj måned også debatterede formålet eller ikkeformålet med, hvorvidt vi fortsat skulle være med i koalitionens styrker i Irak, var diskussionen nogenlunde den samme som den, vi oplever i dag, specielt argumenterne fra bl.a. hr. Per Kaalunds eget parti om, at man ønsker den her exitstrategi.
Jeg har et spørgsmål til ordføreren.
Det drejer sig om hele sikkerhedsaspektet i, at man nu ønsker den her slutdato – endelig og endegyldig – for, hvornår ...