runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lene Espersen (KF), 2004-05-12:
Jeg må sige til hr. Naser Khader, at meget har jeg hørt her i Folketingssalen, men det kommer som noget af en overraskelse for mig, at det første folketingsmedlem, jeg hører udtrykke en sådan mistillid til Rigsadvokaten, er et medlem af Det Radikale Venstre.
Jeg ser ikke et eneste argument eller en eneste begrundelse for, at nogen skulle stille spørgsmål ved Rigsadvokatens juridiske ekspertise eller kritik af en eller anden form for undersøgelse.
Det er jo sådan, jeg hører hr. Naser Khader.
Man har ikke tillid til, at anklagemyndighedens øverste hoved, Rigsadvokaten, er i stand til at foretage juridiske vurderinger, uden at hr. Naser Khader og Det Radikale Venstre er inde over og se på, om tingene nu er foregået ordentligt.
Jeg må sige, at jeg synes, det er meget, meget, meget skuffende, og jeg har meget svært ved at se, hvad begrundelsen skulle være for, at man på den måde er med til at skabe mistillid til en person, der udfylder sit hverv på allerallerflotteste vis.
Jeg må sige til hr. Naser Khader, at hvis man ønsker at stille flere spørgsmål til dele af en redegørelse, der ikke er offentligt tilgængelig på grund af fortrolige informationer, vil jeg foreslå, at hr. Naser Khader gør det skriftligt.
Jeg er under ingen omstændigheder indstillet på her i Folketingets spørgetid at begynde at diskutere en fortrolig rapports indhold, som ikke engang er noget, der vedrører det, hr. Naser Khader har spurgt til.
Jeg må jo sige, at det spørgsmål, hr. Naser Khader stiller, ligger langt ud over, hvad jeg er blevet bedt om at besvare.
Ikke desto mindre vil jeg gerne besvare det, for det har været kendt i månedsvis.
Men vi gjorde så det over for Folketinget, at der blev udarbejdet en sammenfatning af konklusionerne, og jeg valgte så af venlighed over for Det Radikale Venstre at sige, at ud over det ville vi gerne tilsende Det Radikale Venstre et antal kopier af det, der vedrører den juridiske del af det.
Som jeg har noteret mig diskussionen den sidste uge, er den gået meget juridisk og lærebogsagtigt på en afprøvning af grænser i forhold til grundlovens § 78.
Derfor syntes jeg egentlig, at det var i alles interesse, at det, der vedrører den reelle jura, var noget, der kom til alles kendskab.
Derfor af venlighed oversendte vi det til Det Radikale Venstre, og vi havde naturligvis også tænkt os at oversende det selv samme materiale til Folketingets Retsudvalg.
Så jeg føler faktisk, at vi forsøger at være så behjælpelige, vi kan over for de personer, som ønsker at fordybe sig i de juridiske aspekter af denne her sag.
Naser Khader (RV), 2004-05-12:
Man kan diskutere, om det er trusler eller ej, og jeg respekterer, at justitsministeren ikke vil forholde sig til bestemte udtalelser.
Men jeg mener, at ord nogle gange kan have lige så stor magt som handlinger, og det bliver vi nødt til at forholde os til.
Mit andet spørgsmål handler om, hvorfor jeg som politiker og beslutningstager ikke kan få lov at se Rigsadvokatens redegørelse.
Jeg har forsøgt i flere dage at få lov til at se Rigsadvokatens redegørelse.
Det, jeg havde i første omgang, var det resumé på nogle få sider, som alle fik, og det seneste, jeg fik, var her til morgen, og det var nogle få sider, egentlig en lærebogsgennemgang af § 78.
Det, jeg har brug for at se, er, hvad det er for nogle kilder, Rigsadvokaten har brugt, for at kunne forholde mig til det, for jeg vil gerne sætte spørgsmålstegn ved de åbne kilder, der er blevet brugt.
De følgende spørgsmål til justitsministeren handler i bund og grund om, hvordan det åbne demokratiske samfund skal forholde sig til sine indre antidemokratiske fjender, i dette tilfælde Hizb-ut-Tahrir, og jeg erkender, det er en svær problemstilling, og det er en svær balancegang.
Meningen med spørgsmålene er ikke at undergrave forenings- eller ytringsfriheden, men situationen kræver, at vi forholder os til en forening, hvis formand er blevet dømt for at have opfordret til at slå jøder ihjel.
Vi bliver også nødt til at forholde os til en bevægelse, hvis erklærede mål er at omstyrte demokratiet og indføre en totalitær kalifatstat.
Derfor er vi nødt til at være opmærksomme på deres udtalelser og erklærede mål, så mit første spørgsmål er om ministerens vurdering af de udtalelser, som Mussa Kronholt kom med til TV 2-Nyhederne den 2. maj.
»Vil ministeren forholde sig til, om følgende udtalelser fremsat af Mussa Kronholt fra Hizb-ut-Tahrir, som blev gengivet i TV 2-Nyhederne søndag den 2. maj 2004, er egnede til, at der kan rejses sag efter grundlovens § 78, stk. 2, eller efter straffelovens bestemmelser om trusler: »Vi har et budskab til den danske befolkning: Den seneste udvikling i Irak har bekræftet, at de europæiske regeringer, der allierer sig med USA, gambler med borgernes liv og sikkerhed«?«
Svend Erik Hovmand (V), 2004-05-12:
Nu er jeg nødt til at gentage lidt.
For det første at der ikke er noget overraskende i dag i forhold til tidligere.
Når nu jeg siger tidligere, så mener jeg dels de besvarelser, jeg allerede har givet på spørgsmålene nr. S 3261-3268, altså syv spørgsmål, som var meget omfattende, dels selve lovbehandlingen, som den fandt sted, hvor Folketinget også beskæftigede sig med denne her problematik.
Så jeg kan ikke rigtig bidrage til den store sensation.
Men jeg ser naturligvis gerne, hvis der er ting i det her, som trænger til at blive nærmere belyst, absolut.
Herunder også spørgsmål om provenu.
Jeg kan bare sige, at det svar, jeg fik for nogle få dage siden, var, at der ikke efter embedsmændenes vurdering var noget nyt i forhold til det provenu, man tidligere har givet.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2004-05-12:
Det vil sige, at ministeren fastholder, at denne her lovgivning er provenuneutral eller omtrent provenuneutral, som der står i det oprindelige forslag.
Så vil jeg gerne bede ministeren forklare, hvordan et datterselskab kan sælge til et moderselskab uden at score en skattegevinst, når ministeren har bekendtgjort i et svar til Folketinget, at den overgangsordning eksisterer, og i dag åbent erkender, at den overgangsordning blev indført med åbne øjne af et flertal i Folketinget.
De to ting hænger ikke sammen.
Det burde være logik for burhøns.
Men jeg ved ikke, om jeg skal sige, at jeg er glad for bekræftelsen.
Det bekymrer mig, at ministeren ikke kan se, at der er ulogik i den her sammenhæng.
Svend Erik Hovmand (V), 2004-05-12:
Jeg påskønner meget venligheden fra spørgeren.
Jeg er sikker på, at det er ærligt ment.
Jeg kan kun sige med hensyn til provenu, at jeg har spurgt mine embedsmænd så sent som for få dage siden, og de har svaret mig, at der ikke er fremkommet nye ting, som giver anledning til en ændret vurdering af provenuet.
Det er klart.
Bent Bøgsted (DF), 2004-05-12:
Nu ved jeg ikke rigtig, om ministeren er i stand til at give
Men jeg er enig i, at vi skal have en håndfast erklæring om, hvorvidt ministeren kan komme med et bedre bud, eller hvad det nu går ud på.
Det kan godt være, ministeren lige skal have tid til at vende tilbage til ministeriet, før der kan komme en erklæring, og det skal ministeren selvfølgelig også have lov til.
Naser Khader (RV), 2004-05-12:
Jeg er nødt til at inddrage Rigsadvokatens redegørelse, for den brugte justitsministeren i sit første svar.
Jeg erkender, at hvis PET eller andre har været inde over det, vil jeg ikke se de sider, men når det handler om åbne kilder, kan jeg simpelt hen ikke forstå, hvorfor jeg ikke kan få lov at tage stilling til, om nu Rigsadvokaten har gjort et grundigt arbejde.
Han er ikke den øverste myndighed.
Derfor synes jeg, det ville være på sin plads at få lov til at se resten af rapporten - dog ikke det, der er hemmeligstemplet.
Bent Bøgsted (DF), 2004-05-12:
Dansk Folkeparti er enig med SF i, at vi her står med et stort problem.
Vi har set det gang på gang ude i kommunerne, og vi har fået utrolig mange henvendelser fra folk, der er havnet i et dårligt system.
De er havnet i den situation, at de går fra den ene undersøgelse til den anden uden at få en afklaring af deres sygdomsforløb.
De får lovet revalidering, og de får lovet fleksjob, men kommunen kan ikke skaffe dem et fleksjob, og på et tidspunkt havner de på kontanthjælp eller i andre sørgelige omstændigheder, og kontanthjælp kan de ikke engang få, hvis ægtefællen har en vis indkomst.
Men derfor er de jo alligevel hårdt ramt af sygdom, og derfor er vi enige med SF i intentionerne bag forslaget.
Der er virkelig et problem.
Vi har hørt af ministeren, at regeringen har noget på vej, som skal forbedre forholdene.
Spørgsmålet er bare, hvad der er den rigtige vej at gå.
Er det nok at skære i refusionsprocenten, så kommunerne ikke får så meget refunderet, hvis de ikke behandler sygdomsforløbet på den rigtige måde og følger sagen op?
Som jeg ser det, er problemet, at gennem lang tid har der været snakket om, at kommunerne skal følge op på sygdomme, at de skal kunne sættes under pres, og at de skal straffes, hvis de ikke gør noget.
Men indtil nu har det ikke haft den store virkning.
Hvis kommunerne er i den situation, at de ikke kan skaffe fleksjob til dem, der er berettiget til det, kan de pågældende jo ikke komme i fleksjob, og som ministeren var inde på, er kommunerne måske heller ikke lige opsat på, at de skal så hurtigt som muligt på førtidspension.
Om det er kommunerne, der ikke tolker lovgivningen, sådan som ministeren tolker den, har jeg svært ved at sige noget om.
Men det er helt klart, at det er et problem, der skal løses, og da vi sidst behandlede det samme forslag for 2 år siden - det var vist den 29. januar 2002 - var Dansk Folkeparti positivt stemt over for det.
I den forbindelse vil jeg sige, at der er to muligheder for at løse problemet.
Enten skal det løses med det forslag, som Socialistisk Folkeparti har fremsat, eller også må ministeren komme med et bedre bud på, hvordan man løser det. Vi vil gerne vente og se tiden an, for
har ministeren en bedre løsning på det end forslaget fra SF, vil vi gerne se på det.
Det skal være et bedre forslag end SF's, for ellers må vi vende tilbage til SF's forslag, men jeg vil godt give ministeren tid til at komme med et bedre bud, hvis ministeren kan komme med et bedre bud.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2004-05-12:
Jeg er ikke ekspert i det her, men jeg har prøvet at gennemgå noget forskellig litteratur, der ligger på området, og jeg synes altså ikke, når man prøver at læse noget af det, som statsretlige eksperter har sagt, at det fremgår klart, at der skal foreligge det, man kalder klare beviser, for at der kan rejses en sag efter grundlovens § 78, stk. 2.
Hvad er det for tekster, man støtter sig til, når man stiller det her krav om, at der skal være absolut klare beviser, inden man kan gå til domstolene?
Thomas Adelskov (S), 2004-05-12:
Socialdemokratiet deler intentionerne bag dette forslag fra Socialistisk Folkeparti, nemlig at kere sig om de svageste mennesker her i samfundet, i dette tilfælde de mennesker, som er blevet ramt af sygdom og derfor måske ikke længere kan fastholde den fulde tilknytning til arbejdsmarkedet.
Vi er også ret optaget af at sikre, at de mennesker, som er ramt af sygdom, ikke bare ryger ud af sygedagpengesystemet på grund af mangelfuld opfølgning eller behandling fra kommunens side. Det er imidlertid vores opfattelse, at det handler om at hjælpe borgerne så hurtigt som muligt gennem sygdomsperioden og sikre, at borgerne hurtigst muligt kommer ud på arbejdsmarkedet igen, enten ved fuld eller delvis styrke.
Det skal også sikres, at såfremt den værste situation for den enkelte borger skulle opstå, kan den pågældende få gennemført en pensionssag så hurtigt som muligt, så der kan blive ro om vedkommendes situation.
Årsagerne til sygdom er jo mange, og der er desværre i dag god grund til at frygte, at vi i de kommende år vil opleve, at flere sygemeldes.
Regeringens besparelser på arbejdsmiljøet og det ringere samarbejde om virksomhedernes arbejdsmiljø vil betyde flere sygemeldte og flere arbejdsskader.
Det må partierne bag arbejdsmiljøreformen stå til ansvar for, men vi frygter for arbejdsmiljøet, og det vil i hvert fald ikke lette presset på kommunernes sygedagpengekontorer.
Rapporten fra Socialforskningsinstituttet, som bl.a. er kommet frem på baggrund af, at dette forslag tidligere har været fremsat og behandlet i Folketinget,
Den viser, at kommunernes samarbejde med arbejdspladsen er en væsentlig forudsætning for en hurtig total eller delvis raskmelding, som gør, at den pågældende vender hurtigere tilbage, og at muligheden for at fastholde vedkommende på arbejdsmarkedet øges. Desværre er der utrolig stor forskel på den måde, kommunerne håndterer deres ansvar på.
Der er i dag en række kommuner, som ikke benytter de muligheder og anvender og opfylder de krav, der er til opfølgningsarbejdet over for den sygemeldte, ej heller i planarbejdet.
Vi vil gerne være med til at sikre, at kommunerne faktisk gør det arbejde, de er blevet sat til, ordentligt, og vi vil gerne være med til at skabe rammer for kommunernes og virksomhedernes arbejde, der gør det langt mere interessant og måske også økonomisk fordelagtigt, at et samarbejde indledes tidligt og resulterer i fastholdelse af den sygemeldte på arbejdsmarkedet.
Regeringen spillede i december ud med et katalog over ideer til bekæmpelse af langvarigt sygefravær.
Socialdemokratiet tror således ikke, at SF helt har fundet de vises sten ved blot at åbne for pengekassen.
Vi mener i stedet, at der skal skabes bedre mulighed for et samarbejde om den sygemeldte, og lad mig sige det rent ud: Armene skal vrides rundt på de kommuner, som smøler, og som
ikke gør deres arbejde ordentligt i dag.
Flemming Oppfeldt (V), 2004-05-12:
Hvis vi stemmer for forslaget, ser vi jo kun på selve ydelsesperioden, men ikke på, hvad vi kan gøre for at få
syge folk hurtigere tilbage på arbejdsmarkedet.
Hr. Villy Søvndal spørger, hvilke tilskyndelser der ligger i regeringens plan.
Det ligger faktisk tilskyndelser flere steder.
Jeg tror, beskæftigelsesministeren var inde på, at man bl.a. kan nedsætte refusionsprocenten, og det vil jo netop være en straf til kommunerne, hvis de ikke gør tingene hurtigt nok.
Der er også mulighed for at opbygge lokale partnerskaber mellem de dygtige kommuner og de dygtige virksomheder, som vil forebygge sygdomsfravær, eller oprette fleksjob de steder, hvor folk er blevet sygemeldt.
Villy Søvndal (SF), 2004-05-12:
Argumentationen hænger slet ikke sammen, for varighedsbegrænsningen straffer jo ikke kommunen.
Den straffer den sygedagpengemodtager, der efter et sygdomsforløb må opleve, at efter 52 uger smutter halvdelen af familieindkomsten. jeg kan simpelt hen ikke forstå, at et parti som Venstre, der påstår, at mennesket kommer først, tager syge mennesker som gidsler i det spil, og jeg tror, hr. Flemming Oppfeldt vil få tilsendt stribevis af sager, hvor meget, meget syge folk pludselig oplever, at deres indkomst forsvinder.
Hvorfor siger man ikke i stedet til kommunen, at den skal gøre sådan og sådan?
Jeg vil bare sige, at det eneste virksomme middel, det eneste, som kan sikre, at syge mennesker får penge til at leve for, er at stemme for forslaget her.
Nu lykkedes det at lede beskæftigelsesministeren ud af den vildfarelse, at der skulle være et modsætningsforhold mellem en tidlig indsats og det at tage syge mennesker som gidsler, så de mister deres indkomst, og jeg vil prøve, om jeg kan hjælpe Venstres ordfører frem til samme erkendelse.
Den kommune, der laver en lemfældig sagsbehandling i en sygedagpengesag, kan sige fra efter 52 uger, hvorefter vedkommende ryger på kontanthjælp, og det betyder, at kommunen ikke har én øre i udgifter til vedkommende.
Jeg vil godt spørge: Hvordan kan det være et incitament for den kommune til at tage sig sammen?
I modsat fald vil det jo være sådan, at det er kommunen og ikke den syge, der kommer til at betale udgiften, og jeg troede egentlig, det var let at forstå for en Venstremand, når partiets slogan er mennesket frem for systemet.
Flemming Oppfeldt (V), 2004-05-12:
Da Venstres sygedagpengeordfører desværre ikke kan være til stede, har jeg fået den ære at fremføre Venstres synspunkter.
Forslagsstillerne vil have ophævet varighedsbegrænsningen på sygedagpenge.
Dette kan Venstre ikke gå ind for.
Vi tror fuldt og fast på, at ethvert menneske har bedst af at komme i gang på arbejdsmarkedet så hurtigt som muligt eller få afklaret sin situation.
Hvis man ikke er fuldt arbejdsdygtig på grund af sin sygdom, er det vigtigt at overgå til andre jobordninger såsom fleks- og skånejob.
Hvis det handler om en pensionssag, har kommunerne mulighed for at få afklaret sagen inden for den givne tidsramme på 52 uger, eventuelt med mulighed for forlængelse på 2 gange 13 uger ved en arbejdsprøvning.
Vi vil dog gerne give forslagsstillerne medhold i, at det ikke er i alle tilfælde, at kommunerne og virksomhederne yder deres bedste for at hjælpe den sygemeldte med hurtigt at få sin situation afklaret og komme i gang igen.
Som vi lige har hørt ministeren redegøre for, har regeringen iværksat flere initiativer for at nedbringe sygefraværet og fremme, at flere sygemeldte fastholdes på arbejdsmarkedet.
Samtidig arbejdes der på at tilskynde kommunerne og virksomhederne til at forbedre indsatsen for at nedbringe og forebygge sygefravær ved at give nogle mere moderne værktøjer.
Vi tror, at jo hurtigere de sygemeldte kan få en afklaring af deres egen situation, jo bedre bliver deres befindende også. Venstre har mødt adskillige eksempler på sygemeldte, som kan berette om, hvor svært det er at bliver sygemeldt og ikke blive hørt og få en hurtig afklaring. Mange kan sågar fortælle, at de selv tror, det har været med til at forværre deres sygdomstilstand, når de ikke ved, hvor de står, og
hvilke muligheder de har i fremtiden
Derfor ser Venstre frem til positivt at arbejde med tilskyndelser til, hvordan sygemeldte bedre kan fastholdes på arbejdsmarkedet, eller i hvert fald få afklaret situationen til anvisning af fleks- og/eller skånejob og eventuelt pension.
Venstre mener, at der eksempelvis skal være meget mere fokus på deltidssygemeldinger som et middel til at få den syge ud på arbejdsmarkedet igen.
Alle undersøgelser viser, at jo længere en person har været sygemeldt, jo sværere bliver det at få vedkommende tilbage på arbejdsmarkedet.
Mange langtidssygemeldinger kunne erstattes af deltidssygemeldinger, og f.eks. vil han eller hun, der har en dårlig ryg eller får en piskesmældsskade, i en del tilfælde få det bedre ved at være delvis knyttet til deres gamle arbejdsplads i det antal timer, det er fysisk og psykisk muligt.
Der skal selvfølgelig ske en tæt opfølgning i samarbejde med kommunen, og sagen skal også afklares inden for de 52 uger, inden man skal overgå til fleksjob.
Skulle det ikke kunne lade sig gøre inden for de 52 uger, er der jo imidlertid mulighed for at forlænge sygedagpengeperioden med 2 gange 13 uger, så der tilsammen er 18 måneder til at afklare situationen i.
Venstre ser frem til de nye tiltag på sygedagpengeområdet, som regeringen lægger op til at vi skal arbejde med i næste folketingssamling.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2004-05-12:
Jeg vil henvise til, at vi i vores handlingsplan til nedbringelse af sygefraværet vil lægge et meget stærkt pres på kommunerne, også ved, som jeg nævnte før, at nedsætte refusionen fra 50 til 35 pct. efter 6 måneder for at få kommunerne til at speede sagerne op.
Men jeg kan naturligvis ikke afgive nogen garantier.
Bent Bøgsted (DF), 2004-05-12:
Der blev bl.a. sagt, at har en person varig begrænsning af arbejdsevnen, bør muligheden for fleksjob undersøges, og kan en person på grund af svær sygdom ikke blive helt eller delvis selvforsørgende, skal kommunen så tidligt som muligt sørge for, at der tilkendes førtidspension.
Vil det sige, at ministeren vil garantere for, at de historier, vi hører om, at personer bliver slæbt fra den ene arbejdsprøvning og revalideringsundersøgelse til den anden og bliver undersøgt, forsvinder?
Vi har set eksempler på, at en person kan få et fleksjob, men havner i den situation, at tingene trækker ud, så der går over de 52 uger, måske 100 uger eller endda endnu mere, og så ryger personen over på kontanthjælp.
Betyder det, ministeren siger, at de situationer vil vi ikke se fremover?
Bliver problemerne afklaret inden 52 uger, så der ikke er nogen, der vil blive slæbt fra den ene prøvning til den anden, før der kommer en afklaring?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2004-05-12:
For at undgå, at sygemeldte bliver ramt af varighedsbegrænsning, er det jo vigtigt, at kommunen yder den rette opfølgning, herunder at der bliver iværksat de fornødne foranstaltninger.
Der har været store forskelle i kommunernes opfølgningspraksis.
Ved at bruge flere kræfter på opfølgning vil vi i vidt omfang sikre, at der iværksættes de fornødne foranstaltninger, så den sygemeldte ikke rammes af varighedsbegrænsningen.
Med en forbedret opfølgning vil det begrænsede antal, der i dag rammes af denne begrænsning, derfor blive endnu mindre, og med en ændring af kommunernes refusion fra 50 til 35 pct. efter 6 måneder vil kommunerne få en særlig tilskyndelse til at øge indsatsen.
Flemming Oppfeldt (V), 2004-05-12:
Regeringen har jo fremlagt en handlingsplan med 23 konkrete initiativer, og nogle af disse konkrete initiativer indeholder også en tilskyndelse til kommunerne, så kommunerne sætter hurtigere ind over for dem, der er sygemeldt.
Jeg mener i høj grad, at i det, at vi fokuserer på, hvad vi kan gøre for at få folk hurtigere tilbage på arbejdsmarkedet frem for bare at fokusere på ydelsen, ligger der mange forebyggende tiltag.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2004-05-12:
Det vigtige i denne indsats er jo, at kommunerne gør noget og gør det så tidligt som muligt.
Det moderniseringsudvalg, der er nedsat,
har til opgave at komme med forslag til forbedringer samt eventuelle justeringer, og varighedsbegrænsningen indgår som et særskilt emne i denne proces og skal ses i sammenhæng med forlængelsesreglerne.
Men som jeg sagde tidligere, vil resultatet af overvejelserne foreligge her i løbet af 2004. Jeg er enig i, at vi skal se på de regler, og vi skal se på, hvad vi kan gøre for at hjælpe mennesker.
Men det signal, jeg taler om, er ikke et politisk drillerisignal mellem SF og regeringen.
De sørgelige tal viser jo, at jo længere man er væk fra arbejdet på grund af sygdom, jo sværere er det at komme tilbage, og en ret stor del bliver faktisk helt tabt for arbejdsmarkedet efter 12 måneders sygdom.
Villy Søvndal (SF), 2004-05-12:
Jeg er enig i, at der er spørgsmål, som er så vigtige, at de bør være hævet over den almindelige pingpong i den politiske debat, og det synes jeg netop dette spørgsmål bør være.
Vi taler nemlig - og det tror jeg også beskæftigelsesministeren ved - om mennesker, der af forskellige årsager endnu ikke har deres situation afklaret efter et langt sygdomsforløb.
De kommer efter 1 år på sygedagpenge pludselig i den situation, at de mister deres sygedagpenge.
Jeg forstod beskæftigelsesministerens svar sådan, at det synes beskæftigelsesministeren også er utilfredsstillende, og så er jeg faktisk ligeglad med, hvordan vi løser problemet.
Det afgørende for SF er, at syge mennesker har ret til at have et grundlag for at leve, og jeg vil bare spørge, om beskæftigelsesministeren ikke deler den opfattelse, og om de nuværende regler i virkeligheden ikke tager syge mennesker som gidsler.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2004-05-12:
»Vil ministeren oplyse, i hvor mange tilfælde der har været rejst sager efter grundlovens § 78, stk. 2, og i givet fald, hvorfor det i disse sager ikke har ført til domfældelse?«
Først i 1953-grundloven fik vi den nuværende formulering af stk. 2 i grundlovens § 78, og den har så ikke været bragt i anvendelse, hvad der giver os alle sammen en række problemer.
Kan ministeren overhovedet forestille sig en situation, hvor grundlovens § 78, stk. 2, kan bringes i anvendelse?