runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Troels Lund Poulsen (V), 2003-03-21:
To korte spørgsmål til hr. Niels Helveg Petersen: Er det ikke korrekt, at våbeninspektørerne fra 1998, som hr. Niels Helveg Petersen selv nævnte, var kørt fast?
Er situationen ikke akkurat den samme i dag? Er det ikke korrekt, spørger jeg hr. Niels Helveg Petersen, at Hans Blix efter fire en halv måned ikke havde et omgående og betingelsesløst samarbejde fra irakisk side, som der var stillet i udsigt?
Er det ikke det, der er problemet, at det at give 1-2-3 måneder har vist sig at være en glidebane, fordi det faktisk har styrket Saddam Hussein?
Derudover har jeg også et spørgsmål til hr. Niels Helveg
Petersen, som angår den danske ubåd.
Spørgsmålet er også stillet i udvalget som spørgsmål nr. 65, og der står bl.a.: »Ubåden er i stand til at komme tæt på kysten og kan operere på lavt vand, hvilket større ubåde ikke kan. USA råder ikke over denne type ubåde.«
Er det derfor ikke rigtigt, at det faktisk er et betydeligt bidrag fra dansk side og derfor et bidrag, som amerikanerne har brug for i koalitionen?
Jesper Langballe (DF), 2003-03-21:
Det lykkedes mig ikke at få hr. Niels Helveg Petersen til at forholde sig til den eklatante selvmodsigelse, der var i hans ordførertale.
Hr. Niels Helveg Petersen, kunne jeg forstå, siger, at hvis der var kommet en fornyet FN-beslutning om en militær aktion, så ville hr. Niels Helveg Petersen være stået på vognen.
Men samtidig giver hr. Niels Helveg Petersen et foruroligende billede af den hvepserede, ja, den latente borgerkrig, som landet Irak er en del af, med indbyrdes konflikter, som vil bryde ud i lys lue, så snart Saddam Hussein er væk.
Så er det, jeg spørger: Jamen ville det ikke være det samme under alle omstændigheder?
Der var sandelig stabilitet, men er det noget at ønske sig?
Jeg har to spørgsmål til hr. Niels Helveg Petersen: Er totalitarismens stabilitet at foretrække frem for en sprængfarlig uro?
Og mit andet spørgsmål: Selv om det kan blive ustabilt og jeg godt ved, at hovedformålet er kampen mod terrorismen, var det så ikke umagen værd, at vi samtidig befrier irakerne?
Var det dog ikke ulejligheden værd at forskåne kurdere for at blive gasset og forskåne kvinder og børn for at blive torteret og myrdet?
Niels Helveg Petersen (RV), 2003-03-21:
Til hr. Ulrik Kragh vil jeg sige, at våbeninspektionen i denne omgang har været i gang i 4 måneder, siden fra lige før jul.
Det havde efter min mening været rigtigt at gøre.
Jeg ironiserede ikke over vort bidrag, men jeg vil gerne have lov til at sige, at militært set anser jeg vores bidrag for at være betydningsløst, men det er da et vigtigt symbol.
Det er en vigtig politisk beslutning alligevel, men militært kan jeg ikke tillægge det nogen betydning. Ja, man har et ansvar, man skal tage, og jeg stemmer imod dette, fordi jeg synes, det er en forkert politik.
Til hr. Skaarup: Jeg har været dybt inde i situationen i 1998, jeg magter det næsten ikke mere
, og jeg vil gentage, hvad jeg har sagt flere gange: Fornuftige danskere spørger jo ikke i dag sig selv om, hvad der var rigtigt eller forkert i 1998.
Man spørger sig selv om, hvad den rigtige beslutning er i dag, og min konklusion på det er, at den rigtige beslutning er at stemme nej til dette, stemme nej til et dansk militært bidrag. Til hr. Jesper Langballe som jeg ikke rigtig nåede at få
svaret
, det beklager jeg: Nej, grunden til, at vi stemmer imod, er selvfølgelig nogle folkeretlige overvejelser, men der er også andre overvejelser, som jeg forsøgte at gøre rede på
, bl.a. synes jeg jo, at vi i totalbilledet bliver forkert placeret udenrigspolitisk, underbetoner helt det europæiske spor og overbetoner det atlantiske.
Så er jeg i øvrigt af den opfattelse, at hele den politik, der førte frem til beslutningen om at gå i krig, har været præget af meget store fejl.
Peter Skaarup (DF), 2003-03-21:
Det Radikale Venstre har under debatten hævdet, at det var utrolig vigtigt med et FN-mandat, et entydigt FN-mandat, og hvis der var det, ville Det Radikale Venstre gerne være med i en aktion.
Nu kan jeg så konstatere ud fra hr. Niels Helveg Petersens svar, at for det første erkender man, at der ikke var ikke noget entydigt FN-mandat til det Herculesfly, som hr. Niels Helveg Petersen fremsatte beslutningsforslag om i 1998.
For det andet var der heller ikke noget entydigt FN-mandat til den Kosovoaktion, som kom i gang i hr. Niels Helveg Petersens udenrigsministertid.
Derfor er det jo lidt selvmodsigende til hver en tid at kræve som det eneste, at der skal være et FN-mandat, et entydigt FN-mandat.
På samme måde har Det Radikale Venstre fremført, at der ikke var noget folkeretligt mandat at hænge sin hat på, at bl.a. Sverige ikke er med i aktionen.
Men vi kan konstatere ud fra hr. Niels Helveg Petersens tale før, at svenskerne også i 1998 mente, at det folkeretlige grundlag ikke var tilstrækkeligt i forhold til hr. Niels Helveg Petersens eget beslutningsforslag.
Endelig for det tredje slingrer Det Radikale Venstre med hensyn til hr. Naser Khader, som siger til Ekstra Bladet og Politiken, at han går ind for en aktion her og nu også uden FN-mandat, men alligevel vil hr. Naser Khader åbenbart, siger hr. Niels Helveg Petersen, stemme imod den aktion, vi debatterer her i dag.
Pia Christmas-Møller (KF), 2003-03-21:
Hr. Niels Helveg Petersen holdt sig ikke for god til at ironisere over omfanget af det danske bidrag til afvæbning af Saddam Hussein.
Det synes jeg ærlig talt at den forhenværende udenrigsminister skulle holde sig for god til. Hr. Helveg Petersen var stolt over indsatsen i Kosovo. Det kan jeg godt forstå, men det kan vel ikke være sådan, at vi kun kan forholde os til resultaterne af én indsats?
I politik handler det vel om at tage ansvaret på sig, træffe nogle beslutninger, som så kan føre til succes.
Men der er jo også en risiko for det modsatte.
Den politiske beslutningskraft kan vel ikke være afhængig af, hvor godt eller hvor skidt det går. Ærlig talt, jeg synes ikke, at indlægget fra hr. Niels Helveg Petersen var en forhenværende udenrigsminister værdig, slet ikke en udenrigsminister, som i den grad stod i spidsen for en offensiv dansk sikkerhedspolitisk indsats på den internationale scene, som den pågældende forhenværende udenrigsminister, nemlig hr. Helveg Petersen, faktisk har høstet megen ros for.
Ulrik Kragh (V), 2003-03-21:
Det Radikale Venstre er sædvanligvis et pragmatisk parti, der ikke låser sig fast, men tager bestik af situationen og argumenterne.
Vi er lige nu i en situation, hvor en koalition er i fuld gang med at afvæbne Saddam Hussein.
Er det så ikke lidt underligt for Det Radikale Venstre at diskutere, hvad man kunne opnå med våbeninspektion i løbet af de næste 2 måneder i en situation, hvor hundredvis af irakere på nuværende tidspunkt med glæde overgiver sig til de amerikanske koalitionsstyrker?
Det er en noget hypotetisk diskussion.
Det Radikale Venstre viste i 1998 og i forbindelse med Kosovo i 1999, at der somme tider var situationer, hvor man skulle anbefale at deltage aktivt også fra dansk side.
Niels Helveg Petersen (RV), 2003-03-21:
Til hr. Gade
: Det, der var situationen i 1998 og grunden til, at der var al mulig anledning til at være meget alarmeret over udsigterne,
var jo, at våbeninspektionen var stoppet, og derfor var udsigterne til at få bugt med de biologiske, kemiske og andre våben jo lig nul, hvis ikke der skete noget. Det er rigtigt, at man aldrig kan vide, hvad der sker, når man sætter et militært angreb ind, det kunne man heller ikke dengang, man kunne ikke vide, at det ville lande med en diplomatisk løsning.
Men her ved vi, at det ikke kan lande med en diplomatisk løsning.
Den indsats, vi nu gør, kommer, efter at krigen er startet og alle diplomatiske muligheder er udtømt.
Det var ikke tilfældet ved den lejlighed.
Også det er et element, der skal indgå i vurderingen, og som jo viser, at situationen i 1998 i alt væsentligt var meget forskellig fra situationen i dag.
Rigtigt, vi ville, hvis der var kommet en krig i 1998, principielt være i den samme situation, men man skal lægge mærke til, at den militære aktion, der var påtænkt i 1998, skulle finde sted med proportional anvendelse af magt, læs: det var ikke en militær landkrig, der var sigtet med den militære trussel, der blev opbygget i 1998.
Til hr. Jesper Langballe: Jeg kan selvfølgelig slet ikke acceptere og glæde mig over stabilitet i Irak under Saddams jernhånd.
Det drejer sig om afvæbning af Saddam Hussein, det er også til hr. Rohde, det er jeg fuldstændig enig i, det er det tema, vi diskuterer.
Spørgsmålet, diskussionen mellem os er alene, hvordan man gør det bedst.
Jeg ville have givet mere tid både til forhandlinger om at skabe en stor koalition, og jeg ville have givet mere tid til våbeninspektion helt i overensstemmelse med FN, med Kofi Annan, med flertallet i Sikkerhedsrådet og med våbeninspektørerne selv.
Jens Rohde (V), 2003-03-21:
Hr. Niels Helveg Petersen sagde, at han var stolt af aktionen i Kosovo.
Jeg må sige, jeg er meget stolt over, at vi har en statsminister, som turde træde i karakter og fortælle tyskerne og franskmændene, at det altså ikke er dem, der alene dikterer, hvad holdningen skal være i EU.
Det synes jeg var meget fornemt.
Når nu hr. Niels Helveg Petersen er stolt over aktionen i Kosovo, og egentlig med god grund synes jeg, så manglede jeg på den baggrund ét af mange egentlig gode og relevante spørgsmål, som hr. Niels Helveg Petersen lagde ud med i sin tale.
Det spørgsmål, jeg manglede, var, hvordan Saddam Hussein forhindres i at fortsætte sine modbydelige overgreb med folkedrab og tortur, frygt, fysiske og psykiske lidelser til følge for sin befolkning.
I den situation mener jeg nemlig godt, at man kan lave en analogi til situationen i Kosovo.
Jesper Langballe (DF), 2003-03-21:
Hr. Niels Helveg Petersen indledte sin ordførertale med at give et, synes jeg, meget realistisk billede af de vanskeligheder, der bliver bagefter med at vinde freden, et billede af et Irak, som vil være destabiliseret, og hvor jo utrolige indre konflikter gør sig gældende, stammekonflikter, regionale konflikter, konflikter mellem shiitter og sunnier osv.
Men når nu hr. Niels Helveg Petersen hægter hele sin argumentation mod B 118 op på, at der mangler et FN-mandat, så vil jeg spørge hr. Niels Helveg Petersen: Ville det ikke have været ganske det samme, hvis aktionen var sket med et FN-mandat?
Den samme mangel på stabilitet, også hadet til USA ville såmænd blusse lige så meget op, for ingen kan vel forestille sig, at aktionen kunne gennemføres uden USA i en hovedrolle.
Det er helt klart, at Saddam Husseins jernhånd har skabt stabilitet, ligesom Titos jernhånd skabte stabilitet i det etniske kludetæppe, som det gamle Jugoslavien var, men hvis det er den pris for stabilitet, hr. Niels Helveg Petersen ønsker, den totalitære jernhånd, så synes jeg, at det er en kynisme uden lige.
Villy Søvndal (SF), 2003-03-21:
Jeg vil først kvittere for hr. Helge Adam Møllers indlæg, som jeg synes i sine pointer er helt rigtigt.
Det er helt nødvendigt at opregne Saddam Husseins synderegister.
Jeg synes, det var glimrende dokumenteret, hvordan det har fundet sted.
De masseødelæggelsesvåben, der blev anvendt mod iranske soldater, var under amerikanske officerers tilstedeværelse, fordi de havde bedst forstand på de dér masseødelæggelsesvåben.
Vil hr. Helge Adam Møller godt bekræfte, at sådan er forholdene?
Det var en helt tæt allieret, da de store svinestreger blev begået.
Til så ondsindet en person var hr. Helge Adam Møller med til at sende folk tilbage, er det ikke noget, hr. Helge Adam Møller fortryder i dag?
Det er jo godt, at vi er tæt ved håndvaskene i det her lokale.
Det må være dejligt som medlem af Folketinget at kunne sige, at de har sendt folk tilbage til en ondskabsfuld tyran og hans Satans yngel - undskyld udtrykket, som jeg tror, det betegnes i boulevardpressen.
Det har hr. Helge Adam Møller set på, men har sagt: Det kan vi ikke gøre noget ved.
Det var dog en forunderlig ansvarsforflygtigelse.
Når man tænker på, hvor ondt det regime har været, synes jeg, det er fantastisk, at de sande humanister, der forsvarer et folks ret i det her Folketing, har siddet fuldstændig stille og set på, at mennesker blev sendt tilbage.
Det må vække til eftertanke.
Så vil jeg bare kvittere for, at hr. Helge Adam Møller ikke svarede på den anden del af mit spørgsmål, nemlig at Saddam Hussein var en helt tæt allieret i kampen mod iranerne helt frem til 1990.
Det ikke at svare
er jo at samtykke, og jeg vil bare kvittere ved at sige, at jeg synes, det er klogt af hr. Helge Adam Møller at anerkende den historieskrivning, for den er uomtvistelig rigtig.
Men det fratager jo lige præcis højrefløjen det moralske argument, for højrefløjen har altid brugt den type tyranner, når de bare kunne anvendes i højrefløjens ærinde.
Det er det store historiske bedrag og det store historiske problem for højrefløjen.
Tina Nedergaard (V), 2003-03-21:
Hr. Frank Jensen valgte at bruge en del af sin taletid på her til sidst at kritisere nogle af Venstres folk, som ikke har mere taletid tilbage.
Derfor stiller jeg lige spørgsmålet igen: Mener Socialdemokratiet, at våbeninspektørerne med en sympatisk indstilling, venlighed og høflighed vil kunne overtale Saddam Hussein til at træde tilbage i løbet af en måned eller to?
Hvis ikke det er tilfældet, vil det at fjerne Saddam Hussein så ikke forudsætte en militær aktion nøjagtig som den, der er igangsat nu?
Og er det så ikke i virkeligheden det, Socialdemokratiet ønsker, netop en militær aktion, som går ind og foretager de nødvendige indgreb for at afvæbne Irak?
Den perfekte situation for Socialdemokratiet vil jo så være, at det er en militæraktion, men uden dansk deltagelse.
Helge Adam Møller (KF), 2003-03-21:
Nu må jeg fortælle hr. Villy Søvndal, hvordan lovgivningen er
Jeg tror, at det var 1971, at man med et stort flertal i dette Folketing fastsatte ved en lov, at det er Flygtningenævnet, der afgør, hvem der skal have status i Danmark, og hvem der ikke skal.
Det er der ingen minister, der kan afgøre, og det er der intet folketingsmedlem, der kan afgøre.
Vi har lavet en lov, og jeg synes, det er rimeligt i et land, at man følger loven, ellers ville det jo afhænge af, hvilken regering og hvilket politisk flertal der tilfældigvis var, om folk skulle have asyl eller ej.
Derfor er det lagt hen til Flygtningenævnet med en dommer som formand.
De afgør det; det er ikke hr. Helge Adam Møller og ikke hr. Villy Søvndal, og jeg synes, det er godt for begges vedkommende.
Villy Søvndal (SF), 2003-03-21:
Vi har haft en lang debat i dag.
Vi havde en meget lang debat i onsdags.
Ud over de ting, man kan indvende mod karakteren af svarene og sådan noget, synes jeg i virkeligheden kun, der er ét stort spørgsmålstegn, der står tilbage.
Det er, at i det her største spørgsmål af alle, om Danmark skal gå i krig, er der én person, der har været fuldstændig fraværende i diskussionen, det er statsministeren.
Er det ikke påfaldende, at den, der har taget beslutningerne frem til det her forløb, den, der har snakket i telefon med præsident Bush, aftalt forløbet, den, der er hovedansvarlig for at trække Danmark ind i en krig, både i onsdags og i dag vælger tavsheden og fejheden som våben og ikke på nogen måde vil i nærheden af en offentlig debat, ikke her i Folketingssalen, heller ikke på tv.
Det må være statsministerens opfattelse, at det her er ubehageligt, det risikerer at give snavsede fingre, og derfor overlader jeg til udenrigsministeren, som formentlig personlig er den, der har haft de største samvittighedskvaler med at sige ja til det her, at gøre det beskidte arbejde.
Undskyld, hr. statsminister, er det ikke lidt ynkeligt?
Er det ikke en lidt ynkelig positur for den, der er leder af den nation, der nu er på vej i krig?
Keld Albrechtsen (EL), 2003-03-21:
Det er, som om udenrigsministeren ikke har hørt et ord af, hvad hr. Lykketoft sagde i sit afsluttende indlæg, lige før ministeren selv gik på talerstolen.
For hvad starter ministeren så med at sige?
Så starter ministeren med at sige: Vi har vendt alle mulige sider af denne sag under udvalgsarbejdet.
Det er trist, at denne debat skal afsluttes med, at ministeren forsøger på at foregøgle befolkningen, at der har været et ordentligt samarbejde om det her under udvalgsarbejdet i Det Udenrigspolitiske Nævn og i Forsvarsudvalget, for det har der ikke.
Regeringen har kørt den her sag hen over hovedet på næsten halvdelen af Folketingets medlemmer uden at tage hensyn til de berettigede ønsker, som har været fremsat, til de forslag om en ordentlig sagsbehandling, høring osv., som har været fremsat.
Man afviste ønsket om en fornyet udvalgsbehandling, og man har hele vejen igennem nægtet at deltage i en ordentlig sagsbehandling.
Derfor synes jeg, det er trist, når hr. Lykketoft så påpeger et helt fundamentalt, alvorligt problem for dansk udenrigspolitik i den kommende tid, nemlig at der er et snævert flertal, der kører på et yderst tvivlsomt grundlag og uden at ville samarbejde med resten af Folketinget, at så er det eneste, ministeren har at svare, at man har vendt alle mulige sider i denne sag.
Jeg synes, det er trist, og der kunne siges meget, men det er tiden ikke til nu.
Det er en sort dag for dansk folkestyre.
Helge Adam Møller (KF), 2003-03-21:
Nu skal jeg fortælle hr. Villy Søvndal, hvem jeg og den konservative folketingsgruppe allierer os med i denne her sag: Vi allierer os med det store flertal i den irakiske befolkning, vi allierer os med australierne, vi allierer os med englænderne, og vi allierer os med amerikanerne.
Når jeg nævner de tre lande, Australien, England og USA, så synes jeg, at hr. Villy Søvndal en dag skulle komme ned, hvor jeg bor på Sydsjælland, og tage med ud til en lille landsbykirke, der hedder Svinø, 17 km syd for Næstved.
Der står et antal kors over australske flyvere, engelske flyvere, amerikanske flyvere, der mistede livet i forbindelse med at befri Danmark mellem 1940 og 1945.
De ligger begravet der.
Jeg synes, at vi skylder dem noget, og når vi så samtidig kan hjælpe den irakiske befolkning, er jeg stolt og glad over, at jeg er allieret med dem, og jeg er glad for, at jeg ikke er allieret med hr. Villy Søvndal.
Villy Søvndal (SF), 2003-03-21:
Igen tak for, at vi fik de rigtige proportioner.
Det kostede i hvert fald 1 million mennesker livet, at Vesten dengang støttede Saddam Hussein.
De kan jo ikke bruge fortrydelsen til så meget, men det er da fint nok, at man bliver klogere.
Men kunne man så lære i den her situation, at det er farligt at lave de der uhellige alliancer?
Hvem er det, man allierer sig med i den her krig?
Det er Iran, det iranske præstestyre, som har tætte forbindelser til USA, fordi de skal bruges i den her situation.
Det er et militærdiktatur i Pakistan.
Det er et saudiarabisk styre, der hugger, som hr. Helge Adam Møller tidligere malende har beskrevet det, hænder og ører af folk.
Det er dem, hr. Helge Adam Møller nu er i færd med at lave alliancer med.
mod russerne, senere lavede man alliance med Saddam Hussein, i dag er man i færd med at lave alliance med et styre, der systematisk undertrykker, og det triste er, at højrefløjen intet har lært.
Helge Adam Møller (KF), 2003-03-21:
Jeg er sikker på, at hr. Villy Søvndal også indimellem har begået, selvfølgelig ikke frygtelige ting, men ting, han fortryder, jeg har i hvert fald.
Men fordi man eller nogle andre på et eller andet tidspunkt har begået nogle frygtelige ting, er det så ikke rimeligt på et eller andet tidspunkt, når man bliver klar over det, at man så også forsøger at handle?
Man fik nogle få uger dengang, men det blev 622 uger.
Det er bare det, vi ønsker at gennemføre nu.
Og jeg kunne godt have ønsket, at det var sket for 627 uger siden, det indrømmer jeg blankt.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-03-21:
Nu har Det Konservative Folkeparti jo helt uden for enhver tvivl indskibet sig i en ulovlig krig uden om FN.
Jeg vil så godt spørge: Har man i Det Konservative Folkeparti gjort sig nogen overvejelser om, hvad skal der ske, hvis det på et tidspunkt lykkes USA at afslutte denne krig? Præsident Bush har ikke villet love, at den ordning, der skal komme efter krigen, vil blive et FN-ledet demokrati.
Han har sagt, at FN bestemt skal spille en rolle, men det betyder
jo ikke nødvendigvis mere end at hjælpe med flygtningeproblemerne.
Har Det Konservative Folkeparti nogen som helst forestilling om, hvad målet med den her krig er?
Er det en amerikansk militærguvernør, sådan som jo alle kilder i USA peger i retning af, altså et militærstyre?
Er det demokrati?
Eller hvad er det, man vil?
Man har jo ikke gjort sig de tanker, før man tog af sted.
Søren Gade (V), 2003-03-21:
Når man hører hr. Niels Helveg Petersens tale, tror man jo, det handler om splittelse og ikke om afvæbning af Irak.
Det handler om afvæbning af Saddam Hussein, og det handler om at gøre det rigtige.
I 1998 var der gået 7½ år, uden at Saddam Hussein havde levet op til FN's resolutioner.
Hr. Niels Helveg Petersens
begrundelse på daværende tidspunkt for at stille et Herculesfly til rådighed for det internationale samfund var, at retsordenen i verdenssamfundet krævede indgreb mod en diktator af Saddam Husseins karat, når det blev truet af bakteriologiske og kemiske våben.
Det stod i en artikel i Berlingske Tidende den 14. februar.
Det er ganske rigtigt, som hr. Niels Helveg Petersen siger, at man traf beslutningen den 17. februar 1998, og 3 dage efter havde man en aftale med Saddam Hussein, men pointen er, at det kunne man jo ikke vide på det tidspunkt, da man traf beslutningen her i Folketinget.
Så siger hr. Niels Helveg Petersen, at den danske regering påtager sig et stort ansvar for 23 millioner irakere, fordi vi nu går i krig.
Så vil jeg gerne spørge hr. Niels Helveg Petersen: Var det ikke fuldstændigt den samme situation i 1998?
Niels Helveg Petersen (RV), 2003-03-21:
Det er helt korrekt, som hr. Rohde siger, at i 1998 var de lande, der var imod en vedtagelse, imod en militær aktion, overhovedet ikke ivrige med at bringe sagen for Sikkerhedsrådet.
De lod det sådan set passere, de tog den militære aktion til efterretning.
Det er mildest talt ikke det, der er sket her, hvor de aktivt har ytret sig imod. Hvem var så først ude?
Jeg siger ikke, det alene var statsministeren, men jeg mener, statsministeren har bidraget til den europæiske splittelse.
Til hr. Troels Lund Poulsen: I 1998 var der i hvert fald tre store forskelle.
Våbeninspektørerne sagde dengang: Vi kan ikke komme videre, vi kan ikke opfylde vores mandat.
Det siger de ikke nu.
For det andet: Situationen i Sikkerhedsrådet var fuldstændig anderledes; det forklarede jeg lige her for nylig.
Endelig for det tredje: Det, vi gjorde den 17. februar, var et led i opbygningen af et pres mod Irak, som førte til et resultat.
Herculesflyet blev besluttet den 17. februar.
Den 20. februar indgik Kofi Annan en aftale om genoptagelse af våbeninspektionen med den irakiske regering.
Til hr. Peter Skaarup: Jeg er stolt af at have et medansvar for det, der skete i Kosovo, dels fordi vi dér med et militært indgreb reddede kosovoalbanerne fra fordrivelse og fra at skulle tilbringe resten af deres liv og i generationer i flygtningelejre, dels fordi det jo førte til, at Milosevic nu sidder anklaget for krigsforbrydelser i Haag.
Det er ikke et dårligt resultat.
Endelig: Jeg har aldrig henvist til Sverige, når jeg skulle argumentere om folkeretten.
Det er der andre der har gjort i sagen, men jeg ved godt, at der er forskelle mellem svenske og danske opfattelser.
Han har endda skrevet en hel kronik i Politiken om det, som hr. Skaarup kunne citere.
Jeg talte med hr. Naser Khader i går, og han sagde - han må selv give sin begrundelse - at han ikke kunne støtte B 118.