runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2006-03-28:
Ministeren sagde, at det allerede er sådan, at man har mulighed for at tage sin udenlandske ægtefælle med til Danmark, hvis man f.eks. kommer hertil som studerende eller på jobkortordningen, men det mener jeg ikke er korrekt.
Det er sådan, at hvis man har en 3-årig kontrakt, kan man få sin udenlandske ægtefælle med til Danmark, men der er rigtig, rigtig mange eksempler på, at f.eks. forskere, der er kommet til Danmark, ikke har kunnet få deres ægtefælle med, fordi de ikke har 3-årige kontrakter.
Er regeringen parat til at bløde op på de regler, der udgør en reel forhindring for, at udenlandske studerende og veluddannet udenlandsk arbejdskraft kan komme til Danmark?
Dansk Industri har nemlig lavet en undersøgelse, der viser, at noget af det allermest afgørende for en udlænding, der vil søge til f.eks. Danmark, er vedkommendes mulighed for at få familien med, og om familien kan være tryg i det pågældende land.
Mit spørgsmål er ganske kort: Vil ministeren bløde op på reglerne, så det bliver nemmere for veluddannet arbejdskraft og veluddannede studerende at få deres familier med til Danmark?
Rikke Hvilshøj (V), 2006-03-28:
Jeg kender altså ikke forholdene i Sverige, men jeg kan bare konstatere, at der er sket en kæmpe udvikling i antallet af folk, der er kommet til Danmark for at arbejde – arbejdskraft, der på den ene eller den anden måde er behov for i Danmark.
Derudover har regeringen meddelt meget klart, at vi skal sikre, at vi får tiltrukket yderligere højtuddannet arbejdskraft, som vi har brug for.
Det er strategien fra regeringens side, og det er den strategi, hr. Morten Østergaard efterspørger med forespørgslen i dag.
Jeg ved ikke, hvordan Sveriges regler for ph.d.studerende er, men tidligere i dag har jeg fået tal – og nu håber jeg, jeg har fået den med herop – der viser, at hvad det samlede antal studerende i Sverige og Danmark angår, ligger vi faktisk lidt højere end svenskerne.
Hvordan forholdene for ph.d.-studerende i Sverige er, ved jeg ikke, men det er jo ikke adgangsforholdene på mit område, som er en barriere.
Morten Østergaard (RV), 2006-03-28:
Der er 13.107 udenlandske ph.d.-kandidater i Sverige og 637 i Danmark.
Har integrationsministeren et bud på, hvordan det kan være?
Per Clausen (EL), 2006-03-28:
Jeg synes, det er meget positivt, hvis vi kan bruge en diskussion om, at vi har brug for mennesker fra andre dele af verden end Danmark, til at rykke ved den helt forkvaklede opfattelse, der er kommet her i Danmark, om, at det er os, dvs. os inden for civilisationen, og de andre uden for civilisationen.
Jeg synes, man skal benytte enhver anledning til at gøre det.
Jeg synes også, man skal benytte sig af, at der er folk i erhvervslivet, som kan se, at Danmark er nødt til at have et rimelig godt ry, og at det har ført til et brud mellem dem og regeringspartierne og Dansk Folkeparti; det skal vi da udnytte politisk.
Men jeg synes bare, vi skal holde fast i, hvad der er udgangspunktet, og hvad der er målsætningen, og hvilke taktiske midler der kan bruges.
Så synes jeg i øvrigt, det på nogle måder måske har været en lidt uforudsigelig debat, og derfor synes jeg også, man godt kan vælge ikke at tage det helt forudsigelige udgangspunkt at starte med at rose dem, man plejer at rose, og skælde ud på dem, man plejer at skælde ud på.
Jeg finder nok anledning til at skælde hr. Jesper Langballe ud en anden god gang.
Steen Gade (SF), 2006-03-28:
Tak for svaret.
Det er jo ikke sikkert, at vi får succes med det, jeg ved godt, at sådan kan det godt gå, men kan Enhedslisten se et vist perspektiv i at gå den vej?
Per Clausen (EL), 2006-03-28:
Jeg vil sige, at jeg egentlig er helt enig med hr. Steen Gade i, at lige præcis ved at definere nogle perspektiver for det danske samfund, som vil virke attraktive – både på det sociale plan, på det miljømæssige plan og i forbindelse med produktion osv. – kunne Danmark blive et tiltrækkende land, og derfor skal vi selvfølgelig være villige til at tage imod folk, som gerne vil bo og arbejde her.
Men vi skal samtidig forstå, at det er fantastisk vigtigt, at vi også selv rejser ud, og det er også derfor, man skal være lidt forsigtig med, om der nu er plus eller minus på balancen mellem ind- og udrejse af højtuddannede.
Jeg er enig i, at om der det ene år står minus, og det næste år står plus, vel ikke er så afgørende.
Det afgørende for både os og for de lande, hvorfra folk kommer rejsende hertil, er vel sådan set, at det faktisk er meget godt, at der vender nogle hjem efter at have gjort nogle erfaringer.
Steen Gade (SF), 2006-03-28:
Jeg deler på mange måder hr. Per Clausens frustration over, at denne debat er startet med en diskussion om højtuddannede og ikke med, hvordan vi generelt får ændret klimaet over for fremmede, flygtninge og indvandrere.
Men når det er sagt, vil jeg spørge hr. Per Clausen, om hr. Per Clausen ikke ser nogle muligheder for at påvirke den generelle debat og holdningen til flygtninge/indvandrere ved at gå ind for, at der åbnes mere op for højtuddannede.
På det område, hr. Per Clausen selv nævner, hvor der skal satses bredere – hvad jeg er enig med hr. Per Clausen i – altså vedvarende energi, energibesparelser osv., ville det måske være en rigtig god idé at definere en sektor og sige: Her har vi altså også brug for at få nogle højtuddannede, der kan nogle ting på området, til Danmark, så vi bliver et eksperimentarium for hele verden.
Per Clausen (EL), 2006-03-28:
Jeg er da glad for, at det i virkeligheden er ømhed for velfærdssamfundet, der driver Det Radikale Venstre, for det er jo et sympatisk træk.
Men jeg vil advare imod opfattelsen af, at fordi der kommer højtuddannede i arbejde, kommer der pr. automatik også andre i arbejde.
Jeg er lidt overrasket over de tal, man har nævnt i dag.
Man siger, at for hver højtuddannet, der kommer i arbejde, kommer der to ikkehøjtuddannede i arbejde.
Der er nogle, der påstår, det var mellem 5 og 10 pct., men tallet er blevet lidt mere realistisk, og det er jeg glad for.
Det skal også handle om, at vi bliver nogle af de bedste i verden til at drive landbrug og industri, som er i overensstemmelse med naturen, og her skal der også bruges højtuddannede, men ikke kun højtuddannede.
Rikke Hvilshøj (V), 2006-03-28:
Ja, udgangspunktet vil være, at det skal ske inden for rammerne af de løn- og ansættelsesvilkår, som er gældende i Danmark.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2006-03-28:
Jeg er bange for, at ministeren ikke helt har forstået forslaget.
Forslaget går ud på, at man prøver at finde ud af, hvad der er sket med de mennesker, der har fået afslag på familiesammenføring med udgangspunkt i, at der var tale om tvangsægteskab.
Der skal simpelt hen gives mulighed for, at man prøver at undersøge, hvad der er sket med dem.
Det kan man jo gøre uden overhovedet at involvere forældre og onkler og tanter.
Man kan jo bare gøre det, at man simpelt hen undersøger, om de pågældende unge stadig befinder sig i Danmark.
Det kan man gøre ved at gå ind og tjekke cpr-nummeret.
Desuden er politiet uddannet til det her.
Politiet er uddannet til at gå ind og undersøge ting på en måde, så et ungt menneskes sikkerhed ikke bringes i fare.
Den situation, vi er i nu, er jo, at vi simpelt hen ikke ved, om der findes unge i Danmark, der lever en meget, meget usikker tilværelse, samtidig med at der ligger viden i Udlændingestyrelsen om, at det kan være tilfældet.
Er ministeren overhovedet ikke bekymret for, at det kan forholde sig på den måde?
Britta Schall Holberg (V), 2006-03-28:
Lad mig straks sige, at netop de bekymringer, som forslagsstilleren bag det beslutningsforslag her giver udtryk for, er jo, så vidt jeg kan se, baggrunden for regeringens indsats på udlændingeog integrationsområdet.
Det afspejles jo i de stramninger i udlændingelovgivningen, som regeringen har vedtaget, og de økonomiske midler, som løbende er blevet bevilget til forskellige initiativer, som også ministeren har været inde på, samt den handlingsplan, som ministeren har været inde på regeringen har sat i værk, bl.a. imod tvangsægteskaber og de hjælpeforanstaltninger over for de mennesker, som kommer ud for det her.
Derfor mener vi i Venstre ikke, at en undersøgelse som den, forslagsstillerne efterspørger, vil have nogen som helst gavnlig effekt, tværtimod, som også ministeren var inde på.
Som fastslået af ministeren er de gældende regler for familiesammenføring indført af den tidligere regering med det hovedformål netop at beskytte de unge, der måtte være udsat for fysisk og psykisk pres i denne anledning.
At de unge føler sig fortrolige med de relevante myndigheder er jo altafgørende, hvad enhver kan sige sig selv; det er altafgørende for, at vi overhovedet er i stand til at hjælpe dem, og hjælpes skal de jo.
Og hvordan skulle man dog kunne undersøge det uden at spørge dem, det drejer sig om.
Socialforskningsinstituttets rapport »Pardannelse blandt etniske minoriteter i Danmark« fra 2004 viser, at kun 4 pct. af de etniske minoriteter fra bl.a. Tyrkiet, Pakistan og Somalia ikke selv har valgt, hvem deres ægtefælle skulle være.
Og selv om vi alle sammen kan være enige om, at 4 pct. er 4 pct. for meget, viser undersøgelsen, at lovgivningen har hjulpet, og at færre unge tvinges til at gifte sig med en partner, de ikke selv har valgt.
Samtidig viser denne og andre undersøgelser dog også, at alle statistikker og tal på området selvfølgelig er behæftet med en vis usikkerhed.
Kun de færreste unge, der har været udsat for tvang i forbindelse med giftermål, ønsker jo, som også forslagsstillerne må vide, at stå frem.
For at få så mange sager og oplysninger frem i lyset som muligt er det derfor bydende nødvendigt, at de unge med sikkerhed ved, at de kan få den fornødne støtte og hjælp og beskyttelse hos og fortrolighed fra myndighederne, når de henvender sig; at de f.eks. har et sted at bo, hvis de flygter fra deres familie eller ægteskab.
Og netop på det punkt, nemlig opfølgningen, har regeringen gjort en stor indsats.
Og det var præcis på det område, den tidligere SR-regering blev kritiseret for ikke at gøre nok, og det var derfor, man vedtog en stramning, som bl.a. skulle have det formål, at man så ikke behøvede at lave disse undersøgelser.
Derfor kan Venstre ikke, og jeg sætter streg under det igen, ikke støtte et forslag, der ikke kan sikre de unge mennesker denne garanti, for så har vi ikke hjulpet dem, men gjort noget, der gør det meget værre.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2006-03-28:
Nej, vi skal ikke bryde en fortrolighed.
Vi skal bare undersøge, om disse pigers sikkerhed er i orden.
Det mener jeg vi har en forpligtelse til.
Mener ministeren ikke, at det er en katastrofe, hvis en af de her piger f.eks. endte med at blive slået ihjel, fordi tvangsægteskabet blev realiseret?
Selv om der var blevet givet afslag på familiesammenføring, så er der stor sandsynlighed for, hvad Politiken f.eks. har dokumenteret i en artikel, at tvangsægteskabet realiseres alligevel, bare ikke på den måde, som det normalt vil foregå på i Danmark.
Det kan foregå i Sverige, det kan foregå alle mulige andre steder, og det kan såmænd også realiseres i Danmark, ved at ægtefællen bare kommer hertil på et visum en gang imellem.
Mener ministeren ikke, at vi som samfund og den danske stat har et ansvar for disse pigers sikkerhed?
Britta Schall Holberg (V), 2006-03-28:
Jeg synes, at ordføreren skulle koncentrere sig om de indsatser, der rent faktisk bliver gjort her.
Jeg synes, at det egentlig er utrolig tilbageskuende at prøve på at se, hvordan det så gik.
Det kan man godt bruge meget tid på.
Jeg synes, det var meget mere interessant at koncentrere sig om fremadrettethed, hvordan vi hjælper de unge, som henvender sig.
Jeg vil i hvert fald ikke være med til at genere dem med at lave en bagudrettet undersøgelse, som de helst er fri for.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2006-03-28:
Jamen mener Enhedslisten ikke, at grunden til, at de skal komme – altså ud over at de selvfølgelig har lyst til det – også er, at det trods alt drejer sig om at redde vores velfærd?
Jeg hørte ikke noget forslag til, hvordan vi kan få de kortuddannede i arbejde, medmindre vi gør det her.
Alternativet kan selvfølgelig være, at vi giver en masse statstilskud til at bringe folk i beskæftigelse.
Men det vil kræve højere skatter, og er det en bæredygtig strategi i længden, at staten bare giver penge til at bringe folk i arbejde?
Ville det ikke være langt bedre at sørge for, at der kommer nogle veluddannede til landet og skaber nogle arbejdspladser, så de kortuddannede også kommer i arbejde?
Det ville have en dynamisk virkning på økonomien.
Der ville være færre udgifter til forsørgelse, og samtidig ville der komme flere skatteindtægter, så vi kunne forbedre vores velfærdsydelser og f.eks. give de ældre en god hjemmehjælp osv.
Er der ikke en sammenhæng, som ikke behøver at være udtryk for en gemen kræmmermentalitet, men i virkeligheden bare drejer sig om en vis ømhed for velfærdssamfundet?
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-03-28:
Nu har jeg læst det her forslag, og jeg vil godt garantere for, at den undersøgelse kan og skal finde sted under fuld, fuld anonymitet, uanset om man skal kontakte dem eller ej – fuld anonymitet, fuld fortrolighed.
Men tilbage til spørgsmålet: Er det ikke meget rart at vide, om det faktisk er gået de her mennesker godt eller skidt eller et eller andet sted midtimellem, hvordan det er gået de mennesker?
Britta Schall Holberg (V), 2006-03-28:
Jeg har ikke andet svar til den bemærkning, der kommer her, end at sige, at det, regeringen ønsker, og det, vi i Venstre ønsker, er at tage denne situation, som er meget alvorlig for de unge mennesker, det går ud over, alvorligt.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-03-28:
Så skal jeg lade være med at lægge ordføreren noget i munden.
Men jeg hørte jo i hvert fald ordføreren sige, og jeg tror nok, det er korrekt forstået, at ordføreren sådan berømmede ministerens initiativer med hensyn til at gøre noget godt for de her mennesker – det var ikke de præcise ord, men det drejede sig om at gøre noget godt.
Men ved man noget om, hvorvidt det er gået de her mennesker godt?
Ved man noget om de 62 unge?
Ved man noget om, hvor de er henne, og om, hvorvidt de er blevet tvangsgift eller ikke er blevet tvangsgift og bare bor i et andet land?
Det synes jeg ville være meget rart at vide.
Det er da altid rart at vide, om ens politik virker efter hensigten.
Kort bemærkning.
Britta Schall Holberg (V), 2006-03-28:
Det var dog en fantastisk påstand at komme med.
Der er ikke nogen, der er bange for en undersøgelse for et resultats skyld.
Det er svaret på det.
Og at lægge alt muligt andet i mine tanker er ikke rimeligt.
Det er simpelt hen ikke en rimelig debatform.
Morten Østergaard (RV), 2006-03-28:
For det, der er pointen her, er jo, at det, som fru Britta Schall Holberg og ministeren er inde på, er, at man ikke ønsker en undersøgelse af, hvad effekten er af den politik, man har gennemført.
Det må være, fordi man er bange for, hvad sådan en undersøgelse kunne ske at vise, nemlig at politikken ikke er effektiv.
Det, det handler om her, er, hvorvidt man vil vende det blinde øje til, eller hvorvidt man vil tage fat i det.
Og det er naturligvis muligt at designe en sådan undersøgelse, uden at man skal ud og ringe på og spørge forældrene, hvordan det går eller noget i den stil.
Man kunne da starte med i det mindste bare at kigge i alle de mange offentlige registre, vi har, for at se, hvordan det går dem.
Har de et arbejde?
Betaler de skat?
Har de fået en uddannelse?
Alle de ting, der er registreret, og som Integrationsministeriet i mange sammenhænge og i forbindelse med rigtig mange mennesker ikke er bleg for at indsamle oplysninger om, kunne man da starte med.
Det siger forslaget jo ikke noget om.
Det, der er det centrale her, er jo, at man ikke ønsker den undersøgelse – ikke fordi man ikke har interesse for pigerne, men fordi man er bange for resultatet.
Kort bemærkning.
Britta Schall Holberg (V), 2006-03-28:
Jamen jeg har ikke flere svar, for det er jo det samme spørgsmål, der bliver stillet hele tiden.
Ministeren har jo også svaret på det samme spørgsmål, og jeg synes også i betragtning af tidspunktet, at det ikke er anledningen til at stå og sådan udveksle de samme spørgsmål og de samme svar hele tiden.
Jeg har ikke andre svar.
Kort bemærkning.
Morten Østergaard (RV), 2006-03-28:
Man har altid godt af at blive klogere, og jeg mener faktisk, det er vigtigt at finde ud af, hvad der er sket med de personer, der har fået afslag.
Det er hr. Eyvind Vesselbo fra Venstre, der siger det, men jeg er sådan set meget enig med hr. Eyvind Vesselbo.
Derfor er det måske ikke så klokkeklart, og derfor er Venstres holdning måske ikke så klokkeklar, som fru Britta Schall Holberg giver udtryk for.
Jeg ved ikke, om fru Britta Schall Holberg bed mærke i, at jeg i forbindelse med de her diskussioner om fortrolighed og anonymitet to gange forsøgte at få integrationsministeren til at fortælle, hvor mange af de 62 afslag på familiesammenføring med henvisning til tvangsægteskab eller mistanke om tvangsægteskab der var foranlediget af, at en person havde henvendt sig og bedt om at få et afslag.
Jeg fik ikke svaret, og det er jo, fordi sandheden er, at for en stor dels vedkommende er det jo ikke det, der er tilfældet.
Der er det jo et spørgsmål om, at man i sagsbehandlingen er blevet enig med sig selv om, at der skal gives afslag med henvisning til det.
Med det indgående kendskab, som ordføreren har til den danske civile registrering, er spørgsmålet til fru Britta Schall Holberg: Er er det mon ikke muligt uden at bryde nogen form for fortrolighed i det mindste at gå alle registre igennem og se, hvordan det går de mennesker?
Er de blevet gift på ny?
Er de stadig væk bosat i Danmark?
Har de fået en uddannelse?
Er de velfungerende?
Kort bemærkning.
Britta Schall Holberg (V), 2006-03-28:
Det er muligt, at forslagsstilleren er forundret.
Men så synes jeg, forslagsstilleren skal stille spørgsmålet til ministeriet og til ministeren om, hvorfor det ikke kan lade sig gøre, sådan som man gerne vil have fra forslagsstillerens side.
Jeg synes ærlig talt, ministeren har gjort rimeligt rede for, hvorfor det ikke kan lade sig gøre på den måde, forslagsstilleren regner med.
Det er forfærdelig vigtigt for os at bevare den anonymitet.
Det er det jo også, når det handler om alle andre, om jeg så må sige, sociale sager i en socialforvaltning vedrørende ganske almindelige forhold eller alt muligt andet, nemlig at de mennesker, der henvender sig i fortrolighed, skal have mulighed for at bevare det, at vi opretholder den fortrolighed.
Det er det offentliges forpligtelse over for det enkelte menneske, der er i nød.
John Dyrby (S), 2006-03-28:
Jamen der er jo ikke nogen, der skyder hverken ministeren eller fru Britta Schall Holberg i skoene, at man ikke interesserer sig for det her område.
Vi har meget svært ved at se, at man ikke skulle kunne gennemføre en undersøgelse på det her område med de sikkerhedsmæssige foranstaltninger, vi alle sammen er enige om skal tages.
Men det kan godt være, man i virkeligheden skal gå så langt som til konkret at spørge ministeriet: Kan man gennemføre en undersøgelse om det og det og det?
Og så må vi jo få et konkret svar på, hvorfor man ikke kan det.
Men jeg synes ærlig talt, at argumenterne for, at vi ikke kan, halter.
Det er måske ikke så meget et spørgsmål, det er mere blot en kommentar.
Jeg er mildest talt
meget forundret.
Britta Schall Holberg (V), 2006-03-28:
Jeg synes lige, at ministeren på fantastisk glimrende måde har forklaret, at det godt kan være, at ordførerne for forslagsstillerne mener, at sådan en undersøgelse kan foretages, uden at man spørger dem, det vedkommer, men at det kan man altså ikke.
Og det kan man overtyde sig om ved at spørge i ministeriet.
Det kan ikke lade sig gøre.
Og de unge mennesker vil gerne være fri for at få foretaget sådan en undersøgelse.
John Dyrby (S), 2006-03-28:
Jamen jeg kan prøve at forklare det lidt nærmere for ordføreren, så godt det er mig muligt.
Altså, hvis man nu forestiller sig, at der har været søgt om familiesammenføring i 2002, og at den familiesammenføring er nægtet, med henvisning til at der er mistanke om tvangsægteskab, hvorfor er det så så svært i dag at gå ind og undersøge, hvad der egentlig er sket med de pågældende mennesker?
Det behøver man jo ikke at henvende sig til nogen for, det behøver man jo ikke at spørge nogen om, man kan da på almindelig politimæssig måde undersøge, hvad der siden er sket med de mennesker.
Er de måske i virkeligheden blevet tvunget til at flytte ud af landet for at gifte sig med pågældende et helt andet sted?
Og så forstår jeg ikke, at Venstres ordfører siger: Det kan man ikke, det bringer de unge i fare.
Det kan jeg pinedød ikke se.
Britta Schall Holberg (V), 2006-03-28:
Det er en utrolig debat.
Den radikale ordfører lægger mig synspunkter i munden, som jeg overhovedet ikke har.
Jeg har tværtimod givet udtryk for, at jeg anser det her for et virkelig alvorligt problem.
Og ministeren har gjort rede for, hvad regeringen har gjort for at være med til at afhjælpe disse problemer.
Så jeg kan simpelt hen ikke forstå, hvad det er, vi står og diskuterer.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2006-03-28:
Det vil sige, at Venstre mener, at det er nødvendigt, at staten får indseende i noget, der kan ligne organiseret voldtægt.
Altså, et tvangsægteskab er en voldtægt.
Staten får kendskab til en række voldtægter så at sige.
Der mener Venstres ordfører ikke, at vi har en forpligtelse til at gå ind og stoppe det og undersøge, hvad der sker med de pågældende kvinder.
Er det korrekt forstået?
Britta Schall Holberg (V), 2006-03-28:
Jeg kan simpelt hen ikke forstå denne diskussion.
Man taler om, at man vil hjælpe nogle mennesker, som er i nød.
Det er vi enige om.
Alligevel vil man sætte en undersøgelse i gang, som disse mennesker beder om ikke bliver foretaget, fordi de ønsker at være anonyme.
Og hvis der er nogle eksakte problemer med en eksakt sag, vil jeg henvise dem til politiet, for det er rigtigt, at så er det politiets ansvar at gå ind i sagen.
Men at begynde at lave undersøgelser om en bred samling mennesker vil vi i Venstre ikke være med til, for dermed har vi ødelagt den fortrolighed, der skal være for at kunne hjælpe dem optimalt.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2006-03-28:
Undskyld, jeg troede, at formanden havde set, at jeg havde signaleret.
Mener fru Britta Schall Holberg virkelig, at vi ikke har noget som helst ansvar over for de 62 kvinder, der her er tale om; at vi ikke har noget som helst ansvar for at være med til at sikre, at de her kvinder ikke daglig udsættes for voldtægt, eller hvad der er endnu værre, bliver slået ihjel?
Mener fru Britta Schall Holberg virkelig, at vi ikke har en forpligtelse til at undersøge, hvilke forhold de pågældende kvinder lever under lige nu?
Og er fru Britta Schall Holberg ikke enig i, at det kan man sagtens gøre uden at involvere de pågældende kvinder, fordi politiet har metoder, der gør, at man kan gå ind og undersøge den type ting på en måde, som ikke bringer hverken anonymiteten eller sikkerheden i fare?
Rikke Hvilshøj (V), 2006-03-28:
Jo, vi har et ansvar for at sikre dem den.
De har selv tidligere bedt om i nogle bestemmelser fra den tidligere regerings tid, at når det lige gjaldt det her spørgsmål om henvendelser til Udlændingestyrelsen om oplysninger i den konkrete familiesammenføringssag, så foregik det i fortrolighed.
Det er netop derfor, at vi i øvrigt skal bruge de mange andre redskaber for at sikre et netværk og nogle muligheder for de her unge piger, som de kan bruge, når de har behov for det.
Men vi skal ikke gøre det ved at bryde den fortrolighed, der lige ligger præcis i Udlændingestyrelsens oplysninger.
Det ville være et brud på den fortrolighed, som er konstateret i det lovarbejde, der ligger tilbage fra SR-regeringens tid.