Jens Vibjerg (V), 2005-06-09:
Skal vi tage det med i samme omgang?
Jeg skal her i første omgang sige lidt om de ændringsforslag, der er til behandling i forbindelse med det her lovforslag, som jo er et meget spændende og fremadrettet lovforslag om at sikre en effektiv indsats over for ledige på arbejdsmarkedet.
Ændringsforslagene er kommet, fordi regeringen og regeringspartierne har lyttet til de kritikpunkter, der har været, de gode argumenter, der er kommet, og derfor har ministeren nu stillet nogle ændringsforslag.
Jeg skal så lige kort her omtale de vigtigste.
Det ene er, at danskuddannelsen som beskæftigelsesinstrument kommer ind.
Kommunerne får her mulighed for forvaltningsmæssigt at samle danskundervisningen af voksne udlændinge under samme hat som beskæftigelsesindsatsen.
Det sker med henblik på, at voksne udlændinge opnår de nødvendige sproglige kompetencer og viden om kultur- og samfundsforhold i Danmark, der gør, at de kan deltage og yde på lige fod med samfundets øvrige borgere.
Et andet ændringsforslag er muligheden for at overføre den overordnede integrationspolitik til beskæftigelsesudvalget.
I forbindelse med målsætningen om at få flere indvandrere i arbejde er det fordelagtigt, at kommunen får muligheden for at placere den overordnede integrationsindsats i kommunens beskæftigelsesudvalg.
Det betyder, at kommunen kan skabe optimal fokus på beskæftigelsesdelen, når integrationsindsatsen planlægges.
Det er med forslaget ikke hensigten, at beskæftigelsesudvalget skal varetage samtlige opgaver.
Der er tale om et overordnet ansvar, herunder koordinering af de tiltag, der iværksættes i den almindelige integrationsindsats.
Så er der et forslag om at lette de administrative begrænsninger for indretningen af administrationen i kommuner med mellemformstyre og delt administrativ ledelse.
Det er for at lette mulighederne for at indrette administrationen i kommuner med magistratsstyre og mellemformstyre.
Der har været et stort ønske om det fra disse kommuner, deres argumentation har lydt overbevisende, den har vi lyttet til og derfor dette ændringsforslag.
Så er der sondringen mellem jobcentre, der varetager generelle serviceopgaver, og jobcentre, der varetager særlige opgaver.
Ændringen her af det oprindelige forslag betyder, at vi nu kun opererer med to typer jobcentre, nemlig B- og C-centre.
Vi har her lyttet til bl.a. KL og hr. Jan Petersen, daværende ordfører for Socialdemokratiet ved førstebehandlingen, hvor det jo sådan set var kritikpunktet.
Det var stort set S’ eneste kritikpunkt, at A-centrene skulle fjernes.
Jeg går ud fra, at Socialdemokraterne nu har sundet sig så meget, at man så rent faktisk er parate til at stemme for forslaget, når vi nu kommer med ændringen.
Det lyder jo rimeligt, da vi nu er nået ned på 98 kommuner, at hver kommune så får et center, der kan løse alle opgaver.
Så med dette ændringsforslag kan jobcentre i alle kommuner løse alle opgaver i beskæftigelsesindsatsen.
Med den ændring vil det dermed ikke længere være nødvendigt for personer, der har 6 måneders samlet ledighed eller behov for en særlig indsats, at henvises til et jobcenter i en anden kommune.
Så med den ændring får vi altså en række B-centre, hvor staten og kommunerne flytter sammen i samme hus og løser beskæftigelsesindsatsen i fællesskab.
Vi bevarer her den delte myndighed, men udnytter fordelene ved at AF og kommunerne flytter sammen, hvor medarbejderen møder den ledige uden at skele til, om vedkommende er forsikret eller ikke forsikret, og hvor indsatsen tager udgangspunkt i den lediges behov og ikke i forsørgelsesgrundlaget.
Og så får vi jo en halv snes C-centre.
Et C-center er et beskæftigelseshus, hvor vi som B-centrene samler alle under én hat og hertil overfører myndighedskompetencen fra staten til kommunen.
Disse C-centre er spændende nyskabelser, som vi venter os meget af, og som kommunerne ser frem til.
Det har været skuffende at opleve, hvor lidt tiltro Socialdemokraterne og Det Radikale Venstre har haft til det kommunale selvstyre, ja, jeg kunne sige også SF, som jo også er rimeligt repræsenteret ude i kommunerne.
Man vil ikke overlade kommunerne ansvaret.
I Venstre er vi af den opfattelse, at de folkevalgte i kommunerne er lige så kvikke og mindst lige så interesserede i at få de ledige i arbejde som politikerne herinde.
I Venstre er vi også af den opfattelse, at de kommunale medarbejdere er lige så effektive og interesserede i at få de ledige i arbejde som statens medarbejdere.
Ja, vi er overbeviste om, at det, at de flytter sammen, vil give yderligere inspiration i det daglige arbejde.
Det er sådan set et eksempel på, at en plus en ikke er to, men tre.
Det var mine bemærkninger til ændringsforslagene, så vil jeg senere komme ind på det samlede lovforslag.
Så tager jeg dem med, jeg kan nå her i første omgang, og så må resten komme med i anden omgang.
Det helt overordnede mål med de lovforslag, vi har her, er at skabe den hurtigste vej til arbejde.
Vi skaber gennemskuelighed, vi skaber enkelhed, vi skaber brugervenlighed.
Med én indgang til beskæftigelsesindsatsen får vi en bedre struktur.
Med den nye struktur kommer indsatsen tættere på borgerne, da de altid vil have en lokalt forankret indgang til beskæftigelsesindsatsen, en indgang, der også gør kontakten lettere for lokale virksomheder.
Stærke ledige skal hurtigere i job.
De nye rammer skaber de bedste vilkår med tæt kontakt mellem virksomheder og jobcentre.
Svage ledige og ledige med andre problemer oven i ledigheden skal have hjælp og støtte.
Det vil nu ske på meget bedre vilkår, når social indsats og beskæftigelsesindsats går hånd i hånd, og hvor man ikke bliver klientgjort i beskæftigelsesindsatsen, bare fordi man ikke hører til gruppen af forsikrede ledige.
Og forsikrede ledige, der har andre problemer end ledighed, får ikke lov bare at gå, uden at nogen tager hånd om de problemer.
Lovforslaget sikrer en fokuseret beskæftigelsesindsats, hvor stat og kommune får de bedste muligheder for at handle i de lediges interesser, samtidig med at man styrker fokus på samarbejdet med virksomhederne.
Det bør være åbenlyst for alle, at et bedre samarbejde mellem alle parter med den ledige, der skal hjælpes, som det centrale omdrejningspunkt vil være med til at skabe bedre vilkår for beskæftigelsesindsatsen og få flere i job.
Vi får med denne strukturændring samlet hele beskæftigelsesindsatsen ét sted.
Parterne, arbejdsgiverne og fagbevægelsen får som noget helt nyt indflydelse på beskæftigelsesindsatsen på alle ledige.
Det vil sige, at parterne nu får udvidet deres indsatsområde med mere end hundrede procent.
Det er noget, der rykker.
Vi får samlet de statslige AF-medarbejdere med de kommunale medarbejdere, som i dag har hver deres områder.
Dem samler vi nu under én hat med de synergier, det giver, den krydsningsfrodighed, vi kender fra en masse andre områder, til fordel for de ledige og arbejdspladserne og virksomhederne.
Ja, vi kan ligefrem se for os, hvordan det vil boble ude i kommunerne til glæde for alle dem, der så brændende ønsker sig et job, som systemerne hver for sig ikke er i stand til at give dem.
Allerede nu møder jeg mange begejstrede kommunalpolitikere, medarbejdere og ikke mindst ledige, der venter på, at disse ændringer bliver en realitet.
Ministeren vil stå for den helt overordnede vision, mål og styring af beskæftigelsesindsatsen ved hvert år at udmelde et begrænset antal mål og indsatsområder, der skal sættes særlig fokus på.
Beskæftigelsesrådet vil vejlede ministeren, som vi kender det i dag, med den forskel, at Beskæftigelsesrådet nu får vejledningsrettighed over alle, altså ikke bare som nu de forsikrede ledige, men også de ikkeforsikrede ledige.
Beskæftigelsesrådet får altså mere end fordoblet sit ansvarsområde.
Arbejdsmarkedets parter får her en helt ny indflydelse, de aldrig tidligere har haft.
De fire beskæftigelsesregioner får den overordnede overvågning som opfølgningsfunktion over for jobcentrene, det lokale og regionale arbejdsmarked.
Også her får arbejdsmarkedets parter fordoblet deres potentiale.
Her får man altså også hele arbejdsmarkedet som indflydelsesområde.
I regionerne får man også en magt, man ikke har haft tidligere, nemlig i sin yderste konsekvens muligheden for at fratage et lokalt jobcenter dets opgaver, hvis resultaterne ikke leveres.
Og yderligere som noget nyt får parterne nu mulighed for på det lokale plan at rådgive kommunerne i beskæftigelsesindsatsen
Også her gælder det, at det handler om både de forsikrede og ikkeforsikrede ledige.
Endelig får vi en ensartet behandling af forsikrede og ikkeforsikrede.
Det sikres, både ved at de møder de samme medarbejdere, og ikke mindst fordi klagesystemet nu bliver det samme, fordi der oprettes fem nye beskæftigelsesankenævn, der behandler klager over afgørelser truffet af de to myndigheder, staten og kommunerne, i jobcenteret.
Så hvis jeg skal opsummere, får vi fokus på hele arbejdsmarkedet, vi får én indgang for alle, altså nedbrudt kasserne, vi sikrer fleksibiliteten, vi undgår klientgørelsen, vi får et styrket fagligt miljø, parterne får stor indflydelse på alle grupper, vi får fokus på resultaterne i indsatsen, og vi sikrer en ensartet klagebehandling; ja, det bliver en rigtig god reform.