Jette Gottlieb (EL), 2001-04-19:
25-års-jubilæet for ligelønsloven blev anledningen til arbejds- og ligestillingsministrenes storstilede kampagne for ligeløn, og det var i den forbindelse, arbejdsministeren luftede tanken om åbenhed om lønforhold som forudsætning for at udjævne lønforskellene.
Det var da også en del af vedtagelsen i forbindelse med ligelønsforespørgslen i februar, en vedtagelse, som bl.a. Enhedslisten støttede.
Nu står vi så med den konkrete udmøntning af de mange flotte ord, og jeg vil med det samme sige, at lovforslaget indeholder fremskridt.
Jeg synes, at det er godt at sikre lønmodtagernes ret til at videregive oplysninger om egne lønforhold.
Jeg synes, det er godt at beskytte lønmodtagerne mod krav om lønfortrolighed, bare det altså forstås som en ret og ikke som en pligt, og dermed altså også en ret til anonymitet.
På den måde synes jeg, at noget af den hidtidige debat har blandet tingene lidt sammen, for der har man ikke skelnet mellem, om jeg så må sige, retten til anonymitet og retten til at videregive oplysninger.
Efter min overbevisning er det muligt for den enkelte at videregive til enhver.
Det indebærer, at man også kan brodere sin løn på sin bluse, hvis det er det, man ønsker.
Det er den enkeltes egen afgørelse, og det er en beskyttelse af den enkelte, der er vigtig i den paragraf.
I en anden paragraf er der sikret en anonymitet, der beskytter den enkelte mod, at der bliver videregivet oplysninger om den pågældendes løn
, hvis vedkommende ikke ønsker det.
Det synes jeg er en udmærket balance.
Jeg synes altså, det er godt at sikre denne ret til at videregive oplysninger om egne lønforhold.
Men hvad det sidste angår, vil jeg sige, at der er indlagt ret mange begrænsninger i kravet om en kønsopdelt lønstatistik, og det betyder, at de store ord fra februar er krympet noget.
For det første skal der fremsættes krav fra en ansat, en tillidsrepræsentant eller et forbund med medlemmer på virksomheden, og det er for så vidt i orden, men for det andet er det kun arbejdsgivere med mindst 10 beskæftigede, der pålægges pligten, for det tredje gælder det kun virksomheder, der allerede i dag indberetter lønoplysninger til Arbejdsgiverforeningen eller direkte til Danmarks Statistik, for det fjerde må statistikken ikke omfatte lønoplysninger for grupper på mindre end fem personer, og endelig er der pålagt de faglige organisationer og tillidsrepræsentanter nogle meget snærende begrænsninger i brugen af den kønsopdelte lønstatistik. Som det også antydes i bemærkningerne til lovforslaget, betyder disse forhold, at bestemmelsen om lønstatistik har en meget begrænset anvendelighed - alt for begrænset efter min og Enhedslistens mening.
Som LO konstaterer i sit høringssvar, kan begrænsningerne i værste fald udelukke halvdelen af det private arbejdsmarked.
Jeg vil heller ikke undlade at give et kvalificeret gæt på, at ligelønsproblemerne kan være særlig udtalte netop på de små virksomheder, som i lovforslaget kan undslå sig fra at lave opdelt statistik.
Alt i alt er det min klare opfattelse, at lovforslaget kun vil få den tilsigtede virkning, hvis de omtalte begrænsninger fjernes eller i det mindste gøres mindre og dermed mere anvendelige i målsætningen om at forbedre de ansattes og faglige organisationers mulighed for at arbejde for lige løn mellem mænd og kvinder. Jeg vil opfordre regeringen til at tage høringssvarene fra de faglige organisationer alvorligt.
Det er ikke mindst dem, der kan rykke ved de kønsbestemte lønforskelle
Det vil jeg tage med i udvalgsbehandlingen, og jeg har også en del spørgsmål, som jeg ønsker svar på.
Om ikke andet vil Enhedslisten arbejde for ændringsforslag til lovforslaget, der giver de retninger, som jeg har antydet her i ordførertalen.