Peder Sass (S), 2002-04-11:
Idrætspolitisk Idéprogram er ikke et modstykke til den etablerede idrætsverden.
Det er en medspiller i udviklingen af dansk idrætskultur.
Alt var altså på plads fra den tidligere regering, både når det gælder, hvor lang tid denne gruppe skulle eksistere, og når det gælder de økonomiske rammer.
Endvidere var det aftalt, at der løbende skulle ske en uvildig evaluering af de igangsatte projekter og af hele projektet.
Nu kan jeg forstå på kulturministerens mange udtalelser, at forsøgsperioden vil blive stoppet trekvart år før dens udløb.
Idrætspolitisk Idéprogram er en succes, der har støttet mange initiativer, som fremmer skolebørns fysiske udfoldelsesmuligheder, og der er givet bevillinger til projekter med idræt for skolebørn i timerne lige efter skoletid.
Disse sidste initiativer må jo både undervisningsministeren og kulturministeren være stolte af og bakke op.
De har i hvert fald ved tidligere lejligheder givet udtryk for, at de havde tanker om at ville lave særlige initiativer på disse områder.
Vi har kunnet læse om projekter, der handler om friluftsliv for foreningsløse unge, projekter, som henvender sig til unge, der ikke tiltrækkes af de etablererde foreningstilbud, hvor man brugte naturens mange muligheder for fysisk aktivitet, projekter, som senere kunne videreføres i foreningsregi.
Der har været givet støtte til en række forsøgsprojekter med idræt for flygtninge og indvandrere og idrætssvage grupper.
Kulturministerens beslutning om at slutte før tiden får også karaktergivning - når vi nu taler om dét i disse tider - og i DGI's blad, Ungdom og Idræt, skriver de, at det er godt for de såkaldte normale, ressourcestærke danskere, men skidt for de skæve eksistenser.
Men jeg kan da glæde mig over, at der nu, hvor forsøgsperioden er gået ind i sit tredje år, er kommet nogle andre positive udsagn, og her vil jeg gerne citere et af de tre store idrætsforbunds nye formand, Peder Bisgaard, Dansk Firma-idrætsforbund, som for nylig skrev: Jeg må indrømme, at jeg har fået et noget mere positivt syn på programmets idégrundlag. Socialdemokratiet ønsker forsøgsperioden videreført til udgangen af indeværende år med et evalueringsarbejde, der sikrer, at alle dele af idrætsverdenen får muligheder for at anvende de indhøstede erfaringer fra disse projekter. Nu vil ministeren selvfølgelig påstå, at der under alle omstændigheder vil foregå et evalueringsarbejde, og at evalueringerne vil kunne anvendes.
Men jeg vil nok sige, at det bliver et amputeret projekt, når det lige pludselig stoppes, og dermed må jeg også mene, at afrapporteringen bliver lidt amputeret.
Vi ser gerne, at resultaterne af evalueringen bliver brugt til at se på hele det frivillige foreningsarbejde og dets vilkår i Danmark.
Ministeren har luftet nye tiltag på foreningsområdet, der tilsyneladende alene skal gælde inden for idrætsverdenen.
I Socialdemokratiet deltager vi gerne i drøftelser om bedre vilkår for foreningslivet, men vi deltager ikke i hovsaløsninger.
Vi anser det sociale samvær, der foregår i foreningerne, for værdifuldt for demokratiopdragelsen og som en vigtig modvægt til den stadig større individualisering, der foregår ude i samfundet.
Idrætten har også en vigtig opgave, når det handler om, at børn og unge får rørt sig og ikke bliver overvægtige.
Vi ser gerne, at sundhedsmotivet kommer til at spille en mere betydende rolle i den idrætsdebat, som vi skal føre her i Folketinget og andre steder.
Jeg ser gerne, at det sker i et samspil mellem forældre, skole, lokalsamfundet, så børn og unge får indsigt i de muligheder, der er for idrætstilbud ude i lokalsamfundet.
Så vil jeg gerne kommentere
enkelte af de ordførertaler, der har været
: Specielt vil jeg over for hr. Leif Mikkelsen, som taler meget imod statslig idrætspolitik, gøre opmærksom på, at i de projekter, der har været kørt, har både DGI, DIF og Dansk Firma-idrætsforbund, de tre største idrætsforbund, været stærkt involveret i arbejdet i den projektgruppe, der står bag ved disse projekter, og der har udviklet sig en positivitet bag de gode ideer, som man her har arbejdet med. Man får altså et indtryk af, når man hører den ordførertale, at det glemmes, at idrætten har vist modvilje med at turde risikere at bruge bevillinger af de tildelte ressourcer, de har fået, til egentlig at udvikle.
Jeg medgiver, at der i idrætsorganisationerne har været afsat puljer til forsøgsarbejde og udviklingsarbejde.
Det skal medgives, og den ros skal de også have.
Men der har også været stor uvilje til at gå ud og afprøve helt nye veje, som IPIP har taget fat om.
Så jeg konstaterer desværre, at der her ikke er en særlig positiv vilje.
Til Louise Frevert fra Dansk Folkeparti må jeg sige, at det er en misforståelse, at der her er tale om en ekstrabevilling.
Der er altså tale om en reduktion på 15 mio. kr., som vi mener fortsat burde kunne anvendes til projekter og videreførelse af projekter.
Men jeg oplevede, at der var en positiv tilkendegivelse
af, at der var en række områder, dans og andre ting, som er vigtige, og jeg håber, at der kan blive mulighed for, og vi er villige til Socialdemokratiet at indlede en dialog om det, at vi kan videreføre nogle af de tanker, som jeg her hørte, der blev givet udtryk for.
Til Det Konservative Folkepartis ordfører, fru Carina Christensen: Ja, der må jeg sige, at det var, som det kunne forventes, når man har en minister, der er ansvarlig for det pågældende område.
Men der var alligevel nogle positive bemærkninger om, at der bør findes nogle løsninger i fremtiden, og hvis jeg skal forstå det ret, så var der en forskel mellem, hvad Venstre giver udtryk for, og hvad De Konservatives ordfører giver udtryk for.
Det er positive tegn, så det kan være, at der måske også kan indledes en positiv dialog med De Konservative om at finde en model for at kunne videreudvikle disse her ting.
Hr. Ole Sohns positive bemærkninger vil jeg godt kvittere for.
Og ligeledes hr. Naser Khaders positive bemærkninger.
Selvfølgelig kan man spørge, hvorfor vi ikke skulle fortsætte en ny 3-årig periode, men den mulighed får vi, når vi starter op i næste folketingssamling, hvor vi kan prøve, om vi kan skaffe et flertal i Folketinget for, at vi kan videreføre disse tanker, som har været en succes.
Hr. Ole M. Nielsen talte for og imod, men hr. Ole M. Nielsen har læst de rapporter, der har været, og jeg kan forstå, at de rapporter, der er kommet frem til offentligheden, også har påvirket Kristeligt Folkeparti til at sige, at der er områder, der her bør videreføres i en eller anden form. Så for at vende tilbage til selve det Idrætspolitiske Idéprogram: Det er sørgeligt, at kulturministeren ikke har gjort sig nogen som helst tanker om, hvad der kan gøres for, at vi løbende kan sikre, at der sker en forskning og en videreudvikling af dansk idrætspolitik, før man nedlægger det Idrætspolitiske Idéprogram.
I denne sammenhæng var idéprogrammet med til at sikre, at Danmark fortsat var blandt de førende, når vi taler om at udvikle idrætspolitik i Danmark.
Nu bomber vi et godt initiativ langt tilbage uden at have gjort os nogen tanker om, hvad vi sætter i stedet for. Jeg må konstatere, at ministeren med den beslutning om at tage de 15 mio. kr. har scoret et selvmål.
Der er altså tale om, at der er skåret 15 mio. kr., og så er der, hvis jeg skal være lidt positiv over for ministeren, som jeg jo kender fra de menige pladser, det positive at sige, at der bliver 7 mio. kr., som kan bruges til de idrætssvage grupper.
Men det bliver hovsaløsninger, og det bliver ministeren, der tilsyneladende alene kommer til at beslutte, hvordan disse 7 mio. kr. skal anvendes.
Jeg så gerne, at disse erfaringer deltes med mennesker, som arbejder med området til daglig.