Aage Frandsen (SF), 2004-12-10:
Vi har jo mulighed for ved behandlingen her i Folketinget at ytre os.
Også ikkeordførere har ret til at gå ind og tage ordet, og man har også mulighed for at stille støttespørgsmål til sin minister, og det benyttede hr. Helge Adam Møller sig af.
Der sagde hr. Helge Adam Møller noget, som var noget ekstremt sludder.
Han sagde noget om SF.
Han sagde, at SF havde foreslået noget med et forbud mod reklamer for bøger.
Vi har på intet tidspunkt sagt noget sådant – på intet tidspunkt!
Det eneste, jeg interesserede mig for, var et spørgsmål om det ændringsforslag, der ligger her, og et spørgsmål om økonomiske interessegrupper.
Tilsvarende var det med det spørgsmål, som min partifælle hr. Ole Sohn stillede.
Derfor vil jeg ikke have siddende på os, at vi har været inde på sådan noget.
Han skal have lov at være udenfor, men det er jo selvfølgelig lidt problematisk, at han ikke vil høre på, hvad der rent faktisk foregår i Folketingssalen, men bare tager ordet, når han synes, det passer ham at tage ordet, og så går igen.
Det, som vi har til diskussion i forhold til lovforslaget og i forhold til det ændringsforslag, der er stillet, er, at vi stiller spørgsmålet: Hvorfor må fagforeninger og arbejdsgiverforeninger ikke, men TDC, Dansk Supermarked og en række andre foretagender må godt?
Det har kulturministeren endnu ikke svaret på.
Kulturministeren har ikke sagt, hvorfor det er så vigtigt.
Kulturministeren læser bare hver gang op, at man er imod politiske anskuelser og faglige organisationer osv., men kulturministeren siger ikke, hvorfor det er så vigtigt.
Noget andet er, at hvis vi selv har et vigtigt princip, så kunne det da godt være, vi ville diskutere det i forhold til, om de menneskerettigheder er brudt.
Så havde hr. Jens Rohde, som ikke har haft ordet som ordfører, en kort bemærkning, hvor han stillede det spørgsmål, om det nogen sinde havde været brugt.
Jamen somme tider lovgiver vi i forhold til, hvad vi forventer kan ske i fremtiden.
Det er jo det, der somme tider sker.
Det er der ikke skyggen af tvivl om.
Det kan da også godt være, at forskellige økonomiske interessegrupper og virksomheder vil se en interesse i, at f.eks. bestemte politikere kan blive valgt.
Jeg kan da ikke udelukke, at der kan være økonomiske interessegrupper, der er interesseret i, at kulturministeren bliver genvalgt.
De har mulighed for i øjeblikket at give nogle penge til kulturministerens valgkamp, men de har også mulighed for stadig væk, når dette lovforslags ændringsforslag ikke bliver vedtaget, selv at reklamere for kulturministeren.
Jeg ved ikke, om det er særlig klogt af dem at gøre det, men det er deres fri ret at sige noget pænt om kulturministeren.
Men jeg synes ikke, de skal have en fri ret til at reklamere for kulturministeren.
Der er det så igen – hvis vi kommer endnu tættere på, og så tager vi et helt fiktivt eksempel – at vi kan forestille os, at f.eks. TDC kunne være interesseret i nogle bestemte politikere, der ville fremme deres sag og reklamere for dem, sågar en minister, og så er vi derhenne, hvor vi har tilstande, som vi kender fra andre lande.
Man kan diskutere, om der skulle mere ind – det er vi ikke interesseret i.
Vi er ikke interesseret i, at bogforlag ikke skal kunne reklamere, og vi har ikke sagt det, og vi vil ikke have det, for det er en del af den almindelige kommunikationsfrihed.
Der sætter vi en grænse.
Vi synes, det er meget beklageligt, at vi ikke helt præcis ...
Jo, nu kommer kulturministeren om et øjeblik, og så får vi det svar, kan jeg forstå, som jeg har efterlyst et par gange.