runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Poul Nyrup Rasmussen (S), 1999-12-08:
Hr. Keld Albrechtsen spurgte mig, om regeringen ville forhandle om et bredere bånd.
Det vil regeringen ikke.
Det ville være til stor ugunst for Danmark, for et bredere bånd ville jo også ramme andre dele af den aftale, vi for øjeblikket har mellem de 11 eurolande på den ene side og Danmark på den anden side.
Det ville betyde, at de delvise beskyttelsesmekanismer, vi har, ikke ville være så effektive, og derfor vil vi ikke genforhandle den aftale.
Regeringen synes derimod, at det er i dansk interesse at blive medlem af det fælles valutaområde for at beskytte sig mod international spekulation, som vi så det sidste år.
Da måtte vi faktisk ned og grave i et meget betydeligt beløb i valutakassen for at beskytte den danske krone.
Pengene kom ganske vist tilbage igen, men vi kan ikke udelukke, at sådan noget sker en anden gang.
Vi har også en dyb interesse i at blive medlem af det fælles valutaområde af hensyn til beskæftigelsen, som mange, mange, mange mennesker er afhængige af, og for at sikre, at grundlaget for vores velfærdssamfund er så stærkt som overhovedet muligt.
Vi har ikke nogen interesse i at lukke os inde, blive indadvendte.
Vi har en interesse i, at det gør en forskel, også udadtil.
Til hr. Thulesen Dahl: Jeg mener ikke, at den fælles valuta alene er en teknisk størrelse.
Det er den selvfølgelig også, som enhver anden valuta er det, hvortil der knytter sig tekniske betragtninger.
Det er mere end det; det er konturerne til et valutaområde, som ikke alene kan blive af utrolig stor betydning for et hjemmemarked i Europa, hvor danske virksomheder kan sælge og købe, og hvor beskæftigelsen kan vokse, men også et afsæt for at sætte sig spor i international økonomi, stille krav til verdenshandelen, lægge sig på det spor, der har at gøre med, at begrænsningerne i forhold til spekulation internationalt bliver færre.
Men det kan vi altså kun, hvis Europa beslutter sig for at sætte sig nogle spor, og det at være med til dét og det at være med i et område, der har stor betydning for det danske samfunds fremtid, synes jeg egentlig er de centrale argumenter.
Frank Dahlgaard (UP), 1999-12-08:
Det er lidt besynderligt, at en socialdemokratisk statsminister kan betegne euroen som en fantastisk succes - og det er det, jeg har forstået at statsministeren har gjort her i dag - når man tager i betragtning, at der i euro-området som helhed er en arbejdsløshed på 10 pct., sammenlignet med den danske, som er på under 5 pct., den norske, som er nede på omkring 3 pct., den islandske, som er på omkring 2 pct., og den schweiziske - jeg ved ikke, den er vel også på 2 pct.
En række små lande med deres egne valutaer uden for euro-området har altså en meget lav arbejdsløshed.
Det ville være rart, hvis man kunne få det aspekt med i statsministerens besvarelse af det her spørgsmål.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-12-08:
Jeg er meget enig med statsministeren i det synspunkt, at vi ikke skal lukke os inde; især skal vi ikke lukke os inde i et arbejdsløshedsområde i euroen.
Derfor vil jeg godt spørge statsministeren med hensyn til dette bånd:
Hvis det nu om en måned går sådan, at det pludselig er euroen, der stiger 20 pct. i forhold til dollaren - det kan jo ikke udelukkes, for det er jo et meget ustabilt globalt valutasystem, man har fået oprettet, efter at euroen er kommet ind - altså hvis nu der sker det, at det pludselig er euroen, der svupper 20 pct. op, så betyder dette smalle bånd jo, at så er kronen også nødt til at følge 20 pct. med op, og så går det pludselig meget hårdt ud over eksporten.
Finder statsministeren så også, at det vil være vældig fornuftigt, at Danmark tilslutter sig og dermed får endnu større arbejdsløshed?
Jeg synes ærlig talt, at der er mange gode grunde til at få en ny aftale med disse eurolande.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-12-08:
Tak til statsministeren for svaret, men jeg synes ikke, det dækkede hele mit spørgsmål.
Altså, fødevareministeren har jeg forstået er formand for Socialdemokratiets eurokampagne, og han er blevet spurgt, om man kan betegne euroen som en succes, og dér svarer han, at det kan man, fordi den fungerer rent teknisk.
Og så spørger jeg statsministeren, om statsministeren er enig med formanden for Socialdemokratiets eurokampagne i, at succeskriteriet for euroen er, at den fungerer rent teknisk, for det var det, der blev givet udtryk for af den person, der er blevet stillet i spidsen for Socialdemokratiets kampagne.
Så må jeg bare minde om, at rublen jo også fungerer rent teknisk, eller om, at de varetransaktioner i Jylland, hvor man sådan bytter varer med hinanden uden om skattevæsenet, jo sådan set også fungerer rent teknisk.
Derfor er jeg enig med statsministeren i, at så isoleret kan man ikke se det, men det var det, der blev serveret af den person, som nu er talsmand i fronten for Socialdemokratiets eurokampagne, og så må statsministeren vel give mig ret i, at det var et lidt pauvert udtryk for, hvad der kan betegnes som værende succeskriteriet for en valuta.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 1999-12-08:
Jeg er ikke tryg ved og har aldrig været tryg ved hr. Thulesen Dahls gengivelser af socialdemokratiske ministres udsagn.
Jeg vil heller ikke engang gøre mig den ulejlighed at tjekke efter, om min gode ven og dygtige minister, Henrik Dam Kristensen, ikke har sagt mere end alene om spørgsmålet om teknik.
Jeg kender ham godt nok til, at det har han.
Jeg kan da godt se, at det passer ind i noget kram at klippe lige den bemærkning ud, men det kendetegner jo ikke fødevareministerens opfattelse af den fælles valuta og heller ikke regeringens og heller ikke Socialdemokratiets for den sags skyld.
Derfor kan man sige, som jeg sagde før: Ja, det er en teknisk konstruktion, men Danmarks fastkurspolitik er jo også en teknisk konstruktion, men også en politisk konstruktion, og også en konstruktion med et politisk perspektiv, som den fælles valuta er.
Det politiske perspektiv i den fælles valuta er jo tre ting, må jeg sige til hr. Thulesen Dahl: For det første værner det os mod internationale spekulanter, og vi har set så sent som sidste år, hvor vigtigt det er.
Vi så, at det ramte os, og at vi måtte reagere; vi måtte tage af valutakassen for at beskytte den danske krone.
Vi kan se, at hvis vi sammen med de andre kan udvikle et bedre samarbejde til fremme for beskæftigelsen, får vi også gavn deraf. Og det tredje er: Det er godt at være med til at forme vores egen fremtid og Europas fremtid på den internationale scene såvel som i den europæiske del af verden.
Miljøarbejdet har stor betydning for os, og hvis vi kan beskytte vores skatteindtægter i en barsk international verden, er der stort behov for dét.
Så til hr. Frank Dahlgaard, som talte om arbejdsløsheden: Må jeg sige ganske kort om det, at jeg ved godt, at nogle har ment, at arbejdsløshedens stigning siden 1972 skyldes EU.
Men det er jo ikke rigtigt.
Kendsgerningerne er jo, at da arbejdsløsheden steg i 1973-74 i Europa og også i Danmark, skyldtes det en oliekrise, som vi ikke fandt en fælles løsning på.
Frank Dahlgaard (UP), 1999-12-08:
Ja, men skyldes det ikke nu, når man i 11 af EU-landene er gået videre og har lavet et valutasamarbejde med euroen, at man trods alt har fået for meget EU?
Nu er arbejdsløsheden i netop dette område oppe på 10 pct., hvor den i de små lande uden for er under eller omkring det halve, og i Storbritannien, der også står uden for, er den 6-7 pct. mod 10 pct. i eurolandene som helhed.
Tyder det ikke på, at der på en eller anden måde er kommet for meget EU?
Søren Kolstrup (EL), 1999-12-08:
»Vil ministeren sikre, at offentligheden og folkevalgte politikere fremover får adgang til måleresultater af dioxin i tilknytning til forbrændingsanlæg i samme takt, som resultaterne foreligger, og at der til Folketingets Miljø- og Planlægningsudvalg tilgår en månedlig opgørelse over dioxinmålinger på landets mange anlæg, hvor der foregår forbrænding?«
Skriftlig begrundelse
Ifølge Fyns Amts Avis den 19. november 1999 blev der allerede i 1998 konstateret overskridelse af grænseværdien for dioxinudslip ved afbrænding af schredderaffald på Kommunekemi.
Dette blev imidlertid ikke oplyst over for offentlighed eller politikere, da Fyns Amt tillod fortsættelse af forsøgene i 1999, og er heller ikke tidligere kommet frem, selv om der har været flere spørgsmål om udslippene fra Kommunekemi.
Der er åbenlyst et voldsomt behov for et formaliseret krav om åbenhed i forbindelse med dioxinkontrollen, og med forslaget ønskes ministerens holdning til at sikre en sådan formaliseret åbenhed belyst.
Baggrunden for at stille spørgsmålet er, at affaldsforbrænding jo er den vigtigste enkeltstående kilde til dioxinudslip i Danmark og bærer ansvaret for hen imod halvdelen af det samlede dioxinudslip. Når vi samtidig erfarer, at i hvert fald én virksomhed, nemlig Kommunekemi, har foretaget en overskridelse af gældende grænser, og at disse overskridelser ikke er kommet til offentlighedens kendskab før meget lang tid derefter - et halvt til et helt år efter - melder det spørgsmål sig, om der ikke er behov for et formaliseret krav om åbenhed.
Spørgsmålet skal også ses i lyset af, at regeringen er indstillet på at lave en dioxinhandlingsplan, og det er fint nok, kan man sige.
Men en sådan dioxinhandlingsplan forudsætter vel netop, at vi er sikre på, at vi får alle relevante oplysninger og ikke træffer beslutninger på kviksand.
Så hovedspørgsmålet lyder: Er der ikke behov for formaliserede krav om umiddelbar åbenhed, når der finder farlige målinger sted?
Svend Auken (S), 1999-12-08:
I øjeblikket er det kun de færreste affaldforbrændingsanlæg, der har fastsatte grænseværdier for dioxinudledning og derfor også har pligt til at foretage regelmæssige målinger af udledninger af dioxin.
Men planen om at indføre dioxinrensning på landets affaldforbrændingsanlæg i løbet af de kommende 4-5 år vil komme til at betyde krav om systematisk måling for dioxin.
Som vort system på miljøområdet er indrettet - og det gælder, hvad enten der er tale om dioxin eller andre farlige eller miljøfremmede stoffer, der udledes i Danmark - ligger kontrollen med udslippene primært hos de virksomheder, som udsender stoffet.
Det er mig magtpåliggende at få sagt til Folketinget, at offentligheden og de folkevalgte politikere allerede har adgang til alle de informationer, spørgeren efterlyser, i samme takt, som tilsynsmyndighederne modtager informationerne.
Det følger af forvaltningsloven og lov om offentlighed i forvaltningen samt af lov om aktindsigt i miljøoplysninger, som på flere punkter udvider den offentlige adgang til at få miljøoplysninger hos myndighederne sammenlignet med andre områder.
Men alligevel vil jeg selvfølgelig meget gerne med hr. Kolstrup og Folketinget se, hvad vi yderligere kan gøre for at forbedre offentlighedens adgang til at få oplysninger.
Det er klart, at vi først og fremmest skal bruge vore ressourcer på at udføre det egentlige tilsynsarbejde, men jeg vil meget gerne diskutere med hr. Kolstrup, hvad vi kan gøre for at forbedre offentlighedens oplysningsadgang.
For som hr. Kolstrup siger, er det utilfredsstillende, at så vigtige oplysninger er kommet frem så sent.
Søren Kolstrup (EL), 1999-12-08:
Jeg skal takke for svaret, og jeg kan forstå, vi har en fælles erkendelse af, at det, der fandt sted, ikke var så godt det, og at det heller ikke er så godt, hvis noget sådant finder sted fremover.
Det springende punkt er, hvad vi kan gøre.
Ville det set fra ministerens synspunkt være relevant, at man sikrede, at f.eks. Folketingets Miljø- og Planlægningsudvalg fik løbende information om, hvordan det her og nu står til på området?
Kunne man eventuelt også forestille sig, at information om de udførte målinger med en registrering af, hvornår de har fundet sted, og hvornår de er kommet til tilsynsmyndighedernes kendskab, også indgik i forbrændingsanlæggenes grønne regnskaber?
Det var jo en mulighed.
Som sagt synes jeg, det ville være rart, hvis vi kunne få en bekræftelse på, at ministeren dels var indstillet på at give løbende information til Miljø- og Planlægningsudvalget, dels eventuelt lade det indgå i de grønne regnskaber.
Jeg skal takke for svaret, og jeg tager det som et tilsagn om, at vi kan få undersøgt, hvordan tilsynsmyndighederne umiddelbart kan informere offentligheden; det er det ene.
Jeg opfattede også ministerens svar som et tilsagn om at undersøge, hvordan man generelt kan sikre, at udvalget løbende bliver informeret, men især det første synes jeg er vigtigt at få drøftet nøjere.
Tak for det.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Frank Jensen (S), 1999-12-08:
Fyns Statsamt har ikke kontaktet eller rådført sig med Justitsministeriet, inden man har tildelt meddelelse om indfødsretsbevis, men jeg har forstået, at Fyns Statsamt ville have forelagt sagen for Justitsministeriet, hvis man i statsamtet havde været opmærksom på, at der var tale om en person, der havde fået en udvisningsdom.
Herefter vil der altså ikke længere være mulighed for, at unge kriminelle får statsborgerskab ved erklæring og dermed allerede af den grund ikke kan udvises i forbindelse med en eventuel senere straffesag.
Helge Adam Møller (KF), 1999-12-08:
Tak for svaret og tak for tilsagnet om, at der allerede i dag bliver fremsat et lovforslag.
Der blev for snart 4 år siden også fremsat et forslag med nøjagtig det samme indhold, altså at lukke dette hul i loven, og den daværende socialdemokratiske minister sagde dengang - det var den 14. marts 1996 - at et sådant forslag ville ændre en lov, som byggede på indstillinger fra både FN og Norden, og det kunne man ikke acceptere.
Hvad er årsagen til, at regeringen nu 4 år efter endelig kan acceptere det?
Keld Albrechtsen (EL), 1999-12-08:
Jeg håber, jeg har hørt forkert, eller at det var noget utydeligt, men jeg vil godt have ministeren til at bekræfte, at uanset om der i et statsamt måtte være sket en fejltagelse, kan man naturligvis ikke ophæve et statsborgerskab, som én gang er tildelt.
Det er et helt principielt synspunkt, som i og for sig intet har med nogen konkret sag at gøre, men jeg vil bare gerne have ministeren til at fastslå det, for vi kan jo ikke komme til en retstilstand, hvor vi bagudrettet kan begynde at ophæve danske statsborgerskaber.
Frank Jensen (S), 1999-12-08:
Først til hr. Helge Adam Møller: Jeg sagde i min besvarelse, at der i morgen vil blive fremsat forslag til lovgivning her i Folketinget, og at jeg fra regeringens side vil lægge vægt på, at sagen bliver afklaret inden jul.
Jeg har da også forstået, at der er et flertal her i Folketinget, der vil sikre det.
Hr. Helge Adam Møller har jo ret i, at erklæringsreglerne er af gammel dato.
De har været i dansk ret i over 100 år, og det er rigtigt, at der i 1996 fra De Konservatives og Venstres side blev fremsat forslag om at ændre erklæringsreglerne.
Men det er tilsvarende rigtigt, at jeg for over 1 år siden fremsatte forslag her i Folketinget om at udvide erklæringsperioden fra 21-23 år til 18-23 år, og det blev enstemmigt vedtaget her i Folketinget inklusive stemmer fra hr. Helge Adam Møllers parti og inklusive fru Pia Kjærsgaards partis stemmer.
De, der har begået kriminalitet, kan altså erklæres for danske statsborgere.
Jeg har tilkendegivet lang tid forinden den konkrete sag, som fru Pia Kjærsgaard stillede spørgsmål om, at jeg synes, der var grundlag for at overveje, om der ikke skulle være et vandelskrav i de erklæringsregler, vi har i dag.
Jeg tilkendegav i svaret på et spørgsmål fra hr. Thulesen Dahl her i Folketinget, inden den pågældende sag kom frem i offentligheden, at jeg syntes, det var rigtigt at se på erklæringsreglerne, sådan som de administreres i dag, og jeg ville gå i gang med at drøfte med Folketingets Indfødsretsudvalg, om der skulle laves nogle tilsvarende vandelskrav over for dem, der kunne erklæres for danske statsborgere.
Nu har jeg så på regeringens vegne drøftet de spørgsmål, og jeg er kommet til den konklusion, at den mest praktiske, den mest letforklarlige, den mest gennemskuelige model vil være, at folk, der er straffede, ikke kan benytte sig af erklæringsreglerne.
De kan søge indfødsret på helt traditionel vis efter de naturalisationsregler, der bliver administreret af Folketingets Indfødsretsudvalg, og jeg vil forelægge Folketinget et forslag om det.
Helge Adam Møller (KF), 1999-12-08:
På baggrund af dels justitsministerens første besvarelse og dels det, justitsministeren nu har anført - altså at der i morgen bliver fremsat et lovforslag, som har samme indhold som det, De Konservative og Venstre fremsatte for 4 år siden, i hvert fald samme hovedindhold - stiller jeg mig tilfreds med svaret, og jeg vil godt trække de næste to spørgsmål, jeg har stillet, spørgsmål 5 og spørgsmål 6, tilbage, hvis
Keld Albrechtsen (EL), 1999-12-08:
Jeg vil godt bede ministeren besvare mit spørgsmål, for
uanset hvad man så kan mene om indholdet af en afgørelse, så er en afgørelse om statsborgerskab en afgørelse af en sådan karakter, at man ikke bagefter kan ophæve den, når den er truffet af den rette myndighed på baggrund af den eksisterende lov.
Den, som én gang er blevet dansk statsborger, er og forbliver dansk statsborger.
Det vil jeg gerne have ministeren til at slå fast med syvtommersøm, for
ellers skrider jo alle retsprincipper.
Pia Kjærsgaard (DF), 1999-12-08:
Jeg er i modsætning til hr. Helge Adam Møller aldeles ikke tilfreds med svaret, for jeg synes ikke, jeg fik noget. Ministeren sagde, at der var sket en fejltagelse, og nu kunne jeg forstå på hr. Keld Albrechtsen, at han også har fået det samme ud af svaret, som jeg har fået. Jeg vil godt med henvisning til det konkrete eksempel, som har bevirket, at ministeren nu er på banen, spørge ministeren direkte: Bliver det statsborgerskab frataget den pågældende, fordi der åbenbart er sket en fejltagelse? Et statsamt kan vel ikke benåde en forbryder?
Det er jo rent faktisk det, der er sket, og det vil jeg godt have ministerens helt klare svar på.
Jeg har et spørgsmål senere, og hvis jeg ikke får et klart svar nu, opretholder jeg selvfølgelig spørgsmålet.
Peter Skaarup (DF), 1999-12-08:
»Finder ministeren, at det er bekymrende, at den vaklende euro nu er ved at trække den stærke danske krone med i sit tilsyneladende frie fald, og hvor længe finder ministeren, det er til gavn for Danmark at have en fast tilknytning til euroen?« Skriftlig begrundelse
Spørgeren finder på den baggrund, at ministerens tidligere udtalelse om, at euroen er en »fantastisk succes« må have været forhastet.
Spørgeren finder ydermere, at det er bekymrende, at den hidtidigt så stærke danske krone nu, takket være den faste tilknytning til EU-valutaen, trækkes med ned.
Udviklingen kan, finder spørgeren, ikke længere fortsætte, hvis vi da ønsker at have en stærk valuta.
Frank Jensen (S), 1999-12-08:
Jeg har ikke nogen viden om, at der skulle være andre sager af tilsvarende art, hr. Donner.
Var jeg i besiddelse af den viden, så havde jeg allerede tilkendegivet, at de sager også var blevet behandlet i Justitsministeriet.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Pia Kjærsgaard (DF), 1999-12-08:
Det er Dansk Folkepartis opfattelse, at en af årsagerne til, at ministeren nu kommer med et initiativ, netop er den sag fra Fyns Statsamt, som har verseret i pressen, hvor man har tildelt statsborgerskab ved erklæring til en libaneser, som er dømt.
Det er en mærkværdig sag, må man nok sige, og jeg synes også, ministeren gav udtryk for, at der kunne være sket en fejl hos Fyns Statsamt.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-12-08:
Ifølge Der Spiegel er den strid afsluttet med en aftale, som går ud på, at USA holder op med at aflytte telekommunikation mellem tyske borgere og virksomheder, og man har givet konkret tilsagn om, at de ikke ville bruge deres anlæg i Bad Aiblingen til sådanne formål.
Jeg synes, det ville være fuldt ud rimeligt og logisk, hvis Danmark bad USA om en tilsvarende aftale til beskyttelse af danske borgere og virksomheder.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 1999-12-08:
Det er det lokale radio- og tv-nævn, der tager stilling til, om loven overholdes, og i det øjeblik det lokale radio- og tv-nævn har udtalt sig, er der mulighed for at indbringe deres afgørelse for det centrale radio- og tv-nævn, og jeg har ikke mulighed for at gribe ind over for de afgørelser, de pågældende nævn træffer.
Med andre ord: Så er det heller ikke ministeren - og gud ske tak og lov for det - der sidder og afgør, om loven overholdes.
Det er der andre, der har ansvaret for at være med til at sikre. Hermed sluttede spørgsmålet.
Pia Kjærsgaard (DF), 1999-12-08:
»Er ministeren ikke bekymret over, at den nyligt indgåede finanslovaftale for år 2000 indeholder klare og tydelige forringelser for pensionister, som mister en ægtefælle, og hvad agter ministeren at foretage sig for at kompensere de pensionister, der kommer i klemme?«
Mogens Lykketoft (S), 1999-12-08:
Jeg undrer mig egentlig en lille smule over, at vi skal bruge Folketingets spørgetid til at behandle lovforslag, som i øvrigt er til behandling her inden jul.
Men jeg vil godt svare på spørgsmålet ved at sige, at jeg mener, det er forkert formuleret, og derfor har jeg ikke nogen anledning til bekymring.
Det er nødvendigt at se de aftaler, der er lavet i finansloven, i sammenhæng.
Der er nogle, der er begunstigende, og der er nogle, der tager nogle beløb væk.
De mindst velstillede af vore medborgere, der mister en ægtefælle, vil få en forbedring i kraft af de aftaler, der er lavet.
Det vil også gælde en række pensionister, eksempelvis en pensionist, der har været gift med en efterlønsmodtager.
Pia Kjærsgaard (DF), 1999-12-08:
Jo, men ministeren kom sådan set ind på noget, som jeg har været noget forarget over
Ministeren brugte ordet forbedring.
Jeg har svært ved at se, hvordan en besparelse - for det er jo det, det er - kan bevirke en forbedring.
Det, ministeren jo må indse, er, at i en situation i ens liv, hvor man mister sin ægtefælle, og hvor der er rigeligt at se til i forvejen, ja, der skal man altså op og ansøge kommunen, hvis der noget, man mangler, i stedet for, som det var før i tiden, at man fik 3 måneders efterlevelsespension.
Den er nu skrottet ved finansloven, og når Dansk Folkeparti har rejst det her spørgsmål, er det selvfølgelig, fordi det er, jeg vil næsten sige endnu en gang, en nedgøren af vore ældre medborgere, for det er jo dem, der endnu en gang må holde for, at det er Socialdemokratiet, De Radikale og så SF, CD og Enhedslisten, som jeg har forstået det, der er gået ind for det her forslag.
Det er jo så på en eller anden måde billiget af Venstre og De Konservative, for jeg kan også se af finanslovaftalen, at pengene så går til det her politiforlig.
Det er fint, at politiet får flere penge, men det er ganske urimeligt, at man skærer ned over for nogle, som der ikke burde skæres ned over for, tværtimod.
Jeg vil godt bede om ministerens besvarelse af, at det her aldeles ikke er en forbedring.
Det er en af de klassiske besparelser, som går ud over vore svage medborgere.
Mogens Lykketoft (S), 1999-12-08:
Jeg er ikke enig med fru Kjærsgaard.
De svage af vore medborgere, de, der har lav indkomst og ringe formue, får i kraft af det, der er aftalt mellem, som fru Kjærsgaard rigtigt nævnte det, en lang række partier her i Folketinget,
en forbedring
Peter Skaarup (DF), 1999-12-08:
Jeg siger tak for svaret fra finansministeren.
Altså det burde vel være sådan, at når der er folketingsmedlemmer her i Folketingssalen, der spørger om konkrete ting, som just er fremgået af det finanslovforslag, som regeringen har fremsat
og forhandlet på plads sammen med andre partier, bl.a. Venstre og De Konservative i det her tilfælde,
så burde det vel være sådan, at den pågældende minister, der har ansvaret for hele det kompleks, kunne gå ud og forsvare det og sige præcis, hvor de forbedringer, som finansministeren så nævner der er for de ældre i det her tilfælde, er henne.
Det burde dog være et mindstemål, at man ville gøre det fra regeringens side over for nysgerrige folketingsmedlemmer og vel også en nysgerrig befolkning, hvor mange er interesserede i, hvilke konsekvenser det her finanslovforlig egentlig får for de mennesker
Så jeg vil godt gentage det spørgsmål
: Hvor er de forbedringer henne, og hvordan vil man kompensere de pensionister, som det her går ud over?