Frank Jensen (S), 1999-12-10:
Men jeg skal prøve at gøre rede for en sag, som jeg havde lejlighed til også under spørgetiden her i onsdags at redegøre for.
Vi taler her om en meget konkret sag, og som hr. Poul Nødgaard ved, så tilkommer det en minister med minsteransvar at håndtere konkrete sager - ikke noget, som i øvrigt lovgivere skal blande sig i.
Medmindre der er tale om, at ministeren ikke holder sig inden for de bestemmelser, som er i gældende lovgivning om ministeransvar, ja, så kan man her i Tinget jo tage spørgsmålet op.
Den konkrete sag gav mig anledning til - efter at det kom frem i medierne, at der var en, der havde opnået indfødsretsbevis efter erklæringsbestemmelserne, på et tidspunkt, hvor der var faldet dom med udvisningseffekt - i fredags at anmode Fyns Statsamt om at få en redegørelse for sagens faktiske omstændigheder.
Den er vi nu i gang med at gennemgå sådan, at vi i Justitsministeriet, i lovafdelingen og Indfødsretskontoret undersøger, om der er givet et indfødsretsbevis på et ikke fuldstændigt grundlag.
For generelt er det Justitsministeriets opfattelse, at en person, der ved dom er udvist af landet, ikke under fængselsophold skal kunne få dansk indfødsret og dermed sætte domstolens afgørelse ud af kraft.
Efter Justitsministeriets opfattelse har en person, der er udvist ved dom, ikke længere ophold i landet af en sådan karakter, som er en forudsætning for at erhverve dansk indfødsret ved erklæring.
Det har vi udsendt cirkulære til statsamterne om, efter at den konkrete sag kom frem.
Vi har også udsendt et cirkulære, hvoraf det fremgår, hvordan man kan opnå den viden
på nuværende tidspunkt, nemlig ved at der skal underskrives en tro og love-erklæring i forbindelse med, at man får statsborgerskab ved erklæring; en tro og love-erklæring på at man ikke er blevet dømt ved domstolene med den konsekvens, at man også efterfølgende efter endt afsoning skal udvises af landet.
Sådan forholder det sig.
Jeg har også tilkendegivet i Folketinget i onsdags, at så snart der er truffet afgørelse i Justitsministeriet i den konkrete sag, så vil Folketingets Indfødsretsudvalg blive orienteret om det.
Og når hr. Poul Nødgaard igen vender tilbage - og jeg troede, at hr. Nødgaard ville afstå fra endnu en gang at gå på Folketingets talerstol og inddrage en medarbejder i statsamtet her fra Folketingets talerstol - så må jeg sige: Slå tilbage i Folketingets referat.
Sammenstil det, hr. Nødgaard sagde i sit første indlæg, med det, der fremgår af den artikel, hr. Nødgaard nu har hentet på sit kontor.
Så vil hr. Nødgaard kunne overtyde sig selv - tror jeg, ellers så skal jeg gerne hjælpe til.
Men den citatform, hr. Nødgaard praktiserer her i Folketinget, er af helt speciel karakter, og jeg tror, at enhver person, som skulle ende med at blive citeret af hr. Nødgaard, vil frabede sig det til enhver tid.
Jeg skal i hvert fald for mit eget vedkommende bede hr. Nødgaard om, når han for fremtiden vil citere mig, så at gøre det med henvisning til det, jeg har sagt, og ikke det, hr. Nødgaard tror, der står i avisen, og efter overskrifter i aviser, som der overhovedet ikke er dækning for i det referat, som hr. Nødgaard nu har stået og læst op. Der er nemlig ikke nogen statsamtmand, der har sagt, at jeg er på juridisk tynd is, overhovedet ikke.
Der er en stiftamtmand, der har sagt, at den sagsbehandling, der har fundet sted i Fyns Amt, er foregået efter reglerne, og for deres vedkommende er sagen afklaret.
De vil nu give en redegørelse til Justitsministeriet.
Det har jeg aldrig betvivlet.
Sådan er det.
Jeg har aldrig kritiseret Fyns Statsamt for deres afgørelse.
Sådan forholder det sig, og sådan har det forholdt sig hele tiden.
Hr. Poul Nødgaard kan jo prøve med alle sine omskrivninger og alle sine citater at få det til at se forvirret ud, men sådan er det ikke.