Villy Søvndal (SF), 2003-11-20:
Vi skal nu diskutere Christiania.
Regeringen har efter SF's opfattelse lagt op til en helt unødig og helt uforståelig konfrontatorisk linje med den hensigt at nedlægge Christiania, som vi kender det.
SF har valgt denne forespørgselsdebat for at sikre, at vi får en ordentlig offentlig debat om regeringens planer om at nedlægge Christiania, men også for at spørge regeringen, hvorfor man har valgt den konfrontationslinje, og for at bede regeringen og støttepartiet om at genoverveje det overgreb, regeringen har planlagt.
Sagen er, at regeringen har forsøgt at tegne et helt entydigt negativt billede af Christiania, som er uden balance i forhold til virkeligheden.
Sagen er, at Christiania er en meget sammensat bydel, der siden Christianialoven i 1989 under den daværende borgerlige regering har eksisteret fuldt lovligt på området.
Vi håber derfor, at debatten i dag kommer til at tegne det virkelige billede af Christiania
, at Christiania er fantastisk mange ting: et eksperiment med mange forskellige demokratiformer; en bydel med stor rummelighed også for mennesker med store sociale problemer; en bydel med meget stor social og aldersmæssig mangfoldighed; en bydel, der summer af iværksættere med over 80 virksomheder; en bydel bestående af spændende byfornyede boliger sammen med boliger af ringe kvalitet; frihedsidealer, der må gøre indtryk på ethvert liberalt tænkende menneske; en af Danmarks største turistattraktioner - og et meget omfattende hashmarked.
Efter SF's opfattelse er det et problem, at hashhandelen på Christiania har nået det omfang, den har
, men jeg vil advare imod den kortslutning, at havde man ikke hashhandelen på Christiania, så var der ikke hashhandel i København - i så fald ville det formentlig være den eneste storby i Europa.
Men at det skulle være en begrundelse for at nedlægge Christiania forekommer helt ude af proportioner.
Det er da også vores håb, at regeringen i dag erkender det og viser storhed til at tegne det mere afbalancerede billede.
Besvarelse
Jeg ved ikke, om statsministeren har et særligt blik, men jeg føler, når jeg ser på mig selv, at jeg er fuldt påklædt.
For det første vil jeg så godt gentage, fordi
statsministeren har valgt ikke at høre,
det er så statsministerens valg, at i modsætning til statsministeren, der altid har støttet regimer, der var anvendelige i situationen, inklusive Saddam Hussein, som vestlige styrer var med til at bygge op til det, han var, fordi man havde brug for ham på et bestemt tidspunkt,
For det andet: Alternativt til statsministerens linje, der har været at splitte internationale fora, har været at splitte FN, har været at se stort på international orden, findes der også civiliserede måder at bekæmpe tyranner på, f.eks. at man lægger en samlet verdens tryk på dem. Når billedet skal gøres op efter Irak, så tror jeg, at statsministeren måske fortryder, at han er så kålhøgen i sit syn på, at han ingenting fortryder.
Hvis nu det billede, der tegner sig i dag i Irak, fortsætter - et stadig stigende kaos, en stadig stigende pris for civilbefolkningen både i form af dræbte og også i form af et samfund, der ikke fungerer - så forstår jeg, at statsministeren er så sikker i sin sag, at han også næste gang, vi står i en international konflikt, er villig til at bryde samtlige regler, er villig til at gå selv, er villig til at lade en civilbefolkning betale en fantastisk høj pris for at tilfredsstille alliancen med den store partner, USA.
Der er jeg glad for SF's standpunkt.
Jeg forsøger gerne igen, men det er klart, at det forudsætter, at statsministeren ikke er så fuldstændig optaget af sin egen tanke, at han ikke er i stand til at lytte til, hvad der bliver sagt.
Vi er tilhængere af, at man løser konflikter internationalt i form af de internationale spilleregler og ikke ved, at stærke lande går selv.
Det er statsministeren uenig i, så der skiller vi principielt.
Det, der i sin tid var diskussionen, var, om Blix, som han bad om, skulle have lov til ikke i år, ikke i uger, men i nogle ganske få måneder at afslutte sine opgørelser over masseødelæggelsesvåben.
Det syntes vi han skulle, det syntes statsministeren ikke.
Påvirker det ikke statsministeren?
Mit svar er, at i modsætning til statsministeren, der er villig til at bryde enhver type af international lov, insisterer vi på den type af internationale aftaler, der også lægger pres på diktatorer som Iraks Saddam Hussein, men gør det på en måde, der er velovervejet, der er støttet af verdenssamfundet, så man ikke fra at have et system, der var ondartet og slemt, anbringer et land i en fuldstændig kaotisk situation.