Poul Henrik Hedeboe (SF), 2006-02-21:
Jeg takker for den, skal vi sige, nogenlunde pæne modtagelse af forslaget.
Den har vel baggrund i, at det er et meget diskuteret område; der har været meget fokus på det her.
Vi ved, at gebyrerne er løbet løbsk, og at der skal gøres et eller andet ved det.
De tiltag, der har været, har jo vist, at forbrugersiden og finanssiden ikke rigtig har kunnet blive enige, så der er ikke noget rigtig klart på vej, og det er baggrunden for, at vi har fremsat det her forslag.
Jeg vil lige gennemgå bemærkningerne, der har været til det.
Ministeren vil ikke lave regler på området, fordi der er regler om god skik.
Det er rigtigt, at der er regler om god skik, men det er jo at sælge elastik i metermål, for der er ikke nogen klare retningslinjer, der er ikke en ordentlig forbrugergennemskuelighed i den gode skik.
Venstres ordfører var nervøs for markedsmekanismerne.
Jeg vil sige, at det er der såmænd ingen grund til at være.
Enhedslisten sagde det udmærket her til sidst, at det ikke er det, det drejer sig om.
Faktisk går vi i SF ind for den dynamik, der er i markedskræfterne.
Vi er ikke for planøkonomi, men vi vil godt have almindelig anstændighed også i den finansielle sektor – ganske almindelig anstændighed og klar oplysning over for kunderne.
Hvis det er planøkonomi, så gerne planøkonomi, men det er det altså ikke.
Socialdemokratiet venter på deres eget forslag.
Det kan jeg sådan set godt forstå.
Jeg havde håbet, at de kunne være med hele vejen her.
Men jeg fornemmer også, at der var en åbning til, at vi kunne finde en vej og så lave noget sammen, for der var en erkendelse af, at der skal gøres noget ved det område her, at det er for vildtvoksende.
Jeg siger ja tak til den åbning, og så må vi se, hvad vi kan gøre; uden at jeg skal gå hen og jorde Socialdemokratiets forslag for at få det her igennem, så lad os se, om ikke vi kan lave et miks ud af det.
Dansk Folkeparti var på plads, hvilket jeg sådan set også havde forventet.
Det er jo der, nøglen ligger til at lave det anderledes.
Jeg ved, at i den almindelige debat, der har været, har Dansk Folkeparti også været interesseret i at få skabt klarhed på området, men jeg forstår så, at loyaliteten til regeringen på det her område er for stor, og så ryger klarheden over for forbrugerne.
De Konservative gav nogle udmærkede ideer til nogle ting, der faktisk godt kunne reguleres.
Jeg tænkte på, om karruselturene i Tivoli skulle reguleres.
Nej, det skal de ikke, men karruselturene for forbrugerne, når de skal finde ud af, hvad der er oppe, og hvad der er nede i den finansielle sektor, og hvor de bliver snydt, og hvor de kan finde overblikket, skal vi have stoppet.
Faktisk blev der også nævnt noget om flybilletter, og det er jo et sted, hvor vi tidligere har reguleret, men har ophævet det – ikke for at få markedskræfterne til at virke, men for at ophæve markedskræfterne.
Markedskræfterne burde vel egentlig ideelt fungere sådan, at vi er lidt ude på et sidespor, hvis man af forskellige transportformer vælger, at nogle af dem skal have helt specielle fordele, når det samtidig er dem, som miljømæssigt forurener mest.
Så er vi ude i et rigtig skævt ærinde.
Jeg takker den konservative ordfører for at have været kreativ på det her område.
Men der var altså ikke vilje til at få stoppet forbrugernes karruseltur, når de skal finde ud af, hvad der er op og ned på gebyrerne i dagens Danmark.
De Radikale var enige i hensigten og, forstod jeg, kunne også være med til at lave noget, men ikke ved de omkostningsbestemte gebyrer.
Det er jeg selvfølgelig ked af, for det synes jeg var meget rimeligt.
Men det er da klart, at i en udvalgsforhandling kunne vi da godt spørge, hvad det er for nogle områder, vi kan mødes om, og så tage dem ud.
Vi er så pragmatiske i SF, at vi godt kan leve med at få noget.
Hvis vi er sikre på, at vi ikke kan få det hele, så kan vi godt leve med at få noget.
Det kunne være, der var en mulighed i det.
Hvis man nu så på de meldinger, Dansk Folkeparti tidligere er kommet med til pressen, da det var et hot emne, så burde de kunne gå med til noget af det.
Derfor burde der virkelig være en løftestang til at få noget ind i finanssektoren.
Jeg bemærker, at en af grundene til, at jeg så, at der var en mulighed her, var, at vi faktisk i markedsføringsloven sådan helt nyt har fået nogle ting ind om gebyrer.
Når man spørger menigmand på gaden om gebyrer, så er det lige præcis i den finansielle sektor, at det bider mest.
Det er det, der er opmærksomhed om, det er der, fokus er, og derfor er det helt ulogisk at fritage dem for gebyrregler, mens de er på det almindelige markedsføringsområde.
Til Enhedslisten kan jeg sige tak.
Vi er på linje her, og jeg takker for den gode modtagelse.
Som sagt er det et område, som er løbet løbsk.
Jeg har godt hørt, at Venstre og specielt De Konservative snakker om, at man nu har rigtig meget omsætning i den finansielle sektor, og det svarer til, hvad bankerne siger, nemlig at man har en rigtig stor omsætning nu, men måske får man om et år en lavere omsætning.
Derfor skal man sørge for at tjene penge nu, så man kan ikke sådan bare sætte gebyrerne ned.
Det er da en underlig måde.
Der tjenes nogle rekordstore gebyrindtægter i bankerne.
Vi er op på 9 mia. kr. for de fem største banker, og vi har en stigning fra sidste år til i år på 18 pct.
Det kunne da være okay, hvis sektoren havde lidt nød tidligere, men den har altså ikke lidt nød.
Man kan sige, at det ubehagelige ved det område her er, at der kan opfindes så meget, som kan kaldes et hav af forskellige ting.
Dermed kan virkeligheden sløres, og det er den sløring af virkeligheden, vi vil have væk.
Vi vil ikke hindre, at der er reel forskellighed på bankerne.
De må konkurrere så vildt, de vil, men et eller andet sted skal forbrugerne simpelt hen have fodfæste, så de kan finde ud af, at de ikke er i en karrusel i Tivoli, men at de simpelt hen er et sted, hvor de kan få et overblik over, hvad de nogenlunde skal betale i den finansielle sektor.
Så kan der være service, som gør det forskelligt fra det ene sted til det andet.
Men vi vil godt sikre forbrugerne en rimelig overskuelighed, og det er det, det her forslag drejer sig om.
Jeg bemærkede, at hr. Jens Hald Madsen sagde, at der ikke måtte gribes ind over for private virksomheder, og at vi ikke måtte røre ved markedsmekanismerne.
Men hvis vi definerer gebyrer og fastsætter bestemte regler for, hvordan gebyrer kan fungere, og sørger for, at der er en klarhed over for forbrugeren der, så er der masser af margen ved siden af til at lade banker og andre aktører på det finansielle område være forskellige.
Der er masser af muligheder for det.
Kan ordføreren ikke bekræfte, at selv om vi søger klarhed på det her område, er der masser af margen ved siden af?