Bodil Kornbek (KRF), 2002-05-23:
Jeg takker for ministerens besvarelse og lagde også mærke til, at der i begyndelsen blev sagt, at alle har et ansvar.
Det er jeg fuldstændig enig i, og det glæder jeg mig også til bliver udmøntet her i salen, at vi alle har et ansvar og også gerne påtager os det ansvar.
Men det er selvfølgelig ingen hemmelighed, at vi i Kristeligt Folkeparti har været skuffede over regeringens forligsbrud, for det er at sætte folkeskolen i en situation, som uanset hvad intentionerne end har været, slet ikke gavner folkeskolen.
Vi har også nogle bud på ændringer og forbedringer på folkeskoleområdet, som vi gerne ville have lagt frem i forligskredsen, men det er jo ikke blevet muligt.
Jeg vil komme med nogle af buddene her i dag, men også kommentere noget af ministerens indlæg.
Vi ønsker også faglighed, vi ønsker selvfølgelig faglighed af gavn og ikke bare af navn for at kunne få en overskrift i medierne.
For os er faglighed ikke noget
med obligatorisk niveaudelt undervisning, hvilket ministeren også gjorde rede for at hun heller ikke ønskede.
Men vi er så ikke enige i opfattelsen af, at mere boglighed er det samme som flere timer.
Det kan måske også være tidligere undervisningsstart eller mere docerende undervisning som den eneste farbare vej til en bedre skole.
Det at få flere dansktimer, det at få flere matematiktimer er ikke nødvendigvis også et udtryk for, at det giver mere fagligt indhold, mere kvalitet i undervisningen.
Vi ser gerne, at vi arbejder ud fra et minimumstimetal i bl.a. dansk.
I dag er det jo således, at der er vejledende timetal, og der er stor forskel på det antal timer, eleverne får rundtomkring i kommunerne.
I Brøndby Kommune ligger man cirka på, tror jeg, noget med knap 3.000 timer fra 1. til og med 9. klasse, mens man i Rødovre er nede på omkring 2.400 timer, så der er stor spredning, og vi ville da ønske, at man angav et minimumstimetal.
Vi ser også gerne nytænkning og udvikling i den måde, hvorpå læringsprocesserne foregår.
Men for Kristeligt Folkeparti er det vigtigt, at klassen stadig skal være en naturlig base, hvor elever netop med forskelligt fagligt standpunkt, elever på forskelligt udviklingstrin, elever med forskellig baggrund, lærer at indgå i et forpligtende fællesskab, hvor ikke alle er ens.
Det er jo i det nære fællesskab, den enkelte elev bliver udfordret, lærer at tage hensyn, lærer at udvise respekt for andre, i det hele taget lærer at forstå og forholde sig til sine omgivelser.
Men jeg er enig med ministeren, når ministeren taler om en fleksibel folkeskole, for vi ønsker også en fleksibel folkeskole, en skole frigjort fra tankerne om, at ét klasselokale, én lærer, 28 elever er det eneste sande læringsrum.
Vi ser gerne, at man udnytter den pædagogiske og ikke mindst faglige gevinst, der ligger gemt i at lade undervisningen gå på tværs af klasser og klassetrin og periodevis med skiftende holddannelse.
Vi skal tilpasse undervisningen til den enkelte elev, levere undervisning, som eleven kan bruge til noget.
Det, jeg kan være nervøs for i ministerens syn på begrebet fleksibel skole, er, at der her reelt måske kan være tale om en økonomisk besparelse.
Der har været en del debat i medierne
her på det sidste, men det er i hvert fald ikke vores udgangspunkt.
Vores udgangspunkt er, at der selvfølgelig altid skal være et formål med de pædagogiske metoder, og at man inden for de rammer, der faktisk er i folkeskoleloven, har mulighed for en fleksibel folkeskole.
Man får jo ikke meget ud af gruppe- og projektorienteret arbejde, hvis eleverne ikke kan læse eller skrive, så den faglige basisviden er nødvendige redskaber i hele skolens arbejde.
Vi ønsker altså den her nytænkning og udvikling, og vi er bevidste om, at anvendelsen af sådanne metoder forudsætter nogle basale elevkundskaber.
Det er vores overbevisning, at kombinationen af faglighed, pædagogik og elevernes rammer sikrer en god og faglig folkeskole.
Nu taler vi meget om faglighed og kvalitet, og ministeren var også inde på, at det i den forbindelse er utrolig vigtigt at have fokus på lærerne, og der er vi helt enige.
Så vi er i den forbindelse lige så optaget af at tale om lærernes faglige kvalifikationer, som er afgørende for kvaliteten i undervisningen.
Vi lægger vægt på lærernes muligheder for efter- og videreuddannelse samt på læreruddannelsen som helhed.
Kvalificeret undervisning forudsætter pædagogisk og fagligt velkvalificerede lærere, som til stadighed er engageret i skolens liv og udvikling.
Vi ved godt, at der er lærermangel, og vi vil da hellere end gerne være med til at løse de problemstillinger, der er.
Jeg tror måske, der er nogle partier her, der mener, at de er godt på vej ved, at der nu er kommet en meritlæreruddannelse.
Men vi synes også, man bør se på de arbejdsforhold, der er i folkeskolen i dag, og prøve at fastholde de lærere, der er.
Godaften.
Familien og folkeskolen er to utrolig vigtige samfundsinstitutioner, måske de allervigtigste.
Næst efter familien er det i folkeskolen, samfundsborgerne dannes.
Det er her, man lærer basale kundskaber inden for læsning, skrivning og matematik.
Med dette in mente er det vel ikke for meget at sige, at folkeskolen på den måde udgør fundamentet under resten af samfundet.
Uden skolen var vi ikke meget, hverken hver for sig eller i fællesskab som samfund.
Når skolen er så vigtig, er det oplagt, at den skal have gode og stabile forhold at agere under, at den skal have ro og fred til at hellige sig sit formål, nemlig at uddanne samfundsborgere.
Baggrunden for denne forespørgsel er, at regeringen i foråret 2002 valgte at bryde både et valgløfte og en mangeårig parlamentarisk tradition og opsige et løbende folkeskoleforlig.
Det sendte altså nogle chokbølger ud i skoleverdenen og skabte utrygge lærere, elever og forældre, for hvad skulle der nu ske?
Hvor stod man nu?
Og hvor var og er man på vej hen?
Det er svarene på disse spørgsmål, vi håber at få afklaret, eller i hvert fald at komme lidt nærmere i løbet af debatten.
Forespørgslen indeholder to elementer.
For det første: Hvad er det, regeringen vil med folkeskolen i folkeskolen, hvordan skal folkeskolen se ud?
Og for det andet: Hvad vil regeringen med folkeskolen i Folketinget?
Hvad har man af planer, og hvorledes skal disse udmøntes?
Regner man med at kunne opsige et bredt forlig ensidigt og derefter indgå et nyt bredt forlig med et andet indhold?
Ønsker man et bredt forlig for enhver pris?
Jeg synes, at vi alle, men især folkeskolen, fortjener en afklaring af disse spørgsmål, og jeg ser i særdeleshed frem til at høre undervisningsministerens tale, men også de øvrige partiers ordføreres indlæg.
Besvarelse