Marianne Jelved (RV), 2006-10-05:
Jeg vil gerne indlede med at takke statsministeren for regeringens redegørelse ved åbningen, og jeg vil sige, for at det ikke skal være glemt, at statsministeren begyndte et rigtigt sted.
Danmark skal i sin udenrigspolitik arbejde utrætteligt for at fremme fred, frihed, folkestyre og frihedsrettigheder.
En verden, hvor disse værdier sejrer, bliver en fredeligere verden med større sikkerhed for alle nationer.
Dette er Det Radikale Venstre fuldstændig enig i, og det har været vores politik, så langt tilbage partiet overhovedet har eksisteret.
Vi glæder os også i Det Radikale Venstre over, at der har været demokratiske valg i en række lande, der ellers ikke har kendt til demokrati, f.eks. Irak og Afghanistan.
Men der var også rigtig meget, som statsministeren glemte at fortælle i sin tale.
Statsministeren bærer jo personligt hovedansvar for, at Danmark kom med i krigen i Irak på et grundlag, der er sat meget store spørgsmålstegn ved.
Statsministeren glemmer også at fortælle, at overgrebene på frihedsrettighederne f.eks. i Abu Ghraib-fængslet og på Guantánamobasen er dybt skadelige for vestlig troværdighed.
Statsministeren glemte også at fortælle om udviklingen i Irak: at den udvikling til stadighed forværres, at volden breder sig, at likvideringer, kidnapninger og tortur hører til dagens orden eller uorden, og at over 100 irakere mister livet hver dag.
Hvad er egentlig koalitionens strategi i den kolossale opgave, der er i Irak?
Statsministeren glemmer også at fortælle om den meningsmåling, som lige er kommet fra University of Maryland fra september – den er foretaget i Irak på et repræsentativt grundlag – der viser, at 71 pct. af irakerne ønsker amerikanernes exit inden for 1 år, at 53 pct. mener, at en endelig dato for tilbagetrækningen vil styrke den irakiske regering, og at endda 78 pct. mener, at amerikanerne provokerer til mere vold, end de forhindrer.
Det er altså en meningsmåling, som statsministeren burde interessere sig for, når statsministeren er medansvarlig og i øvrigt gode venner med den amerikanske præsident og dermed måske var i stand til at påvirke en strategi for en løsning i Irak.
Måske burde statsministeren også i forlængelse af forsvaret for frihedsrettighederne, som Det Radikale Venstre deler helt og fuldt, have benyttet lejligheden til at beklage den lovgivning, USA er ved at vedtage.
En lovgivning, der tillader anvendelse af visse former for tortur over for terrormistænkte.
Det er på den måde, der sker nogle gevaldige skred, og jeg synes, det var rigtigt af statsministeren at sige i sin tale, at alle de kampe, vi kæmper globalt, ikke må kæmpes på bekostning af retsstaten og retssikkerheden.
Det ville jeg ønske at statsministeren ville gøre meget ud af under sine kontakter med bl.a. den amerikanske præsident og andre gode venner i det internationale samfund.
Der var et andet centralt afsnit, der handlede om Afrika.
Jeg er også enig med statsministeren i målene for en indsats i Afrika.
Vi skal gøre en kæmpeindsats for at bekæmpe fattigdom og sygdom i Afrika.
Vi skal støtte den økonomiske og sociale udvikling på det store kontinent.
Men også her glemmer statsministeren at fortælle, at det var det område, Venstre og De Konservative sparede rigtig meget på, da regeringen tiltrådte for 5 år siden og bl.a. efterlod en hel del kvinder i Malawi med gæld, som danske borgere samlede penge ind for at betale.
Jeg synes også, det er vigtigt at notere sig, at der er sparet milliarder af kroner på udviklingsbistanden i den tid, Venstre og De Konservative har siddet i regering.
17 mia. kr. har vi regnet det til at være, og så har vi ikke engang taget miljø-, freds- og stabilitetspagten med
; gør man det, bliver det endnu værre.
Nå, vi håber, statsministeren er kommet på bedre tanker, og at det er det, der er ved at sætte sig spor.
Danmark skal føre en aktiv europapolitik, siger statsministeren.
Her er Det Radikale Venstre igen helt enige med statsministeren.
Vi vil gerne opfordre statsministeren til, at Danmark går i spidsen og bl.a. gør sig meget umage med at få genstartet WTO-forhandlingerne.
Jeg skal også nævne, at vi er meget enige med statsministeren i at prioritere energipolitikken højt igen.
Det er de kompetencer, som Danmark har været verdensmester i at have.
Vi skal genetablere det at skabe vedvarende energi og alternative energiformer – bedre sent end aldrig, vil jeg gerne sige til regeringen.
Så har vi jo nogle aktuelle diskussioner om kommunerne.
Derfor har vi også et kommunalt selvstyre, som vi plejer at være meget stolte af, i øvrigt et selvstyre, som ikke findes magen til noget andet sted i verden.
Jeg vil gerne advare ministrene om, at Det Radikale Venstre vil blive ved utrætteligt at banke på dørene for at snakke om, hvordan vi kan gøre det i de kommende år, for det er meget vigtigt, at vi bruger lejligheden nu til at give selvstyret et ordentligt pust.
Det betyder større frihed, større råderum for kommunerne, end de har i dag, for kommunerne styres meget hårdt økonomisk.
Det, der er det slemme, er, at regeringen tillader sig at styre og bestemme præcist og i detaljer, hvordan det økonomiske råderum skal disponeres år efter år.
Så bliver det nemlig svært lokalt at indrette sig på de forskellige forandringer, der sker, og som ikke er ens fra kommune til kommune.
Man kunne sige, at regeringen finansierer sine valgløfter ved at lade kommunerne betale, og det er ikke fair.
Men det er ikke kun økonomien, der styres stramt.
Kommunerne kontrolleres og reguleres af regeringen og dens flertal, og Danmark udvikler sig til et kontrolsamfund.
Det er en fuldkommen forkert vej at gå i en globaliseret tid, hvor Danmark skal blive et innovativt land, et kreativt land.
Det Radikale Venstre har som mål, at vi skal have et kreativt Danmark.
Den bureaukratisering, der sker, forhindrer gennemsigtighed, den forhindrer, at viden deles, og det er dybest set også et demokratiproblem.
Ministre og borgmestre skændes, og borgerne spørger: Hvem har ret?
Så siger statsministeren: Jamen alle forældrene er jo ens, det er jo en socialistisk inspireret politisk kamp, der er i gang, det drejer sig om de sædvanlige ballademagere.
Det tror jeg statsministeren kommer til at fortryde rigtig, rigtig meget, for det drejer sig faktisk om rigtig mange helt almindelige forældre, nogle af dem er endda radikale, de er sønner og døtre af bl.a. den taler, der står på talerstolen lige nu.
De er dybt bekymret over de ændringer, der sker for deres børn rundtom i kommunerne, fordi de kan gennemskue, hvad det er, der sker.
Vi vil en anden vej i Det Radikale Venstre.
Vi vil faktisk give kommunerne et frihedsbrev.
Og vi mener det meget konkret og meget fremadrettet.
Vi vil gerne give børnene bedre vilkår, mere tryghed og en bedre udvikling, men vi vil give kommunerne frihed til selv at finde ud af, hvordan de løser den opgave.
Vi vil altså en anden vej med reel adgang til viden, og hvor mennesker, der ved noget om børn, om læring, om gamles skrøbelighed osv., inddrages i løsningen, og hvor de, der er praktikere, bliver involveret i løsningen og der ikke regeres hen over hovedet på alle dem, som egentlig skal løse opgaven.
Og der regeres i disse år hen over hovedet på alle dem, der skal løfte opgaven i skolerne, i børnehaverne og på ældreområdet, og det er synd og skam for alle.
Vi er i en helt ny situation i Danmark.
Vi er en del af en globaliseret verden, som vi skal vænne os til, og vi har en helt ny situation, fordi vi skal vænne os til, at det ikke er nok, at vi har mange kroner.
Vi skal bruge mange flere hænder.
Derfor ser vi os også omkring i verden for at se, hvem der kan komme og hjælpe os med at løfte opgaverne og lave produktionen stor nok til, at vi har et velfærdssamfund, som vi gerne vil have det.
Så siger statsministeren i sin tale: »Siden 2001 har vi fordoblet antallet af opholdstilladelser til udlændinge, der vil arbejde eller studere i Danmark.«
Se, i statistikken dækker ordet opholdstilladelser over alt muligt mellem himmel og jord lige fra adoptioner til folk, der søger om ophold, fordi de skal lave et eller andet på Grønland, så i virkeligheden siger den statistik ikke ret meget om det, statsministeren gerne vil sige.
For statsministeren fortsætter med at sige følgende: »Det viser, at Danmark er et åbent samfund, der byder velkommen til alle, der kan og vil arbejde.
Jeg vil gerne sige, at det, statsministeren siger, er direkte forkert.
Danmark byder ikke velkommen til alle dem, der gerne vil komme her og arbejde.
Det passer simpelt hen ikke, bare spørg Dansk Folkeparti.
Vi har hørt hr. Thulesen Dahl fortælle i dag fra talerstolen, hvor godt det er, at der kommer så få i dag, som der gør.
Jobkortordningen, som måske skulle sige mere om det her, viser, at der ikke kommer flere i dag, end der gjorde, før VK-regeringen trådte til.
Det her kommer til at gå ud over Danmarks konkurrenceevne både på kort sigt og på lang sigt.
Der er brug for en helt anden vej også på det her område.
I Danmark skal vi leve af verden omkring os, og det er helt uomgængeligt, at danske statsborgere skal kunne rejse ud og uddanne sig og arbejde, og de skal kunne komme hjem og bo med deres ægtefæller og børn i Danmark.
Danmark er for danske statsborgere en helle i verden, og det skal det blive igen i fremtiden.
Det er i virkeligheden en skandale, at danske statsborgere skal chikaneres ud af deres fædreland og bosætte sig i Sverige, Tyskland og England, som vi så på fjernsynet i går aftes, de af os, der havde mulighed for at følge den dokumentarudsendelse.
De får at vide, at de er direkte uønskede i Danmark.
Det er dybt, dybt ulykkeligt.
Det er veluddannede, internationalt orienterede og internationalt arbejdende danske statsborgere, der tales om.
Det er uklogt, det er umenneskeligt, og der er brug for en anden vej.
Se, så gik jeg rundt her for ikke så lang tid siden og spurgte Venstres og De Konservatives folk, ikke så mange, men alligevel nogle, om, hvor mange dage det nu var, vi havde haft skattestop.
Det er jeg lidt optaget af, for til et skatteloft hører et udgiftsstop, de to ting hænger uomgængeligt sammen, på et eller andet tidspunkt opdager vi det i Danmark.
Jeg fandt ud af ved hjælp af gode kræfter fra regeringspartiernes medlemmer, at vi har haft skattestop i 1.774 dage.
Det betyder, at vi i 1.774 dage dag for dag har taget skridt for skridt væk fra det princip, der hedder, at de bredeste skuldre bærer de tungeste byrder.
Dag for dag i 1.774 dage er Danmark blevet mere og mere uligt.
Uligheden breder sig, og det er de største og rigeste husejere, der har de største fordele.
Det Radikale Venstre vil i sandhed en anden vej.
I den anden ende af indkomstskalaen har vi også en stigende ulighed.
Ved indførelse af starthjælp er uligheden blevet øget rigtig meget.
En ny rapport viser, at i familier, der lever på starthjælp, er det ikke usædvanligt, at børn går sultne i seng.
Det sker i Danmark, der flyder af mælk og honning; jeg synes ærlig talt, at der var nogle, der skulle skamme sig.
Alt for mange lukker øjnene for den nød, nogle lever i.
I Det Radikale Venstre vil vi en anden politik.
Vi har nogle andre værdier end Venstre, De Konservative og Dansk Folkeparti har.
De tre partier har et åbenlyst værdifællesskab, hvor det for nogle børn og nogle familier gælder, at systemet kommer frem for mennesket, mens det for andres vedkommende gælder, kan vi høre statsministeren tale om, at mennesket kommer frem for systemet
; et værdifællesskab, hvor der er forskel på mennesker i Danmark.
Vi mangler ikke penge i Danmark, vi mangler hænder.
Vi skal have en skattereform; OECD, Valutafonden, Velfærdskommissionen og vismændene siger, at det er nødvendigt med en skattereform.
Det er den reform, der skal til for at skabe et større arbejdsudbud, og det er det, vi har brug for i de her år.
Det, vi har brug for, er en helt anden måde at opkræve skatter på.
90 pct. af lønmodtagerne skal maks. betale 42 pct. i skat, hvis vi skal følge Det Radikale Venstres målsætning, fordi det jo i virkeligheden er helt forkert, at det, vi har mest brug for, også er det, vi lægger de største afgifter på i form af den højeste skat, nemlig arbejde.
Så skatten skal ned på arbejde.
Det betyder i virkeligheden også, vil jeg gerne sige til børnefamilierne, som har brug for at høre nogle positive ting indimellem, at det giver dem en større fleksibilitet, en større mulighed for at arbejde kortere tid i perioder, hvor de har brug for det, for de får det samme ud af det, når skatten kommer ned på arbejde.
Til andre tider senere i livet kan de så arbejde mere.
Vi tror faktisk, at det er rigtigt, at der kommer en effekt ud af det her, som er meget betydelig rent beskæftigelsesmæssigt.
Det vil øge produktionen, og det vil øge mulighederne for at have flere penge til velfærd.
Vi vil en anden vej, der fører til et kreativt Danmark, der er præget af reel åbenhed, af frihed, af folkestyre i handling og ikke kun i ord, og hvor kultur, kunst, miljø, kreativitet, dynamik, tillid og ansvar har afløst kontrolsamfundet og det disciplinerende bureaukrati i Danmark.
Det er et helt andet spændende, godt samfund, vi vil have.
For at det ikke skal være glemt, skal jeg nævne, at Det Radikale Venstre ikke kan stemme for det forslag til vedtagelse, som hr. Thulesen Dahl fremsatte på vegne af regeringspartierne og Dansk Folkeparti.
Til gengæld vil vi gerne fremsætte følgende forslag til vedtagelse fremsat på vegne af Socialdemokraterne, Det Radikale Venstre, Socialistisk Folkeparti og Enhedslisten: Forslag til vedtagelse
»Idet Folketinget udtrykker sin kritik af den uigennemskuelige økonomiske situation, som kommunerne er bragt i ved strukturreformens gennemførelse, opfordres regeringen til at styrke et reelt kommunalt selvstyre gennem et reelt økonomisk råderum.«