runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Per Kaalund (S), 2006-05-18:
Nu kan man jo regne på mange måder, men har fru Pia Christmas-Møller ikke opfattet det, der skal træffes beslutning om nu, som at reducere med 80 personer i den sydlige del af Irak?
Det er 530 minus 80 soldater efter regeringens forslag, og de 40, der skal lægges til, skal til Jordan, hvor flyet skal placeres, og ikke i den sydlige del af Irak.
Der er stadig tale om en reduktion med 80 personer, omkring 15-16 pct., og er det at løbe fra ansvaret?
Det er den ene ting.
Den anden ting er: Kan fru Pia ChristmasMøller bekræfte, hvad Venstres ordfører ikke ville, at i Vesteuropa, som vi opfatter som den vestlige del af Europa, vil Danmark bortset fra England, der oprindelig er krigsførende, være det eneste land, der stadig bidrager til den multinationale styrke, når Italien som bebudet også har trukket sig ud?
Så er Danmark det eneste vesteuropæiske land, der er tilbage i den multinationale styrke.
Kan det ikke bekræftes?
Pia Christmas-Møller (KF), 2006-05-18:
Beslutningsforslaget lægger op til en meget ansvarlig justering, ændring og reduktion af det danske bidrag.
Ændringen indebærer, at man neddrosler bidraget med 80 personer, men til gengæld leverer man 40 personer til at understøtte flytransportindsatsen, som FN har bedt om, så samlet set er der tale om en reduktion i størrelsesordenen 40 personer.
Det mener vi er en ansvarlig måde at gøre det på.
Det mener vi reflekterer udviklingen i Irak, det mener vi reflekterer den situation, at der er mindre behov for, at vi koncentrerer os om indsatsen i frontzonen, mens der er større behov for, at vi stiller os til rådighed for det, man kan kalde backupfunktionen.
Det er en ansvarlig måde at tage højde for udviklingen på.
Men hr. Kaalund og hans parti vil sammen med De Radikale trække samtlige soldater ud pr. 1. juli, uden at der er det mindste belæg for det i irakernes analyse af deres egen situation.
Socialdemokraternes egen fokusering på en dato og det, at man har sagt den 1. juli 2006 i mere end 1 år, er det eneste argument, man hæfter hele projektet op på.
Det er for sølle, og det er uansvarligt.
Per Kaalund (S), 2006-05-18:
Fru Pia Christmas-Møller taler om at løbe fra ansvaret, underforstået at det gør Socialdemokratiet og De Radikale ved at foreslå, at de godt 500 soldater trækkes hjem fra Irak, uagtet vi foreslår en lang række andre initiativer, endog flere end regeringen foreslår.
Det fremgår jo af betænkningsbidraget til beslutningsforslaget, at den danske bataljon i august 2006 planlægges reduceret med to afdelinger med 80 personer, altså kun en måneds tid efter den 1. juli, og det er nogenlunde 15-16 pct. af det danske bidrag dernede.
Hvor meget er det at løbe fra ansvaret?
Hvornår løber man fra ansvaret i fru Pia Christmas-Møllers optik?
Når englænderne vil trække 800 mand ud, det er 300 flere end Danmark i givet fald trækker hjem, er det så ikke i fru Pia Christmas-Møllers øjne at løbe endnu mere fra ansvaret?
Pia Christmas-Møller (KF), 2006-05-18:
Jamen jeg vil altså ikke acceptere hr. Frank Aaens forsøg på at tage patent på vreden over overtrædelser af menneskerettigheder og lignende, for den vrede deler jeg og Det Konservative Folkeparti.
Det er jo en kendt sag, at der er massive problemer i Irak, også problemer på menneskerettighedsområdet.
Men vi har altså valgt den strategi at være med til at løse disse problemer, hvor Enhedslisten har meldt: Hus forbi, vi er ikke hjemme hverken i dag eller i morgen eller i overmorgen; vi vil hellere stå og sige noget udefra om alt det forfærdelige, der foregår, frem for at deltage aktivt i arbejdet på at forebygge det og i det hele taget gøre en egentlig forskel til den gode side.
Frank Aaen (EL), 2006-05-18:
Jamen det betyder jo også, at den konservative ordfører må erkende, at vi ingen viden har om, hvorvidt Danmark har været med til at fange nogle personer, som senere er blevet mishandlet, udsat for tortur og eventuelt er forsvundet.
Vi har ingen viden om, hvorvidt danske styrker medvirker i operationer sammen med andre, hvor tilfangetagne personer kan ende i Guantánamo eller i en fangelejr i Afghanistan, hvor vi også ved at der er foregået omfattende tortur.
Jeg kan ikke forstå, at De Konservative ikke kan se, at der er et enormt moralsk problem gemt i, at vi deltager direkte i operationer og er med til at tage fanger i et land, hvor der sker omfattende tortur.
Vi har ikke nogen garanti for, at vi ikke har været med til at fange nogle, der er blevet tortureret.
Pia Christmas-Møller (KF), 2006-05-18:
Jeg er nødt til at sige, at krænkelser af international ret, krænkelser af menneskerettighederne, tortur og lemlæstelse kan vi ikke tage
kraftig nok afstand fra
Derfor er vi også i Irak med en massiv indsats for at forbedre menneskerettighedssituationen og træne de irakiske politistyrker og lignende i de internationale regler, så de bliver i stand til at efterleve dem.
Men det ændrer altså ikke ved, at reglerne er sådan, at det er den nationalitet, der pågriber fangerne, som er ansvarlig for, at reglerne bliver efterlevet.
Det er ikke noget, som Det Konservative Folkeparti bare kan have en mening om, for
sådan er det, og det er det system, vi er nødt til at arbejde efter.
Men overværer vi, at der sker krænkelser af den ene eller anden art, bliver det påtalt, og vi forsøger faktisk at hjælpe med at opbygge en retsstat i Irak, som respekterer menneskerettighederne og lignende.
Frank Aaen (EL), 2006-05-18:
Det Konservative Folkeparti mener altså, at der er en forskel på, om vi kun har planlagt, ledet, gennemført en operation, for så længe vi bare har lokket en iraker til at røre ved fangen først, behøver vi ikke at tage os videre af det.
Det er det, der er kernen, for fangen bliver i givet fald bortført og puttet i kælderen under indenrigsministeriet og mishandlet der, sultet, hvilket vi har hørt masser af beretninger om, eller boret i med boremaskiner.
Når den fange bliver fundet, er vi ikke engang i stand til at sige, om det var en, vi var med til at fange, fordi vi ikke engang fører lister over, hvem vi har været med til at fange.
Vi beder ikke engang irakerne om en kopi af den liste, de forhåbentlig selv laver, over, hvem det er, de fanger.
Det vil sige, at vi har gjort alt, hvad vi kan for at fralægge os ansvaret, selv om vi har et tydeligt medansvar for, at nogle af de fanger, som vi er med til at pågribe, fordi vi er en del af koalitionen og samarbejder med irakiske sikkerhedsstyrker, ender i tortur og mishandling, måske er døende, og at de forsvinder fuldstændigt.
Jeg kan ikke forstå, at Det Konservative Folkeparti ikke vil sige til ministeren: Det må vi have lavet om på, for vi kan ikke være med til sådan noget, hvor vi kan risikere medansvar for tortur.
Pia Christmas-Møller (KF), 2006-05-18:
Det er ikke rigtigt.
Overværer danske soldater, at menneskerettighederne bliver krænket, eller overværer andre danskere, at det sker, bliver det påtalt, og man forsøger at retlede irakere eller andre, som måtte være skyldige i disse overgreb.
Men hele projektet med at være i Irak er netop at bane vejen for, at irakerne selv kan være herre i eget hus.
Derfor handler det også om at bidrage til, at de selv får opbygget en sikkerhedsstyrke, selv får opbygget fængsler, selv får opbygget et retssystem, som gør, at de kan tage vare på sikkerheden og også kan tage vare på fanger.
Her handler det om, at det er den nationalitet, der fysisk pågriber fanger, der har ansvaret for, at love bliver overholdt og internationale retsregler bliver efterlevet.
Rune Lund (EL), 2006-05-18:
Grunden til, jeg spørger, er, at Enhedslisten lige har fået at vide, at hvis det ikke er de danske styrker, som foretager den såkaldte fysiske pågribelse, også selv om det er danskerne, der leder operationen, er det ikke danskernes ansvar, hvad der sker med fangerne.
Det synes jeg er totalt absurd, det vil sige, danskerne kan lede en operation ligesom den her i Al Harta, som blev beskrevet i pressemeddelelsen fra Hærens Operative Kommando den 1. april, men så kan vi lige træde tilbage og lade en irakisk soldat eller en irakisk sikkerhedsofficer træde ind og foretage den fysiske pågribelse og transportere de 12 fanger væk, og så er vi fuldstændig ligeglade med, om de bliver overladt til lemlæstelse, tortur, mishandling, drab og forsvindinger.
Kan det være rimeligt?
Jeg mener, det er totalt urimeligt, og jeg mener, at alene det, at man ikke kan garantere fangers sikkerhed, når man overdrager dem til andre mennesker, f.eks. de irakiske myndigheder, er nok til at sige: Vi kan ikke være med her.
Det er totalt uansvarligt.
Det er ude af kontrol.
Vi bliver nødt til at trække tropperne hjem.
Derfor spørger jeg: Er den måde ansvarlig, som det kører på i øjeblikket, hvor der ingen kontrol er over, hvad der sker med fanger tilfangetaget af danske soldater?
Pia Christmas-Møller (KF), 2006-05-18:
Menneskerettighederne skal overholdes.
Det kan der simpelt hen ikke være nogen som helst tvivl om.
Det er sådan, at det er den enkeltes nationalitet, der er afgørende for, hvem der har ansvaret.
De, der tager fanger, har ansvaret for at sikre, at international ret, herunder menneskerettighederne, bliver overholdt.
Sådan er det.
Når danskere ser, at menneskerettighederne eller andre rettigheder bliver krænket, bliver det påtalt.
Rune Lund (EL), 2006-05-18:
Det er en kendt sag, at det ikke ligefrem går godt i Irak i øjeblikket, og en af de ting, der ikke går særlig godt, er de menneskerettighedskrænkelser, som vi ser de irakiske myndigheder foretager i øjeblikket.
Derfor vil jeg gerne igen vende tilbage til spørgsmålet om den pressemeddelelse, som Hærens Operative Kommando udsendte den 1. april i år, hvor man skrev, at en dansk ledet bataljon tilfangetog 12 formodede terrorister/kriminelle.
I den forbindelse er det jo meget vigtigt, når danskere leder en sådan operation og tager folk til fange, at der ikke sker noget med de fanger, når de bliver overdraget til de irakiske myndigheder.
Men det har vi jo ingen garanti for, for vi får i et svar på et spørgsmål, som Enhedslisten har stillet, det hedder S 3798, at vide, at Forsvarsministeriet ikke fører fortegnelser over, hvor disse fanger befinder sig.
Er det på nogen måde acceptabelt, når vi ved, at der foregår lemlæstelser, tortur, mishandlinger, drab og forsvindinger, når fanger befinder sig i de irakiske myndigheders varetægt?
Vi står jo med en situation i Irak, som bliver værre og værre hele tiden, og i den anledning har jeg i løbet af dagen prøvet at få lidt klarhed over, hvad de danske styrkers rolle er.
Der var f.eks. en aktion den 1. april 2006, hvor en operation, som var planlagt og ledet af den danske bataljon, tog 12 fanger, og efterfølgende overleverede man de fanger til de irakiske myndigheder.
Så er det bare, jeg undrer mig, for vi ved jo, at de irakiske myndigheder behandler fanger på en sådan måde, at de bliver udsat for lemlæstelse, tortur, mishandling, drab og såkaldte forsvindinger, at folk forsvinder.
Pia Christmas-Møller (KF), 2006-05-18:
Jeg vil gerne sige, at det forslag, regeringen har fremsat, er udtryk for ansvarlighed og ikke det modsatte.
Den reduktion, der er lagt op til, er i nøje overensstemmelse med vores iagttagelse af behovet.
Der er tale om en reduktion på 80 personer af styrken i Irak, men til gengæld opgraderer vi på et andet område, nemlig i forbindelse med FN's ønske om, at vi giver støtte til transport.
Det har vi imødekommet med dette forslag, og samtidig har vi udstyret aktiviteten med 40 personer jordpersonel, som det hedder, så der er tale om en reduktion på 80 samtidig med en opgrading på 40 til at understøtte transportbehovet.
Jeg mener, det er udtryk for ansvarlighed.
Men jeg har endnu til gode at få at vide, hvad der er den saglige begrundelse for Socialdemokratiets ønske om, at vi skal trække alle hjem pr. 1. juli i år.
Der er ingen begrundelse.
Vi hører intet om, at sikkerheden er så god i Irak, at vi kan gøre det, og vi hører intet om, at de danske civilister, der er dernede til etablering af genopbygningsindsatsen, kan klare sig uden beskyttelse.
Det er der jo ikke tale om, og derfor er det uansvarligt, når Socialdemokraterne vil trække alle hjem pr. 1. juli i år.
Søren Espersen (DF), 2006-05-18:
Der er egentlig en ting, der altid har undret mig.
Jeg kunne egentlig godt tænke mig at spørge om, hvordan hr. Niels Helveg Petersen egentlig for halvandet år siden, altså for 18 måneder siden, kunne vide, at den 1. juli 2006 var det hele overstået.
Hvad er det for profetiske evner, man lagde for dagen på det tidspunkt?
Jeg synes, det er svært nok bare at se en uge frem i tiden.
Der bliver nævnt det her med, at regeringen er dannet dernede eller måske bliver dannet på lørdag – det er vi alle sammen glade for sker.
Er det så ikke hr. Niels Helveg Petersens opfattelse, at der i beslutningsforslaget jo ikke står noget om, at de danske tropper så skal blive der hele perioden, men at hvis det i løbet af den periode, der nu kommer, viser sig, at man kan klare ting selv, så er danskerne sikkert også på vej hjem?
Søren Espersen (DF), 2006-05-18:
Man analyserede sig altså frem til for halvandet års tid siden, at det nok ville være overstået, eller at der måske ville komme en eller anden form for løsning med regering osv. dernede den 1. juli 2006.
Nu viser det sig her på målstregen, hvor vi nærmer os med hastige skridt – der er 45 dage til – at det ikke gik helt, som hr. Niels Helveg Petersen havde analyseret sig frem til.
Giver det så ikke anledning til overvejelser om måske at ændre den beslutning, den forudsigelse, som jo ikke viste sig at være så forudseende endda?
For der er jo ikke orden i sagerne i Irak i øjeblikket.
Det var det første.
Det andet er om genopbygningen, som man hele tiden henviser til.
Er det ikke korrekt, at hvis man forestillede sig en genopbygningsindsats af civil karakter, ville der skulle enormt mange soldater til at passe på de civile arbejdere, som vi sender af sted?
Hvem skal i så fald passe på dem?
Niels Helveg Petersen (RV), 2006-05-18:
Jeg gør ikke krav på at være profetisk, men vi kunne jo se den køreplan, som FN havde lagt.
Det sidste punkt på den var valgene i december, derefter skulle der så dannes en regering.
Vi ræsonnerede over det og regnede med, at det nok ville tage længere tid, end man regnede med, og derfor satte vi en frist til den 1. juli 2006.
Så var der tid til efter valget at danne en regering.
Så til det næste.
Nej, men der står som noget helt nyt i både analysen og beslutningsforslaget, at selv når vor styrke reduceres, skal vi fortsat deltage i en beredskabsstyrke eller noget i den retning, en sikkerhedsstyrke eller en base under amerikansk ledelse.
Det er, hvad der står i beslutningsforslaget.
Det er ikke noget, FN har vedtaget, men sådan kan man kun læse beslutningsforslaget.
Så tidsperspektivet for tilbagetrækning er med dette forslag skudt meget længere ud, end det har været på noget tidligere tidspunkt.
Høgni Hoydal (T), 2006-05-18:
Frels os fra vores egne gerninger og hjælp os med at komme ud af det kaos og det inferno, vi selv har skabt.
På trods af alle advarsler og alle forsøg på at få fornuft, moral og folkeret, globalt udsyn til at vinde over den rå magtpolitik, er dette stadig væk overskriften over den fortsatte debat om Danmarks deltagelse i Irakkrigen.
Irakkrigen eller situationen i Irak rummer vel alle elementer i tragediens anatomi: Løgn, bedrag, fortielse, død, ødelæggelse, splittelse af venskaber, kærlighed, der bliver til had osv. osv.
Allerværst kan man sige, at vi nu kan se, at vi selv har skabt den fjende, vi ønskede at kæmpe imod, og ser vel også alle de egenskaber, som vi har tillagt fjenden i vores egne handlinger.
Koalitionen af de villige har fremmanet en mare, som nu ikke bare rider dem, der var for krigen, men rider hele befolkningen i Vesteuropa og ikke mindst i Irak.
Jeg mener, som jeg også gjorde før krigen, at Irakkrigen og den nuværende besættelse både juridisk – altså folkeretligt – menneskeligt, magtpolitisk og moralsk bygger på et direkte løgnagtigt, forkert og horribelt grundlag.
Jeg kan derfor sige på vegne af mig selv og hele den nordatlantiske gruppe, at vi ikke kan støtte beslutningsforslaget, og jeg vil understrege, at både folket på Færøerne og i Grønland er draget med i denne krig, på trods af at vore parlamenter både i Grønland og på Færøerne har stemt imod.
Jeg skal slutte med at sige, at jeg egentlig er imponeret over den ansvarlige holdning, hvis man kan bruge det ord, som oppositionen har vist i hele denne debat.
At man i dag kan stå tålmodigt her, selv om man bliver afkrævet svar på, hvordan man vil løse det inferno, som det smalle flertal i Folketinget har skabt, synes jeg vidner om en meget stor ansvarlighed over for det danske folkestyre, og det har jeg noteret mig med stor respekt.
Men jeg forstår ikke, at oppositionen ikke er lidt mere hård i filten, men bare godtager at stå her og svare på spørgsmål fra Dansk Folkeparti, De Konservative og Venstre.
Det er, som om det er oppositionen, der har skylden for situationen i Irak, det er næsten som om, at hvis man har en anden holdning til Irakkrigen, er man for Saddam Hussein, og det har jeg ikke forstået.
Jeg vil altså anbefale, at beslutningsforslaget bliver nedstemt, og at man i stedet ser på de mange fornuftige forslag, som er kommet fra oppositionspartierne.
Rune Lund (EL), 2006-05-18:
Det er en meget interessant diskussion, hvor mange der døde, også da Saddam Hussein var diktator.
Vi ved, at da Saddam Hussein var USA's og Vestens ven og også den borgerlige regerings ven i 1980'erne, blev der myrdet utrolig mange mennesker.
Der kom stribevis af menneskerettighedsrapporter fra bl.a. menneskerettighedsorganisationer som Amnesty International.
Venstrefløjen kritiserede dengang utrolig meget, at USA og det borgerlige Danmark ikke gik hårdere til Saddam Hussein.
Der døde tusindvis af mennesker.
Men det var dengang, Saddam Hussein var USA's og Vestens ven.
Det var dengang, man leverede militært udstyr.
Det var dengang, man gav finansiel hjælp.
Det var dengang, man på andre måder hjalp det styre.
Det var vi meget imod.
Senere hen kan man se, at FN indførte sanktioner mod Saddam Hussein.
Det var hr. Hans Kristian Skibbys parti også for, selv om vi ved, at op imod 1 million mennesker døde på grund af de sanktioner, som umuliggjorde enhver opposition mod Saddam Hussein i Irak.
Da sagde Enhedslisten klart og tydeligt: Vi må have de sanktioner væk, for de umuliggør politisk opposition mod Saddam Hussein.
Med hensyn til krigen ved vi, at langt over 100.000 civile irakere er døde.
Vi ved fra hjemmesiden Iraq Body Count, altså en hjemmeside, hvor man kan se, hvor mange civile døde der er af de direkte krigshandlinger, at det er omkring 40.000 mennesker.
Så der dør tusinder af mennesker i Irak i dag.
Det gjorde der også før, men det var bl.a. på grund af det borgerlige Danmarks støtte til Saddam Hussein, før Saddam Hussein blev væltet.
Hans Kristian Skibby (DF), 2006-05-18:
Det ville da være spændende, hvis hr. Rune Lund også vil delagtiggøre Folketinget i, om han havde nogle tal for, hvor mange der blev dræbt i Irak, før koalitionen gik ind.
Det findes der nok ikke nogen tal på, for jeg tror ikke, at Saddam Hussein var den helt store statistiker og var interesseret i at fortælle om, hvordan det gik med folkemordene på kurdere f.eks. i området op imod Tyrkiet.
Amnesty International har bl.a. skønnet, at der blev dræbt omkring 300.000 mennesker i forbindelse med nogle af de her hævntogter, som Saddam Hussein har ført igennem sin regeringstid i Irak.
Så jeg synes, at det der med 30 dræbte om dagen selvfølgelig er dybt, dybt tragisk, men der blev altså også dræbt mennesker i Irak, før koalitionen gik ind. Så vil jeg gerne spørge ordføreren om det her med fred og frihed, det bliver nævnt ofte fra Enhedslistens side: Hvad er freden egentlig værd, hvis ikke vi også har frihed?
Rune Lund (EL), 2006-05-18:
Jamen det, som Dansk Folkeparti fuldstændig misser i den sammenhæng, er, at der dør 30 mennesker om dagen i Irak.
Det vil sige, at vi ikke snakker om, hvorvidt der måske kommer en borgerkrig.
Vi står midt i en borgerkrig.
Jeg ved ikke, hvordan hr. Hans Kristian Skibby ellers vil definere det faktum, at der dør 30 mennesker om dagen i Irak.
Det kunne være meget interessant at høre.
Tingene bliver kun værre, hvis vi fortsætter ad den vej, som regeringen og Dansk Folkeparti har valgt at man skal fortsætte ud ad.
Vi ser, hvordan fundamentalistiske kræfter vinder øget tilslutning.
Vi ser, hvordan der bliver flere og flere dræbte.
Vi ser, hvordan økonomien ikke kommer op at stå.
Det er ikke den udvikling, jeg vil fortsætte.
Jeg vil tænke i nogle løsninger, som reelt kan skabe fred, som reelt kan skabe forsoning.
Hans Kristian Skibby (DF), 2006-05-18:
Mit spørgsmål går lidt på det, der blev sagt i hr. Rune Lunds indlæg med hensyn til, at den nuværende situation, ifølge ordførerens melding i hvert fald, er forværret i Irak, og at man faktisk er kommet nærmere en borgerkrig i Irak, sådan som det er nu.
Sådan hørte jeg det i hvert fald.
Så vil jeg spørge ordføreren: Hvis nu der lige pludselig var et flertal for, at vi skulle tage vores styrker tilbage, og amerikanerne og andre lande, som påtager sig en opgave i Irak nu, ville gøre det samme, ville ordføreren så mene, at der var mindre eller større risiko for, at den borgerkrig ville bryde ud?
Rune Lund (EL), 2006-05-18:
Det, der står tilbage, uanset hvor meget hr. Troels Lund Poulsen snakker og prøver at tale udenom, er, at vi står med en situation i Irak, som er meget alvorlig, og som er værre, end den har været nogen sinde før.
Det går kun en vej: Det bliver værre og værre, og problemet er den udenlandske tilstedeværelse.
Det, som jeg siger, det, som Enhedslisten siger, er, at vi bliver nødt til at have FN til at være et ordentligt omdrejningspunkt for den her proces.
Det er ikke det, der sker i øjeblikket.
I øjeblikket har vi en de facto amerikansk militær besættelse af Irak.
En militær tilstedeværelse, som dikterer, hvad det er, der skal foregå.
Vi har ikke FN som et centralt omdrejningspunkt for processen.
Vi så gerne, at USA trak deres tropper ud, og at man fik FN til at spille en mere central rolle og fik nogle FN-tropper, der f.eks. kom fra muslimske lande.
Det, kombineret med en freds- og forsoningsproces, hvor vi simpelt hen fik en som Desmond Tutu på banen, kunne skabe nogle løsninger på Iraks problemer.
Den løsning, som hr. Troels Lund Poulsen foreslår, fører kun en vej: Den fører til mere kaos, den fører til mere død, og den fører til mere ødelæggelse.
Det bliver ikke nemt.
Men det bliver under alle omstændigheder meget bedre end det, vi ser i øjeblikket.
For det, vi ser i øjeblikket, er en udvikling, der kun bliver værre og værre, fordi den udenlandske militære tilstedeværelse er en del af problemet og ikke en del af løsningen.
Det er det, som hr. Troels Lund Poulsen, regeringen og Dansk Folkeparti burde indse.
Vi står med en udvikling, hvor det kun går en vej: Det bliver værre.
Vi bliver nødt til radikalt at tænke i, hvordan vi kan gøre tingene på en helt anden måde.
Der er det, Enhedslisten og jeg siger, at vi synes, man skulle tænke i en freds- og forsoningsproces.
Vi har bl.a. foreslået, at man kunne udnævne Desmond Tutu til leder af en sådan forsoningsproces.
Men det handler om en helt anden tilgang, og det handler om, at man indser, at en militær løsning i Irak ikke findes.
Troels Lund Poulsen (V), 2006-05-18:
Jeg er glad for, at hr. Rune Lund har haft tid til at beskæftige sig med en god ordførertale fra sidst.
Det er jo positivt.
Han glemmer så bare at citere det hele.
Men tilbage til det, som var hr. Rune Lunds ordførertale.
Jeg kan forstå, at Enhedslistens politiske strategi og militære strategi er følgende, som hr. Rune Lund også er citeret for i en avis
: Hvis regeringen sagde: Vi trækker soldaterne hjem, og i stedet sætter vi gang i en freds- og forsoningsproces kombineret med civil genopbygning, så ville Enhedslisten være med.
Hvor sandsynligt tror hr. Rune Lund det er med den situation, som er i Irak i de her dage?
Tror hr. Rune Lund, at det er en gangbar vej?