runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anne Baastrup (SF), 2003-04-24:
Jeg kvitterer for, at fru Birthe Rønn Hornbech erkender, at der er noget, der hedder et uddannelsessystem, og at der også er noget, der hedder tekniske skoler.
Jeg kan forstå indirekte i fru Birthe Rønn Hornbechs besvarelse, at der også var en erkendelse af, at der mangler praktikpladser.
Men det, jeg ikke fik fru Birthe Rønn Hornbech til her fra talerstolen at kommentere, er: Mener fru Birthe Rønn Hornbech, at det er en del af behandlersamfundet, at man laver en uddannelse, som unge mennesker rent faktisk kan gennemføre, hvor de starter ved år 1 og så har en viden om, at de kan afslutte år 3 eller år 4 med en gennemført uddannelse, eller mener fru Birthe Rønn Hornbech, at unge mennesker, der går på en teknisk skole, ikke er så meget værd?
For jeg er hundrede procent sikker på, at Venstre, hvis det havde drejet sig om gymnasieelever, som fik besked på, at de efter 2. g ikke kunne gennemføre med 3. g, fordi der ikke var plads, så ville have en helt, helt anden høj toneføring omkring det problem, at vi har en meget stor gruppe af unge, der ikke kan gennemføre deres uddannelse.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2003-04-24:
Er vi virkelig nået så langt med Det Radikale Venstre, at Det Radikale Venstres ordfører i år 2002 mener, at det er sådan, at hvis der er en ung, der ikke har en praktikplads, så har han ikke andet at bestille i dagens Danmark end at falde i dårligt selskab?
Så er det et meget svagt samfund, den tidligere regering har opbygget, og så er det nogle meget svage medmennesker, som efter fru Elisabeth Arnolds opfattelse befolker Danmark.
Så får jeg at vide, at jeg er stædig, fordi jeg siger, at det er gammeldags at forebygge.
Det er jo også den måde, man kan føre en politisk mudderkastning på, når man nu ikke evner en dialog.
Man kan tage udgangspunkt i noget, der ikke er sagt.
Det, jeg har sagt var gammeldags, og hvor fru Elisabeth Arnold var fornærmet over, at jeg ikke havde taget hende med, var, at for mig og for Venstre er det traditionelle socialdemokratiske velfærdssamfund, hvor man bare ansætter flere og flere behandlere til at løse problemerne, gammeldags for et liberalt parti.
Nu har vi altså fået en borgerlig regering, der godt vil have orden i økonomien, der gerne vil have en rimelig balance mellem den offentlige og den private sektor, og som netop vil skabe gang i den private sektor, også for at der kan blive flere praktikpladser, og det er jo ikke bare her, man vil have praktikpladser.
Men jeg forstår, at denne regerings økonomiske politik er roden til, at der bare vil blive rockere overalt.
Jeg synes ikke, det er en saglig måde at argumentere på.
Elisabeth Arnold (RV), 2003-04-24:
Det er jo en imponerende stædighed, fru Birthe Rønn Hornbech lægger for dagen, når hun fastholder, at det er gammeldags at forebygge, og at det personlige ansvar er det altafgørende.
Det viser sig jo gang på gang, at den nuværende regering skærer ned på de områder, der er forebyggende, og derfor er det jo rimeligt nok, at vi er nogle, der siger: Forebyggelse er vigtig, langsigtet arbejde er vigtigt.
Og så vil jeg komme med det sidste argument til fru Birthe Rønn Hornbech: Jeg tror, at fru Birthe Rønn Hornbech og jeg er enige om det gamle borgerlige ord, der hedder, at lediggang er roden til alt ondt.
Det vil sige, at der er flere og flere unge, der går ledige rundt, og som ikke har noget at fordrive tiden med, andet end at finde sig noget dårligt selskab.
Så hjælper det ikke ret meget, at vi står her og appellerer til forældreansvar.
Anne Baastrup (SF), 2003-04-24:
Desværre havde jeg ret.
Fru Birthe Rønn Hornbech er slet ikke klar over, at der er unge, som starter på en teknisk uddannelse, men som ikke kan gennemføre den, fordi de ikke kan få praktikplads.
Det er simpelt hen helt uden for fru Birthe Rønn Hornbechs verdensbillede, at folk skal have en uddannelse, og at samfundet som sådan må have en forpligtelse
til at sikre som punkt et, at de unge får en uddannelse og som punkt to, at det er en kvalificeret uddannelse.
Fru Birthe Rønn Hornbech reagerede overhovedet ikke på det faktum, at vi har en lang række unge, som ikke kan gennemføre en uddannelse på en teknisk skole.
Hvad vil fru Birthe Rønn Hornbech så gøre den dag, hun har brug for en folkepension, for det er jo de unge, der skal sørge for, at samfundet er rigt nok til at give en folkepension? Fru Birthe Rønn Hornbech svarede slet ikke på det.
At give en ung en uddannelse, skal det nu være behandling også, så kan jeg simpelt hen overhovedet ikke se ret meget i det offentlige samfund, som ikke efter fru Birthe Rønn Hornbechs opfattelse er behandling.
Nu må jeg have en forklaring.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2003-04-24:
For mig er det altså gammeldags, at man altid i SF og Socialdemokratiet påkalder sig behandlersamfundet, når man vil have løst problemer.
Så skal jeg meget undskylde, at fru Elisabeth Arnold er fornærmet, fordi jeg ikke har kritiseret fru Elisabeth Arnold tidligere i dag.
Det skyldes naturligvis, at jeg har forsøgt at bruge mine kræfter på at svare dem, der har spurgt mig.
Men i øvrigt mener jeg nu, at der er meget store nuancer mellem Socialdemokratiet og SF på den ene side og De Radikale på den anden side, netop når det drejer sig om at hylde behandlersamfundet.
Der er det egentlig mit indtryk, at Det Radikale Venstre til daglig i højere grad hylder det personlige ansvar end de to andre partier, men det skal jeg selvfølgelig overhovedet ikke blande mig i.
Fru Elisabeth Arnold spørger: Hvad gør man så med de forældre, som ikke hører debatterne her.
Jamen der gør man alt det, som jeg har forsøgt at forklare hele dagen og justitsministeren ligesådan.
Der er jo masser af forebyggende arbejde, og hele det tværgående arbejde gennem forskellige myndigheder breder sig jo også, men man kan jo kun kalde hestene til truget, man kan ikke altid få dem til at drikke.
Men det er jo præcis det, politiet tager sig af, når de underviser på skolerne og fortæller om kriminalitet, og når de er ude i nærmiljøet i SSP-samarbejdet.
Det er jo, som om man vil fremstille Danmark som en stat, hvor der overhovedet ikke er politi, og hvor der overhovedet ikke er behandlere.
Det er altså en fejl grundholdning at have, hvis man tror, at man kommer længere ad den vej med at få folk til at tænke sig om selv og forældre til at tage ansvar for deres børn ved at blive ved med at forlange udgiftskrævende foranstaltninger, som skal gå til yderligere at forøge behandlervældet.
Det er ikke Venstres grundholdning, og jeg må igen sige for balancens skyld: En del af det præventive rockerarbejde er altså også, at de, der så har begået forbrydelser, virkelig bliver sat ind og dømt for de ting, de har begået.
Anne Baastrup (SF), 2003-04-24:
Jeg vil også sige, at fru Birthe Rønn Hornbech ikke har klaret sig så rædselsfuldt godt i den her argumentation mod det forslag til vedtagelse, som bl.a. også SF står bag.
Det, jeg så godt vil spørge om, er: Hvad gammeldags tænkning er der ved, at man vil sikre, at antallet af praktikpladser øges? Vi står jo i en situation nu, hvor en lang række unge starter på en teknisk skole.
Det er ikke muligt for dem at gennemføre deres uddannelse, fordi de ikke kan få praktikpladser.
Og så vil jeg tegne et billede, som måske i højere grad svarer til den virkelighed, som fru Birthe Rønn Hornbech og hendes partimedlemmer lever i: Det ville jo svare til, at man sagde til 2. g'erne på et gymnasium, at de ikke kunne komme i 3. g, for der var ikke plads.
Så her for et par år siden blev der gennemført en ungdomssanktion.
Den ungdomssanktion kan ikke blive en succes, hvis det er sådan, at fru Birthe Rønn Hornbech anser det for at være gammeldags at sikre, at der rent faktisk er nogle socialpædagogiske institutionspladser, der retter sig mod at tage disse unge, som skal videre fra det lukkede system og ud i det åbne, således at den ungdomssanktion rent faktisk kan blive en succes.
Elisabeth Arnold (RV), 2003-04-24:
Nu har jeg siddet meget tålmodigt og lyttet på alle ordvekslingerne i forbindelse med fru Birthe Rønn Hornbechs indlæg, og nu er jeg altså efterhånden blevet meget fornærmet over, at Det Radikale Venstre ikke også nævnes blandt de gammeldags partier, der absolut vil forebygge.
Jeg synes, det er meget forkasteligt, at fru Birthe Rønn Hornbech kun kaster sig over Socialdemokratiet.
Det koster altid at forebygge, det gør det altid.
Det gør det også, når det handler om sygdomme; det gør det, når det handler om kriminalitet; det gør det, når det handler om færdselsuheld.
Det koster altid at forebygge.
Jeg vil gerne spørge fru Birthe Rønn Hornbech, om hun virkelig mener, det er gammeldags at forebygge, og at det derfor ikke er noget, som moderne partier skal beskæftige sig med.
Dernæst til hele diskussionen om forældreansvar.
Det er rigtigt, at der selvfølgelig er et forældreansvar, når man skal tale om forebyggelse eller om mindskelse af rekruttering til rockergrupperne.
Men hvad gør man med de forældre, som jo ikke hører de debatter, der foregår her, og som ikke læser aviser?
Der er jo masser af forældre, som ikke er i stand til at løfte det ansvar.
Ja, selv rockere får børn.
Så hvis man ikke har en generel forebyggelsesindsats, sker der jo ikke noget som helst.
Lissa Mathiasen (S), 2003-04-24:
Naturligvis er jeg ikke uenig med fru Birthe Rønn Hornbech i, at forældrene har et ansvar, naturligvis har de det.
Men det er dog et sølle svar at give de forældre, som sidder med en frygt og en angst, og som har oplevet, hvad det betyder, når deres børn bliver grebet af rockernes fangarme.
Det er et sølle svar fra Venstre at give de forældre, som er bekymrede for, at deres børn måtte blive grebet af de fangarme.
Det er åbenbart Venstres svar, det er åbenbart Venstres menneskesyn, at det er de forældres, det er de unges eget ansvar.
Det kan ikke på nogen måde skjules, heller ikke her i dag, og det håber jeg også at fru Birthe Rønn Hornbech er enig i, at det var den borgerlige regering - sammen med Venstre bl.a. - som fjernede pengene til beboerrådgivere.
Det er ikke et initiativ, der kan stå alene.
Det var vi da godt klar over, men det var et meget væsentligt bidrag netop til hjælp til en række af de her unge; et bidrag, som man nu har fjernet, som regeringen ikke mente var nødvendigt at fortsætte.
Jeg spørger bare en gang til: Der var ikke i fru Birthe Rønn Hornbechs ordførertale et eneste bud på, hvad man vil gøre for at styrke, for at sikre den forebyggende indsats, så
unge ikke bliver rekrutteret til rockermiljøerne;
er der ikke fra Venstres side bare nogle få bud på, hvad man vil gøre ud over at sige, at det må forældrene selv klare?
Aase D. Madsen (DF), 2003-04-24:
Det er jo sagen i en nøddeskal, at hr. Arne Toft som borgmester godkendte disse barmarksværker.
Man må regne med, at hr. Arne Toft, som jeg anser for en dygtig politiker, har haft øjnene åbne, og så må hr. Arne Toft have gjort det ud fra de præmisser, at når man fik Energistyrelsen til at blåstemple de samfundsøkonomiske virkninger af de projekter, der blev sendt ind, var der givet garantier for, at man skulle følge olieprisen.
Men hvad med de stakkels mennesker, der ikke har den viden, som en forhenværende borgmester har?
Har vi herinde ikke ansvaret for, at det, som Energistyrelsen har givet grønt lys for, skal de holdes skadesløse for?
Har vi ikke et ansvar for det?
Jann Sjursen (KRF), 2003-04-24:
Det er måske lige før, det kan være en fordel for debatten, at jeg ikke har deltaget i forhandlingerne.
Men jeg skal i hvert fald på Kristeligt Folkepartis vegne, da vores ordfører, fru Tove Videbæk, ikke kan være til stede, fremføre følgende: Drømmer vi eller er vi vågne, var overskriften i en pressemeddelelse fra Landsforeningen for Arbejdsskadede
, da de havde set aftalen omkring den nye arbejdsskadereform.
Andre skrev: Arbejdsskadeforlig - et stort fremskridt.
I det hele taget var det svært at få armene ned efter færdiggørelsen af aftalen omkring arbejdsskadereformen.
Inden vi fra Kristeligt Folkepartis side gik ind i denne forhandling, var det vigtigt for os at fokusere på, at ulykkesbegrebet skulle være enklere og mere forståeligt, og at flere arbejdsskader ville blive anerkendt, at man ikke skulle kunne afvise en skade, fordi den kunne regnes som forventelig i et bestemt erhverv.
Dette har været komplet uforståeligt for borgerne, for lønmodtagerne. Samtidig var det vigtigt for os, at sagsbehandlingstiden for den enkelte borger blev kortere.
Der har været urimelig lange ventetider.
Arbejdsskadede har ventet i årevis på at få deres sag afsluttet, og samtidig med lidelserne og den nedsatte livskvalitet har de økonomisk måttet leve i uvished i flere år.
Et andet element, som var vigtigt for Kristeligt
Folkeparti,
var, at hele sagsbehandlingen og forståelsen af, hvad der overhovedet foregik, skulle gøres mere gennemsigtig.
Der herskede stor enighed om, at skadesbegreberne skulle forenkles og udbygges, sådan at alle kunne forstå, hvad man regner som en ulykke som følge af arbejdet, og hvad der er en erhvervssygdom.
Der var enighed om, at vi skulle have et mere retfærdigt og gennemskueligt system, der ville føre til anerkendelse af flere arbejdsskader.
Endelig var der enighed om, at sagsbehandlingstiderne også skulle forkortes, og for at det reelt kunne ske, var der vilje til at give Arbejdsskadestyrelsen flere ressourcer, så ventetiderne reelt kan nedbringes nu.
Line Barfod (EL), 2003-04-24:
Jeg kan forstå, at en stor del af debatten i dag både nu og til tidligere ordførere skal gå på at repetere, hvad hele forhandlingsforløbet har været.
Man kan sige, at det sådan set startede med, at Socialdemokratiet og De Radikale fremsatte et forslag til arbejdsskadereform, som Dansk Folkeparti og regeringen ikke ville støtte, og at store dele af det, der nu ligger på bordet fra regeringen, svarer til det forslag, som Socialdemokratiet, Radikale, Enhedslisten og SF støttede.
Vi kunne faktisk have fået mange af de her forbedringer gennemført allerede for 1 år siden, hvis Dansk Folkeparti havde villet støtte det på det tidspunkt. Så jeg kan ikke helt bekræfte hr. Bent Bøgsteds opfattelse af, hvordan udviklingen og forløbet har været omkring denne her arbejdsskadereform.
Jeg synes, vi nu skal være enige om, at der er opnået en række gode forbedringer for de arbejdsskadede.
Desværre tager man så en del af finansieringen fra de arbejdsskadede selv.
Det synes vi er et problem.
Bent Bøgsted (DF), 2003-04-24:
Jeg kan ikke lade være med at gå herop, for det er sådan lidt af en soap opera, det her er ved at udvikle sig til.
Men det kunne være, fru Line Barfod kunne hjælpe hr. Anders Samuelsen og trøste ham lidt med denne her arbejdsskadelov.
Er fru Line Barfod ikke overbevist om, at vi havde fået denne her arbejdsskadelov, som vi har, med Venstres, De Konservatives og Dansk Folkepartis hjælp og måske Enhedslistens hjælp, at selv om hr. Anders Samuelsen ikke havde tilsluttet sig, så var det det resultat, vi var kommet til, fordi det var det her, Dansk Folkeparti ønskede?
Line Barfod (EL), 2003-04-24:
Jeg tror, at æren for de mange forbedringer, der er kommet her, først og fremmest skal gives til de arbejdsskadesorganisationer, Landsforeningen for Arbejdsskadede og de mange fagforeninger og fagforbund, der også har lavet et stort arbejde med at komme i Folketinget og fortælle om de mange konkrete sager, hvor folk kommer i klemme.
Det er det, der har presset på, og det er det, der også ville have kunnet presse på for den sidste del af det omkring finansieringen.
Så jeg tror faktisk, at hvis flere partier fulgte den linje, at man ikke vil acceptere forringelser for dem, der har mindst, så var vi i stand til at få nogle ordninger igennem, hvor der ikke var forringelser.
Det tror jeg sådan set er den anden vej at gå end den, hr. Anders Samuelsen vil.
Anders Samuelsen (RV), 2003-04-24:
Jeg er sådan set enig i, at den der retorik godt kunne holde, hvis det var sådan, at man fik 91 enhedslistemandater.
Så ville vi få sådan et drømmeenhedslistesamfund.
Andre ville nok opfatte det lidt som et mareridt, men det er så, hvad det er.
Men vi andre har jo valgt at tage udgangspunkt i virkeligheden, sådan som Folketinget er sammensat i dag.
Dér er det, at mit spørgsmål så lyder: Sådan som Folketinget er sammensat i dag, er det så ikke rigtigt, at hvis vi andre havde fulgt samme tankegang, som Enhedslisten gør her, så havde vi haft en situation, hvor regeringen havde været presset over i armene på Dansk Folkeparti, og så havde det været Dansk Folkeparti alene?
Jeg tiltror sådan set Dansk Folkeparti store evner, men samlet løfter man måske bedre.
Det er det, der er det ærgerlige set fra lønmodtagernes side, og derfor skal lønmodtagerne altså være glade for, at vi andre ikke tænker på samme måde som Enhedslisten
Er Enhedslisten ikke enig i det?
Line Barfod (EL), 2003-04-24:
Hvis langt flere partier fulgte Enhedslistens princip om ikke at gå ind for forringelser for dem, der har mindst i samfundet, så tror jeg sådan set, de ville få det bedre, for så ville man jo kun kunne få gennemført forslagene, hvis de ikke indeholdt forringelser.
Så kunne vi f.eks. sikre, at vi fik flertal for, at det er arbejdsgiverne, der skal betale fuldt ud for de skader, de påfører deres ansatte.
Anders Samuelsen (RV), 2003-04-24:
Jeg vil bare kommentere, at jeg egentlig synes, det er fint, at Enhedslisten roser de dele, der skal roses i forslaget, og så fortæller, hvor der er en knast, som man ikke kan være med til.
Vi kan også fra vores side pege på knaster, som vi ikke synes er så sjove, men vores samlede konklusion bliver, at det her netto er forbedringer for lønmodtagerne, og derfor stemmer vi andre for.
Hvis S, SF og Det Radikale Venstre havde samme indstilling som Enhedslisten og ville stemme imod på grund af en lille knast, hvad havde konsekvensen så været for de danske lønmodtagere?
Den havde været, at de havde siddet tilbage med det gamle system eller et system, som ikke netto ville være lige så godt som det, vi nu får.
Derfor må man altså sige, at lønmodtagerne ikke på nogen måde kan takke Enhedslisten for de forbedringer, der kommer nu.
Hvis Enhedslistens måde at tænke på havde slået igennem hos S, SF og Det Radikale Venstre, så havde de været ringere stillet fremover, end de nu bliver.
Er det ikke lidt ærgerligt set fra Enhedslistens side?
Charlotte Dyremose (KF), 2003-04-24:
Jeg skal gøre det kort.
Hr. Anders Samuelsen bliver ved.
Jeg spurgte blot: Den model for ulykkesbegrebet, som ligger nu, som vi behandler nu, som vi har kaldt model 7, kan Anders Samuelsen bekræfte, at det var ministerens udspil?
Anders Samuelsen (RV), 2003-04-24:
Jeg kan kun bekræfte, at vi er endt nogenlunde i det hjørne, hvor S, R, SF og Enhedslisten startede, og det er vi glade for.
Det er det, jeg kan bekræfte.
Vi er meget glade for, at bl.a. De Konservative er blevet klogere undervejs og har bevæget sig, så vi kunne få et bredt forlig på det her område.
Det er strålende.
Jeg synes da også, den konservative ordfører skulle være glad for, at man på den måde er blevet overbevist af gode argumenter, og at man er i stand til som et parti at kunne lytte til gode argumenter og flytte sig på den baggrund.
Hvis det er at bevæge sig på et lavt niveau, vil jeg bare sige, at sådan er virkeligheden.
Det lave niveau blev startet på det tidspunkt, da fru Charlotte Dyremose bl.a. forsøgte at mistænkeliggøre Socialdemokratiets motiver i den her sag og begyndte at mistænkeliggøre folk i forhold til, at det kun var et spørgsmål om, at der skulle være så og så mange, et meget højere antal, der skulle have anerkendelse, og ikke have det udgangspunkt, som vi selvfølgelig alle sammen har haft, at det jo er det rigtige antal, der skulle anerkendes.
Charlotte Dyremose (KF), 2003-04-24:
Jeg synes, hr. Anders Samuelsen synker meget dybt i sin retorik, så jeg skal lade være med at kommentere det yderligere, blot bede hr. Anders Samuelsen om at bekræfte, at det udspil, der ligger her, den model for f.eks. ulykkesbegrebet, som ligger her, og som vi behandler i dag, kom fra beskæftigelsesministeren og dermed fra regeringspartierne.
Line Barfod (EL), 2003-04-24:
Jeg bliver selvfølgelig noget berørt, når ministeren siger, at det er et mærkeligt menneskesyn bare at ville have folk på passiv ydelse, så de kan sidde derhjemme og modtage penge.
Det er sådan set lige præcis det, vi ønsker at undgå, nemlig at folk bare kommer i klemme i systemet.
Vi ønsker, at man skal gøre, hvad man kan, for at folk hurtigst muligt kan koncentrere sig om at blive raske, hvis de f.eks. er syge eller har været ude for en ulykke, så de ikke skal bruge en masse kræfter på at blive smidt rundt fra den ene kasse til den anden og være i tvivl om, hvorvidt de har penge til mad i næste uge, for så er det svært at få det overskud, der skal til for at blive rask. Vi ser desværre så mange eksempler på folk, også på arbejdsskadeområdet, som kommer i klemme og ryger ud af systemerne, og kommunerne ser mere på deres pengekasser, end de ser på, hvad de kan gøre for at hjælpe det her menneske, så det menneske kan komme bedst muligt igennem.
De ser i stedet på deres pengekasser, netop fordi der er så mange forskellige refusionssatser og det er forskelligt, hvad der kan betale sig for kommunerne. Så jeg håber, ministeren vil være enig med mig i, at det altså også er et problem, at der er mennesker, der kommer i klemme i den kassetænkning, der foregår i dag.
Anders Samuelsen (RV), 2003-04-24:
Man kan jo snakke meget, men altså faktum er, at i en sådan forhandlingssituation her starter man mere eller mindre i hver sit hjørne, og så forsøger man at mødes.
Og vi er fra Det Radikale Venstres side meget glade for - og sådan tror jeg også man har det fra SF's og Socialdemokratiets side - at vi har oplevet meget stor imødekommenhed fra beskæftigelsesministeren, som gør, at vi stort set er endt ovre i det hjørne, hvor vi startede.
Vi tager det også som udtryk for, at den konservative ordfører blev klogere undervejs i forløbet og har kunnet se, at det forslag, som var vores udgangspunkt, altså S, R og SF's forslag, som også Enhedslisten har arbejdet konstruktivt med på, simpelt hen var et bedre forslag end det, der var udgangspunktet for regeringen.
Derfor må man sige, at vi har arbejdet på en linje, som vi har forfulgt hele vejen, og som vi er nået i mål med.
De Konservative havde et andet udgangspunkt, havde et andet mål med nogle færre, der skulle have arbejdsskadeerstatning tilkendt, men måtte anerkende, at vores argumenter var bedre, og derfor er de med på vores linje nu.
Det skal vi kun takke De Konservative for.
Jeg synes, De Konservative burde være store nok til at kunne anerkende, at sådan er virkeligheden, og så lade være med at prøve at vende historien på hovedet.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2003-04-24:
Det er muligt, at fru Line Barfod har de bedste intentioner.
Det tror jeg sådan set er tilfældet.
Men jeg vil bare sige, at det forslag, fru Line Barfod har fremsat her, gør det mere attraktivt for myndighederne at parkere folk på en passiv ydelse, og jeg vil aldrig være med til at indføre et system, der ikke gør det attraktivt for alle at hjælpe mennesker til at komme tilbage til en selvhjulpen tilværelse.
Så kan det godt være, at fru Line Barfod føler sig bedre end alle andre mennesker ved, at man bare giver en rund sum penge, og så er man fri for at interessere sig for det.
Men det er et menneskesyn, jeg ikke deler.
Klaus Hækkerup (S), 2003-04-24:
Jeg er ligesom fru Line Barfod en smule overrasket over ministerens udtalelse om menneskesyn.
Det, vi snakker om her, er, at Folketinget fastlægger nogle kriterier, og der kan indgå et skøn, men der fastlægges nogle kriterier for, hvornår folk skal modtage et tilskud fra det offentlige, førtidspension og andre ydelser.
Der er i øvrigt også andre ydelser, der er omfattet af lovforslaget.
Det er noget helt andet end at lægge et negativt menneskesyn ind.
Så jeg synes virkelig, at regeringen ved ministeren her giver udtryk for en helt forfejlet holdning og en misopfattelse af beslutningsforslaget.