runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Pernille Blach Hansen (S), 2003-10-08:
Trods mange spørgsmål har ministeren ikke været i stand til at påvise et eneste sted, hvor det på skrift har stået, så alle kunne se det, at her var nogle penge, man kunne få del i; hvor der stod, hvem der kunne ansøge om dem; hvornår og hvordan og på hvilke vilkår, man skulle gøre det. Ergo må vi jo nu efter så mange gange konkludere: Det har ikke stået nogen steder.
Ministeren har bare en gang imellem talt om, at der var nogle penge, og så har man skullet være ven med ministeren for at få at vide, at der var nogle penge, man kunne søge.
Jeg synes, det er dybt alvorligt, at ministeren er så ligeglad med den måde, man sidder og forvalter borgernes penge på.
Derfor vil jeg gerne spørge: Føler ministeren, at det her er foregået efter en fuldt tilfredsstillende procedure? Eller vil ministeren tage initiativ til, at der bliver rettet noget til næste år?
Eller skal vi igennem samme farce en gang til, hvor man tilfældigvis skal være god bekendt af ministeren for at vide, at der er nogle penge, man kan få del i?
For jeg synes, at en sådan forvaltning af danske skattekroner minder om noget, man publicerer i en bananrepublik, og da ikke noget, man gør i Danmark.
Hans Christian Schmidt (V), 2003-10-08:
Det er jo helt i orden, at hr. Jørn Jespersen stiller spørgsmålet.
Jeg er bare nødt til igen at sige, at det er sådan, at arbejdsgruppen skal afslutte sit arbejde senest 1. januar 2004, og først når arbejdsgruppen har afsluttet sit arbejde, vil regeringen tage stilling til, hvilke ændringer der eventuelt måtte være behov for at foreslå på miljøområdet.
Så jeg er nødt til at sige: Vi må afvente den rapport, selv om jeg godt forstår ivrigheden.
Svend Auken (S), 2003-10-08:
Det er et spørgsmål om grundlovsmæssigheden af denne aftale.
Det er klart, at vi er ude i en grænseregion, og derfor vil jeg gerne stille et spørgsmål til ministeren, som jo har været venlig og sagt, at denne sag skal behandles grundigt i Folketinget, og har lovet, at udvalget og Folketinget får alle oplysninger om de økonomiske og de juridiske konsekvenser.
Jørn Jespersen (SF), 2003-10-08:
Tak for den redegørelse.
Betyder det, at vi ikke på nuværende tidspunkt kan få noget at vide om, hvorvidt der kommer et ændringsforslag i indeværende samling fra miljøministeren, som lægger op til at fjerne retten til at klage over skønsafgørelser?
Det er sådan set fair nok, men så ved vi bare, at den mulighed er der, og derfor vil jeg være glad, hvis ministeren kom lidt tættere på at svare på spørgsmålet.
Kan vi være sikre på, at der ikke kommer sådan en ændring af lovgivningen i indeværende samling?
Eller eksisterer den mulighed, efter at udvalget har afsluttet sit arbejde?
Hans Christian Schmidt (V), 2003-10-08:
Finansministeriets udvalg vedrørende kommunale råd og nævn m.v. afgav i maj 2003 en rapport, og i rapporten anbefalede udvalget, at der, medmindre særlige forhold taler imod, generelt bør sigtes mod at indføre retslig prøvelse, og at al klagebehandling på miljøområdet samles i ét centralt uafhængigt organ.
Udvalget anbefalede samtidig, at miljøområdet på grund af de særlige forhold, der gør sig gældende på dette område, måtte undersøges nærmere med henblik på at vurdere forudsætningerne for og konsekvenserne af at ændre den nuværende klagestruktur på miljøområdet.
Derfor nedsatte Miljøministeriet i maj 2003 en arbejdsgruppe, som skal se på denne fremtidige klagestruktur på miljøområdet.
Arbejdsgruppen skal for det første undersøge forudsætningerne for og konsekvenserne af, at området for retslig prøvelse udvides til at gælde alle klagesager på Miljøministeriets område.
For det andet: Udarbejde en model for en samling af al klagebehandling i et centralt, uafhængigt nævn og for, hvordan et nyt centralt klageorgan kan sammensættes samt beskrive en model for, hvordan der kan ske en regionalisering af klagesagsbehandlingen på miljøområdet eller dele heraf.
Arbejdsgruppen skal afslutte sit arbejde senest 1. januar 2004.
Først når arbejdsgruppen har afsluttet sit arbejde, vil regeringen tage stilling
til, hvilke ændringer der eventuelt måtte være behov for at foreslå på miljøområdet.
Jørn Jespersen (SF), 2003-10-08:
»Kan ministeren garantere, at regeringen ikke i indeværende valgperiode vil foreslå at fratage borgerne muligheden for at klage over skønsmæssige afgørelser på miljø- og naturområdet?«
Hans Christian Schmidt (V), 2003-10-08:
Jeg har jo præcis svaret på det.
Jeg har sagt, og jeg synes, vi lige skal få det slået helt fast: Skov- og Naturstyrelsen gør mig opmærksom på Danmarks Naturfredningsforenings henvendelse af 12. december 2002.
Det er altså Danmarks Naturfredningsforening, der henvender sig, og de siger så, at der var opnået enighed med pumpelaget i Kolindsund om at finde en alternativ løsning til retablering, og der siger jeg jo præcis - hvad er min rolle heri? - : Prøv at kigge på sagen igen og find en mindelig løsning.
Det gjorde Skov- og Naturstyrelsen og besluttede så på den baggrund at udsætte fristen for etablering af vandløbet, og det erklærer jeg mig også enig i.
Sådan er det da.
Jeg synes, det må være svært at synes, at det her kan være et problem.
Hvis det var sådan, at man havde valgt det modsatte, er jeg sikker på, at det ville have vakt mere opmærksomhed.
Det tror jeg på.
Så ville man være gået ind og sagt, at trods det at to parter, hvor den ene er klager, og den anden er den, der har forårsaget det, der er sket, henvender sig og siger: Vi kan måske godt finde en løsning, kunne vi få lov til at prøve at finde den løsning?, så tror jeg alligevel, det ville vække en vis opmærksomhed, hvis man ville sige: Nej, det hjælper ikke noget, at I prøver at snakke sammen om det.
Hvis det ligger i det, hr. Jørn Jespersen siger, at det er lidt ærgerligt, at man ikke fandt en løsning noget før og fik brugt den tid til at gøre det, så vil jeg bare sige: Det er jeg helt enig med hr. Jørn Jespersen i.
Jeg synes, at jeg på den her måde har forvaltet det rigtigt sammen med Skov- og Naturstyrelsen. Jeg har sagt, at Skov- og Naturstyrelsen havde muligheden for at give dem det.
Det gjorde de, og det synes jeg faktisk er i orden.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Jørn Jespersen (SF), 2003-10-08:
Vi er ikke uenige om, at dialog, et fælles forsøg på at finde løsninger, er en god ting.
Og den har man haft masser af tid til.
Den kunne man jo bare have haft for længe siden.
Sagen er bare, at det var pumpelaget overhovedet ikke interesseret i.
De fik sagen behandlet efter alle kunstens regler i Århus Amt og i Skov- og Naturstyrelsen.
Og da den langt om længe blev afgjort, fik de at vide, at de havde gjort noget forkert.
De skulle retablere det, de havde ødelagt.
Først på det tidspunkt kommer man i tanke om, at det da godt kunne være, man skulle prøve at gå i dialog, og bruger det som et argument over for ministeren for at få afgørelsen udsat.
Og så siger ministeren: Ja, den er ganske vist behandlet efter alle kunstens regler.
Århus Amt og Skov- og Naturstyrelsen er den kompetente myndighed, men jeg påtager mig som minister selvstændigt et sagsbehandleransvar og udsætter sagen.
Det er da et underligt forløb.
Ministeren har ikke svaret på trods af fire spørgsmål om forskellen på rollen som politiker og en forvaltningschef, der blander sig i detaljen.
Det er muligvis, fordi at han ikke har gjort sig nogen overvejelser om det hidtil.
Det vil jeg kraftigt anbefale at ministeren meget snart begynder at gøre sig overvejelser omkring.
KL. 16.10
Hans Christian Schmidt (V), 2003-10-08:
Det, hele den her sag drejer sig om, er, hvorvidt man skulle give mulighed for, at man her kunne få en samtaleform mellem to parter, som retter henvendelsen til Skov- og Naturstyrelsen og siger: Vi tror, vi måske kan finde en løsning, der er lige så god for miljøet.
Det er i grunden underligt, at man kan gøre det til noget betænkeligt, at nogle mennesker får lov til at føre en samtale for eventuelt at finde en løsning.
Havde det så været sådan, at vi, da man ikke kunne finde løsningen, så gik ind og sagde, at så laver vi en anden afgørelse.
Men hr. Jørn Jespersen ved jo, for jeg tror, hr. Jørn Jespersen kender sagen, udmærket godt, at man fik lov til at tage en samtale.
Og da samtalen ikke virkede, da vi fik en henvendelse om, at den ene part nu følte, at det var gået i stå, man kom ikke længere, så traf Skov- og Naturstyrelsen den beslutning og sagde: Vel, så vender vi tilbage, og så gør vi det samme, som vi gjorde sidste år, da vi også sagde 1. oktober, for så er det sådan, at der så ikke er noget generende med, at tunge lastbiler med sten og grus skal ødelægge alle afgrøderne.
Det er så svært at forstå, hvordan man kan gøre en sag ud af, at nogle mennesker forsøger at samtale om at finde en løsning.
Og når de så ikke kan finde en løsning - fint, så sker der det, at så må man retablere det.
Det er da alt det, som hr. Jørn Jespersen må være glad for, nemlig at det kommer til at virke, som det skal - endda at man også prøver en samtalemulighed af.
Man kan prøve at forestille sig det modsatte.
Hvis nu man skulle have sagt: Nej, I kan ikke få lov til at snakke sammen, heller ikke selv om I er ved at finde en løsning, der er lige så god for miljøet, nej, det kan I ikke få lov til. Det ville da være en besynderlig situation at komme i.
Nu har de altså haft lov til at tale sammen om det, men kunne ikke finde hinanden, og derfor måtte de retablere det.
Det er jeg godt tilfreds med.
Jeg mener helt klart, at overholder man ikke spillereglerne, så skal hammeren selvfølgelig falde.
Det gjorde den her.
Nu er det i orden i forhold til naturen og miljøet.
Og jeg håber, at det kommer til at virke.
Pernille Blach Hansen (S), 2003-10-08:
Ministeren siger her, at han overhovedet ikke har haft nogen indflydelse på, hvilke konkrete projekter der blev valgt ud.
Skal det forstås sådan, at ministeren ikke på noget tidspunkt har tilkendegivet over for Skov- og Naturstyrelsen under den ene eller den anden form, at det her var nogle gode projekter, som han meget gerne så fremmet?
Det er det første spørgsmål.
Det andet spørgsmål er: Hvordan kan der være tale om en pulje, man ikke kan søge, når Skov- og Naturstyrelsen i et internt notat selv har listet, hvem der reelt var ansøgere.
Det er jo fremgået undervejs i sagsbehandlingen.
Det virker meget, meget mystisk.
For det er jo både i forhold til den lokale borgmester i Vojens, Nis Mikkelsen, som har søgt om det ene projekt, og hr. Jens Vibjerg, som har søgt om det andet, at ministeren personligt skriver, hvor mange penge de får.
Det lyder som en meget ualmindelig praksis, men det synes ministeren måske er helt almindeligt?
Jørn Jespersen (SF), 2003-10-08:
Jeg er glad for, at ministeren nu siger: Derfor bad jeg Skov- og Naturstyrelsen om at udsætte fristen, for så har vi i hvert fald fået det på det rene.
Det er ministeren, der selv har besluttet, at fristen skulle forlænges.
Tak for den indrømmelse.
Men spørgsmålet er så, hvorfor ministeren besluttede, at den skulle udsættes en gang til, da det lå fuldstændig klart, at der ikke var nogen muligheder for at finde en forhandlingsløsning.
Hvorfor forvalter man så ikke bare efter reglerne og siger: Der er truffet en afgørelse.
Der er ikke levet op til dem.
Nu skal I se at få det gjort, eventuelt med en straf for at have gjort noget forkert i første omgang?
Her er han blevet ført bag lyset, så vidt jeg kan se, af et pumpelag, der for at få en frist siger: Vi lader bare, som om vi forhandler med Danmarks Naturfredningsforening.
Det gør man så slet ikke.
Så får man udsættelsen, og man får oven i købet en udsættelse yderligere, selv når forudsætningerne er bristet.
Har ministeren slet ingen principielle overvejelser om forskellen mellem sin rolle som politiker og forvaltningschef?
Så kan vi diskutere, om det er en bagatel eller ej.
Det er i hvert fald en lille sag for en minister at gå ned og sagsbehandle.
Men stiller det ikke nogle krav til ministerens saglighed og objektivitet, når han er sagsbehandler?
Jamen det forklarer jo ikke, hvorfor man i første omgang laver en frist på 6 måneder, som man så uden videre forlænger.
Så kunne man lige så godt have fastsat den lange frist med det samme.
Det gjorde man ikke.
Den anden del af mit spørgsmål var: Hvilke principielle overvejelser gør ministeren sig om de forpligtelser, han har, når han agerer som henholdsvis politiker og på den anden side chef for forvaltningen, en chef, der blander sig ned i detaljen?
Stiller det ikke nogle andre krav til at varetage saglighed og objektivitet, når man som minister blander sig i forvaltningen i detaljer?
Hans Christian Schmidt (V), 2003-10-08:
Jamen jeg skal da være den første til at beklage, at man ikke kom frem til enighed om det alternativ, som bl.a. Danmarks Naturfredningsforening talte om.
Det er jo sådan, at fristen blev forlænget, og det er det, et af spørgsmålene går på: Hvorfor gjorde den det?
At fristen blev forlænget med et halvt år skyldes dels, at ministeriet hermed ønskede sikkerhed for, at det ikke af tidsmæssige grunde skulle blive nødvendigt med endnu en forlængelse, dels at vilkåret dermed kunne efterkommes efter høst, så kørslen med tunge lastbiler med sten og grus ikke ville ødelægge afgrøder.
Det sidste var også det hensyn, der lå bag den oprindeligt fastsatte frist, den 1. oktober 2002.
Jeg synes, at det alt i alt er en løsning, som jeg gerne havde set anderledes, også fordi at Danmarks Naturfredningsforening og pumpelaget, så vidt jeg forstod på den henvendelse fra Danmarks Naturfredningsforening, måske kunne have fundet en løsning.
Men jeg må sige, at som det er forelagt mig, så er det sådan, at man ikke mente, man kunne det, og derfor traf Skov- og Naturstyrelsen den beslutning med den frist, som nu var her, den 1. oktober 2003.
Jørn Jespersen (SF), 2003-10-08:
For det første: Vil ministeren ikke påtage sig ansvaret for, at den pågældende sag først blev udsat i 6 måneder og senere i 6 måneder igen?
Er det noget, Skov- og Naturstyrelsen har fundet på af sig selv, eller ligger det i naturlig forlængelse af ministerens anmodning om at se på sagen igen?
Det er spørgsmål nr. 1.
Spørgsmål nr. 2 er: Hvorfor bliver den udsat i anden omgang, hvor det i hvert fald må ligge klart for enhver, at der ikke, slet ikke, er tale om enighed - det har der ikke været på noget tidspunkt?
En dialogmulighed, hvis man skal se positivt på det, var i hvert fald udtømt allerede inden de første 6 måneder.
Hvorfor bliver den så udsat i 6 måneder yderligere?
Og det tredje spørgsmål er: Når nu ministeren siger, at han både er politisk chef og den øverste i forvaltningen, skelner han så ikke mellem sine forpligtelser og ansvarligheder i de to forskellige situationer, eller er ministeren også politiker, når han deltager helt ned i detaljen i forvaltningen uden at leve op til forvaltningens normale forpligtelser omkring saglighed og objektivitet?
Er det nogle overvejelser, ministeren har gjort sig?
Hans Christian Schmidt (V), 2003-10-08:
Jeg vil gerne overordnet slå fast, at en minister ikke kun er politiker, en minister er også den øverste administrative ansvarlige for sit ministerområde.
Det gælder både miljøministeren og andre ministre.
Størstedelen af den lovgivning, vi administrerer i Miljøministeriet, tillægger da også ministeren kompetencen
til at træffe afgørelser.
Denne kompetence er dog i vid udstrækning delegeret til ministeriets styrelser.
Men styrelsens administration sker selvfølgelig under mit ansvar.
Selvfølgelig er det først og fremmest ministerens opgave at tage sig af ministeriets overordnede politik, men uanset det må jeg naturligvis også være opmærksom på de enkeltsager, ministeriet behandler.
Jeg tror, at det i høj grad vil være til skade for demokratiet, om nogen ville forsøge at lave om på det system, og det tror jeg da heller ikke at Folketingets medlemmer ville være interesseret i at lave om på.
Men jeg vil godt sige, at for så vidt angår Kolindsundsagen, må jeg gøre opmærksom på, at jeg ikke har været inddraget i den egentlige materielle behandling af sagen, altså at forholdene skulle lovliggøres.
Den har udelukkende som alle andre sager været behandlet i Skov- og Naturstyrelsen.
Og da Skov- og Naturstyrelsen gør mig opmærksom på Danmarks Naturfredningsforenings henvendelse af 12. december 2002 om, at der var opnået enighed med Pumpelaget Kolindsund om at finde en alternativ løsning til retablering, sagde jeg til Skov- og Naturstyrelsen: Prøv at kigge på sagen igen og find en mindelig løsning.
at udsætte fristen for retablering af vandløbet. Jeg tror, at det er velkendt for hr. Jørn Jespersen, at jeg lægger stor vægt på den lokale dialog, navnlig i situationer, hvor den i en måske lidt tilspidset situation kan medvirke til at opnå mindelige løsninger.
Men jeg vil også godt slå fast, at hvis der ikke lokalt kan findes løsninger, må man på et tidspunkt sige, at der nu ikke er mere at komme efter; nu skal tingene bringes i orden. Jeg mener på baggrund af det her beskrevne forløb ikke, at jeg personlig har grebet ind og udsat den beslutning, Skov- og Naturstyrelsen havde truffet.
Altså: Jeg bad styrelsen kigge på sagen; jeg gav dem netop ikke facit.
Jørn Jespersen (SF), 2003-10-08:
Tilsyneladende har spørgsmålet ikke så meget med den foregående debat at gøre, men dog alligevel.
For sagen handler jo om en sag, hvor en organisation er blevet pålagt at genoprette nogle naturskader ved at fylde op i en å, hvor man har gravet for meget, og den sag bliver afgjort efter alle kunstens regler af amtet og Skov- og Naturstyrelsen, hvorefter miljøministeren tilsyneladende personligt griber ind.
Det mener jeg er usaglig forvaltning på linje med det, vi har talt om tidligere, og derfor mener jeg, at det er af stor interesse at få at vide, om det er et enkeltstående eksempel, eller om der er andre situationer, hvor ministeren har udskudt eller ændret sager, som ellers var afgjort på den korrekte måde.
»Vil ministeren oplyse, om han i andre sager end Kolindsundsagen har grebet personligt ind og udsat trufne beslutninger om lovliggørelse eller på anden måde ændret beslutninger, som er truffet af kommuner, amter, styrelser eller andre administrative myndigheder?«
Hans Christian Schmidt (V), 2003-10-08:
Jeg synes, det er meget vigtigt, at så mange som overhovedet muligt får mulighed for at få deres projekter til at gå i opfyldelse.
Det synes jeg.
Det roser jeg rundtomkring.
Det nyder jeg at se rundtomkring, så det synes jeg kun er rigtig godt.
Men når spørgsmålet går på, at jeg nu i detaljen skal til at diskutere, hvordan Skov- og Naturstyrelsen har forvaltet de her midler, så mener jeg, det er rimeligt at afvente den redegørelse, der kommer, og når vi har den redegørelse, får vi i øvrigt debatten igen i samrådet, og så tager vi den derfra. Hermed sluttede spørgsmålet.
Jørn Jespersen (SF), 2003-10-08:
Miljøministeren bliver ved med at tale om de mange projekter, som ligger i Skov- og Naturstyrelsen og i statsskovdistrikterne.
Det er slet ikke dem, der er diskussion om.
Det er, så vidt jeg kan se, gode og rigtige projekter, og det var også det, man oprindelig troede pengene var afsat til.
Det, diskussionen handler om, er de eksternt fordelte penge.
Det er dem, man har brugt efter ansøgning udefra, og der er det jo en kendsgerning, at halvdelen af de penge er gået til ministerens politiske venner og deres bagland.
Derfor synes jeg, det ville være rart at få et svar på det spørgsmål, der rent faktisk er stillet: Vil ministeren sikre, at alle borgere i fremtiden bliver stillet lige, fordi de har en chance for at finde ud af, at pengene kan søges?
Det er en annonce i nogle aviser, der hedder: Vi har afsat så og så mange penge, de kan søges på ansøgningsskema sådan og sådan, det kan rekvireres derhenne, og ansøgningsfristen er den 1. oktober.
Ville det ikke være mere fair?
Ville det ikke stille alle borgere lige?
Hvordan kan det være, at vi har en miljøminister, som ikke kan sige ja til at stille alle borgere lige?
Det undrer mig
Så er der et enkelt spørgsmål, der har været stillet mange gange: Hvilke andre driftsmidler kan man søge og få del i som ekstern ansøger?
Svend Auken (S), 2003-10-08:
Der er mange ting i den aftale, ministeren har lavet, som vi er godt tilfredse med, og vi deler ikke på alle områder de kritikpunkter, hr. Keld Albrechtsen har fremført her.
Men det er klart, at afsnit 6 i aftalen er det springende punkt, og jeg vil derfor gerne spørge: Er svaret på det spørgsmål, jeg stillede før, ja?
Vil der blive draget omsorg for, at alle aspekter af grundlovsmæssigheden bliver klarlagt?
I samme forbindelse: Ministeren nævner detaljeringsgraden, at selve afsnit 6 skal udmøntes i mere detaljerede regler.
Vil det først ske, når Folketinget har taget stilling til hovedaftalen, som den foreligger på nuværende tidspunkt?
Endelig spørgsmålet om Zahle, som jo siger, at grunden til, at han mener, aftalen er i overensstemmelse med grundloven, er, at der ikke skal gives fuld kompensation til bevillingshaverne.
Det er klart, at spørgsmålet er: Hvad ligger der i dette »ikke fuld kompensation«?
Alle de spørgsmål får vi mulighed for at tage op, hvis ministerens svar på mit spørgsmål fra før er ja.
Bendt Bendtsen (KF), 2003-10-08:
Jeg kan sige, at i de seneste 15 år har den gennemsnitlige oliepris ligget på ca. 24 dollar pr. tønde målt i 2003-priser, og dollarkursen har siden 1972 været gennemsnitlig 7 kr. pr. dollar.
Jeg er helt klar over, at hvis man kan lave nogle fuldstændig kunstige opskruninger og forvente, at der ikke vil blive grebet ind med kulbrintefradraget, kunne den gamle model på papiret give noget mere.
Men vi er nødt til at forholde os til virkeligheden, og virkeligheden er de gennemsnitspriser, der har været på olien, og den værdi, dollaren har haft.
Vi er også nødt til at forholde os til, at kulbrintebeskatningen ingenting har givet.
Det synes jeg man er nødt til at forholde sig til, når vi diskuterer det her, og også at en marginalskat på 73 pct. skal sammenholdes med en bredere beskatning end tidligere.
Men hvis fru Anne Grete Holmsgaard mener, at det er en højere marginalskat end 73 pct., der skal til, er det jo et synspunkt, SF står for. Jeg synes, der er lavet en robust aftale, der giver et merprovenu med de meget forsigtige beregninger, vi har lavet.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2003-10-08:
Er det rimeligt, når der reelt er tale om værdier, som samfundet ejer?
Er det rimeligt, at DUC får det uden at have investeret én eneste krone til gengæld? Synes ministeren, det er rimeligt?
Bendt Bendtsen (KF), 2003-10-08:
Når vi får en overskudsandel på 20 pct., når vi får en statsdeltagelse på 20 pct., og når vi har et government take, der ligger omkring 40 pct., men som vi hæver til 61 pct. - ja, så finder jeg det rimeligt, at når man indgår en aftale, er der også en kompensationsklausul.
Jeg forhindrer ikke Folketinget i at vedtage en ny beskatning.
Det kan Folketinget gøre, men så er der bare en kompensation til firmaet.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2003-10-08:
Jeg har sådan set stillet ministeren et spørgsmål om værdier, og jeg går ud fra, at det er noget, regeringen stadig er optaget af.
Det handler om værdien af, at man i et demokratisk samfund har ret til og mulighed for at lave særbeskatning inden for nogle områder, sådan som der er tradition for, og at man ikke er bundet af ikke at kunne gøre det i 40 år.
Jeg vil godt have, at ministeren forholder sig til det og ikke snakker kulbrintefradrag og kulbrinteskat.
Finder ministeren det rimeligt at binde kommende generationer?
De, der går i vuggestue nu, vil være over 40 år, før de overhovedet får mulighed for at lave en beskatning af øgede værdier af Nordsøolien og -gassen, hvis de sidder her i Folketinget, og hånden på hjertet: Finder ministeren virkelig, at det moralsk set og værdimæssigt set er rimeligt?