runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Per Stig Møller (KF), 2006-03-01:
Det har hr. Rune Lund jo fået svar på.
Rune Lund (EL), 2006-03-01:
Jeg synes ikke, jeg har fået et særlig godt svar.
Vi har fået et svar til Europarådet, hvor man siger, at vi ikke ved noget, og at vi heller ikke gider undersøge noget.
Man fortæller Europarådets generalsekretær, Terry Davis, at der er blevet stillet en masse spørgsmål, og at der er blevet svaret.
Men man har jo heller ikke engang gidet at oversende de svar og de spørgsmål, som er blevet givet, i en oversat form til Europarådet.
Nu er det lidt svært at stikke til udenrigsministeren for at få ham til at henvende sig til USA i den her sag.
Men kunne vi så få udenrigsministerens løfte om, at alle de spørgsmål og svar, der har været i den her sag i det danske Folketing, også de debatter, der har været omkring CIA-flyene i det danske Folketing, vil blive oversat og oversendt til Europarådet som en del af den dokumentation, der henvises til i det lillebitte svar på en halv side, som ikke er medsendt som bilag?
Per Stig Møller (KF), 2006-03-01:
Det er jo slet ikke det, Europarådet har spurgt om.
Som det blev sagt under et tidligere spørgsmål, har jeg besvaret alle de spørgsmål, der er blevet stillet i Europarådet.
Hvorfor skulle jeg ulejlige Europarådet med en masse ting, de ikke har spurgt om?
Det ville da være højst besynderligt.
Og så synes jeg, at det interessante er, at hr. Rune Lund fortæller mig, at han har indleveret en politianmeldelse.
Hvorfor i alverden spørger han så udenrigsministeren?
Rune Lund (EL), 2006-03-01:
Det skyldes det simple, men måske banale faktum, at det er udenrigsministeren, som har skrevet en rapport til Europarådets generalsekretær om de her CIA-fly.
Jeg synes, at ministerens temmelig flabede og korte svar er et udtryk for dyb despekt for Europarådets arbejde i denne sammenhæng.
Jeg skal ikke undlade at sige til ministeren, at det er noget, jeg vil lade gå videre til Europarådet, og at jeg mener, at den måde, den danske regering griber det her an på, er helt og fuldstændig uacceptabel.
Jeg kan også forstå, at udenrigsministeren mener, at det, som står på den her halve side, som er et ikkesvar, er en rigtig god og præcis gengivelse af, hvad der er foregået over dansk luftrum, selv om man ved, at der har været masser af fly, der har overfløjet, og selv om der ikke er nævnt et eneste flynummer her.
Kan vi ikke få det?
Per Stig Møller (KF), 2006-03-01:
Nej, det kunne jeg ikke drømme om at stå her at love hr. Rune Lund.
Det er jo slet ikke det, der bliver spurgt om fra Europarådets side.
Europarådet ville jo drukne i papir, hvis man sendte dem alt muligt, man har lyst til at sende dem, som i øvrigt ikke er det, der bliver spurgt om.
Så skal jeg gentage det, for hr. Rune Lund har altså slet ikke sat sig ind i sagen: Det, der bliver spurgt om, er, hvorledes dansk ret sikrer, at udenlandske myndigheder på dansk territorium er underlagt tilstrækkelig kontrol; hvorvidt dansk ret sikrer, at tilstrækkelige beskyttelsesforanstaltninger eksisterer for at forhindre hemmelig frihedsberøvelse på dansk territorium; på hvilken måde dansk ret sikrer tilfredsstillende reaktion i tilfælde af enhver overtrædelse af konventionen; hvorvidt der eksisterer effektive og hurtige uafhængige undersøgelsesmuligheder og i forlængelse heraf, om der er nogen danske myndigheder, der har foretaget eller medvirket til ubekræftede frihedsberøvelser.
Der gives da ikke yderligere oplysning ved at sende hr. Rune Lunds spørgsmål frem.
De er da kolossalt irrelevante i forhold til det her.
De har ikke påvist noget som helst.
Og der er givet svar på det, der er blevet spurgt om.
Jeg tror, han er medlem af Europarådet.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Der er ingen grund til, at jeg bruger embedsmændenes tid på det, for jeg svarer på det, jeg bliver spurgt om, og nu er jeg blevet lidt træt af denne arrogance, hr. Rune Lund leverer, når han hele tiden siger, at han ikke har fået svar.
Hr. Rune Lund kunne jo ulejlige sig med at se, hvad der er blevet spurgt om, og så kunne hr. Rune Lund se, om der er givet svar på det, i stedet for at komme rullende ind med alle sine spørgsmål, der er leveret siden juli måned, og som han har fået svar på hele tiden.
Hvad spørges der om?
Der spørges, om: any public official or other person acting in an official capacity has been involved in any manner.
Det svarer vi så på, at det har vi ingen viden om skulle være tilfældet.
Så jeg synes, når hr. Rune Lund skruer sig op, som han gjorde før, at han kunne ulejlige sig med at sætte sig ind i sagerne, før han ulejliger os.
Vi sagde det jo til amerikanerne både i juli og i november, så det skulle være ganske tydeligt, hvad de danske spilleregler er.
Vi kunne selvfølgelig også sende dem hver eneste måned.
Når vi gør det i juli og november, så må vi gå ud fra, at de overholdes, og vi har også fået at vide, at man selvfølgelig respekterer de danske regler.
Hvad angår svaret til Europarådet, så er det jo absurd, hvad Enhedslisten sidder og laver, men det er jo Enhedslistens styrke at folde sig ud i spørgetiden.
Men hvorfor skal vi levere yderligere information om danske officials, der har været involveret i noget, de ikke er involveret i?
Hvorfor skal vi ulejlige Europarådets generalsekretær med en masse ting, han ikke har spurgt om, og levere ham en masse svar på spørgsmål, som ikke leverer noget som helst konkret bevis, men altså f.eks. antyder, at et bryllupsselskab er en bunke CIA-agenter?
Det vil jeg altså ikke ulejlige Europarådet med.
Frank Aaen (EL), 2006-03-01:
Nej, nu må udenrigsministeren altså tage sig lidt sammen.
Når udenrigsministeren selv skriver til Europarådet, at der ikke er nogen officiel undersøgelse, men at der i øvrigt er givet en masse svar i Folketinget, så går jeg da ud fra, at det er, fordi udenrigsministeren mener, det har noget med sagen at gøre.
Ellers er det da ufint og vildledende at skrive det i et svar til Europarådet.
Så når nu udenrigsministeren synes, det er relevant at henvise til de spørgsmål, der er stillet i Folketinget, og de svar, regeringen har givet, burde de da også oversendes til Europarådet, punkt 1. Og punkt 2, så burde man også spørge, om amerikanerne, når nu de er bekendt med, hvad det er, vi har af regler for overflyvning i Danmark, så også har overholdt de regler i forbindelse med de her navngivne fly.
Det ville da være helt relevant, sådan ville enhver regering gøre.
Hvis det var en narkosmugler, ville regeringen da straks have taget aktion, men her er det vennerne fra USA, og så er man åbenbart ikke så interesseret.
Per Stig Møller (KF), 2006-03-01:
Hvis vi havde viden om, at der skulle være foregået noget ulovligt, så skulle det naturligvis undersøges hos amerikanerne.
Den viden er vi ikke i besiddelse af.
Der eksisterer en masse påstande, og så vidt jeg hørte i radioen forleden dag, hvor to medlemmer af Europarådet og Parlamentet talte sammen, så synes der ikke at være noget, der tyder på, at nogen har leveret noget som helst bevis i de ting, der foreløbig er kommet frem til Europarådet, så hvorfor skulle jeg dog beklikke andre på baggrund af påstande i aviser og i Enhedslisten, når der ikke er fremkommet nogen beviser?
Lad os nu se, hvad den politianmeldelse, som hr. Rune Lund har indgivet, vil føre til, og så kan hr. Rune Lund jo diskutere den med den relevante minister.
Men der er altså indleveret en politianmeldelse.
Ingen af os ved, hvad der sker med den politianmeldelse.
Det eneste, som Enhedslisten har at holde fat i, er, at hvis det viser sig, at politianmeldelsen fører til, at hr. Rune Lund måtte have ret, så har vi en sag.
Og jeg skal da ikke blande mig i politiets arbejde.
Anmeldelsen er jo altså indleveret.
Jeg skal da ikke ulejlige Europarådet med noget, som er ufærdigt og uklart, og som bare bygger på påstande.
Og så vidt jeg forstår, så har Marty fra Europarådet jo heller ikke leveret andet end avisudklip, da han forelagde sagen for den parlamentariske forsamling.
Så jeg agter altså ikke at danse med på Enhedslistens antiamerikanisme.
Rune Lund (EL), 2006-03-01:
Jeg synes, det er helt utroligt, hvordan kampen mod tortur og umenneskelig behandling nu skal gøres til et spørgsmål om antiamerikanisme.
Men den udtalelse må udenrigsministeren jo stå ved eller tage afstand fra ved en anden lejlighed.
Det er i hvert fald, synes jeg, ikke en passende måde at debattere det her på.
Men udenrigsministeren siger jo også samtidig, at udenrigsministeren ikke gider undersøge det.
Og det er jo i virkeligheden det, der er problemet.
Vi bør have en undersøgelse.
Og i udenrigsministerens svar til Europarådet siger udenrigsministeren også: Jamen der er ikke lavet nogen decideret undersøgelse, men vi har svaret på en masse spørgsmål.
Så må man jo konkludere en af to ting, der ville give fornuft, vil jeg mene.
Enten siger man: Vi laver en national undersøgelse – regeringen tager teten her og siger: Vi får vendt hver en sten, sådan at vi er sikre på, at der ikke er foregået noget ulovligt i strid med internationale konventioner i Danmark.
Eller også så gør man sådan, som udenrigsministeren har gjort, og siger: Jamen vi har ikke lavet en undersøgelse, men vi har svaret på en masse spørgsmål, der er blevet stillet i Parlamentet, og vi har diskuteret det i forskellige udvalg i Parlamentet.
Men så fremsender man altså en oversættelse af de spørgsmål og svar, debatter, der har været i den her Folketingssal.
Så kan vi ikke få udenrigsministeren til at love nu her som det sidste, at de spørgsmål og svar, der har været i den her sag, og en oversættelse af de debatter, der har været i Folketinget, vil blive oversendt ...
Morten Messerschmidt (DF), 2006-03-01:
Det er jeg glad for at høre.
Jeg kan jo konstatere, når man sådan ser på stemmetallene, og hvad der ellers er blevet udtalt i pressen, at flere af de partimedlemmer, som fra regeringspartierne er valgt til Europa-Parlamentet, altså ikke er så begejstrede for det forlig, som man har nået her.
Men jeg kan notere med tilfredshed, at man i hvert fald i regeringen har anerkendt, at oprindelseslandsprincippet ikke var nogen god model.
Må jeg så ikke spørge, hvordan man forestiller sig, at man kan realisere det nye princip, som altså hedder frihed til at levere tjenesteydelser, som jeg forstår det.
Jeg vil gerne have helt klart, om økonomi- og erhvervsministeren vil garantere mig, at man altså vil holde fast i, at det skal være danske forhold, der gælder i Danmark, selv om man har det nye princip om frihed til at levere tjenesteydelser.
Det skal ikke være andre landes uanset udstationeringsdirektivets bestemmelser.
Jeg har netop sagt til hr. Morten Messerschmidt og de folketingsmedlemmer, der interesserer sig voldsomt for servicedirektivet, at vi selvfølgelig vil gå om bord i det med det samme, når det kommer.
Men inden man begynder at have en politisk holdning, skal vi altså lige se det resultat, der kommer.
Jeg synes, det vil være lidt letsindigt at begynde at komme med en politisk holdning til et direktiv, vi ikke har set endnu.
Rikke Hvilshøj (V), 2006-03-01:
Jamen for dem, der får et særligt ophold som religiøse forkyndere, så er det faktisk allerede sådan i dag – det skal vi lige holde os til – at vi i disse tilfælde taler om, at man har fået dom for det ved domstolene.
Men det er inden for domstolenes rammer, det er dem, der afgør det.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Morten Messerschmidt (DF), 2006-03-01:
Jeg kan så lige indledningsvis undre mig over, at ministeren ikke har været i stand til at have en holdning til forliget, når i hvert fald ministerens partikolleger i Europa-Parlamentet har formået at have en holdning til det og derfor også har stemt i Parlamentet.
Det næste spørgsmål er lidt i samme boldgade.
Altså, vi ved jo, at inden for servicefagene kan det være utrolig vanskeligt at gennemskue, hvad konsekvenserne af at indgå en aftale med en serviceudbyder kan blive.
Det kan være inden for advokatbranchen, det kan være inden for revisorbranchen, det kan være generelt inden for rådgivningsvirksomheder.
Der kunne jeg godt forestille mig, at det kunne være problematisk, at man ikke længere har muligheden for at opretholde økonomiske test som et krav for validiteten i de virksomheder, der altså ønsker at udbyde tjenesteydelser i Danmark.
Er ministeren ikke enig i det?
Er vi enige om det?
O.k., så vil jeg svare på det næste spørgsmål, der er S 2295.
Overordnet handler artikel 14 i det forslag, der ligger – nu ved vi jo ikke, når der kommer et nyt forslag – om, at medlemsstaterne ikke må lægge hindringer i vejen for, at virksomheder fra andre lande kan få adgang til deres markeder, og medlemsstaterne må således ikke opstille unødvendige og diskriminerende krav, der umiddelbart kan få den virkning, at egne virksomheder favoriseres.
Det synes jeg faktisk er rigtig godt.
Forbuddet i artikel 14, stk. 5, går jo konkret på, at medlemsstaterne ikke må gøre adgangen til deres markeder betinget af planøkonomiske hensyn.
Vi må altså ikke kræve, at en tysk virksomhed skal fremlægge beviser på, at der er efterspørgsel efter den forretning, den lægger ovre på gaden.
Det har noget at gøre med den frie konkurrence, og den tror jeg da også hr. Morten Messerschmidt går ind for.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-03-01:
Jeg tror, det er vigtigt, at vi får slået fast, at ytringsfrihed jo netop også handler om dem, der siger forkerte ting og dumme ting og ting, som man måske selv er meget uenig i.
Men jeg synes, jeg hører ministeren være åben over for, at man rent faktisk skulle kunne indføre nogle regler, hvor nogle bestemte mennesker, her imamer, på baggrund af hvad de ytrer sig om, skulle kunne udvises af landet, og der vil jeg bare sige, at så kan vi jo altid diskutere, hvem det egentlig er, der kommer med ytringer, som kan bringe andres sind i kog.
Per Clausen (EL), 2006-03-01:
»Hvilke ændringer i regeringens forskningspolitik vil kritikken fra ledende professorer og ph.d.-studerende i dagbladet Information den 23. februar 2006 føre til?«
Vi har jo ved flere forskellige lejligheder diskuteret visdommen i den danske regerings forskningspolitik.
Når jeg tager det op igen i dag, er det jo, fordi vi i fredags i dagbladet Information kunne læse en meget kontant kritik af regeringens forskningspolitik fremført af to grupper, som ikke diskuterede det ud fra teoretiske overvejelser, men ud fra konkrete erfaringer.
Dels var der en række ph.d.-stipendiater på Syddansk Universitet, hvor 30 ud af 39 havde skrevet under på en meget, meget klar kritik af regeringens politik og de konsekvenser, den har, dels gav også otte professorer på forskellige områder udtryk for den samme kritik, nemlig at regeringens forskningspolitik fører til en snæver fokusering på kortsigtede erhvervsinteresser og dermed ikke sikrer en bredere udvikling i forskning.
Helge Sander (V), 2006-03-01:
Vi står jo ganske rigtigt foran en periode, hvor vi skal øge investeringen i forskning og innovation ganske betydeligt.
Og i den forbindelse er det naturligvis vigtigt, at vi får brugt pengene på de rigtige ting, og at vi får mest mulig forskning for pengene.
Derfor er alle synspunkter selvfølgelig også interessante, men forudsætningen er selvfølgelig, at de skal være rigtige.
Regeringen er af den overbevisning, at øget konkurrence vil fremme kvaliteten af dansk forskning.
Derfor udgør konkurrence om forskningsmidlerne også et bærende princip i regeringens forskningspolitik.
Jeg vil gerne gøre opmærksom på, at konkurrencen om forskningsmidler ikke er et princip, som den danske regering har opfundet.
Jeg tror, at der er god grund til at holde fast i og bygge videre på det konkurrenceprincip, ikke mindst hvis vi med krav om større og længerevarende bevillinger fra forskningsråd og fonde skal sikre, at den enkelte forsker dermed ikke nødvendigvis skal bruge mere tid på at søge midler, som det også omtales i artiklen.
Regeringen har i en række tilfælde valgt at prioritere it, bio- og nanoteknologi, det var bl.a. tilfældet i forbindelse med etableringen af Højteknologifonden.
Når regeringen har valgt at fokusere på disse forskningsområder, skyldes det naturligvis, at det er forskningsfelter, som fremover vil få en kolossal betydning.
Det er dog væsentligt at hæfte sig ved, at en prioritering af det højteknologiske område ikke betyder, at vi sætter alt på ét bræt og udelukker forskning på andre områder, tværtimod.
Det afgørende er, at vi fortsat styrker forskningen inden for områder som humaniora og samfundsvidenskab.
Per Clausen (EL), 2006-03-01:
Nu synes jeg, at det særlig interessante ved henvendelsen fra de studerende fra Syddansk Universitet er, at de jo kommer fra biokemi- og molekylærbiologiområdet, som bl.a. er områder, hvor man forsker i gmo og andre af de ting, som regeringen lægger megen vægt på.
Deres vurdering er, at når man har bevillinger, som fokuseres ud fra umiddelbar anvendelighed af forskningsresultaterne, bliver det på bekostning af grundforskningens karakteristiske alsidighed, og det kan skade fremtidens forskning og udvikling.
De siger også, at rollen som samfundets vagthund sættes på spil som følge af en begrænset finansiering af den kritiske diskussion og manglende offentliggørelse af forskningsresultater, der kan skade eventuelle samarbejdspartneres interesser, og så peger de på, at spørgsmålet om at gøre patenter til centrum for forskning også er et problem.
Her er tale om unge forskere inden for lige præcis nogle af de måske mest erhvervsrettede dele af dansk forskning, som peger på, at set fra deres synspunkt giver regeringens politik store problemer.
Helge Sander (V), 2006-03-01:
Som jeg sagde i min indledende besvarelse, er det jo en væsentlig forudsætning for at kunne diskutere det her, at man kender de forudsætninger, som i virkeligheden eksisterer.
Og omtalte artikel fra Information er jo i den grad fyldt med forhold, som overhovedet ikke svarer til den dagsorden, som regeringen er ved at formulere i øjeblikket i forbindelse med udarbejdelsen af strategien fra Globaliseringsrådet.
Jeg vil gerne tillade mig at citere, hvad Troels Engberg Petersen, professor i teologi ved Københavns Universitet, er citeret for at sige i denne artikel, der står nemlig: »Jeg mener, regeringen går fuldstændig fejl, når den indretter sin forskningspolitik udelukkende ud fra de videnskaber, som kan operere under de vilkår med patenter.«
Jamen sådan indretter regeringen ikke sin forskningspolitik.
Regeringen har tilført grundforskningen midler
hvert eneste år.
Hvis vi ser på, hvordan og hvorledes de danske forskningsmidler anvendes, så har vi jo i Danmark en klar overvægt inden for humaniora og samfundsvidenskab.
Ikke desto mindre har vi jo i den sidste finanslov, hvor al fokus har været i retning af Højteknologifonden, afsat 78 mio. kr. alene til samfundsvidenskab og humaniora.
Per Clausen (EL), 2006-03-01:
Jeg er enig med ministeren i, at det er en god idé at tage udgangspunkt i realiteter, og jeg skal medgive ministeren, at det citat, han kommer med der, ikke er nogen fyldestgørende og fuldkommen karakteristik af regeringens forskningspolitik.
Det er nok udtryk for nogle intentioner, men jeg er enig i, at det ikke er så præcist, som det burde være.
Men hvis vi nu ser bort fra nogle af professorerne, så er det jo i virkeligheden dem, som vel må formodes at vide en lille smule om, hvordan det er at arbejde i den virkelighed, som ministeren og regeringen skaber, nemlig de unge forskere på Syddansk Universitet, som kommer med langt den mest præcise og klare kritik af konsekvenserne af en snæver erhvervsretning af forskningen.
Og de oplever i hvert fald i deres hverdag, at sådan er det.
Der synes jeg bare, det ville være rart, hvis det gav ministeren anledning til nogle overvejelser om, hvorvidt det måske netop i forhold til de teknisk-naturvidenskabelige fag kunne være vigtigt at være opmærksom også på grundforskningens vilkår og for den frie forsknings vilkår.
Helge Sander (V), 2006-03-01:
Jeg kan rolig sige til spørgeren, at vi er meget opmærksomme på alle de signaler, der kommer, men de overvejelser, som ligger til grund for artiklen her, og som jo altså er anledningen til onsdagsspørgsmålet, rammer bare så meget ved siden af, at jeg bliver nødt til at sige, at jeg ikke kan identificere mig med de problemstillinger, fordi det er overvejelser, vi for længst er forbi.
Nu står der jo ikke sådan specifikt i spørgsmålet i dag angivet, hvad det er, man tænker på, men der er alene en henvisning til artiklen.
Derfor har jeg også tilladt mig lige at strege det under, der relaterer sig til overskriften på artiklen, der hedder »Ubegavet dansk satsning på burgerforskning«.
Det er et citat fra professor i matematik ved Roskilde Universitetscenter Mogens Niss, der i artiklen siger følgende: »Satsningen på it, bio- og nanoteknologi er det, jeg kalder »pizza-, pasta- og burgersatsningen«.
At Danmark skulle kunne gøre sig verdensførende inden for disse områder, er lige så begavet, som at vi skulle være ledende inden for pizza-, pasta- og burgerinnovation.«
Det synes jeg, vil jeg sige til hr. Per Clausen, er en uforskammethed.
Det er en uforskammethed, dels at sige det, dels at trykke det; en uforskammethed over for de mange mennesker, som arbejder med miljø, fødevarer, energi og sundhed, hvor netop disse områder er helt centrale.
Per Clausen (EL), 2006-03-01:
Jeg er da glad for, at videnskabsministeren ikke er bange for at have meninger om artikler i dagblade og måske også have meninger om, hvorvidt artiklerne skulle have været trykt eller ej.
Jeg ved så ikke, om det omfatter tegninger, men lad nu det være.
Jeg vil sige to ting til videnskabsministeren til overvejelse: Den ene er, om videnskabsministeren ikke er enig med mig i, at det godt kan være en smule uklogt, hvis man i sin prioritering i forskningen ensidigt fokuserer på de samme ting, som de fokuserer på i f.eks. USA og andre store lande – det kunne jo også være meningen med den lidt uvenlige bemærkning fra den anden professor, vi har nævnt i dag.
Den anden ting, jeg godt vil spørge videnskabsministeren om, er, om videnskabsministeren ikke i fremtiden vil få tid til at drøfte de konkrete oplevelser, som unge ph.d.-studerende på nogle af de mest erhvervsrettede studier i Danmark har, for at sikre, at man f.eks. får en alsidig forskning i gmo, både fordele og ulemper, sådan at deres forskning ikke kan eller vil blive mistænkt for at være snævert forbundet med erhvervslivets interesser.
Det tror jeg at ministeren kunne have meget stor glæde af.
Helge Sander (V), 2006-03-01:
Jeg må indledningsvis sige, at hr. Per Clausens tilsnigelse, der gik på, at mine bemærkninger kan bruges i relation til ytringsfriheden, vil jeg gerne have mig frabedt.
Når det er sagt, vil jeg sige, at det jo gælder både for ikt, bio- og nanoteknologi, at det er tre områder, der er så brede, at jeg tror, der er plads stort set til alle.
For det, vi arbejder inden for, ikke mindst når vi taler bioteknologi, i Danmark, er jo ganske andre felter, end tilfældet er med nogle af de allerstørste forskningsnationer, vi kender.
Her tænker jeg selvfølgelig ikke mindst på landbruget.
Det er meget brede felter, og jeg tror, det vil være direkte dumt, hvis vi ikke satser på nogle af de nicher, som ligger gemt netop inden for bio- og nanoteknologi og it.
Med hensyn til det her med at diskutere: Jo, det er utrolig vigtigt; det er vigtigt, at vi diskuterer her i Folketingssalen, og det er vigtigt, at vi har diskussioner mellem miljøerne.
Men jeg kan forsikre for, at jeg personlig diskuterer utrolig meget, og det gør vi i ministeriet.
Jeg føler i dag på grund af den formulering, som hr. Per Clausen anvendte, anledning til at sige, at Det Strategiske Forskningsråd og Danmarks Forskningspolitiske Råd i disse uger er i gang med nogle fantastisk store arrangementer, hvor man søger kontakt til stort set alle forskningsmiljøer for at identificere vores styrkepositioner.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Rune Lund (EL), 2006-03-01:
»Mener udenrigsministeren, at en halv sides forklaring om CIA-fly i regeringens rapport til Europarådet om CIA-fly er en værdig måde at behandle Europas vigtigste menneskerettighedsinstitution – Europarådet – på, i betragtning af at regeringen har haft perioden fra den 21. november 2005 til den 21. februar 2006 til at skrive denne rapport?«