runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jytte Andersen (S), 2003-04-03:
Det vil sådan set sige, at det, fru Ester Larsen plæderer for, er, at det teater, der kan klare sig på markedsvilkår, alligevel skal have offentlig støtte, fordi det er genereret via abonnementsordningen.
Det er så en melding, som står lidt i modsætning til den normale, fru Ester Larsen giver udtryk for.
Men jeg vil godt tage det andet spørgsmål om det der med ny dansk dramatik op på en lidt anden facon.
Synes fru Ester Larsen og Venstre ikke, at det kan være et problem, hvis for mange teatre lægger sig repertoiremæssigt på den sikre midterbane for dermed at være sikker på publikumstiltrækningskraften, og at der ikke sker nok i forhold til udviklingen, men at det som sagt bliver det sikre og dermed det lidt snævre repertoire?
Så mener jeg faktisk, at den kunstneriske udvikling, som skal sikre vores fælles kultur i fremtiden, kommer lidt i fare og bliver trængt.
Ester Larsen (V), 2003-04-03:
I dag er det sådan, at abonnementsmidlerne er publikumsmidler.
Når man får et tilbud fra teatrene, vælger man, hvilke forestillinger man vil se i en abonnementsordning.
Det system ønsker jeg fastholdt.
Jeg ønsker ikke, at en teaterdirektør kan gemme rabatkronerne, til han ser, hvilke forestillinger der sælger, og hvilke der ikke sælger, og så placere alle rabatkronerne på det, der ligner fiaskoer.
Det er publikums penge; de skal styres af publikum.
Nu håber jeg, at jeg har fået udtrykt det klart nok.
Så bliver jeg spurgt, om jeg synes, der er nok nyere dansk dramatik.
Nu er det jo ikke sådan noget, man kan afgive bestillinger på og så få det leveret i større mængder.
Det er sådan, at i den nugældende lov står der, at Det Kongelige Teater skal udvikle nutidig scenekunst.
Det står i vores nugældende lovgivning, at man skal støtte det eksperimenterende, og at man skal støtte den nye danske dramatik, og det ser jeg ingen anledning til, at vi skal ændre på.
Når private teatre kan spille musicals alene med den støtte, som ligger i abonnementsordningen, så ser jeg ingen anledning til at sende yderligere støttekroner
af sted.
Louise Frevert (DF), 2003-04-03:
Det her er kun for min forståelse og meget apropos det spørgsmål, som fru Jytte Andersen også førte på banen om det kommercielle og ikkekommercielle teater: Hvordan skal det opfattes, når fru Ester Larsen taler om at understøtte og afspejle den enkeltes identitet, altså individets identitet, når vi taler om eksempelvis musicals og operetter?
Jytte Andersen (S), 2003-04-03:
Jeg kunne godt tænke mig at spørge, hvordan fru Ester Larsen vil styre det.
For hvis det er sådan, at der er en abonnementsordning og det formidles via et katalog og folk køber deres billetter - og det gør de jo et par måneder før - så ved man jo rent faktisk ikke, om det bliver succes eller fiasko, men folk har abonneret til den pris.
det forekommer mig at være temmelig svært at styre.
Men nu jeg er her, vil jeg godt bede fru Ester Larsen give en melding med hensyn til den tankegang, der ligger i vores forslag om, at abonnementsordningen og dermed støttekroner alene skal gå til støttede teatre og ikke til teatre, der dybest set kan klare sig selv på markedsvilkår.
Ester Larsen (V), 2003-04-03:
Jeg sagde i mit første indlæg, at teatret, når det er vedkommende, spejler vores identitet, udvider vores erkendelse og viser os det universelt menneskelige.
Det er en understregning af teaterkunstens centrale betydning for det enkelte menneske.
Jeg sagde, at teater er dyrt, og derfor skal teater støttes. Jeg har på ingen måde sagt, at man kun skal støtte det, der er umiddelbart publikumsvenligt.
Jeg har sagt med hensyn til abonnementspengene, at det er publikums penge.
Det er publikum, der selv vælger, om de vil bruge dem.
Det, jeg ikke ønsker, er, at teaterdirektøren kan sige: Her har vi en forestilling, som er en fiasko.
Okay, så kan man få rabatbilletter til den forestilling og ikke til andre.
Den situation vil vi meget gerne undgå.
Ole Sohn (SF), 2003-04-03:
Jeg tror, at der var tale om en fortalelse, og for at blive bekræftet heri vil jeg gerne spørge fru Ester Larsen, om det er korrekt forstået, at Venstre ikke mener, at der skal gives økonomisk støtte til teatre, som sætter et stykke op, som ikke umiddelbart viser sig at være en publikumssucces.
Det var sådan, fru Ester Larsen udtrykte sig - eller i al fald var det sådan, jeg opfattede det, der blev udtrykt.
Jeg vil helst afkræftes, men jeg vil gerne høre: Hvad er egentlig Venstres opfattelse med hensyn til at give støtte til det mere eksperimenterende teater?
Jytte Andersen (S), 2003-04-03:
Jeg går ud fra, at Venstre stadig væk har den opfattelse, at teatret har en betydning, der rækker ud over den umiddelbare nytteværdi, at det faktisk også har en betydning for det enkelte menneske og for samfundsudviklingen som sådan.
Derfor kunne jeg godt tænke mig at spørge lidt ind til Venstres opfattelse af noget, som fru Ester Larsen har sagt -
det ligger godt nok et par år tilbage, nemlig den 24. marts 2001 - til Politiken, hvor fru Ester Larsen netop siger om eksempelvis filmen, at det, der kan klare sig selv på markedsvilkår, ikke skal have tilskud overhovedet, at det altså skal være talentet, der skal afspejle sig i publikumsinteressen, og meget klart tager stilling til, at det, der kan køre på markedsvilkår, ikke skal have støtte.
Nu er det jo lige præcis sådan, vil jeg gerne sige til fru Ester Larsen, at netop filmen var i svære vanskeligheder
for år tilbage, hvor man politisk gik ind og prioriterede, at vi gerne ville have en filmindustri, som nu er blevet verdenskendt
Peder Sass (S), 2003-04-03:
Jeg vil gerne spørge fru Ester Larsen, om fru Ester Larsen mener, at de to store musicals, vi har haft i København i den senere tid, »The Phantom of the Opera« og »Cats«, er udviklingsteater, eller om det er teater, hvor alt, tekster, musik, scenografi osv., er færdigstrikket og skal udføres med nøjagtig samme præcision som dér, hvor stykkerne har været opført tidligere, i England eller USA.
Er det den slags teaterstykker, der ikke er udviklingsteater, fru Ester Larsen mener i større omfang skal benytte vores abonnementsordninger og måske være med til at fjerne det økonomiske grundlag for andre teatre?
Birthe Skaarup (DF), 2003-04-03:
Det lovforslag, vi skal behandle her, har som forudsætning at bevare liv, at øge muligheden for, at kvinder sikkert kan gennemføre et svangerskab, og at fostrene ikke unødigt udsættes for risici for abort, samt at børnene ikke fødes med alvorlige handicap.
Fakta er, at det er nødvendigt med en lovregulering af fosterreduktioner, for som det er i dag, er det udelukkende retningslinjer fra Sundhedsstyrelsen, som ud over lægeloven danner principperne for lov om svangerskabsafbrydelse.
Vi er enige i, at der kun bør foretages fosterreduktion, såfremt det bygger på en medicinsk begrundelse for et eventuelt indgreb inden 12. uge i en graviditet. Kvinden har som udgangspunkt ønsket at blive gravid, og adgangen til fosterreduktion bør derfor reguleres ud fra en lægelig vurdering af, om svangerskabet kan gennemføres uden risici for kvinden og for så mange fostre som muligt.
Vi er i Dansk Folkeparti også enige i, at det samme grundlag bør være til stede for en fosterreduktion, såfremt det viser sig, at et eller flere af fostrene på grund af for tidlig fødsel vil blive født med alvorlige skader eller for den skyld ikke vil være levedygtige.
Efter 12. svangerskabsuge skal abortrådene give tilladelse til en fosterreduktion, og det er vi helt trygge ved ud fra den praksis, der hidtil er blevet udøvet af abortsamrådene.
Ved aborter eller fosterreduktioner ud over 12. graviditetsuge vil gælde de samme bestemmelser som efter de nuværende regler, idet de regionale abortsamråd kan give tilladelse til en abort, såfremt den gravides eget liv er truet, at der er opstået en alvorlig fysisk eller psykisk sygdom, og at den lægelige begrundelse medtages i hvert enkelt tilfælde, altså at der bliver taget udgangspunkt i den enkelte kvindes og hendes fostres situation. Vi mener i Dansk Folkeparti, at der er god balance mellem den foreslåede lovgivning og de eksisterende retningslinjer fra Sundhedsstyrelsen, og derfor har vi ingen problemer med den del af forslaget.
Lovforslaget har så yderligere den dimension, at private hospitaler og klinikker kan foretage svangerskabsafbrydelser inden udløbet af 12. svangerskabsuge.
Det er nyt, men det kan vi i Dansk Folkeparti tilslutte os, også fordi kravet om bopælspligt i Danmark samtidig ophæves, naturligvis såfremt det er for den gravides egen regning.
Når vi taler om svangerskabsafbrydelser og fosterreduktioner efter udløbet af 12. svangerskabsuge, så bør det tilbud og den eksisterende ekspertise, der allerede er til rådighed på de offentlige sygehuse, fortsat være grundlaget for, at det er det offentlige sygehusvæsen, der stadig væk står for den del af opgaverne.
Med disse ord ser vi i Dansk Folkeparti frem til en positiv udvalgsbehandling.
Vi har tidligere diskuteret lidt om børn med Downs syndrom og Turnersygdommen, og vi er af den opfattelse i Dansk Folkeparti, at naturligvis skal man ikke foretage fosterreduktioner, hvis det er den sygdom, det handler om, også fordi børn med Downs syndrom er søde og glade børn.
Det er i hvert fald ikke Dansk Folkepartis mening, at man skal foretage reduktion, hvis det er Downs syndrom, det handler om.
Morten Bødskov (S), 2003-04-03:
Det er helt klart, at vi selvfølgelig også fra Socialdemokratiets side anerkender, at der bliver gjort en stor indsats.
Det her forslag, og i øvrigt også SF's beslutningsforslag,
er jo sådan set bare en håndsrækning fra, kunne jeg forestille mig, et ret stort flertal i Folketinget, hvis justitsministerens regeringspartier vil være med, til, at det kan gå endnu bedre.
Sandheden er jo, at det koster ganske få millioner kroner, hvis vi skal have denne her sagspukkel væk, og hvis vi skal ned på en nogenlunde anstændig sagsbehandlingstid.
Problemet er jo bare, at når justitsministeren taler om sammenhæng mellem retorik og politik, så har det jo også været fremme i denne her debat om det her erstatningsnævn, at nævnet skulle flytte til nye lokaler, og det vil rent faktisk betyde, at det får flere penge at gøre godt med.
Det nævner justitsministeren så ikke i sin tale.
Det tager jeg som indtægt for, at de udtalelser, som justitsministeren tidligere er kommet med i den retning, faktisk ikke er korrekte.
Lene Espersen (KF), 2003-04-03:
Til hr. Morten Bødskovs indledende kommentar må jeg sige, at det da heldigvis er en nyskabelse hos Socialdemokratiet, at man bruger den slags perfide angreb i en debat, der handler om noget helt andet.
Til det andet må jeg sige, at tallene taler fuldstændig for sig selv.
Naturligvis er det sådan, at når man er udsat for rationaliseringskrav, krav om, at man skal forsøge at finde effektiviseringer i systemet, så er der jo altid lidt
en frygt for, om man nu kan overkomme det arbejde, man har, selv om man skal gøre tingene mere effektivt.
Men det har altså vist sig at være en god historie.
Jeg kan med rank ryg stå her og sige, at tingene går i den rigtige retning.
Jeg kan med rank ryg sige, at det arbejde, der er blevet gjort i fællesskab, hvor naturligvis først og fremmest de berørte medarbejdere i Justitsministeriet har medvirket og medvirker aktivt til, at vi kan forbedre arbejdsprocessen yderligere, har givet resultat på trods af mere kompliceret lovgivning.
På trods af alle de faktorer, der spiller ind, er sagsbehandlingstiden på vej ned.
Den bliver reduceret yderligere, og den er i dag i en bedre situation, end den var den dag, jeg overtog ansvaret for Justitsministeriets område.
Morten Bødskov (S), 2003-04-03:
Man kan vist roligt sige, at vi igen her har været vidne til det, jeg vil døbe en klassisk Espersen, nemlig at når man er i defensiven, som justitsministeren er her, så giver man alle andre skylden for sin manglende handling på det her område.
Når justitsministeren taler om sammenhæng mellem retorik og politik, så kunne justitsministeren jo læse i den årsberetning, som er kommet fra erstatningsnævnet, og som jeg læser op af, hvoraf det fremgår, at det øgede sagsantal, den nye og mere komplicerede lovgivning på området samt de udmeldte besparelser vil indebære, at nævnet kommer til at yde en ringere service over for ofre for forbrydelser, og dette vil naturligvis også vise sig ved en stigning i sagsbehandlingstiden.
Så at stå heroppe og påstå, at der er ganske fin sammenhæng mellem regeringens retorik og politik, er simpelt hen forkert, og derfor er regeringens besparelser et ganske stort problem for det her nævn. Jeg vil meget gerne høre justitsministerens kommentar til det, jeg her har læst op, altså at det øgede sagsantal, besparelserne og den nye og mere komplicerede lovgivning rent faktisk giver længere sagsbehandlingstid for det her nævn.
Anne Baastrup (SF), 2003-04-03:
Hr. Søren Krarup skulle prøve at læse beslutningsforslaget og så sætte sig lidt ind i virkeligheden, før han begynder at nedvurdere det her forslag og nedvurdere de intentioner, vi har med forslaget.
Søren Krarup (DF), 2003-04-03:
Den skal også blive meget kort.
Jeg vil kun sige, at hjælp kan altså anskues på flere måder, og der er en form for hjælp, der er en anden form for menneskeforagt, og det er desværre den, jeg sporer i dette beslutningsforslag.
Anne Baastrup (SF), 2003-04-03:
Det her beslutningsforslag handler om, at jeg betragter voldsofre som mennesker.
Hvis voldsofre som mennesker løber ind i nogle problemer, så vil jeg godt være med til at opstille et sikkerhedsnetværk, som ikke har meget store huller i nettet.
Søren Krarup (DF), 2003-04-03:
Fru Anne Baastrups beslutningsforslag bærer vidnesbyrd om en menneskeforagt, som det jo ikke kommer bag på mig at man i et socialistisk parti nærer.
Må jeg sige, hvis jeg skal begynde at være personlig, at jeg i 38 år har levet blandt almindelige mennesker og kender en smule til den virkelighed, de lever i
, og jeg vil derfor under ingen omstændigheder nogen sinde gå med til blot at reducere dem til at være gentstande for den behandling, som de professionelle skal give dem.
Anne Baastrup (SF), 2003-04-03:
Hr. Søren Krarups kritik af SF's beslutningsforslag bærer meget præg af, at hr. Søren Krarup ingen viden har om, hvordan de sociale forhold er for almindelige mennesker, og det synes jeg er o.k. Men jeg synes blot ikke, at hr. Søren Krarup har forstået, at det var det, der var min reaktion.
Søren Krarup (DF), 2003-04-03:
Jeg vil blot gøre den bemærkning, at jeg vil takke fru Anne Baastrup for, at vores kritik taler for sig selv.
Det mener jeg også den gør, og jeg takker for indrømmelsen.
Anne Baastrup (SF), 2003-04-03:
Jeg skal ikke kommentere hr. Søren Krarup.
Jeg synes, at hr. Søren Krarups kritik af forslaget taler for sig selv. Men jeg er fuldstændig enig med hr. Morten Bødskov.
Jeg tror virkelig, at Retsudvalgets medlemmer som sådan bliver nødt til at få et overblik over, hvad det i virkeligheden er for nogle problemer, unge mænd bliver udsat for, når de løber ind i den forkerte knytnæve det forkerte sted.
Så jeg kvitterer for hr. Morten Bødskovs tilsagn, og så arbejder vi videre med det i Retsudvalget.
Morten Bødskov (S), 2003-04-03:
Jeg synes næsten, at fru Anne Baastrup bekræfter Socialdemokratiets betænkeligheder ved i hvert fald dele af det her forslag.
Fru Anne Baastrup giver os jo nærmest ret i, at der er masser af huller i systemet allerede i dag, når det handler om hjælp til ofrene.
Det, jeg sagde i min ordførertale, var, at vi frygter, at vi her er i gang med at opstille en ny stol, som nogle vil sætte sig ved siden af.
Kunne et første skridt i retningen her ikke være, at vi prøvede at få et overblik over f.eks. det her område, der handler om psykologhjælp, over, hvor mange steder rundtomkring i systemet og i vores lovgivning vi har indgang til psykologhjælp, inden vi så går videre i retning af det i øvrigt meget fine formål i SF's beslutningsforslag?
Søren Krarup (DF), 2003-04-03:
Jeg kan ikke uden videre lade fru Anne Baastrups bemærkning om, at vi er modstandere af at hjælpe ofre, passere.
Jeg vil godt, inden jeg lige kommer ind på det, spørge fru Anne Baastrup, om hun ikke er enig med mig i den temmelig fundamentale logiske slutning, at hvis der ikke var voldsmænd, så var der ikke voldsofre, og om hun ikke så vil være enig med mig i, at det måske er temmelig afgørende, når man taler om voldsofre, at man giver straffe, som gør, at antallet af voldsmænd reduceres.
Jeg ved ikke, om fru Anne Baastrup er i stand til at opfatte det, når jeg siger det her.
Jeg vil sige, at med hensyn til ofre er der naturligvis i høj grad tale om noget reelt, men samtidig er der også tale om, og afgørende skal det understreges, at også ofre er ansvarlige mennesker, og det vil sige, at den behandling af ofre, der består i, at man betragter dem som behandlingsgenstande, der overhovedet ikke skal svare ja eller nej til det, der tilbydes, tager vi afstand fra.
Modsætningen går på, at der er tale om ansvar også hos et offer, sådan at det ikke kun skal være en behandlingsgenstand.
Jann Sjursen (KRF), 2003-04-03:
Kristeligt Folkeparti har stor sympati for de elementer, der indgår i SF's beslutningsforslag.
SF peger på en række helt relevante områder, hvor der er brug for forbedring af tilbud til voldsofre.
Og man må også sige, at der ikke bare er brug for forbedring; der er også brug for helt nødvendige forbedringer, som situationen er i dag.
Det gælder ikke mindst det at sikre voldsofre den helt nødvendige psykologhjælp.
Tidligere i debatten var der en ordfører, der undrede sig over ordet »straks« i den forbindelse, og det synes jeg da sådan set også er o.k.
Det er jo ikke sådan, at lige så snart der er et voldsoffer, så skal psykologen dukke op med det samme.
Men det er blot for at give indtryk af, at det er vigtigt, at voldsofre får den mulighed for at få hjælp hos psykolog også for at kunne komme videre i denne her sammenhæng først og fremmest psykisk.
Det er jo nok så væsentligt, for at man kan starte på en frisk igen og kan få tilrettelagt en tilværelse.
I sin besvarelse af beslutningsforslaget stillede
ministeren sig kritisk over for, at Den Fri Kriminalforsorg skulle kunne give den konkrete rådgivning og vejledning, som SF lægger op til i beslutningsforslaget, og også at den skulle kunne anvise og finansiere psykologhjælp. På det punkt vil jeg sige, at det må komme an på en prøve i forbindelse med udvalgsarbejdet, hvorvidt det er den rette løsning.
Vi er i hvert fald åbne over for at få afdækket de muligheder, der måtte være inden for Den Fri Kriminalforsorg for at give de her tilbud, men igen kan man sige, at det afgørende er, at der bliver tilvejebragt et tilbud.
Om det så skal være fra Den Fri Kriminalforsorg eller andre kan selvfølgelig diskuteres, men vi synes, der er brug for at overveje nye muligheder på det her område.
Derfor synes vi sådan set, at det er udmærket, at SF's beslutningsforslag giver anledning til, at vi så får undersøgt det nærmere i forbindelse med udvalgsarbejdet.
Elementerne i beslutningsforslaget, der vedrører Nævnet vedrørende erstatning til ofre for forbrydelser, er vi også positive over for.
Det gælder selvfølgelig både spørgsmål om at få nedbragt sagsbehandlingstiden og også de ændringer i værnetingsreglerne, som SF foreslår. Der er mange elementer samlet set i SF's beslutningsforslag.
Det vil jeg ikke rejse kritik mod herfra, men det er vanskeligt lige umiddelbart at sige, at vi så lige tager SF's forslag, som det er her i dag.
Men lad os bruge det som springbræt til at få belyst spørgsmålene yderligere under udvalgsarbejdet og så se, hvad der kan bære, når vi får besvaret en lang række spørgsmål fra ministerens side.
Men jeg vil godt understrege, at vi deler de intentioner, der ligger bag det beslutningsforslag, som SF altså i dag har fremsat.
Martin Lidegaard (RV), 2003-04-03:
Da Det Radikale Venstres ordfører ikke kan være til stede i dag, skal jeg hermed på hendes vegne fremføre følgende, nemlig at Det Radikale Venstre er sympatisk indstillet over for intentionerne i dette lovforslag.
Det er sympatiske tilbud, og de bliver også generelt modtaget positivt, men vi er nok stadig af den overbevisning, at det vil være sundt at vente på et samlet notat fra Justitsministeriet, som sammenligner retsstillingen i de øvrige nordiske lande, ligesom forslaget jo tillægger kriminalforsorgen en vigtig funktion.
Derfor mener vi også, at det bør undersøges nærmere i den videre behandling.
Så hvis man skal sige det kort, er Det Radikale Venstre grundlæggende enig i målet, men mere skeptisk over for midlerne i forslaget, og vi vil derfor afvente den videre behandling.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-04-03:
Man kunne godt have forestillet sig, at der hos nogle partier var en større interesse for denne sag.
Det er der åbenbart ikke.
Men det er der naturligvis hos Enhedslisten.
Jeg skal på Enhedslistens ordførers vegne, som desværre er forhindret i at være til stede, sige, at der jo er et stort behov for at hjælpe voldsofre bedre, end det er tilfældet i dag.
Retsudvalget fik mange spændende ideer under besøget i Canada sidste år.
Ideen om at lade kriminalforsorgen tage sig af ofre, er en af de ideer, som vi bør arbejde videre med.
Jeg kan så forstå, at ministeren ikke er særlig lun på den idé.
Det har muligvis at gøre med, at ministeren ikke rigtig er indstillet på at finde penge til at løse den her opgave, og derfor er ministeren måske heller ikke tilhænger af, at det bliver organer inden for ministerens område, som skal tage sig af det, for så skal ministeren jo bidrage til finansieringen.
Man kunne i hvert fald rejse som et spørgsmål, om det kunne være motivet bag ministerens argumentation.
Under alle omstændigheder vil det kræve ressourcer at løse opgaven, og hvis man mener, at det ikke skal være kriminalforsorgen, så må man jo efter vores opfattelse komme med en bedre idé.
Den rapport, der for nylig kom om kriminalforsorgen, viste, at der nemlig manglede adskillige medarbejdere, hvis man skulle leve op til de arbejdsopgaver, der allerede er fastsat i dag for den del af kriminalforsorgen, som ikke vedrører fængslerne.
Hvis regeringen og Dansk Folkeparti virkelig mener det, når de jævnlig taler om hensyn til ofrene, så må de altså også være med til at sætte penge af på finansloven til virkelig at hjælpe ofrene med at komme videre i deres liv.
Der vil jeg så sige, at det jo ikke er noget, der vælter en finanslov.
Og når man har 10 mia. kr. at uddele i nytteløse såkaldte skattelettelser, så burde det også være muligt at finde disse ganske beskedne midler, som skal til for at hjælpe ofrene for vold.
Derfor støtter Enhedslisten SF's forslag, ligesom vi vil støtte enhver alternativ model, som kan bringe os i samme retning.
Men det, vi ikke støtter, er den passivitet, som det borgerlige flertal i Folketinget udviser i denne sag.
Karsten Nonbo (V), 2003-04-03:
Efter at jeg havde hørt justitsministerens udmærkede tale, og jeg så markeringen fra hr. Morten Bødskov, tænkte jeg, at nu får vi nok også en kortere sagsbehandlingstid på det her beslutningsforslag, for nu går han nok op og trækker det, nu har han nok forstået, hvad det virkelig drejer sig om, men det gjorde han desværre ikke.
Det, der er sket, er jo ganske enkelt, at sagsbehandlingstiden voksede under den tidligere regering, men nu er den nedbragt, og hvis det fortsætter i en lineær kurve, så vil den i år 2004 være nede på et par måneder. Det her er et klassisk eksempel på, at alting ikke kan løses ved at blive pakket ind i penge.
Man kunne måske endda gå så vidt som til at sige - det har jeg ikke belæg for, men der er noget, der tyder på det - at hvis man har foretaget effektiviseringer, hvis man har reduceret med et par mand, så har man tilsyneladende reduceret med dem, der gik og forstyrrede de andre, der lavede noget.
Det ligger fast, at sagsbehandlingstiden er bragt ned, det ligger fast, at alting ikke løses ved at blive pakket ind
i penge
, så vi kan i Venstre ikke støtte det her beslutningsforslag, og det skal jeg hilse og sige at det kan Det Konservative Folkepartis ordfører, hr. Helge Adam Møller, heller ikke.