Line Barfod (EL), 2004-11-10:
Det var jo vældig ærligt af ministeren at sige, at ministeren mener, at forældre selv skal betale for mad til deres børn.
Det betyder altså, at så synes ministeren, at de kommuner, der i dag har mad som en væsentlig del af tilbuddet i vuggestuer og børnehaver, fordi man synes, det er en vigtig del både af det pædagogiske og det sundhedsmæssige, egentlig burde holde op med det og gå over til, at forældrene skal betale selv, hvis man skal følge det, ministeren egentlig synes ville være det bedste princip.
Så siger ministeren, at det er forældrebestyrelserne, der skal bestemme, men jeg spurgte ikke, hvad forældrebestyrelserne skulle bestemme.
Jeg spurgte: Hvad synes ministeren er rimeligt at forældre skal betale, også set i lyset af at ministeren tidligere har sagt, at der måtte være grænser for, hvor meget der skulle ligge i brugerbetaling for børnefamilierne til daginstitutioner?
Hvad synes ministeren så selv er et acceptabelt niveau, man samlet skal op på at betale?
Hvor meget synes ministeren det er rimeligt at man skal blive ved med at øge brugerbetalingen for børnefamilier?
Så dermed betaler man jo indirekte også for maden i vuggestuen i det tilbud, hvor der i øvrigt følger mad med, så der er jo ikke noget, der er gratis.
Så bliver der igen spurgt til, hvad jeg mener det må koste.
Det vil jeg ikke blande mig i.
Vi har jo forskellige grænser, det er jo individuelt.
Når det er forældrebestyrelsen, der bestemmer det, så er det dér, hvor deres økonomiske smertegrænse er.
Jeg vil ikke blande mig i det, ellers havde jeg jo i lovforslaget meldt et eller andet ud, som jeg mener må være et maksimalt loft.
Men jeg mener, at man selv må afgøre det fra sted til sted, og det hænger jo også sammen med, hvor meget man vil satse på det her.
Vil man have det økologisk – og så bliver det noget dyrere – eller hvordan og hvorledes?
Det mener jeg da ikke vi skal blande os i.
Det må være forældrebestyrelsens afgørelse.
Ministeren talte om, at det blev utrolig bureaukratisk, hvis ikke man fik lov til at lave det, som ministeren foreslår i forslaget.
Jeg har svært ved at se, at det skulle være mindre bureaukratisk at skulle betale to gange.
Det er det ene spørgsmål.
Det andet er, at jeg gerne vil høre, hvad ministeren vurderer er et acceptabelt niveau for betaling.
Hvor mener ministeren at det ligger henne?
Og hvordan stemmer det med ministerens tidligere udtalelser om, at daginstitutionstaksterne er steget, og at der må være en øvre grænse for, hvor meget brugerbetaling man egentlig skal ud i som børnefamilie?
Det ville da være det nemmeste, men de penge har jeg simpelt hen ikke.
Og så er spørgsmålet også, om vi skal gøre det.
I dag betaler man maden til sine børn, og jeg synes egentlig, det er et meget godt princip, at man har ansvaret for det.
Det er jo så en helt anden politisk diskussion, man må tage.
Det er jo ikke det, lovforslaget her lægger op til.
Så er spørgsmålet, hvad den acceptable betaling for at være med i sådan en madordning er, og det svinger jo utrolig meget, alt efter hvor daginstitutionen ligger, og hvilket indkomstlag forældrene ligger i.
Men igen, selv om man har mange penge, vil man jo ikke betale mere for tingene, end man kan se der er sund fornuft i.
Men vi kan jo se, at der, hvor man har lavet madordningerne, ligger de fra omkring 125 kr. til omkring 300 kr., når vi taler om toppen.
Det er jo som sagt noget, der skal godkendes af forældrebestyrelserne, og det er jo dem, der skal træffe beslutning om det, ikke os.