Tom Behnke (FP), 1997-11-14:
Ved førstebehandlingen af dette lovforslag kritiserede jeg, at socialministeren havde lagt alt for mange ting ind i det samme forslag.
Dermed blev det noget vanskeligt at tage stilling til forslaget, fordi der var dele af forslaget, som vi syntes var positive, og der var dele, som vi syntes var meget negative.
Derfor så har Fremskridtspartiet under udvalgsbehandlingen foreslået, at forslaget simpelt hen bliver delt i to dele, en a- og en b-del, og det har heldigvis fået meget bred støtte i Folketinget.
Det er vi glade for, og det vil vi gerne sige tak for, for det betyder, at hele den del, der handler om de handicappede børn, får vi mulighed for at stemme for og dermed vise, at vi synes, det er en positiv ting.
Da vi havde førstebehandlingen, og det er altså kun 14 dage siden - kun 14 dage siden - var det gennemgående argument, at grunden til, at perioden skulle udvide fra 2 til 3 uger, var, at virksomhederne skulle have et incitament til at gøre noget for arbejdsmiljøet, så medarbejderne ikke blev så meget syge.
Det kan godt være, at det incitament lå gemt et eller andet sted i lovforslaget dengang, og da det var det bærende argument for forslaget, undrer det mig, at regeringen nu kommer med et ændringsforslag, der bevirker, at det incitament er fuldstændig væk.
Når man skal betale 325 kr. for hver medarbejder, uanset hvor meget man gør for arbejdsmiljøet, er hele incitamentet til at gøre noget for arbejdsmiljøet og dermed grundlaget for forslaget væk. En anden ting, som har undret os meget i Fremskridtspartiet, er, at forslaget pludselig skal hastes igennem med det tempo, som tilfældet har været.
Da vi havde diskuteret forslaget ved førstebehandlingen, blev der jo givet udtryk for, at nu skulle det i udvalg, og nu skulle der være tid til at undersøge forslaget ordentligt; men pludselig kommer man til et møde i Socialudvalget, og uden at der har været noget forvarsel om det i øvrigt, uden at der har været lukket af for at stille spørgsmål, og uden at nogen har vidst noget om det, skal der bare afgives betænkning her og nu, og nu skal det hele pludselig til at gå stærkt.
Heldigvis har vi nået at få nogle af høringssvarene tilbage, og det er jo fuldstændig rigtigt, som fru Karen Højte Jensen siger, at bl.a. LO tager direkte afstand fra det, regeringen laver her, og det er der jo ikke noget at sige til.
Det, regeringen gør her, og det, som et flertal i Folketinget er klar til at gøre, vil direkte skade både virksomhederne, erhvervslivet og medarbejderne.
Det er der slet ingen tvivl om.
Argumentet for at gennemføre forslaget her og nu har været, at virksomhederne skal kunne nå at indstille sig på, at de skal betale for hver medarbejder, fordi - som det siges - det kræver langt større administration end det første forslag.
Det er altså ikke kun et spørgsmål om, at virksomhederne nu skal til at betale en masse penge i direkte skat.
Det er ren skat på erhvervslivet, det er ren skat på beskæftigelse, og det er fuldstændig uforståeligt, at et parti som Socialdemokratiet, der er det bærende regeringsparti, bilder befolkningen ind, at Socialdemokratiet er et arbejderparti.
Man gennemfører en lovgivning, som alt andet lige ikke vil fremme beskæftigelsen.
Tværtimod vil der være virksomheder, som tænker sig om endnu en gang, inden de begynder at ansætte flere medarbejdere.
Socialdemokratiet er ikke længere noget arbejderparti, og det er eftertrykkelig bevist med dette forslag.
Socialdemokratiet er derimod et parti, som fremmer arbejdsløsheden, og det beklager vi.
I Fremskridtspartiet prøver vi at gøre, hvad vi kan, så vi stemmer imod lovforslaget.
Men hvis regeringen partout vil skade erhvervslivet og beskæftigelsen, kan vi i Fremskridtspartiet ikke gøre noget ved det her i Folketingssalen, og så må vælgerne jo tage stilling til det.