runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Troels Lund Poulsen (V), 2006-01-19:
Nej, det er der ikke noget som helst der tyder på, og det billede, som hr. Frank Aaen tegner, deler jeg heller ikke.
Det er ganske korrekt, at der i FE's rapport står, at der i visse områder i Irak er en ustabilitet og en kraftig uro.
Men hvordan sørger vi for, at det ikke bliver det billede, der tegner sig?
Det mener jeg bedst vi gør ved at sikre, at det arbejde, som vi har påbegyndt, gør vi også færdigt.
Det gør vi jo ikke ved at sætte en bestemt dato.
Det gør vi ved at opsætte nogle klare, målbare kriterier og sige, at vi skal have uddannet flest mulige irakiske soldater, vi skal have uddannet flest mulige politibetjente i Irak, hvilket gør, at irakerne er i stand til at varetage deres egen sikkerhed.
Det må vi erkende at irakerne ikke er på nuværende tidspunkt.
Vi må erkende, at FN beder os om at blive.
Enhedslisten priser FN over alt på jorden, men når FN kommer med en anmodning, lever Enhedslisten jo ikke op til det princip om, at man ønsker at bakke op og være solidarisk med de lande og de befolkninger, som har brug for vores hjælp.
Så siger Enhedslisten: ikke lige i det her tilfælde.
Ellers ser man jo generelt, at Enhedslisten synes, det er vigtigt at leve op til FN's anbefalinger om at være aktiv rundtom i verden, bare ikke hvad angår Irak.
Deri er vi uenige.
Fundamentet er, at irakerne ikke kan stå på egne ben endnu.
Derfor skal vi være med til at opbygge deres kapacitet, og jeg er overbevist om, at 2006 kommer til at være det år, hvor irakerne får en langt bedre kapacitet.
Frank Aaen (EL), 2006-01-19:
Jo, men man kunne jo godt forestille sig en vis refleksion hos hr. Troels Lund Poulsen og Venstre, når vi nu kan se her i år 2005, at den militære indsats er vokset.
Samtidig er den folkelige modstand i Irak mod besættelsesstyrkerne vokset; samtidig – og det er ifølge Forsvarets Efterretningstjeneste – er antallet af angreb vokset; samtidig kan man sige, at den væbnede konflikt i stigende grad medvirker til, at landet bliver splittet i forskellige etniske og religiøse grupperinger og områder, og at der er en stigende etnisk-religiøs vold, etniske udrensninger.
, samtidig med at der har været den linje, regeringen og hr. Troels Lund Poulsen står for – nemlig at nu skal vi gøre arbejdet færdigt med det militær, vi har – og den indsats er vokset i 2005, så er modstanden, volden, angrebene vokset.
Er der ikke noget, der tyder på, at det nærmest bliver værre og værre, jo mere militær USA og Danmark indsætter, og ikke det modsatte?
Troels Lund Poulsen (V), 2006-01-19:
Nej, hr. Holger K. Nielsen, det er ikke som at slå vand på en gås.
Men som jeg sagde til hr. Holger K. Nielsen, er det, FE skriver, netop også et udtryk for, at ja, der er provinser i Irak, hvor der er meget stor uro, meget stor ustabilitet.
Er det at trække sig ud, som SF ønsker?
Er det at give en undskyldning, som hr. Villy Søvndal siger er SF's exitstrategi?
Nej, det er det bestemt ikke.
Det, der er regeringens holdning, det, der er Venstres holdning, er at blive og give den fornødne kapacitet til, at irakerne selv kan tage over.
Det er netop også derfor, at det billede, som FE er med til at tegne, jo netop også er et billede af nødvendigheden af at blive i Irak og gøre arbejdet færdigt og ikke trække sig ud før tid.
Og der må jeg bare sige, at der skiller vandene.
Der er vi uenige.
Per Stig Møller (KF), 2006-01-19:
Men jeg konstaterer stadig væk, at ordvalget ikke principielt var imod.
Holger K. Nielsen (SF), 2006-01-19:
Nu er et af problemerne jo, at den her regering jo overhovedet ikke har nogen exitstrategi; overhovedet ikke har villet diskutere, hvordan man trækker sig ud af de problemer, som man står i.
Hr. Troels Lund Poulsen forholder sig jo overhovedet ikke til det, som FE skriver i sin meget, meget dystre rapport – i sin meget, meget dystre rapport – og som jo bekræftes af udsagn fra andre steder.
USAID kom i går med en rapport, der var endnu mere dyster.
Jeg står her med et citat fra Sir Michael Rose, en af de mest fremtrædende britiske generaler, der til The Guardian har sagt følgende: Krigen har påført den irakiske befolkning hidtil ufortalte lidelser og gjort alvorlig skade på Vestens muligheder i den bredere krig mod global terror.
Citat slut.
Med andre ord: Der er jo en stor, stor, bred kritik af det her, men det påvirker tilsyneladende overhovedet ikke hr. Troels Lund Poulsen; det er som at slå vand på en gås.
Når man hører hr. Troels Lund Poulsens beskrivelse af situationen i Irak som nærmest værende rosenrød – i hvert fald præget af meget store fremskridt – er det jo lidt underligt.
Man må spørge sig selv, om hr. Troels Lund Poulsen overhovedet har læst den analyse, som FE, Forsvarets Efterretningstjeneste, har lavet om situationen i Irak.
Der er jo tale om en pessimistisk vurdering som aldrig nogen sinde før med hensyn til situationen i Irak, hvor angreb på koalitionen er steget mellem 2004 og 2005; hvor konflikten har svækket alle moderate kræfter både hos sunnier og shiitter; og hvor militante kræfter har taget kontrollen både hos shiitterne og hos sunnierne.
Hvordan kan hr. Troels Lund Poulsen på det grundlag sige, at her går det vel nok godt?
Per Stig Møller (KF), 2006-01-19:
De er fuldt inddraget.
De sidder med ved alle ministermøder.
Frank Aaen (EL), 2006-01-19:
Jeg skal takke for det klare svar, men tilføje dette spørgsmål: Hvordan er de her lande inddraget i den proces, der pågår i øjeblikket?
For det, de har skrevet under på, er jo en forfatning, som den ligger i dag, men som er forkastet i to lande, og som muligvis bliver det i flere, hvis ratifikationsprocessen kommer i gang igen.
Jeg går ud fra, at Bulgarien og Rumænien er fuldt inddraget i de forhandlinger om eventuelle forandringer af forfatningen.
Per Stig Møller (KF), 2006-01-19:
Det, der er vigtigt at præcisere her, er for det første, som fru Lone Dybkjær sagde, at de jo har været med i hele arbejdet med det, men det er da rigtigt, at de har været med som observatører.
Det, der er meningen med den tekst her og med den beslutning, der træffes, er, at de skal gå ind og acceptere den forfatning, som gælder på det tidspunkt, de træder ind.
Da man på det her tidspunkt ikke har en forfatningstraktat og jo stadig væk ikke har afgjort, om man får en forfatningstraktat, siger det sig selv, at den altså ikke gælder på det tidspunkt, hvor vi behandler det her, men at Rumænien og Bulgarien skal acceptere den traktat, der er.
Hvis det er forfatningstraktaten, skal de acceptere den ved deres tiltrædelse, hvis den eksisterer – hvis den ikke eksisterer, skal de jo ikke tiltræde den.
Og i det øjeblik, de er blevet medlemmer, har de jo medlemsret som alle de 25 andre.
Frank Aaen (EL), 2006-01-19:
Jeg skal takke for de svar, jeg fik.
Diskussionen om WTO vender vi tilbage til, da vi åbenlyst ikke er enige, og da det også vil vise sig i de kommende måneders forhandlinger, at det, jeg har sagt, kommer til at passe.
Vedrørende spørgsmålet om Bulgariens og Rumæniens placering i forbindelse med ratificering af forfatningen vil jeg bare takke for svaret.
I modsætning til det, som udenrigsministeren antydede om, at det kan man læse i loven, vil jeg sige, at det kan man ikke.
Men jeg er glad for tilsagnet her om, at selvfølgelig står de lige med alle andre lande i den situation, hvor forfatningen ikke er trådt i kraft, og hvor de er blevet medlemmer.
Det er jeg glad for.
Det vil vi lige undersøge i udvalgsarbejdet, nemlig om det på en eller anden måde skal ind i loven, eller om vi kan nøjes med det tilsagn, vi fik her fra udenrigsministeren.
Det, der er min pointe, er, at det ikke kan være sådan, at de, selv om de har skrevet under på det, de har skrevet under på, automatisk bliver medregnet som lande, der har ratificeret forfatningen den dag, de bliver medlemmer.
Der må de altså stå frit som os andre.
Jeg forstod også udenrigsministeren sådan, at det er vi enige i, og det takker jeg for.
Per Stig Møller (KF), 2006-01-19:
Jamen det står på side 37, anden spalte: »... skal den første Kommission efter optagelsen af det 27. medlemsland« – efter optagelsen, det står der i teksten her – »have færre medlemmer, end der er medlemslande.«
Det vil sige, at når man har fået nr. 27 på plads – lad os sige, at det er i 2008 – skal den første Kommission, der udpeges efter 2008, have færre medlemmer end 27.
Det er det, der så tages stilling til i forfatningstraktaten, som det også fremgår af teksten.
Men det er fuldstændig rigtigt, som jeg sagde, og som fru Lone Dybkjær bekræftede, at Det Europæiske Råd ikke har taget stilling til situationen vedrørende Kommissionen, når nr. 27 er kommet ind.
Det skal vi selvfølgelig.
Det får vi jo altså også ganske god tid til.
Det er en af de ting, der skal løses, men der er jo mange måder at løse det på, og der er ingen, der har taget stilling til løsningsmåden.
Der er flere år at diskutere det i, men løses skal det, det har fru Lone Dybkjær ret i.
Lone Dybkjær (RV), 2006-01-19:
Det er ikke for at være krakilsk, vil jeg sige til udenrigsministeren, men det fremgår faktisk af bemærkningerne: »Kravet om en mindre Kommission træder således ved de to landes tiltrædelse i kraft i 2009.«
Det vil sige, at man jo faktisk allerede nu skal påbegynde diskussionen om tingene.
I virkeligheden er det sådan set også en bemærkning til, at jeg ikke synes, at den her tænkepause skal trækkes i det uendelige.
Det synes jeg ikke, fordi enhver dansk debat om f.eks. vore forbehold synes at være stoppet i tænkepausen.
Men jeg synes så også, at det her kræver, at tænkepausen jo altså ikke kan fortsætte i al uendelighed.
Jeg accepterer, at det ikke er diskuteret.
Nu opfordrer jeg bare til, at det bliver det.
Per Stig Møller (KF), 2006-01-19:
Aftalen sker jo først, når man kommer op over alle 28 medlemmer i Kommissionen; de her bliver 27.
Det vil sige, at aftalen er, at når man er over et vist antal, har hvert land ikke en kommissær.
Jeg mener ikke, at det rammer ned, når Rumænien og Bulgarien kommer med.
Det er sådan, at man til den tid skal tage stilling til Kommissionens størrelse, som altså ikke dækker én pr. land, men der er overhovedet ikke taget stilling til, hvordan man løser det problem.
Det lå jo i den nye forfatningstraktat.
Lone Dybkjær (RV), 2006-01-19:
Jeg vil gerne sige til udenrigsministeren, at jeg ikke havde drømt om, at udenrigsministeren skulle redegøre for overgangsbestemmelserne i forbindelse med jordopkøb.
Jeg er bare interesseret i processerne sådan i forbindelse med den almindelige diskussion om, hvorvidt der er områder, hvor vi skal sige, at EU som sådan måske skal gå lempeligere til værks.
For efter min opfattelse har det aldrig været meningen, at det var de rigeste mennesker i Europa, der skulle opkøbe landene eller i hvert fald landenes bedste jorder.
Derfor ser jeg frem til udvalgsarbejdet.
Mit spørgsmål til ministeren er om noget andet: Hvilke overvejelser er der egentlig i forbindelse med optagelsen af de her to lande og den ændring, det vil kræve af Kommissionens sammensætning?
Per Stig Møller (KF), 2006-01-19:
Jamen det er jeg ikke uenig med hr. Svend Auken i.
Det kan så komme frem i forbindelse med spørgsmål og svar, som jo er offentligt tilgængelige.
Men jeg synes, man i hvert fald indirekte kan læse det i disse overgangsordninger, der er.
Der skal jo både være plusser og minusser, så jeg tager den til mig, men vi kan klare det under udvalgsarbejdet, for at få det mere præcist.
Troels Lund Poulsen (V), 2006-01-19:
Som jeg også nævnte i min ordførertale, kan jeg sige til hr. Holger K. Nielsen, at det jo er rigtigt, at der stadig væk findes områder i Irak, hvor der er destabilitet, og hvor situationen skal forbedres væsentligt, inden man kan trække sig ud.
Det er også derfor, at det er nødvendigt, at man bliver i Irak og gør arbejdet færdigt og ikke, som SF og andre partier, trækker sig ud allerede nu, med fare for at man så får et Irak, der bryder helt sammen.
Derfor skal vi gøre en særlig indsats.
Citat slut.
Det er det, hr. Villy Søvndal har sagt om exitstrategien for SF.
Og der må jeg bare sige, at den exitstrategi, som SF lægger op til, er jeg meget, meget uenig i, for den fører ikke nogen steder hen.
Per Kaalund (S), 2006-01-19:
Fru Pia Christmas-Møller bruger jo stærke udtryk indimellem, og jeg noterede mig da, at man ikke kan trække sig tilbage med god samvittighed, man stikker halen mellem benene, hvis man trækker sig tilbage, man svigter, hvis man trækker sig tilbage, og så det sædvanlige, fru Pia Christmas-Møller altid siger, at man går terroristernes ærinde, hvis man trækker sig tilbage.
Det er jo stærke ord, og nu er Danmark, som fru Pia Christmas-Møller selv siger, et lille land, og vi har i dag sammenlignet os og vil fortsat sammenligne os med Holland, som også er et lille europæisk land, selv om det just har næsten tre gange så mange indbyggere som Danmark.
Vil det sige, at Holland er gået terroristernes ærinde?
Jeg vil stille det samme spørgsmål til udenrigsministeren, så kan ministeren jo begynde at forberede sig til det.
Er det virkelig Det konservative Folkepartis opfattelse, at hollænderne går terroristernes ærinde, at hollænderne har svigtet, at hollænderne har stukket halen mellem benene, at de må have en rigtig dårlig samvittighed?
Troels Lund Poulsen (V), 2006-01-19:
Et kort øjeblik fik man jo nærmest den opfattelse, at det var hr. Mogens Lykketoft, der stod på talerstolen.
Hr. Per Kaalund plejer jo ellers at være meget velafbalanceret i sin holdning til Irak, men det oplever vi desværre ikke i dag.
Jeg vil blot stille det spørgsmål, som jeg også har stillet hr. Per Kaalund før, nemlig om det ikke gør indtryk på et parti som Socialdemokratiet, der bekender sig så meget til FN, og som støtter FN så varmt over hele verden og også i sin politikformulering her i Folketinget, at FN beder om, at vi bliver i Irak; at man beder om, at arbejdet bliver gjort færdigt; at den gamle irakiske regering beder om det; eventuelt at den nyvalgte irakiske regering beder om det – og så også spørge til exitstrategien: Hvilke helt præcise mål har Socialdemokratiet stillet op?
Det må jo være i dag, at vi skal have dem frem på banen.
Skal vi trække os ud nu, hvor de irakiske sikkerhedsstyrker på ingen måde er fuldt uddannede, hvilket jeg også sagde i min ordførertale?
Det ville jo være en situation, hvor de ikke havde nået det niveau, som er nødvendigt for, at de kan varetage deres egen sikkerhed.
Hvad er det for en exitstrategi, Socialdemokratiet har?
Det, Socialdemokratiet har som exitstrategi, er desværre kun én ting, nemlig en dato.
Det er ingen strategi overhovedet, men bare et tal.
Per Kaalund (S), 2006-01-19:
Jeg vil ikke takke for svaret, for jeg fik ikke noget svar om Holland, og det forventede jeg i og for sig heller ikke, men udenrigsministeren får spørgsmålet senere på eftermiddagen.
Så vil jeg gerne spørge: Hvorfra har fru Pia Christmas-Møller den opfattelse, at vi har sagt, at alle udenlandske tropper skal trække sig tilbage den 1. juli i år?
Jeg mener ikke at have hørt det her i salen fra nogen af dem, der i øvrigt støtter mandatet.
Vi taler om det danske kontingent.
Der er i dag ca. 150.000 udenlandske soldater i Irak, og de 500 er danske, det er forholdet 1:300.
Mener fru Pia Christmas-Møller, at den irakiske situation væsentligt forringes, hvis det danske kontingent på 500 trækkes tilbage inden for de nærmeste måneder?
Vil det forværre, vil det ødelægge situationen?
Der vil være 149.500 soldater tilbage, så vidt jeg kan forstå tallene.
Vi har jo nu hørt en første omgang og mange synspunkter, og skal jeg konkludere på mit partis vegne, må det jo være, at regeringen simpelt hen ikke forholder sig konstruktivt til muligheden for en exitstrategi fra Irak, for så vidt angår de danske bidrag.
Der er, som det er nævnt i debatten, 150.000 udenlandske soldater i Irak i dag, og Danmark befinder sig med sine godt 500 soldater i den sydlige del af Irak, i Basraregionen, og der har man nu udført et godt og solidt stykke arbejde gennem snart 3 år.
Meget prisværdigt, en flot indsats der!
Som vi ser det, må hovedkonklusionen være, at den danske regering, statsminister og udenrigsminister har deponeret deres stillingtagen i denne sag hos USA, og at man kun afventer et go.
Så vi må jo afvente, hvad USA siger.
Per Stig Møller (KF), 2006-01-19:
Jeg tror altså, det er et både-og og ikke et enteneller, for den irakiske regering beder jo også om, at vi bliver der for præcis at fremme de udviklingstræk, som hr. Frank Aaen peger så fornuftigt på.
Det store flertal af irakere ønsker jo nu, at vi bliver der, fordi de præcis ikke vil have prisgivet de fremskridt, som er sket, og for at få forbedret vilkårene, hvor der ikke er fremskridt.
Derfor mener jeg faktisk, hr. Frank Aaens tanker er gode og de er inde i en både-og-sammenhæng.
Som jeg også nævnte, arbejder vi jo med nogle af dem, og nogle af dem fremmes også i dag.
Så det er et både-og.
Det er ikke et enten-eller.
Man kan ikke få hr. Frank Aaens tanker igennem, uden at der er sikkerhed, men sikkerheden skal også føre til, at de forsoningstanker, hr. Frank Aaen er inde på, bliver realiseret.
Frank Aaen (EL), 2006-01-19:
Det skal jeg takke for, og jeg tror, jeg vil prøve at komme lidt videre med det i anden runde.
At have demokrati i et land, der er besat – ministeren prøvede at sige, at det ikke er en besættelse, men det tror jeg de fleste irakere alligevel opfatter det som – hvor der er op mod 150.000, 200.000 fremmede tropper, er svært, og det er altså også meget svært at få gang i en freds- og demokratiudvikling.
Skulle man ikke overveje lidt at starte forfra, hvad angår det med at skabe sikkerhed, og så samtidig få gang i forsoningsprocessen?
Per Stig Møller (KF), 2006-01-19:
Jeg vil godt sige til Frank Aaen, at jeg beklager, at jeg ikke fik kommenteret Enhedslistens fredsplan.
Jeg synes, der er mange gode elementer i den.
Der er bare det ved det, at den jo ikke har nogen mulighed her på jorden, hvis ikke den også er omgærdet af sikkerhed.
Hvis man satte den i gang med det samme, ville den jo ikke komme nogen vegne.
Jeg vil godt nævne et par af elementerne: Amnesti er meget rimeligt i den betydning, som hr. Frank Aaen nævnte, og det er man jo faktisk også i gang med.
Det er kun dem, som har blod på hænderne, som man for øjeblikket siger ikke kan blive reintegreret.
Forsoningsprocessen synes jeg er et meget fornuftigt kapitel.
Det er også det, vi prøver at fremme ved at sige, at sunnierne må med ind.
Reform af militær, bl.a. af hensyn til menneskerettighederne, forståelsen af at have et demokratisk politi, en demokratisk hær, er jeg også enig med hr. Frank Aaen i.
Jeg er også enig med hr. Frank Aaen i, at man ønsker en stærkere muslimsk fredsbevarende tilstedeværelse.
Det har jeg argumenteret for og arbejdet for længe og også drøftet med Den Arabiske Liga.
Den Arabiske Liga er jo også begyndt at drøfte det, så det er også et fornuftigt synspunkt, Enhedslisten har, som jeg også vil støtte og være med til at fremme.
Ligaen skal mødes her i begyndelsen af februar måned, og på et eller andet tidspunkt håber jeg, at vi også vil se muslimske fredsbevarende styrker i området.
Vi tænker også på de ting, hr. Frank Aaen har med, men vi kommer ingen vegne, uden at vi også har sikkerhed omkring det.
Frank Aaen (EL), 2006-01-19:
Jeg må medgive, at regeringen har et argument, når det fremføres, at vi har et ansvar for situationen i Irak, og at vi derfor ikke bare kan gå.
Det er helt oplagt, at vi har et ansvar for situationen og må overveje, hvordan vi hjælper irakerne ud af den.
Mit spørgsmål til ministeren er: Har den danske regering på noget tidspunkt tænkt, at der var et alternativ til den nuværende linje med fosforbomber, med napalm, med overtrædelse af menneskerettigheder, med brud på krigens love og den ulykkelige udvikling, som Forsvarets Efterretningstjeneste beskriver for os?
Har regeringen overvejet, om man måske skulle gå en anden vej, altså en anden proces, hvor man i stedet for at satse på det militære, som man gør nu, prøver at sætte gang i en freds- og forsoningsproces i Irak, lidt i stil med det, jeg var inde på i mit indlæg.
Per Stig Møller (KF), 2006-01-19:
Det er jo en samlet vurdering, der må finde sted.
Det element kan jo godt være i orden, men så er der en kolossal masse, der ikke er i orden.
Derfor må det være en samlet vurdering.
Det er jo også derfor, jeg siger til Folketinget, at i maj måned kommer vi med en ny vurdering.
Der håber jeg så på, at vi i stedet for at låse os fast på alle mulige forudindtagne standpunkter, kan se på den analyse og den vurdering.
Som jeg plejer at sige, er det jo ikke datoen, der bestemmer virkeligheden, det er jo virkeligheden, der må bestemme datoen, og vi prøver altså målrettet og sejt at fremme den virkelighed, som betyder, at der også kan komme en dato.
Det er jo en exitstrategi uden en dato.
Det, der skiller os, er jo, at jeg mener, det er teoretisk at have en dato, at det ikke er virkelighedsnært.
Morten Helveg Petersen (RV), 2006-01-19:
Udenrigsministeren må jo forstå, at vi andre leder efter, hvad der er den konkrete strategi, og de målsætninger, som er opstillet, er generelle – og også for generelle.
Altså, jeg ville kunne forstå det og kvittere for det, hvis udenrigsministeren i dag sagde, at det er en irakisk styrke på 280.000, der er målsætningen.
Når de er uddannet, så kan vi påbegynde en tilbagetrækning.
Men det er bare ikke det, jeg hører.
Det, jeg hører udenrigsministeren sige, er, at det skal være et fredeligt Irak, inden man kan begynde de her overvejelser, og det er jo altså mildest talt elastik i metermål, må jeg sige til udenrigsministeren.
Per Stig Møller (KF), 2006-01-19:
Hvornår tidspunktet er inde til at trække sig tilbage?
Det må jo være efter en vurdering fra FN, fra Iraks regering, når den kan sige, at nu kan de godt klare sig selv.
Det er jo det, irakiseringen går ud på.
Det er jo også en irakisering, hr. Morten Helveg Petersen foreslår i sit indlæg her, også gerne efter 1. juli, og det er jo også det, vi imødekommer i vores beslutningsforslag.
Hvornår er irakiseringen så fuldbragt?
Nu tror jeg altså ikke, den irakiske regering beder nogen om at blive i 25 år.
Jeg tror, den irakiske regering så hurtigt som muligt, når den har fået stillet sikkerhedsstyrkerne, ca. 300.000 mand, op, og de er uddannet, vil sige: Så er vi på plads, nu kan vi klare det selv.
Men det er nu altså en vurdering, vi selv skal foretage her i Folketinget, om vi synes, det er fredeligt nok, om demokratiet har fået tilstrækkelig fredelige vilkår, og at de nu må klare sig selv.
Det er en vurdering, vi skal foretage her i dette Ting ud fra en vurdering af situationen, ud fra en vurdering af opfordringen fra Irak, ud fra en vurdering af opfordringen fra FN.
Der kan man selvfølgelig have forskellige opfattelser, men der er jo ingen af dem, der er gået ud, der har sagt, at de har løst opgaven, at den er slut.
De har bare mistet tålmodigheden, men jeg synes, at fordi andre mister tålmodigheden, behøver vi jo ikke miste tålmodigheden.
Det er jo ikke Holland, der skal føre dansk udenrigspolitik i Danmark.