Carsten Koch (S), 1998-10-29:
Jeg er i den situation, at jeg igen kan takke for en positiv modtagelse af beslutningsforslaget.
Det betyder faktisk, at Danmark er et af de første lande, der tiltræder konventionen
; så vidt jeg er bekendt, er der vist kun tre lande, der indtil nu har tiltrådt den.
Jeg tror ikke, det er på grund af manglende sympati og forståelse for selve konventionen, men almindelig træghed.
Jeg synes, det er godt at fejre i dag, at vi på så tidligt et tidspunkt er i stand til at tiltræde konventionen.
På den måde kan vi sige, at vi også med det lovforslag, som vi fik vedtaget i sidste samling, nemlig patientrettighedsforslaget, er på forkant med udviklingen, hvad angår patientrettigheder i verden.
Og det synes jeg vi skal være stolte af. Vi skal jo erindre vedrørende konventionen her, at det er minimumsbestemmelser, det er tænkt som minimumsbestemmelser, så der er intet, der hindrer os i på de områder, hvor vi har lyst, og hvor vi føler der er grundlag for det, at have skrappere betingelser.
Det findes der jo ganske mange eksempler på rundt omkring i lovgivningen.
Lov om patienters retsstilling har jeg nævnt.
Man kunne nævne en række andre: Det videnskabsetiske komitésystem kunne på mange måder siges at have et skærpende indhold i forhold til en række af de her bestemmelser, lov om kunstig befrugtning, lov om ligsyn osv.
Vi kunne nævne en hel del af disse love.
Jeg er blevet stillet nogle spørgsmål.
Næsten alle har rejst det forbehold, som vi må tage vedrørende konventionens art. 10, stk. 2.
Derfor vil det være naturligt, da vi jo nu vedtager dette beslutningsforslag, at vi lige tager et forbehold vedrørende diskussionen i forbindelse med justitsministerens lovforslag om behandling af personoplysninger.
Det er mere for en sikkerheds skyld, end det egentlig er udtryk for en klar og velunderbygget undtagelse, et klart og velunderbygget forbehold, men det er for at se, hvordan det harmonerer med det her.
Så kan vi naturligt tage
dette forbehold.
For der er jo ingen tvivl om, at den diskussion, der er den relevante, foregår i forbindelse med justitsministerens lovforslag.
Det er her, vi bl.a. tager fat om det reelle indhold i problemet, og derfor gør vi det, at vi for en sikkerheds skyld tager et forbehold i konventionen, og det er altså, synes jeg, den rigtige måde at gøre det på.
Jeg blev også spurgt om, hvordan vi forholder os til spørgsmålet om vævsbanker.
Det har relation til lige præcis det her.
Det er jo sådan, at når justitsministerens lovforslag vedrørende personoplysninger er blevet vedtaget, så går vi i gang med udvalgsarbejdet, der skal behandle lige præcis den del af det - altså spørgsmålet om, hvordan man skal forholde sig vedrørende vævsbanker.
Det er et relevant emne at tage op, men vi bliver nødt til først at tage stilling til den almindelige lovgivning vedrørende personoplysninger, og så skal vi have fastlagt regelsættet her i Folketinget om brugen af, indsigten i og mulighederne for anvendelse af vævsbanker.
Så jeg synes, det er naturligt at tage dette forbehold, der altså mere er karakteriseret ved at være sådan for at være på den sikre side, end det har noget indholdsmæssigt indhold.
For det indholdsmæssige er som sagt det, vi skal diskutere i Folketinget i forbindelse med justitsministerens forslag.
Der har også været nævnt nogle enkelte temaer vedrørende artikel 6, og det er mindreåriges og sindslidendes muligheder vedrørende samtykke.
Jeg synes, det er et velegnet emne at tage op under udvalgsbehandlingen.
Jeg er helt med på, at vi uddyber det her, og er parat til at svare på de spørgsmål, der måtte stilles i den sammenhæng.
Til fru Tove Fergos spørgsmål om vævsoverførsel, om det kun vedrører regenererende væv: Det er jo dér, forbeholdet tages, at vi i dansk lovgivning tager det forbehold i forhold til konventionen, at vi godt kan acceptere og tillade regenererende vævs overførsel fra barn til forældre, men vi bliver ved det regenererende væv.
Jeg kan forstå, at der er lidt tvivl hos fru Tove Fergo, og det skal fru Tove Fergo selvfølgelig få svar på under udvalgsbehandlingen.
Jeg tror, at jeg er ved at være igennem de temaer, som jeg synes vi kunne tage op her, bortset fra, at fru Birthe Skaarup spørger om, hvilken relation Bonelocproblemstillingen har til dette her.
Dér vil jeg sige, at der er mange aspekter af Boneloc, og jeg mener ikke, at vi skal til at tage den diskussion op her, det bliver der jo mulighed for på et senere tidspunkt, ligesom der har været det før.
Dog vil jeg sige, at ét af de temaer, som Bonelocproblemstillingen kunne røre i relation til det her, det er vel loven om komitésystemet, hvad angår temaet forsøg - hvilke betingelser der skal være opfyldt, når man foretager forsøg - hvortil også kommer, at det ikke er helt så klart, for vi har stadig væk den diskussion om, hvorvidt Boneloccementen kan opfattes som et videnskabeligt forsøg.
Jeg opfatter det på en anden måde end som et forsøg, men det kan vi diskutere i anden sammenhæng.
Vedrørende Bonelocproblemstillingen er det vel først og fremmest det videnskabsetiske komitésystem - den lovgivning, der er i relation til det - der er relevant, for så vidt angår Bonelocpatienterne.
Og måske er det en tilsvarende problemstilling vedrørende Drezoperationer.
Det er måske også at gå for vidt at komme ind på den diskussion, men man må gøre opmærksom på, at det er rigtigt, at der er personer, som har været udsat for denne operation, som har fået nogle lidelser, det er rigtigt.
Men jeg må samtidig også sige, at der også er personer, som er blevet opereret for det her, som klart har fået et nedsat smerte- og lidelsesniveau.
Så her som på så mange andre områder gælder, at det ikke er klart, at det er en operation, som entydigt kan siges at være forkastelig, der har altså også været positive forløb, og så vidt jeg har forstået, er flertallet af behandlinger vistnok positive.
Men vi kan jo blive ved med at diskutere det her.
Jeg synes ikke, der er grund til at gå videre med den problemstilling.
Jeg synes, at vi skulle samle os om det positive, at vi her har fået en række bestemmelser, som flugter dansk lovgivning ganske, ganske flot, og som i høj grad er noget, som mennesker ikke kun i Europa, men også andre steder, hvor man tiltræder den her konvention, kan have glæde af.