Jan Petersen (S), 2000-09-07:
Må jeg starte med fru Jette Gottlieb: Jeg omtalte rent faktisk vores fortsatte engagement i skabelsen af det rummelige arbejdsmarked, og deri indgår jo også, at vi sidste år for bl.a. den overledighed, vi har blandt mennesker med en anden etnisk baggrund, har gennemført integrationspakken, og vi kan glædeligvis også se, at det nu begynder at rykke blandt nogle af de etniske grupper med hensyn til at få en lavere arbejdsløshed og en højere beskæftigelse, med den indsats, som er i gang, og som skal fortsætte over de kommende år, og der er endda i finansloven også budgetteret med de meromkostninger, der er forbundet med det.
Derudover vil der vel altid være mulighed for at diskutere, hvordan vi inden for de rammer, der gælder for arbejdsmarkedspolitikken, tilrettelægger den, så den når de her grupper mere og mere målrettet.
Vi følger da også med stor interesse det, som blev aftalt sidste år, nemlig at vi i arbejdsmarkedspolitikken skulle åbne for eksperimenter i i hvert fald én af landets regioner, hvis ikke det var flere.
Og det er da klart, at hvis der kommer noget fornuftigt ud af det, vil det være fornuftigt at diskutere, om det så også kan være et bidrag til at få løst de problemer, som fru Jette Gottlieb med rette gjorde opmærksom på, og som jeg også havde med i min tale.
Må jeg sige til hr. Keld Albrechtsen: Jeg har ikke læst B.T. i dag, men det lyder, som om det er de økonomiske vismænds tal, som udenrigsministeren har lagt til grund, og de er jo sådan lidt mere pessimistiske end dem, finansministeren lige har redegjort for at han lagde til grund.
Jeg ser det som et ganske rimeligt bidrag til den almindelige belysning af konsekvenserne ved et ja og nej, og jeg synes ikke, man kan angribe en minister for at bruge netop de økonomiske vismænds ord - det er der jo mange, der har gjort ved anden lejlighed også - og så sige,
at o.k., det kan jo også være en mulig konsekvens af nejet.
Må jeg sluttelig sige til hr. Kofod-Svendsen: Man kan godt forestille sig et højere ambitionsniveau, hvad angår gældsafviklingen, men det forudsætter, at man så præsenterer en række besparelser og så også er parat til at betale prisen.
Danmark er ganske godt på vej ind i det 21. århundrede.
Vi lever i et land, der er i fremgang, vores levestandard vokser år for år, og den offentlige sektor er velfungerende.
Tilfredsheden med vort samfund blandt borgerne er mere udbredt, end vi ofte tror, og vore virksomheder og deres medarbejdere er dygtige.
Kort og godt kan man sige, at dengang i 1993 fik Danmark en ny start.
Undervejs er pessimismen blevet luftet, og undervejs har der været, om end midlertidigt, så dog tendenser til, at det kunne gå i den forkerte retning, f.eks. med betalingsbalancen. Men det blev hurtigt rettet op.
Og hvad skal man da også sige imod en regering i et land, der har en så høj beskæftigelse, som har en positiv betalingsbalance, som har overskud i den offentlige sektor, som afdrager den offentlige gæld, som har lav inflation, og som lader den offentlige sektor vokse med medarbejdere på områder, hvor borgernes berettigede forventninger er stigende, f.eks. til behandling af vore syge og ældre og til pasning af børn?
Og hvad skal man kritisere en regering for, når den altid viser rettidig omhu i den økonomiske politik?
Og hvad skal man sige, når tidligere tiders sandheder står for fald, f.eks. at man ikke både kan have høj beskæftigelse, lav inflation og overskud på betalingsbalancen?
for år.
Og hvad skal man sige, når miljøvurderingen af finanslovforslaget også viser et nyt billede, der ødelægger en gammel sandhed, nemlig at vi kan have økonomisk vækst, uden at vi øger miljøbelastningen?
Jo, det er svært at være pessimist, og det må jo også være svært at være i opposition til denne regering.
For hvad er alternativet til en så sund økonomi, en så ligelig fordeling af velstanden og en så høj grad af tryghed for den enkelte borger?
I disse uger mangler vi ikke debattører, der bekræfter dansk økonomis styrke.
Regeringens succes i den økonomiske politik bliver brugt til både at argumentere for og imod dansk deltagelse i euroen.
Det er en sjældent hørt enighed om den økonomiske politik, og der er ganske mange, der mere eller mindre berettiget tager æren for det - nå, men det var i går; i dag er det finanslovforslaget, vi skal behandle.
Finanslovforslaget indeholder ikke de store indgreb og varsler ikke omfattende ændringer i den økonomiske politik, og det er jo sundhedstegn.
Vi står med et finanslovforslag, der giver gode muligheder for, at vi kan fortsætte udviklingen af velfærdssamfundet, samtidig med at vi afvikler den offentlige gæld og oparbejder kræfter og ressourcer til, at den næste generation også kan finansiere velfærden for dem selv og den velfærd, vi andre skal nyde gavn af, når vi bliver ældre.
Det skal de gode tider bruges til, og det kan vi magte uden at hæve skattetrykket, for sandheden er også, at denne regerings succes er et stabilt skattetryk, i modsætning til bl.a. tidligere regeringer.
I Socialdemokratiet ønsker vi at bruge denne styrke til at holde fokus på de centrale velfærdsområder, som netop skal kendetegne Danmark som velfærdssamfund, og som sikrer, at befolkningen vil værne og bakke det velfærdssamfund op, som vi er fælles om, med dets lige, frie og skattefinansierede adgang til skole, uddannelse, sundhed, helbredelse og ældreomsorg.
Det er vitale temaer for os, og bag overskrifterne gemmer sig både store og små opgaver, som for den enkelte borger er vigtige og for os som fællessamfund er overkommelige.
Nogle skal løses, uden at vi blander os med lovgivning, men bare i kraft af, at vi sætter dem i fokus og hjælper dem på vej, andre skal løses i vore kommuner og vore amter, og nogle skal vi tage på os her i Tinget og gennemføre lovgivning for og afsætte ressourcer til.
Vi mener ikke, tiden er til velfærdsoverbud, om end enhver jo ved, at valget kommer inden for et par år.
Men velfærdsoverbud hopper borgerne ikke på.
Løsagtige visioner og ideologiske eksperimenter, som fører os væk fra grundlæggende værdier i det danske velfærdssamfund, mener vi
heller ikke er en mulighed.
Visionen i denne finanslov er som i de tidligere finanslove ganske konkret, fordi vi gennem finansloven og gennem de ledsagende aftaler med amter og kommuner kan sikre, at vore skoler bliver moderniseret og renoveret og dermed bliver en bedre ramme for den uddannelse, som er så vigtig for vore børn.
Aftalen med kommunerne sikrer det.
Men der er selvfølgelig også brug for, at vi sikrer IT-investeringer i folkeskolen, og der er aftalt midler til det.
Desuden bør vi også skabe en bedre sammenhæng mellem vore skoleelevers skoledag og dagtilbud, så der kommer mere helhed i børnenes hverdag.
I finanslovforslaget fremhæves de videregående uddannelser og forskningen som et af de højt prioriterede områder, der er omfattet af puljen til nye initiativer.
Vi forventer i Socialdemokratiet, at vi kan afslutte forhandlinger om dette område i dette efterår, og at principaftalen om forskningen er grundlaget.
På undervisningsområdet er vores målsætning, at vi kommer videre med at skaffe op til 50 pct. af
ungdomsårgangene en videregående uddannelse.
Boligspørgsmålet er rejst, og aftalen med kommunerne sikrer, at der kan bygges
flere ældreboliger med netop pleje- og omsorgsmuligheder.
Der er en direkte sammenhæng mellem en række af de forslag, som nu kommer på banen, og det, der foregik på folkehøringerne.
Pårørende til demente har brug for aflastning, og indsatsen over for demente skal forbedres.
Personalet har brug for efteruddannelse, og økonomisk svagt stillede ældre skal have sikkerhed for, at når der uddeles personlige tillæg, sker det efter en ensartet praksis.
Det er emner, som er rejst på folkehøringer, og som er på regeringens dagsorden med denne finanslov.
Sundhedsvæsenet har også været til debat på
folkehøringerne
Men vi skal også gøre noget konkret dér, hvor det ikke nødvendigvis handler om penge; det er nødvendigt, at den enkelte patient oplever, at behandlingen er sammenhængende, og at man som patient er i centrum og ikke bare et nummer i en række.
Det holdbare samfund med velfærd og et stærkt erhvervsliv med et rummeligt og velfungerende arbejdsmarked
er ikke modsætninger; de er hinandens forudsætninger, og regeringen fremlagde i dk21 en erhvervspolitisk strategi, som skal bidrage til, at Danmark har et stærkt og konkurrencedygtigt erhvervsliv.
Puljen til nye initiativer peger på, at også her er der mulighed for at drøfte med regeringen, hvordan vi kan komme videre med vores fokus på befolkningens viden og kompetence, skabe et øget globalt udsyn i vort erhvervsliv, få bedre og mere velfungerende markeder og højne kvaliteten i reguleringen og administrationen af erhvervslivet.
Jeg tror, dansk erhvervsliv har gode muligheder i fremtiden, og dansk erhvervsliv har også en god konkurrenceevne.
Eksporten viser det, og lønudviklingen viser det.
Det er jo ikke ligefrem mange konkurser, vi ser, og indtjeningen er jo heller ikke just dårlig i dansk erhvervsliv i disse år.
Opgaven er derfor ikke blot, men blandt andet at gennemføre og komme videre med dk21.
Men opgaven er også at sørge for, at det sker i et erhvervsliv og på et arbejdsmarked, der er rummeligt.
Det kan være alderen, der trykker, det kan være kønnet, der er det forkerte, og det kan være den etniske oprindelse, der er barrieren.
Disse ting skal vi arbejde videre med inden for rammerne for et mere rummeligt arbejdsmarked med et godt og gennemtænkt partnerskab med det danske erhvervsliv, arbejdsmarkedets parter og kommunerne.
Derfor følger vi i Socialdemokratiet regeringens firepartsdrøftelser med kommunerne og arbejdsmarkedets parter meget nøje, og vi vil i særlig grad se på, om der er brug for ændringer i den tidligere og den målrettede opfølgning på sygedagpengeområdet.
Men det er også en del af det rummelige arbejdsmarked, at vi forhindrer, at mennesker bliver skadet på en eller anden vis i løbet af et arbejdsliv, og derfor er det afgørende, at arbejdsmiljøet er i orden.
Vi støtter naturligvis regeringens forslag om en arbejdsmiljøafgift og bakker selvfølgelig også op bag regeringens stærke fokus på arbejdsmiljøområdet, i særdeleshed indsatsen over for de 10 mest belastede arbejdsområder.
Vi skal være et land, hvor beskæftigelsen er høj, og det er vi.
Men vi skal også være et foregangsland i kampen for rummelighed med plads til alle og for en bedre forebyggende indsats på vore arbejdspladser.
Regeringen har i sit finanslovoplæg indarbejdet en erhvervsskattepakke.
Lad mig nævne, at vi støtter forslaget om, at selskabsskatten nedsættes, således at vi også på det område tåler konkurrence fra vore nabolande, og vi støtter naturligvis også, at regeringen foreslår en finansiering heraf.
Sagen er nemlig, ikke blot når det drejer sig om selskabsskat, men også når det drejer sig om andre forhold, at om end tiden er spændende og verden har åbnet sig omkring os, er vi også nødt til her i Danmark at tilpasse os og ændre nogle ting, så de gør vort samfund konkurrencedygtigt i forhold til omverdenen.
Vi er en del af en europæisk virkelighed, og vi er derudover til stede overalt i verden.
Man kunne i en lidt udansk form sige, at vi næsten er en supermagt i verdenssamfundet - ikke i kraft af størrelse eller militær slagkraft, men i kraft af det, vi gør med vort eget samfund, og det gode eksempel, vi viser, og i kraft af, at vi deltager i det internationale arbejde på alle områder og er ganske efterspurgte, når der skal gøres en indsats, og gør ganske ambitiøse økonomiske indsatser.
Derfor glæder vi os også over, at regeringen fastholder en stor international indsats, både i form af ulandsbistand og med midler til miljø- og fredsopgaver i både vort eget område og vore nær- og fjernområder.
Vi finder ganske enkelt sådanne forslag usympatiske.
Vi skal nemlig være et land, hvor vi ikke har nok i os selv.
Vi skal være et land, der hjælper de fattigste ud af fattigdom, hjælper verden med at løse stigende miljøproblemer og bidrager til at skabe fred med de midler, vi har.
Vi skal med sund økonomi og med vores velfungerende velfærd vise omverdenen solidaritet; men vi skal også sikre forankring i vores eget samfund og vor egen kultur.
Derfor skal vi være omhyggelige med at sikre, at vores velfærd på kerneområderne og i indsatsen over for de dårligst stillede er i orden.
Kvaliteten er høj, men det er en opgave, vi aldrig bliver færdige med.
I denne finanslov er der eksempler
på - og der kan komme flere - at vi arbejder stykke for stykke på de konkrete områder. Men vi skal også være forankrede i andet end bare vores materielle velfærd.
Vi skal også være forankrede i vores kultur og i vores vaner.
Og derfor glæder det os, at der også denne gang er varslet øgede bevillinger på det kulturelle område i finanslovforslaget.
Sidste år gav vi dansk film en fremgang.
Det giver os muligheder i udlandet, men det giver os også bedre film herhjemme, og dansk film har det godt.
Nu er det museumsområdet og billedkunstområdet, som er i fokus.
Museumsområdet er vigtigt, for det er jo her, vi sikrer os viden, og det er her, vi bevarer viden om vores fælles kulturarv og det, vore rødder har udrettet.
Det er også her, vi sikrer vore efterkommere mulighed for at opleve, hvad der foregik i tidligere tider.
Og billedkunst: Jovist skal Danmark være et kulturelt sprudlende samfund, og netop på billedkunstområdet er der behov for, at vi nu sætter mere ind.
Finanslovforslaget er nu fremsat, og vi skal forhandle om det, når Folketinget er åbnet.
I Socialdemokratiet går vi som tidligere år ind i disse forhandlinger.
Vi tror, at det er muligt at lave gode forlig, der hjælper dansk velfærd frem mod en mere holdbar situation med udgangspunkt i den sunde økonomi og de gode udgangspunkter, der i øvrigt er.
Vi vil understrege, at de forhandlinger, som skal foregå, måske bliver med det udgangspunkt, at der skal skabes
det holdbare og bæredygtige samfund for velfærden; men forudsætningen for det er, at vi også fastholder bæredygtigheden i økonomien
Der er forslag på spil hvert eneste år - og det er småt med nyt i dem, der er blevet præsenteret i år forud for denne forhandling - som er ganske luftige, og som, hvis de blev gennemført, ville gøre det ganske dramatisk at gennemføre finanslovforhandlinger.
Men lad os komme til de konkrete ting, som bl.a. er sat på regeringens dagsorden, og lad os gå til sagen med det udgangspunkt, at regningerne skal betales.
Vi tror, det kan lade sig gøre at komme videre med Danmark med det gode grundlag, vi har, og fastholde vort overskud på de offentlige budgetter og få vore renteudgifter til at falde, sådan at vi kan frigøre ressourcer, både til kommende generationers velfærd og til vækst i den velfærd, der allerede er brug for nu.
Vi tror, Danmark er på vej til at blive et mere holdbart samfund, og udgangspunktet er jo ikke så ringe!