Søren Søndergaard (EL), 2002-02-28:
Ministeren var forvirret, kunne ikke finde ud af det
, fordi et spørgsmål nagede ministeren, nemlig spørgsmålet om, hvorvidt det her med deltid var et stort problem for oppositionen, eller det var et lille problem for oppositionen.
Der kan man jo sige, at det er begge dele.
Altså det er jo et lille problem for Enhedslisten, at overenskomsterne forhindrer deltidsarbejde, men det er selvfølgelig et stort problem for dem, det rammer, men det er et relativt lille problem samfundsmæssigt set, fordi det er meget få overenskomster, det er et problem i.
Til gengæld er det et kæmpeproblem, et kæmpegigantisk problem, at arbejdsgiverne kan forhindre en ansats mulighed for at gå på deltid eller gå på fuldtid, hvis vedkommende er på deltid.
Det er et kæmpeproblem.
Problemet er bare, at det forslag, vi har liggende her, måske løser det lille problem, hvis vi er venlige, og gør det det store problem endnu større, og derfor er det simpelt hen et dårligt forslag.
Det var interessant at høre ministeren citere personalechefen på Coloplast.
Ministeren udlagde det på den måde - det står ikke helt i teksten - at der var nogle begrænsninger, og ministeren udlagde det vist oven i købet på den måde, at der åbenbart var nogle begrænsninger i overenskomsten.
Det står ikke i teksten, men lad os nu antage, at det er rigtigt, at grunden til, at de har en politik, der går ud på, at ikke andre end funktionærer kan få deltid, er, at der er nogle begrænsninger i overenskomsten.
Så må man jo stille
ét centralt spørgsmål: Hvorfor er der de begrænsninger i overenskomsten?
Hvor mange gange har den pågældende personalechef forsøgt at få lavet en overenskomst, der gik ud
på, at de ansatte selvfølgelig skulle have lov til at få deltid, hvis de ville, og gå fra deltid og op på fuldtid, hvis de ville det?
Jeg tror, at svaret er ret klart: Hverken den pågældende personalechef eller den pågældendes faglige organisation, Dansk Arbejdsgiverforening, Dansk Industri, hvad det nu er, har nogen sinde arbejdet for sådan en overenskomst.
De har kun arbejdet for overenskomster, som lige præcis gjorde det til et individuelt forhold mellem den enkelte og arbejdsgiveren, og hvor arbejdsgiveren dermed kunne udnytte sin ret til at lede og fordele arbejdet til at tvinge den enkelte.
Jeg er sikker på, at samtlige arbejdsgivere den dag i morgen kan få en overenskomst med fagbevægelsen, hele fagbevægelsen, hvis de vil lave en overenskomst, der går ud på, at det er den enkeltes reelt frie valg under godkendelse af den faglige organisation, som hjælper over for arbejdsgiveren, at få deltid.
Man kan selvfølgelig ikke få overenskomster, som betyder, at arbejdsgiveren kan udnytte sin ret til at lede og fordele arbejdet til at tvinge folk på deltid og fastholde folk på deltid og dermed, som der også står i det her blad, tvinge dem ud i en situation, hvor de må have to-tre arbejder for at overleve dagen og vejen.
Til sidst SiD-undersøgelsen: Ministeren er klogere end forfatteren til undersøgelsen, det er jo friskt.
Jeg synes nu alligevel, at det er klogest at lytte til den, der har lavet undersøgelsen, og til, hvordan den, der har lavet undersøgelsen, udlægger den, frem for at lytte til ministerens meget politiske, meget liberalistiske, meget politisk korrekte, meget smagsdommeragtige udlægning af teksten. Lad os gå til kilden, vil jeg sige til ministeren.