Henriette Kjær (KF), 2004-05-28:
Det er jeg til dels enig i.
Jeg har sådan set bare oplistet de eksisterende muligheder, og man kan sige, at afvisningen bygger på, at vi mangler en kortlægning af problemets omfang - hvilke aldersgrupper tilhører børnene, hvad kan behovene være osv. - og den kortlægning mener jeg skal foretages, inden man kan kaste sig ud i at lave en handlingsplan.
Selvmord og selvmordsforsøg er meget tragiske og alvorlige begivenheder.
Ikke alene for den person, som ser selvmord som den eneste udvej, men også for de pårørende.
Jeg er derfor enig med forslagsstillerne i, at vi fortsat skal have fokus på dette område. Men jeg har ikke, som det er foreslået, planer om at videreføre referencegruppen til forebyggelse af selvmord og selvmordsforsøg.
De seneste års særlige indsats baserer sig på Sundhedsstyrelsens handlingsplan fra 1998.
I forlængelse af handlingsplanen blev der i 1999 nedsat en referencegruppe for en 5-årig periode.
Til at understøtte referencegruppens arbejde og anbefalinger blev der over satspuljen afsat 38,3 mio. kr. til brug i de 5 år.
Referencegruppens arbejde har bidraget til at få udviklet den forebyggende og den opfølgende indsats.
Der er bl.a. sket en styrkelse af uddannelsesindsatsen, vidensformidlingen, netværksdannelsen, forskningen og modellerne for behandling på området.
Det fundament bygges der nu videre på.
Med udgangen af 2004 vil referencegruppens bevilling stort set være opbrugt, og den særlige indsats slutter derfor i løbet af 2004.
Men selv om referencegruppen som planlagt ophører, betyder det jo ikke, at de gode processer og aktiviteter, der er sat i gang, stopper.
Som eksempel kan jeg nævne, at Center for Selvmordsforskning fremover vil stå for en årlig konference, der vil sikre, at de netværk, der er skabt i perioden, får et nyt sted at mødes.
Beslutningsforslaget peger på, at alle amter hurtigst muligt etablerer opfølgende behandlings- og støttetilbud til mennesker, der har været indlagt efter selvmordsforsøg.
Vejledningen er et grundlæggende værktøj til at opkvalificere sundhedspersonalet og fremme samarbejdet mellem sundheds- og socialsektoren i arbejdet med at følge op på en persons selvmordsforsøg.
Der stilles også forslag om, at relevante faggrupper øger deres professionelle kompetencer med hensyn til arbejdet med personer med selvmordsadfærd.
Center for Selvmordsforskning har med udgangspunkt i handlingsplanen udarbejdet en uddannelsesplan, som har til formål at sikre systematisk uddannelse og opkvalificering af relevante faggrupper.
Uddannelsesplanen fokuserer både på grunduddannelser, videreuddannelser, efteruddannelser og kursusvirksomhed.
Og jeg er meget enig i, at mange frivillige og private organisationer gør en stor indsats også på selvmordsområdet. Jeg kan nævne et projekt i København om oprettelse af sorggrupper og selvhjælpsgrupper for efterladte efter selvmord.
Det projekt vil blive gennemført i nært samarbejde
med bl.a. Landsforeningen for Efterladte efter Selvmord. Et andet eksempel er jo Livslinien, der er en landsdækkende anonym telefonrådgivning til selvmordstruede, pårørende og efterladte.
Med støtte fra referencegruppen har Livslinien kvalitetssikret sit arbejde med rekruttering og uddannelse af de frivillige, og det arbejde videreformidler Livslinien i dag til andre frivillige. Referencegruppen har herudover støttet produktionen af forskellige materialer f.eks. film, bøger osv., der fremover vil være med til at understøtte de frivilliges arbejde.
Forslagsstillerne ønsker, at regeringen skal sikre, at selvmordsforskning fortsat vil være et prioriteret område.
Det er jeg enig i, og derfor har vi også Center for Selvmordsforskning, der sikrer en løbende og vigtig forskning på området.
Centeret er en selvejende institution under Socialministeriet, som forsker i årsager til selvmord og selvmordsforsøg og fungerer som videnscenter.
Centeret udpeger også særlige indsatsområder i det forebyggende arbejde og står for den tidligere nævnte uddannelsesplan.
Centeret modtager årligt 2,1 mio. kr. fra satspuljemidlerne.
Til forslaget om at iværksætte handlingsplanens anbefalinger over en ny 5-årig periode vil jeg sige, at handlingsplanen fra 1998 rummer en masse gode anbefalinger.
De anbefalinger er så vidt muligt fulgt op i de projekter, som er iværksat efter indstilling fra referencegruppen, og mange af de projekter går på tværs af sektorerne.
Nu skal de gode erfaringer forankres i bl.a. Sundhedsstyrelsen, Center for Selvmordsforskning, de frivillige organisationer, amter og kommuner, så vi kan sikre en stabil og langsigtet indsats på området.
Så selv om arbejdet med handlingsplanen formelt slutter, så fortsætter arbejdet på området, og de ting, beslutningsforslaget efterlyser, arbejder vi allerede med på den ene eller på den anden måde.
Men jeg mener, at der fortsat er nogle særlige grupper, der har behov for at have et særligt fokus.
De grupper er: unge kvinder, hvor der er sket en stigning i antallet af selvmordsforsøg; ældre mænd, hvor der desværre også er mange selvmord; psykisk syge, som har en forøget risiko for at forsøge eller begå selvmord. Jeg vil derfor inden for bestående midler sørge for, at der iværksættes en særlig indsats over for de grupper, hvor vi både vil følge udviklingen og komme med målrettede initiativer, der kan modvirke en uheldig udvikling.
Hvis der herudover er nogle konkrete projekter, der bør sættes i værk, må der tages stilling til dem, når de foreligger.
På den baggrund afviser regeringen beslutningsforslaget.