Svend Auken (S), 2006-03-30:
Jeg vil gerne benytte lejligheden til at sige tak til forespørgerne for at have rejst den her forespørgsel.
Jeg var selv med til at rejse sagen for justitsministeren umiddelbart efter dommen, og vi havde et udbytterigt samråd i Europaudvalget om den her sag.
Vi har senere hen haft høring om det her spørgsmål, og vi har også indbyrdes haft mange lejligheder til at diskutere det her spørgsmål.
Så derfor synes jeg kun, det er helt rigtigt at tage debatten herned til Folketingssalen.
Dernæst vil jeg gerne sige tak til justitsministeren, for jeg synes faktisk, at vi fik en virkelig god gennemgang af, hvad dommen siger, og hvad dommen ikke siger, og jeg kan i det hele tilslutte mig den fremstilling af retstilstanden, som justitsministeren giver udtryk for, herunder også at dommen i sig selv ikke giver et klart svar på, hvordan den skal fortolkes, hvad dens videre virkninger er, og at der derfor er god mening i, at Danmark i fortsættelsen understøtter den restriktive fortolkning ved at intervenere i den sag, der nu er anlagt, og i andre tilsvarende sager.
Det restriktive i den her situation består jo i, at vi er af den opfattelse, at dommen ikke betyder, at man kan bestemme konkret, hvilke sanktioner der skal iværksættes, men kun at der skal iværksættes sanktioner, der er effektive til at opnå formålet.
Man har altså stadig væk metodefrihed med hensyn til sanktioner.
Men selv om man anlægger en restriktiv fortolkning, er det regeringens opfattelse, at den fortolkning af traktaterne, som Domstolen har anlagt på miljøområdet, også vil blive udstrakt til andre områder inden for søjle 1, altså ikke et generelt spring, sådan at alle straffesanktioner nu er flyttet fra søjle 3 til søjle 1, men sådan at forstå, at på de områder, hvor der er et overnationalt integreret samarbejde, vil vi i fremtiden kunne forvente, at Domstolen vil anlægge det synspunkt, at hvis det er nødvendigt for opfyldelsen af formålet, så vil man også inden for rammerne af søjle 1, dvs. flertalsbeslutninger, dvs. forslagsmonopol for Kommissionen, kunne forestille sig, at der indgår sanktioner.
Den fortolkning deler jeg, men jeg mener bestemt heller ikke, det er i vores interesse, at man går videre.
Danmark, synes jeg, må have en meget delt holdning til den her dom.
Vi er absolut tilhængere af forpligtende samarbejde med bindende regler, der bliver overholdt.
Hvad nytter det at have et effektivt miljøsamarbejde med mange smukt formulerede regler, hvis de i praksis ikke bliver efterlevet?
Vi har en interesse i, at reglerne bliver overholdt.
Jeg var selv med til som miljøminister at rejse spørgsmål om overholdelse af miljøregler i Miljørådet, og den danske regering tog initiativet til at få lavet de her regler på mellemstatsligt niveau netop for at sikre, at reglerne blev efterlevet.
Jeg synes, det er en skandale at have en masse flotte regler og så ikke have nogen efterlevelse, og på den baggrund er det jo egentlig positivt, at man tager spørgsmålet om effektiv efterlevelse op i en kendelse fra EF-Domstolen.
Problemet opstår, ved at man tilsyneladende flytter en kompetence fra en søjle til en anden søjle, men det overordnede formål kan jeg helt tilslutte mig.
Det er også i overensstemmelse med traktaterne.
Det er derfor med meget delte følelser, man betragter dommen.
På den ene side er den faktisk et forsøg på at styrke efterlevelsen af miljøreglerne inden for EU-samarbejdet, og på den anden side flytter den på en måde, som kan give anledning til betydelige problemer, en afgørelse fra en type kompetence, altså søjle 3, til en anden type.
Samlet set må vi tage dommen til efterretning, sørge for, at den bliver fortolket så indskrænkende som muligt, og opfordre regeringen til at optræde så aktivt som overhovedet muligt i fortsættelsen, ikke alene med hensyn til at sikre en effektiv efterlevelse af EU-retten, men også med henblik på at sikre, at tingene ikke skrider rent kompetencemæssigt.
På den baggrund skal jeg på vegne af Venstre, Socialdemokratiet, Det Konservative Folkeparti, Det Radikale Venstre og Socialistisk Folkeparti fremsætte følgende: Forslag til vedtagelse
EF-Domstolen ophævede i september 2005 Rådets rammeafgørelse om strafferetlig beskyttelse af miljøet.
Folketinget tager dommen til efterretning, men noterer sig, at der er tale om en vidtgående dom, og at rækkevidden af dommen på flere punkter kan fortolkes forskelligt.
Folketinget betoner vigtigheden af, at overtrædelse af EU-retten sanktioneres effektivt.
Folketinget opfordrer regeringen til at følge denne linje, når Danmark skal tage stilling til forslag til fællesskabslovgivning, der angår strafferetlige spørgsmål.
Folketinget noterer sig, at regeringen vil støtte Rådet i den nye retssag om, hvilke strafferetlige spørgsmål der kan reguleres i fællesskabslovgivningen.
Folketinget fremhæver samtidig, at EF-Domstolen har en vigtig og værdifuld rolle som den instans, der sikrer EU-rettens ensartethed og gennemslagskraft.«
F.eks. har vi haft en dansk Højesteret, der, uden at der er nogen bestemmelser direkte i grundloven om, at Højesteret har ret til det, har tilsidesat en lov vedtaget her i Folketinget, oven i købet en lov, som hr. Messerschmidts parti stemte for.
Alligevel efterlever vi da den kendelse.
De danske højesteretsdommere er ikke folkevalgte, og alligevel efterlever vi det, fordi vi lever i et retssamfund.
Nu er Danmark med i EU, det ønsker hr. Messerschmidt ikke, men det er vi.
Vi er der underkastet et forpligtende samarbejde, og så siger hr. Messerschmidt, som understøtter den nuværende regering, han er dens parlamentariske grundlag, at Danmark skal begå det klare retsbrud ikke at efterleve en domstolsafgørelse.
Hvis det virkelig er rigtigt, så er det jo dybt alvorligt, og det er derfor, man giver – synes jeg, hvis man er en god kollega til hr. Messerschmidt – ham den mulighed, at han kan sige: Jeg mener det selvfølgelig ikke helt så tosset, som det er formuleret her.