runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Nicolai Wammen (S), 2003-01-29:
Det kan jo være udmærket, at man ikke mener, at arbejdsløsheden er steget mere, end man havde forventet.
Men det ændrer jo ikke ved, at ledigheden er steget, og at mange familier bliver berørt af det, og derfor er det jo interessant at høre, at regeringen ikke påtænker noget aktivt inden for regionalpolitik eller uddannelsespolitik, som der også blev spurgt til. Derimod har regeringen jo talt en del om skattepolitik, og i den forbindelse vil jeg gerne høre finansministerens kommentar til, at overvismand Torben M. Andersen så sent som i tirsdags advarede imod at give skattelettelser og mente, at det bl.a. kunne føre til høje lønstigninger.
Er finansministeren enig med overvismanden i det synspunkt?
Og i givet fald: Vil det ikke risikere at få en negativ effekt på beskæftigelsen, stik imod hvad regeringen ellers har påstået vil være målet?
Thor Pedersen (V), 2003-01-29:
Nu er det sådan, at det er almindelig kutyme, at man drøfter finansloven, når den er udarbejdet og lægges frem.
Det er meget svært at drøfte indholdet af 3.000 sider, før der overhovedet er skrevet så meget som én side. Men jeg vil blot lige gentage, at fra 2002 og til og med 2003, altså under den finanslov, der gælder nu, er det jo ikke forudsat, at der er et faldende antal ansatte i staten.
Det er et stort set uændret niveau, men det er forskellige områder, lønkronerne udmøntes på.
Nogle steder prioriterer man ned, for at lønkronerne kan udmøntes på andre områder, men målt i antal årsværk er det nøjagtig det samme niveau. Når hr. Wammen siger, at der nu er en reduktion på ca. 1.200, vil jeg sige: Jamen det er jo nøjagtig det, der også skete fra 1999 til 2000 under den tidligere regering.
Her var der en reduktion i antal årsværk i staten på 1.200, så det er for så vidt et velkendt tal, hr. Wammen åbenbart gør brug af.
Men det dækker ikke udviklingen fra 2002 til 2003, for her vil der være det samme niveau. Jeg har ikke noget mål for, hvad tallet er i 2004.
Det afhænger fuldstændig af, hvilke områder Folketinget ønsker at opprioritere, og hvor stor vækst man ønsker at aflevere til kommuner og amter til ældreomsorg og til behandling af de syge på sygehusene.
Jeg kan forstå, at det, som spørgeren henviser til, når han nævner ordet faresignaler, er udviklingen i ledigheden, og her kan jeg oplyse, at den seneste tids informationer om udviklingen som helhed svarer til forventningerne, som vi fremlagde i den økonomiske redegørelse i december 2002.
Her skønnedes det, at der fra 2002 til 2003 ville blive en stigning i årsgennemsnittet for ledigheden på 9.000 personer, og de allerseneste målingstal for ledigheden peger på en stigning, der er en lille smule lavere. Selv om ledigheden i 2003 altså ventes at blive højere end i 2002, vurderes den stadig at ligge under det niveau, som er foreneligt med et stabilt løn- og prisinflation.
Der må derfor fortsat ventes et vist pres på arbejdsmarkedet og lønstigninger, som er højere end udlandets.
Der er ikke kommet nye oplysninger, som ændrer vurderingen af kravene til den finanspolitik, som regeringen har lagt frem.
Nicolai Wammen (S), 2003-01-29:
Når finansministeren ikke vil give os bare det mindste indblik i, hvor mange statslige ansatte han forventer at sende en fyreseddel til,
vil finansministeren måske i stedet give os et indblik i den profil, man forventer, når det gælder dem, der skal fyres.
Det er sådan, at finansministeren tidligere på en henvendelse fra hr. Jan Petersen har oplyst, at det især var de ældre medarbejdere, det gik ud over ved sidste fyringsrunde.
Jeg vil derfor gerne spørge finansministeren, om det er den samme profil, man vil lægge for fyringerne næste gang, og jeg vil også gerne spørge finansministeren, om det ikke bekymrer ham, at i den anden ende af spektret står utrolig mange veluddannede unge, som staten kunne gøre god brug af, men som ikke kan bruge deres uddannelse - ikke fordi staten ikke kan bruge deres arbejdskraft, men fordi regeringen på grund af et skattestop har valgt ikke at gøre brug af den.
Jens Peter Vernersen (S), 2003-01-29:
Når man har en merbeskæftigelse på det ene område, vil man jo have mindre beskæftigelse på det andet.
Og så vil jeg godt spørge finansministeren angående de 1.290, der er opsagt.
Det er jo fra den gruppe, men finansministeren kan vel bekræfte, at antallet af job, der er skåret væk i det offentlige, er langt større.
Lad mig bare minde om, at i Told- og Skattestyrelsen er der opsagt 900.
Jeg forstår, at finansministeren mener, det bare er bureaukrater, der prøver at sikre en korrekt skatteopkrævning.
Det kan selvfølgelig være en holdning, men jeg går også ud fra, hvis vi lægger dem sammen med de 100, der skulle opsiges i Statens Biltilsyn for at sikre et hurtigt flow, bare er bureaukrater, der skal sørge for, at der kommer 25 mio. kr. mere i kassen.
Sådan kan man jo selvfølgelig have nogle synspunkter om det spørgsmål, som jeg forstår finansministeren har.
Thor Pedersen (V), 2003-01-29:
Det står urokkelig fast.
Det var også det, vi gik til valg på i Venstre.
Men det står i regeringsgrundlaget.
Når det gælder skattelettelser, så er det i regeringsgrundlaget formuleret, at hvis muligheden viser sig, hvis vi er i stand til at skaffe råderum, så påbegynder vi en lempelse af arbejdsindkomstbeskatningen fra den 1. januar 2004.
Og det er ikke her tilkendegivet, hvordan den lettelse i givet fald skal justeres.
Det er noget, vi arbejder med.
Og det må spørgeren så afvente og se resultatet af.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Jens Peter Vernersen (S), 2003-01-29:
Uanset hvornår man bliver færdig med at lave disse beregninger, kan statsministeren vel bekræfte de tilsagn, der blev givet både før valget og også adskillige gange her i Folketingssalen, om, at skattelettelser ikke skal medføre
Det har været nøgleord, som i hvert fald har været udtalt af statsministeren her i Folketingssalen, og det vil jeg gerne have bekræftet ved denne lejlighed.
Jeg vil nu godt minde finansministeren om, at når man taler om regeringens valgløfter, er en væsentlig del af det, der fremgår af regeringsprogrammet - jeg må gå ud fra, at det er det, der forudsættes - jo så også, at man vil fjerne mellemskatten.
Det var jo det, som De Konservative bidrog med.
Men der er ikke nogen som helst tvivl om, når man som sagt læser, hvad der kommer ud på Ritzau i øjeblikket af udtalelser fra regeringens medlemmer og fra partiet Venstre, at man rent faktisk ikke er bare i nærheden af at kunne indfri det løfte til De Konservative.
Jeg går også ud fra - og det har vi jo fået bekræftet tidligere - at man i hvert fald ikke vil gøre brug af det instrument, der hedder offentlig besparelse, og man vil heller ikke gøre brug af det instrument, der hedder en senere afvikling af den gæld, som vi har.
Der vil man følge det, som ligger i 2010-redegørelsen.
Det er bare for at sige det omkring spørgsmålet om valgløfterne.
Valgløftet var ikke kun Venstres valgløfte.
Det går jeg ikke ud fra.
Thor Pedersen (V), 2003-01-29:
Nu er der ikke nogen, der bliver Sorteper ved, at regeringen gennemfører sine valgløfter.
Det står vi ved.
Det er urokkeligt.
Så enkelt er det, og det er dér, vi står.
Og at man ikke har givet løfter om niveauer, synes jeg er meget klogt, for de skal jo være tilpasset præcis den udvikling, det skøn, der ligger fremover.
Men jeg kan da sige til spørgeren, at ambitionsniveauet om vækst i arbejdsstyrken ikke er blevet mindre.
Min personlige opfattelse er den, at de 85.000, der oprindelig lå i 2010-planen, når man målte fra januar 2001, bør vi under alle omstændigheder nå.
Jeg synes ikke, at jeg kan acceptere, at så mange er uden for arbejdsmarkedet, som vi ser i dag.
Og derfor er jeg glad for jo, at »Flere i arbejde«, som var en del af forliget om finansloven, giver et bidrag skønnet som 30.000, og vi skal videre ad den vej, ikke mindst for at få de store indvandrergrupper i arbejde.
Der er i virkeligheden instrumenter nok at tage fat på, og her er ambitionsniveauet usvækket højt.
Jens Peter Vernersen (S), 2003-01-29:
Jamen finansministeren har jo også nu her tilkendegivet, at forudsætningen så ene og alene er det økonomiske råderum.
Og for at det skal være opfyldt, forudsætter det, at der kommer disse mange flere mennesker i arbejde, som det også fremgår af regeringens publikationer.
Nu er der jo ikke noget, der i øjeblikket tyder på, at det med flere i beskæftigelse går den rigtige vej.
Og regeringen har, som også tidligere sagt, selv annonceret, at der bliver flere arbejdsløse i 2003. Skal det så sammenhængende forstås sådan, at den forudsætning, der skal til for at nedsætte lønbeskatningen, rent faktisk ikke er til stede?
Og er det derfor, at man i debatten, som vi læser i dagspressen, er så utrolig tilbageholdende med at love noget som helst, især fra regeringspartiet Venstre?
Er det derfor, at vi f.eks. i aftes på dk4 så statsministeren tilkendegive på pressemødet, at det der med skattelettelser måske ikke var det største problem lige for tiden, fordi det var en meget vanskelig opgave.
Er det dér, vi sådan får det samlede billede af, at man måske nærmest er på vild flugt fra de løfter, man har givet?
Og dem, der så bliver Sorteper i den sammenhæng ud over befolkningen, som ikke får en lavere lønbeskatning, ja, det bliver jo så også Det Konservative Folkeparti.
Thor Pedersen (V), 2003-01-29:
Jeg har jo næsten været inde på det under tidligere spørgsmål.
Altså: For det første er vi overordentligt tilfredse med skattestoppet.
Det er overordentligt nyttigt, og det er en god sikkerhed for, at borgerne kommer til at opleve, at skatterne ikke stiger, eller at man blot måske lemper skatterne på ét område for at hæve dem på et andet område.
Og skattestoppet er så første trin på vejen for at forhindre, at skatterne stiger.
Og så har vi sagt: Hvis det er muligt at finde finansiering til skattelettelser, så ønsker vi at gøre det.
Og det er timingen.
Hvis man spørger, hvordan råderummet er bygget op, så ved hr. Jens Peter Vernersen godt, at styringsmuligheden er vækst i arbejdsstyrken, og det er styr på de offentlige udgifter.
Det er de to elementer, som vi jo ønsker at arbejde med.
Og heraf kommer så det råderum, som er muligt.
Der er jo ikke noget rum udenfor.
Så må hr. Jens Peter Vernersen sige, hvad det så er, der opfattes som nogetuden for råderummet, for råderummet er jo et miks samlet i ét begreb, nemlig hvad det er for en økonomi, man er i stand til at bruge, enten til vækst i offentlig service eller til skattelettelser, eller hvad det i øvrigt måtte være borgerne nu føler, at man som offentlig myndighed burde kunne løse af opgaver.
Jens Peter Vernersen (S), 2003-01-29:
Spørgsmålet er stillet med baggrund i en række udtalelser til Ritzau og til pressen her i den forløbne uge vedrørende ændring af beskatningen, og her tænkes jo først og fremmest på lønbeskatningen.
Det, som jeg synes er interessant at få oplyst, er, om man har andre overvejelser end at gøre brug af det økonomiske råderum og herunder en anden overvejelse om, om det er et spørgsmål om lavere sociale udgifter, eller om man også er villig til at lave omflytninger, sådan at nogle skatter måske kan gå op og andre kan gå ned.
Vi har jo hørt nogle gange, at man ikke så meget er indstillet på det.
Jeg kunne jo her til indledning også spørge, om det så betyder, at man stort set er tilfreds med de skatteændringer, der er lavet, dels under Schlüterregeringen, dels i 1993 og dels i 1998, altså at det sådan set er godt nok, og skal der ske nogen ændringer, er det kun et spørgsmål om det økonomiske råderum.
»Kan ministeren oplyse, om der er andre muligheder for nedsættelse af lønbeskatningen end anvendelsen af det økonomiske råderum frem til 2010?«
Thor Pedersen (V), 2003-01-29:
Jamen når man omlægger arbejdsgange, er det aldrig en kritik af ansatte.
Det er en vurdering af, hvad det er for en opgave, der skal løses.
Er der ny teknik, der gør, at det kan tilrettelægges på en anden måde?
Er der en viden, man får på en anden vis end den, man er vant til?
Det er udpræget tilfældet, når vi taler om Toldog Skat, at man er i stand til at opbygge en viden, især ved bruge af ny teknik, der gør, at det er en anden opgave, man skal håndtere.
Og ud fra det er der en reform- og strukturomlægning på skattedelen, som i øvrigt ikke er fuldt færdig, som ikke har til hensigt at svække ligningen, men i virkeligheden på samme tidspunkt har til hensigt måske at øge servicen for borgerne i gennemskueligheden og informationsniveauet, når det gælder ligning ved brug af ny teknik.
Så opgaven har ikke været at svække indsatsen, men måske at sikre, at ny viden, ny teknik gør, at man kan tilrettelægge arbejdet på anden vis og frigøre ressourcer, fordi vi har brug for dem på andre områder, bl.a. på ældreområdet og i behandling af syge på sygehusene.
Så enkelt er det.
Sådan hænger tingene nu engang sammen,
når der er et bestemt beløb til rådighed for os alle sammen under ét i Danmark.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Nicolai Wammen (S), 2003-01-29:
Det er korrekt, når finansministeren siger, at vi kommer
vidt omkring, men finansministeren tager os jo også mange steder hen med sine forklaringer.
Jeg vil godt holde finansministeren lidt fast på det spørgsmål, hr. Jens Peter Vernersen stillede, nemlig: Mener finansministeren virkelig, at det bare er nogle bureaukrater, man har skaffet sig af med inden for det statslige område?
Mener man ikke, det har nogen konsekvenser?
Mener man ikke, det har nogen konsekvenser for den måde, hvorpå vi kan lave skatteligning, og for den måde, hvorpå vi kan passe på vores miljø?
Men jeg tror, der er en hel del offentligt ansatte og en hel del statsligt ansatte, der gerne vil høre, om det virkelig er finansministerens opfattelse af de mennesker, der er blevet afskediget inden for staten.
Thor Pedersen (V), 2003-01-29:
Ja, vi kommer langt omkring ud fra det spørgsmål, der er stillet, må jeg sige.
De 500 mio. kr. blev givet i 2002, på trods af at det frie valg først trådte i kraft den 1. januar 2003, og det blev udtrykkelig sagt, at det var et skulderklap til kommunerne for at motivere dem til at gøre noget særligt for at indføre frit valg.
Alle har vidst, at det også kræver noget arbejde at indføre frit valg.
Det er den indgangsøvelse, som de kommuner, der ikke allerede havde det, måtte påtage sig, og der er ikke noget mærkeligt i, at det kræver en her og nu-arbejdsindsats.
Den er også dækket ind med det beløb, der blev givet, og som udmøntes fuldt ud her i 2003, for så skal det frie valg være indført i landets kommuner, og det håber jeg også det er.
Jens Peter Vernersen (S), 2003-01-29:
Det er for at fortsætte dér, hvor finansministeren slap om det frie valg, som betød, at flere kom i arbejde.
De meldinger, der er fra kommunerne om, hvordan de 500 mio. kr. er brugt, går rent faktisk på, at pengene er brugt til at administrere, lave et nyt bureaukrati og opstille udbudsmateriale, som finansministeren fra sin fortid i Jydsk Rengøring jo har glimrende kendskab til.
Det er faktisk det, disse 500 mio. kr. stort set er gået til, og det går jeg ud fra at finansministeren kan bekræfte.
Det er ikke sådan, at der er blevet ansat flere hjemmehjælpere.
Der bliver måske i nogle tilfælde ansat nogle i en anden virksomhed, men de 500 mio. kr. er altså gået til at opbygge et nyt bureaukrati.
Jeg vil godt høre, om det virkelig kan passe, at når man opsiger 900 medarbejdere i Told- og Skattestyrelsen
er det bare bureaukrater og ikke folk, som skulle lave skattekontrol og kontrollere noget af alt det, vi ser med sort arbejde osv. Havde det ikke havde været mere nyttigt at sætte ind dér og også sætte ind de steder, hvor der er tale om økonomisk kriminalitet?
Thor Pedersen (V), 2003-01-29:
Det afgøres fuldstændig decentralt, om det skal være halvtidsstillinger, to tredjedelsstillinger, eller hvad det måtte være.
Et årsværk er årslønnen for en heltidsansat person, og der kan være meget stor forskel, og det kan svinge meget fra institution til institution, om det er deltidsstillinger, eller om det er fuldtidsstillinger.
Må jeg sige om profilen, at i et decentralt system, hvor personaleledelsen også ligger decentralt, er det klart, at det er opgavevaretagelsen, man fokuserer på.
Når man flytter opgaver, er det et decentralt problem at sørge for, at de, der varetager opgaven, ikke bliver berørt af, at opgaven flyttes.
På mange måder er det tilfældighedernes spil, hvilken aldersgruppe der i givet fald bliver berørt, hvis en opgave nedlægges eller overflyttes til et andet område, og sådan vil det altid være.
Men det ligger i instrukserne, at man i videst muligt omfang tager det hensyn, at det er lettere for en ung at få job et andet sted, end det er for en, der er i den seniorpolitiske alder, og i og med at der er givet den instruks, har jeg en forventning om, at det synspunkt også tillægges vægt, hvis man står med to ligestillede, altså at
man tilgodeser den ældre medarbejder.
Nicolai Wammen (S), 2003-01-29:
Jeg kan godt være lidt forundret over finansministerens harme over, at Socialdemokraterne påpegede, at der var en skæv aldersprofil for dem, der blev fyret inden for staten.
I svaret på spørgsmål nr. S 704 fra hr. Jan Petersen kom det nemlig frem, at andelen af de afskedigede over 50 år i ministerierne som helhed var 46 pct., mens de kun udgjorde 33 pct. af den samlede arbejdsstyrke inden for ministerierne, dvs. at der var en klar overrepræsentation af folk over 50 år, der blev fyret.
Så er det jo interessant at høre, om det er regeringens seniorpolitik,
og jeg forstår ikke på finansministeren, at der er lagt op til ændringer. Så må jeg sige, at vi fik jo ikke svar på hr. Jens Peter Vernersens spørgsmål om antal årsværk.
Thor Pedersen (V), 2003-01-29:
Det er sådan i virkeligheden, går jeg ud fra, at alle har en interesse i at undgå bureaukrati, da det er til fordel for alle, især hvis der er mangel på arbejdskraft under ét, når det f.eks. gælder ældreområdet, og når det gælder sygehusene.
Så kan man flytte rundt på ressourcerne, og det er det, vi har gjort ved at nedlægge råd og nævn.
Det er i bund og grund at flytte fra et bureaukratisk element over til borgernær service, for da vi flyttede besparelserne fra råd og nævn, var vi med til at finansiere ældrebevillingen til et frit valg af hjemmehjælp.
Problemstillingerne om, hvordan man i givet fald bedst tilgodeser de behov, borgerne har, vil enhver regering have, og det har vi også.
Men problemet fremover er jo ikke ledigheden.
Må jeg lige sige om de tal om ledighed og vækst i den offentlige beskæftigelse i forhold til privat beskæftigelse, at det jo er de kendte talstørrelser, der ligger i forvejen i skønnet i den økonomiske redegørelse, som indgår som forudsætninger for skønnet over udviklingen i 2003.
Men problemstillingen er altså, at vi kommer til at mangle arbejdskraft, og det er dét, vi skal fokusere på.
Man spørger, hvad vi vil gøre for at finansiere skattelettelser.
Problemet er ikke, at vi har for mange i den samlede arbejdsstyrke.
Problemet er, at der er for få, og det er den store udfordring.
Det er utroligt, hvad der er af forskellige postulater -
»profil i afsked«.
Der er ikke nogen aldersprofil, der er tværtimod en henstilling om, at man i forbindelse med personalepolitikken er meget opmærksom på seniorpolitiske hensyn, herunder aldersprofilen, hvis man er tvunget til at reducere på et bestemt område. Staten er jo plaget af - nej, det er ikke det rigtige ord - præget af, at der er en stor gruppe 50-59-årige, og derfor er det klart, at hvis man omprioriterer og skal flytte ressourcer, kan der være en aldersgruppe, som måske er mere udsat end i den private sektor.
Men det er altså en problemstilling omkring aldersfordeling på statens område.
Der indgår ikke nogen bestemt profil i forbindelse med reduktion i staten.
Det afgøres decentralt, hvilke opgaver der skal løses, og hvis man flytter rundt på opgaverne, tager nye opgaver ind og ansætter nyt personel, er det dér, hvor opgaverne fjernes, at man har problemet og reducerer
bemandingen
Men det har ikke noget at gøre med en aldersprofil, det har noget at gøre med, hvilke opgaver der i givet fald falder bort.
Nicolai Wammen (S), 2003-01-29:
Dansk økonomi er inde i en vanskelig periode, hvor vi for første gang i mange år oplever, at kurverne for alvor knækker den forkerte vej.
Det gælder ikke mindst for beskæftigelsen, hvor frygten for arbejdsløshed igen rammer familierne, og hvor danske virksomheder åbent taler om risikoen for nye fyringsrunder.
Internationalt og herhjemme spidser situationen til.
Alene i de seneste 4 måneder er ledigheden steget med ca. 6.000 personer, og ser man på regeringens samlede levetid, er ledigheden steget med ca. 10.000.
På trods af dette har regeringen ikke vist vilje og evne til en visionær regional uddannelses- og arbejdsmarkedspolitik, og dette kombineret med regeringens store fyringsrunde inden for staten har gjort situationen endnu vanskeligere.
Regeringen har kort sagt bidraget til at skabe problemer frem for at løse problemer
, og på den baggrund vil jeg gerne høre, hvilke initiativer finansministeren påtænker at tage i forbindelse med den vanskelige situation for økonomien og beskæftigelsen.
Det lyder jo smukt, men det afspejler desværre ikke den virkelighed, man oplever ude i amter og kommuner, hvor bl.a. skattestop og meget stramme kommune- og amtsaftaler gør, at man får stadig sværere ved at levere servicen til borgerne.
Man må skære ned i mange, mange kommuner, og på tværs af partier har man fra det kommunale bagland råbt og skreget, uden at finansministeren har haft megen lyst til at lytte.
Finansministeren prøver så at sige: Jamen det er bare noget bureaukrati, man har skåret ned på inden for det statslige område.
Det tror jeg vil være lidt af en overraskende melding for mange af de mennesker, der har udført et stort stykke arbejde, men som fik en fyreseddel.
Man har set på miljøområdet, og man har set på mange andre områder, at det er noget, der ikke bare har kunnet mærkes hos de loyale ansatte og deres familier, men også med hensyn til om arbejdet kan blive udført effektivt inden for det statslige område.
Det er finansministeren da nødt til at forholde sig til frem for blot at sige, at man har skåret lidt bureaukrati væk.
Så synes jeg også, finansministeren slipper lidt nemt om det ved at sige: Nu må vi vente og se, hvor mange der skal afskediges denne gang.
Jeg går ud fra, at finansministeren har gjort sig nogle tanker om det og kan fortælle os i dag: Bliver det i samme størrelsesorden, som vi så sidst?
Er det 1.300 nye mennesker, der skal ud, eller bliver det færre, eller bliver det flere?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-01-29:
Jeg kan kun sige til hr. Nicolai Wammen, at jeg vil ønske, at alle så vil kaste sig over og studere det socialdemokratiske skatteoplæg, for det vil fremgå med al ønskelig tydelighed, at her er der lagt op til ny brandbeskatning af befolkningen. Hvis Socialdemokratiet fik mulighed for at gennemføre den skatteplan, som nu er lagt frem, vil det føre til en eksplosion i en række skatter og afgifter.
Lad mig bare f.eks. nævne ejendomsværdiskatten, og en række andre skatter og afgifter vil blive sat kraftigt i vejret til skade for almindelige mennesker.
Det vil være en genoptagelse af den skattepolitik, som Socialdemokratiet førte, da partiet var i regering.
Lad mig så bare føje til, at nu følger regeringen den tidsplan, som hele tiden har ligget, nemlig at vi bruger den første del af året på at vurdere, hvad der måtte være af økonomisk råderum.
Og vurderer regeringen, at der er et sådant råderum, vil vi leve op til det, der står i regeringsprogrammet, nemlig at starte en sænkning af skatten på arbejdsindkomst den 1. januar 2004.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Anne Baastrup (SF), 2003-01-29:
Ministeren kom ind på de meget store driftsudgifter, der er forbundet med de sikrede institutioner.
Jeg er fuldstændig enig.
Jeg vil altså godt have ministeren til at præcisere lidt nærmere, hvilke sikrede institutioner man regner med, man kan udvide.
Hvad ligger der af planen?
Hvor mange pladser regner man med, at man kan få ved den udvidelse, som ministeren sådan indirekte lagde op ville komme her i foråret 2003?