runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ole M. Nielsen (KRF), 2001-01-12:
Ja, den seneste dialog her var da absolut interessant.
Jeg vil nok for at begynde med den ende sige, at hvis man skal vælge imellem sikkerhed i luften og den enkeltes retssikkerhed, så vælger jeg sikkerhed i luften. Men der er jo ingen, der siger, at de to ting behøver at komme op imod hinanden.
Jeg synes nok, at det kræver lidt studiekreds at finde ud af, hvad der i den sammenhæng er hvad.
Men vi må jo nok sige, at vi alle sammen er utrolig afhængige af sikkerhed i luften, og derfor er det jo også svært at gå imod det lovforslag her.
Man kan jo undre sig lidt over, at de regler, der opstilles her for obligatorisk rapportering og for at sikre en høj indrapporteringsprocent, ikke allerede er gældende.
Altså vi tror jo da og ved vel også, at f.eks. SAS, som er det, vi mest bruger her, er et af de mest sikre luftfartsselskaber i verden.
Men alligevel har man jo undret sig lidt over de historier, der kommer fra Havarikommissionen om flyveledernes problemer og pilotfejl og andre tekniske fejl, som ikke bliver indrapporteret osv. Det må jeg indrømme har undret mig, for vi synes jo egentlig, at det sådan stort set går godt.
Så vi kan selvfølgelig tilslutte os det lovforslag her som værende næsten en banalitet, og den der studiekreds, som blev diskuteret til sidst, synes jeg sådan set nok, at man skal dyrke lidt.
Og så synes jeg i øvrigt, at man skal beskæftige sig lidt med de mange høringssvar.
Altså i forhold til så mange andre høringssvar, vi får til forskellige lovforslag, så synes jeg faktisk, at nogle af dem, vi får på det her område, er yderst relevante og principielle, så dem skal vi selvfølgelig tage lidt hensyn til under udvalgsarbejdet.
Margrete Auken (SF), 2001-01-12:
Jeg synes, der var et emne, som hr. Ole M. Nielsen ikke kom ind på, nemlig offentlighedsloven.
Nu nævner hr. Ole M. Nielsen selv de der ting, der kører om Havarikommissionen.
Det er svært at komme ind på det i dag.
Vi har først fået svaret her, og det er jo principielt og skal i givet fald interessere os: Hvordan er uafhængigheden, hvordan er kompetencerne osv.?
Men det, som så vidt jeg kan se er utrolig vigtigt, er, at Havarikommissionen har en større offentlighedsforpligtelse ifølge loven end den, der kommer til at ligge nu.
Altså jeg synes, vi skal sikre, at den offentlige kontrol, også så der kan være en stribe af artikler af mindre bekvem art i Information eller i Politiken, eller hvor det måtte være henne, kommer ind, for man kan jo godt få lidt en fornemmelse af, at når det var de store, der skulle knalde en enkelt person, så gik det stærkt, og så kørte Jyllands-Posten dagen efter, sikkert måske med rette eller hvad ved jeg.
Men når det kører den anden vej rundt, er det en noget sejere proces.
Det er bestemt ikke en beskyldning mod ministeren eller mod ministeriet, men vi skal bare garantere, at der kan køre en vis åbenhed i det her.
Søren Kolstrup (EL), 2001-01-12:
Jeg vil gerne takke for det svar, der vedrører de ansatte.
I hvert fald på to felter synes jeg, at der åbenbart er en mulighed for, at vi kan få en drøftelse omkring de her forhold.
Dels har ministeren påpeget, at personerne får oplysning om årsagen til en eventuel afvisning, og dels kan jeg forstå, at der kommer en drøftelse omkring kriterierne herfor.
Så må vi drøfte det tredje forhold, som jeg også synes
er vigtigt at få frem, nemlig spørgsmålet om muligheden for at kære en eventuel sag.
Søren Kolstrup (EL), 2001-01-12:
Jeg kan konstatere, at retspolitik og de ansattes forhold åbenbart for hr. Kim Behnke er en by meget, meget langt borte. Netop når hr. Kim Behnke kommer med nogle meget enkle eksempler på, hvornår det er rimeligt, at der bliver grebet ind, så kunne man sige, at så kunne det vel ikke tage så lang tid med denne såkaldte studiekreds.
Det kunne jo være, det var meget let og enkelt at opstille de kriterier, som jeg efterlyste.
Det synes det jo netop at være for hr. Kim Behnke.
En meget let opgave.
Ja, men hvorfor skal vi så ikke gøre det?
Kim Behnke (FRI), 2001-01-12:
Hvad var forklaringen på en af luftfartens største ulykker, nemlig da et stort fly fyldt med passagerer eksploderede og styrtede ned i Lockerbie?
Det var, at bagagekontrollen havde været utilstrækkelig i den lufthavn, hvor bomben var kommet ombord.
Hr. Søren Kolstrups studiekredse om retssikkerhedspolitiske betragtninger er ikke værd at afholde, når der måske hænger 300-400 mennesker i en Boeingflyver i 12 km's højde, og der er en kuffert, der eksploderer, fordi en medarbejder ikke er blevet afvist af politiet, og som enten har godkendt, at kufferten er kommet om bord, eller måske selv har placeret bomben.
Søren Kolstrup (EL), 2001-01-12:
Det Radikale Venstre har jo været kendt for den i en meget, meget lang periode at have en meget høj retspolitisk profil.
Mener den radikale ordfører i den her sag, at det her er et betryggende forslag?
Jeg tænker især på to forhold.
For det første at offentlighedsloven indskrænkes.
Er det ikke noget, der bekymrer den radikale ordfører?
Og det andet: Kan den radikale ordfører acceptere, at der eventuelt kommer til at optræde en vilkårlighed
- det er i hvert fald et helt åbent spørgsmål, om man ikke kan risikere en sådan - hvad angår spørgsmålet, om politiet sådan fuldt ud skal kunne administrere adgangshjemler til lufthavnens afspærrede område?
Er det ikke sådan, at de ansatte må have krav på, at der ikke finder vilkårlighed sted?
Er der ikke behov for her, at vi tager en retspolitisk drøftelse?
Kim Behnke (FRI), 2001-01-12:
Begyndelsen og slutningen på hr. Søren Kolstrup tale var det, der med et enkelt ord hedder en selvmodsigelse. Hr. Søren Kolstrup startede med at sige: Enhedslisten støtter øget sikkerhed i luftfarten, men slutter så af med at sige, at politiet sandelig ikke skal godkende de medarbejdere, der render rundt ude i lufthavnen.
Lad mig give et konkret eksempel.
Der er en person, som politiet efterforsker.
Vedkommende er under mistanke for at have været involveret i f.eks. en bombeeksplosion.
Hvis politiet bliver forespurgt, om denne medarbejder kan godkendes til den ansættelse, så vil politiet sige: Nej, det kan vi desværre ikke anbefale, fordi der er mistanke om, at vedkommende er involveret i et bombeattentat.
Synes hr. Søren Kolstrup, at politiet skal gå til manden og så sige: Nu skal du se, vi har
en efterforskning i gang, og vi har mistanke om ditten og datten.
Nej, sådan skal det selvfølgelig ikke være, men sikkerheden i lufthavnen påbyder og påkræver, at den person ikke bliver ansat det pågældende sted.
Kan hr. Søren Kolstrup ikke godt se det fornuftige i det?
Vibeke Peschardt (RV), 2001-01-12:
Ja, nu hørte hr. Søren Kolstrup jo, at jeg sagde i min tale lige for et øjeblik siden, at jeg sådan set var godt tilfreds med lovforslaget.
Og det, jeg gerne ville have undersøgt, var, hvordan kaptajnernes holdning var fremover.
Forslaget handler jo i al sin enkelhed om at forbedre sikkerheden i luftfarten ved at ændre på regler og procedurer for indberetninger af uheld - man kunne kalde det skærpet forebyggelse.
Det kan vi i Det Radikale Venstre i det hele støtte.
Nu er jeg jo ikke tekniker nok til at finde ud at, om de skærpelser og procedurer, der lægges til grund i det her forslag, er gode nok.
Men man kan i hvert fald konstatere af høringssvarene, at i hvert fald luftfartsselskaberne tilsyneladende er enige i lovforslaget, som det fremtræder her.
Der er et enkelt spørgsmål, jeg dog gerne vil have nærmere belyst under udvalgsehandlingen.
Det angår det forhold, at man i forslaget fratager luftkaptajnerne eller styrmændene, eller dem, der styrer maskinen, eller hvad det nu hedder i det sprog, pligten til at indberette fejl til myndighederne.
Jeg er først ved seneste gennemlæsning af lovforslaget - altså temmelig sent - blevet opmærksom på det, og jeg vil gerne have, at man i udvalget ser lidt nærmere på det.
Det er jo trods alt dem, der styrer flyene eller passer de maskiner, der styrer flyene - for det er jo sådan, det foregår - der ved, hvad der sker, også på instrumentbrættet.
Og derfor er det selvfølgelig vigtigt at høre dem i de her ting.
Ellers er der fuld opbakning til forslaget.
Arne Melchior (CD), 2001-01-12:
Jeg ved ikke, om ministeren tager ordet igen i denne første omgang.
Men hvis han gør, så kan han jo forsikre fru Auken om, at udvalget, som det så ofte sker i tilsvarende sammenhænge, får de regler, som ministeren i henhold til sin bemyndigelse kommer til at give, at kende, og så har vi jo altid lejlighed til at snakke med ministeren i eller uden for udvalget.
Jacob Buksti (S), 2001-01-12:
Blot til fru Margrete Auken om offentlighedsloven.
Det er selvfølgelig folk, jeg går ud fra har forstand på det her. Jeg skal ikke selv sige, jeg er ekspert i offentlighedsloven og sandsynligvis slet ikke så stor ekspert, som jeg kan forstå fru Margrete Auken er.
Men min sådan helt almindelige jordbundne opfattelse af det her, som jeg har haft lige fra starten, også i det samråd, som hr. Søren Kolstrup omtalte, er, at det ville være mere enkelt at gennemføre ændringer i luftfartsloven i stedet for at gennemføre det som ændringer, hvor man dispenserede og undtog folk og grupper fra offentlighedsloven, for så ville vi få en diskussion om, hvilke grupper som så i givet fald skulle undtages, og hvad for nogle hændelser osv.
Men igen - det belyser vi gerne i forbindelse med de mange spørgsmål, som jeg er sikker på vi får på højt kvalificeret niveau, når det drejer sig om det
Jeg tror, der var et spørgsmål fra fru Margrete Auken, som jeg ikke fik svaret på i første omgang, som vedrører, hvordan og hvorledes andre transportformers personale er stillet.
Når det drejer sig om jernbaner, når det drejer sig om skibe og den slags ting, så findes der faktisk regler på de pågældende områder, som netop tager højde for præcis det her.
Og da vi havde diskussionen sidste forår, var det præcis det, at når det drejer sig om fly, så var reglerne indrettet sådan, at det faldt ned i et hul.
Derfor havde man ikke den her mulighed, og derfor mener jeg faktisk, at det er sikret andre steder.
Og endelig til Søren Kolstrup: Jo, jeg vil meget gerne, som jeg sagde, orientere udvalget om de kriterier, som kommer til at ligge for politiets godkendelse, og hvad der så vil være af klageadgang fra personalets side, går jeg ud fra, at f.eks. personaleorganisationerne vil være i stand til at håndtere inden for de rammer, der er for håndtering af ansættelsesforhold i kongeriget.
Margrete Auken (SF), 2001-01-12:
Jeg er sådan set enig med hr. Arne Melchior i, at der er forskel på de sikkerhedsproblemer, vi står med.
Derfor har vi også forskellige procedurer.
Men der er noget af det, der er en ømskindethedsstrategi, og det, som jeg godt lige vil finde ud af, er, hvor grænsen går.
Altså hvor det er branchen, hvor det er piloterne osv.
Det er sådan nogle af de ting, som jeg synes, vi skal have klaret, og med hensyn til den bemyndigelse, der er til ministeren, så havde jeg altså ikke brudt mig om, at vi skulle sidde herinde og lave lovregler om, hvad det er for nogle ting. Men jeg synes ikke, vi har fået noget at vide om, hvornår den kommer, den liste, sådan at vi får en fornemmelse af, hvor den der grænse sådan nogenlunde går, og hvad det er for nogle ting.
Det har vi ikke fået ordentlig klarhed over.
Og så har jeg sådan set også det problem, som hr. Arne Melchior ikke kom ind på.
Men jeg går ud fra, at vi er enige
i, at vi må sikre, at vi stadig væk har en offentlig kontrol, også med SLV. Og så lige til sidst, fordi det er sådan et sted, hvor jeg virkelig håber, at vi har CD's støtte, nemlig hvad angår retssikkerheden omkring folk, der bliver afvist, som altså får en sikkerhedsafvisning.
Dér skylder vi altså hinanden, at vi garanterer, at det her ikke bare bliver sådan noget sovjetisk, at der er bare lukket, kammerat, men at de selv får begrundelsen for, hvorfor de ikke kan få en sikkerhedsgodkendelse.
Søren Kolstrup (EL), 2001-01-12:
Til hr. Kim Behnke: Jeg har ikke talt om, at politiet ikke skulle have en eventuel bemyndigelse.
Jeg har talt om, på hvilke vilkår politiet skulle have en sådan bemyndigelse, og jeg har også sagt i forlængelse af den holdning, at hvis ikke man har retspolitisk mod til at drøfte på hvilke vilkår, jamen så ville vi sige nej.
Det var det, der var pointen.
Men jeg kan forstå, at hr. Kim Behnke ikke er interesseret i en sådan diskussion.
Jeg indledte også med at sige, at jeg går ud fra som en selvfølge, at vi alle kan gå ind for øget sikkerhed.
Det er vel en banalitet, ikke?
Margrete Auken (SF), 2001-01-12:
For også at spare noget af spørgetiden i udvalget har jeg altså været ordfører på offentlighedsloven nogle gange i det gamle Folketing, og for sådan lige at slå helt fast: Den fastslår, hvad man skal offentliggøre.
Meroffentlighedsbestemmelsen siger, at derfor kan man godt gå meget videre end det, og det er et værre cirkus, vi har i mange ministerier, med at få dem til at forstå, at det ikke er et gemme sig-system, men at det er et åbenhedssystem.
Men så er der nogle helt klare bestemmelser om, at ting, der er undtaget offentligheden, selvfølgelig også er undtaget meroffentligheden.
Det kan man sagtens gå ind og lave i de følgende love uden mindste problemer.
Det gør man desværre lidt for heftigt og lidt for gladeligt, for det er jo ikke altid, at det apparat, som er til ministerens rådighed, er lige så vilde med den offentlighed, som jeg ved at ministeren er med den baggrund, han har.
Men der er en lang og sej erfaring med, at det er noget bøvl for en administration med denne her væmmelige offentlighed.
Og derfor er der en meget stor opfindsomhed, når man skal komme i tanker om, hvordan man kan undgå at bruge den.
Susanne Clemensen (CD), 2001-01-12:
Jeg vil selvfølgelig gerne starte med at takke ministeren for de positive bemærkninger til CD's forslag.
Og selv om jeg kan forstå, at ministeren eller regeringen, måske endda statsministeren, ikke føler noget behov for en bioteknologistyrelse, så er jeg glad for at høre, at man påtænker en styrkelse af samarbejdsorganet BIOSAM, selv om det efter vores opfattelse vil være en meget lille og ringe erstatning for etablering af en bioteknologistyrelse.
Men jeg ville gerne spørge, om ministeren kunne løfte sløret for, hvordan hun forestiller sig en styrkelse af samarbejdsorganet BIOSAM.
Arne Melchior (CD), 2001-01-12:
CD kan tilsige sin støtte til det her foreliggende forslag.
Vi finder det absolut nødvendigt, at alt, hvad der overhovedet kan gøres for at forebygge uheld, ulykker, skader
Normalt plejer vi gerne i nogen grad at vende os imod alt for mange bemyndigelser til ministeren, men de i dette lovforslag forekommende bemyndigelser til ministeren finder vi o.k., for det er ikke egnet til lovstof, udmøntning i paragraffer, men er praktiske, administrative ting, som netop bør klares på den måde.
Vi finder os jo i meget, når det drejer sig om luftfartssikkerhed.
Fru Auken spurgte: Gælder lignende ting, eller vil lignende ting komme til at gælde for andre trafikformer, f.eks. tog? Der er altså stor forskel.
Sker en ulykke i luften, så er det meget mere skæbnesvangert, end hvis der sker en uønsket og skrækkelig ulykke i togforbindelse.
Vi finder os inden for luftfart i at få undersøgt vores bagage og endda blive kropsvisiteret.
Det finder man sig jo ikke i, hvis man skal køre med tog eller bus.
Vi finder det også korrekt med denne kontrol af personer, der skal have adgang til lufthavnsområderne.
Det er jo ikke vendt mod andre end dem, der har ond hensigt, som overtræder love og regler.
Vor tilslutning er sådan set uforbeholden, men jeg har hæftet mig ved en række af høringssvarene, bl.a. det fra FTF, som skriver om, at arbejdsgiveren ikke bør få anden meddelelse end en afvisning, men ikke grunden til afvisningen.
Så er der meget vigtige høringssvar fra SAS og Maersk Air, som bl.a. gør opmærksom på det, som også hr. Kjær var inde på, nemlig det med tilbagevirkende kraft.
Det kan være urimeligt over for de pågældende ansatte, og det kan medføre ubehagelige udgifter for arbejdsgiverne, hvis det altså ikke er strengt nødvendigt, hvis det ikke er stærkt grove ting.
Og SAS peger også på muligheden af at skaffe en klageadgang over en afgørelse.
Så disse høringssvar skal vi nok under udvalgsarbejdet se grundigt på, men det er alt sammen løsbart, og derfor som sagt en støtte til forslagets gennemførelse.
Ole M. Nielsen (KRF), 2001-01-12:
Da Kristeligt Folkepartis ordfører, fru Tove Videbæk, ikke kan være til stede, skal jeg prøve at fremføre den krydsogtværs, som manuskriptet ligner.
Jeg vil sige på forhånd, at den slutter med en ganske klar konklusion.
Beslutningsforslag nr. B 60 synes vi i Kristeligt
Folkeparti
er et sympatisk forslag.
Vi har både noget positivt og noget negativt at sige om det.
Lad mig begynde med det positive: At en eventuel ny bioteknologistyrelse skulle ligge under Forskningsministeriet synes vi i Kristeligt Folkeparti er en meget positiv idé.
Det er langt mere hensigtsmæssigt, end det er i dag, hvor samarbejdsorganet BIOSAM ligger under Erhvervsministeriet. Problemet er, at man helt konkret blot kunne flytte BIOSAM over, hvor det hører hjemme, nemlig i Forskningsministeriet.
Det ville være enkelt og ligetil.
Det siger sig selv, at en styrelse, et organ, et råd, et udvalg, som arbejder med forskningsmæssige problemer
vedrørende bioteknologi,
burde ligge under Forskningsministeriet, for det ville være naturligt.
Jeg har altid syntes, at det var totalt malplaceret at have et samarbejdsråd for Det Etiske Råd, Det Dyreetiske Råd, Det Videnskabsetiske Komitésystem og Teknologirådet under Erhvervsministeriet.
Så lad os få det på plads i denne forbindelse.
Det er vi helt enige med CD i.
Men dernæst kommer vi til det, som vi mener er negativt ved forslaget.
Vi mener i Kristeligt Folkeparti ikke, at der er brug for at oprette en ny styrelse til styrkelse af den offentlige koordination på området.
Vi har allerede institutioner og samarbejdsfora nok til formålet.
Teknologirådet, Det Dyreetiske Råd, Det Etiske Råd, Det Videnskabsetiske Komitésystem osv. er fuldt ud i stand til at samarbejde, bl.a. via BIOSAM.
Der er ingen grund til at indføre en ny styrelse på området.
Styrelsen skulle have til hensigt at forenkle sagsbehandlingen i gen- og bioteknologiske spørgsmål og gøre denne hurtigere.
Og styrelsen skulle have til opgave
hurtigt og enkelt at godkende forsøg med genteknologisk modificering af planter, dyr og mennesker.
Men en godkendelse af sådanne helt vitale sager for både planter, dyr og mennesker, ja, hele naturen, kan altså gøres for enkel og for hurtig.
I bemærkningerne nævner CD for øvrigt, at de grundlæggende tekniske problemstillinger er meget ens, når det drejer sig om så forskellige emner som planter, dyr og mennesker, men de etiske overvejelser har ofte den samme karakter.
Her hopper kæden altså af for min del.
I Kristeligt Folkeparti mener vi, at et menneske er noget helt specielt sammenlignet med resten af naturen.
Men vi siger altså ja til, at samarbejdsorganet skal ligge under Forskningsministeriet, og vi siger nej til, at der skal oprettes en ny styrelse.
Elisabeth Arnold (RV), 2001-01-12:
Det er altid et godt formål at arbejde for, at folk tager stilling på et kvalificeret grundlag.
Yvonne Herløv Andersen (CD), 2001-01-12:
Jeg vil da ikke håbe, at fru Elisabeth Arnold har opfattet det sådan, at jeg mente, at en sådan biotekstyrelse skulle tage nervøsiteten fra folk gennem en bestemt form for oplysning.
Men jeg vil håbe, at fru Elisabeth Arnold har forstået det rigtigt - og det vil jeg spørge om - nemlig at
den oplysning, der skal gives, skal gives så bredt, så folk kan tage stilling på et kvalificeret grundlag.
Nervøsiteten kan man da ikke tage fra folk, og mange gange har de også noget at have den i, men jeg mener jo, at de skulle have den oplysning, de kunne få - men på et bredere og mere kvalificeret grundlag.
Elisabeth Arnold (RV), 2001-01-12:
Med fare for at afsløre, at jeg har misforstået spørgsmålet, vil jeg sige: Jeg føler ikke, at der er en afstandtagen i befolkningen.
Befolkningen deltager i debatten, men det betyder da ikke, at befolkningen siger hurra og er helt sikker på, at alt det, der forgår på dette område, er godt, men befolkningen deltager da i debatten, og det synes jeg er godt.
Jeg kan slet ikke følge fru Yvonne Herløv Andersens undren over, at medierne beskæftiger sig med det her og gør folk nervøse, for der er da nogle af de ting, der kommer frem i debatten, som er overraskende, som er foruroligende.
Lad mig bare tage et eksempel: For et par år siden kom det frem, at nogle engelske forskere havde fundet ud af, at de kunne bruge æg fra aborterede pigefostre som transplantationsobjekter i forbindelse med barnløshed.
Det var da et meget, meget overraskende og overrumplende forslag, som jeg ikke tror, at mange af os på forhånd havde forestillet os overhovedet kunne udtænkes i nogen hjerne.
Ingen i offentligheden og ingen politiker kan forestille sig, hvad forskere kan finde på at forske i, og vi skal heller ikke styre det, men vi må da have lov til at blive forbavsede og foruroligede og nervøse, hvis der sker noget, vi ikke har forestillet os.
Sådan er forskningens natur.
Det skal vi da ikke lave om på.
Yvonne Herløv Andersen (CD), 2001-01-12:
Jeg vil godt spørge fru Elisabeth Arnold om to ting, men jeg vil først sige: Sidst fremsatte vi jo et forslag om et genterapiråd og fik at vide, også fra De Radikale, at det var for smalt.
Så kan jeg se, at vi ud fra nogle ordføreres synspunkt har været uheldige at kalde det for en styrelse, og derfor vil man ikke gå længere ned i materien, for så behøver man ikke dét, for en styrelse er ikke noget, Folketinget skal pålægge regeringen.
Så kunne man jo have kaldt det for et råd
en gang til, hvad vi dog ikke havde nogen idé om.
Fru Elisabeth Arnold siger, at vi har en bred og folkelig debat.
Hvordan kan det så være, at der i samtlige medier er så stor en afstandtagen fra befolkningens side, så snart man nærmer sig noget, der har med bioteknologi at gøre?
Er det, fordi fru Elisabeth Arnold mener, at oplysningen er gået så godt ud, at befolkningen har taget stilling, eller kunne det ikke være, fordi man mangler oplysning på området?
Egil Møller (DF), 2001-01-12:
Beslutningsforslaget fra CD får Dansk Folkepartis fulde støtte.
Forslaget har til hensigt at skabe, som det også er sagt tidligere, det bedst mulige grundlag for, at Danmark kan lægge sig i superligaen, når det drejer sig om forskning og udnyttelse af bioteknologien.
Forslagsstillerne har ganske rigtigt peget på det uhensigtsmæssige i, at de mange genteknologiske problemstillinger opstår inden for mange forskellige ministerier.
Når man samler ekspertisen ét sted, skabes der grundlag
for, at alle aspekter af såvel etisk som teknologisk art bliver håndteret optimalt.
Dansk Folkeparti ser store muligheder for forbedring af folkesundheden og dyrevelfærden, såfremt vi teknisk og etisk er i stand til at beherske og udnytte de nye teknologier inden for gen- og bioteknologien.
Som tidligere sagt er vi fra Dansk Folkepartis side varme tilhængere af forslaget.
Brian Mikkelsen (KF), 2001-01-12:
Folk, som mener, at der er brug for at kvalificere debatten, folk, som mener, at der er brug for at samle ekspertisen og knowledgen på området ét bestemt sted.
Derfor tror jeg - det er et svar på den socialdemokratiske ordførers spørgsmål - at det godt kan lade sig gøre.
Så det har vi ikke nogen betænkeligheder ved.
Niels Bloch Jespersen (S), 2001-01-12:
Jamen jeg synes, det er godt at høre, at Det Konservative Folkeparti også er indstillet på, at vi skal have mere samarbejde og koordination på det her felt, og det har ministerens svar i virkeligheden også lagt op til. Jeg vil godt konkret spørge: Hvordan tænker man sig, at en sådan bioteknologisk styrelse skal samle den nødvendige viden?
Jeg kan se, der er nogle juridiske aspekter, men det er jo internationalt reguleret.
Hvordan får man sammensat
sådan en styrelse?
Og hvor stor skal den være?