Hanne Severinsen (V), 2003-01-24:
Med dette lovforslag får vi en enestående mulighed for at fremtidssikre universiteterne i deres rolle som forsknings- og uddannelsesinstitutioner i det videnssamfund, hvor konkurrencen om udvikling af viden bliver benhård ligesom kravene til uddannelsernes kvalitet og relevans.
Viden er i stigende grad blevet afgørende for et lands udvikling, og det bliver en udfordring for universiteterne, som de skal have mulighed for at løfte.
Hvis de skal have flere opgaver og ressourcer, så må der også i samfundet være tillid til, at der sker en ansvarlig og faglig, effektiv udnyttelse af midlerne.
Overskriften for reformerne er frihed under ansvar.
Den nye universitetslov bygger på, at universiteterne bliver selvejende, hvilket bl.a. betyder, at de selv for fremtiden kan disponere over tilskud og andre indtægter, og at de kan opbygge formuer adskilt fra staten.
Det bliver så op til fremtiden, op til de enkelte universiteter, om de på sigt vil forhandle om bygningsovertagelse, ellers administreres de efter SEA-modellen.
Der bliver større frihedsgrader, regler og bekendtgørelser
bliver saneret, og hovedprincippet bliver, at universiteterne selv skal kunne tilrettelægge deres uddannelsestilbud under ansvar for, at kvaliteten er i orden, og at der følges op på evalueringerne.
Kvalitetssikringen vil blive indbygget i udviklingskontrakterne, universiteterne bliver ansvarlige for, at uddannelserne bliver fleksible, og at man lettere kan skifte universitet.
Der bliver mulighed for efter bachelor at vælge mellem flere relevante kandidatuddannelser og dermed nye kombinationer af bachelor- og kandidatuddannelserne.
Den individuelle studie- og erhvervsvejledning under studieforløbet skal styrkes.
Loven forpligter også universiteterne til at varetage efter- og videreuddannelse og at medvirke til, at den nyeste viden gøres tilgængelig for de videregående uddannelser uden forskning. Udviklingskontrakterne bliver det vigtige fremtidige instrument, der sikrer kontrakten til samfundet.
Det er her, det enkelte universitet fastlægger visioner og overordnede indsatsområder og udviklingsstrategi. Den ny ledelsesstruktur vil med en handlekraftig bestyrelse være dem, der bliver ansvarlige for at leve op til udviklingskontraktens målsætninger.
Bestyrelsen skal have eksternt flertal, som kan fungere som brobyggere og ambassadører over for det omgivende samfund.
Jeg vil godt understrege, at de eksterne medlemmer af bestyrelsen udpeges i kraft af egen person og ikke som repræsentanter for bestemte særinteresser modsat det indtryk, man har fået fra dele af pressen.
Universiteterne bliver selvstændige; de nye bestyrelser skal afspejle universiteternes opgave og profil og sammensættes bredt.
Hermed undgår vi en ensidig repræsentation af bestemte sektorer.
Der er derfor ingen grund til den kritik, der er rejst.
Det er blevet sagt, at de studerendes indflydelse mindskes, men tværtimod.
Der får de studerende stor indflydelse ved at være med til at foretage de strategiske prioriteringer på universiteterne.
De studerende skal også stadig have halvdelen af pladserne i studienævnene og dermed afgørende indflydelse på deres studier, ligesom de nu får sikkerhed for, at der følges op på dårlige evalueringer.
De studerendes vilkår bliver yderligere forbedret ved, at man får større frihedsgrader i sammensætningen af uddannelserne og valget af de relevante moduler, der kan passe ind i deres fremtidige udviklingsmuligheder. Rektor, dekaner, institutledere skal være ansatte på basis af deres indsigt og kompetencer og evne til at inspirere omgivelserne, i stedet for som nu i højere grad at bygge på kollegiale hensyn, som ofte kan føre til, at man foretrækker konsensus frem for at prøve nye veje. Dagbladene er i denne tid fyldt med jammerartikler om konsekvenser, der, hvis de virkelig var rigtige, også ville skræmme mig.
Der er foranstaltet underskriftindsamlinger, hvor mange universitetsansatte udtrykker deres afstandtagen
fra denne nye lov.
Jeg tror og håber på, at en del af den modstand bygger på mytedannelser, som har været i omløb det sidste års tid, godt hjulpet af dele af pressens egen produktion af historier.
Jeg er overbevist om, at modstanden først og fremmest siger noget om, hvad man tror, reformen indeholder, end hvad der rent faktisk er indeholdt i dette lovforslag.
Nej, den slås netop fast, først og fremmest i formålsparagraffen, hvor det udtrykkeligt siges, at universiteterne varetager grundforskning og er forpligtet til at værne om forskningsfriheden og forvaltningen af den akademiske arv.
Fratages universiteterne eneret på doktorgraden?
Nej, det har aldrig været på tale.
Skal undervisningen ikke mere basere sig på forskning?
Tværtimod, det slås udtrykkeligt fast, at universitetet leverer forskningsbaseret undervisning på højeste - højeste - internationale niveau.
Erhvervslivet, påstås det, vil fremtidig komme til at diktere universiteterne, hvad de skal forske i, og hvordan de skal forske.
Nej, tværtimod.
Hensigten er ikke at levere virksomhedsforskning, det er virksomhederne meget bedre til at gøre selv.
Hensigten er, at man skal levere grundlæggende viden og gode kandidater.
Som noget nyt bliver det understreget, at universiteterne med afsæt i deres forskning skal tilføre samfundet forskningsresultater til fremme af vækst, velfærd og udvikling.
Det skal vi nemlig blive bedre til.
Og det er derfor, vi skal have et bedre samspil, så vi får et større videnindhold i vores produktion.
Alle undersøgelser viser nemlig, at her foregår den største værditilvækst, og det er den, der i sidste ende skal sikre, at velfærdssamfundet kan finansieres i fremtiden.
Det bliver rigtig nok understreget, at uddannelserne skal tilstræbe at være relevante for forbrugere og aftagere, og at de skal være tidssvarende, men det kan jeg ikke rigtig forestille mig at der er nogen der synes er forkert. I det fremsatte lovforslag er der indarbejdet en del ændringer i forhold til det udkast, som blev sendt til høring.
Der er i høj grad blevet lyttet til de konstruktive ændringsforslag, så derfor håber jeg, at de protesterende i universitetsverdenen vil lytte til, hvad vi siger og gør, og ikke til myterne om, hvad man vistnok tror må ligge bag af hensigter.
Det er en særdeles vigtig lovgivning, vi diskuterer i dag.
Og jeg håber, at vi får en konstruktiv og grundig forhandling i udvalget om det.
Derudover håber jeg, at endnu flere, når vi har fået denne konstruktive drøftelse i udvalget, så måske kan tilslutte sig loven.
I tilknytning til dette lovforslag behandler vi også i dag i Undervisningsministeriets regi lovforslag nr. L 126, som er en konsekvenslovgivning, som følger af den nye universitetslov.
Den skal jeg så også anbefale her på vegne af vores uddannelsesordfører fru Gitte Lillelund Bech og i det hele taget anbefale de to lovforslag til velvillig behandling i Uddannelsesudvalget.