runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Eva Kjer Hansen (V), 2005-01-13:
Jeg mener, det er afgørende for at kunne tage stilling til en udligningsreform, at man kender de opgaver, kommunerne skal tage sig af, og at man kender kommunernes sammensætning.
Det er simpelt hen en forudsætning, og så skal jeg i øvrigt sige til fru Line Barfod, at sigtet med kommunalreformen er en bedre service over for borgerne.
Line Barfod (EL), 2005-01-13:
Jeg kan oplyse ministeren om, at det, vi har fået oplyst fra statsministeren, er, at udligningsreformen først kommer i næste folketingsår, det vil sige, efter at alle lovforslagene er vedtaget.
Derfor vil jeg gerne høre, om ministeren seriøst mener, at Folketinget skal beslutte, at en række sager på det sociale område, der i dag varetages af amterne, skal lægges ud til kommunerne, og om ministeren vil garantere, at det ikke kommer til at betyde, at nogle borgere får ringere service.
Vi aner ikke, hvad ministeren lige har bekræftet, om kommunerne overhovedet har penge til at løfte opgaverne, fordi vi ikke ved, hvor mange penge den enkelte kommune vil få fremover.
Eva Kjer Hansen (V), 2005-01-13:
Jeg var inde på, at de samlede økonomiske ressourcer på området fortsat vil være til stede.
Det er de økonomiske ressourcer, der i dag bliver brugt i kommuner og amter, og det er jo meningen, at de penge skal blive på området og bruges til at løse de selv samme opgaver som i dag, men der ligger efter min mening en række forbedringer i, at vi nu får kun én myndighed på området.
Det er rigtigt, at kommunalreformen vil blive fulgt op af en udligningsreform, men det er jo afgørende for, hvordan en sådan reform skal se ud, at man kender både de opgaver, kommunerne skal tage sig af, og kommunernes sammensætning.
Jeg kan bekræfte, at arbejdet bliver fulgt op efter kommunalreformen, men jeg må medgive, at jeg ikke umiddelbart har den egentlige tidsplan for forløbet og for, hvornår det måtte være afsluttet.
Line Barfod (EL), 2005-01-13:
Jeg vil meget gerne vide, på hvilket grundlag ministeren mener, at det bliver til noget.
Hvis nu de penge, der i dag bruges i Storstrøms Amt til nogle af de børn, som hr. Villy Søvndal taler om der skal anbringes, ender, efter at regeringen har lavet sin udligningsreform næste år, i Gentofte Kommune, hvordan skal de børn nede fra Lolland, hvis kommuner ikke har fået de penge, så regne med, at deres kommuner har råd til fortsat at give dem den service, som de tidligere fik fra både amt og kommune?
Hvordan kan ministeren være sikker på, at det så bliver til noget, at de får den service, når ministeren ikke kan fortælle, om pengene ender på Lolland eller i Gentofte?
Eva Kjer Hansen (V), 2005-01-13:
Nu ligger der en plan for drøftelser om udligningsreformen og dermed klarhed over de økonomiske konsekvenser, og tingene må nødvendigvis komme i den rækkefølge.
Line Barfod (EL), 2005-01-13:
Hvis ministeren nu kan stå og sige, at de vil tage højde for alt det i udligningsreformen, hvorfor kan vi så ikke få det oplyst?
Hvorfor kan man så ikke allerede nu give os det forslag til udligningsreform og de beregninger af de økonomiske konsekvenser ude i den enkelte kommune, M040S33983504KAJE.FM.FM Page 3438
Monday, February 14, 2005 12:41 PM så vi kan gå ud og sige til de forældre, der har børn nede på Lolland: I kan regne med, at de penge fortsat vil være i jeres kommune og ikke ender i Gentofte Kommune, og at I kan få den samme service?
Eva Kjer Hansen (V), 2005-01-13:
Når vi nu kender de opgaver, kommunerne skal tage sig af, og vi kender kommunernes størrelse, så tager vi udgangspunkt i det i forbindelse med at finde ud af, hvordan udligningsreformen skal være, og den vil naturligvis tage højde for, hvilke opgaver og hvilke økonomiske belastninger der er hvor, akkurat som man plejer at gøre, når man diskuterer, hvordan udligningssystemet skal være.
Jørn Pedersen (S), 2005-01-13:
Sådan for historiens fuldstændigheds skyld skal jeg spørge fru Charlotte Dyremose, om vi nogen sinde fra vores side har talt om to, der begge var flygtet.
Det, vi har været optaget af, og som også fremgik af vores forslag i sin tid, var jo netop de efterladte her i landet og deres rettigheder.
Det er dem, vi har været optaget af, og alene kun dem.
Er det ikke rigtigt erindret af mig, eller har den konservative ordfører en anden opfattelse af den tidligere diskussion fra april-maj sidste år?
Charlotte Dyremose (KF), 2005-01-13:
Det lovforslag, som vi her behandler, har jeg indtryk af, at alle partier ligesom vi i Det Konservative Folkeparti synes er et længe ventet lovforslag.
Men vi må jo så også erkende, at da vi sidst behandlede et lignende forslag, dengang Socialdemokraterne i deres iver efter at være dem, der kunne sige: Vi kom først, vi kom først, vi gjorde det før de andre, kunne vi ikke støtte det, fordi vi fandt, at der var nogle juridiske betænkeligheder ved det.
Bl.a. lagde vi meget vægt på, at det er vigtigt, at man jo skal vide, at man er efterlyst, så man altså ikke kommer til at tage ydelserne fra nogle, der rent faktisk helt uskyldigt tilfældigvis er et eller andet sted henne i verden og ikke ved, at der er nogen, der mener, at der er et problem.
Og så også, at man naturligvis får sine retmæssige penge, hvis det viser sig, at de offentlige myndigheder på en eller anden måde har taget fejl.
Nogle problemstillinger, som vi drøftede under behandlingen af det tidligere lovforslag fra Socialdemokraterne, og som var noget af det, der var væsentligt for os Konservative i vores afM040S33983504KAJE.FM.FM Page 3442 Monday, February 14, 2005 12:41 PM visning,
var, at vi ville være helt sikre på, at de her to ting var på plads.
Derfor har vi også fra konservativ side drøftet indgående med socialministeren, at de her problemstillinger nu skulle være løst i det lovforslag, vi her behandler.
Og efter de indgående drøftelser er vi nu nået til den konklusion, at det her lige præcis er det lovforslag, som vi ønskede, og som lige præcis har det formål, at man netop, hvis man bevidst er efterlyst, er klar over, at man unddrager sig de offentlige myndigheder.
Samtidig er det sådan, at man får efterbetalt pengene, hvis det viser sig, at der ikke bliver fældet dom.
Derfor er vi utrolig glade for, at vores retsbevidsthed nu kan komme til udtryk ved, at vi selvfølgelig siger ja til, at man ikke skal have udbetalt offentlige midler, hvis man er på flugt fra de offentlige myndigheder.
Samtidig kan jeg til diskussionen, som Socialdemokraterne nu rejser om det med, om man er enlig, eller om man ikke er enlig, sige, at vi sådan set synes, det er ganske udmærket, at der i det her lovforslag ligger, at der netop bliver lavet en konkret vurdering, og at man naturligvis bliver betragtet som enlig og får ydelser efter det, hvis samlivet er ophørt, men at hvis man fortsat lever sammen i et fremmed land, for at man i fællesskab kan unddrage sig denne retsforfølgelse, som den ene ægtefælle burde komme hjem til Danmark til, så har vi altså ingen problemer med, at det, at man fjerner pengene fra den ene ægtefælle, ikke betyder, at den anden ægtefælle, som jo i princippet er medskyldig, fordi man er flygtet med ud af landet, skal til at have flere penge for at hjælpe med at holde ægtefællen væk fra domstolene.
Pia Kristensen (DF), 2005-01-13:
Jeg var ordfører på det lovforslag, som Socialdemokraterne fremsatte, og der gav jeg også udtryk for – hr. Karsten Nonbo kan læse, hvad jeg har sagt i min ordførertale – at vi meget gerne hurtigt ville have lukket det hul i lovgivningen, men at vi selvfølgelig også ville være med til at vedtage et lovforslag, der var juridisk holdbart.
Derfor var vi ligesom alle de øvrige partier i Folketinget enige i i Socialudvalget, at vi trak forslaget tilbage efter førstebehandlingen.
Der blev også skrevet et notat om, at socialministeren så ville arbejde videre sammen med Justitsministeriet om at lave et rigtig godt forslag.
Vi synes, det er et rigtig godt forslag, der ligger her, og vi siger ja til det.
Karsten Nonbo (V), 2005-01-13:
Jeg vil spørge fru Pia Kristensen, om fru Pia Kristensen ikke kan se, at der er forskel på lovgivning på baggrund af enkeltsager og ikkeenkeltsager, og at enkeltsagerne kan gøre, at man ikke skal lovgive ud fra dem, men at man godt kan bruge dem i det videre lovgivningsmæssige arbejde.
Derfor er man jo nogle gange nødt til at afvise noget, der blev sagt i forbindelse med en enkeltsag.
Jeg kan ikke huske, om fru Pia Kristensen var ordfører i sidste samling, da vi drøftede det.
Da vi afviste lovforslaget fra Socialdemokratiet på daværende tidspunkt, var det jo, fordi vi fandt, at det ikke var godt nok.
Vi har alle sammen haft en fælles vilje til at ville det rigtige, og nu er vi også nået dertil.
Skulle vi ikke hellere glæde os over det?
Pia Kristensen (DF), 2005-01-13:
Det er korrekt.
Da vi førstebehandlede Socialdemokraternes lovforslag i april, gav den daværende socialminister udtryk for, at hun var meget villig til at gå ind i arbejdet, at Justitsministeriet og Socialministeriet skulle sætte sig sammen og så prøve at lave et forslag, der juridisk kunne bære.
Men jeg går tilbage til december måned i 2003, hvor sagen med den herre, der havde bosat sig i Sydafrika og havde hævet pension i 16 år, kørte.
Der stillede vores hr. Peter Skaarup et § 20-spørgsmål til den daværende socialminister, og dengang var socialministeren ikke interesseret i at begynde at kigge på lovgivningen.
Men det er rigtigt, at den daværende socialminister havde ændret holdning i april måned, og vi er selvfølgelig utrolig glade for, at der nu ligger et gennembearbejdet lovforslag, og vi støtter det.
Charlotte Dyremose (KF), 2005-01-13:
Jeg faldt bare lige over noget.
Jeg tror bare lige, vi skal have rettet en lille misforståelse, for fru Pia Kristensen sagde, at vi fra regeringspartiernes side skulle have været imod det her på et tidspunkt.
Monday, February 14, 2005 12:41 PM ønsket at gøre det her, men at man ikke har ønsket at fremsætte et lovforslag over hals og hoved med den risiko for juridiske problemer, som der jo var i det forslag, Socialdemokraterne fremsatte, og at man har ønsket at gøre arbejdet grundigt og derfor først fremsætter det nu.
Jørn Pedersen (S), 2005-01-13:
Jeg kan allerede nu bebude, at vi vil have det her klaret fuldstændigt op i form af spørgsmål til ministeren, for hvis vi ikke er uenige om, hvordan verden ser ud, så er der jo ingen grund til, at der skal være misforståelser om det.
Jeg vil bare sige, at begrebet en konkret vurdering ikke er det samme som retssikkerhed.
Så vi skal lige have fundet ud af, hvad gemmer der sig der.
Pia Kristensen (DF), 2005-01-13:
Formålet med lovforslaget er at hindre, at personer, der bevidst unddrager sig strafforfølgning eller straffuldbyrdelse her i landet, samtidig modtager offentlige ydelser.
Det er stødende for den almindelige retsopfattelse, at det offentlige ved udbetaling af ydelser medvirker til, at de her personer kan opretholde unddragelsen.
Forrige år var vi vidne til, at en eftersøgt og sigtet våbensmugler i 16 år havde hævet dansk folkepension fra sit eksil i Sydafrika.
Jeg kunne da egentlig godt tænke mig at spørge socialministeren, om det her lovforslag vil medføre, at det straks bliver muligt, at udbetalingerne af hans folkepension kan ophøre med øjeblikkelig virkning, og at det ligeledes gælder for andre personer, der måske er i samme situation.
Da den sag kørte i medierne, mente den daværende socialminister ikke, at der var grundlag for at gennemgå hele det offentlige systems praksis for udbetaling af sociale ydelser, ej heller at der skulle ske ændringer i pensionsloven med henblik på at inddrage folkepensionen til personer, der forgæves er forsøgt udleveret fra udlandet til strafforfølgning i Danmark.
I Dansk Folkeparti er vi meget glade for, at regeringen har ændret holdning, sådan at vi nu kan behandle et lovforslag, som kan lukke hullet i lovgivningen, for det er selvfølgelig uholdbart, at personer, der er efterlyst endog for alvorlige lovovertrædelser, stadig kan modtage sociale ydelser.
Sidste år behandlede vi et lignende forslag, der var fremsat af Socialdemokraterne, og jeg vil sige, at vi, hvis det havde været juridisk korrekt, havde støttet det.
Men det var dengang regeringens opfattelse, at der var nogle tekniske og juridiske problemer, der skulle løses først, og Dansk Folkeparti var ligesom andre partier positive over for ministerens tilsagn om, at regeringen ville fremsætte et lovforslag efter en grundig gennemgang af alle de juridiske aspekter.
I Dansk Folkeparti er vi helt enige i, at man ikke skal vedtage et lovforslag, hvis der er nogle retssikkerhedsmæssige betænkeligheder.
Lotte Bundsgaard (S), 2005-01-13:
Som det er blevet sagt et par gange her i salen, fremsatte vi Socialdemokrater for et stykke tid siden et lovforslag om, at det skulle være muligt at fratage efterlyste mennesker deres pension, hvis de ikke mødte frem, når politiet efterlyste dem som følge af særlig bestyrket mistanke om alvorlige lovovertrædelser.
Vi fremsatte det her forslag, fordi vi mener, at det er krænkende og stødende, at mennesker kan få udbetalt deres pension, også selv om de ikke møder op, når de er efterlyst af politiet.
M040S33983504KAJE.FM.FM Page 3440 Monday, February 14, 2005 12:41 PM
Da vi her i Folketinget behandlede vores forslag, var der bred enighed om, at det burde der gøres noget ved, og ministeren lovede også at fremsætte lovforslag på området.
Vi Socialdemokrater er, som også hr. Jørn Pedersen har sagt, glade for, at det her lovforslag er blevet fremsat.
Vi er enige i, at man skal stoppe udbetalingen af en lang række offentlige ydelser, når mennesker bevidst unddrager sig strafforfølgelse eller straffuldbyrdelse her i landet.
Derfor er vi langt hen ad vejen enige i lovforslaget, men vi har dog en enkelt betænkelighed, som også hr. Jørn Pedersen fremhævede lige før, nemlig den, at det her kan gå ud over pårørende.
Så skulle hun have udbetalt ydelser som enlig.
Vi skal jo ikke straffe de pårørende, men sikre, at de, der skal møde frem og tale med politiet, også gør det.
Så alt i alt mener vi altså, det er et godt lovforslag, men der er et par ting, vi skal have set på i udvalgsarbejdet.
Eva Kjer Hansen (V), 2005-01-13:
Det må nødvendigvis blive en gentagelse af spørgsmål-svar-runden, der går på, at det er en forudsætning, at vi kender til, hvilke opgaver det præcis er, kommunerne skal løse, og hvordan kommunerne ser ud.
Før kan vi af gode grunde ikke gå i gang med udligningsreformen.
Det er også derfor, som jeg har bebudet, og som fru Line Barfod udmærket ved, vi nu går i gang med drøftelser om, hvordan udligningsreformen skal være.
Hermed sluttede forhandlingen.
Hermed sluttede forespørgslen.
Lovforslaget sattes til forhandling.
Forhandling
Jørn Pedersen (S), 2005-01-13:
Jeg vil gerne sige til Venstres ordfører, at jeg er meget taknemlig for, at vores parti bliver nævnt, for det var sådan set os, der rejste sagen.
Jeg har et spørgsmål, for jeg kan se, når jeg kigger lovforslaget igennem, som jeg for øvrigt er enig i er meget fornuftigt, at der måske er et sted, der kan være et problem, og det er med hensyn til den ægtefælle eller samlever, der kan være tilbage, og vedkommendes økonomiske forhold.
Der kunne jeg godt tænke mig at spørge Venstres ordfører: Er det noget, Venstre vil være med til at undersøge i forslaget?
For til forskel fra det forslag, som vi i sin tid kom med, hvor vi sagde, at vedkommende skal stilles som en reelt enlig, er det lidt mere uklart her, synes jeg.
Jeg tænker mere på den, der er efterladt, og de børn, der måtte være, end jeg tænker på den person, som vi er enige om ikke skal have ydelsen.
Men vil Venstre være positive over for i et udvalgsarbejde at kigge på det?
Charlotte Dyremose (KF), 2005-01-13:
Hvis vi kun taler om dem, der måtte være her i landet, mens den anden ægtefælle er flygtet ud af landet, så er det da selvfølgelig min klare overbevisning, at personen jo så står som reelt enlig.
Men så er det jo netop også, at det her lovforslag lægger op til, at man så ved den konkrete vurdering netop vurderer, at vedkommende bor alene i Danmark og derfor er at betragte som reelt enlig i modsætning til den situation, hvor man sammen er flyttet til eksotiske himmelstrøg og derfor begge to er bevidste om, at man nok burde rejse hjem, så den ene part kunne få den domsfældelse, som vedkommende burde få.
Jørn Pedersen (S), 2005-01-13:
Jeg vil bare være helt sikker i min sag: Er det sådan, at vi, hvis det svar, Venstres ordfører kommer med nu, ikke er dækkende ved nærmere undersøgelse, så måske kan få partiet Venstre med til at diskutere det her en ekstra gang i udvalget?
Det er alene det, jeg spørger ind til.
Jeg kan godt se ideen i lovforslaget, men hvad nu, hvis det ikke er reelt nok?
Det var det, der var min hypotese, og derfor mit spørgsmål.
Karsten Nonbo (V), 2005-01-13:
Nu har jeg i mit virke her lært, at man altid skal være forsigtig med at svare på hvis'er, men man skal aldrig afvise dialog, så det må være mit svar.
Først vil jeg da gerne kvittere.
Det var jo et lovforslag, der næsten skulle have været fremsat lige inden jul, for så havde julefreden næsten sænket sig, kunne det lyde som om på vores tale.
Snittet skal være dér, at vi, hvis personen er efterlyst, lukker for fødekanalerne til den person.
Så skal man konkret ind og vurdere, om man er i gang med at lukke for andres.
Det tror jeg ikke man er, for moderen modtager stadig væk, hvis det er en mand, der er efterlyst, sine børneydelser og alle andre ydelser til barnet.
Det er der taget højde for.
Det er mit svar.
Mogens Nørgård Pedersen (KD), 2005-01-14:
Jeg beklager, at jeg får udtrykt mig uklart, men når jeg spørger, om fagforeninger kan arbejde sammen, så mener jeg på den samme arbejdsplads.
Er det egentlig en helt utænkelig situation for hr. Søren Søndergaard, at to fagforeninger kan være på den samme arbejdsplads?
Søren Søndergaard (EL), 2005-01-14:
I det omfang, jeg forstår spørgsmålene, forholder de sig jo overhovedet ikke til det, vi diskuterer.
Problemet er jo, hvis vi har en arbejdsplads, hvor f.eks. en tredjedel melder sig ud, f.eks. slagteriet i Ringsted, hvor en tredjedel har meldt sig ud af fagforeningen, fordi de hellere vil spare kontingentet, og al ære og respekt for det.
De vil sikkert gerne nyde godt af den overenskomst, der er skabt, men de vil godt spare kontingentet; de melder sig ud med støtte fra Kristendemokraterne.
Hvad så i den situation, hvor der skal træffes en aftale om, hvad der skal ske med arbejdspladsen?
Hvad med den situation, hvor der skal træffes en aftale om, hvilke arbejdsforhold man skal acceptere, om man skal afvige fra overenskomsten eller hvad?
Skal de folk, som så aldrig nogen sinde har betalt til systemet, så også være med til at afgøre det?
Jeg synes, at Kristendemokraterne snakker uden om det, der er de reelle problemer i denne her sag.
Mogens Nørgård Pedersen (KD), 2005-01-14:
Ja, det kan vel næppe være på grund af hr. Søren Søndergaard, at man ikke måtte slås på B&W, det tror jeg næppe, men det vidner blot om, at hr. Søren Søndergaard jo har en reference, som ikke er af nyeste dato.
Det er dog trods alt sjældent, at man har set, at man i nutiden har sloges for det daglige brød.
Men vil hr. Søren Søndergaard ikke anerkende, at fagforeningerne godt kan arbejde sammen?
Og skal jeg forstå det sådan, at hr. Søren Søndergaard gik ind for eller ville have, at vi indførte nogle minimumsrettigheder på arbejdsmarkedet for at sikre løndumping?
Ida Jørgensen (RV), 2005-01-14:
Sådan som jeg husker de her referater fra dommene i lands- og Højesteret, har de lagt vægt på, at medarbejderne har været klar over, at det var et kendt vilkår, da de blev ansat.
Men spørgsmålet er jo, selv om det her vilkår er kendt: Er det så et rimeligt vilkår?
Man kunne jo altså sagtens stille nogle vilkår, som var kendt, men som var ganske urimelige.
Jeg går ud fra, at det, som Menneskerettighedsdomstolen vil tage stilling til, er, om dette kendte vilkår forekommer urimeligt i forhold til menneskerettighedserklæringen.
Ole Vagn Christensen (S), 2005-01-14:
Derfor kan man jo ikke udelukke, at det er en grund til, at Menneskerettighedsdomstolen sådan set også har maksimeret dommerantallet.
Ida Jørgensen (RV), 2005-01-14:
Jeg betragter det mest som en kommentar til det, som jeg har sagt.
Jeg vil bare gentage, at jeg mener, at Menneskerettighedsdomstolen anser det for en principiel sag, når de sætter 17 dommere til at se på det.
Og hvad grunden til det er, kan jeg jo ikke svare på.
Først så vil jeg lige komme med en korrektion.
Og så til spørgsmålet om, hvorvidt en ansat i Det Radikale Venstres folketingsgruppe også skal være medlem af Det Radikale Venstres landsorganisation.
Det er altså et problem, vi aldrig har haft, så vi har aldrig taget stilling til det.
Jeg vil da indrømme, at det ville være meget utraditionelt, hvis det var på den måde.
Men jeg kan bare sige, at det aldrig har været et problem, og vi synes, at der er masser af forhold i det her samfund, som er et problem, som vi vil bruge vores energi på at gøre noget ved i stedet for at løse nogle forhold, som aldrig har givet anledning til problemer.
Jeg har ikke ret meget lyst til at tage stilling til, hvad Enhedslisten kræver af sine ansatte.
Egentlig synes jeg, det er noget, som Enhedslisten sådan må afgøre med sig selv.
Når jeg nu bliver spurgt, så vil jeg sige, at jeg synes, det må være op til den enkelte at bestemme, hvilket politisk parti man er medlem af.
Jeg kan nok se, at det ville være en fordel at være medlem af partiet, det må være meget vanskeligt at være radikal og så arbejde for Enhedslisten loyalt, men der er politisk frihed, og der er foreningsfrihed, så i princippet synes jeg, at det skulle være Enhedslistens ansatte, der selv bestemte, om de ville være medlemmer af Enhedslisten.
Men jeg vil tro, at når de søger ansættelse hos Enhedslisten, så er det, fordi de er så overbeviste om, at det er et godt sted at arbejde, at de også frivilligt ville melde sig ind.
Jamen dem vil vi tage alvorligt.
Og jeg er da overbevist om, at det vil dæmpe vores kritik, hvis man kommer frem til, at det ikke er imod menneskerettighederne.
Søren Søndergaard (EL), 2005-01-14:
I Enhedslisten har vi det sådan, at de ansatte i vores sekretariat skal være medlemmer af Enhedslisten for at arbejde der.
Det stiller vi krav om.
Mener Det Radikale Venstre, at det skal afskaffes, sådan at vi fremover kan være tvunget til at have medlemmer af Dansk Folkeparti eller for den sags skyld Det Radikale Venstre i vores sekretariat?
For det andet vil jeg godt høre, for det var et interessant spørgsmål – sådan set ikke særlig teoretisk – som fru Ida Jørgensen stillede til hr. Ole Sohn, nemlig om konsekvensen af Menneskerettighedsdomstolens afgørelse, der kommer til efteråret.