runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Frank Aaen (EL), 2000-05-26:
Vi stillede under førstebehandlingen spørgsmål, som vi ikke fik besvaret, om, hvorfor det er så vigtigt, at den lov, der blev vedtaget i går, skal ophæves så hurtigt.
Det eneste, der ville være sket, hvis loven ikke blev ophævet i dag,
er jo, at regeringen skulle spørge EU, om vi havde lov til helt at forbyde medicinrester i fødevarer. Jeg synes egentlig, vi alle sammen kunne have en stor interesse i at vide, om det er tilladt inden for EU-regimet - som jo sætter mange grænser for os - at Danmark fastholder, at vi ikke vil have medicinrester i fødevarer, og det eneste, der ville være sket, hvis vi ikke havde ophævet loven, var, at fødevareministeren skulle have spurgt i EU: Er det tilladt at sige, at i Danmark vil vi ikke have medicinrester i fødevarer?
Men det eneste, man får ud af at ophæve loven her i dag, er, at vi ikke får stillet det spørgsmål.
Det har da i høj grad noget at gøre med beslutningsforslaget, og derfor undrer det os, at vi ikke har kunnet få det spørgsmål besvaret, hverken her i Folketingssalen eller i et samråd i Fødevareudvalget.
Erling Christensen (S), 2000-05-26:
Jeg vil også gerne holde mig formandens ord efterrettelige, og det var faktisk også det, jeg gjorde under udvalgsbehandlingen i Fødevareudvalget, da vi tog stilling til, om vi skulle have et samråd eller ej. Det samråd handlede ikke om B 166, og derfor traf Fødevareudvalget altså den beslutning, det gjorde.
Jeg beklagede ved førstebehandlingen den fejl, der er
begået.
Man kan kalde det en banal fejl, og så kan det også være banalt at rette den, selv om der er brugt mange menneskers tid på det.
Derfor er jeg glad for, at der er den store støtte til at få rettet fejlen, og det vil jeg endnu en gang sige tak for.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-05-26:
Jeg har lagt mig formandens ord på sinde.
Jeg bliver nødt til at fortælle Folketinget, at der skete en meget usædvanlig ting under udvalgsarbejdet, nemlig det, at et flertal i udvalget ved en afstemning vedtog det fuldstændig usædvanlige skridt at nægte at imødekomme ønsket fra et udvalgsmedlem om at få et samråd med ministeren.
Dette samråd skulle tjene til at belyse, hvorfor man ønsker at gennemføre det forslag, der nu er til behandling.
Jeg vil bare sige her på falderebet i denne sag, at jeg håber ikke, at den afgørelse, der blev truffet af et flertal i Fødevareudvalget, kommer til at danne skole for fremtidige behandlinger af lovforslag og beslutningsforslag her i Folketinget.
Jeg håber, at regeringspartierne og de øvrige partier vil erkende, at uanset hvad man end mener om det forslag, der nu er til behandling, var det en fejltagelse, der blev begået i Fødevareudvalget, for ellers står vi jo i den situation, at den fremgangsmåde, som har været skik og brug i Folketinget, og så vidt jeg ved aldrig har været fraveget i årtier - jeg kan i hvert fald ikke huske nogen tilfælde - bliver fraveget.
Det synes jeg ville være beklageligt, så jeg vil i hvert fald opfordre til, at man tænker sig godt om og ikke gentager den manøvre.
Det har vi skrevet om i betænkningen, som man kan studere nærmere, og jeg vil blot opfordre til, at man stemmer imod dette beslutningsforslag, som jo i realiteten indebærer, at der i fremtiden kan forekomme medicinrester i danske fødevarer.
Jo, men jeg skal blot sige, at jeg er helt enig i den sidste bemærkning, og så håber jeg bare, jævnfør formandens bemærkning, at der vil være et flertal i udvalget, som er indstillet på at få en positiv udvalgsbehandling.
For jeg kan sige til hr. Erling Christensen, at naturligvis ønsker vi ikke at forhindre, at et flertal i Folketinget vedtager den lovgivning, som der nu er flertal for.
Men vi er ikke tilfredse med, at vi bliver afvist på nogle enkle og klare spørgsmål om, hvorfor man gør, som man gør; hvorfor ministeren gør, som hun gør; hvorfor hun ikke bruger den mulighed, der opstod.
Det synes vi man skylder offentligheden, og derfor er vi utilfredse med, at man ikke besvarer spørgsmålene.
Derfor håber vi så, at det udvalgsarbejde og det samråd, vi får, kan blive bedre med hensyn til at få nogle svar, og at vi kan få en god betænkningsafgivelse med forklaring på, hvad der er regeringens motiver til dette her, og så en anden og sidste behandling, hvor vi kan konstatere, at så ved vi, hvorfor regeringen har gjort, som den har gjort.
Christian H. Hansen (DF), 2000-05-26:
Ja, jeg har knebet mig i armen, og jeg kan se, at det er hr. Keld Albrechtsen, der sidder dernede i sin helt egen forklædning.
Men jeg vil gerne have hr. Keld Albrechtsen til at svare på et spørgsmål.
Hvis man tænker på ugens forløb, hvor vi har haft en masse lovforslag; der har været debat om nogle, der ville have fremmet en forespørgsel, også nogle partier, der ønskede det; der har været nogle, der har ønsket nogle lovforslag tilbage til fornyet udvalgsbehandling.
Det kunne
man ikke, men det her kan man godt.
Føler hr. Keld Albrechtsen, ligesom jeg selv gør, at det virker lidt underligt, at når nogle mener, at der er sket en fejl, så kan det ikke lade sig gøre, men når andre mener, at der er sket en fejl, så kan det sagtens lade sig gøre?
Erling Christensen (S), 2000-05-26:
Jeg vil blot spørge, om hr. Keld Albrechtsen sådan har knebet sig lidt i armen og fundet ud af, om han ligger i baronens seng, eller om han er hr. Keld Albrechtsen.
L 218 er, som det er sagt gentagne gange heroppe, færdigbehandlet i udvalget, og det må udvalgets formand vel også stå inde for, når han har oversendt det til Folketinget.
Altså handler det om beslutningsforslag nr. B 166.
Kristen Touborg (SF), 2000-05-26:
Jeg er ikke enig med ministeren i, at den her behandling kun drejer sig om, at der er stemt forkert.
Der står heroppe på tavlen, at forslaget handler om restkoncentrationer af lægemidler i animalske fødevarer.
Derfor havde jeg sådan set håbet, at ministeren ville svare på nogle af spørgsmålene. Det er jeg meget skuffet over at ministeren tilsyneladende ikke vil.
Men der er vel næppe andet at gøre end at tage det til efterretning.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-05-26:
Jeg skal straks undskylde over for ministeren, at jeg kom til at antyde, at det var ministeren personligt, der stemte forkert.
Det var det naturligvis ikke.
Det var ministerens parti.
Men bortset fra det vil jeg godt spørge ministeren igen, men ellers må vi jo kigge på det i samrådet: Hvorfor nu dette hastværk?
Er det korrekt, at når ministeren eller ministerens parti i går besluttede, at man skulle prøve at få ophævet loven her i dag, så var det, fordi ministeren ikke ønskede at blive bragt i den situation, at hun skulle sende den her lov til Europa-Kommissionen?
Hun ønskede altså ikke at risikere, at EU gav grønt lys for et forbud i Danmark mod medicinrester
i maden
Det synes jeg da er et enkelt spørgsmål.
Og jeg kan ikke se anden forklaring på, at man nu haster igennem her fredag eftermiddag med første og anden behandling af det her forslag, end at det er, fordi man ikke vil risikere, at Europa-Kommissionen giver grønt lys.
Men det kan være, at der er en anden forklaring.
Det kan også være, at ministeren simpelt hen bare i den her sag ikke vil besvare spørgsmål. Det får vi jo så opklaret i samrådet.
Ritt Bjerregaard (S), 2000-05-26:
Ja, forslaget var færdigbehandlet i går.
Alle de spørgsmål, der er stillet i udvalget, har været besvaret.
De debatter, folketingsmedlemmerne har ønsket, er blevet afholdt her i salen.
Det er fremstået fuldstændigt klart, at regeringen ikke deler den opfattelse, som hr. Keld Albrechtsen og hr. Kristen Touborg giver udtryk for.
Det kunne ses i betænkningen.
Det kan ses i alt det materiale, der ligger i forbindelse med behandlingen af dette forslag.
Derfor genbehandler vi ikke forslaget i dag.
Vi behandler et forslag til folketingsbeslutning, fordi regeringen og fordi Folketinget har stemt galt i forhold til den afgivne betænkning.
Det er alene det, vi debatterer, og det er alene rettelsen af det, der debatteres.
Og så skal jeg gøre hr. Keld Albrechtsen opmærksom på, at da jeg ikke er medlem af Folketinget, kan jeg ikke afgive stemme i Folketinget.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-05-26:
Jamen jeg kan sige, at det ønsker vi, fordi vi gerne vil have en lejlighed til at få besvaret de spørgsmål, som bl.a. hr. Erling Christensen ikke ville gå ind i en debat om.
Vi anerkender justitsministerens redegørelse, og jeg er glad for tilkendegivelsen af, at hvis der skal ske en rettelse af en fejl, og et flertal er fast besluttet på, at det skal ske, skal det ske på en korrekt måde.
Men det er jo slet ikke det, der er problemet.
Næh, problemet er politisk.
Vi forstår simpelt hen ikke, hvorfor flertallet ikke benytter den mulighed, som nu ligger foran os, for at få genindført forbudet mod medicinrester, og vi har aldrig forstået, hvorfor flertallet nogen sinde gik ind for den tankegang, at man skal acceptere medicinrester i fødevarerne.
Hr. Touborg citerede ministerens programerklæring i Fyens Stiftstidende, hvor ministeren sagde, 3 dage inden hun blev ny fødevareminister, at det var noget luskeri, der havde fundet sted, da man afskaffede forbudet mod medicinrester, og ministeren sagde også, at det kunne ikke hjælpe, at den daværende fødevareminister blev ved med at gentage sin påstand om, at ændringen ville give renere mad.
Men nu må man altså forstå, at den programerklæring, ministeren kom med om renere fødevarer, var altså en programerklæring, der gjaldt, dengang ministeren ikke var minister.
Da ansvaret for fødevarerne blev lagt på ministerens skuldre, stod disse flotte målsætninger altså ikke længere til troende, og det synes jeg er en ubehagelig erkendelse at drage.
Er det ikke korrekt - det vil jeg gerne spørge ministeren om og bede om at få det bekræftet
- at årsagen til, at ministeren ønsker at haste sagen igennem i dag, så loven ikke er gældende lov sommeren over, er, at ministeren ikke vil pålægges af Folketinget at sende den vedtagne lov til EU?
Jeg kan kun forstå det på den måde, at ministeren ikke vil risikere, at Europa-Kommissionen siger: Jamen det er i orden, det må I godt i Danmark.
Er det korrekt, at ministeren ikke vil risikere at få lov af EU til at gennemføre et forbud mod medicinrester i fødevarer?
Så vil jeg blot sige, at vi ønsker altså at få et samråd med fødevareministeren i udvalget, bl.a. for at få lejlighed til at få besvaret de spørgsmål, som vi synes bør besvares, inden beslutningen træffes ved andenbehandlingen.
Vi ønsker også at afgive en betænkning, fordi vi gerne vil have lejlighed til at dokumentere, at det er ukorrekt, når ministeren har forsøgt sig med påstande om, at de regler, EU har indført, og som tillader medicinrester i mad, skulle være lige så gode eller måske endda bedre end det forbud mod medicinrester, vi tidligere havde her i Danmark.
Vi ønsker at få det med i et bilag, så alle kan se, at når man ophæver et forbud og i stedet tillader restkoncentrationer, medfører det
selvfølgelig en forhøjelse af risikoen ved at spise de pågældende fødevarer.
Ministeren sagde jo i sin tid så flot, at vi ikke kan risikere, at vi bliver syge af at spise den mad, som vi spiser her i Danmark.
Men det kan vi altså åbenbart alligevel, i hvert fald hvis ministeren står fast på sin holdning.
Christian H. Hansen (DF), 2000-05-26:
Jeg skal blot sige, at da L 218 blev vedtaget i går, var vi tilfredse i Dansk Folkeparti.
Vi havde støttet forslaget ved førstebehandlingen og støttede det under udvalgsarbejdet.
Jeg kan forstå, at der var nogle, der ikke var så tilfredse som Dansk Folkeparti, da vi gik fra salen, men det er jo, hvad der kan ske.
Men så vil jeg sige, at det, det i bund og grund handler om, er, om man accepterer, at der er medicinrester i mad eller ej.
Det var der et flertal i går, der ikke gjorde, og nu er der så et flertal, der ønsker, at der skal være mulighed for det. Men vi er i Dansk Folkeparti af den holdning, at hvis Enhedslisten ønsker, at der bliver en udvalgsbehandling eller et samråd, eller hvad der nu kan foretages, skal Enhedslisten have lov til at få det.
Henning Grove (KF), 2000-05-26:
Hr. Keld Albrecthsen tager helt fejl.
Men det samrådsspørgsmål, der blev stillet, havde intet med denne sag at gøre, og derfor var der ingen grund til at forcere det frem.
Fra konservativ side kunne vi aldrig drømme om at nægte hr. Keld ALbrechtsen at få et samråd til enhver tid.
Men jeg må nok sige, at formanden for Fødevareudvalget ikke var klar i sin afgørelse, for der var jo ingen tvivl om, at ingen ønskede at forhindre hr. Keld Albrechtsen i at få et samråd.
Hvis jeg husker rigtigt, skal vi have samråd den 7. juni med fødevareministeren, og her tager vi gerne det samrådsspørgsmål, hr. Keld Albrechtsen stillede,
Men det har intet med den aktuelle sag at gøre, og derfor sagde vi: Skal vi ikke se at få denne sag afgjort, og så har vi god tid - 3 timer, 5 timer, eller hvor mange timer hr. Keld Albrechtsen nu vil have - til samrådet.
Det får han selvfølgelig, for vi kunne aldrig drømme om at nægte ham det.
Jeg er helt enig med hr. Keld Albrechtsen i, at hvis spørgsmålet havde haft noget som helst med denne sag at gøre, skulle hr. Keld Albrechtsen have haft sit samråd.
Men da det intet har med sagen at gøre, hører det ikke hjemme her. Jeg synes, det ville være synd, hvis det vigtige samrådsspørgsmål, hr. Keld Albrechtsen føler han skal have besvaret, skulle drukne i en fejltagelse.
Det, vi stemmer om her, er jo ikke andet end en fejltagelse, og jeg synes alligevel, hr. Keld Albrechtsens spørgsmål er så vigtigt, at det ikke bare skal drukne i en fejltagelse.
Ritt Bjerregaard (S), 2000-05-26:
Jeg vil blot benytte lejligheden til at takke de mange medlemmer i Folketinget, der har hjulpet os med at rette op på den fejltagelse, der blev begået i går.
Så hermed en stor tak til dem, der har hjulpet os med at få rettet fejlen.
Kristen Touborg (SF), 2000-05-26:
Det er en kort bemærkning til hr. Henning Grove.
Jeg forventer, at hr. Henning Grove kan medgive, at der ikke under udvalgsarbejdet blev udtrykt kritik af udvalgsformandens mødeledelse.
Så forventer jeg sådan set også, at hr. Henning Grove må erkende, at det var det rigtige sted at kritiseret udvalgsformanden og ikke gøre det fra Folketingets talerstol.
Christian H. Hansen (DF), 2000-05-26:
Det, vi har gjort, er så, at vi har indstillet B 166 til forkastelse, men har også sagt, at vi finder det principielt forkert, at det ønskede samråd ikke blev afholdt.
Vi må jo også konstatere, at i den tid, der gik, efter at Folketingets formand hævede mødet, kunne vi sagtens have nået at have det samråd, og så havde vi ikke haft den diskussion nu.
Det havde efter vores opfattelse været mere ærligt, at vi havde nået tingene, og at partierne kunnet være taget herfra og have været tilfredse.
Nu har vi nogle partier, der ikke er tilfredse, og vi har muligheden for at kunne få en debat om lovsjusk, at man haster tingene igennem Folketinget osv.
Jeg troede, at det var det, vi skulle prøve på at undgå.
Det ser det ikke ud til at man har ønsket.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-05-26:
Jeg skal blot oplyse fru Fischer Boel om, at SF, Enhedslisten og muligvis også Dansk Folkeparti har skrevet et betænkningsbidrag over dette forslag, og heraf fremgår det, hvilke oplysninger som er indhentet.
Men de er altså indhentet via andre bilag end dem, der er til sagen, og det er belyst i betænkningen, hvor det bl.a. er dokumenteret, at en vedtagelse af det forslag, vi skal stemme om lige om et øjeblik, medfører, at der bliver mulighed for flere medicinrester i danske fødevarer
, så dokumentationen og undersøgelserne osv., det arbejde er altså gjort.
Men jeg erkender, at det er gjort i andre sammenhænge end på bilag, der ligger vedrørende det her forslag.
Som sagt er der redegjort for det i vores betænkningsbidrag.
Henning Grove (KF), 2000-05-26:
Jeg har stor forståelse for, at formanden samtidig som SF-politiker har lyst til at fremme den politik, SF står for.
Men når man sidder og leder et udvalg, som behandler et lovforslag eller et beslutningsforslag, er det også formandens opgave at skære igennem, og sige: Dette her vedrører det foreliggende beslutningsforslag, og samrådsspørgsmålet vedrører et helt andet lovforslag.
Vi kan selvfølgelig til enhver tid tage og skal også tage et samråd
om det, men ikke i forbindelse med den aktuelle sag.
Mariann Fischer Boel (V), 2000-05-26:
Nu synes jeg efterhånden, hykleriet ikke kender nogen grænser.
Det er tankevækkende - hvis hr. Keld Albrechtsen har tid til at høre efter - at der i forbindelse med behandlingen af L 218, altså Enhedslistens oprindelige forslag, kun foreligger fire bilag.
Enhedslisten har ikke stillet spørgsmål under førstebehandlingen, Enhedslisten har ikke kaldt ministeren i samråd under førstebehandlingen, så er det ikke på tide, at vi stopper dette hykleri og erkender, at der er begået en fejl, en brøler, og at nu må denne diskussion i øvrigt høre op?
Keld Albrechtsen (EL), 2000-05-26:
Det har hr. Grove ret i.
Men så siger hr. Grove yderligere, at det samrådsspørgsmål ikke vedrører det forslag, der er til behandling her i Folketinget i dag.
Spørgsmålet handler simpelt hen om, hvorfor et flertal i Folketinget gerne vil vedtage det forslag, der er til behandling i dag, netop på dette tidspunkt.
Det er sådan set det, spørgsmålet drejer sig om, så enkelt er det, men det spørgsmål ønsker man ikke at få uddybet, så enkelt er det også.
Men på hans egen opfordring skal jeg love hr. Grove, at uanset at tingene ikke bliver afklaret, inden beslutningen bliver truffet, og uanset at et flertal i Folketinget ikke har ønsket at tilvejebringe det beslutningsgrundlag, der ellers normalt kræves, for at et lovforslag eller et beslutningsforslag kan vedtages, skal Enhedslisten naturligvis sørge for, at spørgsmålet bliver besvaret, for som hr. Grove var inde på, er det et godt spørgsmål.
Kristen Touborg (SF), 2000-05-26:
Jeg vil gerne tilkendegive, at SF's grundlæggende holdning er, at hvis et parti ønsker et samråd under udvalgsarbejdet, støtter vi det.
Jeg skal medgive, at sagen i dag er af en speciel karakter, men vil også gerne oplyse, at SF støttede ønsket om et samråd i dag.
Den konservative ordfører sagde, at formanden for Fødevareudvalget ikke var helt klar i sin afgørelse: Det er jeg lidt forundret over, for jeg mener, at sagen handlede om, hvorvidt vi skulle have samråd i dag, og det har jeg som sagt støttet, fordi jeg mener, det demokratisk set havde været den rigtige afgørelse.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-05-26:
Nu vil jeg ikke beskylde hr. Henning Grove for at have været blandt dem, som har stemt for, at vi ikke skulle have det samråd.
Jeg kan ikke uddybe det nærmere, for det tillader
forretningsordenen ikke, men jeg vil bare sige, at når der er regler om, at der skal være en førstebehandling og en andenbehandling og en tredjebehandling, når det gælder lovforslag, er det selvfølgelig, fordi der skal være mulighed for at stille spørgsmål og komme i samråd, inden det pågældende forslag vedtages.
Jeg er dybt taknemmelig og nærmest rørt til tårer over, at hr. Henning Grove nu tilbyder, at vi i løbet af sommeren kan afholde et samråd om denne sag. Jeg må sige, at det gør indtryk på mig, men jeg tror, når jeg tænker det igennem, at det nok vil være en fordel, at samråd fremover holdes, inden de pågældende beslutningsforslag og lovforslag kommer til endelig vedtagelse.
Jeg tror også, at hr. Henning Grove, når han ligesom har fået bearbejdet sagen inde i sit hovede, vil nå til den konklusion.
Frank Aaen (EL), 2000-05-26:
Jamen det er rigtigt, at det har været under lang behandling, og det er også rigtigt, at mange af spørgsmålene først er kommet sent, fordi der har været alt for få, der har interesseret sig for den her meget vigtige problemstilling.
Men nu er der kommet gang i tingene, og nu har vi altså massive henvendelser fra læger, der siger, at det her har konsekvenser for valg af metoder til at diagnosticere sygdomme.
Jeg synes altså heller ikke, at vi har fået noget svar.
Ministeren kan ikke komme uden om, at i samrådet blev den hollandske sag affejet med, at den kun drejede sig om procedurer.
Som ministeren også var inde på, så tilsidesætter det grundlæggende rettigheder ved indgreb i den menneskelige værdighed.
Altså meget vigtige spørgsmål.
Jeg forstår ikke, hvorfor det skal hastes igennem.
Hvorfor kan vi ikke få tid
til at komme ordentligt til bunds, inden man vedtager det?
Frank Jensen (S), 2000-05-26:
Der er jo redegjort for baggrunden for, at vi behandler beslutningsforslag nr. B 166, så det skal jeg ikke uddybe nærmere.
At der bliver vedtaget et lovforslag, som et flertal ikke ønsker vedtaget, på grund af en fejl ved stemmeafgivningen om lovforslaget, har vi jo et fortilfælde af.
Den 30. maj 1986 kom Folketinget også ved en fejl under stemmeafgivningen til at vedtage lovforslag nr. L 259, og da valgte man den model, som også er valgt i dag, nemlig at der blev fremsat et beslutningsforslag, B 154, som ophævede den af Folketinget ved tredje behandling trufne beslutning.
Vedtagelsen af beslutningsforslaget indebar, at lovforslaget ikke kunne anses for vedtaget og derfor ikke skulle stadfæstes, og derfor bortfaldt lovforslaget ved Folketingets hjemsendelse.
Efter Justitsministeriets opfattelse er der intet forfatningmæssigt til hinder for, at denne fremgangsmåde igen kan anvendes, således at Folketinget ved en folketingsbeslutning ophæver vedtagelsen af L 218, som blev vedtaget i går.
Hr. Aage Frandsen har beskrevet, at der i den statsretlige litteratur er nævnt et alternativ.
Men det alternativ forudsætter altså også, at der fremsættes og vedtages et beslutningsforslag, der opfordrer statsministeren til ikke at indstille lovforslaget til stadfæstelse, og vedtages et sådant beslutningsforslag, betyder det, at det bortfalder, fordi det ikke stadfæstes inden for den 30-dages-frist, som er nævnt i grundlovens § 22.
Denne måde at gøre det på er efter Justitsministeriets opfattelse ligeledes i overenstemmelse med statsretten, så der er altså to muligheder.
Fra regeringens side mener vi, at udgangspunktet bør være, at så skal sagen også løses af Folketinget ved fremsættelse af et beslutningsforslag af den karakter, vi behandler i dag, og som også er kendt fra den 30. maj 1986, nemlig et beslutningsforslag, der ophæver resultatet af den fejlafstemning, som fandt sted i går.
Det er også vores opfattelse, at det bør være udgangspunktet for fremtidige sager.
Tove Videbæk (KRF), 2000-05-26:
, og det er derfor, jeg tager ordet her.
Vi synes, at det her lovforslag tager udgangspunkt i barnets bedste og i, at alle foranstaltninger skal ske til barnets bedste.
Men vi mangler stadig væk en indsats for forældrene.
Vi ved jo, at hvis man skal fjerne årsagerne til barnets problemer - og disse findes jo i 97 pct. af tilfældene hos forældrene - ja, så skal der sættes ind med en plan for selvstændig støtte til forældrene.
Vi er jo alle optaget af, at lovgivningen skal være til barnets bedste, men det er til barnets bedste at få barnets
familie på fode
Vi hjælper barnet ved at hjælpe familien, og vi hjælper også eventuelle øvrige børn i familien ved at hjælpe familien.
Men vi vurderer, at lovforslaget alligevel er et skridt
i den rigtige retning, og derfor vil vi stemme for lovforslaget.