runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Svend Auken (S), 2001-05-02:
Jeg skal senere på et spørgsmål i dag svare på omkostningerne for Dansk Industri, som jo er en del af høringen, vi har ude.
Jeg kan sige til hr. Hans Christian Schmidt, at Danmark laver en pionerindsats på det her område som på mange andre områder, men man er optaget af den samme problemstilling, som jeg har redegjort detaljeret for, i andre lande, både forbud, afviklingsdatoer og spørgsmålet om brug af afgifter.
Jeg kan dårligt tidsmæssigt læse hele det samme svar op en gang til, som jeg allerede har afgivet.
Men man er optaget af de samme problemstillinger, og i de fælles strategier indgår det.
Men det er altså ikke usædvanligt, at nogle lande går foran de andre. Under alle omstændigheder har vi også i forhold til den danske tidstabel 4½ år til at løse problemerne.
Vi har bl.a. et smaddergodt samarbejde med Danfoss på det her felt.
Men der er jo nogle mennesker, der simpelt hen er livrædde for at komme foran de andre og ikke være ligesom alle de andre.
Jeg ved, at hr. Hans Christian Schmidt har denne her til døden truende sygdom; angst for nogle gange at gå lidt foran alle andre.
Den deler regeringen ikke.
Hans Christian Schmidt (V), 2001-05-02:
Det kan jo godt være, at miljøministeren ikke er kommet ned fra 1. maj-talerne endnu, men her er vi jo nødt til at forholde os til det faktuelle, om man kan lide det eller ej.
Derfor er jeg nødt til at sige til miljø- og energiministeren, at i det høringssvar, der er indsendt fra Danfoss - jeg går ud fra, at miljø- og energiministeren mener, at Danfoss er en seriøs virksomhed i Danmark - skriver
man jo om det stykke, der hedder kapitel 2, stk. 3., stk. 2, at uanset den i stk. 1 anførte dato er import, salg og anvendelse for de anvendelser, som er anført i bilag 2 af de angivne stoffer, forbudt efter de i bilaget fastsatte datoer.
Det får Danfoss til at skrive i sit høringssvar: »Denne tekst medfører at Danfoss A/S og andre danske firmaer, der fremstiller færdigfyldte units og automatik til eksport, ikke længere kan importere HFC til disse anvendelser.
Det er stærkt konkurrenceforvridende og kan være helt ødelæggende for nogle firmaers fremtid.
Import af HFC til anvendelse i units og automatik, der eksporteres, skal være tilladt og må ligeledes være undtaget for afgift.«
Man skriver altså her, at man kan risikere, at man skal flytte betydelige produktionsområder.
Det er kun Danmark, som er den førende nation på de her områder, og som er mest miljøvenlig på det her område, men det er danske virksomheder, der skal betale prisen. Bekymrer det slet ikke miljø- og energiministeren, om ikke andet så på vegne af lønmodtagerne?
Svend Auken (S), 2001-05-02:
Jeg tror, det mere er hr. Schmidt, der leder efter en eller anden talerstol, han kan holde sine vidtløftige indlæg fra.
Vi er midt i den anden høringsrunde.
I den første høringsrunde, vi havde sidste år, havde vi en dialog om problemer for enkelte virksomheder.
De problemer løste vi, og vi skød datoen fra 2002 til 2006.
Til gengæld lagde vi et pres på virksomhederne i kraft af en afgift for at finde alternativer frem.
Vi vil selvfølgelig også i denne her høringsprocedure lytte til de argumenter, der kommer frem.
Jeg har allerede sagt i udvalget, at det er dét, der er meningen.
Det usædvanlige er, at et politisk parti mener, at det er rimeligt at starte en folketingsdebat, inden vi har haft lejlighed til at vurdere høringssvarene.
Man starter altså, før vi har truffet nogen beslutning.
Vi lytter jo altid til, hvad folk siger.
Det er ikke rigtigt, at Danmark er alene om det her.
Østrig, som jeg sagde det før, overvejer en tilsvarende strategi som den danske og har den ude i høring.
Frankrig overvejer en afgift ligesom i Danmark.
Vi er under pres fra Kyotoprotokollen osv.
Mange store firmaer er i øvrigt interesserede, ligesom mange store danske virksomheder er gået foran på det her område.
Så jeg tror, man skal slå lidt koldt vand i blodet og så regne med, at der er styr på de her sager.
Det bør der også være.
Ulrik Kragh (V), 2001-05-02:
Det er meget godt, der sker en hel masse ting rundtomkring.
Jeg synes, det ville være udmærket, hvis ministeren ville skule til EU-samarbejdet og se, hvad man kunne finde ud af dér.
Men det, der er væsentligt for det her, og det er jo også det, jeg hørte ministeren sige, er, at der ingen forpligtelser er i forhold til internationale aftaler, der siger, at Danmark skal gøre det nu.
Vi har Kyotoprotokollen, som har den generelle drivhusdel, men vi har ingenting, der kræver, at vi gør det nu, som det er lagt op til i bekendtgørelsen.
Jens Vibjerg (V), 2001-05-02:
Ministeren siger, at andre lande har de samme overvejelser eller er inde i det her.
Ministeren har nævnt, at man i Østrig gør sig nogle overvejelser.
Men jeg vil godt spørge ministeren: Præcis hvilke andre lande er på vej med tiltag her?
Pernille Blach Hansen (S), 2001-05-02:
Jeg vil gerne spørge ministeren, om ministeren ikke i den her debat også kunne finde anledning til at fokusere lidt på de miljømæssige aspekter, nemlig hvilke konsekvenser det rent faktisk får, hvis ikke vi tager fat på de her drivhusgasser nu. Så kan vi selvfølgelig altid tage diskussionen om, hvorvidt Danmark skal gå foran, eller om vi altid skal vente på alle de andre, før vi overhovedet griber fat på meget, meget alvorlige problemer.
Mangler den dimension ligesom ikke lidt i debatten?
Svend Auken (S), 2001-05-02:
Til hr. Ulrik Kragh vil jeg sige: Jeg tror, det var en konstatering, og det var jeg tilfreds med.
Med hensyn til hr. Jens Vibjergs spørgsmål kan jeg kun referere til de overvejelser, jeg har refereret om Frankrig, England, Norge, Irland, ud over den meget store parallelitet, der er mellem os og Østrig, og så også de overvejelser, der gør sig gældende i selve EU.
Så vil jeg gerne sige til fru Pernille Blach Hansen, at det her jo ikke er noget, vi gør for sjovs skyld.
Det er jo ikke noget, vi gør, bare fordi vi skal have tiden til at gå, eller der er nogle danske virksomheder, vi vil genere, som man efterlader et indtryk af, eller fordi vi vil vise os.
Det er, fordi disse drivhusgasser skal reduceres, hvis vi skal løse klimaproblemet.
Vi er stillet over for nogle meget store forpligtelser, og vi tror, der er alternativer eller vil blive fundet alternativer.
Vi kan ikke se andet, end at danske virksomheder, der har stillet sig i spidsen for denne her udvikling, har tjent på det på præcis samme måde, som vi har set det på andre områder.
Nu kan vi se, at det er 12.000 menneskers arbejdsplads og en milliardeksport osv.
Havde man lyttet til dem, der sagde: Hold jer til kullene, bliv ved med kullene, kul, kul, kul, så havde vi aldrig fået de arbejdspladser. Jeg tror tværtimod, at vi ved at kombinere miljøhensyn og dialog med industrien og en fremdrift i produktudviklingen kan løse problemerne.
Jeg giver gerne det løfte, at vi vil lytte til virksomhederne i forbindelse med den endelige udformning af den beslutning og den afvikling, der skal finde sted.
Ulrik Kragh (V), 2001-05-02:
Det er jo samme boldgade.
Det er således, at Dansk Industris høringssvar på denne her bekendtgørelse angiver, at det, vi taler om, er 0,5 pct. af den samlede mængde drivhusgasser.
Alle de her industrielle drivhusgasser udgør 0,5 pct. Jeg ville gerne høre: Kan ministeren bekræfte det?
Svend Auken (S), 2001-05-02:
Det samlede udslip af drivhusgasser udgjorde i 1999 ca. 73 millioner t CO2-ækvivalenter.
Heraf udgjorde de industrielle drivhusgasser ca. 0,715 millioner t, hvilket svarer til ca. 1 pct.
Fremskrivningerne baseret på forbruget i 1999 viser, at emissionen vil blive cirka det dobbelte i 2010 og det tredobbelte i 2015, hvis der ikke gribes ind.
Stigningen skyldes dels en forventet stigning på grund af konverteringen af anlæg fra de ozonlagsnedbrydende HCFC'er til HFC'er og dels en stigning i nye HFC-anlæg.
Det vil sige, det er ikke ½ pct., det er 1 pct., og vi har altså brug for hver eneste procent, vi kan finde i denne her forbindelse.
Jeg synes, det er rigtigt - det må jeg sige - at når man skal finde en løsning på ét miljømæssigt problem, så er det bedre fra starten eller så hurtigt som muligt at finde en løsning, der er uden miljømæssige problemer eller med meget små miljømæssige problemer i stedet for den udvikling, hvor man, om jeg så må sige, går fra ét dårligt alternativ til et heller ikke tilfredsstillende alternativ.
Ulrik Kragh (V), 2001-05-02:
Det vil sige, at vi kan konstatere, at som det er nu, drejer
det sig om et sted mellem ½ og 1 pct. af den samlede mængde.
Så kan vi komme ind på det med, at det vil være stigende.
Der er det jo sådan, at branchen i de høringssvar, der er kommet, tilkendegiver, at den miljømæssige gevinst, man forventer at få ved det her, på de mellemstore anlæg - vi taler ikke små køleskabe, vi taler ikke de store frosthuse, men på mellemstore anlæg som i f.eks. restauranter, i banker, til komfort og køling, til udtørring af huse - vil give en situation, hvor vi har behov for at indføre et vækststopprincip, hvis vi ikke skal skabe en eksplosionsfare og en brandfare, som de kunder, der har brug for den her køling, ikke kan leve med.
Det vil sige, at den samlede miljømæssige påvirkning vil blive værre på grund af den manglende teknologi.
Kan ministeren redegøre for, om de ting står i et rimeligt forhold til hinanden?
Bodil Thrane (V), 2001-05-02:
Jeg vil gerne begrunde mit spørgsmål.
Vi ønsker at få svar på de spørgsmål, som diverse virksomheder har stillet i de høringssvar, og vi kan godt være lidt bekymrede for, at der er noget af det, der bliver glemt i den kommende bekendtgørelse.
Ikke for sådan at sige en hel masse og være polemisk, men vi har jo somme tider haft erfaringer med, at vi er nødt til at gå med både livrem og seler, når vi spørger ministeren, for at der ikke er noget, der bliver overset.
Svend Auken (S), 2001-05-02:
Jeg har vist aldrig beskyldt fru Bodil Thrane for at være ude i polemisk øjemed.
Men jeg har ikke frikendt enkelte af hendes kolleger for især at være optaget af det.
Det fremgår af bekendtgørelsesudkastets § 5, stk. 2, at Miljøstyrelsen i ganske særlige tilfælde kan tillade, at reglerne fraviges, det vil altså sige at kunne give dispensation fra et forbud i bekendtgørelsen. Der skal naturligvis gode grunde til, før Miljøstyrelsen vil give tilladelse til, at forbudet i bekendtgørelsen fraviges, men muligheden er der altså.
Det kan f.eks. være, at der ikke findes alternative produkter, og produktet med drivhusgasser i sig selv skønnes af væsentlig betydning for samfundet som helhed.
Der er kun én myndighed, nemlig Miljøstyrelsen, der kan give dispensationerne, og det følger af forvaltningsrettens lighedsgrundsætning, at én myndighed skal behandle de samme tilfælde ens.
Det siger sig selv.
Det vil kræve en nøje vurdering fra sag til sag.
Men hvis produkterne er de samme, og der i øvrigt ikke er betydelig forskel på f.eks. virksomhedernes håndtering af drivhusgasserne, her tænker jeg f.eks. på opsamling, genanvendelse m.v., vil dispensationerne skulle gives på samme vilkår.
I henhold til bekendtgørelsens regler kan Miljøstyrelsens afgørelse ikke påklages til anden administrativ myndighed, men virksomheden kan naturligvis altid indbringe spørgsmålet for domstolen.
Ulrik Kragh (V), 2001-05-02:
Til døden truende angst, det kan jeg udmærket følge, når jeg læser Danfoss' høringssvar.
Det svarer nogenlunde til de øvrige tilsvarende høringssvar fra andre virksomheder, der også siger, at der er alvorlige problemer i det her.
Men jeg synes ikke, at vi fik svar på ministerens holdning til det, Danfoss skriver.
Er Danmark det eneste land, eller er Danmark bare et foregangsland?
Kunne vi få det mere præciseret?
Ja, det er selvfølgelig prisværdigt, at ministeren nu taler om, at der er en række virksomheder, der kan fritages.
Jeg kunne så spørge ministeren meget konkret: I december måned havde man en afgiftspakken om de samme drivhusgasser, hvor man havde en afgiftspakke på 200 mio. kr.
I den forbindelse var der en række virksomheder, der blev fritaget for afgiftspakken, fordi de havde nogle særlige forhold.
Vil sådanne virksomheder være af en karakter, således at når man for bare 5 måneder siden var i den situation, at man kunne friholde dem fra afgiften, at de så også nu må være friholdt fra det forbud, der ligger i bekendtgørelsen?
Holger K. Nielsen (SF), 2001-05-02:
Jeg takker for svaret, som jo var klokkeklart, og hvoraf det fremgår, at forsvarschefen havde arbejdet på helt eget initiativ, og at der ikke var nogen som helst redegørelse til regeringen om, hvad han havde arbejdet for.
Jeg vil godt lige først supplerende spørge, om ministeren ved noget om, hvor lang tid før han havde arbejdet for den finske general Hägglund.
Altså hvor længe før afsendelsen af brevet den 21. februar havde forsvarschefen arbejdet på egen hånd for den finske general?
Derudover er det jo interessant, at vi nu her får opklaret, at en forsvarschef, en general, på helt, helt eget initiativ er gået i gang med at arbejde for valg af en bestemt person uden at orientere sin regering om, at han har startet det dér arbejde.
I en sag, hvor Danmark har en undtagelse, mener forsvarsministeren da, det er acceptabelt, at en forsvarschef på et så ømfindtligt område tilsyneladende fører sit helt eget diplomatiske spil i EU's militære komité?
Jan Trøjborg (S), 2001-05-02:
Jeg tror, at det kunne være nyttigt - men det tjener måske ikke noget formål - at gøre rede for, hvad EU's militære komité beskæftiger sig med; det synes jeg måske ikke er fremgået ret meget af debatten indtil nu.
Imidlertid vil jeg sige, at som en generel betragtning må danske repræsentanter i komiteer selvfølgelig have et vist råderum for at arbejde for danske prioriteter inden for det militærfaglige område, f.eks. efter retningslinjer, som naturligvis er udstukket af den til enhver tid siddende regering.
Sådan foregår det i forbindelse med alle valg i alle komiteer.
Imidlertid kunne man måske oplyse offentligheden om, at det egentlige valg af formand for EU's militære komité foretages af det generelle råd, det er GAC, der vedtager, hvem der skal være formand for den pågældende komité.
Nielsens spørgsmål
, at jeg har givet udtryk for, at forsvarschefen i den aktuelle situation har vurderet de modtagne retningslinjer forkert.
Holger K. Nielsen (SF), 2001-05-02:
Lige igen et supplerende spørgsmål: Er ministeren vidende om, hvor længe før den 21. februar forsvarschefen havde begået sit helt private diplomati?
Jeg synes, at man kan diskutere, hvor stor betydning det her har, men for mig er det et meget principielt spørgsmål, det her.
Det er, hvilken politisk rolle forsvaret og militæret skal have.
Og jeg blev meget overrasket, da jeg fandt ud af, at der tilsyneladende havde været en konflikt mellem forsvarschefen og den demokratisk valgte regering på det her punkt.
Og jeg må sige, jeg er yderligere overrasket i dag, hvor jeg så får at vide, at tilsyneladende længe før forsvarschefen orienterer regeringen om, at han foreslår den finske kandidat, har han helt af sig selv gennemført sin egen udenrigspolitik, helt af sig selv arbejdet i kulisserne for en bestemt person.
Og jeg tager slet ikke stilling til, om den person er rigtig eller forkert.
Jeg tager kun stilling
til, at vi har en forsvarschef, der tilsyneladende fører sin helt, helt egen private udenrigspolitik.
Kan det virkelig være acceptabelt for et demokratisk samfund?
Keld Albrechtsen (EL), 2001-05-02:
Jeg hæftede mig ved ministerens beskrivelse af, at danske repræsentanter i komiteerne, det må vel så også gælde den sikkerhedspolitiske komité, skulle have, som ministeren udtrykte det, et vist råderum.
Kunne ministeren ikke beskrive lidt nærmere måske, hvad det råderum og den bemyndigelse kommer til at bestå i?
For vi er jo enige om, at den består ikke i, at man kan stemme i militærkomiteen, for det kan man ikke, men kan man f.eks. deltage i afgørelser i den sikkerhedspolitiske komité?
Kan man bestride formandsposten i den sikkerhedspolitiske komité?
Og hvilke retningslinjer kommer der fra regeringens side med hensyn til danske repræsentanters optræden i den sikkerhedspolitiske komité?
Jeg synes, ministerens formulering om et vist råderum ikke er egnet til at berolige mig i hvert fald.
Peter Skaarup (DF), 2001-05-02:
Jeg skal understrege, at vi i Dansk Folkeparti mener, at man fra start af slet ikke burde have stemt, slet ikke burde have deltaget i den komités arbejde, men det har regeringen nu besluttet sig for at Danmark skulle gøre i den pågældende periode, hvor også valget af Hägglund har fundet sted.
Når det så er sagt, vil jeg spørge forsvarsministeren: Er det ikke normalt, at danske repræsentanter, der deltager i den slags internationalt arbejde, komiteer og lignende, får henvendelser fra andre lande, som har kandidater til hverv inden for sådanne komiteer, eksempelvis formandsposten, og drøfter sådanne ønsker fra andre lande med de lande, måske også med andre lande igen?
Og jeg vil også godt spørge forsvarsministeren: Er det ikke korrekt forstået, at hvis regeringen havde villet give forsvarschefen besked om, at han skulle stemme på den italienske kandidat til formandsposten, så havde man kunnet gøre det via en klar instruks?
Jan Trøjborg (S), 2001-05-02:
Jeg sagde faktisk til hr. Keld Albrechtsen og hr. Holger K. Nielsen: Som en generel betragtning må man naturligvis have et vist råderum til at arbejde for danske prioriteter, f.eks. inden for det militærfaglige område, inden for de retningslinjer, som er udstukket af en til enhver tid siddende regering.
Sådan foregår det i alle komiteer.
Jeg har ikke sagt noget om den udenrigs- og sikkerhedspolitiske komité, og jeg synes også, at det måske ikke er det bedste forum at tage diskussionen i her i spørgetiden, idet regeringen jo klart har redegjort for i Det Udenrigspolitiske Nævn, at regeringen kommer tilbage med en definition af den politik, der skal føres i fremtiden på forbeholdsområdet, når det gælder valg, som en opfølgning på den debat, der har været i Det Udenrigspolitiske Nævn.
Men på det tidspunkt var det regeringens opfattelse, at vi kunne deltage i valget.
Som jeg tidligere har redegjort for i Det Udenrigspolitiske Nævn, var det sket tre gange tidligere, og det var vores opfattelse, at vi var i overensstemmelse med Folketingets pålæg til regeringen om at deltage aktivt i drøftelserne med henblik på at sikre danske interesser etc. etc. - for nogenlunde præcist at gentage Folketingets vedtagelser her i salen.
Så man skal ikke fortolke, at der ligger mere eller mindre end det, jeg har sagt.
Og det, jeg har sagt, er altså endnu en gang, at i den konkrete sag, ja, der skete der en forkert vurdering af de retningslinjer, der var modtaget.
Jeg kan ikke på stående fod sige noget præcist om, hvor længe der havde været debat i komiteen om det forestående formandsvalg.
Jeg synes, det klart fremgår af forsvarschefens brev af 21. februar, at der har været arbejdet på det spørgsmål et stykke tid.
Det er jo heller ikke det interessante i sagen.
Han interesserer sig for, hvad der er sket fra den 21. februar over den 20. marts og så frem til, at selve afstemningen foregår.
Holger K. Nielsen (SF), 2001-05-02:
Nej, altså jeg er faktisk meget interesseret i, om forsvarschefen kører sit helt eget løb, og jeg vil da godt spørge ministeren: Kan man sammenligne forsvarschefen med andre embedsmænd, der deltager i forskellige komitéarbejder? Det afgørende her er jo, at vi har en forsvarschef, der tilsyneladende overhovedet ikke orienterer sit ministerium om det, han går og laver - det er det afgørende spørgsmål her - en forsvarschef, der kører helt, helt sit eget selvstændige løb.
Han er nærmest en autonom i den her sammenhæng.
Keld Albrechtsen (EL), 2001-05-02:
Jeg vil blot bede ministeren bekræfte, at jeg har forstået det rigtigt, at den redegørelse, som regeringen vil sende til Det Udenrigspolitiske Nævn, også vil komme til at indbefatte, hvilke retningslinjer der fremover skal gælde for arbejdet og den danske repræsentation i den udenrigs- og sikkerhedspolitiske komité.
Det synes jeg er en interessant oplysning, og jeg er bange for, på baggrund af det forløb, der har været omkring militærkomiteen, at vi bliver nødt til at have en meget grundig gennemgang af det, der foregår i den sikkerhedspolitiske overordnede komité, for dér eksisterer jo grundlæggende det samme problem.
Og løsningen må formentlig også være den samme, nemlig at Danmark afstår fra at deltage i beslutninger også i den komité. Men jeg takker for, hvis jeg har forstået det rigtigt, at det vil der komme en redegørelse om til Det Udenrigspolitiske Nævn.
Peter Skaarup (DF), 2001-05-02:
Jamen jeg synes ikke helt, jeg fik svar på det spørgsmål, jeg stillede vedrørende instruksen.
Derfor vil jeg lige prøve igen.
Danmark har et forbehold på det her område, og derfor er det, at mange partier, herunder Dansk Folkeparti, hele tiden har ment, at vi ikke skulle deltage i den her militærkomité.
Men når vi nu deltager i militærkomiteen, er det vel rimeligt nok, at vores mand dér prøver at gøre det så godt som muligt.
Og forsvarschefen har altså talt med andre lande om, hvem der kunne blive formand.
Men sagen er bare, at hvis regeringen ville have sagt til forsvarschefen: Du skal stemme på den italienske kandidat, altså en repræsentant fra et NATO-land, kunne regeringen så ikke godt have gjort det via en instruks?
Det, der kom tilbage nu, var noget mudret noget med, at det ville være en fordel, hvis man støttede en kandidat fra et NATO-land. I stedet støttede forsvarschefen så en kandidat
fra Finland.
Men instruksen havde været klar, og hvis regeringen ville have givet en instruks om, at det skulle være en fra et NATO-land, så havde man kunnet gøre det.
Jan Trøjborg (S), 2001-05-02:
Jeg kan sige, at der i fremtiden kommer meget klare retningslinjer om dansk deltagelse i militærkomiteen, og det bliver som bekendt, som drøftet i Det Udenrigspolitiske Nævn, retningslinjer, der siger, at Danmark ikke deltager i afstemninger.
Og der bliver jo god og rig lejlighed til at drøfte det med regeringen ved den lejlighed.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Holger K. Nielsen (SF), 2001-05-02:
»Blev det i perioden mellem modtagelsen af forsvarschefens brev af 21. februar 2001 og afsendelsen af breve til forsvarschefen den 20. marts 2001 entydigt klargjort for forsvarschefen, at han ikke skulle fortsætte sin aktive indsats for at få valgt den finske general Hägglund til formand for EU's militære komité?«
Jan Trøjborg (S), 2001-05-02:
Så skal jeg endnu en gang henvise til den omtalte redegørelse og svare, at som det fremgår af redegørelsen, var der cirka en uge efter modtagelsen af forsvarschefens brev af 21. februar 2001 en telefonsamtale mellem Forsvarsministeriets departementschef og forsvarschefen.
Jeg vil gerne lige indledningsvis gøre opmærksom på Udenrigsministeriets og Forsvarsministeriets redegørelse af 24. april 2001 vedrørende valg af formand for EU's militære komité.
Redegørelsen er som bekendt samme dag sendt til Det Udenrigspolitiske Nævn og Europaudvalget som offentligt bilag.
Redegørelsen beskriver på detaljeret vis forløbet
Som det fremgår af redegørelsen, sendte forsvarschefen den 21. februar 2001 et brev til Udenrigsministeriets direktør og Forsvarsministeriets departementschef.
Forsvarschefen foreslog i brevet, at man fra dansk side støttede den finske kandidat, general Hägglund, som formand for EU's militære komité Hverken Udenrigsministeriet eller Forsvarsministeriet var forud for modtagelsen af forsvarschefens brev af 21. februar 2001 bekendt med, at forsvarschefen havde arbejdet på at få valgt den finske general.
Holger K. Nielsen (SF), 2001-05-02:
Jeg vil godt høre, om der har været yderligere kontakt
mellem ministeriet og forsvarschefen frem til den 21. marts, tror jeg, eller den 20. marts, hvor brevet bliver afsendt fra departementschefen i Forsvarsministeriet.
Har der i den mellemliggende periode været kontakt mellem forsvarschefen og ministeriet, hvor forsvarschefen har fået at vide, at han ikke skulle arbejde for den finske kandidat?