Addi Andersen (CD), 1997-10-21:
Denne traktat er endnu et skridt i retning af de drømme, som blev skabt i årene efter Anden Verdenskrig.
EF og EU er blevet debatteret løbende i de sidste årtier.
Danske vælgere har flere gange stemt om det europæiske projekt, første gang for femogtyve år siden, da danskerne besluttede sig for at tilslutte sig Fællesskabet.
Men den løbende debat er ofte præget af enkeltsager eller dele af den europæiske udvikling.
Hvorfor blev Fællesskabet skabt?
Hvad er fremtidsvisionen?
Hvad er alternativet?
CD er for Amsterdamtraktaten.
Det kommer næppe som en overraskelse for nogen, for CD har gennem alle årene ment, at Det Europæiske Fællesskab er den eneste vej til et mere fredeligt og stabilt Europa.
Danmark er en uadskillelig del af dette Europa.
Nogle drømmer måske om at hygge sig i smug, men historien viser jo, at det ikke kan lade sig gøre.
Det Europa, der havde sønderrevet vort land, skal ikke længere spille en stor rolle her, hed det.
Vi koncentrerede os om opbygningen af det moderne danske samfund.
Modsætningerne mellem de europæiske stormagter førte til en af verdenshistoriens mest bestialske krige, nemlig Første Verdenskrig.
Den kostede millioner af unge europæere og amerikanere livet på Europas slagmarker.
Sarajevo blev for første gang i dette århundrede symbolet på vold, død og ødelæggelse.
Et sindrigt system af alliancer og stormagtsinteresser førte verden ud i ødelæggelserne, men Danmark holdt sig udenfor.
Vi tjente fedt på de krigsførende.
Vi solgte mad til begge sider og spandt guld på de andres død.
Joh, vi hyggede os i smug.
Og forsøgte vi i grunden ikke det samme, da Anden Verdenskrig brød ud? Kun fordi Hitler ønskede det anderledes, blev vi en brik i krigsspillet, og kun fordi modige mænd og kvinder i modstandsbevægelsen gjorde oprør, endte vi efter krigen på den rigtige side.
Brænder Europa, går det også galt for os.
Dette ændrede dansk politik.
Vor tilslutning til NATO viste, at vi turde tage sikkerhedspolitisk stilling.
Tilslutningen til EF i 1972 bragte os ind i det politiske fællesskab.
Det Europæiske Fællesskab blev jo netop skabt, fordi kloge mennesker rundt om i Europas hovedstæder spurgte sig selv: Kan det være rigtigt, at Europas gave til verden i dette århundrede har været millioner af døde og lemlæstede?
Kan Europas modsætninger og problemer ikke løses på en mere rimelig måde?
Kan man ikke binde Europas lande så tæt til hinanden, at de er nødt til at tale sammen i stedet for at slås?
Det Europæiske Fællesskab blev skabt for at skabe fred og stabilitet i Europa.
til krigene: dårlig økonomi, svage demokratier og fanatisk nationalisme.
Derfor gik arbejdet ud på at sikre en økonomisk fremgang, at styrke Europas demokratier og at skabe en europæisk forståelse på tværs af grænserne.
Disse mål var politiske mål.
Det Europæiske Fællesskab er et politisk
projekt.
Derfor er det forkert, når nogle hævder, at man blot ved at blive i det indre marked kan leve op til den europæiske idé.
Hovedmålet er at skabe et samarbejdende Europa, hvor de store ikke kan spille bold med de små, og hvor opståede modsætningsforhold
ikke gennem forskellige alliancer fører til krige.
Man kan sige meget negativt om den manglende europæiske indsats i krigen i Eksjugoslavien, men en sejr er det dog, at Sarajevo ikke for anden gang i dette århundrede skulle føre vor verden ud i en storkrig.
Maastrichttraktaten var et skridt i retning af den politiske opbygning af Europa.
CD støttede denne traktat.
Amsterdamtraktaten er et nødvendigt skridt videre
Man kan godt drømme om, at man havde løst endnu flere problemer i den nye traktat, end tilfældet er.
Men den er et skridt videre
Amsterdamtraktaten er en mere åben, en mere effektiv og en bedre traktat end Maastrichttraktaten.
Man får mulighed
Man får en styrkelse af nærhedsprincippet, selv om CD gerne havde taget skridtet fuldt ud og havde fået lavet klare regler for EU's ansvarsområde.
Man får styrket miljøindsatsen; man får understreget beskæftigelsespolitikken.
Amsterdamtraktaten er måske ikke det kæmpe skridt fremad, som nogle kunne håbe på, men det er et nødvendigt skridt videre for at sikre det fredelige Europa.
For Det Europæiske Fællesskab skabte jo freden i Vesteuropa.
I en meget vanskelig tid med et delt Europa sikrede det økonomisk velfærd, dets demokratier og den fælleseuropæiske ansvarlighed. Med Berlinmurens fald i 1989 blev der pludselig mulighed
for også at skabe et helt Europa.
De gamle diktaturer mod øst faldt.
Men de nye demokratier havde det ikke let.
De stod i virkeligheden i nøjagtig samme situation, som Vesteuropa gjorde efter Anden Verdenskrig.
De nye demokratier var svage, for mange af dem havde været uden demokratiske traditioner i en lang periode. Deres økonomi var kørt helt ned, og nationalismen stak frem sted efter sted, mest voldsomt i Eksjugoslavien og i Rusland, men også en række andre steder.
Ligesom et samfund ikke kan være stabilt, hvis der er store sociale, økonomiske og politiske forskelle fra landsdel til landsdel, så kan et kontinent det heller ikke.
Der må ske en højnelse af det økonomiske og sociale niveau i de nye demokratier.
Alternativet er enten massive folkevandringer eller fanatiske politikeres sejr på naboers bekostning, og de nye demokratier må opleve sig selv som politiske medspillere i det fælles projekt: et stabilt Europa.
Derfor har de søgt optagelse i EU, og derfor skal de med.
En udvidelse af EU er
vor garanti for en fredelig fremtid.
Det er kun EU, der kan give svaret på internationale problemer.
Europas stabilitet er også vor stabilitet.
Europas sikkerhed er også vor sikkerhed.
Amsterdamtraktaten er en forudsætning for denne udvidelse.
forskellig vægtning af udvidelsen mod øst.
Middelhavslandene prioriterer klart Nordafrika højt.
Det er deres sikkerhedsproblem.
Hvis Amsterdamtraktaten ikke bliver godkendt, vil udvidelsen blive sat i stå.
Er den politiske vilje der så i EU? Vil skuffelsen i de øst- og centraleuropæiske lande være så stor, at de vender sig til gammeldags nationalistisk politik?
Ingen kender svaret, men det er en høj pris at betale, hvis det skulle ske.
Og det ville være helt grotesk, hvis Danmark, der har fået drejet Fællesskabet i vor retning på mange områder, skulle være skyld i en sådan udvikling.
Der er intet alternativ til et ja til Amsterdamtraktaten.
I de sidste måneder er den offentlige debat om traktaten naturligvis startet, og det er godt, men det er mindre godt, at den har handlet om en række ting, der intet har med Amsterdamtraktaten at gøre.
Debatten har handlet om runde eller firkantede flugtskilte og andre specialiteter.
Denne type regler hænger sammen med det indre marked, som danskerne sagde ja til for over 10 år siden.
Om man skal have flere eller færre regler, bedre eller dårligere, er ikke det, vælgerne skal tage stilling til ved Amsterdamafstemningen.
Det eneste, der har med det at gøre, er faktisk en understregning af, at EU skal blande sig, hvor det er hensigtsmæssigt.
Man skal vurdere hver enkelt beslutnings nødvendighed, før man går i gang.
Det er da helt i dansk ånd, at man ikke skal have regler for reglernes skyld.
Så handler debatten om grænsekontrol i Sønderjylland og opretholdelse af den.
Det spørgsmål afgjorde
Men naturligvis må denne frihed ikke føre til illegalt ophold og stigende kriminalitet.
Derfor handler Amsterdamtraktaten om en effektivisering af f.eks. politisamarbejdet og fælles asylregler.
Endelig er det afgørende for CD, at den fri konkurrence i Fællesskabet sker på en rimelig måde.
Derfor er CD tilfredse med, at man styrker både miljøsiden, arbejdsmarkedssiden og forbrugerpolitikken.
Vi skal have en fri konkurrence, men en fair konkurrence.
Nogle frygter, at åbningen mod øst vil koste job og virksomheder i vort land.
Rigtigt er det, at de nye forhold i øst betyder, at vi også må ændre vores erhvervs- og arbejdsmarkedspolitik.
Vi er udsat for en konkurrence, men det er vi, hvad enten disse lande er medlem af EU eller ej.
Allerede i dag bliver mere banale produktioner udført f.eks. i Polen, men når det er situationen, er det da bedre, at disse lande kommer med under regler, som også gælder for os, end at de konkurrerer med os uden nogen fælles regler.
Sikkerheden for en rimelig konkurrence er større, når de er med, end når de står udenfor.
Alt i alt er CD tilfredse med Amsterdamtraktaten og de resultater, som regeringen opnåede, selv om vi gerne ville være gået videre på nogle områder.
Men for at slutte, hvor jeg begyndte: Hovedspørgsmålet er, om vi vil bygge videre på den europæiske model, der kan skabe fred og stabilitet - eller om vi vil vende tilbage til den type Europa, der tidligere har skabt krige og uro.
I CD mener vi slet ikke, der er noget valg.
Derfor siger vi ja og støtter loven.