Frank Jensen (S), 1998-11-19:
Derudover har Dansk Folkeparti fremsat et lovforslag om ændring af strafferammerne i straffelovens § 235 om udbredelse og besiddelse af børnepornografi.
Forslaget indebærer en forhøjelse af strafferammerne i bestemmelserne til henholdsvis 6 års fængsel og 6 måneders fængsel.
Lad det være sagt med det samme: Ingen er mere optaget end regeringen af at komme børnepornografi til livs.
Børnepornografi er noget helt uacceptabelt, og der bliver begået forfærdelige seksuelle overgreb på børn som led i fremstillingen af disse film og billeder.
Der skal derfor sættes hårdt ind over for denne kriminalitetsform.
Under den nuværende regering har indsatsen mod seksuelt misbrug af børn da også været meget højt prioriteret.
I 1994 blev det således gjort strafbart at besidde børnepornografisk materiale i Danmark, og i 1997 gennemførte vi en forstærket indsats mod seksualforbrydelser, herunder navnlig seksualforbrydelser mod børn.
Det centrale element i denne indsats er en øget behandlingsindsats over for personer, der begår seksualforbrydelser, og senest har jeg netop i denne folketingssamling fremsat lovforslag nr. L 43 om afkriminalisering af prostitution, hvor det som led i en bredspektret indsats mod seksuelt misbrug af mindreårige bl.a. foreslås, at det gøres strafbart at være kunde til en prostitueret under 18 år.
I de seneste år har vi oplevet, hvordan den moderne teknologi, herunder ikke mindst Internettet, i stigende grad bliver anvendt af de kriminelle til at distribuere børnepornografi.
Det er bl.a. på den baggrund, at jeg i oktober 1997 nedsatte udvalget om økonomisk kriminalitet og datakriminalitet, det såkaldte Brydensholtudvalg.
Udvalget skal bl.a. vurdere de kriminalitetsformer, som informationssamfundet giver mulighed for, og det er i den forbindelse udvalgets opgave at gennemgå navnlig straffeloven og retsplejeloven med henblik på at sikre tidssvarende bestemmelser om datakriminalitet.
Som jeg har oplyst i et svar til Retsudvalget den 8. september i år, er det endnu for tidligt at sige noget helt sikkert om, hvornår udvalget vil kunne afslutte sit arbejde.
Spørgsmålet om initiativer mod navnlig børnepornografi, herunder en eventuel ændring af straffelovens § 235 om børnepornografi og retsplejelovens regler om indgreb i meddelelseshemmeligheden, vil dog formentlig blive behandlet særskilt i en delbetænkning, der forventes at kunne færdiggøres i løbet af foråret 1999.
Regeringen er meget åben over for alle initiativer, der kan bidrage til effektivt - og jeg understreger effektivt - at bekæmpe udbredelsen af børnepornografi; det gælder bl.a. forslaget om forhøjelse af strafferammen i straffelovens § 235 og om at styrke politiets efterforskningsmuligheder.
Men løsningen ligger ikke i lovgivning her og nu, men derimod i et grundigt forberedt og målrettet initiativ.
Det mener jeg at udvalgets delbetænkning ville være et godt udgangspunkt for.
Jeg kan i den forbindelse ikke lade være med at minde om den diskussion, som mange her i salen jo har deltaget i gennem de seneste måneder, om kvalitet i lovtilblivelsen.
Netop på et område som det, vi taler om her, er det jo uhyre væsentligt, at eventuelle lovinitiativer er grundigt gennemarbejdet, både med hensyn til de juridiske og tekniske aspekter, så vi ikke risikerer om et halvt eller et helt år at måtte erkende, at vi ikke havde valgt den rigtige løsning, eller at der var forhold, vi ikke havde taget højde for. Efter min opfattelse står vi os derfor bedst ved at afvente resultatet af arbejdet i Brydensholtudvalget, og jeg vil derfor ikke i dag kommentere alle elementer i lovforslaget og beslutningsforslagene.
Jeg vil dog knytte en enkelt bemærkning til Dansk Folkepartis forslag om at hæve strafferammen for erhvervsmæssig udbredelse af børnepornografisk materiale fra 6 måneders fængsel til 6 års fængsel.
Det forslag er efter min mening udtryk for rendyrket populisme og helt ude af proportion med andre strafferammer i straffeloven, og som der helt rigtigt også peges på i beslutningsforslaget fra både Kristeligt Folkeparti og Det Konservative Folkeparti, må en eventuel forhøjelse af strafferammen i § 235 afstemmes med bl.a. andet strafferammerne for de faktiske seksuelle overgreb, som børnepornografien afbilder.
Strafferammen for både voldtægt og seksuelt misbrug af børn under 15 år er på 6 års fængsel, mens blufærdighedskrænkelser har en strafferamme på 4 års fængsel.
4 års fængsel er i øvrigt også strafferammen for grov vold efter straffelovens § 245. Det fremgår af bemærkningerne til lovforslaget, at den forhøjede strafferamme vil indebære, at politiet vil få adgang til at foretage indgreb i meddelelseshemmeligheden, og det er helt rigtigt.
Det er imidlertid vigtigt ikke at udvande den signalværdi, der ligger i strafferammernes størrelse
, og det mener jeg initiativet her vil bidrage til.
Hvis vi skal styrke politiets efterforskningsmuligheder - og det er jeg som tidligere nævnt åben over for at drøfte, når Brydensholtudvalgets betænkning foreligger - er den rigtige løsning at ændre retsplejelovens regler om indgreb i meddelelseshemmeligheden.
Det kan f.eks. ske ved i sager om børnepornografi at afvige fra det almindelige kriminalitetskrav i retsplejelovens § 781, hvorefter en lovovertrædelse skal kunne straffes med 6 års fængsel eller derover for at kunne danne grundlag for retskendelse om indgrebet.
En regulering af politiets adgang til straffeprocessuelle indgreb bør derimod ikke ske ad bagvejen ved en proportionsforvrænget forhøjelse af strafferammen vedrørende børnepornografisk materiale.
Jeg kan altså allerede nu sige, at jeg ikke kan gå med
Derimod vil jeg på ingen måde udelukke, at der bør ske en forhøjelse af strafferammen, men om den skal være på 1½ års fængsel eller 2 års fængsel eller for den sags skyld 3 års fængsel som foreslået af Kristeligt Folkeparti og Det Konservative Folkeparti, vil jeg ikke lægge mig fast på i dag.
Når man har nedsat et udvalg, som i øjeblikket kun har siddet omkring 1 år og arbejder med meget, meget vanskelige både juridiske og tekniske spørgsmål,
må vi - også i lyset af debatten om lovkvalitet - vente og have tålmodighed frem til foråret, som jo kommer om ganske få måneder.
Alle tre forslag berører i øvrigt spørgsmålet om at give politiet adgang til at foretage indgreb i meddelelseshemmeligheden, og som jeg lige har nævnt, er regeringen åben over for at drøfte dette spørgsmål
, når Brydensholtudvalgets betænkning foreligger.
Det lyder også besnærende enkelt, men problemet er bare, at reglerne om indgreb i meddelelseshemmeligheden er udformet med mere traditionelle kommunikationsmidler for øje, dvs. navnlig telefon og post.
Der er mange uafklarede spørgsmål med hensyn til, hvordan reglerne skal anvendes i forhold til elektronisk post og Internettet, og der er behov for en afklaring af, hvornår et efterforskningsskridt vedrørende disse kommunikationsmidler er omfattet af reglerne om henholdsvis indgreb i meddelseshemmeligheden, ransagning eller edition.
Det er netop disse tvivlsspørgsmål, der er baggrunden for, at jeg har bedt Brydensholtudvalget gennemgå
retsplejelovens regler i lyset af de nye kommunikationsformer
De udvidelser af adgang til at foretage indgreb i meddelelseshemmeligheden, som vi har foretaget gennem de seneste år, bl.a. med hensyn til rambuktyverier, grov vold og menneskesmugling, har i første række haft traditionelle indgreb som bl.a. teleoplysninger og telefonaflytninger for øje.
En adgang for politiet til at foretage indgreb i meddelelseshemmeligheden i sager om børnepornografi vil derimod i udpræget grad rette sig mod de nye kommunikationsformer som elektronisk post og Internettet.
Jeg mener, det vil være forkert at give politiet en sådan beføjelse uden samtidig at sikre en afklaring af de tvivlsspørgsmål, jeg lige har skitseret, og først med Brydensholtudvalgets betænkning vil vi efter min opfattelse have et kvalificeret grundlag for at gennemføre de nødvendige lovændringer.
Jeg synes, det i den forbindelse er værd at understrege, at politiet allerede i dag efter de gældende regler efterforsker og opklarer en række sager om børnepornografi.
Rigspolitichefen har oplyst, at politiet er opmærksom på de problemer, som Internettet medfører i relation til kriminalitet, og der er iværksat flere tiltag med henblik på at bekæmpe denne kriminalitet.
Politiet er i den forbindelse
naturligvis opmærksom på og vil fortsat være opmærksom på, om der via Internettet sker udbredelse af børnepornografisk materiale.
Ved Rigspolitichefembedet er der således en gruppe medarbejdere, der er særligt uddannet i IT-spørgsmål, herunder i Internettet, og der er ligeledes i Rigspolitichefens afdeling A, rejseafdelingen, oprettet en særlig IT-støtteenhed, der bistår politikredsene ved efterforskning i IT-kriminalitet.
En sådan bistand vil efterforskningsmæssigt netop være påkrævet i relation til sikring af spor og anden efterforskning ude på Internettet, og i den forbindelse har IT-støtteenheden herudover oprettet en hjemmeside på Internettet - en hotline, hvortil borgerne via elektronisk post kan indgive anmeldelse om f.eks. børnepornografi.
Informationssamlingen indeholder dels de erfaringer og oplysninger om børnepornografisk kriminalitet, der gøres i de enkelte politikredse, dels de oplysninger og erfaringer, der modtages fra udenlandske samarbejdspartnere.
Rigspolitichefen har oplyst, at man på grund af kriminalitetens skjulte og organiserede karakter samt internationale omfang drager stor nytte af den landsdækkende informationssamling.
Kriminalitetens grænseoverskridende karakter gør det naturligvis i særlig grad aktuelt med internationale initiativer på dette område, og inden for EU er der på nuværende tidspunkt en voksende interesse for en fælles indsats mod den stadigt stigende udbredelse af børnepornografi over Internettet.
Det kan også nævnes, at Danmark deltager i en permanent arbejdsgruppe under Interpol vedrørende kriminalitet mod mindreårige.
De mange forskellige tiltag, herunder den danske politimæssige indsats, vidner da også om, at der rent faktisk bliver gjort noget ved problemet både herhjemme og på europæisk og internationalt plan.
Som jeg tidligere har nævnt, tager regeringen stærkt afstand fra børnepornografi, og vi vil følge op med nye initiativer til bekæmpelse heraf, når betænkningen fra Brydensholtudvalget foreligger.
Det vil imidlertid efter regeringens opfattelse være forkert at gennemføre en ny lovgivning på nuværende tidspunkt på grundlag af lovforslaget fra Dansk Folkeparti.
Med hensyn til de to beslutningsforslag fra Kristeligt Folkeparti og De Konservative vil jeg ikke her og nu tage afstand fra indholdet, men give tilsagn til de pågældende partier om, at jeg vil komme med et samlet udspil for området på grundlag af Brydensholtudvalgets betænkning.
Det er som sagt min forventning, at den vil foreligge i foråret 1999, altså om ganske få måneder.