runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lene Espersen (KF), 2002-01-30:
Hr. Kristen Touborg spørger om transporttiden for slagtedyr og om, hvorvidt regeringen er indstillet på at nedsætte transporttiden for slagtedyr til 4 timer.
Reglerne om transport af dyr, herunder slagtedyr, er jo i vid udstrækning baseret på EU-regler.
Ifølge Rådets direktiv om beskyttelse af dyr under transport må transporttiden for visse landbrugsdyr som heste, kvæg og svin ikke overstige 8 timer, medmindre en række særlige krav til køretøjernes indretning er opfyldt. Herudover stiller direktivet krav om, at dyrene skal fodres og vandes undervejs med visse nærmere fastsatte intervaller, afpasset efter dyrenes art og alder.
Ligeledes stilles der krav om, at i de tilfælde, hvor transporten overstiger et bestemt antal timer - det er også afpasset efter dyrearten - skal dyrene læsses af på en godkendt mellemstation, fodres og vandes og have en hvileperiode på mindst 24 timer samt tilses af en dyrlæge, inden de må transporteres videre.
Eksempelvis må heste, bortset fra føl, maksimalt transporteres 24 timer, og de skal vandes og fodres hver ottende time undervejs.
Efter 24 timer skal hestene læsses af på en mellemstation, fodres og vandes og have lejlighed til at hvile i mindst 1 døgn, før de efter tilsyn af en dyrlæge må transporteres videre.
Dette direktiv er et totalharmoniseringsdirektiv, som har til formål at fjerne tekniske hindringer for handel med levende dyr og skabe grundlag for, at markedsordninger på området kan fungere tilfredsstillende, samtidig med at der sikres tilfredsstillende beskyttelse af de pågældende dyr.
De enkelte EU-lande har således ikke mulighed for at fastsætte skrappere nationale krav på området, fordi det vil hindre den frie transport af levende dyr gennem medlemsstaterne.
Jeg har derfor ikke mulighed for at nedsætte transporttiden for slagtedyr til 4 timer, hvad vi også allerede har drøftet i Fødevareudvalget tidligere i dag; men jeg vil gerne, som jeg også har redegjort for over for Fødevareudvalget tidligere i dag, arbejde for at få EU-reglerne strammet op, så der indføres en maksimal grænsetid for transport af slagtedyr på 8 timer eller dog til nærmeste slagteri.
Jeg forventer, at Kommissionen har fremsat et forslag om ændring af transportdirektivet, når Danmark overtager formandskabet, så jeg sammen med min kollega, fødevareministeren, kan sætte alle kræfter ind på at få forhandlet en ændring af direktivet igennem og få stillet skrappere krav til transport af især slagtedyr i EU.
Jeg vil gerne gøre mit til, at vi ikke skal se flere tv-udsendelser om transport af dyr, hvor dyrene udsættes for helt uacceptable lidelser, inden de når frem til slagteriet.
Kristen Touborg (SF), 2002-01-30:
»Vil ministeren nedsætte transporttiden for slagtedyr til 4 timer som foreslået af formanden for Dansk Familielandbrug?«
Mariann Fischer Boel (V), 2002-01-30:
Jeg vil gerne sige tak til hr. Kristen Touborg, for når hr. Kristen Touborg siger, at regeringen ikke skal have utak, så må jeg betragte det som det tætteste, hr. Kristen Touborg kan komme på at rose regeringen.
Det er jeg meget taknemlig for.
Med hensyn til de fremtidige EU-regler er det regeringens klare opfattelse, at det her problem skal vi have løst hurtigst muligt, og derfor vil jeg tage initiativ til, at den rapport, som Kommissionen kommer med i marts måned, hurtigst muligt kommer til behandling i Rådet.
Jeg er vidende om, at Europa-Parlamentet også har den samme holdning til nogle meget skærpede regler på området.
Jeg vil give det tilsagn til hr. Kristen Touborg, at i det omfang, det er muligt at få erhvervene med på en frivillig ordning, vil jeg gerne bidrage til, at man f.eks., for så vidt angår søer, kan lave nogle frivillige modeller og sikre, at så mange som muligt med den kapacitet, der nu er til rådighed, slagtes inden for landets grænser.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Jørn Dohrmann (DF), 2002-01-30:
Det er også til ministeren.
Til kontrol af hestetransport kan man jo bruge den fartskriver, som sidder i lastbilen.
Vil ministeren ikke arbejde for, at denne form for kontrol indgår fremover?
Den kunne fint foregå sammen med kontrol af ruteplanen, og selv om det er udenlandske lastbiler, så burde den kunne foregå.
Vi er jo trods alt i EU.
Kristen Touborg (SF), 2002-01-30:
Tak for ministerens besvarelse.
Jeg vil gerne kvittere for, at det er regeringens holdning, at man skal slagte produktionsdyrene så tæt på produktionsstedet som overhovedet muligt.
Det mener jeg er en god langsigtet plan at have.
Men jeg ved jo også, at eksisterende og sandsynligvis fremtidige EU-regler meget vel kan lægge sig hindrende i vejen for sådanne gode tanker.
Men regeringen skal ikke have utak for, at man vil arbejde den vej og i hvert fald få transporttiden ned til maksimum 8 timer.
Det kunne f.eks. være, at man lavede frivillige aftaler med producenterne, med slagterierne om, at man ikke leverer slagtedyr ud over landets grænser.
Lene Espersen (KF), 2002-01-30:
Jeg vil ikke sige andet, end at det jo nok hører mere under Fødevareministeriets ressortområde at diskutere frivillige ordninger, for så vidt angår slagtningen.
Men jeg synes faktisk, at fødevareministeren også meget klart her i salen i dag har tilkendegivet, hvad regeringens holdning er til det.
Jeg kan så notere mig, at jeg faktisk også fornemmer, at der er en bred opbakning til, at det, vi kan gøre lovgivningsmæssigt i forhold til EU-direktiverne på dette område, er der meget stor interesse i Folketinget for, at det danske formandskab bruger kræfter på.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Villy Søvndal (SF), 2002-01-30:
Forslaget drejer sig om at indgå en aftale mellem EU og Makedonien om at fremme de økonomiske forbindelser og opbygge et frihandelsområde mellem EU og Makedonien.
Det er efter vores opfattelse en meget vigtig aftale, fordi situationen i Makedonien desværre stadig er sprængfarlig, eksplosiv, måske mere end det fremgår af de meget positive udmeldinger om, hvordan det står til.
Det er et af de farepunkter, hvor det meget let eksploderer, fordi der er nogle interesser i at blokere den demokratiske proces dernede.
Respekten for demokrati og menneskerettigheder udgør et væsentligt element i aftalen.
Det er også understreget i aftalen, at manglende overholdelse af aftalen vil kunne føre til en suspension af aftalen, men det forudsætter selvsagt viljen til suspension i de tilfælde, hvor aftaler ikke bliver overholdt.
Vi har tidligere peget på andre områder, hvor der var behov for det, i forhold til Israel, og peget på, at aftalerne kan suspenderes, såfremt man ikke lever op til de betingelser, der er indgået i aftalerne.
Men det er fint at have suspensionsaftalen, det afgørende er så også, at der er villighed til at bruge den, såfremt den demokratiske proces bevæger sig i forkert retning.
Med de bemærkninger vil vi anbefale forslaget.
Peter Skaarup (DF), 2002-01-30:
Der er jo nok nogle, der husker De Konservatives tidligere formand, Poul Schlüter, der på et tidspunkt i den her meget ophedede debat op til en traktatændring i 1992, Maastrichttraktaten, sagde, at unionen var stendød.
Nu sidder vi altså med en union i dag.
Jeg hørte hr. Lars Barfoed sådan, at hr. Lars Barfoed sagde, at en EU-forfatning, der går ind og konkurrerer med den danske grundlov og begynder at varetage ting, som er beskrevet i den danske grundlov, ikke kommer til at ske, det projekt er stendødt.
Men kan vi stole på, at hr. Lars Barfoed også vil sørge for, at der bliver fulgt op på det, at der ikke kommer noget, der angår rettigheder, der angår principper, som egentlig er beskrevet i den danske grundlov, som så fremover skal varetages af EU?
Keld Albrechtsen (EL), 2002-01-30:
Det er jo en fuldstændig korrekt beskrivelse af processen, som fru Elisabeth Arnold kommer med.
Problemet er jo så bare, at det, vi desværre i dag på bundlinjen kan se som resultatet af den proces i de lande, der i øjeblikket forhandler optagelse i EU, er, at den aftalemodel har skabt øget fattigdom i disse lande.
Fattigdommen er i øjeblikket voksende i en række østeuropæiske lande, fordi man tvinger disse lande, som stiler mod optagelse i EU på et senere tidspunkt, til at underskrive håndfæstninger om privatiseringer og liberaliseringer, som jo altså gør, at den fattige del af befolkningen bliver ladt i stikken.
Derfor kan vi heller ikke fra Enhedslistens side støtte, at der skrives en sådan håndfæstning i den her sag.
Der er jo mindretal i Makedonien, hvis rettigheder i høj grad er truet, albanske f.eks., og der må vi selvfølgelig være opmærksomme på, om man er indstillet på at håndhæve de muligheder, der er for i givet fald at skride til sanktioner som følge af associeringsaftalen.
Men det har man mig bekendt hidtil ikke brugt i noget som helst tilfælde.
Vi kan altså ikke støtte forslaget, som det ser ud.
Der må vi jo se, om det sker, men det vil ikke overraske mig, hvis det sker i nogle af landene.
Villy Søvndal (SF), 2002-01-30:
Det viser jo lige præcis en af vanskelighederne i europadebatten, at hvis man har det dér særlige tryghedsbehov, at man har behov for endnu en gang at valse rundt om kendte temaer, så er det vel den sikre måde at undgå at delagtiggøre sig i de store europæiske diskussioner.
Mit forsøg var at prøve at rejse den lidt større diskussion, og det lykkedes, men dog ikke i forhold til hr. Peter Skaarup.
Men det er så, hvad det er.
Omkring forsvarsforbeholdet vil jeg bare sige, at antydningen om, at SF skulle mene - det er mig, der er forsvarsordfører i øvrigt - at det skulle afskaffes, vil jeg advare imod af to grunde.
Det er ikke så lang tid siden, jeg tror, det var i sidste uge, at NATO's generalsekretær omtalte Europa som en forsvarsmæssig pygmæ.
Dermed antyder han, at hvis man skal vokse fra pygmæ til at blive en stor mand, så skal man bruge rigtig mange penge på at fodre.
Det bliver dyrt.
Det er den ene grund til, at jeg vil advare imod det.
Den anden grund til, at jeg vil advare imod det, er det grundlæggende spørgsmål: Hvor mange militære konstruktioner skal vi have?
Vi har et NATO, vi har SHIRBRIG med FN, i Bosnien og Kosovo har vi styrker sammensat til situationen, hvor det var klogt at tage russerne med.
Jeg ved godt, at historien om Tordenskjolds soldater er blevet til i Danmark, men alligevel.
Peter Skaarup (DF), 2002-01-30:
Grunden til, at jeg spørger, er jo, at det ikke er så tit, at vi har en EU-politisk diskussion herinde, og at det jo egentlig er en vigtig diskussion, vi får her første gang efter folketingsvalget, og der er det da interessant at spørge, når der er dukket rygter op om, at SF er på vej ind på en ny kurs.
Det kunne da godt være, at hr. Villy Søvndal ville delagtiggøre Folketinget og dem, der eventuelt interesserer sig for, hvad der foregår af debatter i Folketinget, i, hvor det egentlig er, SF står henne.
Jeg har lagt mærke til, at når der har været diskussion om forsvarsforbeholdet, som der muligvis også bliver diskussion om i forbindelse med formandskabet, som Danmark snart skal have, har SF faktisk mere eller mindre ment, at forbeholdet skulle afskaffes under nogle bestemte forudsætninger.
Jeg har også lagt mærke til, at inden for diskussionen om det retlige samarbejde og det forbehold, Danmark har dér, der har SF også - måske ikke hr. Villy Søvndal, men andre i SF - ment, at det nok også var en idé at kigge på det.
Så det kunne da være interessant at høre, hvor SF står.
Men hvis jeg skal tage hr. Villy Søvndals sidste bemærkning som udtryk for, at SF stadig væk står fast ved de fire forbehold, som SF faktisk var med til at gennemføre via den folkeafstemning, der var i 1993, ja, så siger jeg tak for det.
Men hvis jeg skal tage det som udtryk for, at der er noget nyt på vej, så vil jeg være mere bekymret.
Villy Søvndal (SF), 2002-01-30:
Det er rigtigt, at jeg karakteriserede Dansk Folkeparti som et højrenationalt parti.
Det mener jeg sådan set det er.
Til forbeholdsdiskussionen vil jeg bare sige, at jeg har ikke nævnt forbeholdene i dag. Det er, fordi jeg kan godt forstå det dér påtrængende sikkerhedsbehov, nogle mennesker kan have for en diskussion om trygge emner, så at sige.
I mit hovede er de store europapolitiske spørgsmål dem, jeg har forsøgt at remse op.
Og så er det sådan dansen omkring nogle uforløste længsler - man kender det også fra det private liv - som ofte optager rigtig meget tid.
Jeg synes, det afgørende i øjeblikket er at kaste diskussionen ind i de store europæiske spørgsmål - og det er derfor, jeg lavede det oplæg, jeg lavede, og det forslag til vedtagelse, jeg fremsatte - og så lade de uforløste længsler vente til et tidspunkt, hvor vi har klaret nogle af de lidt større problemer.
Hr. Peter Skaarup spurgte, om SF havde ændret kurs i forhold til forbeholdene, og der er svaret nej.
Peter Skaarup (DF), 2002-01-30:
Jeg skal undlade at kommentere de mere mystiske bemærkninger
i hr. Villy Søvndals tale om højrenationale og sådan noget
, men spørge hr. Villy Søvndal, om hr. Villy Søvndal mener, at SF har skiftet kurs eller er på vej til at skifte kurs i EU-politikken. Der har været en del debat i pressen om det, og jeg synes da, der var ting i det, som hr. Villy Søvndal sagde, som var lidt anderledes end den måde, SF normalt plejer at sige den slags ting på.
Jeg kunne egentlig også godt tænke mig at spørge hr. Villy Søvndal: Betyder det eventuelle kursskift, at SF nu går ind for at afskaffe et eller flere af de forbehold, Danmark har i forhold til traktaterne?
SF var jo med til at stemme imod og arbejde for det nej, det blev i 2000, når det gælder forbeholdet med hensyn til det monetære samarbejde, med hensyn til ØMU'en, men jeg synes, jeg kan høre en opblødning på en eller anden vis.
Så kunne hr. Villy Søvndal ikke forklare: Hvor står SF egentlig henne nu, når det gælder de fire forbehold?
Villy Søvndal (SF), 2002-01-30:
Nej, det synes jeg bestemt ikke den er, og det var heller ikke en afvisning af den formmæssige diskussion.
I sagens natur er man nødt til at tage den formmæssige diskussion i forhold til den udvidelse, man står over for, men også i forhold til de meget kringlede beslutningsstrukturer, der er i EU.
Til gengæld er der ekstremt meget behov for at dreje Europapolitikken til i langt, langt højere grad at dreje sig om indholdet.
Jeg har intet ønske har om at blive taget til indtægt for synspunkter, der bare minder om Dansk Folkepartis synspunkter i Europapolitikken.
På afgørende punkter er det vidt forskellige positioner, vi har.
Vi ønsker et stærkt forpligtende samarbejde på nogle politiske punkter, fordi vi ønsker at trække Europa i progressiv retning.
Vi er lidt usikre med hensyn til, hvad der ligger i formuleringen om de forenklede beslutningsprocesser og traktatgrundlaget, i hvor høj grad det drejer sig at bevæge sig til flertalsafgørelser, på hvilke områder og sådan noget.
Men det er jo noget af det, vi har god tid til at diskutere parallelt med konventet, og jeg kan godt love, at SF vil være meget aktiv i processen parallelt med konventet.
Elisabeth Arnold (RV), 2002-01-30:
Jeg synes, SF's ordfører holdt et godt indlæg, hvor der var meget kød på i den forstand, at man jo helt klart ønskede at diskutere substans i stedet for form.
Det vil jeg synes er et hæderværdigt synspunkt at have.
Men det er vel ikke helt ligegyldigt, hvordan formen for EU's beslutninger og EU's struktur udvikler sig i løbet af de år, der kommer fremover, hvor vi får en kraftig udvidelse?
Derfor vil jeg gerne spørge hr. Villy Søvndal, om han ikke er enig i det forslag til vedtagelse, som er fremsat af et flertal herinde, netop at man skal have et enklere traktatgrundlag, så det bliver forståeligt og læseligt for befolkningerne, at man f.eks. sikrer sig ligeværdighed mellem små og store lande, og at man sikrer sig, styrker de nationale parlamenters roller?
Jeg vil blot gerne høre nogle tilkendegivelser med hensyn til, om formen da er fuldstændig ligegyldig?
Lars Barfoed (KF), 2002-01-30:
Må jeg først sige, at jeg ikke tror, at hr. Peter Skaarup har læst ordentligt på forslaget til vedtagelse, for
dér er chartret ikke omtalt.
Der står noget om klarere og tydeligere rettigheder til borgerne, det er jo noget helt andet, men chartret er ikke omtalt.
Det med en forfatning er jo en interessant diskussion, men hr. Peter Skaarup må jo give mig ret i, at begrebet forfatning kan man forstå på mange måder, og det er ikke at tale uden om.
Tværtimod er det at føre en mere nuanceret debat end den, hr. Peter Skaarup har lyst til at føre.
F.eks. opfatter man det jo i Tyskland sådan, at en forfatning er en beskyttelse af delstaterne, forbundsstaterne; det er en beskyttelse af delstaterne, at der er en forfatning, der klart tilkendegiver, hvor grænserne
Derfor kan en forfatning jo udmærket, afhængigt af, hvad der står i den, være en beskyttelse, f.eks. af nærhedsprincippet.
Så det ville jo være helt forkert, hvis man stod her og sagde - som jeg forstår at hr. Peter Skaarup gør sig til talsmand for - at man er imod en forfatning, eller at man er for en forfatning.
Det kommer da an på, hvad der står i den.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-01-30:
Jeg synes, det er et interessant svar, hr. Lars Barfoed kommer med, for der er jo faktisk i det forslag til vedtagelse, som et flertal af partierne har fremsat, også Det Konservative Folkeparti, helt præcis et forslag om, at EU-chartret om de grundlæggende rettigheder indskrives i Traktaten.
Der er juridiske eksperter, der har sagt, at man godt kan vedtage chartret som en politisk erklæring, sådan som det allerede er sket, uden at det kræver en ændring af grundloven, men hvis man indskriver det som en juridisk bindende del af en forfatning, så er vi derhenne, hvor grundlovsspørgsmålet bliver aktuelt.
Det var derfor, jeg spurgte hr. Lars Barfoed, om han var enig i den bedømmelse, at vi er nået derhen, hvor grundlovsspørgsmålet er aktuelt, det er lige præcis, fordi det er en del af det forslag, man selv har fremsat.
Det er jo sandsynligt, at det kommer ind,
så må man også gøre sig klart, om det er en grundlovsændring, man stiler imod, for det må det vel være, hvis det skal gå efter bogen.
Lars Barfoed (KF), 2002-01-30:
Hr. Keld Albrechtsen spørger, om der skal en grundlovsændring til næste gang.
Det er jo et meget upræcist spørgsmål, for vi ved jo ikke, hvad det er, vi skal tage stilling til
næste gang.
Vi er jo kun ved begyndelsen til konventets arbejde, og derfor er det jo helt umuligt at sige noget som helst kvalificeret om, hvad der skal til næste gang.
Det kan være, at det er små ændringer, som ikke engang indebærer en folkeafstemning.
Det kan være, det er noget, der kræver en folkeafstemning.
Man kan jo teoretisk forestille sig alt, også grundlovsændringer.
Men det spørgsmål er umuligt at besvare, når man ikke ved, hvad det er, det drejer sig om.
Vi ved ikke, hvad det er, vi skal tage stilling til. Må jeg sige til hr. Peter Skaarup, som spørger, om jeg nu mener, at der er noget af det, der er grundlovsreguleret, der fremover skal overføres til EU: Det ved jeg heller ikke om man kan svare særlig præcist på, for grundloven er jo meget rund i nogle forskellige formuleringer.
Jeg har f.eks. noteret mig, at der i grundloven står noget med, at alle har ret til arbejde.
Så har jeg også noteret mig, at hr. Keld Albrechtsen mener, at man nu i EU skal indføre et konvergenskriterium, noget om, at vi skal bekæmpe arbejdsløsheden, vi skal have fuld beskæftigelse.
Det vil altså sige, at noget, som egentlig er omtalt i grundloven, skal EU nu til at tage sig af, og det skal endda indføres i konvergenskriterierne.
Allerede det viser jo, hvor diffust det er at tage stilling til sådan nogle spørgsmål.
Man kan ikke generelt sige, at fordi noget er omtalt i grundloven, kan det ikke også omtales i EU, selvfølgelig kan man ikke det.
Elisabeth Arnold (RV), 2002-01-30:
Jeg vil blot sige til den konservative ordfører, at han skal tage spørgsmålet fra hr. Peter Skaarup om Schlüters gamle citat ganske let.
Det var jo som bekendt ikke i 1992, men i 1986, Schlüter sagde det - det gjorde han i forbindelse med afstemningen om den såkaldte fællesaktpakke.
Hvis Poul Schlüter havde sagt i 1986, at om 3 år falder Berlinmuren, om 5 år er Sovjetunionen brudt sammen, om 8 år har vi tre nye medlemslande i NATO, om 10 år har vi 10 nye demokratier i Europa, så ville alle have sagt, den mand er gal.
Så svært er det at spå om fremtiden.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-01-30:
Jeg synes, det var interessant med hr. Lars Barfoeds programerklæring om grundloven, for der er jo mange juridiske eksperter, der har fastslået, at med den kompetenceoverladelse, der allerede er sket, er grænserne nået for, hvad man kan gøre uden at lave en regulær grundlovsændring.
Jeg går ud fra, at hr. Lars Barfoed er enig med den række af juridiske eksperter, der har den bedømmelse.
Vi kan ikke gå længere uden at bruge den regel i grundloven, der handler om ændring af grundloven, altså § 88.
Det vil jeg gerne høre om hr. Lars Barfoed er enig i.
Hvis han ikke er enig i det, går det jo bare, ligesom det plejer, at man kommer med et forslag, som man så gennemfører, selv om det faktisk indebærer en reel ændring af grundloven.
Men kunne hr. Lars Barfoed uddybe den konservative position i forhold til grundloven?
Lars Barfoed (KF), 2002-01-30:
Jeg vil straks ile med at berolige hr. Peter Skaarup: Vi konservative vil ikke blot bevare både Gud, dronning og fædreland, vi vil også bevare den danske grundlov.
Det kan hr. Peter Skaarup være rolig for. Jeg tror, at hr. Peter Skaarup overser en væsentlig ting, og det er, at hvis man netop ønsker at sikre nærhedsprincippet og sikre en klar arbejdsdeling mellem EU og medlemslandene, er det lige præcis sådan noget, man kan få fastlagt i noget, man kunne kalde en grundtraktat, en forfatning eller en forfatningstraktat - ordene er jo sådan set ligegyldige, det afgørende er indholdet af det.
Men vores opfattelse er også, at i princippet skal EU fortsat være - vi kunne kalde det, hvis vi skal blive i de her lidt uklare begreber, men lad mig bare sige det alligevel - en konføderation. Vi ønsker ikke en føderation.
Vi ønsker stadig væk, at EU består af suveræne stater, hvor det er staterne, der giver EU kompetence, og vi ønsker også at fastholde legalitetsprincippet i EU.
Så vi holder helt fast på alle de ting, men er ikke bange for de ord.
Vi interesserer os for indholdet af traktaterne og ikke for, hvad man kalder dem.
Peter Skaarup (DF), 2002-01-30:
Jeg vil jo nok sige, at vi er i en situation her i år 2002,
hvor vi kan læse, at regeringen og ministeren i sin tale ikke er bange for ord.
Som der står på side 5, siger regeringen, at det ikke er afgørende, om det skal hedde en forfatning eller en grundtraktat.
Skal den bevares, eller kommer der noget, der erstatter den?