runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Bodil Kornbek (KD), 2004-11-30:
Dermed sidestiller lovforslaget SFO med andre ordninger, så forældre også på dette område kan få søskenderabat eller friplads, og det finder vi utrolig positivt.
Med hensyn til omfanget af SFO fremover og de rammer, der bør være, går vi gerne ind i en diskussion om det miljø, børnene skal færdes i.
Som også De Radikales ordfører var inde på, skal børnene have tid og rum til ro og fordybelse.
Men vi tilslutter os lovforslaget, og vi forventer også, at det vil få nogle positive konsekvenser for et betragteligt antal børn i økonomisk trængte familier.
Line Barfod (EL), 2004-11-30:
Enhedslisten er glad for, at regeringen har ændret holdning, siden man var i opposition, og nu vil gøre noget ved det hul i lovgivningen, som bl.a. vi tidligere har fremsat forslag om at lukke.
Jeg håber, ministeren kan forklare, hvad argumentet er for holdningsændringen.
Det kunne være rart at høre, så vi ved, hvad det er, vi skal gøre for at få ændret flere holdninger hos Venstre.
Det er jo altid et godt tidspunkt at få en sag i medierne.
De havde det store problem, at de var studerende og derfor ikke havde råd til at betale for SFO, når de boede i en kommune, som ikke havde friplads.
Derfor stod de med det meget svære valg, om de skulle holde op med at studere for at tage et arbejde og få råd til at betale for at få deres børn i en fritidsordning, eller om de skulle finde en eller anden mærkværdig alternativ løsning, som ikke kostede så meget, fordi de simpelt hen ikke havde råd til at betale for SFO'en.
Det er en stor glæde, at man nu fjerner det hul, så fripladsordningen også kommer til at omfatte børn, der går i SFO, og vi håber, at den parallelitet, regeringen ønsker at skabe med forslaget, vil brede sig.
Som også andre ordførere har været inde på, er det et meget stort problem, at mange kommuner vælger at etablere udvidede SFO'er, som også er for de små børn, alene fordi det er billigere.
Det kunne derfor være godt, hvis vi kunne sikre, at der var nogle minimumskvalitetsregler, som gjaldt for alle dagtilbud, så det ikke var økonomien, der var afgørende for, hvad kommunerne vælger.
Vi er ret nervøse for, hvad der sker på området, også set i lyset af det forslag på familieministerens område, vi behandler i øjeblikket.
Det er forslaget om profitinstitutioner, hvor det er meningen, at private virksomheder skal kunne tjene penge, fordi man fjerner loftet over forældrebetalingen.
Med hensyn til det lovforslag, vi behandler her, er det for Enhedslisten at se en selvfølge – det går vi ud fra at vi også kan få bekræftet under udvalgsarbejdet – at lovforslaget ikke kan medføre, at forældrebetalingen sættes op, og derfor kan vi støtte forslaget.
Situationen i 2000 var, at der var flertal for at indføre mulighed for friplads i alle de kommuner i landet, som havde skolefritidsordninger.
Det nedlagde Venstre veto imod, man ville ikke være med til, at nogle forældre fik mulighed for at få deres børn i skolefritidsordning på en friplads, altså uden at skulle betale.
Jeg vil gerne høre, om jeg skal forstå undervisningsministerens svar sådan, at der skal et stort analysearbejde til, før Venstre opdager, at det er et problem for økonomisk trængte familier, hvis de skal betale en meget høj betaling for skolefritidsordninger, når de ellers har friplads i andre dagtilbud.
Men jeg kan forstå, at for Venstre er det altså noget, der kræver et stort analysearbejde.
Margrethe Vestager (RV), 2004-11-30:
Det tror jeg er til stor opmuntring for undervisningsministeren på den måde at skabe sig stadig flere venner i Folketinget.
Også Det Radikale Venstre støtter forslaget, og vi har fulgt udviklingen på SFO-området, som den har været de sidste år.
Sådan som vi har set det, er der sket ret dramatiske ændringer i brugen af SFO.
For det første at SFO'er stort set er landsdækkende, mens man i stadig mindre grad ser andre dagtilbud for de større børn i forbindelse med fritiden, når de ikke er i skole.
Det andet er, at vi også ser en øget brug af dispensationsmuligheden, således at skolefritidsordningerne kommer til at være rammen om også ret små børns liv og dermed et alternativ til børnehaver.
Derfor synes vi, at det er tiden til at sørge for, at man får ensartede regler, og at fripladsordninger og betalingsregler svarer til det, man har andre steder.
Vi tror, at det her vil være begyndelsen til en meget lang proces for skolefritidsordningerne.
Med den udbredelse, de har fået i forhold til det, som i øvrigt er ret reguleret, f.eks. fritidshjem, tror jeg, vi kommer til at diskutere hele kvalitetsspørgsmålet i fritidsordninger og de muligheder, børnene har for at have en fritid, der både er givende, fri, men også giver rum for ro og fordybelse, hvis det er det, børnene har lyst til.
Vi støtter forslaget og tror, at det er vigtigt, at det er kommet dertil, fordi det har fået den store udbredelse, det har, og også omfatter småbørnene, således at kommunerne ikke fristes økonomisk, men sikrer, at de har pædagogisk ledede og forsvarlige dagtilbud.
Helle Sjelle (KF), 2004-11-30:
Som det forholder sig i dag, er det op til den enkelte kommune, om kommunen vil tilbyde en hel eller delvis friplads til familier med børn i en skolefritidsordning.
Med det her forslag forpligtes kommunerne også til at yde tilskud til familier med børn i skolefritidsordningerne på samme måde, som det allerede i dag gør sig gældende for familier, som gør brug af dagtilbud og klubtilbud.
Det mener vi er rimeligt.
Det er en forskelsbehandling, som har store konsekvenser for den enkelte familie, og som vi fra politisk side ikke kan se bort fra.
For det første betyder det, at familierne med lave indkomster oplever en forskel i egenbetaling for en plads i en skolefritidsordning, alt efter hvilken kommune familien nu bor i.
Dernæst kan den enkelte familie opleve en stor stigning i betalingen fra overgangen fra børnehave til SFO.
Det mener vi heller ikke er rimeligt.
Der bør naturligvis være tale om de samme forhold for familier, uanset hvilken kommune man bor i, ligesom det kan synes urimeligt, at det er muligt at opnå en friplads, hvis barnet gør brug af dagtilbud, men ikke hvis barnet gør brug af skolefritidsordningen. Det kan have store økonomiske konsekvenser for familier med lav indkomst, hvis familierne ikke har et andet alternativ end SFO'en.
Samtidig kan det virke indskrænkede for den enkelte familie og det enkelte barn, hvis man af økonomiske årsager er nødt til at vælge et dagtilbud, selv om man måske egentlig i højere grad ønskede at gøre brug af skolefritidsordningen.
Vi ser således positivt på forslaget om at gøre forholdene ens for så vel dagtilbud, klubtilbud som skolefritidsordninger.
Det er ganske klart.
Derudover mener vi, det er positivt, at forslaget lægger op til, at kommunerne kan tilbyde fripladser i de tilfælde, hvor en plads i en skolefritidsordning anses for særlig påkrævet af sociale eller pædagogiske årsager.
Alt i alt mener vi, at forslaget rummer mange fordele for den enkelte familie og det enkelte barn.
Og derfor støtter vi forslaget.
Louise Frevert (DF), 2004-11-30:
Dette lovforslag er et led i udmøntningen af regeringens aftale med Dansk Folkeparti om finansloven 2005, og det er et lovforslag, som vi er meget glade for.
Dette lovforslag kommer til at varetage interesserne for en gruppe af børn i økonomisk trængte familier, der vil have behov for en pædagogisk eller social friplads.
Skolefritidsordningssystemet er yderst nødvendigt i mange tilfælde, da et barn, der har brug for omsorg og menneskelig kontakt, vil kunne få disse behov tilfredsstillet.
Samtidig vil der være mulighed for, at man også kan stimulere de børn, som til tider ikke vil være stimuleret tilstrækkeligt hjemmefra og derfor lige netop har ekstra behov for en friplads i en SFO-ordning for at få disse behov tilgodeset.
Her vil familier med lav indkomst kunne få deres børn på SFO.
Disse familier ville ellers ikke have haft råd til dette, da prisstigningen fra børnehave til SFO-ordningen kan være utrolig stor, netop fordi der ikke tidligere har været mulighed for at yde dette tilskud til SFO-ordningen.
Også mange små folkeskoler har haft glæde af at etablere SFO-ordninger for at kunne bevare den lokale folkeskole som et samlingspunkt i lokalmiljøet.
Et strålende lovforslag, der virkelig vil give en håndsrækning til økonomisk trængte familier.
Thomas Adelskov (S), 2004-11-30:
Det gør vi, fordi det er en god idé at indføre fripladsordninger også i SFO ligesom i alle mulige andre daginstitutioner i det her land.
Men det undrer os – det undrer os – at det her ikke allerede har været indført for mange år siden.
I forbindelse med finanslovforhandlingerne for 2001, altså i år 2000, var det her på bordet, og der blev det afvist; der blev nedlagt veto fra Venstres side mod at gennemføre dette forslag.
Jeg står her med en artikel fra Politiken den 22. november 2000, hvor den nuværende undervisningsminister og på daværende tidspunkt politiske ordfører fra Venstre sagde: Vi siger nej igen, ligesom vi gjorde sidste gang og i foråret, da samme forslag var i salen, og vi vil helt klart være af den opfattelse, at det er forligsbrud, hvis regeringen stemmer for, siger politisk ordfører Ulla Tørnæs, Venstre.
Hvad er det, der gør, at Venstre har skiftet holdning?
Jeg synes, det ville være fair, hvis man gik herop og sagde: Vi tog fejl for 4 år siden.
Vi vil i udvalgsbehandlingen af det her forslag prøve at finde ud af, hvor mange familier der er blevet berørt af det her; hvor mange familier der ude i de kommuner, som ikke har fripladsordning på SFO'erne, har betalt tusindvis af ekstra kroner, fordi Venstre i år 2000 nedlagde veto mod det forslag, som vi i dag står og behandler, og som der er ganske god grund til at støtte.
Så vil vi også i udvalgsbehandlingen forfølge det, som også har fyldt en del i dagspressens behandling af SFO inden for det sidste stykke tid, netop at nogle kommuner øjensynligt opretter SFO-ordninger for børn helt ned til 3-års-alderen med den dispensationsmulighed, der findes i folkeskoleloven, og på den måde underminerer og stiller familierne økonomisk dårligere i forhold til de situationer, hvor de ville have børnene bragt i daginstitution.
Vi vil forfølge det i udvalgsbehandlingen og stille nogle spørgsmål til undervisningsministeren, for vi opfatter sådan set SFO-ordningen som et godt tilbud til børnefamilierne, men vi opfatter også SFO-ordningerne som skolefritidsordninger og ikke noget, kommunerne skal bruge som økonomisk styringsinstrument over for børnefamilierne eller til at presse yderligere brugerbetaling ud af børnefamilierne.
Gitte Lillelund Bech (V), 2004-11-30:
Jeg synes nu også, jeg sagde i min ordførertale, at vi har fokuseret på paralleliteten mellem daginstitutionsområdet og skolefritidsordningerne, og at vi gerne vil have den parallelitet, så det er sådan set det, der er baggrunden for lovforslaget.
Paralleliteten nævnte jeg allerede i min ordførertale, så jeg synes jo nok, jeg har givet svar.
Line Barfod (EL), 2004-11-30:
Ja, jeg har forstået det historiske, faktuelle forløb.
Det, jeg spørger til, er argumentet, bevæggrunden for, at man foretager det holdningsskift.
Det faktuelle forløb kender vi alle sammen, men argumentet for det er det kun Venstres ordfører, der kan forklare os.
Villy Søvndal (SF), 2004-11-30:
Det, der kan undre, når vi er i gang med skolefritidsordningerne, er, at man ikke tager skridtet fuldt ud og paralleliserer ordningerne på skolefritidsområdet med de områder, der gælder for institutioner under socialområdet, altså de såkaldte serviceinstitutioner.
Vi har jo set, hvordan dispensationsmulighederne bruges til at spare penge.
Og jeg synes, det er vigtigt at få slået fast i dag, at SFO jo ikke står for Sådan Forringes Ordningerne, men faktisk står for skolefritidsordninger.
Jeg tror, at kommunerne mange steder oplever, at det, de har friheden til med skolefritidsordninger, er at lave ordninger af meget lav standard.
Vi så det jo sidst, da Kommunernes Landsforening var ude med et ønske om, at man ikke længere skulle have dispensation, men at man generelt kunne tage børn helt ned til 3-årsalderen ind i skolefritidsordningerne.
Derfor vil jeg spørge ministeren: Hvorfor tager man ikke skridtet fuldt ud og sikrer, at skolefritidsordningerne har den samme kvalitet som de sociale ordninger og har det samme regelsæt som de sociale ordninger, netop fordi det er vigtigt i kampen for at sikre børn gode opvækstvilkår, for at sikre børn gode udviklingsmuligheder, så man ikke får nogle discountordninger, hvor man konkurrerer negativt på dårligere kvalitet?
Det her betegner et beskedent fremskridt.
Vi har jo fremsat det nogle gange fra SF's side med et ønske om, at vi fik de samme ordninger også betalingsmæssigt for SFO-ordninger, som vi har på daginstitutionsordninger.
Ulla Tørnæs (V), 2004-11-30:
Hvis man ser på den analyse, som vi lavede for 2 år siden, fremgår det, hvilke forslag analysen mundede ud i.
Et af forslagene er helt konkret, at skolefritidsordningerne skal give lektiehjælp, altså at der skal oprettes lektiecafeer i skolefritidsordningerne, og det er ikke et spørgsmål, der overhovedet var til diskussion tilbage i 2000 eller tidligere.
Det er altså set i lyset af de forslag, analysen mundede ud i, og de initiativer, der i øvrigt er taget på baggrund af analysen, man skal se forslaget her.
Line Barfod (EL), 2004-11-30:
Grunden til, at Venstre nedlagde veto, da et flertal i Folketinget i 2000 vedtog at indføre fripladsordninger på SFO, var, at der ikke forelå et analysearbejde om, at man skulle have lektiehjælp i SFO'erne for at bryde de problemer, økonomisk trængte familie havde.
Jeg må indrømme, at jeg synes altså, det siger noget om niveauet i Venstre, hvis det er det, der skal til, for at man kan tage stilling til, om der skal være fripladsordninger.
Så vil jeg bare høre, om ministerens opfattelse er, at generelt skal økonomisk trængte familier betale en så høj brugerbetaling som muligt, hvis der ikke ligger en analyse fra en Venstreledet regering om, at det kan blive et problem, når det gælder om at bryde den negative sociale arv.
Hvis der ikke ligger en sådan analyse, vil Venstre så være imod alle forslag, der hjælper økonomisk trængte familier?
Er det sådan, ministerens svar skal forstås?
Ulla Tørnæs (V), 2004-11-30:
Jeg mener ikke, at det svar, jeg har givet, på nogen måde giver fru Line Barfod anledning til en så grov generalisering som den, der tilsyneladende er fru Line Barfods konklusion af diskussionen, og derfor deler jeg naturligvis absolut ikke den konklusion, fru Line Barfod kom med.
Ole Vagn Christensen (S), 2004-11-30:
Det Centrale Virksomhedsregister blev i sin tid indført af en socialdemokratisk regering ud fra en målsætning om at forenkle og samle registreringen af virksomhederne.
Målet var at give de offentlige myndigheder de informationer, de havde behov for, og på samme tid ville virksomhederne undgå, at forskellige myndigheder spurgte dem om de samme ting.
Ligesom alle danskere har et cpr-nr., har virksomhederne et cvr-nr.
Noget af det, der ligger i det nye lovforslag, er, at der nu kan knyttes en e-mail-adresse til virksomhedernes cvr-nr.
Det er en lovende fornyelse.
Bekymringerne vedrørende eksempelvis spammail og andre forhold skal vi naturligvis have undersøgt.
Men umiddelbart er det en god idé, at elektronisk kommunikation integreres i det fælles register.
I det hele taget er den udvikling, der er sket omkring digitalisering, meget vigtig, også i forbindelse med kontrolfunktioner.
Men det står også samtidig klart ud fra de høringssvar, vi har fået, at Danmarks Statistik vil få en ny funktion som dataleverandør og -bruger.
I høringssvaret fastslår Danmarks Statistik, at omlægninger vil medføre betydelige omkostninger, men det fremgår ikke af oversigten, hvad ændringen kommer til at koste.
Det må vi også være villige til at drøfte under udvalgsbehandlingen – vi er det i hvert fald.
Dengang som nu har der været bred opbakning til virksomhedsregisteret her i Folketinget, og der skal ingen tvivl være om, at Socialdemokratiet gerne vil medvirke til at effektivisere Det Centrale Virksomhedsregister og derfor er positivt stemt over for det fremsatte forslag til forbedringer.
På den baggrund ser vi frem til at indgå i den kommende udvalgsbehandling.
Tina Nedergaard (V), 2004-11-30:
Jeg er nærmest smigret over, at de enkelte ord i min ordførertale bliver tillagt så stor betydning.
De skal også gerne tillægges stor betydning.
Situationen er sådan set, at de kommunale aktiveringstilbuds omkostninger varierer selvfølgelig, alt afhængigt af hvad det er, man tilbyder som kommune.
Produktionsskoleomkostningerne vil blive forholdsvis faste, hvis lovforslaget kommer igennem, og så kan man diskutere, om det er ligeværdighed eller ej.
Men det er i hvert fald sikkert, at kommunerne, der nu også har ansvaret for ungdomsuddannelsesvejledningen, er bevidst om, hvilke effekter det får rent samfundsøkonomisk, om man vælger det ene kursusforløb frem for det andet.
Jeg vil også tilføje, at for Venstre er det altså rimelig vigtigt, at når flertallet i dette Folketing har besluttet, at måltallet er ca. 5.700 årselever på produktionsskole, er vi nødt til enten at ændre måltallet eller reagere på, at det faktiske antal elever er kraftigt stigende.
Aage Frandsen (SF), 2004-11-30:
Hvad er så forklaringen på, at det nu skal være økonomisk mere attraktivt for en kommune at benytte sig af kommunale beskæftigelsestilbud og aktiveringstilbud i stedet for produktionsskoletilbud?
Sådan bliver det jo, og hvordan hænger det sammen med ordet ligeværdigt?
Jeg må indrømme, at det er en meget abstrakt anvendelse af ordet ligeværdigt, fru Tina Nedergaard anvender.
Tina Nedergaard (V), 2004-11-30:
Hr. Aage Frandsen er åbenbart lidt i tvivl, så jeg prøver lige at gengive den del af min ordførertale, som hr. Aage Frandsen henviser til
– altså der, hvor jeg siger, at jeg synes, det er vigtigt, at der er et ligeværdigt valg mellem de forskellige tilbud.
Dermed mener jeg, at det er vigtigt for de unge, at de bliver mødt med en sådan respekt, at de får en ligeværdig behandling, uagtet om de har brug for et kommunalt aktiveringstilbud eller et produktionsskoletilbud eller, som vi gerne ser i Venstre, benytter sig af diverse kompetencegivende uddannelser i videst muligt omfang.
Der er ikke på nogen måde tale om, at vi siger, at alting er lige godt, men det er da klart, at de unge skal behandles med lige stor respekt og lige stor ligeværdighed i deres valg af uddannel se, uanset om de har faglige eller sociale problemer eller ej.
Aage Frandsen (SF), 2004-11-30:
Venstres ordfører brugte udtrykket ligeværdig, men hvad ligger der i ordet ligeværdig?
Man kan sige, at flere uddannelser er ligeværdige, og man kan sige, at alt er ligeværdigt, så hvis der er nogle, der vælger noget, er det ligeværdigt med noget andet.
Men det er vel sådan, at når man tager en mere kompetencegivende eller mere adgangsgivende uddannelse, er det mere værd, end hvis man ikke tager den, og så er det altså ikke ligeværdigt.
Men hvis det er noget med, at det skal være lige omkostningsfyldt, er det noget helt andet, og derfor vil jeg godt høre, hvad det er, der ligger i ordet ligeværdig.
Er kommunale tilskud eller projekter og produktionsskoletilbud ligeværdige?
Eller hvad er mere ligeværdigt, og hvorfor er det ligeværdigt?
Tina Nedergaard (V), 2004-11-30:
Det er korrekt, at høringssvarene er kommet forholdsvis sent, men det er sådan set ikke årsagen.
Det, jeg gerne vil ind i, er mere substansen i spørgsmålet om, hvorvidt det faktisk er tilfældet.
I øvrigt kan man sige, at der jo også er forskel på den service, borgerne i øvrigt oplever fra kommune til kommune.
Nogle kommuner har en svømmehal, som de har prioriteret, og det kan betyde, at pengene til svømmehallen ikke bliver brugt til folkeskolen.
Omvendt kan man sige, at kommunen prioriterer at have en produktionsskole, fordi den synes, det er væsentligt at have det lokale tilbud til de af sine unge, der gør sig mange overvejelser, og det er derfor, jeg siger, at i udvalgsbehandlingen synes jeg, det kunne være interessant at få yderligere belyst, hvilken motivation der ligger bag, og hvilke konsekvenser og effekter det eventuelt kunne have.
Lene Jensen (S), 2004-11-30:
Nu skal det jo ikke være en diskussion mellem os to, så jeg skal afholde mig fra andet end at bekræfte, at det er jeg.
Men jeg mener sådan set ikke, det er en fair måde at stille tingene op på.
Jeg mener ikke, det er rimeligt, men det må da være ret let at have en holdning til det, også selv om man måske ikke har læst alle høringssvarene.
Tina Nedergaard (V), 2004-11-30:
Til det sidste vil jeg henvise til, at vi måske skal tage den drøftelse i udvalgsbehandlingen.
Jeg var ikke bevidst om, at der kunne være den skævhed, så det vender vi tilbage til.
Med hensyn til finansieringsomlægningen i 2001 gjorde man jo faktisk det, at man ved at overføre finansieringsansvaret til kommunerne sikrede, at det ikke var spekulation – for nu at sige det lidt groft – der lå bag de prioriteringer, man gjorde, når man skulle sende unge mennesker videre i et uddannelsesforløb.
I forlængelse af det er det ganske naturligt, når man ser på produktionsskolerne, at kommunerne også her i højere grad påtager sig finansieringsansvaret.
Jeg synes sådan set, det er meget fornuftigt, også set i lyset af de ændringer, vi har lavet i erhvervsskolesektoren, hvor vi har etableret de nye korte uddannelser, og hvor kommunerne i højere grad end i dag kan understøtte de unge i at få en kompetencegivende uddannelse.
Jeg er også sikker på, at Socialdemokraternes ordfører er fuldstændig enig med Venstre i, at målet er en erhvervskompetencegivende uddannelse.
Lene Jensen (S), 2004-11-30:
Jeg er glad for at høre, at Venstre har tillid til kommunerne, men sådan som jeg læser lovforslaget, handler det faktisk også om, at det ikke skal være sådan, at man sender de unge på produktionsskole, bare fordi det er billigt.
Er det at have tillid til kommunerne, eller er det ikke netop at antyde, at kommunerne nok driver kassetænkning?
Og hvis de gør det, kunne man så ikke forestille sig, at de også blev fristet til at vælge andre tilbud, som var billigere, f.eks. aktivering?
Den anden ting, jeg vil spørge Venstres ordfører om, er, om Venstres ordfører finder det rimeligt, at kommuner, som har en produktionsskole og har prioriteret at have en produktionsskole, de facto kommer til at betale mere pr. elev end kommuner, som ikke har en produktionsskole, kommer til at betale.
Er det en god måde at gøre det på, eller hvad?
Tina Nedergaard (V), 2004-11-30:
For at begynde med det sidste vil jeg sige, at der jo også er kvalitative forskelle mellem at gå på produktionsskoler og på de erhvervsrettede korte uddannelser, vi har etableret.
Jeg sagde ikke, at det var det samme, jeg sagde, at det godt kan være et spørgsmål om et ligeværdigt valg.
Det, fru Margrethe Vestager sådan set antyder, er, at et kommunalt aktiveringstilbud pr. definition er et dårligt tilbud.
Sådan har jeg det ikke, og det fører mig frem til at sige, at jeg faktisk har stor tillid til kommunerne.
Det har vi generelt i Venstre, og derfor tror vi også, at for så vidt man mener, at den unge skal benytte sig af produktionsskoletilbuddet, vil man også gerne betale for det.
Det er sådan set en fornuftig sammenhæng, der skabes her.
Margrethe Vestager (RV), 2004-11-30:
Jeg ville ønske, at Venstres ordfører kunne konkretisere, hvad »med stor opmærksomhed« betyder.
Én ting er jo at sidde på sin lille piedestal og se bekymret ud over landet, medens skolerne lukker en efter en, men noget andet er at være klar til at sige: Lovgivningen har helt uhensigtsmæssige effekter, når det drejer sig om at give et tilbud til de unge i landdistrikterne, som ikke er i stand til at gennemføre en kompetencegivende uddannelse.
Det andet er, at jeg bliver nødt til at anholde, at der kan være ligeværdighed mellem et aktiveringstilbud og en produktionsskole.
En produktionsskole er jo et pædagogisk tilrettelagt tilbud, et vejledningsforløb, der bygger på, at den unge indgår i en produktion, og det er i hvert fald Det Radikale Venstres opfattelse, at der som hovedregel og helt principielt er store kvalitative forskelle mellem de to ting.
Derfor synes vi også, det er hensigtsmæssigt, at kommunerne sørger for, at de unge kommer i et skoleforløb, frem for at de kommer i aktivering.