runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2004-11-04:
Enhedslisten var jo positivt overrasket, da denne her regering fremlagde det oprindelige lovforslag, altså inden det kom i høringsrunde, for der var det jo meningen, at Konkurrencerådet skulle kunne forlange at se forretningsplaner for virksomheder.
Nu er det sådan, at Konkurrencerådet skal kunne bevise deres mistanke for at kunne få udleveret de her forretningsplaner.
Så er det, jeg bliver nødt til at spørge Venstres ordfører: Hvordan er det helt præcist, at Konkurrencerådet skal kunne bevise deres mistanke?
Det kræver jo, at de har adgang til de dokumenter, for ellers kan de ikke bevise deres mistanke.
Det er sådan set hele ideen med at gå ind og kunne pålægge en virksomhed at skulle udlevere de her materialer.
Nu er det jo sådan, at man har fremsendt et lovforslag til høring, hvorefter man har forandret det radikalt, så når Venstres ordfører siger, at man er villig til at lytte til høringssvarene, vil jeg gerne spørge Venstres ordfører, om man ville være villig til at udsende det nye lovforslag i høring, sådan at f.eks. Forbrugerrådet har mulighed for at kommentere de forandringer, der er lavet af lovgivningen.
Jens Hald Madsen (V), 2004-11-04:
For at svare på det sidste først: Jeg ser ikke nogen hindring for, at vi under behandlingsarbejdet kan fortsætte med at lytte.
Behandlingsprocessen er vel sådan, at hvis Forbrugerrådet har yderligere indsigelser, kan de komme med dem, f.eks. også efter førstebehandlingen.
Så det kan jeg ikke se noget problem i.
Om de ændringer af bestemmelserne kan man sige, at Konkurrencerådet kan påbyde en dominerende virksomhed at indsende sine samhandelsbetingelser til Konkurrencestyrelsen, når der foreligger en ikke ubegrundet klage fra en konkurrent, når der foreligger særlige markedsforhold, og når der på grund af disse forhold er et særligt behov for, at Konkurrencestyrelsen får en større indsigt i, hvorledes den dominerende virksomhed fastsætter sine priser, rabatter m.v.
Konkurrencerådet kan sagtens ud fra markedsforholdene og ud fra konkurrencesituationen se på, om der er en berettiget grund til at få en større indsigt.
Så stort hemmelighedskræmmeri er der ikke i forhold til at se, om en virksomhed har en dominerende position, og om man har en mistanke om, at der foreligger et misbrug af den.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2004-11-04:
Jeg kan ikke lade være med at more mig over, at Venstres ordfører står og siger, at man vil lytte til høringssvarene.
Jeg kan jo ikke andet end at give Venstres ordfører ret, for man har i forbindelse med høringsrunden lagt sig fuldstændig fladt ned på maven for industrien i Danmark, fuldstændig fladt ned på maven.
Det vil sige, at det lovforslag, som blev rost af nogle organisationer, bl.a. af Forbrugerrådet, har man ændret fuldstændig fundamentalt.
Jeg vil gerne bede Venstres ordfører bekræfte, at der jo ikke foreligger en dom over virksomhederne, blot fordi man pålægger dem, at man skal have fingre i de aftaler, de har lavet.
Det er jo på baggrund af det materiale, man så kan gå ind og vurdere, om der faktisk foreligger en situation, som man må gribe ind over for.
Der er altså ikke tale om bevisbyrde forstået på den måde, at alene det, at man bliver bedt om at indsende de her papirer, betyder, at man på forhånd er dømt.
Tværtimod ville det jo i lovforslagets oprindelige form give Konkurrencerådet mulighed for enten at konstatere, at der intet er i vejen, at der altså ikke er nogen begrundet mistanke, eller også ville det give Konkurrencerådet et værktøj til at afsløre det, hvis der f.eks. var monopoldannelser a la det, vi har set med Arla, hvor en virksomhed ikke har opført sig ordentligt.
Jens Hald Madsen (V), 2004-11-04:
Men det ville da også være ganske forfærdeligt, hvis man begyndte at dømme virksomhederne, næsten inden man overhovedet har læst de oplysninger, man får.
Det, det handler om, er jo en dialog mellem virksomhederne og Konkurrencerådet om, hvorvidt man misbruger sin position eller ej.
Det gør vi ikke.
Vi har bare den holdning, at vi har en markedsøkonomi, som hedder virksomheder og arbejdspladser, som vi lever af, og det betyder, at vi er i en konkurrencesituation, hvor det handler om at finde en balance også i forhold til de øvrige lande, for det, der er konsekvensen, er, at virksomhederne flytter ud af Danmark og til et andet land, hvis der ikke er harmoni i forhold til de andre lande.
Jørn Jespersen (SF), 2004-11-04:
Det, man måske kunne være lidt overrasket over, er, at et påstået liberalt parti har så travlt med at forsvare monopoler, som Venstre har.
Vi taler om dominerende virksomheder, altså om gode, gammeldags monopoler, som tryner deres små konkurrenter, som forhindrer forbrugerne i at få billigere varer, og som forhindrer et ordentligt, bredt varesortiment.
Nu sætter man en masse betingelser op for, hvornår det alligevel ikke kan lade sig gøre.
Det er det, der er underligt.
Derfor er mit spørgsmål til hr. Hald Madsen: Hvorfor skal der foreligge særlige markedsforhold?
Hvorfor skal der foreligge en ikke ubegrundet klage?
Hvorfor skal der være særlige behov, der gør sig gældende?
Hvorfor kan myndighederne ikke bare få lov at bede om de oplysninger, de har brug for for at afgøre, om der er tale om misbrug af dominerende stilling?
Det mangler vi svar på.
På det mere principielle plan: Mener hr. Hald Madsen, at det er vigtigt for danske virksomheder for at kunne ekspandere på de store markeder at få lov til at misbruge deres dominerende stilling?
Er det i virkeligheden det, der ligger i, at Venstre ønsker, at man skal have lov til at misbruge sin dominerende stilling, at det er for at kunne ekspandere på de internationale markeder?
Jens Hald Madsen (V), 2004-11-04:
Det kan man selvfølgelig ikke under en monopolsituation, så derfor er jeg meget enig i udgangspunktet.
Ser man på de betingelser, der er – lad os nu tage betingelserne – er en, om der foreligger særlige markedsforhold.
Det er jo klart, at det jo skal dokumenteres, at der er en monopolagtig situation.
Det er det første kriterium.
En anden betingelse er, at det skal være en ikke ubegrundet klage fra en konkurrent, for hvis det var sådan, at man som konkurrent kunne komme med alle mulige klager, ville det være ren chikane, for så ville man lægge en administrativ byrde på sine konkurrenter.
Så det skal vi selvfølgelig også have fjernet.
Så er der selvfølgelig det, at når de kriterier er bygget op, kan man fra Konkurrencerådets side kræve at få de her oplysninger.
For mig at se er det en strålende værktøjskasse for Konkurrencerådet til at lave den kontrol.
Jeg er da fuldstændig enig i, at vi ikke skal have virksomheder, som misbruger deres position.
Det er overhovedet ikke forudsætningen for at kunne klare sig på det internationale marked, tværtimod, for de kommer til at konkurrere med mange andre store virksomheder.
Jørn Jespersen (SF), 2004-11-04:
Godt, så er vi altså enige om, at vi ikke vil have dominerende virksomheder, der misbruger deres dominerende stilling.
Så langt, så godt.
Så spørger jeg: Hvorfor kan myndighederne så ikke, når de har en mistanke, uden videre sige, at nu vil vi have det her belyst, nu beder vi virksomheden om at oplyse sine samhandelsbetingelser til os som myndighed, sådan at vi kan foretage en vurdering af sagen?
Hvorfor skal der være alle mulige betingelser, for at det kan lade sig gøre, en særlig markedssituation, en ikke ubegrundet klage osv., som et hav af jurister derefter vil kunne anfægte, før myndighederne kan komme i gang med det, som myndighederne skal, nemlig at undersøge, om der er misbrug af en dominerende stilling?
Hvorfor alle disse betingelser, hvis det ikke er for at beskytte monopolet?
Hvad er det saglige, markedsøkonomiske, effektive argument for ikke at give myndighederne det værktøj, de har brug for, nemlig at få de oplysninger om, hvilke rabatter der er givet, hvilke markedsføringsbidrag der er ydet, for at kunne se, om Arla eller Carlsberg eller andre dominerende virksomheder rent faktisk holder de små ude af markedet, som dermed har den konsekvens, at forbrugerne ikke får deres frie valg og tilstrækkelig billige priser?
Jens Hald Madsen (V), 2004-11-04:
Se, nu ved jeg godt, at en virksomhed ikke er en person, men jeg ved, at SF går meget op i at retsbeskytte det enkelte individ.
Det her handler faktisk om, at en beskyldning, en anklage, en mistanke til en virksomhed om misbrug af sin position er en alvorlig anklage.
Derfor er det, der ligger i det her, at Konkurrencerådet selvfølgelig skal have nogle værktøjer til at kunne agere, men de skal så sandelig også inden for nogle rammer kunne begrunde, hvorfor de gør, som de gør.
Det handler bare om, at lovgivningsmagten stille og roligt sammen med virksomhederne finder ud af en dialog og sørger for at kontrollere, at der ikke sker et misbrug.
De kriterier, der er sat for Konkurrencerådet, er da ikke særlig svære at opfylde.
Hvis der er en sag, kan de nemt opfylde de her krav, det er ikke noget problem.
Jan Trøjborg (S), 2004-11-04:
Jeg troede, at en bred kreds af partier, herunder Venstre, var enige om, at vi skulle have en konkurrencelovgivning, der sikrer de små virksomheders mulighed for at vokse på markeder, der er domineret af meget store selskaber, og sikrer os imod, at meget store, dominerende selskaber kunne forfalde til at bruge ufine metoder.
Derfor vil jeg gerne spørge hr. Jens Hald Madsen
: Hvad er forklaringen på, at regeringspartierne løber fra deres eget forslag, som var et udmærket værktøj for myndighederne, så de kunne forhindre misbrug af dominerende stilling?
Hvorfor flygter man fra et udmærket forslag og i stedet for fremsætter det her miskmask, som enhver kan se, hvis man læser § 10 a, ikke vil virke i praksis?
Jens Hald Madsen (V), 2004-11-04:
Jeg ved ikke, om regeringspartierne løber fra noget som helst.
Det, der bare er helt grundlæggende – det er det i hvert fald for Venstre – er, at brugen af omvendt bevisbyrde ikke er noget, der er dansk retspraksis, og det burde det heller ikke være.
Uanset om man er en person eller man er en virksomhed, bør det være sådan, at en myndighed skal kunne samle så meget dokumentation sammen, at der er en begrundet mistanke.
Det er jo det, det handler om.
Derfor gør en omvendt bevisbyrde kun en ting, nemlig skader dansk erhvervsliv generelt.
Virksomhederne vil finde et andet sted at placere sig, og det vil give virksomhederne mange administrative byrder.
Det handler om, hvordan man kan finde et kompromis, hvor Konkurrencerådet stadig væk får nogle værktøjer, så de kan gribe ind, hvis der sker et misbrug, men uden at pålægge virksomhederne for mange byrder.
Jan Trøjborg (S), 2004-11-04:
Der var jo ikke tale om omvendt bevisbyrde.
Der var tale om, at konkurrencemyndighederne i særlige situationer fortroligt kunne indhente forretningsbetingelserne til behandling, således at man kunne underbygge en sag, hvis der var misbrug af konkurrenceloven.
Jeg vil gerne spørge hr. Jens Hald Madsen: Hvis nu konkurrencemyndighederne, f.eks. Konkurrencerådet, siger: Det her er så kompliceret, at det næppe vil virke i praksis, vil Venstre så være med til at ændre § 10 a, således at konkurrenceloven kan komme til at leve op til den hensigt, som hr. Jens Hald Madsen også understreger at den bør have?
Vil Venstre være med til igen at ændre den?
Jens Hald Madsen (V), 2004-11-04:
Jeg kan jo ikke forestille mig, at Konkurrencerådet mener, at de her kriterier ikke er brugbare.
Jeg mener rent faktisk, at de er brugbare.
Jeg har sådan set læst de forskellige ting.
Jeg har med stor undren set udsagn, der truer med tvangsopløsning og alt mulig andet.
Her bliver jeg nødt til at sige, at en decideret jagt på virksomheder ikke er en politik, der ligger hos regeringen, det er ikke en politik, der ligger hos Venstre.
Det, vi skal, er at føre en god almindelig kontrol med dem, som vil foretage et misbrug.
Der er her nogle værktøjer, som er ganske udmærkede, og som jeg er sikker på at også Konkurrencerådet kan gøre nyttig brug af.
Jan Trøjborg (S), 2004-11-04:
Jeg er nødt til at starte med at sige, at jeg tror, at sådan som det har været inden for det seneste års tid, kommer hele spørgsmålet om konkurrenceloven op igen i ophedet form, hvis det ikke denne gang lykkes at få lavet tilstrækkelige forbedringer af konkurrenceloven, så den kommer til at virke efter sin hensigt.
Det, det handler om, er, at få konkurrenceloven til at kunne leve op til den hensigt, som
lovgiverne har tilsigtet med de forbud, der er helt klare i konkurrenceloven.
Det spørgsmål, der har været dominerende i debatten, har været de store virksomheders misbrug af deres stilling, deres forsøg på at trænge små virksomheder ud med det, man kan kalde ufine metoder.
Ministeren har også de fleste med i sit forslag, og det siger vi tak for.
Imidlertid var det vigtigste forslag, vi diskuterede, hvorledes konkurrencemyndighederne kan få tilstrækkelig stærke midler, så de effektivt kan gribe ind over for de ganske få store virksomheder, som tilsigtet eller utilsigtet kan få en dominerende stilling på markedet, hvor det går ud over konkurrencen, forbrugerne og de små virksomheder.
Vi havde forstået, at ministeren ville fremsætte det forslag, som han lagde op til i løbet af sommeren.
Det gjorde han også, i hvert fald det, han sendte i høring.
Han har bøjet sig i støvet for dem, og så har han fået konstrueret en § 10 a, der nu fremgår af lovforslaget, hvor man, hvis man blot læser den, kan se, at der er tale om en papirtiger.
Jeg kom til at sige til aviserne
, at det er en papirtiger uden tænder
Jeg ved ikke, hvordan sådan en ser ud, men jeg tror, at man forstår, hvad jeg mener.
I stedet for en § 10 a, der giver konkurrencemyndighederne et effektivt middel til at få overholdt konkurrenceloven, får vi altså, som jeg ser det, et juridisk mareridt.
Ministeren skal have ros for de øvrige syvotte punkter, som han har taget med, og her skal jeg blot nævne: skærpelsen af forbud mod bindende videresalgspriser; ændrede fusionsregler; at konkurrencesager kan afsluttes med frivillige, men bindende tilsagn; at forbrugerhensyn nævnes i formålsparagraffen; at Konkurrencerådet udvides yderligere med økonomisk fagkundskab, og at der indføres den såkaldte gabestok for virksomheder, som har overtrådt konkurrencebestemmelserne.
Alt det er godt nok.
Men jeg tror, at jeg må afslutte med at sige, at hvis vi ikke denne gang får løst sagen om konkurrencemyndighedernes mulighed for at gribe ind over for store dominerende virksomheder, vil det være en til stadighed tilbagevendende sag i Folketingssalen.
Der vil komme sager på markedet.
Det vil vi selvfølgelig også gøre fra socialdemokratisk side af hensyn til konkurrenceevnen og også af hensyn til erhvervslivet.
Colette L. Brix (DF), 2004-11-04:
Jeg vil gerne spørge hr. Jan Trøjborg: Er det sådan, at markedet fungerer på den måde, at hvis en lille virksomhed føler sig trådt over tæerne, kan den lille virksomhed gå til konkurrencemyndighederne og sige: Vi er blevet trådt over tæerne af den her dominerende virksomhed, vil I være venlige at se på det?
Man begrunder så, hvor man synes man er blevet trådt over tæerne.
Har en lille virksomhed den retssikkerhed, eller har den det ikke?
Jan Trøjborg (S), 2004-11-04:
Man kan jo drøfte det med sig selv, og det gør jeg så lidt, om man forstod spørgsmålet.
Jeg forstod det sådan, at fru Colette L. Brix ikke synes, at små virksomheder skal have den mulighed.
Jeg synes tværtimod, at vi skal have en konkurrencelovgivning, der sikrer, at de små virksomheder kan få en plads på markedet.
Det undrer mig meget, at Dansk Folkeparti, der ellers råbte meget højt om, at vi skulle have en konkurrencelov, der virkede, og vi skulle give de små virksomheder muligheder på markedet, nu har bøjet sig i støvet for nogle meget, meget store monopolvirksomheders meget stærke indflydelse og sådan fuldstændig har lagt sig fladt ned på maven for regeringens forslag, som er et juridisk miskmask.
Det er det.
Man kan bare læse paragraffen, så kan man se, at den ikke kan komme til at fungere i praksis.
Jeg synes bestemt, det skal være således, at også små virksomheder kan rejse sager for konkurrencemyndighederne.
Så er det op til kon kurrencemyndighederne at vurdere sagens indhold.
Det, der er vigtigt, er, at konkurrencemyndighederne reelt har mulighed for at sikre de små virksomheders konkurrencemuligheder på markedet.
Colette L. Brix (DF), 2004-11-04:
Jamen er det ikke sådan, at hvis nu denne her lille virksomhed føler sig forulempet, har den altså mulighed for at gøre en indsigelse?
Man kan sende det ind, man kan skrive om det, og så har konkurrencemyndighederne selvfølgelig den mulighed, at de kan undersøge det.
Nu får de også tilført nogle flere årsværk, så der må da på en eller anden måde være mulighed for, at konkurrencemyndighederne kan se på de sager, der kommer ind, og vurdere dem en efter en.
Så vil jeg også godt lige have fat i en ting, nemlig den undren over, at Dansk Folkeparti har lagt sig på maven for de store virksomheder.
Det er noget værre sludder.
Det, man har gjort, er, at man har set på, at i det her land skal der være en frihed til at handle.
Der skal selvfølgelig også være den frihed, at der ikke er nogen, der skal tryne nogen.
når vi har et retssamfund, og når man ikke har omvendt bevisbyrde andre steder, heller ikke i de lande, vi konkurrerer med, heller ikke i USA, så skal vi da heller ikke til at tage sådan nogle ting i brug her i vores land.
Hr. Jan Trøjborg er meget langt ude i denne her sag.
Jan Trøjborg (S), 2004-11-04:
Jeg synes, at også fru Colette L. Brix' tonefald vel tilsiger, at fru Colette L. Brix erkender, at hun har en ret dårlig sag, for hun står ofte i Folketingssalen og forsvarer de små virksomheders interesser, mens det i realiteten er det modsatte, der er tale om her.
Det, der foreligger her, er jo et forslag, som i praksis gør det umuligt for en lille virksomhed at rejse en sag.
Man skal være ekstremt heldig, for at konkurrencemyndighederne med de regler, der ligger i § 10 a, kan sige, at der er tale om en begrundet klage, for det skal man jo først kunne påvise fra myndighederne side, inden man kan starte sagsbehandlingen.
I realiteten er det forslag, der ligger nu, skadeligt for de små virksomheder.
Det er skadeligt for deres mulighed for at vokse på markedet.
Det er skadeligt for forbrugernes mulighed for at få reel konkurrence, produktudvikling og fair prisudvikling på markedet.
Jens Hald Madsen (V), 2004-11-04:
Jeg bliver nødt til at sige til hr. Jan Trøjborg, at det er da tyndt at kritiserer uden at komme med et konkret eksempel.
Derfor må jeg spørge hr. Jan Trøjborg: Ud fra de kriterier, der er blevet sat, at der skal foreligge en ikke ubegrundet klage fra en konkurrent, at der skal foreligge særlige markedsforhold, hvad er det så for nogle kriterier, der forhindrer en lille virksomhed i at indgive en berettiget klage?
Jan Trøjborg (S), 2004-11-04:
Det er sådan set interessant nok.
Da vi drøftede det i sommer, havde ministeren ikke de betænkeligheder, som hr. Jens Hald Madsen har nu.
De betænkeligheder har Venstre og regeringspartierne først fået, efter at de store erhvervsorganisationer har udført deres – det skal jeg tage hatten af for – meget dygtige lobbyarbejde.
For at skære det ud i pap handler det om, hvorvidt man vil give konkurrencemyndighederne tilstrækkelig mulighed for at løse deres opgave, eller man ikke vil.
Nu laver man en masse begrænsninger men hvorfor?
Har man ikke tillid til sine egne myndigheder?
Hr. Jens Hald Madsen kan jo selv læse § 10 a og de tre betingelser, der skal være opfyldt, for at myndighederne kan anvende paragraffen.
Det siger sig selv, når man læser de bemærkninger, at det bliver meget, meget, meget vanskeligt for konkurrencemyndighederne i praksis at anvende paragraffen.
Jeg forstår sådan set ikke, hvad det er for en bekymring, man har.
Skattemyndighederne kan få alle de oplysninger, de vil fra virksomhederne.
Hvorfor er det sådan, at konkurrencemyndighederne i en særlig situation ikke kan få forretningsbetingelser fra en virksomhed?
Det har da ikke noget med omvendt bevisbyrde at gøre, som jeg ser det, men er tværtimod et fornuftigt hensyn til samfundets interesser og til de små virksomheder.
Jens Hald Madsen (V), 2004-11-04:
Jeg vil gerne takke for svaret, for så kan jeg nå til min konklusion.
Hvis hr. Jan Trøjborg har en kritik om, at det forhindrer Konkurrencerådets arbejde, burde hr. Jan Trøjborg jo have en liste med eksempler på, hvordan en lille virksomhed ikke er i stand til at komme igennem til Konkurrencerådet.
Men det kan hr. Jan Trøjborg slet ikke, for det kan ikke lade sig gøre, for med de kriterier, der er, er der fri adgang for de små virksomheder til at indberette deres klage, og der er fri mulighed for Konkurrencerådet til at udføre sit hverv.
Det er det, der er sandheden.
Jan Trøjborg (S), 2004-11-04:
Jeg ved ikke, hvorfor fru Colette L. Brix taler udenom og taler om omvendt bevisbyrde og ligesom fremstiller sagen, som om Socialdemokraterne ikke holder af de store virksomheder, det gør vi.
Vi vil bare have, at de overholder reglerne.
: Hvad er det, der får Dansk Folkeparti til at flygte fra det politiske indhold i det, vi ellers var enige om den 18. maj, der ville sikre små virksomheder fair konkurrencebetingelser?
Hvad er det, der får Dansk Folkeparti til at flygte fra det og lægge sig fladt ned på maven for regeringen?
Det ved vi at det gør Dansk Folkeparti jo i så mange sager, men her er der en sag, der oven i købet har været ført af Dansk Folkeparti og har stor folkelig opbakning.
Hvad er den politiske årsag til, at Dansk Folkeparti lægger sig fuldstændig fladt ned og overgiver sig, inden sagen overhovedet har været til behandling i folketingsudvalget?
Colette L. Brix (DF), 2004-11-04:
Det, der undrer mig, er, at Socialdemokraterne igen har taget den der stilling: ned i hængekøjen, sidde dér og kværulere og kritisere og være negativ og sur, og det der med omvendt bevisbyrde skal bare trækkes ned over dem, det skal virksomhederne ved gud bare gøre, bare giv dem nogle administrative byrder, og de gør ikke deres ting ordentligt, de skal bare have en ordentlig en med kæppen her.
Til hr. Jan Trøjborg: I 2000, da der blev lavet en konkurrencelov, lagde Socialdemokraterne sig meget, meget tæt op ad de borgerlige partier, det vil jeg gerne have lov at sige, og derfor har det her også undret mig.
Og til det med, hvorfor vi skifter stilling: Det er da nu engang sådan, at man får noget materiale, man begynder at behandle det, og man kommer længere og længere ind i en forhandling.
Det ved jeg da også at Socialdemokraterne meget, meget tit har gjort.
De starter da ikke ved a, og så ender de ved a. Mange gange ender de søreme helt ude i æ, ø og å.
Så den duer ikke, denne her.
Til det der med de små virksomheder: Er der nogen, der ser meget på de små virksomheders betingelser, er det os.
Men vi ved også godt, at når der er noget, der er uretfærdigt, er det jo ligegyldigt, om det er for store virksomheder, mellemstore virksomheder eller små virksomheder.
Det skal det ikke være.
Det skal hvile på et fornuftigt retsgrundlag.
Det er det, vi har set på.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2004-11-04:
Ja, jeg kunne altså ikke lade være med at trække lidt på smilebåndet, da fru Colette Brix sagde, at det ligefrem gibbede i hende, da hun så regeringens lovforslag i dets oprindelige form, for det må vel være et udtryk for, at fru Colette Brix ikke har forberedt sig specielt godt og ej heller talt med sin egen fødevareordfører, eftersom Dansk Folkepartis fødevareordfører til Politiken den 5. november 2003, hvor Arlasagen kørte, udtaler: »Som Arla agerer nu – over for kantiner, sygehuse, plejehjem og almindelige forbrugere – må vi have ændret det, så der bliver omvendt bevisbyrde.
I konkurrencespørgsmål må Arla bevise, at sådan er det ikke.«
Jeg tror altså snarere, det var nogle af os andre, det gibbede i, dengang fødevareordføreren sagde det her, for vi gik sådan set blot ind for, at det skulle være muligt for Konkurrencerådet at få fingre i de informationer, der gjorde, at de kunne løfte en bevisbyrde.
Dansk Folkeparti gik på det her tidspunkt ud med det mest radikale forslag, nemlig at der skulle være decideret omvendt bevisbyrde, altså ikke bare, at informationerne skulle indsendes, men at det også i forbindelse med, at man traf en afgørelsen, skulle være dem, der beviste, at de ikke havde gjort noget forkert ...