Ole Sohn (SF), 2005-04-06:
Nu er Schengensamarbejdet ikke et område, jeg normalt beskæftiger mig med, men jeg vil da sige, at jeg synes, det har været en usædvanlig interessant eftermiddag at høre forespørgerne i den grad blande æbler og pærer sammen, som det er sket under den her forespørgsel.
Det signal, man har ønsket at sende, er selvfølgelig, at Schengen og de åbne grænser mellem EU’s medlemslande har ført til mere narkotika ind i Danmark.
Men sådan hænger det jo ikke sammen.
Hvis man tager et eksempel som narkotika, så viser erfaringerne, at grænsekontrol af personer har meget ringe betydning for beslaglæggelsen af narkotika.
Nok bliver der registreret en hel del beslaglæggelser i bl.a. Gråsten Politidistrikt, men det hænger typisk sammen med, at der har været en konkret viden, et tip, fra politiet om, at en leverance er på vej.
En anden beslaglæggelsesform er den mere kontrollerede levering, hvor politiet venter med at skride til beslaglæggelse indtil selve leveringen, så man på den måde får fat i modtageren, altså bagmanden, og ikke kureren.
Narkotikabekæmpelse handler i det hele taget om den internationale kriminalitet, herunder også trafficking og våbensalg, og her er intelligent politisamarbejde og et godt internationalt samarbejde helt afgørende.
Vores, dvs. det internationale samfunds, ageren i eksempelvis Afghanistan har formentlig væsentlig større betydning i forbindelse med bekæmpelse af narkotika.
I den forbindelse ville en kontrolpost på Storebæltsbroen givetvis være lige så effektiv målt i beslaglæggelse af mængder som en traditionel grænsekontrolpost.
Selv om Schengenreglerne ikke er SF’s opfindelse, går vi ind for åbne grænser, men vi ser samtidig en lang række sikkerhedsmæssige problemer i forbindelse med de registre, der er tilknyttet Schengen.
Det er både en generel diskussion om, hvem der kommer i registrene, hvem der har adgang til dem, og hvor længe man kan blive stående i dem.
Men derudover er de ydre grænser i høj grad et eksempel på den lukkethed, som desværre stadig væk er en del af EU-samarbejdet.
Jeg tror, at vi kunne være kommet langt længere, også i forhold til det, der øjensynligt er det officielle formål med forespørgslen.
Hvis vi opfører os væsentlig mere anstændigt over for vores naboer, så vil det ikke være nødvendigt med lukkede grænser, sådan som det er tilfældet i dag.
For det handler jo om, at vi fører en mere åben politik fra Europas side, sørger for, at der kan handles mere over grænserne specielt med tredjeverdenslande fra Nordafrika og fra Mellemøsten og lignende.
Det vil give de lande en væsentlig bedre fremtidsudsigt, og det vil gøre, at flere af deres borgere kunne få et eksistensvilkår eller eksistensgrundlag i deres hjemlande, og det ville også føre til mindre folkevandring.
På samme måde kan man sige, at hvis man laver en gennemgang af konsekvenserne af EU’s landbrugs- og fiskeripolitik for Afrika, ja, så ville det også bringe utallige eksempler og argumenter til torvs for, at man er nødt til at ændre på den politiske linje mere end det at gennemføre en øget grænsekontrol.
Så vi burde i stedet satse mere på at tage vores internationale ansvar alvorligt, og det er en opgave, som grænsevagter ikke kan løse.
Det er et politisk ansvar.