Brian Mikkelsen (KF), 2002-01-29:
Det er regeringens ambition at sikre, at fremtidens danske arkitekter, designere, skabende kunstnere, udøvende kunstnere, kunsthåndværkere, konservatorieuddannede, bibliotekarerne får en uddannelse, der er både tidssvarende og på allerallerhøjeste faglige niveau.
Vi skal stille de samme krav om indhold og diskussion og udvikling til de kunstneriske uddannelser som til de videregående uddannelser, de flugter med. Jeg vil ikke lægge skjul på, at det undrer mig en smule, at Det Radikale Venstre og Socialdemokratiet ikke for længere tid siden har gjort noget for at sikre kvaliteten af Kulturministeriets uddannelser, altså at man først fremsætter et forslag tre uger efter, at man ikke har regeringsmagten længere.
Man har haft 8 år til at gøre det.
Regeringen er i færd med at udarbejde et forslag til en flerårsaftale, hvor kvaliteten af uddannelserne under Kulturministeriet sikres.
Med forslaget til flerårsaftale vil regeringen bl.a. styrke institutionernes erhvervsorientering, forøge valgfriheden for den enkelte studerende, tage et skridt i retning af at indføre forskningsbaseret undervisning på designuddannelserne og øge institutionernes faglige specialisering.
Forslaget vil holde sig inden for rammerne af regeringens netop offentliggjorte forslag til finanslov for 2002.
Hvis vi tager erhvervsorienteringen, kan vi konstatere, at hvis vækstpotentialet i kulturerhvervene skal realiseres, skal de erhvervsorienterede elementer i uddannelserne styrkes og samspillet mellem erhvervene og uddannelsesinstitutionerne intensiveres.
Et konstruktivt samspil mellem uddannelserne og kulturerhvervene forudsætter desuden, at institutionerne råder over it-udstyr og digitalt produktionsudstyr, der er på højde med det, der anvendes i aftagererhvervene.
Man skal altså være forberedt, så man ikke, når man har taget en uddannelse, kommer ud til nogle helt andre miljøer.
Regeringen vil tage initiativ til at sikre dette.
Samtidig skal der oprettes videreuddannelsesforløb på en række af uddannelserne.
For yderligere at sikre, at de kunstneriske uddannelser på Kulturministeriets område lever op til de studerendes muligheder og sikrer de bedst mulige beskæftigelsesmuligheder, vil regeringen arbejde for et mere fleksibelt, gennemsigtigt og sammenhængende uddannelsessystem karakteriseret ved større valgfrihed for den enkelte studerende og et tættere samarbejde mellem institutionerne.
Det kræver selvfølgelig et tæt samarbejde
mellem institutionerne, og for nogle af institutionerne forudsætter det også, at der indføres en uddannelsesstruktur med bachelor-, kandidat- og ph.d.-uddannelse, den såkaldte 3 plus 2 plus 3-model, som man også bruger parallelt i andre dele af universitetssystemet
Det vil også kunne lette meritoverførslen mellem uddannelser under Kulturministeriet og de øvrige videregående uddannelser, hvor det er relevant.
Hvis designuddannelserne skal følge med den internationale udvikling, er det på høje tid, at designforskningen får et løft, således at vi i løbet af de kommende år får mulighed for at udbyde forskningsbaserede designuddannelser i Danmark.
Det tager lang tid at opbygge en forskningstradition, og jeg er ikke i tvivl om, at det bliver en krævende omstillingsproces, hvor det er vigtigt både at lære af udenlandske erfaringer og at tilrettelægge omstillingen, så det kan ske i takt med, at grundlaget herfor kan etableres på designskolerne.
En af de mange svære problemstillinger, vi helt sikkert kommer til at forholde os til, er, hvordan vi sikrer, at vi samtidig fastholder den fine danske tradition for kunsthåndværket.
Uddannelsesinstitutionerne under Kulturministeriet er spredt ud over hele landet, og mange af dem - som f.eks. konservatorierne - fungerer ikke blot som uddannelsesinstitutioner, men også som kulturinstitutioner i de byer, de hører hjemme i.
I en tid med hastig faglig udvikling repræsenterer
den geografiske spredning af institutionerne imidlertid også et problem.
Der er fare for, at de faglige miljøer bliver så små, at det kommer til at hæmme den faglige udvikling.
Derfor er der brug for at undersøge, om fagspecialerne kan fordeles på en mere hensigtsmæssig måde.
Regeringen ønsker at øge arbejdsdelingen mellem institutionerne på flere områder, således at vi får større og mere specialiserede faglige miljøer.
På denne måde kan vi både løfte det faglige niveau og fastholde den geografiske spredning.
Hvis dette skal lykkes, uden at det kommer til at betyde, at valgfriheden for den enkelte studerende indskrænkes, forudsætter det, at mulighederne for meritoverførsel styrkes, jf. det, jeg tidligere sagde om emnet.
Det var nogle af hovedpunkterne i det forslag til en flerårsaftale, som regeringen arbejder på for øjeblikket.
Jeg forventer at have et endeligt udspil parat i løbet af marts måned, hvor jeg vil indbyde Folketingets partier til at drøfte det.
Selv om jeg ikke er enig i alle forslagsstillernes synspunkter, er jeg sikker på, at der er grundlag for meget konstruktive drøftelser, og jeg er også sikker på, at vi kan opnå et bredt forlig om uddannelsesinstitutionerne under Kulturministeriet.
Afslutningsvis vil jeg kort berøre spørgsmålet om dimensionering af uddannelserne.
Vi vil fra regeringens side tage initiativ til at sikre, at optaget på uddannelserne kommer til at afspejle virkeligheden anno 2002, en virkelighed, hvor antallet af unge er faldende, uden at optaget er faldet tilsvarende, og en virkelighed, hvor der er stor arbejdsløshed inden for en række af de faggrupper, der uddannes på Kulturministeriets uddannelsesinstitutioner.
Tak for de mange spændende, vovede, konstruktive, utilregnelige, kunstneriske udtryk, der er kommet til orde her i dag.
Først til hr. Jens Rohde: Jeg deler fuldstændig hr. Jens Rohdes vurdering af dele af fondens arbejde.
Hvis man ser på nogle af de projekter, der er støttet,
er nogle af dem jo efterhånden blevet legendariske og er gået over i den danske mediedebat, f.eks. den berømte værtshustur, som foregik - sagt til fru Jytte Andersen - i Malmø og i København, støttet af fondens midler, og der er andre spændende projekter.
Dette kan vi godt fange ind i en ny struktur, som jeg til benefit for hr. Søren Søndergaard vil prøve at fortælle lidt om:
Se, vi er jo i øjeblikket i gang med en øvelse med hensyn til forskellige råd og nævn, hvor vi prøver at kigge på en ny struktur på hele området.
Den struktur, vi vil lave, vil være mere enkel, være mere gennemsigtig og vil betyde, at der er direkte kontakt mellem de støttende myndigheder, hvilket vil foregå via et armslængdeprincip, og så den kunstner, den gruppe, den form for kultur, der får støtte. Se, den nye struktur vil være tværgående.
Den nye struktur vil bl.a. få til opdrag at sørge for, at man kan lave kultur på tværs.
For det er rigtigt, som fru Bodil Kornbek og hr. Søren Søndergaard siger, at et af kulturens formål er at udfordre os alle sammen.
Der er ting, hr. Søren Søndergaard og jeg ikke bryder os om, og så er der ting, som vi er fælles om at blive begejstret for.
Dér må kulturen jo være med til at udfordre og skubbe til den udvikling, der er.
Alle de fornemme ord er jeg sådan set helt enig i, og det kan godt lade sig gøre i en ny struktur, og uden at vi har Kulturministeriets Udviklingsfond.
Til fru Jytte Andersen, som mente, at det var noget af en ærgerlig debut for den nye kulturminister at spille ud med et sådant forslag: Det synes jeg nu ikke.
Vi mener heller ikke, at formålsparagraffen helt har levet op til det, man har sagt.
I den berømte evalueringsrapport, som hr. Naser Khader omtaler heroppefra, står der på side 15, at det har været svært for KUF i praksis at leve op til sine egne krav.
Det står i evalueringen, så alt er altså ikke lutter begejstring, heller ikke hos de mennesker, der har evalueret KUF.
Det er også et svar til fru Jytte Andersen.
Vi mener altså ikke, at fonden kvalitativt har levet op til de krav, man bør stille til en offentlig fond.
Vi mener fra regeringens side, at man sagtens så at sige kan leve op til nogle af formålsparagrafferne i en ny struktur, det multimediemæssige, det flerkulturelle.
Til fru Louise Frevert: Jeg er fuldstændig enig i mange af de ting, som fru Louise Frevert siger heroppefra.
Tak for lykønskningen med forslaget så at sige.
Hvis der kom en sag på dagsordenen, oprettede man et nyt udvalg i stedet for at sætte sig ned og se på, om man kunne løse det inden for de eksisterende rammer og inden for den eksisterende økonomi.
Skal der absolut sidde et råd til at løse nogle af de problemer, der er?
Den form for logik støtter vi altså ikke fra regeringens side.
Sådan er det naturligt, sådan forsvarer man egne interesser.
Vi er mere interesseret i at se på strukturen på området, og hvordan man støtter kunsten og kunstnerne. Hr. Ole Sohn kom med en bemærkning om den eksplosion af nye råd og nævn, som regeringen er kommet med inden for de første 2 måneder.
Hr. Ole Sohn nævner, at vi har oprettet to nye råd.
Se, i samme periode har vi nedlagt over 130.
Det vil sige, at netto er vi på 128, og hvis vi fortsætter i samme tempo, skal det nok se godt ud med hensyn til afbureaukratiseringen og gennemsigtigheden.
Vi lever altså op til de valgløfter, vi har talt om.
Vi lever op til alt det, vi har sagt under valgkampen og før valgkampen, og det har vi så implementeret ved bl.a. vores råd- og nævnsøvelser.
Jeg er enig med hr. Ole Sohn i, at det afgørende for kulturen og kunsten også er at afprøve grænser.
Selvfølgelig er det det.
Der skal jo ikke sidde nogle smagsdommere i flere led og afgøre, hvad der er godt, og hvad der er dårligt.
Det er derfor, at vi laver en ny struktur på området, en mere gennemsigtig struktur, hvor man kan komme ud til den skabende kunstner, til den dygtige forfatter, som f.eks. opdriver historiske personer i Sovjetunionen, som udgraver historiske forhold, som er relevante for den politiske debat i Danmark; komme ud til billedkunstneren, der laver provokerende kunst, som vi kan tænke over; til musikeren, der laver musik, som vi kan sidde derhjemme og tænke videre over og blive klogere af.
De ting skal vi stadig væk støtte, men vi vil også have lov til at sige, at der ikke behøver være det bureaukrati og de mange mellemlag, og vi kan også godt gøre det på et noget lavere niveau.
Der vil vi prioritere.
Derfor er det også muligt inden for prioriteringen at sikre de formål, der er i Kulturministeriets Udviklingsfond, i de nye råd, der kommer.
Det er rigtigt, at de har en lavere bevilling end før, for vi har fra denne her regerings side valgt at sige, at der er nogle vigtige ting, vi vil støtte.
Vi vil støtte sygehusene med 1,5 mia. kr.
Vi vil støtte børnene med en bedre barselorlov.
Vi vil støtte de ældre.
Vi vil støtte med en bedre konkurrencepakke.
Selv efter den besparelse, vi har været igennem i Kulturministeriet, kan vi være glade og stolte over den milliardbevilling, vi stadig væk har til kulturens område i Danmark, og den hører til blandt de allerallerallerhøjeste og bedste i hele verden.
Til hr. Naser Khader: Jeg har været inde på evalueringen.
Jeg forstår godt, at hr. Naser Khader er skuffet.
Det er jo et, kan man godt sige, radikalt
eksperiment, et radikalt barn, og selvfølgelig skal den radikale ordfører ikke være begejstret for sådan et forslag.
Men vi mener nu altså stadig væk ud fra saglige hensyn, at det er relevant og rigtigt at nedlægge Udviklingsfonden.
Til hr. Søren Søndergaard: Jeg savner også reelle besparelsesforslag fra Enhedslisten.
Dem glæder jeg mig til at se.
De vil blive taget imod med kyshånd inden for alle områder.
Altså ikke bare nye udgiftsforslag og ikke bare nye skatter og afgifter for forskellige mennesker, man ikke bryder sig så meget om.
Med hensyn til de substantielle bemærkninger fra hr. Søren Søndergaard er jeg da enig i, at vi skal blive ved med at støtte også den tværgående form for kultur.
Det mener jeg også sagtens vi kan finde ud af i en ny struktur.
Så er der selvfølgelig en sammenhæng mellem det svar, jeg har givet til fru Pernille Rosenkrantz-Theil, og den skriftlige fremsættelse, fordi formålet med den her lov er toleddet: På den ene side laver vi en ny struktur, hvor vi tager alle de elementer med, som vi kan bruge fra Udviklingsfonden, og på den anden side sparer vi selvfølgelig også penge på området.
Vi må jo være med til at bidrage til, at samfundet kan fungere, og at vore sygehuse også kommer til at fungere på en ordentlig måde.
Så spørger hr. Søren Søndergaard til strukturen.
Den har jeg været lidt inde på, og den tager jeg gerne en diskussion med hr. Søren Søndergaard om, når vi nu er færdige med et udspil.
Så kan vi prøve at diskutere det både her i Folketingssalen og på bilaterale og multilaterale møder.
Afslutningsvis var jeg meget glad for at høre fru Bodil
Kornbeks bemærkninger om, at man kan tilslutte sig forslaget.
Jeg er også meget enig i de bemærkninger, som fru Bodil Kornbek kom med omkring kulturen, kunsten og igangsætningen, og jeg er enig med fru Bodil Kornbek i, at mange af de ting kan man godt støtte inden for de eksisterende rammer.