runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Martin Glerup (S), 1998-12-11:
Det bliver interessant at se afstemningen, for Dansk Folkeparti kan jo meget vel komme til at stemme for, at politiet nu skal have pålagt den dér opgave, som har været kastebold imellem kommuner og politi og andre myndigheder de sidste mange, mange år.
Det vil jo vise sig.
Så skal man ikke bagefter komme og sige, at der skal øgede bevillinger osv. til, for det er at misbruge politiets arbejdskraft.
Desuden mener jeg, at det er på høje tid, vi får ryddet op i det her miskmask.
Der er ingen, der kan være tjent med det, og det er vi jo heldigvis også bredt enige om.
Det, som Venstres forslag går på, er imidlertid en bureaukratisering og en forringelse af det oprindelige forslag, så jeg håber, at vi kan få forslaget vedtaget i sin rigtige og sin gode form.
Svend Auken (S), 1998-12-11:
I morgen er det lige nøjagtig 1 år siden, dette forslag sidst blev fremsat, og jeg kunne godt fristes til at genbruge min genbrugstale fra Folketingets første behandling af forslaget dengang, for nu er det vist femte gang inden for 5 år, vi skal tage stilling til, om kommunerne skal overtage amternes vandzonekompetence.
De første tre gange blev forslaget afvist, og sidste gang nåede vi ikke så langt, fordi forslaget bortfaldt ved udskrivelsen af valget. Men jeg kan huske, at vi blev rost for den kreativitet, vi udviste i argumenterne for at afvise forslaget.
Skal jeg være helt ærlig, synes jeg ikke, man behøver være særlig kreativ for at få øje på de mange fordele, der er ved, at landzonekompetencen bliver hos amterne.
Til gengæld skal man nok være temmelig opfindsom for at få øje på, hvordan det skulle give færre regler og færre administrative byrder, blot fordi man flytter opgaven fra amterne og til kommunerne - tværtimod.
Frikommuneforsøgene viste, at kommunerne gav flere tilladelser, at der kom flere klager fra naboer, og at Naturklagenævnet måtte omgøre kommunernes afgørelser, og den form for ekstra administration kan jeg godt undvære.
Der er i dag en klar arbejdsdeling mellem amter og kommuner.
Kommunens udtalelse indgår i amtets behandling af en landzonesag, så skal kommunen overtage kompetencen, ville det vel være rimeligt, hvis amtet som åbent land-myndighed fik en tilsvarende chance for at udtale sig, før kommunen traf sin landzoneafgørelse.
Så jeg kan ikke rigtig se, hvordan det, forslagsstillerne kalder dobbeltadministration, kan undgås.
Det handler i begge tilfælde om, at amt og kommune har forskellige oplysninger, som samlet bør ligge til grund for landzoneafgørelsen.
Frikommuneforsøgene viste da også, at næsten halvdelen - 40 pct. af alle ansøgninger i landzonen - også behøver amtets tilladelse efter andre love som f.eks. vejloven, naturbeskyttelsesloven osv. Opgavefordelingen i planlægningen i det åbne land, herunder landzonekompetencen, indgår i øvrigt i Opgavekommissionens arbejde.
Der er tilsyneladende delte meninger i kommissionen om, hvilke typer landzonesager der enklere kunne løses i kommunerne.
Kommunerne kan jo allerede i dag overtage landzonekompetencen i bl.a. landsbyerne, blot de afgrænser landsbyerne i deres kommuneplan.
Jeg ser da også gerne, at kommunerne mere konsekvent udnytter de gode muligheder, de allerede har for at få landzonekompetencen i landsbyerne, hvor samspillet mellem byggesagsbehandlingen er indlysende, så jeg vil opfordre kommunerne til at bruge kommuneplanlægningen aktivt, også på dette punkt.
Sammenlagt er der altså efter min bedste overbevisning ikke sket noget siden sidst, der har fået regeringen og mig til at ændre mening om det enkle og hensigtsmæssige i den nuværende arbejdsdeling mellem amter og kommuner, mellem det åbne land og byerne.
Amterne har den koordinerende rolle for det åbne land, og kommunerne har mulighed for at få landzonekompetencen i landsbyerne, så jeg må derfor afvise forslaget.
Lis Greibe (S), 1998-12-11:
Hvis det ikke lige var, fordi vi her i Folketinget er midt i en meget aktiv periode, kunne jeg næsten benævne forslaget fra de fire borgerlige partier som en form for beskæftigelsesterapi.
Det er som nævnt femte gang, forslaget fremsættes, og jeg er derfor meget spændt på at høre, hvilke nye argumenter fremsætterpartierne mener, der nu foreligger, og som kan begrunde og berettige endnu en genfremsættelse.
Siden sidste fremsættelse har Opgavekommissionen, som det også blev nævnt af miljøministeren, vurderet behovet for ændringer i opgavevaretagelsen, også på dette område.
På baggrund af sine drøftelser konstaterer kommissionen, at der er delte meninger og opfattelser af, hvorvidt opgaven skal forblive amtskommunal, eller om den skal udlægges til kommunerne.
Hvis man, hvad angår flytning af landzonekompetencen fra amterne til kommunerne, ser på den partimæssige udmelding i Opgavekommissionen, undrer jeg mig endnu mere over, at Folketinget endnu en gang skal bruge tid og kræfter på spørgsmålet.
Jeg går ud fra, at partiernes udmelding i Opgavekommissionen baserer sig på gennembearbejdede overvejelser.
Disse overvejelser er af ret ny dato, og det er derfor uhyre let at ræsonnere sig frem til, at det ikke er muligt at tælle sig frem til et flertal for dagens forslag, ej heller denne gang.
Socialdemokratiet fastholder sin hidtidige holdning, nemlig at amterne skal varetage opgaven.
Vi peger i stedet på en flytning af kompetencen ved en mere konsekvent kommunal udnyttelse af de eksisterende muligheder for udarbejdelse af landzonelokalplaner eller en entydig afgrænsning af landsbyer i kommuneplanen.
Dette ville løse en væsentlig del af samspilproblemerne i den kommunale byggesagsbehandling, som nogle har fremført som et argument for at udlægge landzonekompetencen til kommunerne.
Under dække af ordet regelforenkling fremsættes med B 54 et forslag, der i virkeligheden betyder en ændring af beskyttelsen af det åbne land.
Socialdemokratiet mener, at dansk planlægning virker godt.
Vi mener, kompetencen til denne beskyttelse fortsat bedst varetages af amterne, og vi kan derfor ikke støtte det fremsatte beslutningsforslag.
Henriette Kjær (KF), 1998-12-11:
Det Konservative Folkeparti synes, at dette forslag er rigtig godt, og det er også derfor, vi er medforslagsstillere for jeg ved ikke hvilken gang.
Vi er bl.a. medforslagsstillere, fordi vi er imod unødvendig dobbeltadministration, og det synes vi der finder sted nu, hvor både kommuner og amter skal tage stilling og vurdere samme sag.
Vi ønsker, at beslutninger af denne karakter skal træffes af dem, der er tættest på, og det er jo folkene i lokalområdet, der daglig må leve med og se på resultatet af de beslutninger, der træffes.
Det får mig til at stole på, at de også vil træffe nogle saglige og holdbare afgørelser.
Men ud over at jeg mener, det er urimeligt at centralisere afgørelser af den type, støder det mig også, at vi i så udstrakt grad benytter os af dobbeltadministration, så forslaget skal også ses i lyset af, at vi ønsker en afbureaukratisering af den offentlige sektor.
Der er ingen grund til, at de ansatte i amterne skal bruge tid og kræfter på et stykke arbejde, der kan løses lige så godt i det kommunale led, og så vidt jeg er bekendt med Opgavekommissionens mening - som nu både ministeren og Socialdemokratiets ordfører har været inde på - er vi altså blevet imødekommet, så lidt er der da sket.
Her anbefales det faktisk, så vidt jeg er orienteret, at en del af landzonekompetencen bliver overflyttet til kommunerne, så helt dumt er forslaget her nu heller ikke.
Men lad os da endelig dyrke Opgavekommissionens anbefalinger lidt mere i udvalget.
Jeg håber i hvert fald, at de kan ændre noget af den hidtidige negative holdning, vi har set hos regeringspartierne.
Anni Svanholt (SF), 1998-12-11:
Det er nærmest en årligt tilbagevendende begivenhed, at Venstre og De Konservative, nogle gange sammen med Fremskridtspartiet og nu også med Dansk Folkeparti, fremsætter forslaget om at overføre landzonekompetencen fra amterne til kommunerne.
SF har ved tidligere behandlinger af det samme forslag tilkendegivet, at i SF ser vi ikke noget grundlag for at gennemføre den ændring, som er foreslået, og derfor afviser vi forslaget.
Formålet med zoneloven er at sikre, at den sammenfattende planlægning forener de samfundsmæssige interesser i arealanvendelsen og medvirker til at værne om natur og miljø, så samfundsudviklingen kan ske på et bæredygtigt grundlag og med respekt for menneskets livsvilkår og bevarelsen af dyre- og plantelivet.
I SF mener vi, at amtsrådet, som i øvrigt forvalter naturbeskyttelsesloven, miljøloven, vandindvindingsloven, råstofloven osv., er bedst egnet til at varetage dette formål set på baggrund af de øvrige interesser.
Zoneloven er et vigtigt redskab i planlægningen og beskyttelsen af det åbne lands interesser.
Evalueringen af frikommuneforsøgene med overførsel af landzonekompetence fra amtsrådet til kommunalbestyrelser viste, at der i dag er en
klar og hensigtsmæssig arbejdsdeling mellem amt og kommune som følge af revision af lovgivningen på plan- og naturbeskyttelsesområdet
, og derfor skal den nuværende kompetencefordeling mellem amtsråd og kommunalbestyrelse fastholdes.
Denne vurdering deler vi helt i SF, og derfor afviser vi endnu en gang dette forslag.
Svend Aage Fauerholdt (DF), 1998-12-11:
Lad os med dette beslutningsforslag give kommunerne et løft.
Landzonekompetencens overflytning fra amterne til kommunerne vil helt klart være en fordel og give en meget hurtigere sagsbehandling.
Amternes regionplan vil jo stadig være til stede med en henvisning til forskellige funktioner, men i mange sager bliver man fri for den dobbeltadministration, der finder sted i dag.
Hvis vi foretog en høring blandt samtlige kommunalbestyrelsesmedlemmer her i Danmark, var der ingen tvivl: Så ville kompetencen omgående blive overflyttet til kommunerne, og det kunne så måske medvirke til, at vi hurtigere kunne nedlægge amterne.
Kommunalbestyrelsesmedlemmer over hele landet ville få en ny funktion og blive endnu mere involveret i deres egen kommunes udvikling.
Dansk Folkeparti prioriterer B 54 meget højt og håber på de forskellige partiers tilslutning og vedtagelse af forslaget.
Ebbe Kalnæs (CD), 1998-12-11:
Jeg må sige, at CD bestemt ikke er ked af, at forslaget bliver fremsat.
Igen er det et spørgsmål om en nuancering, som vi mangler på området her.
Vi skal prøve at kigge på forslaget, når det kommer i udvalget, og prøve at se, hvor grænserne går, og som fru Henriette Kjær også sagde, skal vi kigge på opgavefordeling osv. Jeg synes, vi har det problem med de planer, at når vi starter i kommunalbestyrelsen og har administrationen ved siden af os, er der en dialog og en politisk vurdering, og der er også en fortolkning.
Men når vi når næste niveau, amtet, er der noget større afstand mellem embedsmænd og politikere.
Så begynder systemet rent planlægningsmæssigt at blive selvkørende i meget høj grad, så formindskes dialogen, så formindskes den politiske vurdering, og så formindskes fortolkningen af tingene.
Lad os prøve at forestille os, om LEGO i Billund og Danfoss på Als kunne være opstået efter vedtagelsen af den planlov, vi har i dag.
Den smedemester på Als, som voksede ved lidt knopskydning, ville være blevet stoppet undervejs, og legetøjsfabrikken i Billund, der voksede ved knopskydning, ville også være blevet stoppet undervejs.
Der havde kun været en meget lille chance for, at de iværksættere havde rykket tingene op med rod og var flyttet ind til et udlagt område, så sagerne havde nok ikke udviklet sig.
Jeg vil dog gerne understrege, at når jeg siger de ting, er det ikke, fordi vi ønsker et liberalistisk Klondyke, hvor alle kan gøre alt i enhver situation; det er ikke det, det handler om.
Men vi må på en eller anden måde prøve at finde en løsning, så vi ved hjælp af planlovene sørger for, at tingene ikke bliver selvkørende.
Vi har eksempler på, at noget, som man søger om, måske tager 2½ år at behandle, og at udviklingen i mellemtiden har været sådan, at når tilladelsen endelig kommer efter 2½ år, er der kommet nye opfindelser eller nye udviklinger, som gør, at man egentlig ikke burde gennemføre det, som man lige har fået tilladelse til, men egentlig burde starte forfra, fordi der nu er en anden løsning, som er bedre.
Og når det gælder om at styre tingene miljømæssigt osv., skal vi selvfølgelig heller ikke have alle mulige småkommuner til selv at tage stilling til, om der er et problem, for vi ved jo godt, at i små samfund, hvor man skal holde lidt fast på hinanden, og hvor man møder hinanden i Brugsen, er man ikke så god til at sige nej til hinanden osv.
Vibeke Peschardt (RV), 1998-12-11:
Ja, jeg kunne jo godt finde på at sige, at hr. Ebbe Kalnæs måske snakkede for sin syge moster, men det gør han jo nok ikke.
Men jeg vil sige, at hvis det her forslag bliver gennemført, vil det ærlig talt være den rene ruin for det åbne land. Så stærkt bliver jeg altså nødt til at sige det.
Nu følger jeg ikke helt nøjagtigt, hvad der foregår i Naturklagenævnet,
men der kommer jo immervæk nogle sager engang imellem, som viser noget om, hvor galt det kan gå.
Vi er ikke tilhængere af det her, og jeg tror, jeg vil dreje debatten - hvis vi nu kan tage mere af den i dag - hen i retning af, hvorfor vi overhovedet har en planlovgivning:
Jamen se dog på, hvordan Danmark udviklede sig, da vi ikke havde en planlovgivning, i 1960'erne, da pengene begyndte at strømme ind i samfundet, og hvor man for første gang prøvede at stramme det op gennem jordlovene, som jo faldt ved en folkeafstemning i 1964!
Prøv at se, hvordan den jyske vestkyst ser ud på store strækninger, og hvordan kun ganske enkelte kommuner har formået ved en ordentlig planlægning at få det til at se nogenlunde ordentligt ud i dag!
Det samme ville ske, hvis man gav los her.
Vi kan ikke støtte det her forslag.
Ebbe Kalnæs (CD), 1998-12-11:
Jeg vil gerne sige til fru Vibeke Peschardt, at jeg sagde jo ikke, at vi bare skulle lade alting køre.
Men det, jeg gerne vil prøve at understrege, er, at vi jo alle sammen ved, at der er sager rundt omkring, som bliver afgjort pr. automatik.
Og det kan altså ikke hjælpe noget: Vi sidder som politikere og som repræsentanter for vælgerne for at sikre, at tingene går rigtigt til, og vi skal både vurdere og fortolke politisk, og vi er ikke i stand til at skrive love, som kan køre af sig selv i al evighed.
Vibeke Peschardt (RV), 1998-12-11:
Hr. Ebbe Kalnæs må undskylde: Det var bare en lidt hurtig bemærkning, som jeg ikke kunne holde tilbage.
Men hr. Ebbe Kalnæs har selvfølgelig fuldstændig ret, og jeg er faktisk enig med ham i, at lovgivningen skal administreres så smidigt, at vi ikke er underlagt et eller andet kasketbureaukrati.
Det er jeg fuldstændig enig i, og jeg har egentlig også opfattet hr. Ebbe Kalnæs' bemærkninger sådan.
Søren Kolstrup (EL), 1998-12-11:
Jeg tror, det her forslag er et rigtigt forslag at fremføre, hvis man vil risikere, at dansk planlovgivning bliver mere uregelmæssig, og hvis man vil risikere, at det bliver lokale magtstrukturer, der kommer til at bestemme.
Hvis man vil risikere, at lokale fabrikker eller lokale jorddrotter eller lokale netværk kommer til at bestemme lidt for meget,
skal man flytte det over til kommunerne.
Men hvis man vil sikre en mere ensartet planlovgivning, skal man fastholde de eksisterende tilstande.
Derfor siger vi nej tak til det her forslag fra Enhedslistens side.
Thorkild B. Fransgaard (FP), 1998-12-11:
Jeg vil først sige tak for CD's ordførers glimrende indlæg.
Der er ingen begrundelser for at beholde landzonekompetencen i amterne.
Med formandens tilladelse vil jeg gerne igen sige, at jeg har siddet i en kommunalbestyrelse siden 1978, og at jeg i meget af tiden har været medlem af det tekniske udvalg og i en periode været formand.
Og i den periode, hvor jeg var formand for det tekniske udvalg, var vores kommune en af de kommuner, der var med i et frikommuneforsøg, hvor landzonekompetencen var udlagt til vores kommune, og det var en kæmpefordel administrationsmæssigt, men det var især en kæmpefordel for borgerne i vores kommune.
Så er der nogle, der har nævnt heroppe fra talerstolen, at når amterne er med i billedet, er der mere kontrol med, hvad der sker i de mindre kommuner ude i landzoneområderne.
Dertil vil jeg sige, at jeg har siddet og tænkt på det, og jeg kan faktisk ikke mindes én ting i alle de år, hvor amtet har været uenigt med os i kommunen, når vi er kommet med en indstilling.
Der har ganske enkelt være tale om en dobbeltadministration til irritation for dem, der arbejder i kommunen, men til endnu værre irritation for de borgere, der bor derude.
Og der bor jo mange mennesker i landdistrikterne og i de små landsbyer.
Og i mange af de små landsbyer er det sådan, at hver eneste gang der skal gøres nogen ting, skal de vente i op til et år eller mere, fordi det skal ud omkring amtet. Jeg ser ingen begrundelser for, at man skal sige nej til det her; det må jeg ærlig talt sige.
Og nu har jeg set på det med kommunale øjne, men jeg er overbevist om, at det også er de øjne, vi skulle se på det med herinde, og jeg synes, man skulle støtte det her beslutningsforslag.
Men hvis man ikke direkte vil støtte det, kunne man så ikke være med til i udvalget at finde en eller anden løsning på det problem, som de små landkommuner og befolkningen derude står i?
Vi støtter selvfølgelig det her beslutningsforslag, men jeg håber, at vi kan finde en løsning i udvalget.
Jann Sjursen (KRF), 1998-12-11:
Kristeligt Folkeparti mener, at amterne har varetaget den overordnede planlægning af det åbne land på en ganske fornuftig måde.
Hans Christian Schmidt (V), 1998-12-11:
Det er klart, at når de fire partier, som her er nævnt, har fremsat det her forslag, er det selvfølgelig for at gennemføre en regelforenkling.
Det ligner os jo, når vi laver sådan nogle ting, så det er selvfølgelig også det, der driver værket her.
Men der er én ting, man skal notere sig meget tydeligt med hensyn til Opgavekommissionen, og det er, at Kommunernes Landsforening og Amtsrådsforeningen har lagt deres lod ved netop de partier, som har fremsat det her forslag.
Og det, som det går ud på, er, at man vil ændre noget af landzonekompetencen, og det vil vi selvfølgelig forfølge i udvalget og, fordi både Kommunernes Landsforening og Amtsrådsforeningen er med på det, dér forsøge at få nogle kompromiser, som i hvert fald bærer i den retning.
Men tak for debatten!
Martin Glerup (S), 1998-12-11:
Fra Socialdemokratiets side vil vi gerne advare mod, at man forringer loven ved at gå ind for de her ændringsforslag.
Det er korrekt, at man kan dokumentere, at man har efterkommet påbudet om at flytte fra et ulovligt ophold, og det er meget vigtigt, at disse få sager om ulovlig helårsbeboelse i sommerhuse ikke som hidtil bliver kastebold imellem kommuner og politi.
Når man ser tilbage, har det jo netop været problemet, at det har været kastebold imellem myndighederne.
Lad mig nævne bare et par eksempler.
i Frederikssund.
De 300 sager blev afvist.
I 1993 afviste politimesteren i Holbæk at gøre noget ved en anmeldelse fra Nykøbing-Rørvig Kommune om 24 tilfælde af ulovlig sommerhusbeboelse.
Politimesteren mener ikke, at anmeldelsen godtgør, at der er en rimelig formodning om et strafbart forhold, hedder det.
Det tredje eksempel er en henvendelse fra en grundejerforening: Vort problem er, at Helsinge Kommune intet gør for at overholde sin tilsynspligt.
Vi har meldt de pågældende både til kommunen og til politiet i Hillerød, men begge instanser henviser til, at det er den anden, der har ansvaret og skal tage initiativet.
På baggrund af det må man sige, at vi må advare meget indstændigt mod at ødelægge loven ved at gøre den bureaukratisk og ved at gøre det sådan, at politiet skal bruge sine kræfter på det her område, hvor kommunen sagtens selv kan klare sagen ud fra den her udmærkede lov.
Helga Moos (V), 1998-12-11:
Jeg vil gerne gøre opmærksom på, at vi absolut er indstillet på, at der skal ske en skærpelse, og at der gerne må blive slået en prop i hullet, når det gælder fremtidig ulovlig helårsbeboelse af sommerhuse.
Vi har dog indvendinger imod de midler, der er brugt til at håndhæve den fremtidige ulovlige helårsbeboelse af sommerhuse, og vi har derfor stillet ændringsforslag på fire områder; det er et ændringsforslag, der er delt op i tre.
Det drejer sig om den omvendte bevisbyrde, som vi må tage forbehold over for.
Det drejer sig om, at kommunerne skal have lov til at opkræve tvangsbøder.
Det drejer sig om de skærpede bøder, og det drejer sig om, at vi skal fortælle, hvor store bøderne skal være.
Der står nemlig i bemærkningerne, at man må opkræve bøder op til 25.000 kr.
På de områder har vi stillet ændringsforslag, og det er sådan, at ministeren har tiltrådt ændringsforslaget eller har foreslået det selv nu.
Vi vil naturligvis håbe, at vores øvrige to ændringsforslag bliver stemt igennem.
Henriette Kjær (KF), 1998-12-11:
I Det Konservative Folkeparti er vi tilfredse med, at der nu bliver sat en bom ned, således at man i fremtiden ikke kan bosætte sig fast i et sommerhusområde.
Det er nødvendigt af hensyn til sommerhusområdernes rekreative karakter samt vores EU-særregel på sommerhusområdet.
Vi har haft en række betænkeligheder i forbindelse med loven, men de er nu blevet imødekommet på en række punkter.
Blandt andet har vi fået garanti for, at loven kun beskæftiger sig med fremtidige tilflyttere og ikke omhandler hverken de nuværende fastboere i sommerhusområderne eller adgang til at benytte sit sommerhus i vinterperioden.
Det er helt afgørende for os.
Netop de to spørgsmål skal vi på et senere tidspunkt have afklaret og i forhandling om.
Desuden har ministeren vist imødekommenhed ved at tiltræde Venstres ændringsforslag nr. 4, som nu er blevet til ministerens ændringsforslag.
Det er også afgørende for os, da det er op til domstolene at fastsætte en eventuel bødestørrelse. Så vi stemmer altså for ændringsforslagene 1, 4 og 5, men i øvrigt er vi tilfredse med den øvrige udformning af lovforslaget og ender med at stemme endeligt for.
Steen Gade (SF), 1998-12-11:
Det har været et lidt bevæget forløb, vi har haft til sidst i den her forhandling, og jeg skal kun understrege her, at vi støtter de forslag, som miljø- og energiministeren har stillet, herunder også ændringen af det forslag, hvor man jo egentlig oprindelig ville lave en henstilling om en skærpet straf på det her område.
Det er egentlig ikke, fordi vi er uenige i den formulering, der var i det oprindelige forslag, det støtter
vi faktisk stadig; men i den proces, der har været her, har vi syntes, det var vigtigt, at et stort flertal kunne bakke op om det her forslag, og derfor stemmer vi for det ændringsforslag. Men netop fordi jeg synes, det er vigtigt, at et stort flertal bakker op om det, skal jeg ikke undlade at sige, at det har undret mig noget, at vi så sent i processen har set, at Enhedslisten er gået ud og har støttet et forslag fra Venstre.
Det forslag fra Venstre har jo den utrolige vanskelighed i sig, at selv om det i første række lyder retspolitisk helt rigtigt, at det er politiet, der skal tage sig af de her sager - kommunalbestyrelsen skal ikke kunne idømme dagbøder osv. - selv om det jo lyder rigtigt sådan principielt, så er det jo lige præcis det morads, vi har stået i i alle de her år.
Vi har stået i det morads, at politiet ikke har gjort sit arbejde på det her punkt, og at kommunerne i realiteten har set gennem fingre med det.
Og hele krumtappen i det ændringsforslag her ligger præcis på det punkt. Derfor håber jeg meget - og jeg er også glad for, at jeg forstod Det Konservative Folkepartis ordfører sådan - at det ændringsforslag, som Venstre og Enhedslisten står sammen om, bliver afvist.
For hvis det ikke bliver afvist, så har vi ikke fået den bom, som hele øvelsen handlede om, og så vil vi i realiteten ingenting have gjort på området.
Så derfor en opfordring til, at mange partier står sammen også om den afvisning og gennemfører lovforslaget.