runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-10-06:
Det helt store problem er jo, at uanset om man har satsregulering eller ej, lykkes det den her regering at skære i de ydelser, den vil skære i.
Det, jeg siger, er: Hvis det er, man vil have en satsregulering, kan man sagtens det med den lov, der er i dag.
Det kræver faktisk en meget lille ændring, det handler nemlig bare om at fjerne det, der består i, at man tager 0,3 pct. hvert år.
Det er to sætninger, der skal ud af loven.
Det er jo klart, at det er det, man skal gå efter.
Jeg vil bare gerne vide, om SF går ind for, at man får ændret satsreguleringsloven, sådan at vi får en fuldstændig ens udvikling i overførselsindkomsterne og de ikke halter længere og længere bagud, og at man også retter op på det tab, der har været siden 1991, som f.eks. har betydet, at dagpengemodtagere i dag modtager næsten 6.000 kr. mindre i dagpenge bare på grund af det her forlig, end de ville have gjort, hvis de var blevet reguleret på linje med lønudviklingen.
Villy Søvndal (SF), 2005-10-06:
Kort til historikken, som jeg tror hr. Jørgen Arbo-Bæhr er opmærksom på, nemlig at det her forlig blev lavet under den tidligere Schlüterre gering, som ville afskaffe enhver type af regulering af overførselsindkomster.
Så var der et flertal rundt om regeringen, der sikrede, at vi fik den regulering, vi har i dag.
Nu kan jeg ikke svare med et modspørgsmål, men jeg vil godt give udtryk for en bekymring.
Den nemmeste sag i verden er at opsige det her forlig.
Hvad vil der så ske?
Tror hr. Jørgen ArboBæhr, at det nuværende flertal i Folketinget vil lave en sikring af reguleringen af overførselsindkomster, der vil erstatte det nuværende forlig?
Hvis man tror det, skal man selvfølgelig spille spillet.
Jeg tror ikke på det.
Jeg tror, at der vil blive forholdsvis stor jubel hos de mest krogede hjerner i Dansk Folkeparti.
Jeg tror, at finansministeren vil se virkelig lettet ud.
Hvorfor det?
Fordi det ville give en mulighed for at lave regulering af bestemte ydelser, som man gerne ville regulere, mens andre ydelser, som man i øvrigt har beskåret i den her periode, formentlig ville blive sat uden for regulering.
Det er den store bekymring, og den bekymring synes jeg måske Enhedslisten skulle fundere lidt mere over.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-10-06:
Jeg savnede i det forslag til vedtagelse, hr. Villy Søvndal læste op, nok lidt konkrete bud på, hvordan man går op imod den stigende ulighed.
Specielt savnede jeg ét punkt.
Jeg savnede det, at man går op imod det ulighedsskabende og dybt asociale, der består i, at der hvert år tages penge fra overførselsindkomsterne til den såkaldte satsreguleringspulje
; det, der betyder, at overførselsindkomsterne af pensioner, af dagpenge og af kontanthjælp halter længere og længere bagud i forhold til lønudviklingen; det, der består i, at man f.eks. i år skulle have udbetalt mere end 4 mia. kr. mere til dagpenge, til kontanthjælp og til pensioner, hvis det var, at man ikke havde taget de penge.
Villy Søvndal (SF), 2005-10-06:
Jeg tror, hr. Søren Espersen fortolker meget frit.
Det, jeg gjorde rede for, var, at min bekymring er, at Dansk Folkeparti, synes jeg, med sine udtalelser og sin måde at agere på er med til at skabe fantastisk meget vrede, fantastisk meget afmagt og fantastisk stor fornemmelse af manglende anerkendelse.
De leger hele tiden på en grænse, hvor det er lige før, det bliver sådan over grænsen.
Det synes jeg at Dansk Folkeparti skulle lade være med.
Jeg synes ikke, det er klædeligt for et politisk parti i Folketinget at lege med den ild, så det vil jeg bede Dansk Folkeparti om at overveje at lade være med.
Jeg er ikke sikker på, at Dansk Folkeparti vil det, for jeg tror, at en stor del af Dansk Folkepartis – hvad skal man sige – egen fornemmelse for politik drejer sig om, at det er vigtigt at udfordre netop de der grænser.
Men jeg har ikke med mine udtalelser sat nogen som helst på plads.
Jeg er tilhænger af et frit samfund, hvor man, så længe man holder sig inden for rimelighedens grænser, ytrer sig.
Søren Espersen (DF), 2005-10-06:
Det tager jeg som et tilsagn om, at hr. Villy Søvndal nu vil tage en alvorlig samtale med hr. Kamal Qureshi.
Det er jo klart, at sådan nogle udtryk som brune danskere kan man anstændigvis ikke have med i debatten, og jeg er meget glad for, at hr. Villy Søvndal nu tager afstand fra det.
Jeg imødeser også på en eller anden måde, at det her bliver offentligt kendt, måske oven i købet i forbindelse med at hr. Kamal Qureshi selv kan stå frem og beklage de her meget, meget uheldige udtalelser.
Villy Søvndal (SF), 2005-10-06:
Må jeg ikke godt sige, at det, som jeg synes er det allermest bekymrende i den nuværende debat, er, at debattens tone er blevet så hård, som den er.
Det var vel grunden til den megen opstandelse, at der selv i Dansk Folkepartis meget rå optik er en grænse for, hvad man kan.
Når jeg læser igennem, hvad Dansk Folkepartis ledende medlemmer har sagt igennem årene, må jeg nok sige, at jeg synes, at der er mange udtalelser, der er med til at gøre den her debat fantastisk meget mere besværlig, end den behøvede at være.
Jeg bruger vendingen »nogen der har en anden etnisk oprindelse end dansk«, når jeg udtaler mig.
Det synes jeg er sådan det mest præcise udtryk.
Kuupik Kleist (IA), 2005-10-06:
Nu kan jeg af naturlige årsager kun udtale mig om det konkrete indhold af aftalen vedrørende et konkret dump, som er blevet registreret, og som er blevet analyseret for sit indhold, hvor den danske stat har påtaget sig ansvaret for oprydningen og påtaget sig udgifterne i forbindelse med den oprydning.
Marianne Jelved (RV), 2005-10-06:
Jeg har endnu en gang lyttet til hr. Høgni Hoydals tale, som jo har det med at røre ved et eller andet.
I hvert fald kommer jeg til at høre efter.
Hr. Høgni Hoydal taler om den danske selvforståelse.
Jeg forstår meget godt det, der bliver sagt, men føler trang til at replicere med følgende: Om færingerne, gerne inklusive hr. Høgni Hoydal, kan have en forståelse af, at hele rigsfællesskabskonstruktionen faktisk betyder noget for nogle danskere og er noget, det er meget værdifuldt at holde fast i, fordi der trods alt er en fælles kulturel basis, som udvider Danmark og giver en rigdom, som vi meget nødigt ville undvære, og en forståelse af, at det i en verden, som jeg nu i disse dage karakteriserer som værende i en globaliseringens tidsalder, som gør, at vores gensidige afhængighed på kryds og tværs af globen bliver mere og mere synlig, da virker fuldkommen forkert, at den gensidige afhængighed skulle føre til en regulær afskæring af en navlestreng?
Jeg ved ikke, hvad jeg skal finde af andet billede.
Det er et forkert billede, men hr. Høgni Hoydal ved alligevel, hvad jeg mener.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-10-06:
Det var dog en trist, opgivende, bagudskuende, defensiv tilgang, hr. Morten Østergaard her har til tilværelsen, når han siger, at lige så sikkert som der er en vinder, så er der også en taber.
Har hr. Morten Østergaard aldrig hørt om det fænomen, at man faktisk kan lave nogle fornuftige ting, hvor der er to vindere?
Det står vi netop med her, når det gælder globalisering, at det kan blive sådan, at alle kan blive vindere.
De fattige lande bliver vindere ved at få en bedre adgang til verdensmarkedet, som giver dem bedre mulighed for at tjene penge.
Så øges levestandarden i de fattige lande, så får de en større købekraft, så køber de flere varer hos os, så vi kan oprette nye job til erstatning for de gamle, der bliver nedlagt.
Det er en fordel hele vejen rundt, og det er netop det, der er karakteristisk ved globaliseringen, at der er der to vindere eller rettere: Der er mange vindere.
Det er ikke sådan, at når der er en vinder, så er der også en taber.
Morten Østergaard (RV), 2005-10-06:
Ja, det skal jeg love for.
Det er bare ikke gået op for nogen af dem, der beskæftiger sig med det her område, herunder dem, der interesserer sig allermest for det i Center for Racediskrimination.
De har heller ikke oplevet det.
Men det er jo interessant, for reglen blev jo indført i slutningen af 2002, og hvis det var for at undgå diskrimination, at man ændrede reglerne i 2003, så må statsministeren jo så erkende, at der i det mindste fra reglen blev indført og til 2003 så er foregået diskrimination.
Derudover vil jeg så gerne henvise til statsministeren, som siger, at vi skal gøre Danmark til en vinder i globaliseringen; det kom i åbningstalen.
En vinder.
Det kræver jo sådan set, at der er en kamp, hvor der også er en taber.
Jeg synes, at det kunne være interessant at få udforsket her i dag: Hvem er det, der skal være tabere i globaliseringen?
Hvem er det, statsministeren tænker på?
Er det Tyrkiet, der skal være taber i globaliseringen, fordi statsministeren virkelig vitterlig ikke ønsker at have det med i EU?
Er det muslimerne, som Dansk Folkeparti, regeringens støtteparti, mener er en kræftsvulst på det danske samfund?
Eller er det i virkeligheden danskere, som helt i tråd med globaliseringen forelsker sig over grænserne, men ikke kan få lov at leve her i landet med dem, de elsker?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-10-06:
Jobkortordningen handler ikke om studerende.
For så vidt angår diskussionen om studerende, har integrationsministeren trukket sine planer tilbage.
Det tror jeg at hr. Morten Østergaard er klar over.
Det, vi her taler om, er jobkortordningen.
Det er for mennesker, som er uddannede og skal have et job.
Det er vigtigt, at disse her ting tilrettelægges sådan, at der ikke diskrimineres, og hvis det var sådan, at man ikke gav en dispensation for danske statsborgere, der har samme job som dem, der er omfattet jobkortordningen, så ville de blive stillet dårligere end udlændinge, der kommer til landet på jobkortordningen, så for at have ligestilling og undgå diskrimination har man gi vet den dispensation i sin tid, og den er der også givet oplysning om.
Morten Østergaard (RV), 2005-10-06:
Statsministeren har ved mange lejligheder, helt tilbage fra 2001, talt om den faste og fair udlændingepolitik og herunder også 24-års-reglen, som har været en central pille for regeringen i kampen mod tvangsægteskaber.
Det er nu kommet frem, at allerede før sidste valg havde regeringen lempet 24-års-reglen for de grupper, som også var omfattet af jobkortordningen, dvs. læger, dvs. sygeplejersker, dvs. ingeniører, og dvs. it-medarbejdere, som altså ikke efter regeringens opfattelse krævede den samme skrappe kur mod tvangsægteskaber.
Kan statsministeren i dag forklare, hvor det er, at statsministeren og regeringen finder, at der er dokumentation for, at tvangsægteskaber foregår i mindre grad blandt lægestuderende end blandt journaliststuderende, blandt jurister end blandt sygeplejersker eller blandt it-medarbejdere end blandt tømrersvende?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-10-06:
Ja, altså undskyld jeg siger det, men det er jo det sædvanlige hokuspokus fra Enhedslisten: at bruge dagpenge som større tilskud til ansættelse af mennesker inden for det offentlige.
Det, vi vil, er at sørge for, at der er det personale, der skal være inden for ældreplejen, til at passe vores børn og på sygehusene osv., og faktisk er det gået sådan.
Det er der så nogle af mine egne, der ikke er så glade for, men faktisk er det gået sådan, at der er blevet flere ansat inden for det offentlige i løbet af den tid, vi har haft regeringsansvar.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-10-06:
Vi kan herindefra beslutte, at der er flere hænder, der skal i arbejde.
Vi kan i forbindelse med den offentlige sektor beslutte herindefra, at der afsættes midler til, at man i kommunerne, på plejehjemmet, skolerne, daginstitutionerne får plads til flere hænder, så der er flere om at dele arbejdet.
Vi kan herindefra beslutte en lovgivning, sådan at man også ude på de private arbejdspladser kan bruge dagpengene aktivt til at fordele arbejdet på flere hænder.
Vi kan gøre meget for at sætte arbejdstempoet ned også ved hjælp af lovgivning.
Det er bare et bud på, hvordan vi kan komme videre i kampen mod stress, og jeg synes, at statsministeren skulle prøve at åbne op for, at vi får fordelt det arbejde bedre ved, at vi kan bruge pengene aktivt.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-10-06:
Med al respekt så tror jeg ikke, man kan lovgive mod stress.
Det, der er vigtigt, er, at der er en arbejdssituation, og at der er et arbejdsmiljø ude på de enkelte arbejdspladser, som gør, at man kan udføre sit arbejde uden at komme i en stresset situation.
Og det kan vi altså ikke dirigere fra Folketinget.
Det er noget, man i høj grad må klare ude på arbejdspladserne i et samarbejde mellem fagbevægelsen og arbejdsgiverne.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-10-06:
Nu prøvede jeg at høre meget efter statsministerens replik her.
Statsministeren forholdt sig overhovedet ikke til et af de hovedemner, der har været i debatten, nemlig det, at den her rege ring i hele sin levetid har skabt øget ulighed og for nogle grupper også øget fattigdom.
Nu har vi tidligere koncentreret os meget om dem, der er udstødt fra arbejdsmarkedet, og lad mig så lige spørge statsministeren, om han ikke i det mindste vil forholde sig til den fattigdom, som rammer dem, der er på arbejdsmarkedet, dem, som rammes af stress i deres hverdag.
Over en femtedel af alle danskere rammes af stress i deres arbejde i en sådan udstrækning, at det går ud over deres helbred, og vel at mærke sådan, at tre ud af fire af dem, der får anmeldt en arbejdsskade på grund af stress, er kvinder, typisk kvinder i den offentlige sektor.
Hvad er så regeringens svar på det problem, at folk i arbejde arbejder sig selv til nedslidning og stress, ikke mindst i den offentlige sektor?
Hvordan vil man sikre, at arbejdsmarkedet ikke udstøder folk på grund af stress?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-10-06:
Tog skal køre til tiden, skinnerne skal være i orden, og det tager denne regering sig af.
Vi har i et stort forlig her i Folketinget aftalt mere end 10 mia. kr. – mere end 10 mia. kr. – i investeringer på jernbaneområdet, bl.a. til nye skinner.
Det, man må undre sig over, er, at Socialdemokratiet sad med regeringsansvar i 9 år og ikke gjorde noget som helst.
Det er sket over en lang periode, hvor Socialdemokraterne ikke har taget sig af det.
Men det bruger vi ikke som nogen undskyldning.
Vi har taget os af det og lavet en aftale om mere end 10 mia. kr. i investering.
Helle Thorning-Schmidt (S), 2005-10-06:
Jeg skal finde udskrifter af statsministerens udtalelser, for der blev sagt meget tydeligt i TV 2nyhederne, at det er spørgsmål, som er så små og ubetydelige, at det ikke er noget, der berører os her i Folketinget.
Jeg tror, det er meget vigtigt, at statsministeren giver en klar melding til de pendlere om, at de ikke alene bare skal vente på tog, men også skal vente på, at hr. Fogh vil komme med nogle svar på, hvad de skal gøre for at få tog til tiden, så de ikke skal spilde tiden rundtomkring i togene.
Jeg ville synes, at det ville klæde statsministeren at komme med et klart budskab til alle disse pendlere, som stadig venter på både tog og hr. Fogh.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-10-06:
Tog skal køre til tiden, og hindbær skal være rene og sunde.
Altså så enkelt er det.
Helle Thorning-Schmidt (S), 2005-10-06:
Jeg må indrømme, at det var mig, der forleden dag havde en opfattelse af, at det virkede, som om statsministeren var på en lidt anden planet end os andre, for de ting, som optager os, hindbær, som er giftige, tog, der ikke kører til tiden, valgte statsministeren slet ikke at berøre.
Det blev så bekræftet tirsdag aften, da statsministeren sagde, at han jo ikke havde tid til at komme ind på alle mulige småting, og at de ikke berørte borgerne i deres dagligdag.
Derfor vil jeg godt spørge: Mener statsministeren virkelig, at hindbær, som gør folk syge, ikke er noget, der berører folk i deres dagligdag?
Og mener statsministeren, at tog, der gentagne gange ikke kører til tiden til stor gene for pendlerne i dette rige, ikke er noget, der berører folk i deres dagligdag og noget, som vi ikke bør beskæftige os med her på Christiansborg?
Høgni Hoydal (T), 2005-10-06:
Tak for de ord.
Jo, selvfølgelig er der stærke følelser involveret, det er jeg også glad for at hr. Ole Stavad bekræfter.
Jeg er også glad for, at han her gentager det, som jo har været sagt så ofte, at hvis der etableres et flertal – nu har der jo engang været et flertal, jeg skal ikke komme ind på historien her, men den burde vi også gøre op med – og hvis man virkelig tror på folkeretten og den lighed og de rettigheder, som den giver, nemlig at ethvert folk har lov til at bestemme sin egen fremtid, så kræver det jo også, at et folk også aktivt kan være med til at lave en ordning, hvor det også praktisk kan lade sig gøre, og hvor det ikke bliver det her med, som jeg tror en dansk politiker engang sagde det, at hvis Færøerne smækker med døren, smækker vi med kassen.
Så ser befolkningen på Færøerne det jo som en trussel snarere end som en mulighed.
Ole Stavad (S), 2005-10-06:
Jeg vil også godt komplimentere hr. Høgni Hoydal for den tale, han holdt, for den var på mange måder tankevækkende, også med hensyn til hvad det er for en udvikling, man kan sidde og have bekymringer om i forhold til sine værdier og holdninger i det danske samfund.
Derfor kan jeg ikke i forlængelse af det, fru Marianne Jelved sagde, lade være med at gøre den bemærkning, at jeg tror faktisk, at vi er ret mange, der har en meget stærk fællesskabsfølelse over for Færøerne og færinger og Grønland og grønlændere.
Men jeg synes alligevel, at det er vigtigt at få sagt til hr. Høgni Hoydal, at hvis det er sådan, at der træffes en beslutning på Færøerne eller i Grønland om, at man ønsker selvstændighed, så vil jeg, selv om jeg personlig har den meget stærke følelse over for de to dele af det, der i dag er det danske rige, stemme for, at vi selvfølgelig skal tilslutte os en sådan selvstændighed, selv om jeg vil græde indvendig, mens jeg gør det.
Høgni Hoydal (T), 2005-10-06:
Jeg er glad for, at fru Marianne Jelved går aktivt ind i den her diskussion, for jeg synes, at vi kommer videre, når vi diskuterer sådan nogle ting.
Altså jeg forstår det godt, og til det med et kulturelt fællesskab vil jeg sige
: Som sagt står jeg selv midt i det med en dansk farmor, jeg har boet i Danmark, og jeg er glad for det danske samfund på alle områder, men jeg ser ikke nogen grund til, at det fællesskab skulle blive værre, ved at vi opnår, kan man sige, fuldt demokrati og fuld selvstændighed på Færøerne.
Jeg siger jo også, at selvstændighed i dag ikke er et spørgsmål om at isolere sig eller komme væk fra nogen.
Det er jo et redskab til at samarbejde med.
Sådan ser jeg selvstændighed i dagens verden.
Det er et adgangskort til at deltage og tage ansvar i verden, og jeg forstår stadig væk ikke, hvorfor det fællesskab, som fru Marianne Jelved så pænt omtaler, skulle ødelægges af en politisk selvstændighed.
Tværtimod.
Marianne Jelved (RV), 2005-10-06:
Blot dette enkle, at når hr. Høgni Hoydal taler om den danske selvforståelse på den måde, som det skete lige før, føler jeg trang til at nuancere den danske selvforståelse med at sige, at den for mig omfatter et fællesskab med Færøerne og Grønland.
Så kan vi tale om, hvad der er inde i det fællesskab, men det fællesskab eksisterer, det kan ikke slettes, og der vil jeg spørge, om hr. Høgni Hoydal fornemmer det samme?
Pia Kjærsgaard (DF), 2005-10-06:
Jamen det er jo altid op til domstolene at vurdere, om folk overtræder landets love.
Det må landets domstole altså bestemme, men folk kan jo ikke sidde og være bange for at sige noget, for sæt nu de skulle blive dømt for et eller andet.
Altså, måske bliver man dømt, og det er så det.
Men hvad er det egentlig, vi skal?
Skal vi lade være med at udtale os?
Skal vi have svenske tilstande i det her land, hvor ingen overhovedet tør ytre sig om udlændingelovgivningen?
Det er ikke det, jeg ønsker, og jeg troede egentlig, at Det Radikale Venstre, som et eller andet sted jo også har frihed på programmet, eller i hvert fald havde det i gamle dage, også hyldede ytringsfriheden, men det kan jeg forstå ikke er tilfældet.
Jeg kan ikke forklare det meget anderledes, end at det er domstolene, der står for dommene i det her land.
Dem må man selvfølgelig rette sig efter, og det gør vi da naturligvis også i alle sammenhænge.
Per Clausen (EL), 2005-10-06:
Jamen det takker jeg da for.
Jeg synes selvfølgelig ligesom hr. Jens Rohde, at det ville være rart, hvis Socialdemokraterne kom til fornuft og droppede det her ikke ret smukke ægteskab, som de på nogle områder indgår med regeringen.
Men jeg synes også, at hr. Jens Rohde er lidt fantasifuld indimellem, og i hvert fald på socialpolitikkens område ville det nok være en god idé, hvis statsministeren gav socialministeren lov til at give hr. Jens Rohde et lille kursus.
Der er faktisk mange kontanthjælpsmodtagere, som i nøje overensstemmelse med lovgivningen får kontanthjælp, selv om de for tiden ikke er i stand til at arbejde.
Det er de ikke så glade for, for de ydelser, de ellers skulle være på, er højere, må jeg sige til hr. Jens Rohde.
Der er altså folk, der rammes af kontanthjælpsloftet, der ikke kan arbejde.
Der er også folk, der rammes af kontanthjælpsloftet, der ikke kan få noget arbejde – det er jo det andet problem.
For mens hr. Jens Rohde taler om, at arbejdsløsheden er faldende, er der over 900.000 mennesker, der står uden for arbejdsmarkedet.
Pia Kjærsgaard (DF), 2005-10-06:
Selvfølgelig er man nødt til at indordne sig, når man har fået en dom, sådan er det.
Men at Dansk Folkeparti af den årsag skulle sige, at vi så er fuldstændig enige i den dom, jamen det er da noget andet, det er da noget fuldstændig andet.
Det tager vi selv stilling til.
Har fru Lotte Bundsgaard ikke set det?
Lotte Bundsgaard (S), 2005-10-06:
Jeg har ikke set det.
Pia Kjærsgaard (DF), 2005-10-06:
Nu blev der jo, inden fru Lotte Bundsgaard kom på talerstolen, fremsat et forslag til vedtagelse, og jeg vil da gerne høre, hvordan man stiller sig fra ...
Lotte Bundsgaard (S), 2005-10-06:
Der er ingen tvivl.
Vi står fast på skatteloftet, for vi mener nemlig ikke, at danskerne behøver at frygte store skattestigninger.
Derfor har vi også fremlagt et finanslovforslag, der viser, at vi ikke mener, at der er behov for at sætte skatterne op i øjeblikket.
Vi mener ikke, at der i et rigt land som Danmark er behov for skattestigninger.
Vi mener, at vi skal investere i uddannelse og forskning, så vi får en veluddannet arbejdskraft, så vi har noget at leve af, også om 10, 20 og 30 år, og fordi vi holder så meget af velfærdssamfundet, mener vi også, at der er behov for reformer, så vi også om 10, 20, 30 og 40 år har råd til at pleje vores gamle endnu bedre, end vi gør i dag, og kan passe vores børn i daginstitutionerne.
Jeg synes bare, det er lidt paradoksalt at høre den konservative politiske ordfører, der i forgårs bankede kulturministeren på plads, fordi han havde sagt, at nu må De Konservative melde ud med velfærdsreformer.
Ordføreren sagde, at det ikke kan lade sig gøre, for De Konservative melder ikke ud med velfærdsreformer, før regeringen har fremlagt sine forslag.
Pia Christmas-Møller (KF), 2005-10-06:
Der er nemlig stringens i vores linje.
Vi har allerede fremlagt vores reformforslag, og derfor vil vi selvfølgelig ikke gøre det igen, for vi mener det samme.
Det kan man desværre ikke sige om Socialdemokratiet, og det er derfor, jeg gerne vil have det afdækket nu.
Hvad er det for en kurs, Socialdemokraterne regner med at lægge for det kommende folketingsår?
Ergo giver jeg nu den socialdemokratiske ordfører chancen for at fortælle os: Er man på zig- eller på zagkurs?
Skattestigninger, et skattestop eller et skatteloft?
Hvad er den aktuelle position for Socialdemokraterne lige for tiden?
Lotte Bundsgaard (S), 2005-10-06:
Jeg synes, fru Pia Christmas-Møller skulle tage at læse vores finanslovforslag, for her beskriver vi nemlig vores kurs ganske klart.
Derudover har vi fremlagt et reformforslag, der viser, hvordan vi vil sikre, at velfærdssamfundet også kan hænge sammen på sigt.
Nu er jeg lidt i tvivl om, hvad De Konservative vil, for i sidste uge sagde kulturministeren, at De Konservative vil fremlægge et forslag til reformer, så man kan se, hvad De Konservative vil.
Men i går sagde fru Pia Christmas-Møller, at det vil man ikke alligevel, så jeg vil sige: Modsat De Konservative har vi fremlagt to konkrete forslag, der viser vores kurs, men hvad vil De Konservative?
Det kan man spørge sig selv om.