runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Thorkild B. Fransgaard (FRI), 1999-12-07:
Det lovforslag her er et led i regeringens målrettede politik med hensyn til at pålægge dansk erhvervsliv flere og flere byrder.
I det tilfælde her drejer det sig kun - hvis man vil bruge det udtryk - om 350 mio. kr.
Et andet forslag drejer sig om 270 mio. kr. Og det er faktisk blevet til en ugentlig begivenhed, at der skal pålægges dansk erhvervsliv nogle byrder.
Hver gang kan man sige, at det er et lille beløb, og at det ikke kan være med til at ødelægge erhvervslivet.
Men når man lægger det hele sammen, ja, så er det det, der er skyld i, at dansk erhvervsliv er ude i tovene.
Og her tænker jeg især på eksporterhvervene, de erhverv, der er eksportorienterede.
Dér kan jeg love alle i dette Ting for at de er presset til det yderste.
Om de 350 mio. kr. her kan være det sidste knæk, tvivler jeg selvfølgelig på, men der er en grænse for, hvor meget især eksporterhvervene kan bære.
Den grænse tror jeg er ved at være nået.
Eksporterhvervene er dem, der sørger for, at der kommer brændstof til vores samfund, så vi har noget at bytte med over for andre lande.
Jeg ved, det er almindelig lærdom for enhver, der går på en handelshøjskole, men det bør det også være for dette høje Ting.
Derfor er vi i Frihed 2000 enige om, at vi ikke kan være med til at pålægge dansk erhvervsliv én krone mere i udgifter, for så vil det gå ud over hele vores velfærdssamfund.
Det er ikke alene for erhvervslivet, vi siger nej til det her.
Nej, det er i endnu højere grad, fordi vi meget gerne vil være med til at bevare det velfærdssamfund, vi har,
Det er det, der er hovedsagen i det her.
Det er såmænd ikke de her 350 mio. kr., men det er, hvor vi skal sætte grænsen.
Jeg mener, grænsen er nået, og vi mener i Frihed 2000, at det er på høje tid, vi må sige nej.
Ligegyldigt hvor velbegrundede forslagene måske kan være, må vi sige nej og nej til, at dansk erhvervsliv skal pålægges flere udgifter.
Ole M. Nielsen (KRF), 1999-12-07:
Jeg er enig i, at vi ikke skal se det her isoleret, men når det specielt drejer sig om ATP-bidrag og det er det, man rammer, så er det altså arbejdspladser.
Og så skal jeg gerne undskylde over for formanden, men på et tidspunkt i denne debat blev vi jo enige om, at det her faktisk var finanspolitik, og det kan jo være sjovere at diskutere end arbejdsmarkedspolitik, og så har det jo nok lidt at gøre med, at det så er en opfølgning på en nylig indgået finanslovaftale.
Poul Erik Dyrlund (S), 1999-12-07:
Udgangspunktet for den her diskussion er jo, om det lovforslag her med en besparelse, et kompensationsbeløb, på 350 mio. kr., er til gene for dansk erhvervsliv, og det er det ifølge hr. Ole M. Nielsen.
Hr. Ole M. Nielsen var heroppe og give et svar før på mit tidligere stillede spørgsmål og snakkede udenom.
Det her handler jo ikke alene om at investere i arbejdspladser, der laver telefoner, eller i arbejdspladser, der laver bilreservedele.
Det her skal man se som en helhed, og der bliver investeret masser af udenlandsk kapital i dansk knowhow og dansk udvikling af den ene og den anden karakter og dansk servicevirksomhed.
Det er der masser af arbejdspladser i, og man er helt vild for at foretage
disse investeringer.
Hvorfor er det sådan, at store udenlandske koncerner er interesserede i at fusionere med danske?
Fordi de ved, at vi har knowhow'en.
De vil gerne udvikle en produktion og udbygge den.
Ole M. Nielsen (KRF), 1999-12-07:
Det var derfor, jeg spurgte efter den historiske forklaring, og hvad der så har ændret sig.
For jeg mener sådan set, at det er noget, man skal afskaffe, men så skal man finde nogle andre betingelser, så erhvervslivet får ordentlige økonomiske forhold.
Det er da ikke afhængigt af ATP-bidraget.
Selvfølgelig er det ikke det.
Så vi vil være med til at arbejde for, at vores eksporterhverv har gode økonomiske betingelser, og specielt alle de erhverv, som konkurrerer med andre lande, for det er eksport, vi skal leve af i det her land.
Og så til hr. Dyrlund, der siger, at vi hele tiden spår erhvervslivets undergang.
Det gør Kristeligt Folkeparti nu ikke hele tiden, men det er ikke korrekt, at der er beskæftigelsesfremgang i øjeblikket.
Det er ikke korrekt.
Og det er slet ikke korrekt, at der er det i industrien.
Det er absolut ikke korrekt.
Og det er heller ikke korrekt, at der er stigende eksportindtægter.
Der er faldende markedsandele.
Og selv om der så var stigende eksportindtægter, så slår det jo ikke til, hvis hele verdenshandelen er mere stigende, og det er det, den er i øjeblikket.
Der er faldende markedsandele på vores eksportmarked, på vores største eksportmarked.
Det er en kendsgerning.
Og så spørger hr. Dyrlund, hvorfor udenlandske investorer vil investere i danske erhvervsvirksomheder.
Jeg har faktisk ikke i lang, lang tid hørt om, at udenlandske investorer placerer en ny produktion i Danmark.
Jo, der er forresten én.
Der er Bosch ovre i Pandrup, det er rigtigt.
Det er en af de større.
Der har været én.
Ellers er det jo ikke noget med, at udenlandske investorer kommer og siger: Vi vil til at producere i Danmark.
Det har vi ikke hørt om i mange år.
Når man går ind og investerer i dansk erhvervsliv, så er det af nogle strategiske grunde: for at beskytte sine markedsandele, beskytte sin egen produktion osv. osv., hente noget knowhow i dansk eksport eller i danske virksomheder osv.
Det er helt fint, det er alt sammen godt nok, men hvornår har man hørt om, at der er nogen, der kommer her og laver bilreservedele eller noget andet noget, som virkelig tæller i eksporterhvervene?
Poul Erik Dyrlund (S), 1999-12-07:
Nu er det jo ikke nogen nyhed - heller ikke i dette hus - at hver evig eneste gang nogen retter øjnene mod dansk erhvervsliv, er det dansk erhvervslivs undergang.
Det har vi lige hørt hr. Ole M. Nielsen stå og sige, det hørte vi De Konservative sige, det hørte vi Venstre sige.
Sådan er det hver gang.
Sådan har det været i de 9 år, jeg har været her.
Og alligevel er vi i den situation, at vi har beskæftigelsesfremgang, vi har fremgang i eksporten, vi har en bedre økonomi, som dansk erhvervsliv stærkt har bidraget til.
Mit spørgsmål til hr. Ole M. Nielsen er: Kan hr. Ole M. Nielsen forklare mig, hvorfor det så er sådan, at udenlandske investorer er helt vilde med at investere i det danske produktionsapparat.
Den ene opgørelse efter den anden taler om en stigende interesse for og større investeringer i danske arbejdspladser, og det skal vi være glade for, det skal vi påskønne, men det er også en kendsgerning.
Jens Vibjerg (V), 1999-12-07:
Der er mange ting i det, regeringen lagde frem på voksen-/efteruddannelsesområdet, som vi synes er meget godt; men der er altså nogle elementer, der er dårlige.
Det er specielt finansieringen, der er helt, helt vanvittig, og så er der nogle andre elementer, bl.a. det, jeg påpegede: at der er nogle uuddannede eller lavtuddannede, som ikke får de samme muligheder som andre.
Poul Erik Dyrlund (S), 1999-12-07:
Jamen det bliver jo værre og værre.
Nu tror jeg snart, vi er mange, der ikke forstår noget som helst af det her mere og ikke forstår, hvorfor Venstre ikke er med i det her ifølge det, hr. Jens Vibjerg lige har stået og sagt.
Det, man gør fra statens side med dette forslag, er, at man ungefær indskyder de penge, man hidtil har brugt på det projekt, der hedder voksen- og efteruddannelse, i en pulje.
Og så er princippet, at hvis brugerne vil nyde eller bruge mere end det, der ligger i den bunke, må de selv betale, selv bidrage.
Og det er det, hr. Jens Vibjerg lige pludselig kalder skat, fordi risikoen set med hr. Jens Vibjergs øjne jo er, at det er arbejdsgiverne, der kommer til at betale broderparten, hvis de vil nyde mere end det, staten vil bidrage med.
Aage Frandsen (SF), 1999-12-07:
Hr. Jens Vibjerg kaldte den foreslåede finansieringsform for vanvittig, og det er jo et stærkt ord - i hvert fald hvis man skal tage det bogstaveligt.
Hvad er alternativerne til, at arbejdsgiverne, også de offentlige, i højere grad bidrager direkte til finansieringen? Jo, alternativet er, at staten skal finansiere direkte over skattebilletten.
En anden mulighed er, at man lukker ned, at udgifterne ikke stiger mere, at der ikke skal gå flere penge til det, en tredje mulighed er individuel brugerbetaling fra arbejdsgiverside, og en fjerde mulighed kunne være individuel brugerbetaling for den enkelte.
Et eller andet svar skal der altså være på, hvad alternativet er til det såkaldt vanvittige.
Ole Hækkerup (S), 1999-12-07:
Dette lovforslag er en opfølgning af finanslovaftalen for 1999.
Der ændres på finansieringen af arbejdsmarkedsuddannelserne i overensstemmelse med aftalen, sådan at det kun er følgende, der direkte kan få driftstilskud efter loven: uddannelse for beskæftigede, for ledige dagpengeberettigede med ret til 6 ugers selvvalgt uddannelse og for personer, der ikke er dagpenge- eller kontanthjælpsberettigede.
For ledige vil uddannelsen blive betalt over den aktive arbejdsmarkedspolitik via AF og for kontanthjælpsmodtagere via kommunen.
Der er således tale om at omsætte aftalen om en anderledes finansiering af arbejdsmarkedsuddannelser
til det nye system, hvor udgifterne afholdes af dem, der også er ansvarlige for aktiveringerne.
Den sammenhæng er vigtig, nemlig at de, der afholder udgifterne, også er dem, der er ansvarlige for aktiveringen, for det vil give en større målrettethed til gavn for den enkelte person, det vil give et mere gennemskueligt system for den enkelte, det vil lægge større vægt på det arbejde, der gøres i de regionale arbejdsmarkedsråd, og det vil give større frihedsgrader til at disponere efter, hvor der er den største uddannelseseffekt.
Det er for Socialdemokratiet et rigtigt princip, og jeg skal derfor naturligvis anbefale lovforslaget.
Ove Hygum (S), 1999-12-07:
Jeg vil også godt benytte lejligheden til at takke for de fleste partiers meget positive anmeldelse af det udspil, regeringen kom frem med til en VEU-reform og i den anledning sige specielt til hr. Ole M. Nielsen, at det jo faktisk er en temmelig langstrakt proces, vi har været igennem, idet vi i begyndelsen af efteråret fremlagde en gennemgribende analyse af hele voksen- og efteruddannelsesområdet og efterfølgende involverede arbejdsmarkedets parter i trepartsdrøftelser, og på baggrund af resultatet af disse trepartsdrøftelser lagde regeringen op til forhandling om en principskitse. Der er et flertal i Folketinget, der vil være med til at bære disse udmærkede principper videre.
men det står klart også efter debatten i dag, at der er en enkelt anstødssten, som specielt Venstre og De Konservative har gjort til begrundelsen for, at man ikke ville medvirke i de videre forhandlinger, nemlig det forhold, at der muligvis på et tidspunkt bliver brug for at udskrive et kollektivt bidrag, som virksomheden skal betale som et supplement til det meget store statslige grundtilskud, som vi anslår til at være ca. 3,5 mia. kr. Det lovforslag, der ligger her, er et første lille lovforslag.
Der er en meget, meget grundlæggende årsag til, at vi er tilhængere af den kollektive bidragsmodel, som bl.a. Venstre og De Konservative har vendt sig stærkt imod, og det er jo den kendsgerning, at en lang række virksomheder i voksen- og efteruddannelsesindsatsen kører på frihjul, kører friløb.
Og i stedet for at opkvalificere egne medarbejdere, så gør man det enkle, at man, om man så må sige, stjæler de velkvalificerede medarbejdere fra andre virksomheder, der gør deres del, løser deres del af voksen- og efteruddannelsesopgaven.
Man overbyder på prisen, og det er med til at sætte gang i løninflationen, hvad jeg troede at Venstre og De Konservative var optaget af at forebygge.
Jeg ser frem til et intensivt samarbejde om at udmønte principskitsen i lovtekst og glæder mig over, at der er tilslutning til at gennemføre denne første, lille fase af VEU-reformen.
Thorkild B. Fransgaard (FRI), 1999-12-07:
Det lovforslag her vil jo medføre en mere fleksibel vilkårsstyring.
Der fastsættes normtal for deltagerantal for grupper af uddannelser i stedet for som nu, hvor det er fastsat i hver enkelt plan.
Det finder vi er rigtigt.
Der skal satses på de korte uddannelser.
De kortuddannede skal prioriteres, og så skal der satses på korte og målrettede uddannelser.
Det skønnes, at forslaget for det offentlige vil medføre en besparelse på 165 mio. kr. årligt.
Det er selvfølgelig også noget, som er godt, men hvis erhvervslivet fortsat vil bruge AMU-centrene til de uddannelser her, ja, så vil det også få en udgift.
Den udgift vil selvfølgelig være afhængig af, hvor meget erhvervslivet efterspørger de uddannelser.
Men kan medfinansiering fra erhvervslivet være med til, at de efteruddannelser og kurser, der etableres, er mere målrettede, så tror jeg faktisk ikke, at erhvervslivet er så afvisende over for at være med til at finansiere noget af det her.
Så derfor går vi i Frihed 2000 positivt ind i udvalgsarbejdet og vil tage endelig stilling ved tredje behandling, men vi er absolut ikke afvisende over for forslaget.
Ole M. Nielsen (KRF), 1999-12-07:
I Kristeligt Folkeparti mener vi, at der i høj grad er brug
for en opstramning og en reform på VEU-området.
VEU-området har i hvert fald fremmet beskæftigelsen inden for sit eget område.
Der opstår alt for mange vildskud og alt for meget misbrug.
Der er også gode tiltag i det forslag, der ligger her - ingen tvivl om det - og også i de andre, som ligger i Undervisningsudvalget, men om der er reform nok, er vi faktisk lidt i tvivl om.
Vi kan ikke støtte det forslag her, for vi tror, at der er for lidt incitament, især for parterne, aktørerne, på området, eller for svage tommelskruer, kan vi sige, til at nå den rimelige effektivisering.
Vi kan som sagt ikke støtte forslaget her, og så undrer vi os i øvrigt over, at det er nødvendigt at lave sådan noget som det her i de kulisser, som hedder en finanslovforhandling.
Det synes vi faktisk er uhensigtsmæssigt.
Jeg kan acceptere, at sådan en folkeligt ubehagelig ting som en arbejdsmarkedsreform og endnu mere en efterlønsreform som sidste år er noget, man bliver nødt til at forhandle i mulm og mørke, havde jeg nær sagt, og pakke ind i en større pakke, men her, hvor partierne dog er så tæt på hinanden i synet på, at der skal gøres noget ved tingene, synes jeg, at man meget bedre kunne have taget fat på det i ro og mag i oktober måned eller efter nytår.
Og da der ikke er mere finansloveffekt i det, end der er, for år 2000, kunne det have haft effekt for år 2001, hvis man havde lavet det efter nytår.
Så tror jeg, man kunne have fået meget større politisk opbakning til det emne her, som jo er meget teknisk, og som er for politiske feinschmeckere på området,
kan man nok sige.
Jeg synes, det er en skam, at der går kuk i det, også på grund af den der finanslovforhandlingsform, som finansministeren åbenbart har ønsket.
Men at det her skulle pakkes ind i det regi, er simpelt hen en skam.
Det beklager vi dybt.
Anders Samuelsen (RV), 1999-12-07:
Dette lovforslag er en del af VEU-reformen; resten kommer til foråret.
Formålet med disse justeringer er at give virksomhederne et større ansvar for finansieringen af indsatsen for de bedre uddannede og for den mere virksomhedsrettede undervisning.
Selve forslaget indeholder en række punkter: omlægning af en række AMU-uddannelser til indtægtsdækket virksomhed, mere fleksibel vilkårsstyring i gennemførelsen af AMU-uddannelserne, et generelt takstloft over undervisningsudgifterne, genindførelse af betaling for certifikater vedrørende uddannelser til opfyldelse af myndighedskrav og endelig, at ansvaret for godkendelse af uddannelsesplaner flyttes fra Uddannelsesrådet til arbejdsministeren.
Det Radikale Venstre er en del af den aftale, som er indgået om en voksen- efteruddannelsesreform.
Vi er glade for den aftale, som er indgået, og vi kan derfor også støtte dette lovforslag.
Ove Hygum (S), 1999-12-07:
Jeg har ikke bedt om ordet for at forlænge behandlingen af denne her sag, men vil blot oplyse, at i det lovforslag, der er fremsat af undertegnede på regeringens vegne, er AUF-konstruktionen faktisk ikke omhandlet.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 1999-12-07:
Jeg er meget glad for svaret fra fru Susanne Clemensen.
Det var også mit håb, at det var sådan, aftaleteksten skulle forstås, men som sagt fremgår det ikke særlig klart af aftaleteksten, at det er det, der er tale om.
Altså det, man har taget forbehold over for, er en forhøjelse af arbejdsgiverbidraget, forstår jeg nu.
Jeg vil gerne spørge CD, om man også har taget forbehold
over for indførelsen af arbejdsgiverbidraget.
Susanne Clemensen (CD), 1999-12-07:
Jeg kan svare hr. Knud Erik Kirkegaard meget præcist.
Det, CD har taget forbehold over for, er netop det AUF-bidrag, som det eventuelt om nogle år vil være nødvendigt at opkræve af de enkelte virksomheder.
Det er det, vi har taget forbehold over for.
Hvad angår fru Jette Gottliebs spørgsmål, vil jeg sige - uden at gå i detaljer med det - at CD faktisk har fremlagt flere forskellige finansieringsmodeller.
Den ene er delvis brugerbetaling på det her område, en anden model er, at vi gerne så - og det står vi også ved - at virksomhederne og arbejdsmarkedets parter i højere grad selv finansierer voksen- og efteruddannelser, og at det derfor kunne være en del af overenskomstaftalerne fremover.
Men som sagt var det ikke muligt at komme igennem med de her forslag, og det er derfor, vi har taget forbehold over for AUF-bidrag.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 1999-12-07:
Et spørgsmål til fru Susanne Clemensen simpelt hen for at få klarlagt, hvad det egentlig er, CD har taget forbehold over for i aftaleteksten.
Denne formulering kan jeg umiddelbart kun læse på den måde - men jeg håber, jeg har misforstået det - at det bidrag til AUF, som CD har taget forbehold over for forhøjelse af, er det statslige bidrag til AUF.
Arbejdsgiverbidraget er jo et nyt bidrag, og det er derfor uden mening at tale om en forhøjelse af et bidrag, der endnu ikke er indført.
Arbejdsgiverbidraget er i øvrigt slet ikke nævnt i aftaleteksten.
Jeg vil gerne have, at fru Susanne Clemensen helt klart her fremfører, hvad det er, CD har taget forbehold over for, for teksten er meget uklar.
Jette Gottlieb (EL), 1999-12-07:
Jeg vil bare kort og konkret spørge: Hvad er CD's forslag til finansiering af voksen- og efteruddannelsesarbejdet i de kommende år efter det første år?
Hvad er CD's forslag til, hvordan det skal finansieres?
Susanne Clemensen (CD), 1999-12-07:
Jeg vil gerne som udgangspunkt starte med at sige med hensyn til den mere generelle debat, der har været om det her lovforslag i dag, at CD selvfølgelig er meget tilfreds med, at regeringen gerne har villet have os med i en aftale om omlægning af voksen- og efteruddannelserne. Vi har som udgangspunkt fundet, at regeringens forslag til en omlægning af voksen- og efteruddannelserne, hvad angår det indholdsmæssige, ser ganske fornuftigt ud, og det siger jeg også på baggrund af, at jeg mener, at CD, også hvad angår de overordnede perspektiver i en omlægning af voksen- og efteruddannelserne, har fået væsentlig indflydelse på selve indholdet.
Jeg finder også anledning til at fremhæve det, fordi det jo under de efterhånden mange møder, vi har haft om det her, ikke var indholdet, Venstre og De Konservative havde så meget imod - sådan har jeg i hvert fald forstået det - men AUF-finansieringen.
Dér vil jeg da gerne gøre klart, at det også var en af anstødsstenene for CD, og derfor fremgår det jo også af finanslovaftalen for år 2000, at Centrum-Demokraterne har taget forbehold over for AUF-bidraget og ikke er forpligtede til at stemme for fremtidige forhøjelser.
Det er uddannelser målrettet specialbehov på enkelte virksomheder og visse uddannelser, som alene er rettet mod at give deltagerne personlige kvalifikationer.
Omlægningen vil ske i samarbejde med arbejdsmarkedets parter i Uddannelsesrådet, og det finder vi faktisk er ganske fornuftigt, for på den måde er arbejdsmarkedets parter jo selv med til at prioritere, hvad det er for nogle arbejdsmarkedsuddannelser, virksomhederne i højere grad selv må finansiere, fordi de meget specifikt er rettet mod de enkelte virksomheder, eller fordi der er tale om at give deltagerne nogle personlige kvalifikationer, som man må sige det er meget rimeligt at virksomhederne selv står for. Men vi lægger altså vægt på, at det er arbejdsmarkedets parter i Uddannelsesrådet, der skal komme med en indstilling til arbejdsministeren, og vi håber naturligvis - og det har vi da en forventning om - at arbejdsministeren vil indkalde forligspartierne til drøftelse, før arbejdsministeren træffer den endelige beslutning om, hvilke uddannelser der skal godkendes til at være indtægtsdækkede uddannelser.
På den her baggrund kan CD støtte lovforslaget.
Mogens Andreasen (DF), 1999-12-07:
Dette lovforslag indeholder en omlægning af AMU-uddannelserne til indtægtsdækket virksomhed.
Endvidere vil regeringen ifølge forslaget opnå en mere fleksibel vilkårsstyring af AMU-uddannelserne og et generelt takstloft over undervisningsudgifterne.
Endvidere genindføres betaling for at få certifikatuddannelser vedrørende opfølgelse af myndighedskrav på levnedsmiddelområdet mv. Som det fremgår af bemærkningerne til lovforslaget, er det en del af finanslovaftalen, som Dansk Folkeparti ikke har deltaget i og derfor heller ikke bærer noget ansvar for.
Certifikatbetalingen på AMU blev ophævet pr. 1. januar
, men genindføres nu med dette lovforslag for at opnå en omkostningsfordeling mellem staten og virksomhederne, som betyder, at virksomhederne endnu en gang får påført nye udgifter, som efter min bedste overbevisning vil medføre, at virksomhederne enten helt ophører med at benytte AMU-centrene eller kun benytter dem i begrænset omfang.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 1999-12-07:
At vi ønsker, at virksomhederne kommer med til at finansiere området her, fremgår allerede af vores oplæg til finanslovforhandlingerne.
Det har vi sagt adskillige gange
under forhandlingsforløbet.
Det er muligt, at hr. Poul Erik Dyrlund har været lidt uopmærksom under forhandlingerne.
Det skal jeg ikke ganske afvise kunne have været tilfældet.
Der blev også sagt mange ord, mange kloge ord fra vores side og mange mindre kloge ord fra hr. Poul Erik Dyrlunds side.
Det kan selvfølgelig være trættende - det sidste altså.
Og så erkendte hr. Poul Erik Dyrlund nu, at det ikke var sandt, at parterne var enige om det her inklusive uddannelsesskatten.
Det fremgik jo klart af hr. Poul Erik Dyrlunds sidste bemærkning her, at arbejdsgiversiden havde taget forbehold over for den konstruktion.
Poul Erik Dyrlund (S), 1999-12-07:
Til hr. Knud Erik Kirkegaard: Jamen det fremgår klart af trepartsaftalen, at parterne er enige om AUF-konstruktionen.
Det fremgår ganske klart.
Og parterne er udmærket godt klar over, hvad AUF-konstruktionen indebærer.
Altså Dansk Arbejdsgiverforening i aftalen har taget forbehold for kollektiv opkrævning.
Men man ved udmærket godt, hvad den betyder, og hvad konsekvenserne af en AUF-konstruktion er.
Det er jo virkeligheden i det her, og det er slet ikke et spørgsmål om klarsyn. Men jeg synes, hr. Knud Erik Kirkegaard på et betydelig tidligere tidspunkt skulle have givet udtryk for, at parterne skulle have været med til at bidrage til det her.
Det er for sent, hr. Knud Erik Kirkegaard er ude, på nuværende tidspunkt, for det tog er kørt.
Og der er glædeligvis en række partier, der bakker den her konstruktion op, som betyder rationalisering, mere effektivisering, mere kvalitet og - det væsentligste - at parterne selv skal være med til at bidrage, hvis de bruger mere, end vi giver dem.