Anita Bay Bundegaard (RV), 2001-05-28:
Både statsministeren og miljøministeren har trukket nogle af de overordnede linjer op for den aktive forhandlingslinje, som regeringen vil følge i forberedelsen af verdenstopmødet.
Både statsministeren og miljøministeren lagde stor vægt på det politiske lederskab, som er helt afgørende for den proces, som nu er i gang, og som skal lede frem til topmødet.
Men et andet og meget centralt element er regeringens ønske om og vilje til at sikre en meget bred deltagelse i processen af alle relevante dele af samfundet, og det er altså både erhvervslivet, arbejdsmarkedets parter, frivillige organisationer og mange flere.
Det er afgørende, at det også er en international opgave.
Derfor må andre lande også gøre det samme, så civilsamfundet er med i forberedelsen og derfor også kan forventes at være en partner, når det senere kommer til opfølgning og gennemførelse af de beslutninger, vi forventer fra topmødet.
Det er også derfor, at vi yder støtte dels gennem danske organisationer og dels gennem internationale kanaler til at opbygge netværker i udviklingslandene, som sikrer, at civilsamfundet inddrages aktivt.
Verdenstopmødets succes afhænger af vores evne til at inddrage alle aktører i verdenssamfundet og også på en sådan måde, at de faktisk føler sig som reelle deltagere.
I den seneste store FN-debat i april i Kommissionen for Bæredygtig Udvikling, som også forkortes til CSD, fik jeg et meget klart indtryk af, at der er muligheder for et konstruktivt samarbejde, men så sandelig også, at der er en risiko for, at vi går fejl af hinanden.
Det centrale i drøftelsen på CSD's møde var derfor behovet for at skabe en fælles forståelse.
En global aftale, som statsministeren nævnte, harmonerer derfor også godt med konklusionerne fra CSD's møde.
Det afgørende bliver at skabe enighed om det reelle indhold, sådan så det tilgodeser parternes legitime interesser og dermed fjerner risikoen for en ny, eller man skulle måske sige en genopblusset konflikt imellem i- og ulandene.
Men jeg vil gerne kraftigt understrege, at det også er afgørende af indholdet fører til en handlingsorienteret indsats, og at der ikke skabes tvivl om viljen og evnen til at gennemføre aftaler.
Løfter og velbegrundede forventninger, som ikke blev indfriet, har der været mange af, sådan som både statsministeren og miljøministeren slog det fast.
Derfor er vi også nødt til at have et meget højt ambitionsniveau denne gang, men vi er også nødt til at kombinere det med en passende realisme. Danmark har helt klart særlige forudsætninger for at spille en central rolle.
EU-formandskabet giver os platformen; men det er måske endnu vigtigere, at vi har en udenrigs- og en udviklingspolitik, som internationalt også kommer os til gode.
Den betydelige danske bistandsindsats gennem årene, og den måde vi udfører den på, giver os en solid politisk og indholdsmæssig platform, som jeg ikke synes man skal undervurdere i denne her sammenhæng.
Vores nye strategi »Partnerskab 2000«, som jo netop er resultatet af en bred proces i Danmark og med inddragelse af vores samarbejdslande, giver særlige muligheder for et konstruktivt og tillidsfuldt samarbejde, ikke mindst med udviklingslandene.
Og det vil også præge vores indsats som EU-formandskab.
Topmødet drejer sig som sagt om bæredygtig udvikling, og der er jo faktisk tale om en interessant historisk udvikling fra den første konference i Stockholm i 1972, som kun handlede om miljø, og til Riokonferencen i 1992, som handlede om miljø og udvikling.
Nu har FN's generalforsamling så besluttet at gå videre og behandle en langt bredere problemstilling, som rummer alle dimensioner af bæredygtig udvikling.
Og det kræver simpelt hen flere aktører, det kræver mere koordination, og det kræver en mere samlet og overordnet afvejning og stillingtagen.
Forhandling