Margrethe Vestager (RV), 2006-03-03:
I Det Radikale Venstre er vi glade for, at den nuværende regering arbejder videre på det store samfundsmæssige projekt, som blev startet af SR-regeringen midt i 1990’erne: at 95 pct. af alle unge gennemfører en ungdomsuddannelse, og at i hvert fald 50 pct. af en ungdomsårgang gennemfører en videregående uddannelse.
At det er et væsentligt samfundsmæssigt projekt, der er vigtigt for alle, har vi hørt mange ord om i dag.
Idérigdommen, når det drejer sig om at få det gennemført, er det dog så som så med. Vi kan komme tilbage til det senere.
Jeg vil gerne her gøre rede for Det Radikale Venstres holdning til CVU’erne.
Det har for os været helt centralt, at der dannedes stærkere og mere samlede, i hvert fald i faglig forstand, institutioner ud over Danmark, fordi vi så det som et problem, hvis udkantsområderne måtte komme i en situation, hvor uddannelsesudbuddet blev tyndt, eller hvor de unge ikke længere søgte det, fordi de var bange for kvaliteten af uddannelserne, eller fordi de syntes, at udbuddet var for snævert.
Det er en meget klar og entydig erfaring, at uddannelsesinstitutioner spiller en meget stor rolle for den regionale dynamik; for at unge faktisk får en videregående uddannelse; og for at der er mennesker, som er kvalificerede på et niveau til at betjene ikke kun det lokale og regionale erhvervsliv, men sandelig også det regionale og lokale offentlige udbud.
Det kan være velfærdsydelser på sygehuse, i folkeskoler og på uddannelsesinstitutioner i det hele taget.
Og derfor er det meget afgørende, at vi har en levende, landsdækkende uddannelsesstruktur, der gør, at der udbydes uddannelser generelt.
Derfor finder vi, at det er helt afgørende, at der også fra Folketingets side bliver givet meldinger om, hvad det er for en linje, vi ser foran os.
Og derfor havde vi selvfølgelig håbet, at vi i dag ikke kun kunne blive enige om, at 50 pct. af hver ungdomsårgang skal gennemføre en videregående uddannelse, men at vi også kunne blive en anelse mere konkrete om, hvad det så er, vi gerne vil.
Jeg skal beklage, at vi ikke har kunnet bevæge os længere end det niveau, at 50 pct. skal gennemføre en videregående uddannelse.
I Det Radikale Venstre ser vi, at det er helt afgørende, at CVU’erne oplever, at Folketinget bakker op om den vanskelige proces, det er at få nye store, stærkere institutioner til at fungere, samtidig med at der er et vidt forgrenet regionalt udbud.
At Folketinget ikke samlet set kan bakke op om at fortsætte udviklingen og profileringen af CVU’er, så de kan matche regionale krav og fastholde et landsdækkende udbud af centrale professionsuddannelser, og at vi ikke samlet set kan bakke op om, at der skal være en sammenhæng mellem grunduddannelse, efter- og videreuddannelse og videncenterdannelsen i samarbejde med universiteterne, undrer os såre.
For os at se
står det helt centralt, når det handler om at sørge for attraktive miljøer, at der netop er den type af sammenhæng; at uddannelsesinstitutionerne og uddannelsernes udbudssteder bliver steder, som spiller en central og levende rolle, og hvor folk kommer, ikke kun som studerende, men også som forskere, mennesker, der har et udviklingsprojekt eller har forsøgsprojekter kørende i folkeskolen, i gymnasiet eller i universitetssammenhæng; og at der bliver den levende regionale sammenhæng, så uddannelsesinstitutionerne er med til at trække.
Et andet aspekt, som vi havde forventet at der kunne være enighed om, var at se på, hvad det er for en sammenhæng, der skal være mellem de mellemlange professionsuddannelser og de korte videregående uddannelser.
Det er desværre i dansk uddannelsesdebat helt underbetonet, hvilken rolle de korte videregående uddannelser skal spille, og det er meget væsentligt, at der fra erhvervsuddannelserne er en direkte adgangsvej til korte videregående uddannelser.
Det væsentlige dynamiske element glemmes ofte, når det handler om at opfylde målsætningen om, at 50 pct. skal have en videregående uddannelse.
I Det Radikale Venstre synes vi, at det vigtige er uddannelserne, kvaliteten af uddannelserne, udbuddet af uddannelserne, og ikke, at man får en institutionsstruktur, som man kan prale med er entydig, eller som umiddelbart indgår i OECD’s uddannelsesstatistikker, når det gælder klassifikationerne.
Dermed sagt, at vi med hensyn til strukturen ser for os, at der vil blive en mere entydig ledelsesstruktur, og at det vil være klart, at der hen over de kommende år også vil ske nye fusioner af forskellige typer, men at de vil være fagligt og regionalt motiverede.
Det næste er at sørge for, at der også fra Folketingets side er et klart fokus netop på det faglige, at vi herfra sætter fokus på videreuddannelsesperspektiverne for professionsbachelorer.
Hvis vi kan komme dertil, kan vi danne et helt andet og meget mere visionært perspektiv for den her uddannelsessektor end det, vi har været vidne til at regeringsordførerne har præsteret i dag.
Sidst, men ikke mindst, og det er nødvendigt at sige det: Uanset hvor knappe man synes ressourcerne er, har CVU’erne brug for en stabil, god økonomi, og der er brug for en selvstændig økonomi for forskningstilknytning og videncenteropgaver.
Hvis der skal være et niveau på det, og hvis det skal bygges op, skal der også være en stabil økonomi for det.
Også her har vi savnet meldinger i dag.
Det Radikale Venstre har i de seneste år afsat penge til det i vores finanslovforslag.
Det vil vi fortsat gøre, for vi tror, det er helt afgørende, at der er økonomi til at fastholde fokus.