Frode Sørensen (S), 2002-04-11:
Med dette lovforslag, L 172, og det næste har økonomi- og erhvervsministeren til hensigt at flytte hidtidige kompetencer på det finansielle område fra Forbrugerombudsmanden til ministeren.
Det skal efter regeringens opfattelse ske for at skabe en bedre forbrugerbeskyttelse inden for finanssektoren.
På baggrund af forberedelsen af et regelsæt fra Finanstilsynet i forskellige typer af samarbejde med Forbrugerstyrelsen, Fondsrådet og Forbrugerombudsmanden og efter en bred høringsrunde vil ministeren så selv udstikke et endeligt regelsæt.
Ministeren ønsker tillige at indsætte en forbrugerrepræsentant i Fondsrådet, hvad der umiddelbart virker som en udmærket idé, men spørgsmålet er, om det sikrer forbrugerbeskyttelsen.
Fondsrådet og på samme måde Det Finansielle Virksomhedsråd har jo nemlig et flertal af repræsentanter for den finansielle sektor og normalt ligesindede erhvervsrepræsentanter.
De øvrige dele af forslaget handler om at skabe et insiderregister, der skønnes at kunne have en præventiv effekt og skabe gennemsigtighed på værdipapirmarkedet.
Det foreslås at standse insiderhandel også i de unoterede investeringsforeninger, og det foreslås at præcisere kompetencerne for Finanstilsynet.
Disse forslag er ganske fornuftige. Men det centrale problem er den konflikt, som ministeren nu har valgt at løse ved selv at tage magten over de etiske regler i den finansielle sektor.
At styrke forbrugersikkerheden ved at gøre retningslinjerne for god værdipapirhandelsskik til juridisk bindende regler i stedet for vejledende regler, som man kan følge efter lyst, er faktisk helt o.k. Og på papiret ser det også ganske fornuftigt ud at samle kompetencen under ministeren, men vi kan frygte, at denne kompetence reelt giver bankerne adgang til grundlæggende at kontrollere sig selv med baggrund i den førnævnte fordeling af repræsentanter i Fondsrådet, som skal rådgive ministeren.
Sagt direkte: Forbrugerombudsmanden skal fremover fortsat have en mulighed for med markedsføringsloven i hånden at kunne anlægge retssager om god skik på det finansielle område.
Der er vel egentlig ikke nogen, der synes, at den finansielle sektor ikke skal være omfattet af markedsføringslovens bestemmelser for god skik.
Forbrugerombudsmanden er en uafhængig institution, og vi kan ikke leve med, at bankerne selv definerer reglerne for god skik og derefter selv kan tage stilling til, om regelsættet er fulgt. Jeg skal ikke her forsøge at trække linjerne op i det opgør, der har været mellem Forbrugerombudsmanden og ministeren som følge af de to lovforslag, vi har til behandling, men jeg vil gerne bede ministeren bekræfte, at Forbrugerombudsmanden fortsat har til hensigt at udføre sit arbejde som aftalt.
Jeg vil egentlig også godt bede ministeren om at kommentere et citat fra Jyllands-Posten om, at den finansielle sektor ofte har obstrueret Forbrugerombudsmanden, og citatet lyder: »Jeg har igennem 7 år forgæves forsøgt at få forhandlinger med banker og forsikringsselskaber om minimumsretningslinjer for god kundebehandling og kundevilkår«.
Således ifølge Forbrugerombudsmanden.
Endvidere synes jeg også, jeg vil anmode ministeren om at sende udvalget korrespondancen, altså ministerens brev til Forbrugerombudsmanden og også dennes svar.
Det er lidt utilfredsstillende en gang imellem at skulle ty til Radioavisen og andre medier for at få indsigt i, hvad der udveksles af interessante synspunkter.
Vi vil gå konstruktivt ind i udvalgsarbejdet og søge at skabe tilslutning til vore synspunkter.
Det vil også blive nødvendigt at stille nogle ændringsforslag, og vi vil grundigt studere de mange høringssvar, de meget omfattende høringssvar, som vi har fået for ganske kort tid siden.
Vi håber naturligvis, at ministeren vil være med til at sikre et godt og fornuftigt udvalgsarbejde.
Jeg skal sige, at De Radikale ikke kan være til stede, men i det store og hele deler de fremlagte synspunkter.