Kim Behnke (FP), 1998-06-25:
Statsministeren brugte meget af sin taletid på at tale til de færøske og grønlandske repræsentanter her i Tinget og fortalte og delagtiggjorde Tinget i, hvor smuk statsministeren mener, at naturen er i Grønland, hvilket jo ikke kan diskuteres.
Statsministeren brugte i det hele taget brugte objektivt set usædvanlig lang tid på at snakke om netop Grønland og Færøerne.
Det skal statsministeren selvfølgelig være velkommen til, men det er jo ikke længere siden end i går, at der var en fuld debat netop om rigsfælleskabet, altså om Grønland og Færøerne, og derfor kan man ikke andet end efterlades med en mistanke om, at når så statsministeren efterfølgende fortæller, at al den snak i krogene om, at der er politiske aftaler og der er indgået specielle alliancer for at sikre regeringens overlevelse, at den fortælling måske ikke er helt korrekt, når der lægges så megen vægt på lige præcis forholdene mellem Danmark og Grønland-Færøerne.
Det er jo ikke sådan, at statsministeren ellers havde problemer med at udfylde sin tid.
Der blev snakket meget om EU, der blev snakket meget om partiet Venstre og statsministerens subjektive vurdering af Venstres ordfører osv, men der var jo også mange ting, som statsministeren ikke fik sagt noget om.
Og i betragtning af, hvordan særlig forholdet mellem regeringen og dansk erhvervsliv har udviklet sig under den offentlige debat om pinsepakken, så havde vi da egentlig haft en forventning om, at statsministeren ville benytte anledningen, her inden Folketinget går på sommerferie, til at berolige dansk erhvervsliv og sige til dansk erhvervsliv, at det selvfølgelig er rigtigt, - at pinsepakken udløser en ekstra regning for dansk erhvervsliv i størrelsesordenen 2,5 mia. kr., at det også er rigtigt, at dansk erhvervsliv årligt belastes med det såkaldte bøvl i størrelsesordenen 20 mia. kr., - at det også er rigtigt, at alene sådan en lille ændring - i hvert fald det, der politisk blev betragtet som en lille ændring - af feriepengelovgivningen på det tidspunkt udløste administrativt bøvl, der kostede erhvervslivet næsten en milliard, nemlig 800 mio. kr., - og at det er også rigtigt, at dansk erhvervsliv i øjeblikket oplever en faldende eksport, og det i nogle af de absolutte basiserhverv - det er møbelindustrien, og det er fremstillingserhvervene, der mangler at få ordrebøgerne fyldt; det er dem, der oplever faldende eksport, at det alt sammen er rigtigt, men at regeringen til gengæld vil love dansk erhvervsliv, at når vi samles igen til efteråret, er hovedpunktet på dagsordenen at få skabt de lempelser, som gør, at dansk erhvervsliv fortsat har konkurrenceevne, at dansk erhvervsliv har muligheder for at begynde at hyre folk igen frem for at afskedige folk, har mulighed for at få ordrebøgerne fyldt.
Men det benyttede statsministeren ikke chancen til.
Derfor er der nok ganske mange erhvervsledere, som går på sommerferie med rynket pande og med bekymring.
Der skal holdes krisemøder i bestyrelserne, der skal holdes møder i direktionerne osv., hvor man skal finde ud af, hvad man nu gør.
For ikke nok med at pinsepakken har læsset nogle gevaldige ekstra omkostninger over på erhvervslivet, så er den tegning, der er efter debatten i dag og efter vedtagelsen af pinsepakken i morgen, jo en tegning, der peger i retning
af, at når Folketinget allerede skal samles igen til september for at have en første behandling af finansloven for 1999, er det overvejende sandsynligt, at regeringen vil lave finanslovaftale med venstrefløjen i Folketinget.
Vi har hørt både SF og Enhedslisten i dag nærmest tigge og bede om, at de kan få lov til at blive forligspartnere igen.
Det forstår jeg godt, for det er politisk kløgtigt af de to partier at få indgået nogle aftaler og få hegnet regeringen ind rent politisk.
Jo længere årstal, der er på disse aftaler, jo bedre er det set fra SF's og Enhedslistens side, for det betyder, at regeringen er forhindret i at indgå aftaler til anden side inden for den årrække.
Men det betyder jo altså også, at dansk erhvervsliv må se med bekymring på, at deres konkurrencevne bliver ødelagt inden for den periode, for allerede til efteråret har man bebudet nye afgifter på reklamer, CO2-afgift på Nordsøolien osv., og det ligger allerede nu fast, at det vil regeringen gennemføre sammen med venstrefløjen.
Så kunne man jo håbe, at en række af de erhvervsledere, som normalt er så følgagtige, vil vågne op, og vi håber, at sommeren vil blive brugt til, at man i erhvervsvirksomhederne erkender, at den flinke linje, man har lagt over for regeringen - hvor man ganske vist en gang imellem løfter pegefingeren og på de årlige generalforsamlinger i brancheorganisationerne brokker sig lidt over skatteniveauet osv. - følges op af konkret handling.
Vi håber, der vil være flere i de familieejede virksomheder, end tilfældet er i øjeblikket, som vil stå frem og sige: Nu kan det simpelt hen være nok!
Erhvervsklimaet i Danmark er efterhånden blevet så dårligt, at det er umuligt at drive erhvervsvirksomhed i Danmark!
Så længe erhvervslederne bare bøjer nakken, hver gang pisken hagler ned, fyrer et par medarbejdere og river et par tomme sider ud af ordrebogen, vil hverken flertallet i Folketinget eller endnu mindre regeringen nemlig erkende, at grænsen for længst er nået for, hvor meget man kan belaste dansk erhvervsliv.
Vi håber, man vil vågne op, gå ind i den offentlige debat og sige, at nok er nok, og nok er nu!
Til sidst vil jeg sige om det forslag til vedtagelse, Fremskridtspartiet har fremsat i dag, at flere har betragtet det som noget af et drilleprojekt.
Men ud over at fru Kirsten Jacobsen ved at slå tilbage i bøgerne fandt ud af, at Tinget for 8 år siden vedtog et dagsordensforslag med næsten samme ordlyd, er der to grunde til, at vi i dag har fremsat forslaget til vedtagelse.
Den første grund er, at vi ærlig talt synes, det er lidt flovt, at vi efter 8 år må konstatere, at på et så væsentligt punkt som ældreservicen er det ikke lykkedes at få gennemført det, Folketinget forpligtede sig til for 8 år siden.
Derfor har CD's ordfører, hr. Duetoft, også fuldstændig ret i, at det er pinligt, man ikke for længst fra regeringernes side har benyttet dette dagsordensforslag som grundlag for at komme med lovgivning.
At regeringen i dag sender en kopi af en cirkulæreskrivelse fra april måned til Folketingets Socialudvalg imponerer sådan set ikke.
Der er gået 8 år, og der er sikkert sendt mange cirkulæreskrivelser ud i de 8 år, uden at man fra kommunernes side har valgt at leve op til de forslag og de anbefalinger, der er kommet, men nu må regeringen altså til efteråret leve op til forslaget til vedtagelse og sørge for, at det bliver ført ud i livet.
Vi har lidt på fornemmelsen - og så kommer vi til den anden begrundelse - at på baggrund af sagen fra Viborg kan denne sommer meget vel gå hen og blive en sommer, hvor man kommer til at debattere de ældres forhold, den måde, vi behandler de ældre på i det danske samfund.
Det bliver nemlig ikke en sommer, hvor vi kommer til at diskutere EU, og det bliver nok heller ikke en sommer, hvor vi kommer til at diskutere skatter og afgifter, for girokortene er jo ikke udskrevet endnu.
Næh, sagen fra Viborg kan meget vel danne grundlag for en hed sommerdebat, og så er det vigtigt for Fremskridtspartiet at kunne tage del i den sommerdebat og sige: Vi har fået gennemført et forslag til vedtagelse i Folketinget, så nu har hele det nyvalgte Folketing fra marts måned faktisk forpligtet sig til, at der skal gøres noget. Når Folketinget så samles igen til oktober, kunne det passende være et af de første lovforslag i regeringens program.
Socialministeren kan lige så godt sørge for at sætte vand over, sætte papir i skrivemaskinen og begynde at skrive
de konkrete lovparagraffer, så vi til efteråret kan følge sagen op, for den konkrete sag fra Viborg viser jo, hvor galt det kan gå, når kommunalbestyrelserne slet, slet ikke forstår, hvordan de skal forvalte det moderne samfund. Vi takker selvfølgelig for tilslutningen til forslaget til vedtagelse og glæder os til at få det vedtaget om lidt.