Frank Jensen (S), 1999-04-21:
SF's forslag bygger videre på to lovforslag, der tidligere er blevet behandlet af Folketinget, nemlig nr. L 194 af 30. januar 1996 og nr. L 181 af 11. marts 1997, der begge bortfaldt efter første behandling.
Som ved tidligere lejligheder er regeringen positiv over for hovedlinjerne i forslaget, som er at skabe størst mulig åbenhed i forhold til offentlige myndigheder m.v.
Hertil kan lægges, at der på mange punkter er tale om et godt gennemarbejdet forslag, også rent teknisk.
På den anden side er det klart, at der over for hensynet til åbenhed kan være andre tungtvejende hensyn.
Som det vil fremgå, kan regeringen heller ikke denne gang samlet set støtte lovforslaget. Ifølge lovforslaget skal offentlighedslovens anvendelsesområde udvides til også at omfatte selskaber m.v., hvor den offentlige forvaltning gennem driftoverenskomst, ejerskab eller udpegning af bestyrelsesmedlemmer har bestemmende indflydelse.
Det gælder i særlig grad, hvis det statslige aktieselskab skal udøve virksomhed i konkurrence med private eller udenlandske virksomheder.
Hvis man helt generelt inddrager offentlige selskaber m.v. under offentlighedsloven, vil man derfor komme i konflikt med nogle af de hensyn, der ligger bag oprettelsen af de statslige selskaber.
Lad mig i den forbindelse også minde om, at der tidligere er gennemført andre initiativer, som skaber større åbenhed om offentlige selskaber m.v. I 1996 blev der således foretaget en ændring af bl.a. årsregnskabsloven, hvorved der blev mulighed for indsigt i de statslige aktieselskabers regnskabsaflæggelser, ejerforhold m.v. Et andet element i SF's forslag er en ophævelse af offentlighedslovens § 2, stk. 1, 2. punktum.
Den bestemmelse indebærer, at sagen om lovgivning er undtaget fra aktindsigt, indtil lovforslaget er fremsat.
Det hænger sammen med, at SF samtidig foreslår at omformulere § 10, nr. 2, således, at brevvekslinger om lovgivning mellem ministerier og direktorater og styrelser bliver undtaget fra aktindsigt.
Denne undtagelse er blevet fortolket således, at den alene omfatter brevvekslinger om lovgivning mellem departementer.
Imidlertid er det som bekendt sådan, at direktorater og styrelser i dag i betydeligt omfang inddrages ved udarbejdelsen af lovforslag i modsætning til tidligere, hvor dette arbejde i al overvejende grad blev udført i departementerne.
En ændring af reglerne forudsætter imidlertid også overvejelse af mere generel karakter.
SF foreslår, at der en række steder i offentlighedsloven, bl.a. i § 4, stk. 1 og stk. 3, indføjes udtrykket »oplysninger« ved siden af »dokumenter«.
Begrundelsen er, at loven ellers vil begrænse retten til aktindsigt i det omfang, sagsoplysninger alene opbevares elektronisk og ikke på et papirdokument.
I dag er det imidlertid ikke sådan, at adgangen til aktindsigt begrænses i takt med papirløs sagsbehandling.
Det er således uden betydning for aktindsigtspørgsmålet, om en myndighed overgår fra manuel til elektronisk sagsbehandling.
Så vidt jeg kan se, er der derfor ikke behov for de foreslåede omformuleringer af bl.a. offentlighedslovens § 4. SF foreslår også at ændre formuleringerne af offentlighedslovens § 4, således at retten til aktindsigt ikke længere skal være betinget af, at de pågældende dokumenter indgår som et led i en administrativ sagsbehandling.
Offentlighedslovens forarbejde nævner således som eksempel på, at denne betingelse ikke er opfyldt, at der ikke er ret til aktindsigt, at en myndighed må tage dokumentet alene til opbevaring eller alene til en teknisk bearbejdning som f.eks. stempling eller legalisering af et dokument.
Herudover nævnes bl.a. den situation, at en myndighed modtager dokumentet ved en åbenbar fejltagelse, uden at dette indgår i myndighedens afgørelsesgrundlag.
Udtrykket »som et led i en administrativ sagsbehandling« udgør med andre ord en fornuftig afgrænsning med hensyn til tilfælde, der må siges klart at falde uden for, hvad der er formålet med offentlighed i forvaltningen. Jeg kan derfor ikke gå ind for forslaget om at ændre opfattelsen af offentlighedslovens § 4; det kan vi ikke tilslutte os. Det foreslås endvidere, at offentlighedslovens § 5, stk. 2 og 3, udgår.
Efter disse bestemmelser gælder loven som udgangspunkt ikke med hensyn til edb-registre.
Desuden indeholder registerlovgivningen, både den gældende og den kommende, særlige bestemmelser om ret til aktindsigt i registrets oplysninger om den enkelte person selv.
Der er endvidere regler om adgang til videregivelse til andre eller til registrerede personer.
Jeg har derfor umiddelbart vanskeligt ved at se, at der er et væsentligt behov for at gennemføre et lovforslag om aktindsigt i edb-registret som sådan.
Ifølge SF's forslag skal der være elektronisk adgang til aktindsigt, når det er teknisk muligt.
Jeg forstår forslaget således, at meddelelse af aktindsigt fortsat vil forudsætte en anmodning herom, og at forslaget derfor tager sigte på, i hvilken form aktindsigten skal meddeles.
Regeringen er helt enig i, at man ved udformningen af aktindsigt også bør anvende de nyere tekniske muligheder.
I dag fastsætter offentlighedslovens § 16, at myndigheden tager stilling til, at aktindsigt meddeles ved at give adgang til gennemsyn på stedet eller ved, at der udleveres en afskrift eller en kopi til borgeren.
I bestemmelsens forarbejder er der klart forudsat, at en begæring om at få en afskrift eller en kopi kun afslås, hvis der er en særlig begrundelse for det.
Det kan f.eks. være, hvis dokumentet er meget stort.
Efter den gældende lovgivning er der ikke noget til hinder for, at en myndighed giver aktindsigt i elektronisk form, og efter min opfattelse bør en myndighed ud fra de samme betragtninger, som er anført i de netop gengivne forarbejder til offentlighedsloven, som udgangspunkt meddele aktindsigt i elektronisk form, når borgeren anmoder om det, medmindre særlige grunde taler for andet.
Umiddelbart mener jeg derfor ikke, at der er
tilstrækkelig anledning til at indsætte særlige regler om elektronisk aktindsigt i offentlighedsloven.
Hvad angår forslaget om udfærdigelse af journalister, vil jeg henvise til, hvad regeringen tidligere har sagt, nemlig at det allerede i dag er således, at offentlige myndigheder bør foretage journalisering efter princippet om god forvaltningsskik.
SF foreslår også, at de myndigheder, der er omfattet af offentlighedsloven, skal forpligtes til at føre edb-behandlede postlister, et spørgsmål, der jo er blevet drøftet her i Folketinget ved adskillige lejligheder i de senere år.
Den gældende retstilstand indebærer, at postlister er undergivet aktindsigt efter offentlighedslovens almindelige regler.
Imidlertid er der ingen pligt til at føre postlister, og det er langtfra altid, at myndighederne udfærdiger sådanne lister.
De administrative ressourcer, der skal til for at opfylde en sådan pligt, vil variere.
For andre myndigheder derimod vil der være tale om et meget ressourcekrævende arbejde.
Det gælder navnlig, fordi det under alle omstændigheder må sikres, at der i en postliste, som bringes til offentlighedens kendskab, forinden er sket en frasortering af bl.a. oplysninger om enkeltpersoners forhold, der er undergivet tavshedspligt. Som følge af den teknologiske udvikling er det dog nærliggende at formode, at udarbejdelsen af postlister er mindre ressourcekrævende, end det ville være tidligere.
Hertil kommer, at regeringen under alle omstændigheder er rede til at se positivt på forslag, der kan forbedre offentlighedens muligheder for at få kendskab til eksistensen af de sager, der behandles i den offentlige forvaltning.
Det gælder således også SF's forslag om postlister.
I Forskningsministeriets regi er der sidste år iværksat
et forsøg med postlister.
Forsøget omfatter 19 myndigheder, såvel statslige som kommunale.
Vi bør naturligvis følge dette arbejde med henblik på at opnå et mere fyldestgørende grundlag for generelt at kunne vurdere spørgsmålet.
Vi bør afvente, at der opnås flere erfaringer med fordele og ulemper ved en sådan ordning.
Ligesom ved tidligere lejligheder kan jeg ikke støtte SF's forslag om, at en begæring om aktindsigt i EU-relaterede dokumenter ikke længere skal kunne afslås efter offentlighedslovens § 13, nr. 2.
Jeg vil ikke her på ny redegøre for regeringens holdning til dette spørgsmål, men henvise til, hvad der er sagt under tidligere debatter her i Folketingssalen.
Det samme gælder for forslaget om at indføre klageadgang til Indenrigsministeriet med hensyn til afslag på aktindsigt, som meddeles af de private institutioner m.v., der er omfattet af offentlighedsloven.
Ligeledes vil jeg alene knytte enkelte bemærkninger til forslaget om såkaldt systemdokumentation.
Heller ikke dette forslag kan regeringen gå ind for.
Det hænger bl.a. sammen med, at der i regeringens forslag til lov om behandling af personoplysninger er en bestemmelse, som regulerer dette spørgsmål.
Som afrunding vil jeg sige, at SF's forslag indeholder
en række elementer, som kan have meget for sig.
Det gælder navnlig med hensyn til spørgsmålet om postlister og om reviderede regler for aktindsigt i sager om lovgivning.
Samtidig har jeg under de foregående punkter punkt for punkt redegjort nærmere for, hvorfor regeringen samlet set alligevel ikke kan støtte det foreliggende lovforslag.