Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-11-29:
Det forslag, vi behandler her, er et spareforslag.
Det er en del af finanslovaftalen mellem regeringen og Dansk Folkeparti, og det går kort sagt ud på at spare, når forslaget er fuldt indfaset, 212 mio. kr. om året på erstatninger til de arbejdsskadede.
De 212 mio. kr. er først i 2010.
Allerede i 2006 vil det være en besparelse på 194 mio. kr. fordelt med 48 mio. kr. til de offentlige arbejdsgivere og 146 mio. kr. til de private.
Begrundelsen for forslaget, ud over det at spare, er angiveligt, at de nuværende regler skulle overkompensere folk i fleksjob.
Lige præcis spørgsmålet om overkompensation er jo nok et spørgsmål, som var værd at diskutere.
Det er et spørgsmål, som var værd at behandle seriøst, for hele princippet i at få tabt arbejdsfortjeneste, erstatning for tabt erhvervsevne, er jo, at folk skal kompenseres for det, de taber.
Når jeg siger, at det var noget, der var værd at overveje, og noget, der var værd at se på,
skal man med det samme også sige til sig selv, at det her jo ikke bare er et spørgsmål om at se, hvordan en persons situation er i det øjeblik, arbejdsskaden sker, eller i det øjeblik, vedkommende får et fleksjob, eller i det øjeblik, vedkommende bliver visiteret til fleksjob og kommer på ledighedsydelse.
For mange af dem ligger der et langt livsforløb foran dem, hvor det, at man får et fleksjob, jo ikke er nogen garanti for, at man har job, indtil man bliver pensioneret.
Vi ved jo alle sammen godt, at fleksjobbere mange gange er dem, der sidder yderst på arbejdsmarkedet, på den enkelte arbejdsplads.
Det er mange gange dem, som måske også af naturlige årsager er de mindst fleksible og dermed også dem, der er mest udsat for at blive fyret, i det øjeblik der sker ændringer på den pågældende arbejdsplads.
Derfor er det her ikke så enkelt endda, og derfor var det nok værd at behandle det her forslag ordentligt, og hvor kunne det behandles mere ordentligt end i det udvalg, som regeringen selv har nedsat?
Det er et udvalg, hvis kommissorium netop er at se på, hvordan man kan skabe en bedre samordning mellem de enkelte kompenFttm.023.fm Page 1653 Thursday, February 9, 2006 4:52 PM sationsordninger og de sociale ydelser; hvordan vi kan få et bedre, et mere retfærdigt system på hele erhvervsevnetabsområdet.
Det havde været rigtig, rigtig klogt og fornuftigt, for sagen er jo, at overkompensation måske nogle gange kan være et problem.
Vi ved det ikke, men til gengæld ved vi, at underkompensation er et fastslået faktum for tusinder af de mennesker, der er kommet til skade på deres arbejde.
Alene det, at man opererer med en form for selvrisiko i erstatningsloven på 20 pct.; alene det, at man opererer med, at engangsydelserne er udbetalt på baggrund af et forældet renteniveau, som stjæler penge ikke mindst fra dem, der kommer til skade, mens de er unge; og alene det, at man ikke får nogen kompensation overhovedet, hvis erhvervsevnetabet er under 15 pct., betyder for mig at se, at vi har store problemer med underkompensation.
Jeg kunne godt tænke mig at vide, om det her forslag betyder, at man opgiver det lidt rigide princip, vil jeg sige, at en del af kommissoriet for det udvalg er, at dets arbejde skal udmønte sig i resultater, der er udgiftsneutrale.
Har vi ikke allerede her slået et hul i det, at det skal være udgiftsneutralt, i og med at vi her har taget en flig af problemet og sparet nogle penge?
Det kunne jeg godt tænke mig at høre ikke mindst ministerens kommentarer til, for jeg synes, det er så væsentligt, at vi får rettet op på det først og fremmest for dem, der bliver underkompenseret.