Tom Behnke (FP), 1997-12-05:
Der skal ikke være tvivl om, at børn er en Guds gave.
Også for mit eget vedkommende må jeg se i øjnene, at den største glæde og fornøjelse, jeg har haft og fortsat har, er at være sammen med mine børn, at opleve mine børns opvækst, den måde, de vokser op og udvikler sig på, og være med til at skabe mulighederne for deres fremtid.
Det er der ingen tvivl om, og sådan tror jeg faktisk, at langt, langt de fleste både fædre og mødre har det.
Børn er en Guds gave.
Og heldigvis er det jo også sådan, at forslaget ikke lægger op til, at man skal tvinge nogen til at gå på barselorlov.
Det er fortsat frivilligt, om man vil gøre det.
Så det positive, der dog er at sige om forslaget,
Det er stadig væk en frivillig mulighed, og den frivillige mulighed er så den, man ønsker at udvide med forslaget. Forslaget er jo et økonomisk incitament til, at fædrene, specielt fædrene, i højere grad skal tage barselorlov, og man udvider i den sidste ende af barselorlovsperioden.
Men spørgsmålet er, om ikke dette incitament, dette økonomiske incitament, kommer ud fra devisen om, at forældrene, herunder fædrene, af økonomiske grunde undlader at holde barselorlov.
Og hvis det er det, der er tilfældet - sådan må jeg jo forstå regeringens forslag - så ønsker man altså økonomisk at give et incitament, og det må være, fordi forældrene, herunder fædrene, ikke har råd til at tage enten forældreorlov eller barselorlov, i forbindelse med at man har fået børn i familien.
Hvis det er rigtigt, og det tror jeg på det er,
så er vi jo faktisk derhenne, at Folketinget, regeringen har indset, at forældrene har ikke råd til at få børn.
Hvad er årsagen til, at man nu igennem tusinder af år har kunnet få børn, har kunnet opdrage dem, se dem vokse op, have råd til at gøre det, uden at det offentlige kom og gav økonomisk tilskud?
Hvorfor kan man ikke det længere?
Lønningerne har sådan set aldrig været så høje, som de er i dag, det har de ikke.
Men hvad er så grunden?
Hvor er det så, at forældrenes penge forsvinder hen?
Ja, vi ved jo, at Danmark har verdensrekord.
»Danmark som foregangsland« hedder en hel publikationsserie, som statsministeren har udgivet - »Danmark som foregangsland« - og Danmark har verdensrekord i skattetryk!
Hver gang man yder en indsats her i samfundet, så kommer Skatteministeriet og siger: Tak for hjælpen, vi vil gerne have langt over halvdelen af, hvad du har tjent.
Og så er det klart, at der ikke er ret mange penge tilbage til, at man i familierne selv kan planlægge familieforøgelse og planlægge, hvordan barselorloven skal afvikles.
Efter at man nu har indset, at man med verdens højeste skattetryk har flået befolkningen for så mange penge, at befolkningen faktisk ikke har råd til at leve længere, så kommer man - i stedet for at løse problemet og lave nogle seriøse skattelettelser, så familierne har råd til selv at planlægge deres fremtid - og sætter et plaster på såret.
Så giver man endnu flere tilskud til en bestemt del af befolkningen.
Jeg siger ikke, at de ikke har behov for det.
Jeg tror, der er et meget stort behov for det her.
Men hvorfor ikke fjerne årsagen til problemet i stedet for at lave lappeløsninger, for det er jo det, man gør med det forslag? Og hvad meget værre er: Forslaget kommer jo skønsmæssigt til at koste 150 mio. kr. om året.
De kommer kun et eneste sted fra, og det er, ved at man opkræver yderligere skatter.
Det betyder, at de familier, der i forvejen er så økonomisk trængt på grund af skattetrykket, at de end ikke har råd til at tage fri til at passe deres egne børn, skal betale endnu mere i skat og dermed være endnu mere afhængige af forskellige former for tilskud fra det offentlige.
Den form for økonomi, den form for planøkonomi, hvor Folketinget opkræver skatter og skatter og skatter og så sidder og deler pengene ud igen efter forgodtbefindende, er vi ikke tilhængere af i Fremskridtspartiet. Vi vil i langt højere grad give forældre mulighed for ikke bare 2 ugers barselorlov, ikke bare 24 ugers barselorlov, men at man sørger for, at familierne via skattelettelser har råd til at leve af én indkomst i en periode og dermed selv kan bestemme, om de vil have 2 uger, 4 uger eller 24 uger eller måske flere års barselorlov, for så er det op til den enkelte familie at planlægge, hvordan dens fremtid skal se ud.
Den mulighed har familierne ikke i dagens Danmark på grund af det tårnhøje skattetryk.
Det nægter regeringen at gøre noget ved.
I stedet for deler man nogle lunser kød ud, og det er selvfølgelig også noget, som virker på kort sigt, men på lang sigt er det ikke løsningen.