Jann Sjursen (KRF), 2001-05-28:
Jeg vil gerne takke udviklingsministeren for redegørelsen for forberedelsen af verdenstopmødet om bæredygtig udvikling i 2002 og selvfølgelig også de tre ministre med statsministeren i spidsen for deres besvarelse af forespørgslen.
Det er et vigtigt tema, der er sat til debat i dag.
Og jeg synes, det er udmærket, at der er blevet gjort status også helt tilbage fra udviklingen siden topmødet i Rio i 1992, et topmøde, som jo på mange måder var et politisk vendepunkt, og som skabte store forhåbninger om, at det nu endelig var lykkedes at få sat handling bag de mange fine holdninger om bæredygtig udvikling.
Alt det, som vel prægede tiden, efter at Brundtlandkommissionen fremlagde sin rapport i 1987.
Det er de rigeste lande, der bærer ansvaret først og fremmest frem for de fattigste lande.
De rige lande bærer ansvaret, fordi man ikke i tilstrækkelig grad har villet overføre økonomiske ressourcer i form af bistand til de fattigste lande, sådan at de kunne leve op til deres forpligtelser med hensyn til at skabe en bæredygtig udvikling.
Man har ikke levet op til sine forpligtelser på gældsområdet i forhold til at sikre de nødvendige investeringer i udviklingslandene eller den vigtige bæredygtige teknologi, som jo altså også er nødvendig for at få skabt en bæredygtig udvikling.
Derfor er det selvfølgelig vigtigt med en grundig forberedelse af topmødet i Johannesburg 2002, og Danmark har som EU-formandskabsland på det område ikke bare en central position, men også et særligt ansvar i den forbindelse.
EU-formandskabet giver Danmark nogle unikke muligheder for også at bære en ny global aftale igennem, som forpligter, og ikke mindst forpligter de rigeste lande, herunder EU selv.
Det er vigtigt, at man når frem til en ny global aftale
for en bæredygtig udvikling, og at det også bliver understreget, at en sådan global aftale indebærer et globalt partnerskab
Det flugter jo i øvrigt meget godt med vores egen »Partnerskab 2000«-strategi netop at fokusere på spørgsmålet omkring globalt partnerskab på spørgsmålet om et differentieret ansvar, sådan som ministeren også har gjort rede for det her i dag.
Efter vores opfattelse er det vigtigt, at man når
længere på de områder, jeg allerede har opregnet, hvor jeg mener, at de rigeste lande har svigtet.
Det er især på de områder, at Danmark må gå i front også som bærere af EU's formandskab.
Ikke fordi kvantitet alene gør det, men fordi det jo altså også er forudsætningen
for, at vi kan give en kvalitativ god bistand, plus det, at det vil være en katastrofe, hvis Danmark her, kort tid før vi også står med EU-formandskabsførertrøjen på, giver det signal, at det også er i orden med os, som det desværre har været for en række af vores nabolande og vestlandene i det hele taget, at nu kan man give køb på forpligtelsen i forhold til de fattigste lande.
Det må ikke være Danmarks position, og jeg er meget glad for regeringens klare holdning i dag og også den kraftige afstandtagen fra de partier, som foreslår, at de fattigste i denne verden skal bøde for vores egen leven-over-evne.
Afkobling af økonomisk vækst på den ene side og miljøbelastning og øget ressourceforbrug på den anden er vigtigt.
Danmark har her meget at byde på, som vi ser det fra Kristeligt Folkepartis side.
Det er på mange måder lykkedes os her at få afgjort denne afkobling i praksis.
På trods af mange års økonomisk vækst, også i Danmark, ja, så er det lykkedes os at holde energiforbruget i skak, få reduceret f.eks. CO2-udslippet, og på affalds- og kemikalieområdet er vi også nået et ganske pænt stykke af vejen, selv om vi da også skal komme videre dén vej.
At Danmark, som et af verdens rigeste lande med de økonomiske og teknologiske muligheder, vi har, i virkeligheden kan være med til at vise vejen også som foregangsland på de her områder og også har gjort det.
Det er vigtigt, at vi i modsætning til f.eks. USA ikke vælger at springe over, hvor gærdet er lavest, men fortsætter med at leve op til de forpligtelser, som vi har påtaget os internationalt, og de mål, som vi også har sat os nationalt i forhold til de klimastrategier, som er vedtaget.
Også Kristeligt Folkeparti finder det forkasteligt, at USA under den nye Bushadministration har kastet vrag på Kyotoaftalen og dermed også spænder ben for et gennembrud på det område internationalt.
Det er vigtigt, at vi agerer internationalt, men det er også vigtigt, at vi ikke glemmer det nationale ansvar.
Internationalt er vores platform jo helt afgørende også EU, og selv om EU på mange måder har spillet en aktiv rolle i de internationale klimaforhandlinger, også i forhold til udviklingsbistand ikke mindst under den nye kommissær,
må jeg også understrege, at EU altså ikke altid har spillet nogen speciel glorværdig rolle hverken i forhold til de fattigste i denne verden eller i forhold til at være bannerfører på klimaområdet. I den sammenhæng er der såmænd grund til, at Danmark ikke bare hæver røsten over for USA, men også hæver røsten over for EU selv.
Det er vigtigt, at vi i vores egen ulandsbistand får integreret miljøhensynet, og det er jo en væsentlig krumtap
også i den nye strategi »Partnerskab 2000«. Jeg synes også, det er vigtigt at pege på, at spørgsmålene om demokrati, menneskerettigheder og kvinders deltagelse i virkeligheden også er en væsentlig forudsætning for at skabe bæredygtig udvikling i de fattigste lande.
Bæredygtig udvikling må vi også sætte i relation til nogle overordnede sikkerhedspolitiske overvejelser, sådan som vi ser det fra Kristeligt Folkepartis side, og i forhold til nogle af de migrationsproblemer eller -udfordringer, vi står over for i dag.
En bæredygtig udvikling baseret på, at vi kommer den sociale ulighed til livs, at vi ikke ødelægger menneskers livsgrundlag - ej heller i de fattigste dele af verden, ja, det er forudsætninger for at mindske antallet af konflikter
og krige, ja, det er forudsætningen for at mindske det, der i dag driver mennesker på flugt også til vort eget land, Danmark. Det er ikke, fordi vi fra Kristeligt Folkepartis side ikke ønsker, at Danmark skal tage imod mennesker, der er på flugt på grund af diverse krige og konflikter, men fordi det alt andet lige ville være bedst, hvis mennesker har mulighed for at leve i fred og fordragelig med hinanden og ikke skal drives ud på store jordomrejser for at søge ly.
Men bliver de det, skal Danmark selvfølgelig også være parat til at give disse mennesker ly, give dem asyl.
Danmarks rolle og især vores rolle i EU-sammenhæng er knyttet til at påvirke det, der sker på topmødet i Johannesburg.
Det er også gennem EU, vi især kan påvirke det, der sker i WTO-regi.
Jeg synes, det er vigtigt også at inddrage WTO-delen i denne debat, fordi verdenshandelsorganisationen jo på godt og ondt er med til at opstille nogle præmisser for de vilkår, hvorunder der kan skabes en global bæredygtig udvikling.
Kristeligt Folkeparti er medforslagsstiller til et forslag til vedtagelse, som har bred parlamentarisk opbakning.
Det er vi selvfølgelig, fordi vi synes, det er et godt forslag til vedtagelse, men også et forslag, synes jeg, som giver regeringen et udmærket mandat at foretage de videre forberedelser på.
Der kan selvfølgelig være krøller, både på det, som ministeren har sagt her i dag, og på redegørelsen fra udviklingsministeren, som vi ikke er enige i, men summa summarum mener vi, at Danmark har mulighederne for - og også med de tilsagn, der er kommet fra regeringen i dag - at kunne påtage sig et lederskab, ikke mindst når vi overtager EU-formandskabet i andet halvår af næste år for dermed at kunne være med til at fremme ikke bare danske positioner, men også EU's positioner i forbindelse med verdenstopmødet.