Lene Espersen (KF), 2006-03-14:
Jeg vil sige til hr. Kim Christiansen, at jeg ikke er bekendt med, om englænderne har en lovgivning, der er mere vidtgående, når man ser på det faktuelt, end den, vi har i Danmark.
Men det er da noget, der kan blive undersøgt, herunder også hvad effekten reelt har været af den engelske lovgivning.
Der er lidt en tendens til, at når der kommer sager op i pressen, kigger vi alle mulige andre steder hen end ind i vores eget land og siger, at det, andre gør, sikkert er det rigtige, uden sådan at gå ind og vurdere materielt, om det er den rigtige vej at gå.
Som jeg har sagt i min første besvarelse, men som jeg meget gerne gentager, har vi nogle af de mest vidtgående forsøgsregler overhovedet i Europa, og derfor tror jeg altså, at man skal passe på med at sige, at der kun er én løsning på det her problem.
Det kan være, at der er behov for en helt tredje ting.
Jeg er ikke i stand til at svare på det i dag.
Det her var en sag, der blev rejst for 36 timer siden.
I min bevidsthed blev den rejst sådan, at det her var et større problem, end jeg egentlig havde forestillet mig, og derfor synes jeg også, at det rigtige er, at rigspolitiet kommer med konkrete beskrivelser af, hvad det er for et problem, vi står over for, herunder også hvad vi kan gøre ved det.
Jeg ville ønske, at hr. Morten Messerschmidt en gang imellem havde en lille smule mere positiv tilgang til det her.
Jeg er klar over, at der er ting, som er vanskelige, og ting, der giver anledning til at stille spørgsmål.
Men jeg synes nu også, at der er meget godt at glæde sig over.
Ud over at der er en meget bred forståelse og enighed med Danmark i de synspunkter, som jeg har redegjort for, har jeg også tidligere tilkendegivet, og det gør jeg gerne igen, at Rådets juridiske tjeneste faktisk deler den opfattelse, som jeg har givet udtryk for.
Det synes jeg er positivt, ligesom det er positivt, at Kommissionen har ændret holdning.
Kommissionen indledte jo efter miljødommen med at sige, at det her skulle have konsekvenser for samtlige retsakter, der var vedtaget af Ministerrådet under søjle 3.
Den beslutning ændrede man til, at det skulle man alligevel ikke, efter at have lyttet til bl.a. Ministerrådet og Rådets juridiske tjeneste.
Så det nytter altså noget at være i dialog med hinanden, og det nytter at stille kritiske spørgsmål.
Som jeg har tilkendegivet en gang før, men gerne gentager, ser jeg selvfølgelig frem til det samråd, der skal være i Europaudvalget, så jeg får mulighed for nærmere at uddybe vores synspunkter om den nye sag, der nu er dukket op fra Kommissionens side omkring annullationssøgsmål.
Jeg vil sige til hr. Morten Messerschmidt, hvilket jeg også tilkendegav i samrådet, at jeg tror, dommen var en stor overraskelse for mange.
Men det handler altså om rækkevidden af den forfatning, som Danmark har tiltrådt.
Det, jeg har set som min fremmeste opgave, er naturligvis at få nærmere undersøgt rækkevidden af den dom, som blev afsagt.
Man kan sige, at den overraskelse og måske også den skepsis, som dommen har givet anledning til her i Danmark, ikke er et synspunkt, vi står alene med.
På det uformelle rådsmøde, jeg var til i midten af januar i Wien, var de synspunkter, som jeg redegjorde for i samrådet, bl.a. over for hr. Morten Messerschmidt, synspunkter, som mange af landene gentog, altså at man vil have en sikkerhed for, hvordan de nuværende traktatmæssige rammer skal forstås, herunder at man ikke skal forsøge at overfortolke den dom, som foreligger på miljøområdet.
Så jeg vil sige, at de generelle tilkendegivelser, som jeg kom med i oktober måned, står jeg stadig væk fast på.