runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2000-02-10:
Jeg vil gerne sige til hr. Keld Albrechtsen, at det, jeg sagde, det sagde jeg, og det mente jeg.
Jeg har den faste opfattelse, at personer, der ønsker at opholde sig i Danmark, bør have et grundigt kendskab til det danske kulturgrundlag, og kristendommen og folkekirken er væsentlige dele af det danske kulturgrundlag, som alle, der opholder sig i Danmark, bør have kendskab til. Og så borer hr. Nødgaard i, hvad der mon egentlig ligger i min formulering om, at danskerne har en vis form for ligegyldighed over for kirkelige spørgsmål, og bad mig vel nærmest om at dokumentere det. Jeg har ikke nogen undersøgelse fra Danmarks Statistik, der kan berette om, hvilke grader af ligegyldighed danskerne har over for folkekirkelige spørgsmål, men jeg tror, at hr. Nødgaard og jeg er nogenlunde lige gamle, og hvis hr. Nødgaard tænker lidt tilbage, sådan en 30-40 år - i hvert fald når jeg gør det, så fornemmer jeg, at der er en tiltagende ligegyldighed over for kirkelige spørgsmål, men det er ikke noget, jeg kan begrunde med nogen form for statistik; det er en opfattelse, jeg har fået ved at færdes blandt danskere.
Og så endelig til fru Tove Fergo: Jeg har ikke de samme erfaringer som fru Tove Fergo, og det er sikkert, fordi jeg aldrig har foretaget konfirmandundervisning, men ellers er jeg overbevist om, at fru Tove Fergo har fat i den rigtige ende: Både kvantitativt og kvalitativt er folkeskolens kristendomsundervisning for ringe.
Tove Videbæk (KRF), 2000-02-10:
I beslutningsforslag nr. B 70 ligger der i den meget korte ordlyd mindst to problemstillinger, nemlig forslag til ændring af folkeskoleloven, idet modersmålsundervisningen ophæves og der i bemærkningerne ligger, at dansk skal være hovedsprog for alle elever i folkeskolen.
Af bemærkningerne til forslaget forstår jeg, at Dansk Folkepartis intention er at integrere børn af indvandrere succesfuldt i det danske samfund.
Kristeligt Folkeparti er enigt med Dansk Folkeparti i, at vi kan gøre mere for at sikre en succesrig integration af både indvandrere og flygtninge i det danske samfund, og det er rart at se, at Dansk Folkeparti vil være med på banen, når det handler om at styrke integrationen.
Dansk Folkeparti har også ret i, at vi skal styrke det danske sprog - dansk skal læres ordentligt, skriver man i bemærkningerne.
Ja, siger vi, og derfor skal danskundervisningen naturligvis styrkes hele vejen igennem uddannelsessystemet; vi er helt enige.
Men her ophører så også enigheden, for samtidig ønsker Dansk Folkeparti at afskaffe modersmålsundervisningen for tosprogede elever.
Internationale undersøgelser viser jo netop, at det er lettere at lære et nyt sprog som dansk, hvis man i forvejen er god til sit modersmål.
Kristeligt Folkeparti er ikke enigt med Dansk Folkeparti i, at modersmålsundervisningen er til hinder for, at børn af indvandrere lærer dansk sprog korrekt, tværtimod.
Modersmålsundervisningen er ikke en luksus, men et nødvendigt tilbud til tosprogede børn for at få den optimale indlæring i dansk, for det andet den optimale integration og for det tredje den optimale mulighed for at vende tilbage til det land, som de selv eller deres familier er kommet fra.
Dansk Folkeparti antyder ligeledes i forslaget, at bestemmelserne om modersmålsundervisning undergraver, at dansk er hovedsproget i Danmark.
Den opfattelse deler vi bestemt ikke.
Dansk sprog skal naturligvis altid være hovedsprog for alle i den danske folkeskole, men det udelukker jo ikke modersmålsundervisning, men siger blot noget om danskfagets status i skolen.
Men det her forslag fra Dansk Folkeparti må Kristeligt Folkeparti afvise.
Peder Sass (S), 2000-02-10:
Vi har tillid til, at kommunerne forvalter lovgivningen på fuld forsvarlig vis, og at der selvfølgelig ikke finder ulovligheder sted, uden at der gribes ind.
I Socialdemokratiet må vi derfor tage afstand fra, at forslagsstillerne hænger landets kommuner ud for at have en meget lav moral.
Vi deler ikke denne opfattelse.
Jeg tror ikke, at der drives kommunal lånevirksomhed, hvor lånene er rente- og afdragsfri resten af livet, og hvor man kan få både til det ene og til det andet.
Vi har også noteret os, at både KL's formand og Socialchefforeningens formand har taget klar afstand fra udtalelserne i TV 2 fra en række socialrådgivere. I Socialdemokratiet har vi intet ønske om en større omkostningskrævende revision af området, hvor der allerede i dag både lokalt og centralt foretages en løbende revision.
Men vi forventer, at man både i KL, i Kommunernes Revisionsafdeling og i Kontaktudvalget for Offentlig Revision tager situationen alvorligt.
Der er trods alt tale om et område, hvor staten årligt giver en refusion i en størrelsesorden på 100 mia. kr. Jeg kan nu forstå på socialministeren, at hun allerede har taget initiativ til at rette henvendelse til borgmestrene
i alle landets kommuner om at gøre en indsats imod misbrug af sociale ydelser, og at Den Sociale Ankestyrelse vil foretage en undersøgelse i kommunerne.
Dette hilser vi velkommen.
Befolkningen vil gerne være med til at betale for en høj velfærd, men kan ikke acceptere, at der snydes med sociale ydelser; det undergraver vores velfærdssystem.
De, der er med til at betale, har krav på at vide, at de sociale ydelser altid går til dem, der har et reelt behov.
Når der nu er opstået tvivl, om de sociale ydelser indimellem kommer i de forkerte lommer, skal der naturligvis gøres en indsats.
Derfor kan vi fra Socialdemokratiets side bakke op om at få belyst et eventuelt problem og af en uvildig instans.
Socialdemokratiet kan derfor støtte ministerens forslag om, at der skal foretages en undersøgelse.
Jeg skal på Socialdemokratiets vegne som sagt støtte dette initiativ og meddele, da den radikale ordfører ikke kan være til stede, at De Radikale deler det samme synspunkt.
Else Winther Andersen (V), 2000-02-10:
I Venstre er vi af den opfattelse, at kommunerne har ansvaret for, at lovene efterleves, også af det kommunale personale.
Her er det kommunalbestyrelsen, som har ledelsesansvaret og må leve op til det.
Det er selvfølgelig helt uacceptabelt, hvis der sker lovbrud.
Men Venstre ønsker at fastholde kommunerne på deres ansvar, også når det gælder revision.
Kommunerne har alle muligheder for selv at beslutte en kritisk revision, hvis man finder, det er nødvendigt.
Vi er enige i indholdet af det brev. Som det fremgår, kan Venstre ikke støtte beslutningsforslaget.
Og da den konservative ordfører ikke kunne være til stede, skal jeg sige, at De Konservative heller ikke kan støtte forslaget.
Kurt Christiansen (DF), 2000-02-10:
I lighed med revision af civile virksomheder bør offentlige virksomheder ligeledes undergå en kritisk revision med de kommentarer, der heraf måtte følge.
I de tilfælde, hvor der har fundet transaktioner sted, som er i strid med loven, skal de ansvarlige selvfølgelig stilles til ansvar.
Det er der slet ingen tvivl om.
Når det så er sagt, må vi gå tilbage og se, om vejledningen og informationen om sociale ydelser har været tilstrækkelig og fyldestgørelse.
For så vidt angår klienten, er det uhyre vigtigt, at denne er gjort bekendt med, at han eller hun får udbetalt penge, man ikke er berettiget til.
Er det modsatte tilfældet, at klienten har modtaget pengene i god tro, kan klienten ikke straffes eller stilles til ansvar, men det kan komme på tale, at klienten skal betale pengene tilbage.
I begge de her nævnte tilfælde vil rådgiveren stå til ansvar over for udbetalingen. I sager, som bliver afgjort i de enkelte kommuners socialudvalg, er det kommunalpolitikerne, som sidder i socialudvalget, der er de ansvarlige. Det er vigtigt i forbindelse med en eventuel revision, at de kommuner, der bliver udvalgt, er valgt som et repræsentativt udsnit af kommuner, som der også er lagt op til her i beslutningsforslaget, men det skal være under hensyntagen til sådan noget som geografisk beliggenhed, indbyggere, antal arbejdspladser i kommunen osv. osv.
Og der skal uden tvivl ske en opstramning
over for kommunerne på det her punkt.
I Dansk Folkeparti ser vi positivt på forslaget og glæder os til udvalgsarbejdet fremover.
Ebbe Kalnæs (CD), 2000-02-10:
Jeg føler trang til lige at starte med at sige, at vi bruger ret meget tid i det her høje Ting på at beskæftige os med de kritiske udsendelser, der var i sidste uge eller søndag aften.
Den efterfølgende uge er Folketinget en del præget af det.
Så vil jeg gerne sige, at hvis nogle socialrådgivere og sagsbehandlere forsøger at gøre det daglige arbejde til en socialpolitisk kampplads om fordeling, så tager vi selvfølgelig straks afstand fra det, men det tror jeg bestemt ikke er det almindelige.
Der kan også være nogle, der i afgørende situationer får lyst til at prale af, hvor meget de skubber rundt med det offentlige system, uden at det måske holder stik, hvis man kigger ned i deres sager og beskrivelsen af sagen og det grundlag, der bliver bevilget på.
Når jeg siger det, så er det, fordi den revision, kommunerne har, især på det sociale område, er skrap og detaljeret og går langt, langt ned i detaljer.
Det er ikke spor ualmindeligt, at man med korte mellemrum i en kommune kan opleve, at der uanmeldt kommer mænd med mapper og indtager de der skuffer med sagsmapperne, og dér går man faktisk langt ned i detaljer.
Man går i langt de fleste tilfælde ned og ser, om den enkelte sag og den enkelte ydelse indeholder en beskrivelse af lovgrundlaget.
Det er det almindelige.
Men i almindelighed er det altså et af de skrappere områder, vi har revisionsmæssigt.
Der er altså ikke nogen sammenspisthed i denne her sammenhæng.
Der er jævnligt helt almindelig revision på området, som er ganske uanmeldt, og kommuner, som måske har mange anmærkninger i deres protokol, vil måske endda få en ekstra tættekam et stykke tid.
Det er det almindelige. Men jeg er enig i, at hvis Rigsrevisionen vil prøve at beskrive, hvad det er, der foregår, er det en god ting, der bliver sendt til Folketinget her.
Men igen: Jeg vil gerne understrege, at etiske problemer i en socialrådgiverforening med en gruppe eller nogle, der vil lave den daglige ydelse til en kampplads for socialpolitikken osv., tager vi skarpt afstand fra, hvis det skulle ske, hvis det skulle hænde.
Men i almindelighed må jeg sige, at jeg er meget tryg ved den måde, det foregår på.
Det, jeg hører fra en række mindre kommuner, er faktisk, at de kalder på noget andet, nemlig at de, når de i det daglige forsøger at lave en fornuftig vurdering og forsøger at finde folk, der er kommet af sted med socialt bedrageri, en gang imellem føler sig lidt lost og føler, at det kniber lidt med deres værktøjer.
De føler i høj grad også, at de en gang imellem er til grin for deres bestræbelser, for de efterfølgende ankesystemer har måske ikke helt den indsigt, der skal til, og her er der altså en hel del kommuner, som med megen nænsomhed, men dog alligevel prøver at fange de her problemer.
Men nogle af dem har nok en tendens til at give
lidt op, fordi de næsten hver gang kan regne med, at de bliver underkendt i den efterfølgende anke, selv om de synes, de har et ret massivt grundlag at gøre det på.
Poul Nødgaard (DF), 2000-02-10:
I de 9 år, hvor jeg har været kirkepolitisk ordfører, har mit folketingsarbejde på området faktisk indskrænket sig til at tage stilling til ganske få lovforslag.
Egentlig havde jeg hellere set en bred skriftlig redegørelse fra kirkeministeren, som Folketinget så kunne have diskuteret ud fra.
I denne korte begrundelse vil jeg gerne slå fast, at debatten på ingen måde drejer sig om indblanding i præsternes forkyndelsesfrihed, dog med den tilføjelse, at landets præster naturligvis, hvis de går over stregen i deres forkyndelse, må leve med, at befolkningen kan tage til genmæle.
Det betyder efter Dansk Folkepartis opfattelse ikke, at vi i Danmark har en statskirke.
Vi betragter det kirkelige liv som noget ganske frit og noget, der foregår meget, meget lokalt.
De gode traditioner, som Danmark i århundreder har haft med at holde kristendommen i hævd, skal vi værne om.
Kristendommen har ganske enkelt sat sit præg på danskernes levevis og har været en vejviser for folket både i glæde og i sorg.
Dansk Folkeparti vil ikke fremsætte noget forslag til vedtagelse her i dag, men jeg regner med, at kirkeministeren vil notere sig de signaler, der måtte komme fra Folketingets partier, og i givet fald igangsætte nogle initiativer.
Med denne kortfattede begrundelse er der hermed lagt op til en fordomsfri drøftelse af kirkepolitikken i Danmark.
Fra Dansk Folkepartis side skal debatten også tages som et udtryk for et skulderklap til de mange, der hver på deres post udfører et fremragende stykke arbejde for, at Danmark fortsat er og må forblive et kristent land.
Besvarelse
Henrik Svane (RV), 2000-02-10:
Man må indrømme, at forespørgslen i sin udformning rummer alt godt fra havet.
Der er mange ting, man kan tage fat i.
Jeg vil bare spørge hr. Poul Nødgaard, om man i Dansk Folkeparti har gjort sig nogle beregninger over, hvad man kunne spare ved at ikke holde gudstjeneste hver anden eller hver tredje søndag i en lille sognekirke.
Når jeg spørger, er det, fordi vi ofte hører, at Dansk Folkeparti siger nej til nedlæggelse af kirker; det kan man ikke gå med til.
Det koster mange penge at have dem, det ved vi godt alle sammen, og der er kirkegårdene, som også blev omtalt i ordførerens indlæg.
Nu vil jeg bare spørge: Har Dansk Folkeparti nogle beregninger af, hvor mange penge man kan spare gennem det forslag, som jeg hørte, og som var det eneste, Dansk Folkeparti havde som svar på spørgsmålet om, hvad vi gør, nemlig en eller to færre gudstjenester om måneden?
For kirkegården skal stadig væk passes, præsten skal stadig væk have sin løn, hele personalet skal have deres løn, kirken skal varmes op, orglet skal stemmes.
Det kunne være rart at få det at vide.
Poul Nødgaard (DF), 2000-02-10:
Det var dog et fantastisk lækkert spørgsmål at få, for jeg går ud fra, at hr. Svane er klar over, at den nuværende kirkeminister er fra samme parti som hr. Svane, og det var jo et passende arbejde, at kirkeministeren og hendes folk i ministeriet lavede sådanne beregninger.
Det kan bestemt ikke være min eller Dansk Folkepartis opgave at lave beregninger af noget sådant.
Men jeg vil sige, at vi er reelt imod at nedlægge de landsbykirker, og så sagde jeg bare, at da der er ganske få kirkegængere, i nogle sogne i hvert fald, så var det måske en idé - det praktiseres jo nogle enkelte steder - at der kun er gudstjenester hver anden søndag, for netop at mildne på det forhold.
Det kan bestemt ikke være vores opgave at begynde at beregne, om der er sparet noget ved det, men det vil jeg tro der er.
Ministeren sagde bl.a. i sin redegørelse, at dér, hvor der er tyndtbefolket og dermed også tynd kirkegang,
dér vurderer biskoppen i hvert enkelt tilfælde, om der skal ske genbesættelse af præsteembeder med henblik på selvfølgelig at spare i forhold til, at der måske ikke er behov for præster i det pågældende område i det omfang, som der har været hidtil.
Henrik Svane (RV), 2000-02-10:
Når jeg spørger, er det bare, fordi jeg synes, at vi ofte hører Dansk Folkeparti komme med nogle uhyrlige påstande, som man aldrig underbygger økonomisk.
Når det passer i krammet, vil man ikke underbygge dem, og når det passer i krammet, underbygger man dem.
Når jeg spørger, er det, fordi ordføreren sagde, at udefrakommende religioner ikke på noget tidspunkt skal påvirke vores religion.
Hvor mange skal der til for at påvirke en religion, vil jeg spørge Poul Nødgaard.
Og jeg bliver nødt til at spørge: Skal der ændres i grundloven her, eller går Dansk Folkeparti fortsat ind for at overholde grundloven?
Poul Nødgaard (DF), 2000-02-10:
Der kan svares ganske kort på det spørgsmål: Vi går ind for religionsfrihed.
Det kan der overhovedet ikke herske nogen tvivl om.
Med hensyn til kristendommen så er den og vil den forhåbentlig altid i dette land være det toneangivende, men jeg ved ikke, om hr. Svane er ude på en udlændingepolitisk debat i dag.
Det er ikke Dansk Folkeparti, der drejer debatten.
Det er Det Radikale Venstre, der pludselig ønsker at føre noget ind i den her debat, som slet ikke har været udgangspunktet for Dansk Folkeparti.
Vi har stille og roligt ønsket en debat om den danske folkekirke, og så begynder hr. Svane at køre frem.
Det er kun en bidel af debatten, men nu ser det ud til ved de her korte bemærkninger, at hr. Svane tilsyneladende er inde på, at den her debat, som efter vores opfattelse skulle finde sted på et pænt og sobert plan, nu skal føres over til en ny udlændingedebat her i Folketinget.
Hvis det er det, hr. Svane ønsker, så kan han få det.
Det er ikke noget, vi ønsker, og jeg synes, at hr. Svane skulle prøve at dæmpe sig lidt ned her i debatten.
Margrete Auken (SF), 2000-02-10:
Det ser ud til at blive en let sag at kunne få hr. Poul Nødgaard til at forløbe sig, og det er ikke noget kønt syn,
Men jeg vil så godt lige sige til forsvar for kristendommen, at den altid har været i dialog med andre religioner.
Faktisk er det jo en mellemøstlig religion, der er kommet hertil.
Som der står i Grundtvigs salme: Jødelands apostelskare! Hvad i verden kan forklare kraften i dit gamle ord, som endnu gør underværker, har til stolte mindesmærker kirker alle trindt på jord!
Det har den bl.a. kunnet, fordi den altid har været i samtale med de religioner, den skulle mødes med, og har respekteret dem og har været i stand til at overtage deres sprog.
Masser af deres forventninger, den folkelige del, er en meget væsentlig del af missionen også.
Hvis kristendommen ikke havde kunnet det og havde lukket sig om sig selv, så havde det ikke været kristendom. Så derfor må vi håbe, at den grumme profeti om kristendommen, som hr. Poul Nødgaard kom med, aldrig vil gå i opfyldelse, for det vil ødelægge den.
Henrik Svane (RV), 2000-02-10:
Jamen jeg forsøger ikke at piske en stemning op.
Der står nemlig bl.a.: Hvad agter regeringen at gøre ved den udefrakommende påvirkning fra andre religioner end kristendommen?
Så spørger jeg: Er det amerikaniseringen, eller er det det, som står i forespørgselen: andre religioner end kristendommen?
Det er derfor, jeg spørger, om man er ked af, at der er en påvirkning udefra.
Hvis man er det, så er det, jeg spørger: Går man så fortsat ikke ind for religionsfriheden?
Det har jeg forstået at hr. Poul Nødgaard siger at man gør i Dansk Folkeparti; så vi skal ikke have en grundlovsændring på baggrund af det her.
For det skal regeringen overhovedet ikke blande sig i, det er folkets egen kirke, der skal bestemme det.
Poul Nødgaard (DF), 2000-02-10:
Hvis hr. Svane havde gjort sig den ulejlighed at høre efter, hvad jeg sagde i både det første og det andet indlæg, så sagde jeg udtrykkeligt, at jeg betragter det ikke, som at vi har en statskirke.
Folkekirken understøttes af staten, men jeg mener, at vi har en helt fri kirke i Danmark, og det skal vi blive ved med at have.
Det ville være en fordel, hvis ordførerne hørte en lille smule efter, når vi fører de debatter.
Det grundlag, som folkekirken har p.t., er et godt og sikkert grundlag, og det skal det blive ved med at være.
Med hensyn til, at hr. Svane stadig vil dreje diskussionen ind på udefrakommende religioner, kan jeg kun sige, at jeg håber ikke, det skal lægge op til, at vi skal til at piske hinanden i hovedet.
Vi har en vis bekymring for den islamisering, der finder sted i Danmark, og vi kan også frygte, at den, hvis vi skuer 10, 15, måske 20 år frem, på forskellig vis kan få konsekvenser for kristendommen i Danmark.
Det lægger vi ikke skjul på.
Men det er ikke det, der er hovedbudskabet i dag; det er at få drøftet en lang række jordnære ting vedrørende den danske folkekirke.
Men som jeg sagde før: Hvis hr. Svane ønsker debatten ført helt ud i den yderste konsekvens i dag, så kan han sagtens få det.
Hanne Andersen (S), 2000-02-10:
Langt den største del af befolkningen er medlemmer af den danske folkekirke, og selv om der fra tid til anden har været og stadig er sortseere, der ser med bekymring på det folkekirkelige liv, er det dog en kendsgerning, at interessen for og deltagelsen i folkekirkens handlinger og kulturelle virksomhed har det ganske godt.
Flertallet af danskerne ønsker en rummelig folkekirke.
Vores folkekirke skal ikke være stram og snæver, den skal være fælles og rummelig, en kirke, der hele tiden er sig bevidst, at det er vigtigt at bevare kirkens tilknytning til alle medlemmerne, de kirkevante såvel som de mindre kirkevante.
Det skal være en kirke, der er optaget af at forkynde næstekærlighed, ikke bare kærlighed til de nærmeste eller blot at være sig selv nærmest.
Lovgivningsarbejdet har haft det formål at decentralisere.
Menighedsrådene, de mindste demokratiske enheder i vort land, har fået flere og flere beføjelser.
Medlemmerne styrer, og det skal de fortsat, men de skal ikke drukne i administration.
De skal først og fremmest være med til at skabe liv, debat og fællesskab i folkekirken
Debatten om nedlæggelser eller sammenlægninger af kirker har været synlig i folkekirken siden slutningen af 1980'erne, og alle kirkeministre har tilskyndet og opfordret til at nå frem til konkrete initiativer. Nogle initiativer er allerede taget; der er f.eks. dannet fællessogn af tre sogne på Nørrebro i København.
Debatten fortsætter i stifter, provstier og menighedsråd, og det er dér, den først og fremmest skal føres, hvis initiativerne skal være brugbare og holdbare.
Den evangelisk-lutherske kirke er den danske folkekirke og understøttes som sådan af staten.
Grundlovens § 4 efterleves af denne regering som af alle tidligere regeringer, og det skal naturligvis fortsætte.
Vi har ikke en statskirke, vi har en medlemskirke, vi har et medlemsdemokrati.
Menighedsrådene skal naturligvis først og fremmest være optaget af, at der er liv i folkekirken, og menighedsrådene skal være meget optaget af, at den præst, de indstiller til ansættelse, har en kemi, der passer til netop deres sogn, for som vi ved, er sognene meget forskellige i Danmark.
Visioner for folkekirken er menighedsrådenes allerstørste udfordring, både i deres eget sogn og i hele landet.
De har et medansvar for, at visionerne omsættes i praktisk handling, siger formanden for Landsforeningen af Menighedsrådsmedlemmer i foreningens medlemsblad her ved
årsskiftet.
Det er jeg helt enig i, og det skal regeringen ikke blande sig i.
Regeringen skal ikke tilsidesætte det folkekirkelige medlemsdemokrati, regeringen skal nu som tidligere være med til at skabe rammerne og mulighederne for liv i folkekirken.
Poul Nødgaard (DF), 2000-02-10:
Men det, vi mener med forespørgslens formulering i Dansk Folkeparti, er, at det er ingen skade til, at den siddende regering og Folketinget går i spidsen, sådan at forstå, at de overordnet udviser en meget positiv indstilling over for det danske kirkeliv.
Dermed være ikke sagt, at det er regeringen, der skal stå i spidsen for det, for det skal man lokalt, men regeringen kan jo udmærket vise et godt kristent sindelag, og det er jeg også sikker på at den vil gøre fremover.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-02-10:
Hr. Knud Erik Kirkegaard nævnede, at kendskab til kristendommen burde være alment for alle, der bor i Danmark, men jeg går ud fra, at hr. Kirkegaard naturligvis mente: for alle dem, der bor i Danmark, som ønsker det.
For der kan jo være nogle, for hvem det er meget vigtigt at have et grundigt kendskab til andre religioner, og jeg synes, det er væsentligt, at den frihed må bestå.
Så nu håber jeg ikke, det var sådan en antydning af nogen form for tvangskristning; det lå jo heller ikke i den øvrige del af hr. Knud Erik Kirkegaards indlæg, men der var bare den enkelte formulering.