runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Keld Albrechtsen (EL), 1999-11-03:
Grunden til, at Enhedslisten har ønsket den her debat, er den meget enkle, at vi ønsker, at den danske holdning til EU's udspil i WTO bør diskuteres offentligt og bør fastlægges her i Folketingssalen. Der bliver jo desværre nu i høj grad tale om en efterfølgende kritik og behandling, men forhåbentlig da også nogle ting, der kan rettes op, for den danske regering godkendte jo på et EU-ministermøde i sidste uge det udspil, som EU fremlægger.
Det burde den danske regering efter Enhedslistens opfattelse ikke have gjort, i hvert fald ikke uden at tage forbehold og komme med en række mindretalsudtalelser.
Det har man, så vidt jeg ved, ikke gjort, men det kan ministeren jo orientere om.
Man burde f.eks. på ulandsområdet, når det gælder sundhed, miljø og arbejdsmiljø, have taget danske forbehold, fremkommet med fodnoter eller protokoller, som det hedder i EU, således at Danmark kunne have friholdt sin stilling med hensyn til den kommende, såkaldte 1.000-års-runde, men det blev altså forsømt.
Nu ser det jo desværre meget ud til, at det hele så ender med, at EU indgår en alliance med USA med det resultat, at det udspil, som nu ligger fra EU's side og allerede på nuværende tidspunkt ikke er godt nok, bliver yderligere forringet, således at det endelige resultat - må man forudse - bliver meget dårligt.
Regeringen har jo erklæret sig som tilhænger af øget åbenhed.
Det håber jeg også vil vise sig her ved debatten i dag, men vi sidder jo bl.a. med det problem, at Europaudvalget har fået tilsendt en hemmelig protokol, som er knyttet til det papir, som blev vedtaget.
Det betyder, at offentligheden ikke får et fuldt indblik i de virkelige problemer, som ligger under de glatte formuleringer i den tekst, som er offentliggjort, og det synes jeg er meget beklageligt, og jeg håber, at ministeren vil være i stand til at orientere Folketinget, også om indholdet i den hemmelige protokol. Besvarelse
Ove Hygum (S), 1999-11-03:
Jeg kan af gode grunde ikke på nuværende tidspunkt begive mig ud i mulige fortolkninger af, hvad der kommer ud af den voksen- og efteruddannelsesreform, som regeringen den 17. november drøfter videre med arbejdsmarkedets parter og efterfølgende med de politiske partier i Folketinget.
Frank Dahlgaard (UP), 1999-11-03:
... nej, ganske kort - hvori den pågældende siger, at ...
Ove Hygum (S), 1999-11-03:
Den konkrete sag, som der spørges til, vil jeg af gode grunde ikke kommentere her.
Jette Gottlieb (EL), 1999-11-03:
Så hæftede jeg mig ved, at ministeren nævnede, at det i forbindelse med efteruddannelsesforhandlinger kunne komme på tale, at man skulle ændre bekendtgørelsen igen, og det lyttede jeg naturligvis til med interesse, for så ville jeg da godt spørge om de forestillinger, der kan ligge i det.
Om det er et helt åbent spørgsmål, om det drejer sig om yderligere indskrænkninger eller udvidelse af positivlisten, eller om det er noget, man ikke kan løfte sløret for nu.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-11-03:
Nu har vi jo haft den her debat, og vi kan jo konstatere, at Enhedslisten og regeringen ikke er enige i bedømmelsen af, hvad det her betyder for miljøgarantien i fremtiden.
Efter at man nu har brugt miljøgarantien fire gange i træk ved folkeafstemninger - i 1986, 1992, 1993 og 1998 - som argument for at stemme ja til traktaterne, håber jeg, vi kan få statsministerens tilsagn om, at i hvert fald så længe han er statsminister, vil vi ikke en gang til ved en folkeafstemning opleve en regering komme og tilbyde befolkningen en urokkelig miljøgaranti, hvis bare den stemmer ja.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 1999-11-03:
Det første svar er, at regeringen ikke har noget at erkende.
Vi skal ikke erkende, at den reviderede miljøgaranti ikke indebar en forbedring, for det gjorde den.
Den reviderede miljøgaranti, som den er opnået i Amsterdam, er en klar forbedring i forhold til de daværende regler.
Den indebærer en række præciseringer, som var særdeles nyttige set fra et dansk synspunkt.
Det blev således gjort klart for det første, at garantien også skal omfatte Kommissionens retsakter, for det andet, at et medlemsland ikke behøver at have stemt imod harmoniseringen for at kunne påberåbe sig miljøgarantien, for det tredje, at miljøgarantien ikke alene kan bruges til at opretholde nationale bestemmelser, men også til at indføre nye nationale regler om beskyttelse af miljø og arbejdsmiljø.
Herudover har vi jo indført krav om, at Kommissionen skal svare inden for en frist på 6 måneder, inden for en frist på 6 måneder, siger jeg til hr. Keld Albrechtsen, og i særlige tilfælde kan man så forlænge svarfristen til 12 måneder.
I den sag, vi lige diskuterede før, gik der år, før vi fik svaret.
Der er ikke tvivl om, at det er klare forbedringer.
Hvis Kommissionen så ikke svarer, gælder det som en stiltiende bekræftelse af de nationale regler.
Den ny frist er en klar forbedring.
I juni i år slog Domstolen fast, at et medlemsland ikke efter den gamle miljøgaranti havde ret til at have sine egne regler, før Kommissionen har givet sin bekræftelse.
Det gjaldt ifølge Domstolen også, selv om Kommissionen undlod at svare i årevis.
Nu kan den slags lange forsinkelser så ikke længere opstå.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-11-03:
Jeg må sige, det er sandelig at forvandle nederlag til sejr.
Vi spurgte jo dengang: Jamen er nu den 6-måneders-regel virkelig en forbedring?
For det vil den jo kun være, hvis det bliver positive afgørelser, ellers er det jo en forværring, fordi hvis man så får afslag, havde man da levet bedre uden en afgørelse.
Det håber jeg da statsministeren kan se.
Vi var da bedre stillet, så længe Kommissionen ikke var tvunget til at tage stilling.
Så kunne vi jo have de danske regler i fred.
Så indfører man denne her 6-måneders-regel og bang,
Men o.k.
Det, jeg bare vil spørge statsministeren om, er: Kan vi ikke få en garanti for, at man ved en kommende folkeafstemning i hvert fald ikke for femte gang vil forsøge på at sælge den miljøgaranti til befolkningen som en forbedring?
Det ville være, ja, det ville være frimodigt,
må jeg sige til statsministeren.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 1999-11-03:
To ting: Miljøgarantien er en nødbremse.
Miljøpolitik er en generel kamp for at løfte miljøkravene i Europa.
Det ene kan aldrig erstatte det andet.
Det, der er galt i hr. Keld Albrechtsens ræsonnement, er, at han forveksler miljøgaranti med miljøpolitik.
Miljøgaranti er et værn, som man kan argumentere med, som man kan bringe i anvendelse, og som vi så kender procedurerne for, som vi har diskuteret i dag
Der er en sag, regeringen ikke er enig med Kommissionen i, og derfor anlægger regeringen retssag ved Domstolen.
Ved siden af det skal vi arbejde for at løfte miljøbestemmelserne i Europa, præcis som vi har gjort det med et vist held gennem årene, og det skal vi selvfølgelig forstærke i de kommende år.
Derfor er det, jeg siger
til hr. Keld Albrechtsen: Kampen for de sunde fødevarer er ikke slut.
Kampen fortsætter med en forstærket indsats på regeringsniveau, på organisationsniveau, på forbrugerniveau i hele Europa.
Derfor er det også, at de frivillige aftaler er et fornuftigt og godt bidrag i en situation, hvor forbrugerne i Danmark selvfølgelig skal være nogenlunde på det rene med, hvad det er, de køber, når de går ind i danske butikker.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-11-03:
Jeg vil bare sige til statsministeren om det med forslaget om de sunde fødevarer, at så snart regeringen har udarbejdet forslag om det og et udspil, som man kan lægge på bordet i EU, skal den også komme med det til Enhedslisten, for det vil vi meget gerne være med til at kigge på og se at få lagt frem.
Det vil jeg gerne give tilsagn om.
Det er ikke derom, uenigheden står.
Men jeg vil vende tilbage til spørgsmålet om miljøgarantien: Jeg kan godt se, at det kan være ubehageligt for en politisk leder at måtte erkende, at noget, man har lavet, måske ikke var så godt, som det burde være.
Men jeg vil godt spørge statsministeren, om ikke det nogle gange faktisk kan være udtryk for en højere grad af politisk kvalitet i arbejdet, at man ser i øjnene, o.k., det, vi lavede, var måske ikke det allerbedste, lad os lave det om.
Jeg synes, der er noget sådan lidt stædigt i statsministeren.
Jeg kan så til gengæld give det tilsagn på Enhedslistens vegne, at hvis statsministeren ville give den melding, at o.k., den 6-måneders-regel kunne det måske nok være klogt at kigge på, det, at sundhed ikke er overordentlig stærkt med i miljøgarantiens bestemmelser.
Så lad os slå en streg over den diskussion og komme videre.
Jamen det er jo et lidt ærgerligt svar, vil jeg sige i den her omgang, for jeg synes, det havde været nyttigt,
hvis vi havde kunnet starte en politisk indsats for at få rettet op på de ting, som nu har vist sig i praksis ikke at virke, og jeg synes altså, det er lidt stædigt.
Jeg kan jo kun spørge statsministeren: Jamen er det, fordi regeringen er bange for, at unionsmodstanderne så skal gå ud og ligesom bruge det til at føre en kampagne på, at vi jo også fik ret osv., og det ikke er behageligt for regeringen?
Men vi kunne måske aftale, at vi satte os ned og fik lavet en gennemgang af den miljøgaranti med de ting, statsministeren nu påstår var en forbedring, men også med de problemer, som vi vel kan blive enige om der trods alt dog har vist sig i forbindelse med Kommissionens afgørelse?
Lad os få lavet sådan en udredning.
Lad os aftale, hvem der skal lave den - et godt og grundigt stykke arbejde - og så kan vi jo tage en debat om, hvem der har ret, statsministeren eller mig, og så kunne vi måske komme videre. Det er blot et forslag til, hvordan vi kunne løse den stilstand, der ligesom er mellem statsministeren og Enhedslisten på nuværende tidspunkt.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-11-03:
Bare et enkelt spørgsmål i forlængelse af den debat, der kører.
Statsministeren nævner, at man på den ene side selvfølgelig skal arbejde generelt for at få så gode og sunde fødevarer som overhovedet muligt, og det er Dansk Folkeparti naturligvis enig i.
Så siger statsministeren videre, at man på den anden side skal have en miljøgaranti, som kan fungere som en nødbremse.
Derfor bare det enkle spørgsmål til statsministeren: Er vi så ikke enige om, at i den konkrete situation, hvor Kommissionen altså her - var det den 26.? - traf en afgørelse, der fungerede miljøgarantien ikke som en nødbremse?
Poul Nyrup Rasmussen (S), 1999-11-03:
Det kan vi gøre.
Nogen stor udredning ved jeg ikke om vi skal igangsætte.
Det er jo til syvende og sidst også en politisk grundopfattelse, der her diskuteres.
Enhedslisten er modstander af det område og det samarbejde, sådan opfatter jeg det, vi har i Europa.
Regeringen er af den grundopfattelse, at Danmarks placering i Europa er til størst gavn for det danske samfunds fremtid.
Det er vel deraf, at uenigheden hele tiden udspringer.
Det er fair nok, men at gøre det til et teknisk ekspertudredningsarbejde, det tror jeg ikke vi når ret langt med.
Men vi vil gerne til enhver tid diskutere miljøgarantiens reelle indhold, og jeg er glad for, at det også erkendes af Enhedslisten, at den generelle kamp for sundere fødevarer, jamen den skal føres mellem regeringerne, organisationerne, forbrugerne, for at hæve mindstebestemmelserne i Europa, så ingen lande falder igennem.
Til hr. Kristian Thulesen Dahl, som spurgte, om det ikke er rigtigt, at Kommissionens afgørelse ikke imødekommer den danske regering, og at Kommissionen derfor ikke imødekommer den danske regering: Jo, det er rigtigt. Hermed sluttede spørgsmålet.
Christian H. Hansen (DF), 1999-11-03:
Da lovforslaget om Det Centrale Personregister kom frem, så indgik der lige pludselig en del, som vedrørte angiveri, hvor man skulle have naboer til at rende ned og angive hinanden til kommunekontorerne.
Det er jo selvfølgelig et meget, meget kedeligt menneskesyn, man får puttet ind i et lovforslag her,
egentlige Stasi-metoder, og vi skal egentlig helt tilbage til krigens tid, før man haft begrebet angiveri i det omfang, som
det lå her i det her lovforslag
Der var jo selvfølgelig mange fra politisk side, der gik imod det menneskesyn, som lå i dette lovforslag.
Jeg må spørge, om ministeren i det hele taget selv har læst lovforslaget, inden det blev sendt over til Folketinget.
Det var der jo noget, der kunne tyde på, at han ikke havde, for umiddelbart samme dag blev det jo taget tilbage.
Jeg tager spørgsmålet op sådan lidt af hensyn til Folketingets arbejde, for det er jo lidt spild af tid, at vi folketingsmedlemmer bruger unødvendig tid på noget, som ministeren ikke har brugt tid på.
Thorkild Simonsen (S), 1999-11-03:
Jeg vil begynde med at svare hr. Christian Hansen på det, der skriftligt er blevet spurgt om her.
I den henseende er jeg sådan set glad for, at spørgsmålet stilles, for det CPR-forslag, som der blev omtalt en del af, blev jo fremsat første gang over for Folketinget her den 7. oktober sidste år og var til behandling i Kommunaludvalget mange gange, så vidt jeg har fået oplyst.
Men det er ikke rigtigt, når det i spørgsmålet siges, at CPR-lovforslaget vil pålægge private borgere at angive hinanden til kommunale myndigheder, hvis der er mistanke om social bedrageri, så det kan jeg helt klart tilbagevise, både hvad angår forslaget fra sidste år og forslaget fra i år.
Derimod er der et forslag i § 10, stk. 3, om, at private forpligtes til, men kun, når den enkelte kommune selv spørger, at bidrage med deres eventuelle viden om en anden persons rette bopæl.
En sådan pligt for de private omfatter i dag kun - men den omfatter altså dog trods alt - den flyttende og logiværten.
Forslaget pålægger således stadig væk ikke private borgere at angive hinanden, hverken med den ene eller anden betegnelse.
Den foreslåede bestemmelse skulle kun sikre, at kommunen, hvis den ønskede det, kunne få de oplysninger, som er nødvendige for stillingtagen til de bopælssager, der giver anledning til tvivl.
Om drøftelserne mellem mig og mine embedsmænd om lovforslaget både sidste år og nu i år og den omtalte bestemmelse kan jeg sige, at jeg har lagt vægt på, at CPR-lovforslaget er blevet til gennem et langt forløb, fra før jeg tiltrådte, nemlig fra foråret 1997, med inddragelse af en bred kreds af eksisterende interessenter, herunder i særlig grad Kommunernes Landsforening og forskellige kommunalbestyrelser.
Sammen med mine embedsmænd har jeg naturligvis også gennemgået forslaget, og men dertil kommer, at jeg i januar 1999 i Kommunaludvalget har deltaget i en teknisk gennemgang af CPR-forslaget, hvor der ikke blev stillet spørgsmål til § 10, stk. 3.
Dette er baggrunden for, at bestemmelsen er medtaget i uændret form, men da det nu giver anledning til tvivl fra kommunernes side, vil vi tage den del...
... ud af forslaget.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 1999-11-03:
Jo, det kunne man godt, hvis der var grund til det, men det er der jo ikke.
Altså, hvis vi ser på Kommissionens begrundelser i nogle af de afgørelser, hvor den har givet os medhold - creosot f.eks. - er der jo en række argumenter, som helt passer til både hr. Keld Albrechtsens og min baggrund og argumentation, hvor der tages hensyn til folkesundheden.
Så det er jo ikke sådan, at de argumenter og de ændringer, vi har fået ind i Amsterdamtraktaten, ikke bruges af Kommissionen, det gør de i høj grad, i høj grad, og derfor er der tale om en række forbedringer i forhold til den gamle traktat.
Jeg har nævnt et par stykker af dem.
Jeg har nævnt, at garantien nu også omfatter Kommissionens retsakter, jeg har nævnt, at man ikke behøver at have stemt imod en harmonisering for at kunne anvende den, og jeg har nævnt, at man ikke alene kan bruge miljøgarantien til at opretholde nationale bestemmelser, men også til at indføre nye nationale regler.
Så der er kommet mange konkrete forandringer på positivsiden, og dermed er der et godt grundlag for at arbejde videre på at få endnu bedre regler. Så der er ikke noget grundlag for at konstatere - det ville være direkte forkert - at den nye miljøgaranti er ringere end den, vi havde før; den er på en række felter bedre end den, vi havde før.
Christian H. Hansen (DF), 1999-11-03:
Jamen det er stadig væk noget uforståeligt, at ministeren så sent trækker det ud, og at ministeren ikke selv har været opmærksom på sit eget lovforslag.
Ministeren prøvede så at vende det lidt om, men det er jo et faktum, at det fremgik af debatten, at der her ville være tale om direkte angiveri borgerne imellem, uanset hvordan ministeren så prøver at lægge det om her i Folketingssalen.
Jeg er ikke tilfreds med ministerens svar på, hvorfor ministeren så hurtigt, faktisk inden for et døgn, trækker noget ud af et lovforslag.
Jette Gottlieb (EL), 1999-11-03:
Jamen så vil jeg gerne holde mig til de beskæftigede.
Ove Hygum (S), 1999-11-03:
Nej, erhvervsuddannelsesforberedende aktiviteter er naturligvis ikke irrelevante, men det er de for så vidt angår beskæftigede.
Derfor er det sådan, at der fremadrettet også er mulighed for, at ledige som led i en handlingsplan kan anvises eller henvises til forløb, der giver en forberedelse til en egentlig erhvervsuddannelse.
Jette Gottlieb (EL), 1999-11-03:
Nu var jeg meget omhyggelig med min formulering og sagde netop »erhvervsforberedelse i bredere forstand«, og dermed mener jeg selvfølgelig et spørgsmål om at give det bredere grundlag, der måske på et senere tidspunkt letter vejen til en egentlig erhvervsuddannelse.
Ja, men så vil jeg spørge ministeren, om han er af den opfattelse, at uddannelser, man kan få, f.eks. på daghøjskoler, i oplysningsforbund, på AMU-kurser, på højskoler for den sags skyld, ikke i en bredere forstand kan være erhvervsrettede og således være en relevant del af en uddannelse for såvel ledige som beskæftigede, der søger uddannelsesorlov?
Ove Hygum (S), 1999-11-03:
Både i forbindelse med trepartsforhandlingerne 1998 om arbejdsmarkedsreformens tredje fase og i forbindelse med finanslovaftalen for 1999 blev det aftalt, at der skulle ske en erhvervsretning af det mulige uddannelsesvalg i forbindelse med uddannelsesorlov.
Den revision af positivlisten, som nu er sket, er en opfølgning af de to nævnte aftaler.
Jeg vil gerne understrege, at de nye regler kun vedrører uddannelsesorlov og ikke uddannelsesgodtgørelse.
For ledige, der får tilbud om uddannelse som led i en handlingsplan, er der ingen ændringer.
Det følger af lovgivningen, at de nævnte udbydere faktisk ikke må udbyde erhvervsrettede uddannelsestilbud.
Den aftale, der blev indgået under trepartsdrøftelserne og senere aftalen med forligspartierne bag finansloven for 1999, lyder således, at vi skal ændre bekendtgørelsen om, til hvilke uddannelser der kan bevilges uddannelsesorlov, således at positivlisten primært omfatter mere erhvervsrettede uddannelser.
Thorkild Simonsen (S), 1999-11-03:
Det her drejer sig om § 10, stk. 3, og § 10, stk. 3 indeholder forskellige faser.
Når det formelt ikke er trukket tilbage, så er det, fordi det ikke kommer til første behandling lige foreløbig.
Det skal afvente det forslag, der sidste år hindrede det i at blive vedtaget.
Jeg går ind for, at den del af forslaget, som er dybt kritiseret, trækkes tilbage.
Det har jeg sagt i tv, det siger
jeg her, men jeg er nødt til at være ærlig og sige, at det formelt ikke er gjort, men vil blive gjort.
Men den øvrige del af § 10, stk. 3, bliver jeg da nødt til at drøfte med Kommunaludvalget, inden jeg er helt sikker på, om det skal ændres totalt, for jeg kunne godt leve med det, men kommunerne har hidtil sagt, at det kan de ikke leve med.
Så der er ingen forskel på det, jeg har sagt tidligere, og det, jeg siger nu.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-11-03:
Jeg vil gerne på baggrund af ministerens svar her i dag spørge, om det er regeringens opfattelse, at det vil være fornuftigt at gennemføre det. Altså jeg har fået opfattelsen af, at regeringen havde trukket det tilbage, ligesom hr. Christian H. Hansen giver udtryk for, og at der i det lå en erkendelse af, at det måske ikke var et heldigt forslag.
Men kan jeg forstå på det, indenrigsministeren nu siger, at regeringen i virkeligheden er tilhænger af, at det vil fremgå af lovforslaget?
For det, indenrigsministeren siger nu, er, at det ikke er regeringen, der ønsker at trække det tilbage.
Det er noget udefrakommende.
Det er en diskussion, der er blevet skabt af andre, og så har ministeren sådan på en eller anden måde bøjet sig.
Det får vi nok svar på lige om lidt.
Men mener regeringen virkelig, at det er et godt forslag?
Christian H. Hansen (DF), 1999-11-03:
Nu kan jeg forstå på ministeren, at ministeren på nuværende tidspunkt ikke har trukket det tilbage. Så kan jeg undre mig over, at ministeren udtalte forleden i TV-Avisen, at det ville blive trukket tilbage.
Det er måske ministeren, der er blevet fejlciteret.
Nu er det svært at blive fejlciteret i tv, men det kan være, det har kunnet lade sig gøre denne gang.
Thorkild Simonsen (S), 1999-11-03:
Det er ikke rigtigt, at ministeren ikke har været opmærksom på den del, tværtimod.
Jeg mener også, jeg sagde i et svar, jeg gav i Folketinget sidste år, da vi behandlede det, at det var et problem.
Men da man fik den tekniske gennemgang, hvor jeg går ud fra, at hr. Christian H. Hansen var til stede, var der ikke én - heller ikke hr. Christian H. Hansen i modsætning til den tale, han holdt her - der gjorde opmærksom på det.
Derfor fremsætter jeg det en gang mere.
Jeg har sådan set ikke trukket det tilbage, men når Kommunernes Landsforenings formand meddeler højt og tydeligt om morgenen, at det er unødvendigt, ja, så har jeg jo ingen grund til at opretholde det, når det er KL, der har forlangt at få det ind i forslaget.
Christian H. Hansen (DF), 1999-11-04:
Jeg kan nok ikke trække det ret meget længere ud med andet end at sige: Det her, det er et ønske fra Grønlands hjemmestyre, og det støtter vi.
Margrethe Vestager (RV), 1999-11-04:
Tusind tak.
Jeg vil gerne kvittere for den positive modtagelse.
Jeg synes, det er et sundhedstegn også i forholdet mellem Grønland og Danmark, at når det grønlandske hjemmestyre ønsker på den måde at udvide uddannelsesmulighederne og har brug for, at den relevante danske lovgivning ajourføres, så modtages det på den her måde i Folketinget.
Det er jo klart, at i den grønlandske opbygning af uddannelsen kan der være kapacitetsproblemer, og det er det, som bemærkningerne afspejler.
Jeg vil tro, at det grønlandske hjemmestyre, ligesom det er bestræbelsen i Danmark, vil søge at sikre, at de unge, som er kvalificerede, og som har rimelig mulighed for at gennemføre en uddannelse, også får mulighed for det. Jeg ser det også som en grønlandsk ambition at sikre, at flest mulige unge grønlændere kan uddannes på et relevant niveau inden for en grønlandsk ramme.
Tom Behnke (FRI), 1999-11-04:
Frihed 2000 kan støtte lovforslaget.
Anne-Marie Meldgaard (S), 1999-11-04:
Som bekendt er Storbritannien ikke med i EU's sociale protokol, hvor direktivet om indførelse af europæiske samarbejdsudvalg har hjemmel, hvorfor Storbritannien heller ikke er omfattet af direktivet.
Imidlertid har Storbritannien ønsket at blive omfattet af det, og Rådet har vedtaget et direktiv, der efterkommer dette ønske, hvorfor vi skal foretage to mindre, tekniske lovændringer i den sammenhæng.
For det første skal formuleringen om, at Storbritannien er undtaget, udgå, for det andet skal antallet af medlemmer i det særlige forhandlingsudvalg ændres fra 17 til 18.
Med disse ændringer vil Storbritannien fremover være omfattet af direktivet. Samtidig indeholder lovforslaget også overgangsbestemmelser, som respekterer tidligere indgåede aftaler.
Det gør vi selvfølgelig også, så Socialdemokratiet kan tilslutte sig lovforslaget.
Tove Videbæk (KRF), 1999-11-04:
Det grønlandske hjemmestyre ønsker, at lov om de erhvervsgymnasiale uddannelser til højere handelseksamen og højere teknisk eksamen også skal gælde for Grønland, og da det er hjemmestyrets eget ønske, så kan Kristeligt Folkeparti støtte dette lovforslag.