Vibeke Peschardt (RV), 2000-10-31:
Men jeg kunne i virkeligheden have lyst til at starte med bare at slå fast, at jeg overhovedet ikke er enig i hendes synspunkter, og hun burde have haft en stribe korte bemærkninger til det her.
Men det vil jeg spare både hende og salen for.
Det her handler om en af de mest - synes jeg - fyldige redegørelser, vi har fået fra samarbejdsministeren i mange år.
Den er, som det også er blevet sagt før, et tilbageblik på år 2000 over, hvad det danske formandskab for de nordiske ministerråd, altså de forskellige ministerråd, der sidder på forskellige områder, har udvirket i det år, der er gået, og hvordan Nordisk Råd - altså de 87 parlamentarikere fra hver deres politiske platform i rådet - har forsøgt at påvirke og udvikle politik på nordisk plan inden for de forskellige søjler: Norden, nærområderne og EU. Man kunne i virkeligheden lige så godt stille spørgsmålet med udgangspunkt i redegørelsen: Hvordan går det
egentlig med det nordiske samarbejde?
Og efter min opfattelse - og jeg har nu snart siddet der i 6 år - går det faktisk godt.
Det går rigtig godt, og det synes jeg alle de rapporter, vi har fået tilsendt i årets løb, viser.
Der foregår en masse i Nordisk Råd, som parlamentarikerne aldrig ser.
Det foregår på embedsmandsplan.
Det foregår decentralt i staterne.
Og det, at vi har et fælles værdigrundlag i de nordiske lande, gør jo, at det i virkeligheden let glider ind i hverdagen, uden at nogen egentlig får øje på, hvad der foregår.
Man kan ikke alene bedømme Nordisk Råd ud fra, hvad der foregår i den parlamentariske forsamling, og det er jo selvfølgelig ofte det, parlamentarikere gør.
Jeg tror, det var Anker Jørgensen, der sagde det en gang - nu har jeg jo selvfølgelig nok ikke fået det papir med herop, det var jo kedeligt - men han sagde et eller andet om, at det nordiske samarbejde var usynligt på en eller anden måde; at der ikke er nogen problemer i det, og derfor er der ikke nogen, der rigtig interesserer sig for det.
Og når vi kigger på den pressedækning, man får på, hvad der foregår i Nordisk Råd, må man jo også sige, at det er ganske lidt.
Men jeg er overbevist om - jeg kender det f.eks. fra miljøområdet - at ganske stille arbejder de nordiske ministre på forskellige punkter sammen, og det er til nytte for alle borgere i de lande.
Så vil jeg kommentere to af de mange rapporter, vi har fået, og som dette formandskab har lavet.
Den ene er budgetanalysen, den, der hedder »Budget 2000«, og den anden er vismandsrapporten. Der står her foran i budgetanalysen tolv punkter, og jeg vil sådan set tage dem næsten ét for ét, for jeg er næsten enig i dem alle sammen.
Men indledningsvis vil jeg sige, at da rapporten blev præsenteret i Stockholm her en gang i foråret, var der blandt parlamentarikerne - og det skal ikke skjules - en vis frygt for, at de forslag her ville føre til en øget centralisering, en øget magt til ikke bare ministerrådene, men også til ministerrådets sekretariat.
Det første, man foreslår, er, at budgetproceduren omlægges, og det er jeg sådan set enig i; det kunne man godt gøre, det kunne være nemmere for folk at gå til de her ting. Og det er jo den parlamentariske forsamling, der er med til at prioritere.
Hvis det redskab blev forbedret efter de her regler, ville jeg synes, det var udmærket.
Der er dog ét punkt; selv om det måske er små penge over mange år, er der altså et forslag til næstsidst i punkt 11, hvor der står, at landenes indbetalinger skal nedsættes svarende
til 100 mio. kr. I øjeblikket er det samlede budget på 751 mio. kr., og nu får man så lov til at bruge 10 mio. kr. mere i år.
Men medmindre det her bliver kompenseret af, at landene på fællesnordisk basis bliver ved med at opretholde de aktiviteter - og det kan jo være, at det er det, der er meningen - så tror jeg, det ville være til skade, om man gjorde det.
Det sidste, jeg vil kommentere, er vismandsrapporten.
Det kan man jo næsten ikke lade være med alene på grund af titlen på den, »Åbent for verdens vinde«.
Det er lang tid siden, jeg har set så smuk en titel på en rapport, jeg tror sådan set aldrig, jeg har set det før,
og indholdet af den er jo ikke mindre spændende.
Selvfølgelig er man som parlamentariker noget bekymret for, om det her kan betyde, at Nordisk Råd, altså den parlamentariske forsamling, skal nedlægges og erstattes med f.eks. Miljøudvalget i Folketinget og de andre lande.
Det vil jeg nok tro bliver svært at få gennemført, men ellers synes jeg, at den tankegang, der ligger bag det her, er meget, meget spændende, og den stråler på en eller anden måde af en vision og en begejstring, som man næsten ikke kan lade være at lade sig smitte af.
På den anden side ved
jeg jo fra andre sammenhænge, at det jo er den, der også selv kritiserer sin egen virksomhed, for det kan være svært for parlamentarikere at forstå, at deres eneste opgave som parlamentarikere er at lave nogle rekommandationer. Til allerallersidst: Tak for den liste, vi har fået over gennemførelsen af rekommandationer.
Jeg er medlem af kontrolkomiteen, og vi har efterlyst den, og vi er meget glade for den.