Helge Sander (V), 2004-05-26:
SF's beslutningsforslag, B 197, om jobskabelse for arbejdsløse akademikere har den helt rigtige intention, nemlig at der skal være færre ledige.
Det er regeringen ethundrede procent enig i: Én ledig er én for meget.
Regeringen har da heller ikke siddet med hænderne i skødet siden sin tiltræden for 2½ år siden.
Et velfærdssamfund som det danske bør gøre alt for at bringe de menneskelige ressourcer i spil på den bedst mulige måde.
Lad mig tage forslagene ét for ét.
SF foreslår således, at der afsættes ekstra 1 mia. kr. i perioden 2005-2010, men desværre anviser SF ikke, hvor pengene skal komme fra.
Regeringen har for længst afstukket kursen og sat en ny dagsorden for forsknings- og innovationspolitikken.
Regeringen har en vision om, at Danmark skal være blandt de absolut førende højteknologiske samfund inden for de næste 10 år; konkret har vi foreslået en fond for højteknologisk forskning, der skal tilføres 16 mia. kr.
Regeringen har valgt at fokusere indsatsen på tre teknologiområder, der ville kunne finde bred anvendelse i erhvervslivet.
Det er heller ikke helt uinteressant, at fonden opbygges med nye midler.
Det er imidlertid ikke nok, at vi tilfører flere midler til forskning, for vi skal også have det fornødne råstof.
Vi skal have uddannet og tiltrukket endnu flere dygtige forskere.
Ved genopretningen af forskningsbevillingerne over de sidste to finanslove har regeringen bl.a. stabiliseret ph.d.-optaget.
Det vidner i sig selv om, at regeringen prioriterer forskeruddannelse meget højt.
Jeg vil fortsat arbejde for, at der bliver afsat midler til endnu flere ph.d'er i den nærmeste fremtid.
De bestræbelser skal SF være meget velkommen til at bidrage til. SF ønsker også at genindføre den isbryderordning, der blev etableret af den tidligere regering i midten af 1990'erne.
Imidlertid har regeringen jo allerede indført en løntilskudsordning.
I modsætning til den gamle isbryderordning gælder løntilskudsordningen for alle.
Vi har derfor ikke behov for endnu en ordning.
Regeringen har i 2003 og 2004 lanceret handlingsplaner
med konkrete forslag, der skal gøre op med akademikerledigheden.
Den seneste plan »Viden er vejen til jobvækst« fra februar 2004 indeholder seks konkrete initiativer.
For det første sætter vi ekstra saft og kraft bag indsatsen fra de aktører, der skal supplere AF med arbejdsformidling.
For det andet igangsætter vi en landsdækkende kampagne for at skabe flere job i små og mellemstore virksomheder.
For det tredje udvikler vi introkurser til akademikere for at lette deres vej til det private erhvervsliv. For det fjerde opretter vi flere statslige jobtræningspladser som springbræt til job i det private.
For det femte iværksættes en informationskampagne for at give iværksættere en større appetit på at ansætte akademikere.
Endelig for det sjette opretter vi ekstra ph.d.-stillinger.
For at sikre, at der rent faktisk også er efterspørgsel efter de unge, bevilges der kun ph.d.-midler, når der er skaffet ekstra medfinansiering.
Men vi kan glæde os over, at regeringens initiativer, herunder forårspakken, uden tvivl er med til at sætte gang i hjulene og dermed også beskæftigelsen.
De seneste tal fra Akademikernes Centralorganisation viser da også, at den negative udvikling for akademikere er bremset.
Samtidig bør man huske på, at der aldrig har været så mange akademikere i beskæftigelse, som det er tilfældet i dag.
Alene de sidste 4 år er der skabt 20.500 nye akademikerjob.
Allerede i årets første måneder har vi oplevet stigende vækst, og alt tyder heldigvis på, at dette fortsætter.
Nøglen til at fremtidssikre vækst og beskæftigelse i dansk erhvervsliv er et styrket offentligt-privat samspil mellem universiteter og virksomheder.
Vi er godt i gang, og jeg skal ikke trætte her i eftermiddag med en gennemgang af vores reform af universiteter og forskningsråd, sektorforskning og it osv.
Her bør det ikke komme som en overraskelse for nogen, at kompetencegivende uddannelse og forskning er den bedste medicin mod ledighed.
Et eksempel på konkret handling er, at Videnskabsministeriet netop i dag har nedsat to uafhængige arbejdsgrupper med deltagere fra universiteter, offentlige organisationer og private virksomheder.
Arbejdsgrupperne skal komme med forslag til, hvordan fremtidens samfundsvidenskabelige og humanistiske uddannelser skal skrues sammen.
Uddannelse stopper dog ikke, når eksamensbeviset er i hus.
Vi skal hele tiden dygtiggøre os, og der er et stort og uudnyttet potentiale inden for forskningsbaseret efteruddannelse.
For at sætte turbo på har regeringen afsat 6,5 mio. kr.
i år til udvikling af nye efter- og videreuddannelsestilbud på vores universiteter.
Sideløbende hermed skal universiteterne gøre en aktiv indsats i ledighedsbekæmpelsen.
Ingen er tjent med, at der uddannes til arbejdsløshed,
hverken den studerende, universitetet eller skatteborgeren.
Flere universiteter er da heldigvis også godt på vej, f.eks. har Handelshøjskolen i Århus sammen med private oprettet sponserede jobbørser, efter sigende med meget stor succes.
SF foreslår desuden senioraftaler for at fremrykke generationsskiftet i gymnasierne.
Jeg vil gerne sætte en tyk streg under, at seniorordninger på gymnasieområdet bør overlades til arbejdsmarkedets parter, Amtsrådsforeningen og GL.
Som udgangspunkt skal Folketinget ikke blande sig i sådanne spørgsmål.
Men når det er sagt, vil jeg gerne understrege, at det ikke er vejen frem at dræne arbejdsmarkedet for kvalificeret arbejdskraft blot på grund af lærernes alder.
Som de fleste er bekendt med, vil der være et stort behov for nye lærere i gymnasieskolen i de næste 10 år.
Det skyldes, at gennemsnitsalderen for lærere er tæt på 50 år, men det skyldes også, at ungdomsårgangene vokser med ca. 30 pct. de næste 10 år.
Og om 10 år forventes mindst halvdelen af gymnasielærerne at have en anciennitet på under 10 år.
Halvdelen af lærerne vil altså som sådan være nye lærere.
Der er allerede i dag tegn på, at der mangler gymnasielærere i de naturvidenskabelige fag, og denne mangel vil stige inden for de næste 10 år, hvis ikke andelen af kandidater med naturvidenskabelige fag, der får job i gymnasiet, bliver øget.
Der er ingen nemme løsninger eller hurtige fix her.
Endelig til slut foreslår SF, at der afsættes en pulje
til at fremrykke de offentlige investeringer i digitalforvaltning.
Igen er det svært at være uenig med SF om målet.
Timingen er derimod noget problematisk.
Vi har derfor lanceret en strategi om nogle klare mål frem til 2006.
På stort set alle forvaltningsområder er der igangsat digitaliseringsprojekter, og der er desuden igangsat initiativer, som skal binde projekterne sammen til gavn for borgerne og virksomhederne.
I bl.a. statens it-politik er der iværksat en it-arkitekturkomité, der skal skabe rammerne for den fælles offentlige it-infrastruktur.
Regeringen er enig i, at vi løbende skal evaluere indsatsen.
Det bør vi bl.a. gøre i vores årlige it- og telepolitiske redegørelse her til Folketinget.
Jeg vil derfor opfordre SF til at afvente effekterne af de mange initiativer, som allerede er sat i søen.
På baggrund af disse bemærkninger skal jeg meddele, at regeringen vil afvise beslutningsforslaget.