Birthe Rønn Hornbech (V), 2002-11-20:
I Venstre ønsker vi hver en sten vendt i Farumsagen.
Det er derfor, vi stemmer imod forslaget. Der er allerede flere myndigheder udvalgt, der er i færd med at vende en del af stenene i sagen.
Det arbejde skal en kommission på den ene side ikke stå i vejen for, på den anden side ønsker vi ikke dobbeltarbejde.
Hvis forslagsstillerne virkelig ønsker hver en sten vendt, så må man være enig med Venstre i, at det kræver, at man først ved, hvilke sten der mangler at blive vendt.
Ellers bliver alt jo ikke undersøgt.
Og da bagmandspolitiet, hvis pligt det er at vende mange af sagens sten, ikke er færdige med deres efterforskning, siger det sig selv, at ingen af os aner, hvor mange sten bagmandspolitiet og derefter domstolene vil vende.
Derfor ved vi overhovedet ikke på nuværende tidspunkt, hvad der er tilbage til en undersøgelseskommission.
Læser man beslutningsforslagets elementer, må man konstatere, at de fleste punkter, der nævnes, er elementer, som en anklagemyndighed skal kulegrave og må formodes allerede at være i gang med at kulegrave.
At det forholder sig sådan, kan enhver med blot en lille smule indsigt i strafferet sige sig selv.
Dertil kommer, at forslagsstillerne har formuleret kommissionens arbejde så udflydende og så generelt, at det er helt tydeligt, at forslagsstillerne slet ikke har været i stand til at adskille tingene.
Jeg synes, flertallet skulle fundere over, hvad det er, man bevæger sig ud i, hvis man vil forsøge at tvinge en minister til at handle i strid med lovgivningen.
Jeg kan høre her, at man gør meget ud af, at flertallet har magten, men det er ikke det samme som, at flertallet har retten.
Det er klart, at bagmandspolitiet ikke nødvendigvis skal forfølge de mange sidespor, som fører ud til firmaer, tilsynsmyndigheder og ministerier, embedsmænd og politikere.
Der vil sikkert i sagen være implicerede personer, der, uden at de har pådraget sig et strafferetligt ansvar, meget vel ved deres handlinger og undladelser og medviden kan have medvirket på en dybt kritisabel måde.
I en politisk og administrativ gigantaffære som Farumsagen kan det meget vel vise sig, at det er kortlægningen af alle disse sidespor, der i langt højere grad end den individuelle straffesag mod hr. Peter Brixtofte kan give offentligheden svar på, hvad det egentlig er, der er foregået.
Det skal selvfølgelig frem i lyset, men det kommer jo netop ikke frem i lyset på denne måde.
Mange af disse ikkestrafferetlige elementer er politiet jo nødvendigvis også nødt til at behandle under efterforskningen eller i hvert fald strejfe.
Også anklagemyndighedens og politiets viden om ikkestrafferetlige momenter kan være en nødvendig forudsætning for, at anklagemyndigheden kan tage stilling til tiltalespørgsmålet og domstolene senere kan afgøre skyldsspørgsmålet.
Derfor kan tingene i øjeblikket ikke skilles ad.
Hvis en undersøgelseskommission skal gå i gang nu, ja, så skal man altså producere kopier af bagmandspolitiets 70 flyttekasser med bilag, der blev beslaglagt og kopieret, og hvad der siden er kommet til af titusindvis af sider. Erfaringerne viser jo, at Nørrebroundersøgelsen varede 5 år, og PET-kommissionen, der er nedsat for flere år siden, er overhovedet ikke færdig med sit arbejde.
Dertil kommer, at forslagsstillerne jo selv nævner en anden meget væsentlig vanskelighed for en kommissions arbejde nu.
Alle personer, som forslagsstillerne forestiller sig afhørt, kan jo slet ikke tvinges til at afgive forklaring for kommissionen, for de må antages at kunne blive eller allerede være sigtet af bagmandspolitiet
Derfor må kommissionen standse sit arbejde, næsten før den er kommet i gang, og den smule arbejde, der vil komme ud af det, må foregå for lukkede døre, fordi behandlingen af de momenter, der indgår i en straffesag, der ikke er afsluttet, selvsagt ikke kan foregå for åbne døre uden at påvirke straffesagen.
Megen vægt har også den indvending, som professor Jens Peter Christensen har givet udtryk for - jeg er helt enig - nemlig at en undersøgelseskommission ikke, mens straffesagen verserer, kan begynde at bedømme de samme spørgsmål, som domstolene enten skal bedømme i sagen eller i hvert fald er nødt til at vurdere på den ene eller den anden måde som en forudsætning for stillingtagen til skyldsspørgsmålet.
Vi har faktisk uafhængige domstole i Danmark.
Jeg tror ikke på, at den undersøgelseskommission nogensinde kommer i gang.
Den må starte med at indstille sit arbejde, også i respekt for domstolenes uafhængighed.
Jeg skal ikke lægge skjul på, at jeg undrer mig over, at specielt SF og Enhedslisten, der ellers altid ved festlige lejligheder hylder åbenhed og retssikkerhed for de undersøgte personer og hylder domstolens uafhængighed, har villet fremsætte sådan et forslag, der i den grad bryder med elementære retsprincipper i dansk ret.
Venstre stemmer imod, at der nedsættes en undersøgelseskommission nu.
Hvorfor bliver hr. Svend Auken ved med at tale om det runde bord, vi skal sætte os rundt om?
Hvad har Socialdemokratiet
imod åbenhed og forhandlinger her i Folketingssalen?
Det er faktisk det, vi foretrækker. Nu vil jeg bede hr. Svend Auken helt konkret bevise sin påstand om, at han ønsker en dialog.
Foreløbig viser hr. Svend Aukens attitude, at han ikke engang gider høre efter, hvad andre partier siger her fra talerstolen, men lad os begynde dialogen nu.
Svar først på ministerens spørgsmål og nævn så bare fem ting, som hr. Svend Auken med sikkerhed ved, at politiet og bagmandspolitiet ikke tager sig af, og som hr. Svend Auken vil skrive ind i et kommissorium - bare fem konkrete ting!
Jeg tror ikke, hr. Svend Auken kan svare konkret, og jeg tror heller ikke, han ønsker den dialog, men nu får han i hvert fald chancen.
Så vil jeg også spørge de andre forslagsstillere, specielt fru Line Barfod og hr. Aage Frandsen: Jeg hørte hr. Svend Auken tale om, at i Watergate-sagen skulle man afgive forklaring under vidnepligt over for Senatet.
Er det blevet SF's og Enhedslistens politik, ligesom det åbenbart nu er Socialdemokratiets, at gå ind for selvinkriminering i dansk retspolitik?