runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Marianne Jelved (RV), 1999-02-03:
Gymnasielærerne, dansklærerne i gymnasiet, er forpligtede til at undervise i norske og svenske tekster og i nabosprogene, og jeg er fuldstændig overbevist om, at de lever op til den forpligtelse, også med en ændret bekendtgørelse.
Heldigvis føler gymnasielærerne sig ikke kun forpligtede, fordi der står, at der skal læses et bestemt antal sider, 60 sider.
Og det er den eneste ændring, der er reel.
Teksterne indgår stadig væk som mulige eksamenstekster.
En klasses elever kunne også i dag være i den situation, at ingen trak et spørgsmål med norsk eller svensk tekst.
Dem vil jeg meget gerne se.
I dag ligger der X antal spørgsmål på bordet, og eleverne ved, at et af dem er en norsk eller en svensk tekst.
I morgen ligger der X antal spørgsmål på bordet, og i morgen ved
Hvori består forskellen for eleverne?
Ja, undskyld, det er jo ikke mig, der skal stille spørgsmålene, men for mig er der ingen forskel, for eleverne risikerer at trække et spørgsmål i norsk eller svensk.
Margrethe Vestager (RV), 1999-02-03:
Jeg vil gerne indledningsvis sige tak for den grundlæggende tilslutning, der er til den danske friskolelov, til den tradition, som friskoleloven skriver sig ind i.
Det synes jeg er meget positivt for denne skoleforms fortsatte udvikling.
Jeg føler, at det er meget væsentligt at understrege, at behandlingen af sagerne i forhold til de tre skoler er sket med iagttagelse af alle de regler, som findes i forvaltningsloven og i god forvaltningsskik, for vi har ikke på noget tidspunkt haft et ønske om at sætte nogen på plads eller på anden måde været ude i en straffeekspedition. Tværtimod har det været vores ønske at sikre, at friskolelovens regler følges, men at det at sikre, at de følges, også sker under iagttagelse af den allerstørste omhu i sagsbehandlingen. Derfor er det klart, at der er nogle af de ting, som er fremkommet i Ekstra Bladet, som måske har gjort, at nogle har draget meget hurtige konklusioner; det har været et helt anderledes forløb, end det har været i ministeriet, hvor vi naturligvis har iagttaget høringsfrister og behandling af papir og fakta på en for mig at se fornuftig måde i forhold til retssikkerheden.
I forhold til tilbagebetalingen er det klart, at den slags økonomiske krav mod skolen nu kører deres eget løb.
Skolerne har fået en måned til at tilbagebetale beløbene, og sker det ikke, så gør ministeriet, som det plejer at gøre i den slags sager; så vil det følge almindelig fremgangsmåde.
Jeg kan godt forstå, at skolelederne er optaget af, hvad der sker med børnenes videre skolegang.
Jeg synes faktisk, det er meget positivt, at skolelederne er optaget af, hvordan børnenes videre uddannelse skal ske.
og her, og jeg vil tro, at tilbagebetalingskravet med alt ønskelig tydelighed er gået op for dem.
Sidst vil jeg sige, at de to forslag til vedtagelse, som er fremsat,
kan vi i regeringen på ingen måde støtte.
Jeg mener, at både den sagsbehandling, den opslutning og de argumenter, der er kommet i forhold til friskoleloven, viser, at friskoleloven i sin nuværende form gør det muligt at stoppe tilskud og kræve tilskud tilbagebetalt, hvis lovens regler ikke opfyldes, og det mener jeg må være nok.
Christian H. Hansen (DF), 1999-02-03:
De ting, jeg ikke har fået svar på i dag, vil jeg sørge for kan komme til skriftlig besvarelse.
Og så kan man jo konstatere, at det med våbenhvile er sådan blevet en god ting.
Der har i dag været indgået våbenhvile mellem en række partier herinde for at få det her overstået så hurtigt som overhovedet muligt.
Når andre ordførere heroppe fra talerstolen har sagt, at det her var en unødvendig debat, så føler jeg, at det kunne komme på tale mange gange herinde, at man kunne føle, at det, nogle andre fremsætter, er unødvendigt.
Der synes jeg, det er en god skik for en politiker at gå ind i en saglig og konstruktiv debat i stedet for bare at affærdige tingene på den måde, man har gjort her i dag.
Men det er jo nok den våbenhvile, der har spillet ind. Skal vi forebygge, eller skal vi nøjes med at gribe ind, når skaden er sket?
Ja, der kan vi jo konstatere, at der er ikke ret mange her, der mener, at vi skal forebygge, men vi mener i Dansk Folkeparti, at forebyggelse er bedst.
Hvorfor dog vente for efterfølgende at gribe ind med bål og brand, som der jo er blevet gjort nogle gange?
Men jeg takker da partierne for deres utrolig aktive deltagelse i debatten her i dag.
Ebbe Kalnæs (CD), 1999-02-03:
Da CD's kulturpolitiske ordfører, hr. Peter Duetoft, ikke kan være til stede, skal jeg her redegøre for, hvad der er CD's holdning.
Lovforslaget tager sigte på, at Det Storkøbenhavnske Teaterfællesskab, DST, skal omfatte seks teatre i hovedstadsregionen, som tilsammen skal sikre teaterforestillinger af høj kvalitet, og vi skal op på et højt teaterhåndværksmæssigt niveau og få det ud til et bredt publikum.
Såfremt man vil leve op til den målsætning, er det nødvendigt at styrke styrelsen med teatersagkyndige medlemmer.
Derfor hilser CD bestemmelsen om, at styrelsen udvides med tre teatersagkyndige medlemmer meget velkommen.
Det har altid været CD's holdning, at den offentlige støtte bør tage udgangspunkt i kvaliteten, og den vurdering må overlades til fagkyndige.
Politikere skal ikke optræde som smagsdommere.
De skal tage sig af rammerne.
Med lovforslaget er der lagt op til, at der med den nuværende økonomiske ramme ved overgangen til en ny ordning pr. 1. juli 2001 er plads til seks teatre, og at Rialto Teatret, som hidtil har indgået i ordningen, skal udgå.
Vi hæfter os ved, at der ikke gives nogen begrundelse herfor.
Det fremgår alene, at styrelsen skal ændre udgangspunktet med de seks teatre, dog kræves der enighed mellem tilskudsyderne, såfremt der skal indgå flere teatre i ordningen med tilsvarende øgelse af bevillingen til Det Storkøbenhavnske Teaterfællesskab.
CD mener, at der er en positiv signalværdi ved, at der inden for ordningen skal afsættes særlige midler til udvikling og nytænkning inden for teaterkunsten samt til kapitaltilskud i de enkelte teaterselskaber.
Efter CD's opfattelse er det positivt, at en del af driftsoverskuddet over en vis størrelse hos teatrene i ordningen skal tilbageføres efter styrelsens nærmere beslutning til de særligt afsatte midler til udvikling og nytænkning inden for teaterkunst. Teatret er en afgørende del af vores kultur, derfor støtter CD grundtanken i lovforslaget og håber på en god udvalgsbehandling.
Ester Larsen (V), 1999-02-03:
Nu gav hr. Søren Hansen jo et meget håndfast tilsagn om, at Rialto skal med i DST-ordningen, hvis ikke andet lykkes.
Ministeren fulgte det op, men jeg skal lige have svar fra ministeren på, om den opbakning, der kom til udtryk, skal forstås på den måde, at vi så rent faktisk ikke kan arbejde videre med det her lovforslag, før vi har sikkerhed for, om de andre redningsforsøg fører til et resultat eller ej.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 1999-02-03:
Jeg synes, det er vigtigt at få afgjort, hvordan Rialto bliver finansieret i fremtiden, og hvis vi ikke kan finde en eller anden støtteordning at få Rialto ind under, efter at alle jo har gjort opmærksom på, at Rialto er en af de meget vigtige teaterscener i Danmark, ja, så mener jeg ikke, at vi opfører os ansvarligt.
Derfor så skal vi finde en løsning, og hvis vi ikke kan finde løsningen i form af, at Rialto bliver et lille storbyteater, så kan jeg kun se én mulighed, og det er, at Rialto bliver inden for den her ordning.
Søren Hansen (S), 1999-02-03:
Ja, i anledning af fru Ester Larsens spørgsmål: Jeg synes nok, at Frederiksberg Kommune nu har haft så lang tid til at overveje situationen, at man må kunne forvente et svar fra Frederiksberg Kommune, og jeg forstod også på ministeren, at hun ville tage kontakt til kommunen.
Det er der behov for sker meget hurtigt, sådan så vi ikke forsinker lovbehandlingen, men at vi meget tidligt under udvalgsarbejdet kan få en endelig melding fra Frederiksberg Kommune, så vi har det at tage stilling til.
Bliver det et positivt svar, hvad jeg stadig væk håber og tror, så er den potte jo ude, så har vi fundet en løsning.
Bliver det et negativt svar, ja så er det, som jeg antydede i mit indlæg, et spørgsmål om at få Rialto ind i ordningen, og det ser der ud til at være et meget stort flertal for.
Der er de to muligheder, og som Rialto jo selv har givet udtryk for, hvor pengene kommer fra, er ikke så afgørende, det afgørende er, at teatret kan fortsætte.
Margrete Auken (SF), 1999-02-03:
Jeg har to spørgsmål til ministeren.
Det ene er det, jeg synes er det lidt svære: Hvem er det, der skal bestemme, når vi laver love?
Ministeren siger, og det i og for sig er rigtig nok, at det ikke er særlig hensigtsmæssigt, at det er Folketinget, der skal sidde og bestemme, hvem der skal være med, men det kommer vi jo til, i og med at teatrene er remset op.
Når vi så gør det, kan vi jo ikke samtidig sige, at vi vil vente og høre, hvad tilskudskommunerne og -amterne giver.
Derfor skal jeg lige være sikker på, at uanset om de måtte finde på at sige - altså vi har jo hørt dem melde ud én gang, de har jo været spurgt i løbet af den tid, det har været diskuteret - at de ikke vil sætte flere penge af, sådan så der kan blive til det, og de vil beholde den der udviklings- og garantifond sådan, som den er, så har vi hermed sagt, for vi er jo med til at bestemme, hvad for nogle teatre, der er med i første omgang, at vi vil godt sikre, at Rialto bliver der. Jeg synes nemlig, den store vanskelighed i lovkonstruktionen er, at der står i bemærkningerne, at hvis der skal nye teatre ind - nu er det her et spørgsmål om at blive - er det jo en meget, meget svær proces.
Altså der skal alle være enige, og det er svært at forestille sig i det dér spil, at det er noget, der kan lade sig gøre.
Så i og med, at vi afgør med lovgivningen, om det så er igennem bemærkningerne, hvad for nogle teatre, der er med, skal vi altså også være sikre på, at det er noget, vi kan stå ved og ikke skubber det fra os i det her forløb. Jeg vil da gerne deltage i i hvert fald hr. Søren Hansens håb om Frederiksberg Kommune.
Mit andet spørgsmål
det er altså om denne kulegravningsmanøvre.
Jeg har lidt svært ved at se, hvad det er, det kulegravningsudvalg skal, når man samtidig siger, at den store ordning, som DST-ordningen jo faktisk er, er analyseret, så den behøver vi ikke beskæftige os med.
Det er jo ikke så længe siden, vi også lavede den anden teaterlov om.
Jeg havde egentlig troet, at det var et ønske om at gøre det her gennemsigtigt, også for sådan nogle som mig, som synes, det er ret indviklet at finde ud af, hvordan de her teaterordninger er.
Hvis det havde været muligt - det kan jeg så ikke helt afgøre efter de svar, ministeren har givet nu - så ville det virke umiddelbart hensigtsmæssigt at vente med at gøre den her lov færdig, til vi har fået det kulegravningsudvalg.
Men altså jeg står ikke her for, at vi skal tale os væk fra hinanden.
Jeg siger bare, at jeg vil godt have bedre begrundelser end dem, der indtil videre er gået mit øre forbi, og det, jeg indtil videre har hørt, er, at der er lavet analyser af DST, og derfor var der ikke nogen grund til at lave analyser af det.
Men jeg troede ikke, det var kulegravningsbandens opgave at analysere dér, hvor der ikke havde været analyseret, men at se på hele feltet.
Søren Søndergaard (EL), 1999-02-03:
Når man ser på det her lovforslag, så kan man vel sige, at når det gælder Rialto Teatret, handler det om, hvorvidt der er vilje til det.
Ganske vist står der i bemærkningerne, at der skal være enighed blandt tilskudsyderne, fordi udgangspunktet er, at der skal være seks teatre, og det er der i forvejen, men der står jo også, at det er en betingelse for at inddrage mere end seks teatre i ordningen, at der opnås enighed mellem tilskudsyderne om en tilsvarende forøgelse af bevillingen.
Så er det selvfølgelige spørgsmål: Hvor kommer den forøgelse af bevillingen fra?
Så er det et spørgsmål om viljen herinde.
Lidt anderledes uklart synes jeg spørgsmålet om teatret i Frederiksborg Amt er.
Kunne man ikke få lidt klarhed over, hvordan det hænger sammen?
Eller er der noget reelt i det?
Hvis der er noget reelt i det, så kan det vel ikke betyde andet, end at der så er et af de seks teatre, der skal hældes ud af ordningen.
Jeg vil bare høre sådan i al venskabelighed, om ministeren kender noget til sådan nogle overvejelser, altså om vi kunne få lidt mere at vide om det.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 1999-02-03:
Ja, det her er ikke en af de nemmeste politiske situationer, for det her lovforslag kræver, at de seks tilskudsydere er enige, og det vil sige, at Københavns Amt, Roskilde Amt, Frederiksborg Amt, Frederiksberg og Københavns Kommuner og kulturministeren skal være enige om den her ordning, om, hvordan den skal se ud.
Derudover skal jeg være enig med et flertal her, og hver gang det vil noget andet, skal jeg altså tilbage til de fem andre og få dem til at mene, at det, et flertal i Folketinget vil, er en god idé.
Hvis så der bare var overensstemmelse mellem det, de politiske partier her ville, og så det, de politiske partier blandt de øvrige tilskudsydere ville, så var det sådan set nemmere.
Til fru Margrete Auken: Det er fuldstændig rigtigt, at når vi ændrer på det her forslag, så skal jeg tilbage til tilskudsyderne og spørge efter, om de er enige.
Så spørger fru Margrete Auken også efter, om der er noget tilbage at kigge på, hvis vi har taget os af DST-ordningen.
Der er hele børneteaterområdet, der er landsdelsscenerne, der er egnsteatrene, og der er Teaterrådet og dets forskellige støtteordninger.
Noget af det, jeg synes er en lille smule forvirrende, er: Altså hvornår bliver et teater et lille storbyteater, og hvornår får det støtte fra Teaterrådet?
Kunne vi få lidt større gennemsigtighed på det område, på børneteaterområdet? Kunne vi finde ud af at fordele midlerne på en sådan måde, så vi ikke havde så mange forskellige støtteinstanser, som tilfældet er lige nu, og selvfølgelig med henblik på at få størst mulig kvalitet i tilbudet, samtidig med at det kommer ud til så mange børn som muligt.
Til hr. Søren Søndergaard: Jamen det er jo rigtigt, at der står, at hvis der skal være mere end seks teatre, så skal bevillingen øges.
Derfor sagde man, så er det seks teatre, fordi den undersøgelse, vi har lavet, viser altså, at hvis vi skal køre teatrene på et fornuftigt aktivitetsniveau og med den tilstrækkelige kvalitet, så er der plads til seks teatre.
Det betyder også, at når Rialto skal med, eller hvis Rialto skal med - lad mig formulere det på den måde -
Men jeg vil meget advare imod, at man bare giver los og siger, at så kan alle teatre komme med, eller så kan vi udvide og udvide, for resultatet vil blive, at der ikke er nok penge til det enkelte teater.
Selvfølgelig er det langt nemmere for tilskudsyderne at blive enige om, at alle kan være med,
end det er at sige, nu satser vi altså på, at der er kvalitet på de teatre, som støtten går til.
Om Frederiksborg Amt: Jamen man har fra Frederiksborg Amts side understreget, at hvis der skulle optages nye teatre i denne her ordning, så var det meget vigtigt for Frederiksborg Amt, at det også på et tidspunkt fik mulighed for at få et teater med, og det er Mungo Park, man tænker på.
Margrete Auken (SF), 1999-02-03:
Puha, jeg får helt ondt af ministeren, der sådan skal løbe rundt og snakke med alle.
Jeg kan trøste ministeren med, at hårdt arbejde er det bedste middel mod lediggang, så det kan hun jo så trøste sig med.
Jeg vil så sige, det er jo altså os herinde, der lovgiver, uanset hvad der måtte diskuteres om det andre steder, og det er godt at holde fast ved det.
Jeg synes, det er glimrende, hvis man kan sikre sig, at vi ikke får konflikter, men det kan jo ikke nytte noget, at vi har en lovgivende instans, der skal sidde og korrekse vores herinde, og så må det klares i forhold til det.
Det vil sige, at hvis det ligger på vores bord, så er det os, der har ansvaret for, hvordan det kommer til at se ud til sidst, sådan er vilkårene jo for det.
Så lige om den der kulegravning.
Altså jeg mente ikke med mit spørgsmål, at der ikke var teatre tilovers, når vi også havde taget DST, men jeg mente, at der var en række af de spørgsmål, der skal gennemarbejdes, som jeg egentlig mener også kommer til på en eller anden måde at berøre det foretagende her, f.eks. spørgsmål om udvikling, eksperimenter og alt det der.
I hvilket omfang kunne det egentlig have været Teaterrådets opgave altså i forhold til DST?
Det er sådan nogle ting, der har spøgt lidt i mit baghoved.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 1999-02-03:
Selvfølgelig er det os, der er lovgivere.
Sådan spiller klaveret ikke.
Vi kan ikke pålægge disse amter og kommuner noget som helst.
Det er kun, hvis de vil selv, og derfor er det interessant, om de vil eller de ikke vil, i og med at det er mere end 60 pct. af bevillingen, der rent faktisk kommer fra amterne og kommunerne, og de penge kan vi ikke undvære, de er fantastisk vigtige, hvis DST-ordningen skal fortsætte. Så igen til spørgsmålet om kulegravningsudvalget og udviklingspuljen.
Jeg tror rent faktisk, at det, at vi sætter kulegravningsarbejdet eller udredningsarbejdet i gang, i sig selv kan give anledning til, at der bliver udviklet nogle fornuftige principper bl.a. for, hvordan sådan en udviklingspulje kan anvendes.
Der har man så chancen for at lytte til de erfaringer, der kommer fra den nye teaterarbejdsgruppe.
Men lad mig også understrege omkring udviklings- og garantipuljen, at ideen jo er, at i det øjeblik, at nogle teatre har haft stor succes og tjent mange penge, så kan pengene gå tilbage i udviklingspuljen, der så kan bidrage til at udvikle det antal teatre, der er i støtteordningen.
Derfor kan man ikke umiddelbart forestille sig, at man bare flytter hele puljen over til f.eks. Teaterrådet.
Sonja Mikkelsen (S), 1999-02-03:
Hvis hr. Keld Albrechtsen ikke er informeret om det, kan jeg oplyse hr. Keld albrechtsen om, at to af de forslag, der har været arbejdet med, og som er lagt frem i den rapport, der nu har været i offentlighedsfase, er to løsninger, som i et større eller mindre omfang genbruger den nuværende ringvej. Med hensyn til Silkeborg Kommunes motiver, så tror jeg ikke, det tilkommer mig her at teoretisere over, hvad der har været motiverne hos Silkeborg Kommune for det høringssvar, den har afgivet.
Merete Behrndt (FP), 1999-02-03:
Jamen jeg vil da også starte med at sige tak for redegørelsen.
Det har været en god redegørelse, og det var også det, jeg startede med at sige, at der var mange ting vi var glade for efterhånden.
Til hr. Baadsgaard må jeg sige, at det var først, da Ekstra Bladet i sin tid rejste sagen, at ministeren begyndte at tage fat på det, og derfor er det måske nogle af de ting, som kan ligge til grund for, som der blev sagt før også, at vi diskuterer tingene så markant, som vi har gjort det.
Til hr. Brian Mikkelsen: Vi var glade for, at der blev snakket om beslutningsforslaget.
Vi har jo også støttet det beslutningsforslag, der var på tale tidligere.
Under alle omstændigheder vil vi da sige, også til hr. Aage Frandsen, at det er vigtigt, at debatten sker i Folketinget og ikke kun i Ekstra Bladet, og det er en af grundene til, at vi har fastholdt vores debat i dag.
Den danske friskolelov skal ikke bruges til, at de skal drive deres sekt her i Danmark.
Hele sagen rejser et principielt, synes jeg, men yderst væsentligt spørgsmål.
Skal vi i Danmark være så åbne og tolerante, at vi tillader skoler og organisationer m.fl., hvis eneste formål er at udbrede kendskabet til islam og til omvendte danskere, hvis eneste formål er at få indført en helt ny og anderledes stat end den, vi har i dag?
Fremskridtspartiet er enig i, at vi skal være åbne over for påvirkningerne udefra.
Danmark er ikke en isoleret ø uden kontakt med omverdenen, og omvendt må der være klare grænser for, hvor stor en påvirkning vi skal acceptere.
Så spørgsmålet er jo i virkeligheden, om vores kultur og vores værdier er så stærke, at de kan stå for den påvirkning,
der i disse år kommer udefra
Det ville være lidt af en dødssynd, hvis vi bare lænede os tilbage og lod, som om påvirkningerne udefra kun er af det gode. De kristne værdier, som vi bygger vores samfund på, skal kunne holde til meget, men man skal også passe på, at presset ikke bliver for stort, for så vil det danske samfund, som vi kender i dag, være i fare for at gå i opløsning, og vejen vil være åben for mange andre religioner og trosretninger til at indføre, hvad de finder rigtigt.
Vi ved jo, at der er en verden til forskel på, hvad muslimer og vi kristne anser for at være det rigtige.
Spørgsmålet er derfor: Skal vi være så tolerante, at fundamentet for vores egen eksistens skrider?
Det mener Fremskridtspartiet ikke, men jeg siger under alle omstændigheder tak for debatten i dag.
Aase D. Madsen (DF), 1999-02-03:
Det var til hr. Svanes bemærkning om udviklingspuljen, som han roste.
Så vidt jeg har læst i høringssvarene, har der været megen kritik af udviklingspuljen.
Er det ikke korrekt?
Margrethe Vestager (RV), 1999-02-03:
Jeg vil blot rette den misforståelse, at ministeriets undersøgelse er foranlediget af Ekstra Bladets reportager.
Ekstra Bladets reportager begyndte parallelt med ministeriets undersøgelser.
Til sidst vil jeg sige, at uanset hvad Dansk Folkeparti og Fremskridtspartiet synes om debatten i dag, så synes jeg, den har slået én ting fast, som er helt central, nemlig at vi i vores lovgivning ønsker at give forældre mulighed for at opfylde undervisningspligten på forskellige måder alt efter deres religiøse overbevisning.
Det mener jeg er en grundfæstet del i dansk kultur, og den grundfæstede del håber
jeg er mindst lige så stærk som de ting, som der i øvrigt er henvist til.