runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-04-23:
Ja, det spørgsmål, vi nu diskuterer, er i realiteten det samme, som vi diskuterede før, og svarene bliver derfor også de samme.
Jeg vil blot gentage, at regeringen har taget initiativer.
Vi har i efteråret indgået en stor arbejdsmarkedspolitisk aftale, der skønnes at give 10.000 flere i beskæftigelse på sigt.
Vi har netop indgået en skatteaftale, der gennem sænkninger af skatten på arbejdsindkomst også bidrager til at øge beskæftigelsen, skønnet er 10.000-12.000 på sigt, så der er taget initiativer.
Men det er klart, at der også i de kommende år vil blive taget initiativer, som sigter på at opfylde den langsigtede målsætning om at skabe flere arbejdspladser i det danske samfund, for det er forudsætningen for, at vi kan finansiere fremtidens velfærdssamfund.
Jan Petersen (S), 2003-04-23:
Vi har lige hørt, at ved konjunkturtilbageslaget, jeg tror, det var 1988, der blev nævnt i statsministerens svar, var den negative udvikling i ledigheden betydelig større end det, vi oplever nu.
Og jeg er klar over, at med hensyn til 1988 er det jo en erfaren statsminister, idet statsministeren på det tidspunkt betjente Skatteministeriet.
Jeg kan i og for sig begrunde mit spørgsmål med at sige, at den karriere som skatteminister sluttede i 1992, hvor arbejdsløsheden var på over 300.000.
Det har det åbenbart med at bide sig fast, hvis ikke man omhyggeligt tilrettelægger både konjunkturpolitikken og udviklingen i arbejdsløsheden.
Mit spørgsmål er kort og godt begrundet i en frygt for, at regeringen lader stå til, og jeg synes, besvarelsen på det foregående spørgsmål bekræfter, at der ikke er nogen særlige overvejelser.
»Vil statsministeren oplyse, ved hvilken præcis stigning i ledigheden regeringen vil gribe ind og iværksætte initiativer, der kan få nedbragt ledigheden, og hvilke initiativer regeringen i givet fald påtænker at iværksætte?«
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-04-23:
Det sidste kan jeg selvfølgelig kun svare ja til.
Det er en regerings forpligtelse, og det ansvar vil den nuværende regering naturligvis også påtage sig.
Hvis vi skønner, at der er behov for justeringer af den økonomiske politik for at sikre en sådan balance, jamen så vil vi ikke tøve med at gøre det.
Jeg påpeger bare, at der ikke på nuværende tidspunkt er træk i dansk økonomi, som giver anledning til, at vi skulle ændre den økonomiske politik.
Og det var i den forbindelse, jeg pegede på - prøv lige at sætte det i perspektiv - at den daværende regering altså valgte at stramme den økonomiske politik i en situation, hvor ledigheden lå 20.000-30.000 højere, end den gør i øjeblikket.
Det er bare for at vise, at man jo altid er nødt til at trække forskellige faktorer ind, når man skal bedømme, om der er behov for at foretage økonomisk-politiske indgreb.
Så skal jeg i øvrigt sige til hr. Ole Stavad, at opgaven var jo ulige meget nemmere i en periode, hvor der var international opgangskonjunktur.
Jeg skal ikke misunde den tidligere regering, at det var sådan, at den var begunstiget af rygvind fra udlandet, hvor vi så desværre fra starten har mødt økonomisk modvind fra udlandet.
Men sådan går det jo op og ned, og det må man forsøge at håndtere så godt som muligt.
Regeringens klare sigte er naturligvis, at vi skal sikre stabil beskæftigelse, vi skal sikre en stigende beskæftigelse i de kommende år, og vi skal sikre et fald i ledigheden.
Og så til hr. Jan Petersen: Jeg kan ikke bekræfte, at stigningen i den offentlige beskæftigelse skulle skyldes aktivering og mennesker på fleksjob.
Der er i høj grad tale om reelle job, skabt i den offentlige sektor for at varetage en række tunge velfærdsopgaver.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Ole Stavad (S), 2003-04-23:
Jeg vil godt spørge statsministeren, om han mener, at de bemærkninger, han kom med om 1998, er ordentlige og saglige i det, vi opfatter som en alvorlig diskussion, når beskæftigelsesudviklingen, som kun gik fremad fra 1994 og frem til 2002, nu er vendt til faldende beskæftigelse og øget ledighed? Det, der jo var situationen tilbage i 1998, var vel dels, at den takt, hvormed ledigheden faldt, betød, at man ikke kunne nå at uddanne lige så hurtigt, som der var efterspørgsel, dels at betalingsbalancen var under pres og med tendens til, at man kunne risikere nye underskud på betalingsbalancen.
Er det ikke en ansvarlig regerings forpligtelse at sørge for at føre en modkonjunkturpolitik, som den tidligere regering gjorde?
Er det ikke også den her regerings ansvar at prøve at være med til at sikre, at der er balance i dansk økonomi, også når vi ser på beskæftigelsessiden?
Jan Petersen (S), 2003-04-23:
Jo, men jeg siger da tak til statsministeren for beskrivelsen af pinsepakken, som jeg er helt klar over at statsministeren ikke støttede, da han var i opposition.
Det pudsige er jo så, at efter pinsepakken faldt arbejdsløsheden yderligere, og beskæftigelse steg, og det var først efter regeringsskiftet her, at vi fik den negative udvikling i ledigheden.
Den eftervirkning af pinsepakken forholdt statsministeren Folketinget oplysning om i det indlæg, vi just har hørt.
Mit sidste spørgsmål til denne omgang er, at når nu den offentlige beskæftigelse ifølge statsministeren stiger, kunne jeg så få en forklaring på, at den alene skyldes en stigning i antallet af mennesker, der bliver ansat på fleksjobvilkår eller i støttet beskæftigelse?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-04-23:
Må jeg lige gøre hr. Jan Petersen opmærksom på, at den offentlige beskæftigelse ikke falder.
Den offentlige beskæftigelse stiger.
I løbet af 2 år er den steget med 9.000, så den offentlige beskæftigelse stiger, den falder ikke, så det er ikke derfra, der kommer bidrag til fald i beskæftigelsen.
Det er udviklingen i den private sektor, som igen skyldes aftmatning i den internationale økonomi,
og det ved hr. Jan Petersen selvfølgelig også udmærket. Så spørger hr. Jens Peter Vernersen, om regeringen ikke foretager sig noget konkret.
Jo, jeg kan nævne, at der jo her i efteråret er indgået et bredt forlig om arbejdsmarkedet, der hedder »Flere i arbejde«.
Det er skønnet, at det skulle øge beskæftigelsen med omkring 10.000 personer på sigt.
Men der er en ting, der undrer mig lidt.
Nu har flere socialdemokratiske medlemmer fremsat udtalelser, som kunne tolkes i retning af, at vi skulle lempe den økonomiske politik.
Som sagt følger vi selvfølgelig udviklingen meget nøje, men jeg synes alligevel, at det her skal sættes i perspektiv.
Hvis vi går tilbage til 1998, da gennemførte den daværende regering en pinsepakke, fordi regeringen syntes, at der var for meget blus på økonomien, og derfor skulle befolkningen dunkes oven i hovedet, og pengene skrabes ind til statskassen.
Det var pinsepakken.
På det tidspunkt var der en ledighed på 180.000-190.000 personer, i dag er ledigheden 20.000-30.000 lavere.
Det vil altså sige, at på et tidspunkt, hvor ledigheden lå på 180.000-190.000, hvor der altså var 20.000-30.000 flere ledige end i dag, fandt den daværende regering, at der var baggrund for at stramme den økonomiske politik ved at smide en pinsepakke i hovedet på folk.
Det er da tankevækkende, at i en situation, hvor der var større ledighed end i dag, ønskede den daværende regering at stramme den økonomiske politik, mens man nu lægger op til, at vi skal lempe den økonomiske politik i en situation, hvor ledigheden er lavere.
Jeg sætter det bare i perspektiv, men jeg vil gerne understrege, at jeg finder det bekymrende, hver gang der er et menneske, der bliver ledigt, og derfor følger regeringen selvfølgelig situationen meget nøje.
Jan Petersen (S), 2003-04-23:
Ja, statsministeren havde ikke yderligere at tilføje i forhold til sin tidligere besvarelse, og jeg kunne så prøve at spørge igen, om der dog ikke var bare et enkelt lille initiativ, som kunne komme ud i den offentlige debat, eller som kunne bruges i det videre arbejde i regeringen, så vi andre kunne få lidt indsigt i, hvordan regeringen arbejdede, når den følger udviklingen. Jeg tænker på, at statsministeren for nylig har holdt et såkaldt kardinalmøde med departementscheferne, hvor der ifølge Ritzau også blev læst op af en artikel fra jubilæumstidsskriftet »Forvaltningsdebat« fra januar sidste år, hvor professor i offentlig ret Jens Peter Christensen fra Aarhus Universitet bl.a. skriver, at embedsmanden ikke alene skal spille ministerens melodi, han skal også kunne komponere videre på den, også selv om ministeren måske kun har angivet nogle få falske toner.
Kan statsministeren så ikke løfte sløret for blot nogle enkelte facetter, nogle enkelte noder, nogle enkelte toner, som man anvender, når man nu følger udviklingen så nøje, som jeg forstår man gør.
Nicolai Wammen (S), 2003-04-23:
Statsministeren har jo været temmelig vag i sine svar i dag.
Men et af de instrumenter, statsministeren trods alt har nævnt, der skal skabe flere i arbejde, er den skattepakke, som man har lavet sammen med Dansk Folkeparti.
I den forbindelse vil jeg gerne høre statsministerens kommentar til en artikel, der var i Børsen den 9. april under den meget sigende overskrift: »Bredside mod skatteudspil«, hvor man havde spurgt 740 danske topchefer inden for erhvervslivet, hvordan de vurderer mulighederne for at skaffe 10.000 flere i arbejde med regeringens plan.
Vil regeringschefen ikke godt give en forklaring på: Er det regeringen, der har ret, eller er det 740 topchefer, der har hænderne nede i det her i dagligdagen, der ved, hvor skoen trykker?
Ole Stavad (S), 2003-04-23:
Jamen jeg er glad for, at statsministeren og jeg, som jeg hører statsministerens reaktion, ser ens på betydningen af en god beskæftigelsesudvikling.
Det er jo sådan set et godt udgangspunkt for den videre diskussion.
Nu har vi mest talt om ledighed i dag.
Statsministeren startede med at sige, at ganske vist var det godt 20.000, men han anerkendte ikke, at det var rigtig ledighed.
Men hvis vi nu prøver at se på beskæftigelsen - jeg vil tro, at statsministeren også er forsynet med tallene for beskæftigelsesudviklingen - så er det katastrofale jo, at beskæftigelsesudviklingen betyder, at der er tabt væsentlig flere arbejdspladser, end ledigheden er steget.
Det vil sige, at det antal mennesker, der samlet set er på arbejdsmarkedet, er faldende i øjeblikket.
Det er jo dér, vi har fat i hele kernen i det her problem, at derfor får man ikke de folk ind i fleksjob, derfor får vi ikke tilstrækkelig tilgang fra anden etnisk baggrund, derfor får vi ikke en seniorpolitik, der virker.
Bjarne Laustsen (S), 2003-04-23:
Jeg så, at statsministeren var i Nordjylland ugen før påske, men der var ikke tid til at besøge de arbejdsløse og nogle af de arbejdsløses a-kasser.
For der er a-kasser, der ville være gode at besøge deroppe; der er over 20 pct. ledige.
Derfor er spørgsmålet jo, når statsministeren siger, at man har taget initiativer: Hvilke initiativer har man taget over for virksomhedslukninger på Djursland, Grenå-området er hårdt ramt, Nordjylland kunne også nævnes?
Jeg kan endda nævne en enkelt virksomhed, Ørskov, som har måttet lukke meget, meget kraftigt ned.
Ingen af de mennesker her har fået hjælp af det såkaldte aktstykke, som også hr. Jan Petersen var inde på.
Vi ser hver dag i avisen, at så vil man få 10.000 flere i arbejde på baggrund af reformen »Flere i arbejde«; nu kan man lige pludselig få flere i arbejde ved at formindske sygefraværet, men der kommer ingen initiativer.
Der er intet som helst, det er bare en tom skal.
Derfor er der jo ikke noget tilbage af den regionale indsats, og vi mangler altså helt klart svar på, hvad det er, regeringen har gjort for at hjælpe de mange tusinde, som er blevet afskediget inden for det sidste års tid.
Nicolai Wammen (S), 2003-04-23:
Statsministeren mente tidligere, at de mange topchefer, der havde vendt tommelfingeren nedad over for regeringens skatteplan, måske havde misforstået lidt, hvad den gik ud på, fordi de nok var mest optaget af topskatten. Det, de her topchefer har udtalt sig om, er også, hvorvidt folk med små og mellemstore indkomster får mere lyst til at komme i arbejde, hvilket vel må siges at være en forudsætning for, at man kan skaffe 10.000 flere arbejdspladser i det skatteudspil, regeringen er kommet med. Sådan er situationen altså, og statsministeren må da forholde sig til, at to tredjedele af danske erhvervschefer, topchefer, siger, at det, regeringen har lagt op til, ikke holder vand.
Det vil ikke give 10.000 arbejdspladser, og dermed skrider, hvilket også hr. Ole Stavad og andre har været inde på, hele fundamentet for den økonomiske politik, regeringen har lagt.
Det er da et problem, som statsministeren må forholde sig til, og som jeg synes han skylder et ordentligt svar på.
Jan Petersen (S), 2003-04-23:
Jeg ved ikke, om jeg ønsker at fremstille det som en stor nyhed, men jeg håbede, der var en nyhed.
Det var nærmest det, jeg prøvede at få frem, idet det faktisk lød, som om statsministeren havde lidt mere i posen end det, vi hidtil har kendt.
Altså jeg forstår, at statsministeren refererer til et eller andet aktstykke, jeg vistnok også selv har stemt for, der betyder, at man kan give mennesker i en afskedigelsessituation adgang til efteruddannelse og omskoling, inden de er afskediget.
Jeg håbede måske lidt på, at der var et højere ambitionsniveau, for det har sådan set kunnet lade sig gøre altid, i hvert fald siden den tidligere regering gennemførte varslingspuljen.
Det ville være en nyhed, hvis statsministeren nu varsler, at det også skal kunne lade sig gøre, at folk, der er afskediget og fratrådt, kunne blive omfattet af en sådan indsats.
Det ville være en nyhed, der var interessant.
Jeg kunne forstå på statsministerens besvarelse, at det primært, i hvert fald for de ca. 10.000 personers vedkommende, må være på grund af afmatning i den internationale økonomi, hvorefter de 10.000 andre er statistik.
Sådan kan jeg forstå svarene nu, og så er der ikke andre forklaringer på det, der sker.
Derfor er mit supplerende spørgsmål til statsministeren: Har regeringen slet ikke selv noget ansvar for noget af det her?
Har regeringen f.eks. ikke et vist ansvar for, at den offentlige beskæftigelse også falder nu?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-04-23:
Hr. Jan Petersen forsøgte at fremstille det, som om det var en stor nyhed, at jeg talte om at gøre en særlig indsats i lokalområder, hvor mange medarbejdere på én gang bliver udsat for risiko for tab af job.
Det er nu faktisk noget, regeringen længe har arbejdet med, nemlig dette at kunne hjælpe mennesker over i en ny beskæftigelse i sådan en situation, allerede inden de rent faktisk har forladt den arbejdsplads, der helt eller delvis må lukke ned.
Så skal jeg sige til hr. Frank Jensen, at nu er det jo hr. Frank Jensen, som ligesom driver en sag frem.
Jeg har sådan set ikke lagt op til, at vi vil gøre op med det, hr. Frank Jensen kalder regeringens økonomiske styringssystem.
Men hr. Frank Jensen citerer undervisningsministeren for at have kaldt elementer i det inspireret af planøkonomi i det gamle DDR, og så forsøger jeg bare at kvittere positivt ved at sige, at skulle der virkelig være sådanne elementer, så mener jeg da, det drejer sig om hurtigst muligt at gøre op med dem.
Det vil jeg da ikke på nogen som helst måde stille mig afvisende over for.
Jeg synes da, hr. Frank Jensen skulle tale med undervisningsministeren om, om der virkelig skulle være sådanne elementer, for så gælder det om at gennemføre reformer.
Jeg har ikke kendskab til dem, vil jeg gerne sige.
Lad mig så endelig sige til hr. Ole Stavad, at jeg deler fuldstændig den opfattelse, at det har utrolig mange afledede negative virkninger, hvis det kniber med beskæftigelsesudviklingen; det har det.
Det er jo også en klar forudsætning for de mål, som den tidligere regering og den nuværende regering er enige om i den såkaldte 2010-plan, at der er en fortsat stigning i beskæftigelsen.
Det er selvfølgelig også grunden til, at der er al mulig anledning til at følge situationen nøje og tage det alvorligt
, og det gør regeringen også.
Frank Jensen (S), 2003-04-23:
Enhver ved jo, at i øjeblikket må de tekniske skoler og vores arbejdsmarkedsuddannelsescentre allerede hen i midten af året meddele, at de ikke kan tage kursister ind - folk, der er i job, eller folk, der er ledige - fordi de har opbrugt deres kvote.
Hvis der så ikke er penge i det regionale arbejdsmarkedspolitiske system til det, er der ikke nogen til at betale for det.
Regeringen har jo lavet massive nedskæringer på dette område, samtidig med at man har indført det her vanvittige økonomistyringssystem.
Jeg vil bare spørge statsministeren, for at det her ikke bare får lov at stå, det, at regeringen er enig i, at der bør ske noget: Hvornår vil regeringen tage initiativ til at forhandle det her med Folketingets partier?
Hvornår vil regeringen komme med et konkret initiativ til at gøre op med det planøkonomiske system i vores voksenefteruddannelsesområde?
Ole Stavad (S), 2003-04-23:
Jeg vil godt spørge statsministeren, om han ikke er enig i, at beskæftigelsesudviklingen er fuldstændig grundlæggende og fundamental, hvis det skal lykkes at få arbejdsstyrken som sådan udvidet, hvilket igen er en grundforudsætning for, at vi har det råderum, der skal til for at sikre vores velfærdssamfund.
Er statsministeren ikke enig i, at hvis der er en stadig stigning i ledigheden, så bliver det sværere at oprette fleksjob, så bliver det sværere for mennesker med en anden etnisk baggrund at komme ind og få fat på arbejdsmarkedet, så bliver det sværere med en seniorpolitik, både incitamentet for den enkelte, for virksomheden og for de faglige organisationer, og at en stigende ledighed med en stadig faldende beskæftigelse derfor er gift med hensyn til at få det her samfund til at hænge sammen? Mener statsministeren derfor ikke på den baggrund med den sunde økonomi, vi har, at der er grundlag for at kunne foretage sig mere, end vi gør i øjeblikket?
Jan Petersen (S), 2003-04-23:
statsministeren, at man også kan forestille sig, at en egn kan få hjælp, hvis det er sådan, at der er en større virksomhed, der lukker.
Betyder det, at statsministeren ligefrem vil være med til, at vi så også afsætter centrale midler til at kunne hjælpe de regionale arbejdsmarkedsråd, der bliver udsat for den slags negative arbejdsmarkedspolitiske hændelser, altså en decideret central støtte fra regeringen til de egne, som bliver udsat for særlig høj ledighed på grund af større virksomhedslukninger?
Det er jo som bekendt en af de puljer, regeringen har afskaffet.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-04-23:
Jeg synes på mange måder, spørgsmålene kører lidt i ring i øjeblikket, så man må have mig undskyldt, hvis svarene derfor også bliver en gentagelse af, hvad vi allerede har været inde på.
Jeg kan altså ikke komme det nærmere over for hr. Jan Petersen end det, vi nu i flere omgange har været omkring.
Så spørger hr. Nicolai Wammen, om det ikke er betænkeligt, at 740 - tror jeg, det var - danske topchefer tvivler på, at den skattepakke, som regeringen har lavet en politisk aftale med Dansk Folkeparti om, skulle give den beskæftigelsesvirkning, som er tilsigtet.
Nu tror jeg godt, jeg - uden at gå nogen for nær - kan sige, at ikke blot er de pågældende topchefer, men de er også mere optaget af topskatten, end de er af bundskatten.
Og det kan måske være en af forklaringerne på, at de ikke er så begejstrede for profilen i regeringens skatteplan, som jo netop sigter på, at det er de lavest lønnede, og det er LO-arbejdere, der i hovedsagen får gavn af skattelettelserne. Det vil regeringen altså holde fast i; vi har ingen planer om at lette topskatten.
Og regeringen er overbevist om, at det har en positiv virkning på beskæftigelsen at indlede en sådan moderat sænkning af skatten på arbejdsindkomst for ganske almindelige LO-arbejdere.
nogle gange, at faktisk har regeringen indgået et stort forlig i efteråret om »Flere i arbejde«, som vi skønner vil give 10.000 flere i beskæftigelse.
Vi har som netop omtalt indgået en skatteaftale, som vi skønner vil give 10.000-12.000 flere i beskæftigelse.
Bjarne Laustsen (S), 2003-04-23:
Statsministeren brugte udtrykket, at én ekstra ledig er én
for meget
Det tror jeg vi kan blive enige om.
Så kommer spørgsmålet: Hvor længe skal de godt 20.000 mennesker, som er blevet ledige, mens VK-regeringen har eksisteret, vente på, at der bliver gjort en indsats?
Der er jo ikke sket noget indtil nu.
Statsministeren siger: Vi overvejer situationen, vi vil gribe ind, osv.
Men hvor længe skal vi vente?
Hvad er svaret til de ledige?
For indtil videre er der bare blevet
flere og flere ledige.
Så siger statsministeren, at hvis man bliver ledig i sit job, er det meget, meget vigtigt, at man kommer hurtigt tilbage igen i et andet job.
Hvad er det for nogle initiativer, statsministeren tænker på dér?
Hvad er det for noget, regeringen har i posen til de folk, der må skifte fra ét job til et andet?
Jens Peter Vernersen (S), 2003-04-23:
Jeg bemærkede jo, at statsministeren fæstede lid til, at der kom 10.000 flere i arbejde på grund af skatteforslaget.
Det var meget interessant at høre netop den lavtlønnede kassedame i Hørsholm, som får 6 kr. om dagen i skattelettelse med regeringens forslag, sige: Jamen det kan jeg jo ikke engang få en halv pose peanuts for, og i øvrigt så betyder det, at jeg formentlig skal betale endnu mere for at få passet mit barn.
Altså folk ude på arbejdspladserne ved jo godt, hvordan tingene hænger sammen og tror ikke på de der floskler, der kommer, også fra ministre, om, at flere kommer i arbejde, bare vi ændrer på det område.
Jeg synes, det var et meget godt eksempel.
Så må jeg også lige spørge: Når statsministeren siger, at voksen- og efteruddannelsen er et meget vigtigt middel, jamen så er det jo altså besynderligt, at man indretter det sådan, at færre faktisk kan gøre brug af det, når man laver disse opstramninger.
Det må da trods alt
også på en eller anden måde påvirke statsministeren
, når statsministeren siger, at det skulle være et middel, for det er faktisk ikke et middel.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-04-23:
Til hr. Jan Petersen og hr. Bjarne Laustsen må jeg bare sige: Jeg kan simpelt hen ikke føje mere til, hvad jeg nu i flere omgange har svaret. Til hr. Nicolai Wammen vil jeg kun fastslå, at der overhovedet ikke er tale om, at grundlaget for regeringens økonomiske politik skrider.
Hvis vi kigger på den økonomiske politik i det langsigtsperspektiv, som vi ofte gør, nemlig frem til 2010, er det jo klart, at der kan komme sving op og ned undervejs.
Det fører mig så frem til hr. Ole Stavad, hvor jeg kun kan gentage, at naturligvis er det en væsentlig forudsætning
for den langsigtede balance i dansk økonomi, at der sker en fortsat stigning i beskæftigelsen, og det er også det, der er det centrale mål for regeringens økonomiske politik.
Nu efterlyser hr. Ole Stavad så i meget runde vendinger, at man skulle gøre noget mere, men det er jo meget uklart, hvad det egentlig er, hr. Ole Stavad vil.
Vil hr. Ole Stavad gennemføre en kraftig lempelse af den økonomiske politik, eller hvad er det, hr. Ole Stavad vil?
Det er meget uklart.
Regeringen følger som sagt situationen meget nøje.
Regeringen fremlægger opdaterede tal for den økonomiske udvikling, herunder skønnene for ledighed og beskæftigelse.
I maj måned vil vi komme med de nye tal, og jeg kan altså sige, at på nuværende tidspunkt er der ikke noget i tallene, der giver anledning til at ændre den økonomiske politik.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Jens Peter Vernersen (S), 2003-04-23:
Nu har man jo tidligere haft situationer, hvor man har haft afmatning i den internationale økonomi, og hvor det faktisk er gået fremad i Danmark.
Og hvis man sådan ser på, hvordan det er med vores eksport, så er det jo ikke mange dage siden, der faktisk kom tal frem, der viser, at det går meget, meget godt, at man har en stigning den vej over, så det sådan set er danskernes bekymring generelt for udviklingen, der gør, at færre er i arbejde, at beskæftigelsen falder.
Det er sådan set danskernes bekymring indadtil, der er problemet, og det må da give en særlig grund til, at statsministeren ikke bare ser tiden an, men kommer med nogle mere konkrete forslag. Det er jo ikke sådan, heller ikke i skatteministerens oplæg til ny beskatning, at det giver noget som helst.
Der er jo ikke noget som helst håb for de her mennesker.
Det synes jeg må være et problem.