Søren Kolstrup (EL), 2001-04-05:
Ja, der er jo ikke et øje tørt.
Denne redegørelse indeholder lutter smukke hensigter.
Jeg kan i hvert fald ikke finde nogen hensigt, man kunne sætte spørgsmålstegn ved.
Man vil gøre noget for videreuddannelsen, man vil gøre noget for vores produktionsgrundlag, og ikke nok med det: Her har vi et columbusæg, siger man, der skal være til gavn for regionen, måske for nærområdet, for erhvervslivet, for væksten, for konkurrencen, for eleverne, for de studerende, for alle.
Det er jo bare godt.
Det er så godt, at det er utrolig svært at finde en opposition mod det, hvis det var det, man havde lyst til.
Jeg har dog to forhold, jeg skal problematisere, og det ene er spørgsmålet om processen.
Enhedslisten er enig i den betragtning, der ligger i redegørelsen: Først praksis, derefter lovfæstelse.
Men jeg vil gerne spørge, om det er korrekt opfattet, at forudsætningen for at få lov til at uddanne inden for erhvervsakademiuddannelserne, som jo er den væsentligste grundstamme for dem, er, at man bidrager aktivt til erhvervsakademier.
Hvis det er korrekt forstået, er spørgsmålet, om det ligger i den nuværende lovform, og hvis det ikke gør det, bliver der måske tale om en eller anden
form for behov for snarlig lovfæstelse, i hvert fald på det punkt. Jeg synes generelt, det er rigtigt at sige, at hvis man vil en ligelig udvikling i dette samfund under de herskende samfundsvilkår, er uddannelse et af de bedste instrumenter til det.
Det er ikke let, men det er faktisk det eneste effektive redskab, vi har. Der skal ikke være tvivl om, at Enhedslisten ønsker og slås for nogle andre samfundsforhold, hvor vi i anderledes høj grad kan bruge produktionsgrundlaget som en faktor til at udjævne.
Det kan man som bekendt meget vanskeligt under kapitalismen, f.eks. var det smukt, hvis vores fødevareproduktion havde langt større spredning end arbejdede hen mod ét slagteri i Danmark.
Det er vanvid, og jeg mener
Det kræver samfundsindgreb, men lad det ligge.
Jeg siger det bare for at understrege, at indtil videre har vi uddannelse som et vigtigt instrument også i regionalpolitikken.
Det er rigtigt, som det siges i redegørelsen, at der er midler til stede.
Men hvis det er korrekt, som mange har været inde på - og det er jeg bange for - at erhvervsskolerne skranter, er der jo behov for at give sektoren et ekstra løft, og det springende punkt er, om der er penge nok.
Der skal ikke herske tvivl om, at Enhedslisten er meget indstillet på at vurdere, om der er tilstrækkeligt med midler, og vi vil løbende være med til at gøre det.
Flere ordførere har været inde på det, og selv om det ikke lige er i fokus i dag, er der et problem med handelsskolerne og deres økonomi.
Vi er enige med dem, der har sagt, at taxametrene er for ringe, og vi er enige med dem, der har sagt - det er måske ikke så mange, det er måske kun én i virkeligheden - at taxameteret ikke er et instrument, et redskab, der kan stå alene, i hvert fald til at sikre en god finansiering.
Men vi hører også til blandt dem, der siger, at hvis det virkelig skulle komme dertil, at vi skal tildele erhvervsskoleområdet flere midler, vil det forudsætte en nyorganisering af disse skolers måde at agere på og styre på og lege med penge på.
Vi er ikke bare nogle, der kommer og siger: Værsgo, her er penge.
Der skal være en langt mere grundlæggende drøftelse af, hvordan disse skoler agerer, både økonomisk og demokratisk.