Pia Christmas-Møller (KF), 2005-06-02:
Vi er i disse år udstyret med en klartseende, visionær og modig generalsekretær for FN, og godt for det.
Han har også set, at alternativet til reformer ikke er status quo, men en svækkelse af FN's funktion som fælles platform for en global retsorden og ditto håndhævelse.
Hans stærke og ukuelige engagement i arbejdet er tydeligvis drevet af visionen om en international retsorden, og så har han modet til at udfordre den uholdbare situation.
Risikoen ved passivt at konstatere den begrænsede handlekraft er jo, at troværdigheden går fløjten og forvitring og opløsning bliver det langsigtede resultat.
Men lige så konstruktivt indholdet af reformoplægget er, lige så velvalgt timingen er, lige så risikofyldt er selve initiativet også.
Det skal man ikke være blind for.
Falder reformforsøget på gulvet med et brag, kan fiaskoen i sig selv sætte fart i en negativ udvikling.
At generalsekretæren er fuldt bevidst om, at det er ved hjælp af en høj satsning med indbygget risiko, at FN kan komme videre, er der ingen grund til at betvivle, tværtimod.
Det skal vi andre også tage højde for, når vi efter en grundig debat skal konkludere, hvor og hvordan vi fra dansk side skal bruge kræfterne.
Der er i dag intet alternativ til FN.
Det er den uomtvistelige kendsgerning for alle de kræfter, der drømmer om og arbejder for opbygningen af en international retsorden.
Selvfølgelig er det meget spændende at diskutere, hvordan den ideelle magtdeling kunne se ud, hvordan Sikkerhedsrådet ideelt skulle sammensættes, og hvordan verden ville se ud, hvis man afskaffede vetoretten.
Men den diskussion må ikke blive så luftig, at jordforbindelsen mistes og reformprocessen dermed risikerer at blive afsporet, endnu inden den overhovedet er kommet i gang.
I Det Konservative Folkeparti lægger vi vægt på, at den realisme og afbalancering af modstående interesser, som karakteriserer Kofi Annans udspil, bliver fastholdt.
Det skal ikke være nogen hemmelighed, at vi mener, at bl.a. Japan og Tyskland bør have sæde i Sikkerhedsrådet, og at det kunne være særdeles hensigtsmæssigt med nogle krav for anvendelsen af vetoretten.
F.eks. forekommer det ganske rimeligt som et minimum at kræve en begrundelse for et veto.
Men når det er sagt, er det lige så vigtigt for os at slå fast, at sammensætningen af Sikkerhedsrådet kun er ét element, og at uoverkommelig uenighed om det spørgsmål ikke må spærre for mulige fremskridt på andre områder.
Det gælder en målrettet gennemførelse af 2015-målene, det gælder etableringen af Fredsopbygningskommissionen, det gælder en styrkelse af den fælles kamp mod terrorisme, og det gælder ikke mindst kampen for menneskerettighederne, som i den grad har brug for en organisatorisk omorganisering og opprioritering.
Vi kan fra konservativ side fuldt og helt støtte generalsekretærens forslag om at opgradere og forny slagkraften på menneskerettighedsområdet.
Ideen om at etablere et permanent menneskerettighedsråd til erstatning for den tilsandede og udvandede Menneskerettighedskommission har vores fulde støtte.
Der kan også argumenteres overbevisende for, at der i forbindelse med den internationale miljøforvaltning etableres en særlig FN-organisation.
Det er i det hele taget efter vores opfattelse af kolossal betydning, at topmødet resulterer i en erklæring med et fremadrettet indhold, og at dette indhold har den rette balance mellem udviklingsspørgsmål, sikkerhedspolitik og menneskerettigheder, og at omfanget er tilstrækkelig ambitiøst.
Derfor er det, at Det Konservative Folkeparti giver helhjertet opbakning til generalsekretærens bestræbelser på at reformere FN.