runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Margrete Auken (SF), 2003-03-12:
Jeg har to.
Den ene er helt konkret, for jeg vil godt spørge fru Birthe Rønn Hornbech, hvordan man sikrer, at udgifterne ikke får mulighed for at løbe løbsk.
Hvor ligger den mekanisme henne, som forhindrer - hvis de nu gerne vil lade det løbe løbsk altså - at det ikke gør det?
Det andet
er mere til det historiske.
Der er jo meget bag den her lovgivning, der har året 1903 med, og det gjorde ordføreren også meget ud af.
Men kan fru Birthe Rønn Hornbech bekræfte, at I.C. Christensens forslag dét var der noget ved?
Dér var virkelig tale om, at her skulle der laves demokrati.
Op imod Venstre på den ene side og De Konservative på den anden side osv. lavede han både menighedsråd og faktisk også kirkeråd og Det Kirkelige Udvalg, som begge dele sad som en forsøgsordning frem til 1909.
Da var det meningen, at de skulle disponere over det hele, at man altså ikke - om jeg så må sige - skilte det åndelige ud, som man jo kom til med Appels lov af lidt andre grunde.
Det var, fordi Appel ville have håndsoprækningsdemokrati i meningsrådene.
Han ville slet ikke have det repræsentative demokrati.
Men det, jeg godt vil bede fru Birthe Rønn Hornbech bekræfte, er, at for I.C. Christensen var visionen, at nu skulle der virkelig være demokrati på alle niveauer, altså både på det centrale niveau og det lokale niveau, og ikke kun på det lokale niveau.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2003-03-12:
Om et par måneder skal vi også her på Christiansborg fejre menighedsrådslovgivningens 100-års jubilæum, I.C. Christensens lovgivning.
Med denne lovgivning trådte det folkekirkelige demokrati for alvor i karakter.
Der blev i 1903 indført valgret for hele menigheden, og det vil sige, at den almindelige valgret ophævede enhver skelnen mellem frommes og mindre frommes mulighed for at deltage i folkekirkens styrelse.
Det gik som bekendt ikke stille af.
Der var flere inden for de kirkelige grupperinger, der ikke kunne affinde sig med, at enhver i menigheden, måske oven i købet én, der aldrig kom i kirke, kunne blive medlem af et menighedsråd.
Vi mener nu i Venstre, at det er et godt princip.
Det var det, da det blev indført, det er det fortsat, og med denne lovgivning gav man en kompetence til menighedsrådene, en kompetence, som hen over de 100 år, er blevet udvidet, så flere og flere opgaver er blevet udlagt til menighedsrådene. Også det lovforslag, vi behandler i dag, er udtryk for, at mere ansvar lægges ud, og der er grund til at understrege, at det netop ikke bare er magten, men ansvaret, der flyttes.
Med rammebevillingsprincippet øges friheden, men også ansvaret.
De økonomiske rammer er jo stadig væk de samme.
Det økonomiske ansvar over for folkekirkens medlemmer ændres der heller ikke på.
Forsøgsordningen med besluttende budgetsamråd stadfæstes nu i lovgivningen som en ret, der kan vælges, uden at man skal søge om dispensation.
Men det er vigtigt at understrege, at ordningen netop er en ordning, der frit kan vælges eller vælges fra.
Der har været bekymrede røster over for rammebevillingen: Jamen må vi så ikke udarbejde detaljerede budgetter?
Sådan spørger man, når vi er rundt på møder.
Men med rammeordningen bliver der altså også her en større frihed for menighedsrådene til at regulere budgetternes poster uden nødvendigvis at skulle spørge om lov.
Med ophævelsen af rådighedsbeløbets maksimum får menighedsrådene ikke nogen ret til at lade udgifterne løbe løbsk, det vil jeg godt understrege.
Men friheden bliver større og altså en frihed forbundet med ansvar.
Ordningen giver jo mulighed for, at man i det enkelte sogn i højere grad selv kan prioritere sine ønsker om, hvilket kirkeligt liv der i det enkelte sogn skal prioriteres højt eller mindre højt, og hvilke kirkelige aktiviteter man ønsker fremmet.
Også ophævelsen af den såkaldte 20-pct.-regel præciserer, at nu er det altså alene menighedsrådet, der har ansvaret for, at udgifterne ikke løber løbsk.
Det betyder jo, at der er en række opgaver, som måske kan kræve juridisk sagkundskab, som provstiudvalget nu skal forvalte.
Meningen med forslaget er naturligvis ikke, at provstierne nu skal til at vokse sig store som en slags ministifter.
Det er ikke meningen.
Vi vil naturligvis i Kirkeudvalget opmærksomt lytte til de indvendinger, som ikke mindst Provsteforeningen er kommet med.
Men vi tror i Venstre som lovgivningens fader for 100 år siden, at de folkevalgte organer i den danske folkekirke vil vokse med ansvaret.
Venstre støtter forslaget.
Aase D. Madsen (DF), 2003-03-12:
Nu omtaler hr. Svend Auken igen og igen Energiudvalgets rejse, og jeg må lige rette hr. Svend Auken, for hr. Svend Auken sagde først, at vi var i Bruxelles.
Det må jeg lige rette som formand for Energiudvalget, for så er det sat på plads.
Med hensyn til den megen ros, som hr. Svend Auken blev tildelt på den tur, vil jeg jo godt have lov til at spørge: Hvilken partifarve havde de politikere, der roste hr. Svend Auken så voldsomt?
Hr. Svend Auken glemte vist lidt at sige, at det også var ganske andre toner, vi hørte dernede.
Med hensyn til min naivitet over for de økonomiske tiltag, som blev foretaget til vedvarende energi under hr. Svend Aukens regime, vil jeg have lov til at sige, at hr. Auken havde en ubegrænset adgang til borgernes lommer.
Hr. Svend Auken fik tildelt en blankocheck uden grænser.
Der var aldrig nogen grænser.
Jeg har gang på gang i masser af energipolitiske debatter spurgt: Hvor er grænsen?
Det er de grænser, vi nu forsøger at sætte op.
Tove Fergo (V), 2003-03-12:
Til hr. Jesper Langballe: Hvad skulle det til for, dette bloktilskudsudvalg?
Er det kun for at lefle, tror jeg, udtrykket var, for de anderledes troende eller dem i vores land, der ingen tro har?
Det er jo helt klart sådan, at vi selvfølgelig har religionsfrihed i Danmark.
Det fik vi, da vi fik grundloven i 1849, men vi har ikke religionslighed i Danmark.
Og sådan er det.
Det er vores historie, det er vores religiøse baggrund, og det bliver helt klart understreget af grundlovens § 4, hvori der står: »Den evangelisk-lutherske kirke er den danske folkekirke og understøttes som sådan af staten.« Hvorfor så ændre på det tilskud, som staten giver? Staten giver et tilskud på 600 mio. kr., og det tilskud er øremærket til 40 pct. af præstelønnen, til pensionerne og til nogle andre ting.
Det blev i øvrigt indført i 1919.
Da man ikke rigtig kunne leve af præstegårdsjordene længere, overtog staten nogle af jordene, og præsterne fik så til gengæld noget løn betalt af staten.
menighedsråd
til institutioner, til ministerier
, og det er blevet givet ved, at man har givet bloktilskud.
Jeg synes også, det ville være en god idé, hvis folkekirken fik et bloktilskud fra staten, så kunne folkekirken vælge, hvordan pengene skulle bruges.
Hvis det er det, man vil, så kunne man jo imødekomme det, biskopperne hele tiden siger til mig: Vi mangler præster, vi mangler præster, vi mangler præster.
Men nu sidder udvalget, og vi må se, hvilke modeller udvalget kommer frem til, når arbejdet er færdigt.
Så vil Folketinget få rig lejlighed til at drøfte det, og vi er selvfølgelig også parate til at besvare alle de spørgsmål, som Folketinget måtte ønske at stille i forbindelse med behandlingen af det her lovforslag.
Eyvind Vesselbo (V), 2003-03-12:
Hr. Martin Lidegaard er meget interesseret i procenter og beregninger efter 2012.
Jeg synes, det ville være mere interessant, hvis man som radikal - De Radikale hævder jo, at de er meget interesseret i miljøet - beskæftigede sig mere med, hvad der skete på miljøområdet, end at diskutere nogle fiktive procenter og nogle fiktive beregninger efter 2012.
Det, der er lagt frem nu, er jo en klimarapport for 2008-2012.
Så det dér med at begynde at spørge til tiden efter 2012 er jo alene at trække debatten ud
på et plan, hvor hr. Martin Lidegaard godt ved, at det ikke er muligt på nogen måde at komme med nogle konkrete svar på de spørgsmål
Jeg tror heller ikke engang, hr. Martin Lidegaard kan.
Til fru Anne Grete Holmsgaard: Jeg forstod, at det gjorde lidt ondt, det der med, at der forsvinder arbejdspladser.
Men det er jo ikke det eneste punkt.
Et af de andre meget vigtige punkter omkring eleksporten er jo, at den danske elproduktion er den reneste i hele verden, selv med de fossile brændsler.
Selvfølgelig ikke i forhold til vandkraft eller atomkraft.
Jamen det er jo ganske rigtigt.
Man kan da ikke sidde der og ryste på hovedet over, at den danske elproduktion er meget ren, og at der er gjort en stor, stor indsats for at bringe forureningen ned.
Det er da en mærkværdig måde at behandle dansk elforsyning på. Igen til fru Kornbek vil jeg sige: Jamen det er jo ligegyldigt, hvordan man vender og drejer det her og stiller spørgsmålene gang på gang; der er kun én gruppe mennesker i Danmark, der kan betale udgiften, og det er skatteyderne.
Jesper Langballe (DF), 2003-03-12:
Der bliver jo rig lejlighed til at drøfte de her ting
fremover.
Jeg vil nu godt lige anholde en enkelt sproglig og måske saglig ting.
Når kirkeministeren siger, at så kan folkekirken vælge,
vil jeg godt spørge: Jamen hvem er folkekirken?
Det er jo os to og os alle sammen.
Det er alle de barnedøbte, og jeg synes, det er meget væsentligt, at man ikke laver det her til sådan et staten og samfundet over for kirken.
Nu uddelegerer staten et valg til folkekirken.
Det er fordærvende for et sundt folkekirkeligt kirkesyn. Og så har jeg lige ét lille spørgsmål til, som jeg ikke nåede at stille før.
Det er sådan af ren nysgerrighed.
Jeg vil gerne spørge ministeren, om hun er enig med mig i, at det kirkeministerielle forenklingsudvalg nu må have udspillet sin rolle.
Det er svært at se, hvad man egentlig mere skal bruge det til.
Er ministeren enig i det?
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2003-03-12:
Jeg kan forstå, at hr. Vesselbo erkender, at det er en billig metode at begrænse eleksporten.
Han er altså enig i, at det er en vurdering, der ligger på mellem 20 og 60 kr. pr. ton CO2, altså under halvdelen af pejlemærket på de 120 kr. pr. ton.
Men, siger hr. Vesselbo, den beregning passer alligevel ikke, for det vil jo føre til, at man mister danske arbejdspladser.
Hvor mange arbejdspladser ligger der egentligt i det?
Og hvad forøger det prisen med?
Er det 3 kr., er det 5 kr., eller hvad er det?
Det er det ene spørgsmål.
Det andet spørgsmål går på: Hvis den parameter bliver lagt ind i alle de andre beregninger, hvordan forrykker den så regnestykket?
Er det kun her, den skal lægges ind, eller skal den også lægges ind alle andre steder?
Martin Lidegaard (RV), 2003-03-12:
Hvordan synes hr. Eyvind Vesselbo selv det går med dialogen og med det brede flertal og de forsonende ord?
Jeg synes, Venstre gør det godt. De gør virkelig en indsats for at samle i dag.
Jeg kunne godt tænke mig at sige i forbindelse med priserne på kvoter, at jeg faktisk var meget glad for de meldinger, der kom, nemlig at hvis nu kvoterne mod forventning skulle blive dyrere, så vil man også være indstillet på at tage andre virkemidler i brug.
Problemet er bare, at hvis det nu sker i 2007 og vi har lagt hele vores reduktion an på kvoterne, så står vi altså med et problem, fordi vi pludselig skal i gang med nogle meget dyre investeringer.
Derudover svarede hr. Eyvind Vesselbo kun på den ene halvdel af mine spørgsmål.
Den anden halvdel handlede om det dér med efter 2012, og om ikke de gevinster, man får ud af f.eks. en havvindmølle efter 2012, skal tages med.
Hvis man skal ud at købe et hus i dag, så kan man vælge at tage et flekslån, dvs. tage risikoen, eller man kan vælge at tage et obligationslån.
Regeringen lægger her op til at tage et flekslån.
Det kan man vælge, men hvis man køber et hus til 20 mia. kr., ville jeg i hvert fald foreslå, at man tager en fifty-fifty fordeling.
Eyvind Vesselbo (V), 2003-03-12:
Jamen det er da fint.
Fru Anne Grete Holmsgaard og SF kan da også få en god idé en gang imellem, men man skal jo huske på, at der også skal være et flertal for det.
Jeg tror ikke, det er fru Anne Grethe Holmsgaard alene med sin ene stemme, der har fået de her penge igennem.
Det er jo, fordi regeringen bakker op om det.
Så er der spørgsmålet om varm luft, og det er til hr. Svend Auken og også til hr. Erik Mortensen: Som jeg startede med at sige, er det klart, at vi godt kan bruge meget, meget tid på at diskutere varm luft, og så bliver det ikke særlig konkret, men jeg vil give et eksempel: Rumænien og Danmark har netop indgået en aftale om et klimaprojekt i Rumænien.
Projektet erstatter olie og naturgas i fem byers fjernvarmeforsyning med træaffald.
Rumænien får en ny teknologi, der gør varmeforsyningen billigere i de fattige byer og begrænser forureningen.
Jeg tror, hr. Svend Auken kender projektet og har sat sig ind i det; det må man i hvert fald forvente.
Og så er det jo, jeg synes, det er fantastisk, at man kan stå og kalde sådan et projekt, hvor Danmark investerer nogle penge og får
en CO2-reduktion på 720.000 tons CO2-ækvivalenter, for varm luft.
For det er jo netop det, det drejer sig om her.
Det, Danmark går ind og gør, er, at vi sænker CO2-udslippet i Rumænien for danske penge.
Jeg forstår slet ikke, at netop hr. Svend Auken, som har været med til at indgå de her aftaler og skrevet under på kvotefordelingen, overhovedet kan beskæftige sig med begrebet varm luft.
For så vil det sige, at hr. Svend Auken har siddet med sin kuglepen og skrevet under på: Varm luft, varm luft, køb varm luft!
Det tror jeg ikke på at hr. Svend Auken kunne finde på at gøre, selv om jeg har oplevet en del i den tid, hr. Svend Auken var miljøminister, men at vi ikke skal reducere CO2-udslippet, når vi køber kvoter i udlandet, det tror jeg nu ikke hr. Svend Auken har skrevet under på.
Der er ikke tale om varm luft.
Fru Kornbek spurgte om finansieringen.
Jamen der er kun én måde at gøre det her på, og det er skatteyderne; der er kun én til at betale.
Det er jo netop derfor, vi skal gøre det så billigt som muligt.
Erik Mortensen (S), 2003-03-12:
Jeg forstod på hr. Eyvind Vesselbo, at begrebet stort set ikke eksisterer og dermed jo heller ikke problemet.
Netop omkring manglende forskning og udvikling
har vi jo selv fået direkte besked i Det Energipolitiske Udvalg, bl.a. en advarsel fra Haldor Topsøe, der siger: Pas nu på ikke at kvæle Risø på brændselscelleområdet.
Den private sektor har mulighed for at klare sig, men hvis det offentlige springer fra totalt, så mister vi altså den førertrøje, jeg stadigvæk mener vi har på det område; vi kan i hvert fald gøre noget for at fastholde den. Det seneste eksempel så vi jo med prototypen af bølgehøvlen, og hvordan man dér er vildt frustreret og siger: Nu har vi ofret 40 mio. kr., og vi har fået tilskud osv., men nu er vi så færdige.
Er det den politik, vi skal føre: Hjælp de første 5 cm, resten af meteren må I selv klare?
Bodil Kornbek (KRF), 2003-03-12:
Jeg må sige, som hr. Svend Auken også gav udtryk for, at de midler, der blev sat af på finansloven, jo først og fremmest blev det, fordi SF ved fru Anne Grete Holmsgaard kæmpede for de midler og også fik opbakning fra andre partier uden for regeringen.
Man er jo efterhånden glad for lidt med denne her regering.
Man har ikke de store forhåbninger om, at der pludseligt skal ske en ekstrem udvikling på det her område, selv om man godt kunne tænke sig det. Mest miljø for pengene, ja, penge betyder meget.
I Kristeligt Folkeparti vil vi jo mene, at det var mere ambitiøst at sige: Mest miljø for fremtiden.
Hvis nu vi skal koncentrere os om midlerne, så skal der også noget finansiering til.
Og der må man sige, at der har regeringen vel et bud på, hvordan dette skal finansieres.
Svend Auken (S), 2003-03-12:
Jeg tror, hr. Vesselbo, hvis han engang får stunder til det og satte sig ind i de faktiske tal, ville blive klar over, at der er sket en betydelig reduktion af den danske indsats på forsknings- og udviklingsområdet på det her område.
Det er rigtigt, at der ikke mindst takket være fru Anne Grete Holmsgaard kom en mindre opretning af beløbene ind i forbindelse med forhandlingerne i Videnskabsministeriet.
Det er ikke noget, regeringen har haft den sarteste del af æren for, men desværre heller ikke et beløb, der tilnærmelsesvis rettede op på reduktionen på næsten 80 pct. af forsknings- og udviklingsmidlerne på det her område.
Det er glædeligt, at vi i sin tid fik sat PSO-midlerne ind, og at de bliver brugt her.
Jeg skal bare minde om, at Venstre jo i sin tid var modstander af, at elverdenen skulle sætte penge af til forskning og udvikling. Jeg har et konkret spørgsmål, og det er med hensyn til varm luft.
Det har været en dansk holdning hele vejen igennem, at vi ikke ville benytte os af varm luft.
Hele vejen igennem!
Det var derfor, vi stillede forslaget om de 75 pct.
Nu forstår jeg, at man ligefrem bliver salig af at indånde den varme luft, hvis jeg må citere fru Helga Moos i dag og i øvrigt henvise til regeringens klimaforhandling.
Hvorfor dette totale kursskifte i forhold til det, man sagde som opposition under den tidligere regering?
Eyvind Vesselbo (V), 2003-03-12:
Til hr. Erik Mortensen vil jeg sige, at det godt kan være, vi hører forskellige ting med de meldinger, der kommer om klimastrategien.
Jeg har nemlig hørt mange positive udtalelser fra Dansk Industri, jeg har hørt positive udmeldinger fra landbruget, og jeg har hørt positive udmeldinger fra en lang række organisationer og enkeltpersoner.
Det er selvfølgelig klart, at hr. Erik Mortensen hører det, han gerne vil, men jeg hører også alle de andre ting.
Til det dér med førertrøjen: Jeg mener, vi har førertrøjen, men ikke den førertrøje, hr. Erik Mortensen måske gerne vil have, men vi har førertrøjen, og vi prøver at beholde førertrøjen dér, hvor vi får mest miljø for pengene, mest CO2-reduktion.
Det er jo det, der er vigtigt.
Det er ikke bare det at rende rundt i verden med høj cigarføring og lade, som om man gør en hel masse.
Det her drejer sig om handling, og det er dér, vi har førertrøjen.
Med hensyn til forskning er det jo ikke korrekt, når hr. Erik Mortensen siger, at der ikke sker noget på forskningsområdet.
Regeringen tænker langsigtet og har i den forbindelse øget forskningsindsatsen i ny energi-teknologi.
Hvis hr. Erik Mortensen ... Nu forsvinder hr. Erik Mortensen ud af salen; jeg kan forstå, hr. Erik Mortensen ikke rigtig har tid til at få svaret, det er jo beklageligt, men så kan de andre i salen høre det: Ud over midlerne under energiforskningsprogrammet er der i forbindelse med finanslov 2003 afsat en ny pulje på 110 mio. kr. til forskning og udvikling i nye VE-teknologier for årene 2003-2005.
Derudover er der for året 2003 afsat 125 mio. kr. til forskning og udvikling i miljøvenlig elproduktionsteknologi og effektiv energianvendelse.
Disse midler finansieres over de brugerfinansierede ordninger på elområdet.
Der er her tale om en forøgelse på 15 mio. kr. i forhold til året før.
Hvis man kan tale om, at der ikke er sat nogen penge af til energiforskning, så er det, fordi man ikke læser tingene korrekt og ikke sætter sig ordentligt ind i tingene.
Jeg har lidt mere tid.
Fru Anne Grete Holmsgaard, og der var også hr. Martin Lidegaard, og ham tager vi først.
Nu forstod jeg så, at hr. Martin Lidegaard havde læst rapporten og også godt kunne se, at der var en angivelse af kvoteprisen på 40-60 kr., og så spørger hr. Martin Lidegaard om usikkerheden.
Jamen det er jo netop det, der er pointen i denne her rapport, at vi tilpasser os de omstændigheder, der er for at få mest miljø for pengene.
Det er jo egentlig meget interessant, at hr. Martin Lidegaard står og beder mig om at komme med nogle tal, som han selv siger det ikke kan lade sig gøre at komme med.
Tiden vil jo vise, hvordan det udvikler sig, og derfor er det, det drejer sig om, at tilpasse sig den udvikling, der er, og hvis USA pludselig melder sig ind på markedet, ja , så er der selvfølgelig en ny situation, og den må vi prøve at tilpasse os.
Det samme gælder jo fru Anne Grete Holmsgaard.
Jeg kan bekræfte, at det er de dér ikke 20-60, men 20-40 kr. pr. ton, men i denne her sammenhæng drejer det sig også om danske arbejdspladser, og jeg går ikke ud fra, at SF ønsker at nedlægge danske arbejdspladser ved at stoppe dansk eleksport.
Martin Lidegaard (RV), 2003-03-12:
Jeg kan forsikre hr. Eyvind Vesselbo om, at jeg har læst klimastrategien.
Det var godnatlæsning den dag, den udkom, og jeg havde en ganske urolig nat derefter.
Jeg læste i øvrigt også den artikel, hvor hr. Eyvind Vesselbo blev spurgt om, hvorfor han ikke i første omgang havde inviteret de andre partier til at være med i denne forespørgsel, hvorefter han dagen efter skyndte sig at skrive ud og spørge, om vi i øvrigt ikke ville være med alligevel.
På den baggrund fandt Det Radikale Venstre ikke interesse
i at deltage
Men lad det nu ligge.
Mit spørgsmål gik ikke på, om man havde sat nogen pris på kvoterne, for det har man, men de kvoter, man har sat pris på, er jo under forudsætning af en masse givne omstændigheder, herunder f.eks. at USA ikke tiltræder Kyotoaftalen.
Alle er jo enige om, at det er meget svært at vide, hvad prisen bliver.
Min pointe er kun, at hvis vi nu forestiller os, at vi i 2010 eller efter 2012 i stedet har en kvotepris på 80 kr. eller 100 kr., burde man så ikke lave en beregning, der viser, hvor følsomme vi er?
Jeg siger ikke, det er det, man vil, men hvad nu, hvis vi nu bare siger, at vi satser 80 pct. af vores reduktion på kvoter, og priserne så pludselig stiger?
Så det er usikkerhedsmomentet, jeg er ude efter.
Jeg medgiver da, at der står en pris, men hvad nu, hvis prisen bliver en anden?
Det kan ingen vide, heller ikke regeringen.
Det andet, jeg spurgte om, var: Havvindmølleparker holder jo f.eks. i 30 år, og køb af kvoter varer i 9 år.
Der er lidt forskel.
Vi har også nogle forpligtelser efter 2012.
Burde det ikke være indkalkuleret i prisen, at der også er en gevinst efter 2012?
Erik Mortensen (S), 2003-03-12:
Jeg synes da selvfølgelig, at vi skal tage imod hr. Eyvind Vesselbos og dermed også Venstres udstrakte hånd til samarbejde - det har vi også god tradition for - men et samarbejde skulle også gerne baseres på nogle facts og et fast grundlag. Derfor kunne jeg godt tænke mig at spørge hr. Eyvind Vesselbo, om han kan referere til nogen inden for forskning, videnskab og industri, der bakker op om regeringens klimaplan.
Jeg har nemlig ikke kunnet se nogen, tværtimod har jeg set, at man faktisk tager afstand fra den, og det gør man jo netop ud fra det, som jeg også gerne vil bede hr. Eyvind Vesselbo kommentere: begrebet førertrøjen.
Vi har jo haft en førertrøje, i hvert fald med hensyn til teknologieksport.
Hvordan forventer hr. Eyvind Vesselbo, at det vil forløbe, når vores ambitioner på forsknings- og udviklingsområdet stort set bliver sat i stå?
Det er jo det, vi hører fra industrien.
Vi sætter os selv i stå på det her.
Det vil jeg gerne have at hr. Vesselbo bekræfter.
Eyvind Vesselbo (V), 2003-03-12:
Til hr. Martin Lidegaard vil jeg sige, at det dér med det brede samarbejde lagde jeg faktisk op til ved, at jeg skrev rundt til samtlige partier og spurgte, om man ønskede at være med på forespørgslen.
Tre af partierne svarede
De Radikales fru Elsebeth Gerner Nielsen svarede, at man ikke ønskede at være med, men ikke hvorfor.
Men det brede samarbejde er der faktisk lagt op til.
Det er jo ikke rigtigt, som hr. Martin Lidegaard siger, at der ikke er nogen pris på kvoterne.
Så jeg forstår ikke, hvordan det kan komme frem.
Der må være røget et par sider ud af den klimarapport, hr. Martin Lidegaard har.
Jeg kan svare bekræftende på fru Anne Grete Holmsgaards spørgsmål, at ca. 10 mio. t CO2 i den opgørelse, der ligger nu omkring de 20-25 mio. t, er beregnet ud fra den eleksport, man forventer i fremtiden.
Sagen er jo, at der nu er begyndt at komme nogle reelle oplysninger om, hvad der er det samlede udslip af CO2, og derfor kan man bedre lave de her beregninger.
Det er også et svar til hr. Svend Auken, for nu skal jeg gøre det hurtigt.
Man skal høre efter, hvad jeg siger, og ikke tillægge mig noget, jeg ikke har sagt.
Jeg sagde, det var et samspil, vi nåede frem til, et samspil mellem hjemlige og udenlandske mekanismer.
Det er det.
Jeg kan så ikke helt følge, at det er særlig interessant, hvad der blev vedtaget i 1999.
Det kan godt være, at Socialdemokratiet og hr. Svend Auken interesserer sig meget for det historiske, men jeg synes nu, det er mere vigtigt, at der nu ligger en klimastrategi, hvor vi har nogle faste, kontante udgangspunkter, og jeg synes, det er dem, vi skal samles om, og så nå frem til et samlet mål.