Klaus Hækkerup (S), 2000-04-04:
Fru Pernille Falcon giver udtryk for, at hun finder, at rammen på 1. pct. er for snæver, og det kan man jo altid diskutere.
Nu har der jo været en meget, meget kraftig vækst, og som finansministeren sagde, er vi f.eks. tæt på at være i den situation, at vi snart kan opfylde målsætningen om en pasningsgaranti.
Der er ganske mange kommuner, der har nået det.
Men hvis vi skal afdrage den alt, alt for store statsgæld, der især blev opbygget i den borgerlige regerings tid - over 700 mia. kr. brutto i dag - er det nødvendigt, at vi fastholder skattetrykket, men sikrer os, at det offentlige udgiftsniveau ikke stiger, så der bliver et økonomisk spillerum tilbage, vi kan bruge til at afdrage gælden med.
Så nævnte fru Pernille Falcon specielt spørgsmålet om folkeskolen, og her vil jeg godt sige, at også efter min vurdering er folkeskolen et af de områder, der kræver øgede udgifter i de kommende år.
På landsplan står vi over for en gennemsnitlig vækst på 4,6 pct. i elevtallet, men det ser jo vidt, vidt, vidt forskelligt ud fra kommune til kommune.
I dag er vi nede på at have en gennemsnitlig klassekvotient på 18,7, og det synes at angive, at en del af stigningen i elevtallet også kan opsuges i en øget klassekvotient.
Men jeg siger udtrykkeligt også, at der er ganske mange områder, specielt den nye folkeskolelovs om indretningen af undervisningslokalerne, der vil stille krav.
Hr. Thorkild B. Fransgaard henviste til skrivelsen fra KL.
Jeg har også læst den, og jeg er enig i, at det er det, der står, og det er jo også det, KL skal argumentere med.
Det er jo præcis derfor, der skal forhandles, når KL bare bevidstløst laver en fremskrivning og siger, at flere elever giver flere udgifter.
Men som jeg sagde før: Da vi fik færre elever, faldt udgifterne ikke tilsvarende, og derfor må det vel også forventes, at selv om vi får flere elever, stiger udgifterne ikke helt tilsvarende.
Det er det, der skal foregå en nærmere drøftelse om og en detaljeret vurdering af mellem regeringen og de kommunale organisationer.
Indtægterne fra den offentlige vurdering nævnte hr. Thorkild B. Fransgaard også.
Regeringen har jo en målsætning om at holde det kommunale skattetryk i ave, og det sker på den måde, at man gør op: Hvad var udgifterne sidste år, og hvilke nye opgaver har Folketinget besluttet at kommunerne skal tage sig af?
Hvad bliver udgifterne til dem, og hvordan ser indtægterne ud?
Hvis der så er en manko, bliver den manko dækket over bloktilskuddet.
På den måde prøver vi at holde udgifterne i ro, og på den måde tager vi også de forventede øgede indtægter, kommunerne får, når vi regulerer forholdene.
Hr. Peter Duetoft spørger, hvad vi ved om, hvilket skattetryk Folketinget ønsker.
Det ved vi vel faktisk ud fra de drøftelser, vi har om finansloven og fra selve vedtagelsen af finansloven inklusive de bloktilskud, vi giver til kommunerne.
Det, der har været enighed om i dette Folketing, er, at vi skal undgå - og det er jo også den måde, vi regulerer på - at den offentlige gældsopbygning sker i kommunerne og i amterne.
Den skal ske i staten.
Det er i virkeligheden den måde, vi har reguleret på siden 1970 og måske også længere tilbage.
Reguleringen af skattetrykket styres reelt fra Folketingets side i forbindelse med de to ting.