runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kristian Jensen (V), 1998-12-01:
Fra Venstres side ønsker vi at få en afklaring af skatte- og afgiftsområdet om reglerne på kraftvarmeområdet, så vi må se frem til, at denne afklaring kommer på bordet.
Indtil da synes vi, det er rimeligt at videreføre den lempelse, der har været indtil nu, og vi går positivt ind i arbejdet i udvalget.
Erik Mortensen (S), 1998-12-01:
I faglige kredse er der i hvert fald ingen tvivl om, at lovgivningen om afgifter på naturgas anvendt til elfremstilling og varmefremstilling er lidt uafklaret i øjeblikket.
Derfor er alle også klar over, at der skal komme en lovgivning, der samler og afklarer hele området.
Jeg er bekendt med, at regeringen arbejder intenst i den retning, og at vi inden for en overskuelig fremtid kan se lovforslaget i dets helhed, sådan at både de decentrale kraftvarmeværker og de centrale kraftvarmeværker får en lovgivning, der er til at overskue, og som tager højde for de forskellige afgiftsforhold, der eksisterer i dag. Nu er det sådan, at netop for at tage højde for de misforhold, der kunne opstå omkring fordelingen af afgifterne til varme- og elproduktion, har man så lavet den her midlertidige regulering, og i og med at den endelige lovgivning ikke er færdig, er det jo ret indlysende, at man bør fortsætte med denne midlertidige lov. Det er så det, som lovforslag nr. L 100 rummer, og det er jo ikke nogen overraskelse, at jeg på Socialdemokratiets vegne kan anbefale at stemme ja til dette lovforslag.
Ole Stavad (S), 1998-12-01:
Nu havde jeg lige glædet mig til at rose hr. Brian Mikkelsen, der i sin første ordførertale nåede frem til den rigtige konklusion, nemlig at han ville støtte lovforslaget.
Men jeg kan forstå, at man hos Venstre, De Konservative og Kristeligt Folkeparti er mere katolske end paven, at uanset man er fuldstændig enig i forslaget, som det foreligger, at uanset man synes, det er rigtigt, at regeringen kommer med forslaget, så vil man ikke strække sig længere end til at undlade at stemme.
Jeg vil så takke for, at man i hvert fald tager den konsekvens af sine egne ordførertaler, at man ikke stemmer imod.
Derimod synes jeg, der er grund til at rose CD, der ser på sagen i stedet for mere at se på en eller anden forhistorie med en eller anden diskussion, der var tilbage i juni måned.
Jeg tror, det var Enhedslisten, som hr. Kim Behnke mente kunne finde på at ophæve tyngdeloven.
Det blev sagt på godt vendelbomål, men hvis jeg gjorde det, ville man jo ikke kunne forstå, hvad jeg sagde, så derfor vil jeg prøve at oversætte det.
Han mente, at vi havde en masse unødig lovgivning, og at der derfor var stribevis af love, der skulle ophæves.
Efter at han var sådan blevet forhørt lidt om, hvad det var for nogle, uden at han kunne svare specielt klart, fik han spørgsmålet, om tyngdeloven også var en af de love, der skulle ophæves.
Hans replik var, at der var så meget lovgivning i det her land, men om lige nøjagtig den lov skulle ophæves, skulle han ikke tage stilling til.
Så jeg kan sige, at den eneste, jeg har mødt i det politiske liv, der var i tvivl om, hvorvidt man skulle ophæve tyngdeloven, var en Fremskridtsmand, der var officiel kandidat og repræsenterede Fremskridtspartiet.
Jeg kan forstå, at hr. Kim Behnke nu har dementeret det.
Tvivlen er ikke længere til stede hos Fremskridtspartiet.
Det synes jeg da er en god ting ved den her debat.
I øvrigt kunne man næsten få det indtryk af hr. Kim Behnkes ordførertale, at regeringen, på trods af at der var lagt dokumentation på bordet for, at der var bestemmelser, som var dybt uhensigtsmæssige, alligevel ønskede, at de skulle blive i loven.
Der er kommet en enig indstilling til mig om, at vi ændrer teknikken i den del af loven.
Det forelægger jeg Folketinget, og jeg takker for, at et flertal i Folketinget med ordførertalerne i dag har dokumenteret, at der ikke bliver problemer med at komme igennem med lovændringen.
Jeg tror ikke, at vi nogen sinde når derhen, hvor der ikke kan vise sig et behov for at justere i en lov, fordi der kommer argumenter frem om, at man kan indrette den på en bedre måde.
Det er det, vi gør her, og jeg mener faktisk ikke, det er så dumt endda af en regering at tage den konsekvens, som vi har taget med lovforslaget her.
Tak for modtagelsen fra Folketinget.
Brian Mikkelsen (KF), 1998-12-01:
Jeg bliver nødt til at komme med en bekendelse.
Derfor bliver jeg nødt til at præcisere, hvad Det Konservative Folkeparti mener om det her lovforslag.
Vi har ikke hverken lod eller del i pinsepakkeaftalen, som vi selvfølgelig syntes var et anslag mod almindelig sund fornuft, og som ikke trak landet i den rigtige retning.
Men når man nu retter op på et problem, erkender, at bankerne med den henstilling, der er kommet fra Finansrådet, altså ikke teknisk har kunnet beskatte ud fra puljeordningerne, er det selvfølgelig fornuftigt. Det trækker også i den rigtige retning, og derfor vil vi fra konservativ side ikke stemme imod lovforslaget
, selv om vi er imod hele pinsepakken, men vil undlade at stemme.
Flemming Kofod-Svendsen (KRF), 1998-12-01:
Kristeligt Folkeparti havde hverken lod eller del i pinsepakken.
Der er det vores principielle holdning, at når der så skal rettes op på de fejl, vil vi selvfølgelig ikke stemme imod, men omvendt synes vi, at det må være de partier, som har stået bag den oprindelige lov, som også har ansvaret for at give den en sådan udformning ved supplerende lovforslag, at man i det mindste kan administrere det, man har vedtaget.
Vi var imod, og i konsekvens af, at vi var imod dengang, vil vi undlade at stemme for dette lovforslag.
Regeringen må bruge det flertal, den brugte til at vedtage pinsepakken med, til også at lave de tekniske justeringer, som er nødvendige.
Frank Aaen (EL), 1998-12-01:
Selv om fru Sonja Albrink gjorde et godt forsøg på at få mig til at gå imod dette lovforslag, vil jeg dog sige, at vi anerkender realiteternes verden og vil støtte skatteministerens forslag.
Sonja Albrink (CD), 1998-12-01:
I bemærkningerne til lovforslaget, som i øvrigt har en interessant formulering, står der under de administrative konsekvenser - og lad mig læse højt: »Pengeinstitutterne undgår at skulle løse mere eller mindre uløselige tekniske problemer.« Jeg kan ikke lade være med at drille ministeren med dette ændringsforslag til pinsepakken og så spørge, hvordan det er lykkedes at lokke Enhedslisten til at støtte det her forslag.
Jeg skal dog være så venlig at sige, at i CD støtter vi lovforslaget, som det foreligger.
Klaus Kjær (DF), 1998-12-01:
Lovforslaget er mere af teknisk karakter og ses ikke at indeholde nogen realitetshindringer vedrørende beskatning af pensionsopsparing i de såkaldte puljeordninger.
Efter lovændringen i juni måned i år blev det vedtaget at overføre afgiftspligten og beskatningen af realrenteafgiften og dennes afløser, pensionsafkastbeskatningen, til pengeinstitutterne i det omfang, der var tale om afkast i puljeordninger.
Det var herefter hensigten, at de enkelte konti skulle tilskrives nettobeløb, hvor de pålignede skatter og afgifter var fragået ved beskatning af pengeinstituttet i stedet for af den enkelte kontohaver.
Ordningen har imidlertid medført en række uløselige tekniske problemer for pengeinstitutterne, hvorfor det nu foreslås, at bestemmelsen ophæves, således at den aldrig får virkning.
Herefter vil afgifts- og skattepligten som hidtil påhvile indehaveren af pensionsopsparingskontoen m.v. Ophævelsen af bestemmelserne vil ikke få nogen provenuvirkning.
Aage Frandsen (SF), 1998-12-01:
Da vi i SF har den opfattelse, at man ikke skal prøve på at gøre det umulige muligt, og det er der tale om her, hvis man bare lod stå til, kan vi støtte lovforslaget. Til Venstres ordfører vil jeg sige, at når man så måske engang her til foråret eller måske til næste år får en revision af det, man nu laver omkring finansloven, skal hr. Kristian Jensen tænke på, at der også er andre, der kan gøre noget lidt for hurtigt.
Brian Mikkelsen (KF), 1998-12-01:
Vi var inderligt imod det forslag, som danner baggrund for det, vi diskuterer her i dag.
Der var tale om en konfiskation, der var tale om en ekstra skat både over for forbrugerne, men også over for gasselskaberne, så det var vi sammen med de andre borgerlige partier meget imod i 1997.
Men at man nu har lavet en lempelse, som tilgodeser både selskaber og forbrugere og forlænger den lempelse med 1 år, kan vi i Det Konservative Folkeparti godt støtte.
Selv om vi er imod det oprindelige forslag, kan vi altså godt støtte det forslag, der ligger på bordet her i dag.
Kristian Jensen (V), 1998-12-01:
Vi har fat i en af de oprydningssager, der er i forbindelse med pinsepakken, hvor man kan se, at de intentioner, som regeringen og venstrefløjen havde bag deres ideer, måske ikke var helt gennemarbejdede - i hvert fald er det ikke muligt at gennemføre de ting, der blev vedtaget.
Venstre stemte imod denne ændring af afgiften på pensionsopsparing, og derfor ønsker vi hverken at have lod eller del i udformningen af de rettelser, der skal til, og vi agter at stemme blankt ved tredje behandling.
Bjarne Laustsen (S), 1998-12-01:
Jeg skal på Socialdemokratiets vegne kort sige, at vi støtter forslaget.
Som det fremgår af bemærkningerne til lovforslaget, har lovforslaget til formål at ophæve bestemmelserne i realrenteafgiftsloven og pensionsafkastbeskatningsloven om, at pengeinstitutter er afgifts-/skattepligtige i det omfang, pengeinstitutterne udbyder puljeindlån.
Det har vist sig, at ændringen af princippet for beskatning af puljeordninger i pengeinstitutter har medført tekniske problemer for pengeinstitutter i et sådant omfang, at det skønnes umuligt for institutterne at praktisere puljeordningerne.
Socialdemokratiet kan med henvisning til lovforslagets detaljerede bemærkninger og forklaringer støtte lovforslaget.
Klaus Kjær (DF), 1998-12-01:
Forslaget drejer sig jo om en forlængelse af den midlertidige lempelse af reglerne for beregning af naturgasafgift og svovlafgift for gasbaseret decentral kraftvarme, som blev vedtaget i sommeren 1997.
Der var dengang et særligt behov for lempelse, fordi der kan være en forskel i den måde, hvorpå gasmængderne bliver fordelt mellem eltarif og varmetarif i kontrakterne mellem kraftvarmeværkerne og gassælgerne, og i den måde, hvorpå gassen i afgiftsmæssig henseende fordeles på mellem afgiftsfri gas til elfremstilling og afgiftsfri gas til varmefremstilling.
Såfremt lempelsen ikke var blevet gennemført, ville ændringen have medført en stigning i varmepriserne dengang. Lempelsen blev gjort midlertidig, da den teknisk ikke var optimal og ikke nødvendigvis ville passe ind i et mere sammenhængende afgiftssystem.
Ved lempelsen gives der valgfrihed til at anvende de almindelige regler efter naturgastariffen, der i visse tilfælde indebærer en mildere beskatning end den fordelingsnøgle, varmeværket og gassælgeren har fordelt gasmængderne efter i gaskontrakterne.
Som sagt foreslås der med L 100 en forlængelse af denne lempelse i et år gældende fra 1. januar 1999.
Man kan også betragte lovforslaget som en anmodning fra regeringen om at få endnu et års respit til at få en afklaring på det fuldstændige kaotiske og uigennemskuelige afgiftssystem, der er på energi.
Morten Helveg Petersen (RV), 1998-12-01:
Skattepligt for puljeordninger er ikke hensigtsmæssig på grund af de tekniske indvendinger som anført i lovforslaget, og på den baggrund kan Det Radikale Venstre tiltræde lovforslaget.
Frank Aaen (EL), 1998-12-01:
Vi kan fuldt ud tilslutte os det, andre ordførere har sagt.
Det her er en midlertidig lempelse med henblik på at få en varig løsning.
Det støtter vi.
Morten Helveg Petersen (RV), 1998-12-01:
Det Radikale Venstre kan støtte lovforslaget.
Vi finder ikke, det er rimeligt, at forbrugere, der køber varme gennem decentrale kraftvarmeværker, skal stilles økonomisk ringere end forbrugere, der køber deres varme gennem centrale kraftvarmeværker.
Men denne lempelse er ikke en varig løsning, som tidligere ordførere også har redegjort for heroppefra.
Den er midlertidig, og det er også Det Radikale Venstres håb, at vi kan finde en varig og fornuftig løsning på hele spørgsmålet.
Vi kan støtte lovforslaget.
Hanne Severinsen (V), 1998-12-01:
I Venstre har vi fulgt tilblivelsen af det her lovforslag med megen interesse.
Det startede jo med, at Danmarks Forskningsråd kom med en anbefaling af, at der var brug for incitamenter for innovationskulturer, bl.a. øget samarbejde med private virksomheder, og de påpegede, at vi havde færre forskerpatenter end lande, vi sammenligner os med.
Alt det er vi sådan set helt enige i, og derfor vil jeg også starte med at rose ministeren for at kaste sig ud i debatten og også tage nogle tæv på spørgsmålet om erhvervsliv og universitet.
Vi skal have et samarbejde.
Der er nogle, der mener, at universiteter kun skal være elfenbenstårne, men selvfølgelig skal man da kaste sig ud i den debat. Jeg vil også rose ministeren for at have lyttet til en del af høringssvarene.
Det første forslag var bureaukratisk, det var dårligt udarbejdet, og det har givet anledning til, at vi har måttet pløje os igennem en utrolig masse indvendinger.
Jeg må sige, at da jeg så de indvendinger, tænkte jeg: Det havde jo måske været nemmere, hvis man simpelt hen havde foreslået, at lov om arbejdstageres opfindelser også gjaldt for universiteterne, punktum, og så havde set, hvilke indvendinger der kunne komme mod det.
Men jeg vil selvfølgelig bebude, at nu vil vi jo prøve at kigge på, om alle de indvendinger, som jeg synes var velbegrundede, nu også rent faktisk er blevet tilgodeset.
Derfor vil jeg også bebude, at 1. januar som ikrafttrædelsesdato vist ikke er særlig realistisk, når vi i udvalget netop har talt om, at vi nu vil leve op til de smukke hensigter om, at vi ikke vil lave lovsjusk, og at vi meget gerne vil lytte til, hvad der er blevet sagt på den fine konference forud for, at Folketinget gik i gang med arbejdet i år.
Jeg mener, at denne sag egner sig vældig godt til, at vi får indkaldt eksperter.
Måske skulle man i virkeligheden have det ud til en ny høring, men vi vil i hvert fald gerne være med til det, når det gælder formålet: at det skal være nemmere for private virksomheder at indgå aftaler og at få retten til resultater i et forskningssamarbejde og finde effektive systemer til håndtering af de ansattes opfindelser, og at institutionerne kan have brug for incitamenter, og at vi skal sikre, at lovende opfindelser finansieres via offentlige forskningsmidler og bliver praktisk anvendt i samfundet - alt det vil vi godt være med til. Men vi vil også godt juridisk se nærmere på det, ikke ud fra et fagforeningssynspunkt, for det er jo rigtigt, at det jo er noget, man foretager sig i sin arbejdstid, selv om mange i parentes bemærket også forsker i deres fritid, men der er nogle dilemmaer i forslaget: Hvor længe skal det holdes hemmeligt?
For en forsker er det jo meget vigtigt at publicere.
På den anden side er det jo selvfølgelig også vigtigt, at man kan udnytte det, man rent faktisk har opfundet. Vi vil være meget opmærksomme på, at vi ikke får et bureaukrati med meget lidt effekt, og som er dyrt at vedligeholde.
Vi vil gerne være sikre på, at den løsning, vi finder, er god.
Derfor vil vi gå positivt ind i et udvalgsarbejde, men vi er foreløbig kun overbeviste om selve formålet.
Søren Kolstrup (EL), 1998-12-01:
Fru Lise Hækkerup gjorde opmærksom på, at nyttiggørelsen af forskningsresultater kan føre til, at der bliver flere penge til at forske for.
Det springende punkt er imidlertid, i hvor høj grad fru Lise Hækkerup vil gøre en dyd af dette argument.
Hvis man går planken ud med argumentet, vil det jo indebære, at forskernes aktivitet bliver sporet utrolig meget ind på nyttiggørelsen, patenteringen, og jeg går ud fra, at fru Lise Hækkerup er enig med mig i, og det vil jeg da gerne have bekræftet, at det primære formål med universiteter er, at man etablerer ny erkendelse.
Så jeg vil gerne have fru Lise Hækkerup til at oplyse, i hvor høj grad det handler om nyttiggørelse og flere penge i kassen, og i hvor høj grad det ifølge fru Lise Hækkerup handler om, at man stadig væk har erkendelsen som det højeste mål.
Ole Stavad (S), 1998-12-01:
Jeg kan også ved dette forslag takke for en særdeles venlig modtagelse.
Jeg vil godt knytte et par bemærkninger til det, der rækker lidt længere frem.
Jeg har været glad for, at flere ordførere har fundet anledning til at sige, at de og deres partier var optaget af, at vi fik fundet en permanent løsning.
Jeg mener, det er meget vigtigt, at vi, inden denne folketingssamling slutter, har lagt linjerne for den permanente løsning både i forhold til dem, der modtager varme fra de decentrale kraftvarmeværker, og dem, der modtager varme fra de centrale kraftvarmeværker.
Det er en langt større del af el, der produceres fra de centrale kraftvarmeværker, der sælges på markedsvilkår i dag, end vi havde troet.
Det er jo noget, der kommer til at omfatte stort set hele den danske befolkning.
Ja, der er selvfølgelig stadig nogle, der har den individuelle opvarmningsform, men den væsentligste del, den største del af husholdningerne, af familierne, får deres varmeforsyning fra de centrale eller decentrale kraftvarmeværker.
Derfor er det en sag, der berører en utrolig masse mennesker, og derfor håber jeg også, og min bestræbelse vil være, at vi kan få et ganske bredt flertal bag den lovgivning, vi skal have lavet her.
Min indgang til forhandlingerne er, at vi skal finde løsningerne inden for provenuneutrale rammer.
Det er altså ikke en øvelse, der går ud på, at vi skal hente en masse flere penge i kassen, men at vi skal prøve at få lavet et sammenhængende system, som omfatter både de centrale og de decentrale kraftvarmeværker.
Jeg tror også, at vi skal indstille os på, at der kan blive nogle overgangsordninger.
Der er nogle af værkerne, som har indgået nogle kontrakter.
De har foretaget investeringer, som er baseret på nogle forudsætninger om, at de vilkår, som de har disponeret efter, også holder inden for de tidsfrister.
Men det ændrer ikke ved behovet for, at vi får fundet et nyt lovgrundlag, som er kendt, og som man kan disponere ud fra, både når vi taler om de centrale og de decentrale kraftvarmeværker.
Derfor vil jeg da sådan set allerede nu gerne sige, at jeg vil indbyde alle Folketingets partier til at være med i den forhandling og den diskussion.
Og mit håb vil være, at vi så bredt som overhovedet muligt kan finde et grundlag, som kan være bestandigt, og som kan sikre, at befolkningen ved, hvad de har at rette sig efter, og at de, der producerer, kan vide, hvad de har at rette sig efter en lang årrække ud i fremtiden.
Kim Behnke (FP), 1998-12-01:
Ja, det er jo store sager, vi har til behandling her i dag: en midlertidig forlængelse af en midlertidig lempelse.
Det er to projekter, som Fremskridtspartiet aktivt støtter, og hvor vi også har ambitioner om at kunne være med til at lave nogle fornuftige løsninger sammen med regeringen.
Denne midlertidige lempelse for de decentrale kraftvarmeværker er nødvendig for ikke at trække det økonomiske tæppe væk under mange af de projekter, der er rundtomkring.
Ja, vi kan jo faktisk have den ambition, at loven ikke når at løbe ud denne gang, sådan at vi inden den 31. december 1999 har tingene fuldstændig og aldeles på plads.
Det er klart, at der skal være et juridisk grundlag, der gør sig gældende i den mellemliggende periode, indtil vi får de to store reformer på plads, og det medvirker vi selvfølgelig gerne til.
Flemming Kofod-Svendsen (KRF), 1998-12-01:
Også Kristeligt Folkeparti vil gerne medvirke til, at denne midlertidige lempelse yderligere forlænges, så man kan finde den helt rigtige løsning.
Christine Antorini (SF), 1998-12-02:
SF støttede i sin tid etableringen af VækstFonden.
Vi synes, det er en god idé med en fond, der har til formål at yde lån til typisk forskningstunge udviklingsprojekter, hvor investeringen først giver afkast over en årrække.
Det er en type investeringer, som det nærmest er umuligt at få stillet risikovillig kapital til rådighed for gennem bankerne.
Problemet med VækstFonden er, at den har haft en tendens til at støtte de store virksomheder og de relativt sikre investeringer frem for det usikre, men desto mere nyskabende.
Samtidig har VækstFonden også i en periode lukket kassen i over for f.eks. biotek-virksomheder, fordi der var for mange små, nye innovative virksomheder inden for dette område, også selv om det er her, der er vækstmuligheder i øjeblikket.
Derfor støtter SF også forslaget fra erhvervsministeren om, at en repræsentant for Erhvervsministeriet bliver medlem af bestyrelsen, og at dette medlem også kan begære principielle, og jeg vil godt understrege, at det er principielle, spørgsmål forelagt erhvervsministeren til endelig afgørelse.
At det ligefrem skulle være sovjetisk planøkonomi, som hr. Svend Erik Hovmand fik det udlagt som,
har jeg altså svært ved at se, især når der rent faktisk har været kritiske sager i forhold til den uafhængige VækstFonds bestyrelse på den måde, at man har lukket for relevante investeringer. SF støtter også i forhold til de meget risikovillige investeringer, at VækstFonden ud over at få tilbagebetalt lånet kan kræve at få en overskudsafhængig betaling for projektet.
Jeg har et par spørgsmål til ministeren.
For det første vil jeg gerne bede ministeren om at uddybe, hvordan VækstFonden vil bede virksomheder, innovationsfonde og udviklingsselskaber oplyse om de miljømæssige og etiske overvejelser.
Jeg vil også spørge ministeren om, hvor meget erhvervsministeren vil styre de årlige beløb, som fonden kan disponere over til de enkelte aktiviteter, f.eks. ved at lukke for biotek-virksomheder, hvis der er særlig mange af dem - hvad jeg ikke håber, hvis det er dér, væksten sker - eller hvis der er en geografisk skævvridning.
Her har der jo været en lidt underlig debat, synes jeg.
I SF mener vi bestemt ikke, at det skal være en egnsudviklingsvækstfond, men det skal være dér, hvor de spændende investeringer ligger.
Til sidst vil jeg bede ministeren kommentere høringssvarene fra Dansk Industri og Håndværksrådet.
Er det rigtigt, at der kan være mulige habilitetsproblemer, hvis VækstFonden investerer i udviklingsselskaber?