runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jytte Andersen (S), 2002-04-11:
... stadig væk hviler på 95 pct. konsensus.
Jeg skal på vegne af Socialdemokratiet også give udtryk for vores holdning til det fremsatte forslag til vedtagelse fra fru Ester Larsen og fru Carina Christensen, som jo i sit indhold kan lyde relativt tilforladeligt.
Når vi alligevel stemmer imod, hænger det faktisk sammen med, at formuleringerne jo ikke dækker den faktiske virkelighed.
Vi ønsker ikke at tilslutte os »regeringens ønske om at udvikle dansk kulturliv« og, som det står her »i samspil med kulturens og kunstens skabere«.
Det kunne jo, hvis man tog det for pålydende, være rigtigt og godt, men når det hviler på de beslutninger, der er truffet, og når det hviler på det udspil til en kunststøttereform, som er lagt frem, og som jeg har sagt flere gange i løbet af debatten forekommer os at være udtryk for en meget, meget stærk centralisme, så ønsker vi altså ikke at give vores støtte til forslaget til vedtagelse, for det må jo under alle omstændigheder rumme det, som kulturministeren har nævnt og lagt frem. Jeg synes ikke, det er helt rigtigt, når kulturministeren siger, at dagens debat kun har handlet om økonomi.
Den har også handlet om: Hvad er det for et grundlag, vi skal give nye unge, spirende kunstnere?
Hvad er det for nogle rammer for et kulturliv, som kan give befolkningen en opfattelse i deres hverdag af, at vi lever i et velfærdssamfund, at vi lever i et samfund, hvor der skal være nogle kulturelle oplevelser, hvor der skal være nogle muligheder for at fordybe sig, og hvor der er mulighed for at få nogle indsigter?
Det er sådan set det, der ligger i det, når vi siger vækstlaget og vækstlagets betydning for kulturlivet og kunsten.
Det synes jeg faktisk, vil jeg gerne sige til kulturministeren, hvis kulturministeren i øvrigt hører efter, at det har debatten for os også handlet om.
Så har den selvfølgelig også handlet om offentlig støtte, og det hænger jo meget sammen med, at Danmark er et lille land.
Vi er et lille sprogområde, og derfor er det faktisk nødvendigt ikke bare med politisk bevågenhed, som man jo kan give udtryk for ved ord, men også en politisk bevågenhed, der udmønter sig i, at der er nogle reelle rammer for den frie, uafhængige kunsts og kulturs udfoldelse, en udfoldelse, som ikke alene handler om markedskræfterne, ikke alene handler om, at der er donationer og sponsorater osv., som kaster blikket ud over et kulturliv og en gang imellem falder ned som et legat, eller hvad det nu måtte være.
Vi har en særlig forpligtelse over for det nye, for det gryende og for det, der er morgendagens kulturliv og morgendagens kunstliv.
Det er det, vi vil være optaget af.
Jeg vil selvfølgelig godt komme til en hvilken som helst drøftelse eller forhandling, som kulturministeren vil indkalde til, for vi så gerne, at dansk kulturlovgivning ...
Brian Mikkelsen (KF), 2002-04-11:
Det har været en ganske spændende debat, hvor både traditionelle og nye synspunkter er kommet på banen.
Jeg har gjort det, at jeg har nedsat et udvalg, og jeg synes, vi skal vente og se på, hvad det udvalg spiller ud med i midten af august måned.
Jeg er åben over for fornuftige politiske drøftelser med alle i Folketinget.
Jeg synes, det her er en sag, hvor man virkelig kan få noget ud af de mange penge, vi bruger på biblioteksstøtteafgiften, og jeg inviterer til politiske forhandlinger med alle Folketingets partier.
Vi i regeringen er meget åbne over for alle konstruktioner og alle strukturer, så vi sådan set prøver at få mest muligt ud af de penge, der er.
Jeg synes, det har været en fornuftig debat, og jeg glæder mig til det videre forløb.
De to forfatterforeninger, både Dansk Forfatterforening og Danske skønlitterære Forfattere, er gået ind i arbejdet.
De er konstruktive, vi har begyndt et godt forløb med dem, og jeg er sikker på, at de også vil bidrage konstruktivt til det videre forløb
, så jeg ser frem til, at vi forhåbentlig kan etablere et fornuftigt resultat i efteråret 2002.
Brian Mikkelsen (KF), 2002-04-11:
Så må jeg indledningsvis sige, at det er det, jeg i hvert fald indtil videre blander mig i.
Det har vi fået clearet af med EU, og man har godkendt vores kulturstøtteordning i Danmark.
Man har det på mange, mange, mange forskellige måder i EU.
Vores er godkendt og som sagt den mest generøse i hele Europa.
Med hensyn til smagsdommeriet er de smagsdommere, som vi i regeringen har været imod, sådan typisk de her radikale projekter med, at hver gang der var en udfordring, hver gang der var en ting, man ville løse, så lavede man en knopskydning, så lavede man et udvalg med smagsdommere.
Det er ikke nødvendigt.
Her er det jo et spørgsmål om en politisk prioritering af, hvordan man vil bruge vores kulturstøtte.
Jeg konstaterer, at de skønlitterære forfattere og fagforfatterne får under 50 mio. kr. af en samlet pulje på 140 mio. kr.
Det må da give eftertænksomhed hos de mennesker, der blot sætter automatpiloten til, når man diskuterer de her ting.
Til hr. Poul Qvist Jørgensen og til fru Mette Frederiksen: Der er ikke tale om lovgivning med tilbagevirkende kraft.
Der står direkte i lovgivningen, at man på hvert eneste års finanslov fastsætter, hvor mange penge man giver i bibliotekspenge.
Det kan man lave som en tekstanmærkning, det har man gjort i hundredvis af andre tilfælde inden for alle mulige andre områder, og det kan vi selvfølgelig også gøre på det her område.
Alternativet ville være at lave en egentlig lov om det.
Der er jo hele diskussionen, om det er opretshavslov, for hvis det var det, så er det klart, at det var en anden sag, så var der tale om en rettighed og et krav.
Men så ville det få nogle helt andre uoverskuelige konsekvenser for danske forfattere, som jeg i hvert fald ikke ville være villig til at foreslå.
Det skal forfatterne jo også være indstillet på.
Man forsøger at køre på to ben fra i hvert fald den ene af forfatterforeningernes side, fordi man ligesom lukker øjnene for, hvordan den virkelige verden er i jernindustrien.
Det kan man ikke bare, man bliver nødt til at forholde sig til virkelighedens verden, og det skal den ene af forfatterforeningerne jo også til at gøre.
Lovgivningen er sådan, at man på finansloven fastsætter, hvor stort beløbet skal være.
Vi giver et exceptionelt stort støttebeløb, som vi er stolte af og glade for, fordi vi godt vil støtte dansk litteratur, danske bøger i en turbulent verden.
Hvis man ikke vil have det, og man vil have det som ophavsret, så er det, jeg har sagt på regeringens vegne: Velkommen, så tager vi den diskussion.
Det betyder bare, at danske forfattere bliver ringere stillet.
Det har så nogle ulemper, at man er på finansloven, f.eks. at beløbet bliver fastsat hvert eneste år, og at det uden videre kan gennemføres som en tekstanmærkning på finansloven.
Den diskussion har vi jo været igennem i forbindelse med finansloven, som er vedtaget af et flertal i det danske Folketing.
Ole Sohn (SF), 2002-04-11:
Ja, men altså den, der har ordet, kan der vel stilles spørgsmål til, og jeg er meget glad for, at ministeren engagerer sig i debatten.
Skal det forstås sådan, at EU har godkendt, at man har fjernet kompensationen for 13.000 forfattere?
Jeg er meget opmærksom på, at Europa-Kommissionen har godkendt den danske biblioteksafgiftsordning, da den blev vedtaget, men har den virkelig også accepteret, at 13.000 forfattere ikke, som det er fastslået i direktivet, har krav på en kompensation?
Den kan være af varierende størrelse, jeg kender godt en lang række andre landes ordninger, men der er forskel på at have varierende størrelse og så at fjerne afgiften.
Det tvivler jeg på at EU har godkendt.
Det andet er det der med vederlagsordninger og kunststøtte
Der er mig bekendt ingen, der ikke har ønsket at forhandle, men det der med ikke at anerkende, at der er en vederlagsordning, som bygger på en hybrid mellem en ophavsret og en kunststøtte, er at benægte historien, og det vil ministeren kunne få Kulturministeriet til at bekræfte, for Kulturministeriet har via Biblioteksstyrelsen faktisk selv lavet en bog om det.
Ester Larsen (V), 2002-04-11:
Det bliver formentlig sidste gang i dag, at jeg skal minde fru Jytte Andersen om, at kulturbevillingerne i 2002 er på højde med kulturbevillingerne i år 2000.
Så når man taler om nedbrydning, er det en fordom, en myte, et billede, som man har stillet for sig, og som man elsker at blive bekræftet i.
Ser man på tallene for statens bidrag til kunst og kultur, er der ikke tale om en nedbrydning.
Jytte Andersen (S), 2002-04-11:
Jeg sidder og er meget forundret, for fru Ester Larsen siger
her fra talerstolen, at vi har de systemer, og at vi har en prioritering i forhold til, hvilke værker der skal have støtte og sådan noget, men det er jo lige præcis det, der er under nedbrydning. Synes fru Ester Larsen ikke, at det er et problem, at et system, der faktisk har været underlæggende og understøttende for dansk litteratur, nu gøres til genstand for en, kan man vel roligt sige, noget skarp politisk diskussion?
Hvordan den ender, ved vi så ikke på nuværende tidspunkt.
Men det har faktisk været et ganske glimrende system, der måske ikke står for fald lige i overmorgen, men som er under afvikling.
Ester Larsen (V), 2002-04-11:
Med hensyn til tallene går jeg ud fra, at de stammer fra samme kilde alle sammen, nemlig Biblioteksstyrelsen, og jeg kan sige, at når man ser på de skønlitterære og de faglitterære forfatteres andel i 1999, 2000 og 2001, er deres procentvise andel faldende.
Med hensyn til spørgsmålet fra fru Mette Frederiksen må jeg gøre opmærksom på, at vi faktisk har en selektiv udgivelsesstøtte her i landet, at der gives udgivelsesstøtte til særlige værker: der er klassikerstøtte, og der er støtte til bøger, der ikke har solgt godt.
Så der er et system, hvor vi går ind og holder hånden under de værker, som vi synes er vigtige, og som er støtteberettigede.
Men den store opgave er at sørge for at sikre, at de tilskud, de midler, vi har til rådighed, i høj grad går til de spirende forfattere, til talenterne, og derfor er det eksempelvis også en opgave at få Forfatterskolen til at fungere bedre, end den gør i dag.
Poul Qvist Jørgensen (S), 2002-04-11:
Jeg vil godt spørge fru Ester Larsen, om ikke det er sådan, at når fru Ester Larsen taler om, at der er et fald i antallet af skønlitterære forfattere, der får biblioteksafgift, så er det, fordi fru Ester Larsen baserer sine udtalelser på tal fra kulturministeren eller Kulturministeriet.
Jeg har også fået regnet lidt på de tal, og så vidt jeg kan se, så passer de procenter, vi har fået, og som ministeren jo også sagde noget om i sin besvarelse.
Men hvis man regner på det på den måde, at man tager både skønlitterære forfattere og fagforfattere, der skriver børne- og ungdoms- og skolebøger, med, så får de såkaldte fag- og skønlitterære forfattere m.v. omkring 75 pct. af biblioteksafgiften. Og hvis man nu også tog de såkaldte sekundære bidrag med, ville vi komme op på omkring 83 pct.
Jeg er godt klar over, at jeg har slynget mange tal ud.
Jeg tror godt, at jeg vil indgå en aftale om, at jeg prøver at formulere det her, så vi ligesom kan komme videre med tallene, for jeg synes, det er lidt ærgerligt, hvis der er
nogle forkerte tal, der kommer til at stå i luften.
Jeg vil i hvert fald glæde mig til svaret.
Mette Frederiksen (S), 2002-04-11:
Jeg ønsker bestemt ikke nogen statsstyring af danske litterære udgivelser, men jeg er nu nået til en erkendelse, og jeg vil næsten tro, at fru Ester Larsen er nået til samme erkendelse på et eller andet tidspunkt, nemlig at markedskræfterne ikke alene kan bestemme og ikke alene bør have lov til at bestemme på så vigtigt et område som litteraturen.
Fru Ester Larsen er jo sikkert bekendt med, at Danmark er et lille sprogområde, der er ikke så mange købere og brugere af dansk litteratur.
Der er en del af den såkaldt snævre litteratur, som måske påkalder sig en lidt større opmærksomhed fra politisk side.
Så i virkeligheden drejer spørgsmålet sig om følgende: Har vi fra politisk side det politiske mod, der skal til for at turde at træffe også nogle prioriteringsmæssige spørgsmål, der gør, at Danmark fortsat har en kulturpolitik, der er i udvikling og ikke i afvikling?
Jeg kan forstå på fru Ester Larsens ord, at det ønsker Venstre og regeringen ikke at bidrage til, og det er selvfølgelig beklageligt.
Ester Larsen (V), 2002-04-11:
I den seneste aftale, der blev indgået om bibliotekspengene, udtrykte Venstre og De Konservative et ønske om, at støtten til de skønlitterære forfattere var blevet opprioriteret mere.
Vi kan se i udviklingen af bibliotekstallene, at de skønlitterære og de faglitterære forfatteres andel er faldende i procent de seneste år, så intentionen om at styrke forfatterne er altså ikke opfyldt, som loven udmønter sig i dag.
Til fru Mette Frederiksen vil jeg gerne sige, at jeg ville synes, det var utrolig farligt, hvis staten skulle overtage ansvaret for, hvilke bøger der skal udgives i Danmark.
Vi har forlag, som udvælger, hvilke bøger der skal udgives, og der er ført fremragende forlagspolitik i Danmark.
Så hvis man skulle indføre bessermachen og være smagsdommere fra statens side og bestemme udgivelsespolitikken, så bliver det altså uden Venstres deltagelse.
Mette Frederiksen (S), 2002-04-11:
Nu kan jeg forstå på det noget ringe svar fra fru Ester
Larsen, at det øjensynligt er meget svært for Venstres ordfører på området at forklare, hvad der er regeringens langsigtede mål.
Jeg skal gerne give fru Ester Larsen endnu en mulighed, idet mit spørgsmål sådan set er positivt ment. Jeg ønsker nemlig en redegørelse for, hvad regeringspartierne forestiller sig skal være det langsigtede mål for dansk litteraturpolitik.
Så endnu en gang til fru Ester Larsen: Hvad er regeringens holdning til de langsigtede mål?
Og når jeg spørger om dette, er det jo, fordi det er svært at læse, idet der indtil nu kun fra regeringen er fremkommet besparelser på området, men også fordi man jo godt kan forestille sig en situation, hvis regeringen bliver ved med at skære ned på litteraturstøtten både i forhold til Litteraturrådet, Kunstfonden og bibliotekspengene, hvor det i højere og højere grad bliver forlagene, der kommer til at vurdere, hvilke bøger der skal udgives i Danmark.
Og man kan vel ikke forvente, når vi har en regering, der ikke ønsker at føre en ordentlig litteraturpolitik, at forlagene så vil gøre det.
Ole Sohn (SF), 2002-04-11:
Uden at skulle gøre mig til talsmand for et gallupinstitut, tror jeg godt, at jeg tør vove den påstand, at når borgeren i almindelighed ikke har blandet sig i den her debat om
biblioteksafgiften
, så er det jo ret beset, fordi borgerne i kraft af vores bibliotekslov har gratis og fri adgang til at låne bøger
Der ville først komme kritik fra borgerne, hvis man lagde gebyr på udlån af bøger.
Derfor er det naturligt, at de, der reagerer, er de, der mister noget ved det, og det er jo forfatterne.
Men når jeg før spurgte til, om jeg kunne få Venstres indstilling til udvalgsarbejdet, er det, fordi jeg går ud fra, at regeringen har gjort sig nogle overvejelser, for i 1998 blev der faktisk lavet en aftale med de to forfatterforeninger, som faktisk er gældende, da den løber til og med 2002, altså indeværende år, og den er man brudt ind i.
Nu kan jeg forstå, at Venstre siger, at det skal være ud fra objektive kriterier.
Det synes jeg da trods alt tjener Venstre til ære.
Jytte Andersen (S), 2002-04-11:
Nu talte jeg faktisk ikke om økonomien.
Jeg talte om det formidlingssystem, som bl.a. biblioteksafgiften er med til at understøtte, og jeg talte om, hvordan biblioteksafgiften, som går, kan man sige, meget langt ned beløbsmæssigt, er med til at understøtte litteraturen, de spirende forfattere, digtere, som et supplement til deres indkomstgrundlag.
Disse fratages nu muligheden for at have lysten, få inspirationen og den reelle økonomiske mulighed for at fortsætte.
Det var det, jeg talte om.
Det er sådan set det formidlingssystem, principperne bag støttesystemet, vi blandt andet er dybt bekymrede for.
Ester Larsen (V), 2002-04-11:
Hr. Ole Sohn vil meget gerne have mig til at fremlægge et resultat af et udvalgsarbejde, der ikke er gået i gang.
Jeg kommer ikke med noget bud på, hvilken model
dette udvalg skal ende med at anbefale.
I den ordning, vi har, fordeles bibliotekspenge efter objektive kriterier, og det system gætter jeg på stadig væk vil blive videreført.
Men jeg skal ikke gøre mig til dommer over, hvordan det præcis ender.
Så vil fru Mette Frederiksen gerne have nogle langsigtede målsætninger for litteraturen.
Det er ikke regeringens hensigt, at skatteyderne generelt skal sikre enhver forfatter i dette land.
Vi har set, at vi har fået nye salgskanaler, vi ser, at der udgives flere titler end nogen sinde her i landet, så vi har faktisk talenter, og vi har blomstring i litteraturen.
Men jeg kan ikke stå her og tilsige, at det bliver en offentlig opgave at sikre alle forfattere et vederlag som eksistensgrundlag.
Så bliver jeg spurgt om, hvorvidt vælgerne bakkede op om kulturpolitikken.
Jeg synes, det har været meget slående for den debat, der har været her på det seneste, at den er totalt domineret af modtagere af kulturmidler, og den har ikke haft deltagelse af befolkningen generelt.
Med hensyn til Venstres udspil så har vi fremlagt et sådant til finansloven, som lå klar, inden vi gik til valg.
Mette Frederiksen (S), 2002-04-11:
Der er ingen tvivl om, at det ville hjælpe danske forfattere væsentligt, hvis det kun var besparelser på finansloven i indeværende år, der var til debat, når man diskuterer de fremtidige arbejdsforhold for forfattere.
Men det er det jo ikke, for vi ved udmærket godt, at også de kommende finanslove byder på voldsomme besparelser, de såkaldte effektiviseringsbesparelser.
Derfor kunne jeg tænke mig at høre fra fru Ester Larsen, hvilke tanker man i de regeringsbærende partier gør sig om de langsigtede målsætninger for dansk litteratur, og hvilket billede man selv tegner sig af de besparelser, som - kan man sige - allerede er fremkommet under debatten om finansloven
for år 2002.
Ole Sohn (SF), 2002-04-11:
Jeg vil gerne høre fru Ester Larsen give et par eksempler på, hvilke slags forfattere der efter Venstres mening udfører et væsentligt bidrag til dansk kultur.
Jeg formoder, at det bl.a. er skønlitterære forfattere, det har jeg ligesom forstået.
Hvis man nu forestiller sig en skønlitterær forfatter, der tjener over ½ mio. kr., er vedkommende så berettiget til at få kulturstøtte, eller hvordan skal man lave en deling af det?
Hvis en skønlitterær forfatter har fuldtidsjob, kan man så ikke ifølge Venstre få støtte, eller hvordan skal smagsdommeriet vurderes?
Det andet er, om jeg kunne få fru Ester Larsen til at forholde sig til EU's direktiv om udlåns- og udlejerettigheder, med hensyn til om Venstre finder det korrekt, at man uden varsel fjerner en biblioteksafgift for 13.000 forfattere.
Er det i overensstemmelse med EU's direktiv om udlåns- og udlejerettigheder?
Ester Larsen (V), 2002-04-11:
Forespørgerne ønsker oplysning om danske forfatteres fremtidige arbejds- og indkomstvilkår.
Besvarelsen af forespørgslen forudsætter en nærmere definition af, hvem der er omfattet af begrebet forfatter.
Forstår man alene personer, der lever af et skrive bøger, personer, der lever af at skrive, altså journalister, der indimellem udgiver bøger, personer, der ved siden af arbejdet som undervisere skriver lærebøger, personer, der har bogudgivelser som bibeskæftigelse eller hobby, personer, der illustrerer, redigerer, oversætter bøger?
Når man taler om fremtidens indkomstvilkår for forfattere, så er det jo meget afgørende at vide, om den relevante gruppe omfatter alle 18.661 personer, som modtog biblioteksafgifter i 2001, eller om vi taler om et væsentligt lavere antal. En oversigt over indtægter for gruppen, som modtager bibliotekspenge, vil med meget stor sandsynlighed vise et indkomstniveau, der ligger pænt over gennemsnittet for danskere.
Gruppen omfatter et relativt stort antal højtuddannede og vellønnede personer, heriblandt en hel del folketingsmedlemmer.
Man bør endvidere være opmærksom på, at gruppen vokser, ja, næsten eksplosivt, idet antallet fordobles på 5 år.
I 1981 var der 5.000 indmeldte, i 1991 godt 9.000, og i 2001 som nævnt 18.661.
Men det kan tilføjes, at der blandt disse er en hel del, som alene har ydet mindre bidrag, f.eks. til årbøger.
Biblioteksafgiften på ca. 140 mio. kr. er en massiv støtte, og den udgør da også den helt dominerende del af statens støtte til litteratur.
Sammenholdt med niveauet for biblioteksstøtte i andre lande er det danske niveau ekstremt højt.
Det er også et særkende for Danmark, ja, det er faktisk ganske enestående, at penge defineret som kulturstøtte fordeles til 18.000 mennesker.
Det er positivt, at det nu er besluttet, at et udvalg med repræsentation af forfattere skal fremkomme med forslag til, hvordan denne meget væsentlige del af kulturstøtten bedst opfylder sit formål.
Så spørgsmålet om forfatternes fremtidige indkomstvilkår vil, for så vidt angår biblioteksvederlaget, være ganske afhængigt af udfaldet af det arbejde.
Så jeg har en stærk forventning om, at forfatternes vilkår vil blive forbedret efter en ændring af biblioteksvederlaget.
Når det gælder de øvrige støtteordninger, er de jo blevet gennemgået af ministeren, og bevillingerne er stort set på niveau med bevillingerne i år 2000.
Ved en enklere og mere fleksibel organisation af kulturstøtten kan det sikres, at en relativt større del af statens midler kommer de skabende kunstnere, og her de litterære forfattere, til gode.
Som tidligere nævnt er det en væsentlig kerne i offentlig kulturstøtte at sikre, at der kan skabes kunst i samfundet, og også på dette område gælder det om at sikre de spirende talenter, det såkaldte vækstlag.
Og jeg vil gerne fremsætte et forslag til vedtagelse fra V og K:
Forslag til vedtagelse »Folketinget understreger dansk litteraturs betydning for vor kultur og vort sprog og opfordrer regeringen til fortsat at sikre forfatterne og litteraturen bedst mulige vilkår.«
Jytte Andersen (S), 2002-04-11:
Lovkvalitet er jo ikke det, der har præget denne her regerings lovgivning indtil dette øjeblik, og når vi er optaget af det her spørgsmål, så hænger det jo sammen med, at den måde at lave lovgivning på med tekstanmærkning, hvor man jo går ind i fordelingskriterierne, udelukker Folketinget fra en reel behandling, udelukker organisationerne fra en reel mulighed for at komme til orde og udelukker i øvrigt også den mulighed, vi har i henhold til Folketingets forretningsorden, nemlig at hvis der er tale om en ekspropriation, så har, nu kan jeg ikke huske, om det er 50 eller 60 medlemmer af Folketinget, en mulighed for at udsætte igangsætning af lovgivningen.
Det er det, man kalder forsvarlig lovgivning.
Det er ikke en forsvarlig måde at ændre et lovgrundlag i dets fordelingsnøgle.
Det er det, der er problematisk, og det, forslaget til vedtagelse går ud på, er, at det her Folketing må tage ansvaret for, at regeringen kommer på ret kurs, når det drejer sig om kvalitet i lovgivningen.
Mette Frederiksen (S), 2002-04-11:
Når jeg tidligere talte om lovgivning med tilbagevirkende kraft på biblioteksområdet, så hænger det selvfølgelig sammen med, at den samlede sum penge, der bliver givet som biblioteksafgift, rigtigt nok fastsættes i finansloven, men bagatelgrænsen, altså fordelingskriterierne eller fordelingsnøglen, om man vil, er jo normalt fastsat i biblioteksafgiftsloven, og når den så pludselig, kan man sige, ændres med en tekstanmærkning, så må det vel siges at være lovgivning med tilbagevirkende kraft.
Jytte Andersen (S), 2002-04-11:
Da jeg går ud fra, at kulturministeren taler på regeringens vegne, vil jeg på den baggrund gerne spørge fru Ester Larsen, for det kunne jo godt være, at der var en nuanceforskel hos Venstre: Erindrer fru Ester Larsen, at partiet Venstre på noget tidspunkt i valgkampen har været ude at sige, at der på biblioteksområdet ville blive skåret ned med 15 pct.?