runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lene Garsdal (SF), 2004-11-23:
Jeg vil starte med at takke for debatten.
Man kan sige, at den er præget af, at der er to sider i den her sal, som ser meget forskelligt på, hvordan arbejdsmiljøproblemer skal løses.
Den her debat i dag har også vist, at der er store forskelle på det.
Debatten skulle jo handle om mål og midler for de næste 5 års arbejdsmiljøpolitik, men jeg må nok sige, at den mest har handlet om den nyligt gennemførte arbejdsmiljøreform, og at der ikke har været mange visioner at prale af fra regeringens side.
Jeg kan forstå, at ministeren har lovet, at vi ved udgangen af næste år får en nyvurdering af prioriteringerne, og det er jo naturligvis altid godt.
Men ellers var ministerens tale en lang fremtidsforestilling om, hvordan samfundet vil udvikle sig, og det kan man selvfølgelig have nogle synspunkter om.
Mange af de der fremtidsforestillinger deler SF da fuldstændig, bl.a. det, at de psykiske belastninger vil blive et stigende problem f.eks. i form af stress, og at der kan blive andre emner, man skal tage op i forbindelse med nye temaer på arbejdsmiljøområdet.
Også sygefraværet er en væsentlig ting, som jeg også nævnede i min ordførertale.
Men der var ikke mange mål i ministerens tale.
Det var generelle vendinger og ikke noget med nogle forpligtende mål.
Dem må vi håbe kommer, og vi ser da frem til den udviklingsproces, der er sat i gang for prioriteringen til næste år.
Men ellers var det jo præget af fru Charlotte Antonsen og hr. Lars Barfoed og hr. Bent Bøgsted, som alle roser den kommende arbejdsmiljøreform og forventer sig meget af den.
Hr. Bent Bøgsted gik så vidt som til at love, at Arbejdstilsynet nu kunne give garanti for at sikre arbejdsmiljøet på de danske arbejdspladser, og det ser vi jo virkelig frem til.
Så har der været en god debat om det objektive ansvar, som vi forhåbentlig også vender tilbage til.
Det er meget beklageligt, hvis man lige præcis på arbejdsmiljøområdet ændrer på det objektive ansvar.
Når man, som hr. Søren Søndergaard rigtigt påpegede, jo har et ganske udmærket redskab til at få folk til at overholde arbejdsmiljøreglerne, så man bør ikke efter SF's opfattelse ændre på det forhold.
Men jeg skal ikke trække debatten yderligere.
Jeg vil gerne sige, at der fortsat er store forskelle på den ene og den anden side af salen på det her område, så vi må håbe, at der kommer nogle andre kampe et andet sted.
Tak for debatten.
Bjarne Laustsen (S), 2004-11-23:
Jeg forstår nu, at ministeren siger, at de dårligste virksomheder er dem inden for sundhedsområdet, så dem starter vi med.
Det, jeg var interesseret i at få at vide, var i forbindelse med screeningsbesøg.
Der siger ministeren, at hvis man opdager noget, så stopper man screeningen, men er det ikke sådan, at hvis det sker med henblik på, om der skal rådgivning til, så har man samtidig ophævet BST-pligten?
De to ting er uløseligt knyttet til hinanden; lige så snart man er begyndt fra Arbejdstilsynets side at screene virksomheden, så er BST-pligten ophævet.
Så vil jeg gerne have, at ministeren bekræfter, at det ikke var ministerens opfattelse og ønske i forbindelse med arbejdsmiljøreformen at ændre noget som helst ved det objektive ansvar.
Jeg har spurgt ministeren i forbindelse med, om vi kunne tiltræde forliget, om det var sådan, at man ønskede at ændre på det objektive ansvar, og jeg skulle huske meget, meget dårligt, hvis det ikke var, at ministeren sagde, at det var der mange der havde forsøgt at ændre på, men det lå fast, at det ønskede de ikke at røre ved i den her reform.
I modsætning til, hvad vi ellers sådan hører fra hr. Bjarne Laustsen og hr. Søren Søndergaard og fru Lene Garsdal om retssikkerhed, så er der lige pludselig på det her område ikke noget, der hedder, at man kan bevise sin uskyld, eller at man har opfyldt sine pligter.
Nej, lige præcis her gælder der nogle helt andre ting.
Jeg synes måske, at vi skal påtage os den forpligtelse, at selv om vi har nogle dogmer og nogle faste ting, som styrer vores liv, så kan vi jo godt lige tage det op til vurdering en gang imellem, og derfor har jeg bedt mine embedsmænd om at se på de medarbejdere, der bevidst bryder arbejdsmiljøloven, og de arbejdsgivere, som kan slippe fri, altså om de ansvarsregler, vi har i dag, er helt tidssvarende.
Lene Garsdal (SF), 2004-11-23:
Ministeren siger, at det er et enestående gennembrud og et banebrydende resultat.
Det er jo store ord.
Men hvis det skal blive til det, så bygger det vel på den forudsætning, at værktøjet er i orden, at det bliver muligt med det værktøj at skille fårene fra bukkene.
Jeg har flere gange spurgt ministeren om, hvor langt man er kommet med det værktøj, og om der er en sikkerhed for, at det kan bruges til det,
jeg er enig med ministeren i, at det jo er et omdrejningspunkt for den reform, hvad enten vi kan lide den eller jeg.
Men den falder jo i hvert fald fuldstændig til jorden, hvis ikke det værktøj er i orden, så det vil jeg gerne have en kommentar til.
I modsætning til fru Lene Garsdal, som har opfundet alle værktøjer, så er det lykkedes mig at opfinde ét nyt værktøj, vi kan bruge i arbejdsmiljøarbejdet, nemlig screeningen, og gennemføre tilsyn på samtlige landets virksomheder i løbet af de næste 7 år.
Jeg synes, at fru Lene Garsdal ligesom skulle komme med en anerkendelse af, at vi kan få endnu et værktøj i arbejdsmiljøarbejdet, som vi kan bruge.
Ud over et tilpasset tilsyn, ud over at komme ved ulykker, ud over at følge op på klager, ja, så har vi her fået et helt nyt, enestående værktøj.
Det burde fru Lene Garsdal da være himmelhenrykt over.
Så kan jeg bare sige, at der har jo været kørt forsøg i det sidste år i Arbejdstilsynet, hvor man har prøvet at se, om screening af virksomheder giver det samme resultat som et tilpasset tilsyn på virksomhederne, og de forsøg har man kørt nogle gange, så selvfølgelig kører man da et sådant nyt værktøj ind, for at det skal fungere ordentligt.
Men jeg synes, at fru Lene Garsdal skulle glæde sig over, at man hele tiden udvider den måde, man kan arbejde på inden for arbejdsmiljøet.
Gamle værktøjer forsvinder, f.eks. de administrative bøder, og nye kommer til, og det er jo sådan i en politisk magtkamp, eller hvad det nu hedder, så det vil jeg ikke kommentere yderligere.
Men jeg vil godt stille ministeren det spørgsmål, som jeg sådan set stillede hr. Lars Barfoed, nemlig om de dele af ministerens første tale, hvor der står – noterede jeg i hvert fald – at man kunne overveje at se på bestemte jobgrupper og branchegrupper, altså et andet udgangspunkt end den enkelte virksomhed.
Det vil jeg gerne høre en kommentar til.
Der sker jo ændringer i arbejdets karakter, der sker ændringer i befolkningssammensætning osv.
Det, der er helt afgørende for mig i det arbejde, er jo, at det, der sker, er fagligt gennemarbejdet og fagligt forsvarligt, og derfor arbejder vi selvfølgelig med at prøve at beskrive de ændringer, der sker i arbejdsmiljøet, sådan at vi kan få et ordentligt grundlag at diskutere de fremtidige prioriteringer på.
Det er for mig afgørende, at det er fagligt baseret, og derfor er det jo et arbejde, der finder sted i Arbejdstilsynet, med Arbejdsmiljøinstituttet, med Arbejdsskadestyrelsen, med mennesker, som i dagligdagen støder på de her problemer, og som vil kunne give os nogle sigtelinjer ...
Søren Søndergaard (EL), 2004-11-23:
Jeg forstår godt, at det er ærgerligt, at et eller andet første udkast til et forslag til vedtagelse kommer her ned i salen og bliver fremlagt, men det ændrer jo ikke ved, og det gør ministerens tale jo heller ikke, hvad det er, der står, og jeg vil da godt citere det for ministeren.
Der står: »Arbejdsmiljøindsatsen flytter fokus fra brancher til en målrettet indsats mod de dårligste virksomheder.«
Det er kun de dårligste virksomheder.
Det er, hvad der står.
Arbejdsmiljøindsatsen flytter fokus.
Det er ikke noget, vi har fundet på.
Det er regeringspartiernes egne ord.
Så vil jeg sige til det der spørgsmål om det objektive arbejdsgiveransvar, at jeg simpelt hen ikke forstår, hvad det er ministeren taler om.
Hvis der er en arbejdsgiver, der har den opfattelse, at der er en ansat, der ikke følger sikkerhedsreglerne, så er der en meget enkelt løsning, og det er at udskrive en fyreseddel.
Det kan ske på 2 nanosekunder.
Du er fyret.
Ud af vagten.
Det er en klokkeklar sag.
Derfor anerkender hr. Søren Søndergaard selvfølgelig ikke, og det forstår jeg så godt, at det er den enkelte virksomheds arbejdsmiljø, der er afgørende.
Der bruges mange timer og er blevet brugt mange timer på tilsynsbesøg på virksomheder, hvis arbejdsmiljø hører til det ypperste her i landet.
Derfor synes jeg, at når vi skal arbejde med de her problemer, så skal vi da starte med de dårligste allerførst, for det er jo der, vi får mest ud af pengene.
Vi får jo mest ud af skattekronerne ved at koncentrere os om de dårligste virksomheder.
Vi får da ikke meget nyt arbejdsmiljø for at gå rundt på de bedste virksomheder.
Det er jo hele krumtappen i denne her reform.
Men jeg nærer ingen illusioner om, at hr. Søren Søndergaard kan forstå endsige vil acceptere de principper.
Ole Vagn Christensen (S), 2004-11-23:
Ministeren var i sin tale inde på sygefravær.
Jeg går ud fra, at ministeren er enig med mig i, at et dårligt arbejdsmiljø betyder et øget sygefravær.
Det spørgsmål, som man også kan stille sig, er, om screeningen af 180.000 virksomheder over 7 år løser det problem, og om det sikrer, at virksomhederne bliver i Danmark og ikke flytter ud, fordi omkostningerne ved sygefraværet er for store.
Det var det ene spørgsmål.
Så var ministeren inde på i sin forelæggelse for Folketinget at tale om medieskabte arbejdsmiljøproblemer, og det var jo et kraftigt angreb på pressen.
Ministeren sagde, at det skal bygge på dokumenterede problemer.
Kan ministeren give os forklaringen herpå?
Jeg har talt om, at der var nogle sager, der blev rejst i pressen her i sommerens løb.
Men må jeg så sige om sygefravær: Det er da et af de allervigtigste emner, som vi skal sætte ind over for i den kommende tid.
En af måderne er jo ved at tage arbejdsmiljøspørgsmålet op, og en anden metode er jo også, at vi ser på de handlingsplaner og får samarbejdet med kommuner og virksomheder til at foregå på en bedre måde, end det gør i dag, sådan at vi hurtigere kan gribe ind og forhindre, at sygefravær udvikler sig til langvarigt sygefravær med deraf stigende udstødning fra arbejdsmarkedet.
Men med hensyn til sygefravær har jeg næsten lyst til at stille et modspørgsmål til hr. Ole Vagn Christensen: Er det ikke bedre, at vi kommer ud på virksomhederne, end at vi ikke kommer ud på virksomhederne?
Og realiteten i den her reform er jo, at vi kommer ud på samtlige virksomheder i modsætning til den regering, hr. Ole Vagn Christensen repræsenterede, som i 10 år ikke foretog sig noget på det område.
Så er det, jeg siger: Kan sygefraværet vente på det?
Kan globaliseringen vente på det?
Kan outsourcingen vente på det?
Og så vil jeg gerne igen citere, hvad det var, ministeren sagde i sin tale.
Det var, at vi ikke skal bygge på de medieskabte arbejdsmiljøproblemer, men på dokumenterede problemer.
Jeg må bede om at få en definition på dette.
Vi skal sætte ind på flere områder.
Vi skal sætte ind på arbejdsmiljøet, vi skal sætte ind på samarbejdet mellem kommuner, læger, arbejdsgivere for at sikre, at vi kan få afkortet sygefraværsperioderne, de perioder, som jo, hvis de bliver for lange, medfører en uhyggelig udstødning fra arbejdsmarkedet.
Så arbejdsmiljøet er jo en del af vores arbejde, men der er da mange andre ting, der også skal kræve sin løsning i samarbejdet om det her.
Søren Søndergaard (EL), 2004-11-23:
Jeg forstår stadig væk godt, at det var ærgerligt, at man har sendt det her forslag ned, hvor der står sådan en dum formulering om, at man flytter fokus, i stedet for at man udvider fokus osv.
Men altså det, man skriver ned, afspejler jo nok, hvordan man tænker.
Men det andet spørgsmål om det objektive arbejdsgiveransvar: Hvad er grunden til, at man ikke bare fyrer folk, der ikke overholder sikkerhedsreglerne?
Det er meget simpelt.
Altså der kan være andre steder, hvor man ikke bare kan fyre folk, men på det her område er det fuldstændig klokkeklart.
Derfor kan man sagtens opretholde det objektive arbejdsgiveransvar uden at åbne for det, som jo bliver resultatet, nemlig at arbejdsgiveren reelt vil presse folk til ikke at følge sikkerhedsreglerne, fordi det i den ene eller anden situation kan være for besværligt.
Må jeg godt lige have lov at sige, at der vel ikke kan være noget forkert i at undersøge, om tiden ikke er kommet til at pålægge medarbejdere, som bevidst tilsidesætter arbejdsmiljølovens regler, et ansvar, samtidig med at man så ser på, om en arbejdsgiver, der kan dokumentere at have gjort alt, hvad vi forlanger, kan slippe for en bøde.
Det må da være en naturlig udvikling, at vi kan undersøge den slags ting.
Derfor vil jeg godt konkret spørge den konservative ordfører: Når der nu i bemærkningerne til lovforslaget står, at analfabeter som udgangspunkt ikke bør tilbydes genbosætning
– analfabeter bør som udgangspunkt ikke tilbydes genbosætning! –
hvor er det så, analfabeterne skal tilbydes genbosætning, når det ikke er i Danmark?
Søren Søndergaard (EL), 2004-11-24:
Nu er folk jo kun analfabeter, indtil de lærer at læse og skrive, så det var jo sådan set en praktisk mulighed at lære folk at læse og skrive.
Altså de fleste børn er jo sådan set analfabeter.
Men lad det nu ligge.
Fru Else Theill Sørensen siger, at der er mange andre måder at hjælpe på.
Kan vi ikke høre hvilke?
Altså hvor er det, de skal genbosættes?
Eller er parolen, at analfabeter skal rådne op i lejrene?
Hvad er det for nogle andre lande, som Det Konservative Folkeparti har en aftale med, som vil tage de der folk, der er analfabeter, der sidder i lejrene, og som vi altså ikke vil tage?
Er det Sverige, der skal tage dem?
Hvem er det, der skal tage dem?
Eller skal de bare rådne op i lejrene?
Else Theill Sørensen (KF), 2004-11-24:
Det er jo en nem måde at mistænkeliggøre andres hensigter på at bruge sådan et udtryk som: Skal de bare rådne op i lejrene?
Derfor skal vi selvfølgelig ikke overse, at der er nogle, som har hjælp behov, men som ikke kan komme til Danmark.
Jeg vil godt nævne, at der i bemærkningerne til lovforslaget står: »Samtidig vil regeringen gøre en omfattende indsats for at hjælpe langt flere af den meget store del af verdens flygtninge, der opholder sig i nærområderne, herunder hjælpe de 2-3 mio. afrikanske flygtninge, der kunne vende hjem, hvis de fik hjælp dertil.«
Med hensyn til at børn er analfabeter, indtil de lærer at læse, så står der jo desuden faktisk netop, at uledsagede børn stadig væk kan komme som en del af kvoten.
De er ikke omfattet af nogen indskrænkninger.
Karen J. Klint (S), 2004-11-24:
Der har indtil nu været et kvoteudvalg, der har set på de mennesker, der skal modtages i Danmark og genbosættes i Danmark.
Det kvoteudvalg foreslås nu nedlagt, og bemyndigelsen skal alene ligge i ministeriet.
Hvorfor skal Dansk Flygtningehjælp så meget ud af arbejdet med kvoteflygtningene, som forslaget her lægger op til?
Når jeg lægger beløbene sammen, så er det faktisk over 4 mio. kr., der flyttes fra Dansk Flygtningehjælp til Udlændingestyrelsen eller til andre paragraffer på finansloven.
Jeg synes, at Dansk Flygtningehjælp har meget stor ekspertise på området.
Vi er meget trygge ved det arbejde, de gør, fordi de er med til at kigge systemet over skulderen.
Hvilke motiver har Det Konservative Folkeparti til at fjerne den kiggen over skuldrene ved at fjerne Dansk Flygtningehjælp fra kvoteområdet?
Eyvind Vesselbo (V), 2004-11-24:
Nu beklager jeg, jeg kan jo ikke svare sådan, som fru Anne Baastrup og hr. Søren Søndergaard gerne vil have det, da jeg ikke repræsenterer hverken SF eller Enhedslisten, men det behøver ikke at betyde, at jeg ikke har svaret på spørgsmålet.
Det er problemet, der opstår, hver gang der er uenighed, nemlig at det lyder, som om man ikke har svaret på spørgsmålet.
Jeg mener, jeg ganske klart gjorde opmærksom på, at det yderligere kriterium, der er lagt ind nu, er ud over de kriterier, som man har haft tidligere, og at vi gerne vil satse på, at de flygtninge, der kommer til Danmark, får en god mulighed for at få et fornuftigt liv i Danmark.
Så jeg mener, at svaret er ganske klart, og det er da klart, at det altid har været sådan, at når man tager 500 flygtninge til et land, må der være nogle, der ikke kommer.
Det er et yderst naivt spørgsmål.
Karen J. Klint (S), 2004-11-24:
Når jeg tog sammenligningen op med de frivillige organisationer, så var det i relation til, at det er godt, at systemer bliver kigget over skulderen af andre end medsystemer.
Det bliver jo et statssystem og et kommunalt system, der nu tager på kvoterejserne, men jeg var faktisk meget tryg ved, at det var en frivillig organisation, altså en organisation uden for systemerne, der var med til at kigge os over skulderen.
Hvad er motivet til netop at tage dem ud af det?
Kan vi ikke tåle at blive kigget over skulderen i fremtiden med det lovforslag, der ligger her?
Else Theill Sørensen (KF), 2004-11-24:
Jeg tror da bestemt, at man kan tåle at blive kigget over skulderen, men hele udvælgelsesproceduren vil jo blive lagt om på den måde, at der vil blive langt flere, der bliver udvalgt på stedet, så at sige, ved interview på stedet, og langt færre, der bliver udvalgt efter en skriftlig procedure.
Det hele er sådan set lagt om, og det er jeg ganske tryg ved.
Else Theill Sørensen (KF), 2004-11-24:
Nu mener jeg faktisk ikke, at Dansk Flygtningehjælp bliver fjernet fuldstændigt.
Der er en række områder, hvor de spiller med, men de er på et enkelt punkt taget ud af arbejdet med det, og så er kommunerne sat ind i stedet for, så vidt jeg lige husker det.
Nu startede fru Karen Klint med at tale om det frivillige arbejde.
Det var noget af det, hvis jeg havde lidt længere taletid, jeg godt ville have haft med, for der står faktisk i lovforslagets bemærkninger noget om at fremme det frivillige arbejde ude i kommunerne med så at sige at tage sig af de flygtninge, der kommer, knytte nogle kontakter, og jeg tror, det er utrolig vigtigt at styrke det arbejde, der kan være rundtomkring i lokalsamfundene – ikke alene for at hjælpe flygtningene, men for simpelt hen at få menneskelige kontakter mellem de mennesker, der bor der i forvejen, og dem, der kommer dertil.
Peter Skaarup (DF), 2004-11-24:
Som Venstres ordfører, hr. Eyvind Vesselbo, også var inde på, er det umiddelbart det, der ligger i kortene, at der vil komme cirka de her 500 kvoteflygtninge om året, og det er også sådan, vi ser situationen.
Tidligere år har det ikke været præcis 500, der er kommet, der er det gået lidt op og ned, og det er det da også under socialdemokratiske regeringer.
kan jeg ikke.
Det, der for os at se tæller med i det her, er, som jeg også var inde på, at vi skal lægge vægten på de kvoteflygtninge.
Men forudsætningen for, at vi kan gøre meget for dem, og forudsætningen for, at der kan komme noget integration op at stå, som vi taler lidt om her, er jo, at vi får styr på tilstrømningen generelt.
Det er først nu, vi virkelig får diskuteret, hvad vi gør ved udlændingeproblemet.
Men det er en fastholdelse af, at det er ca. 500 kvoteflygtninge om året.
Jamen jeg synes, som jeg også har sagt her tidligere, at de vilkår, de nye rammer, som regeringen lægger op til, ser fornuftige ud.
Det er vores helt grundlæggende opfattelse.
Når jeg spurgte om det med, hvad andre lande gør, så er det, fordi ud fra de oplysninger, vi har, er det kun 15 lande alt i alt, der har aftaler med UNHCR om at modtage kvoteflygtninge, heraf kun 5 EU-lande og deriblandt sikkert Sverige.
Else Theill Sørensen (KF), 2004-11-24:
Nu har jeg nogle gange hørt fru Elsebeth Gerner Nielsen sige, at udlændinge, der kommer til Danmark, skal underskrive en erklæring om, at de ikke vil banke deres koner.
Jeg har siddet og bladret og læst og læst og bladret, og jeg har ikke kunnet finde, hvor det står.
Det er ikke sådan, at jeg lige kunne få at vide, hvor det står?
Anne Baastrup (SF), 2004-11-24:
Jeg vil godt vende lidt tilbage til det ikkesvar, som hr. Eyvind Vesselbo kom med til hr. Søren Søndergaard.
Det er sådan, at udvælgelseskriterierne ændres.
Det betyder, at der er nogle af dem, der ellers ville være kommet til Danmark, som ikke kommer til Danmark.
Vil hr. Eyvind Vesselbo fortælle: Hvem er det, hvor skal de hen, og hvilke sygdomme er det, hr. Eyvind Vesselbo ikke vil have skal komme til Danmark?
Hvilke traumer må ikke komme til Danmark?
Hvad er det for grupper af mennesker, som hr. Eyvind Vesselbo ikke vil have skal være omfattet af lovgivningen?
Eyvind Vesselbo (V), 2004-11-24:
Jeg synes, jeg sagde det ganske klart, men det kommer selvfølgelig an på, hvordan man hører tingene.
Vi kan godt få en lang diskussion til at gå med det her, men jeg mener, jeg sagde ganske klart, at Venstre vil garantere, at der kommer 500 flygtninge i gennemsnit om året til Danmark.
Det, der henvises til i bemærkningerne, er jo en gammel ordning.
Det har vist sig tidligere, at man ikke kunne opfylde de her kvoter og få det antal kvoteflygtninge til landet, så derfor henvises der til, at det tidligere har vist sig, at det ikke har kunnet lade sig gøre.
Hvis det skulle blive tilfældet, hvilket Venstre ikke mener det bliver, skal pengene i hvert fald ikke gå tabt.
Det er en meget hypotetisk situation, som fru Bodil Kornbek overhovedet taler om her.
Det står ganske klart: 500 om året.
Anne Baastrup (SF), 2004-11-24:
Det kan godt være, at hr. Eyvind Vesselbo betegner det som et naivt spørgsmål, men jeg synes faktisk, det er et meget godt spørgsmål, for det, hr. Eyvind Vesselbo jo ikke tør sige, er, at Venstres politik er, at handicappede ikke skal have lov til at blive omfattet af kvoteflygtningebegrebet.
Det er jo de ord, hr. Eyvind Vesselbo ikke vil komme med.
Det er måske også i virkeligheden begrundelsen for, at Dansk Flygtningehjælp ikke længere skal være med på udvælgelsesrejserne.
Det er måske, fordi man ville få en proteststemme der.
Man ville få en stemme, som talte det humanitære sprog, og det er det sprog, som hr. Eyvind Vesselbo ikke vil forholde sig til.
Eyvind Vesselbo (V), 2004-11-24:
Som jeg sagde før, står fru Anne Baastrup og lader, som om hun her repræsenterer Venstre.
Der kan jeg sådan set bare sige, at det gør fru Anne Baastrup ikke, og at det derfor er en ganske ukorrekt måde, fru Anne Baastrup fremstiller det, som jeg skulle have sagt, eller som jeg skulle mene, på.
Jeg mener, at jeg har sagt ganske klart, at det, som den her lov byder, er at forbedre vilkårene, forbedre mulighederne for de flygtninge, som kommer til Danmark, og som bliver udvalgt gennem kvoterne, for at få en fornuftig, god tilværelse i Danmark, hvilket fru Anne Baastrup og hendes parti sammen med Socialdemokratiet jo ikke på nogen måde var med til at garantere op gennem 1990’erne, da der kom mange flere flygtninge – ikke kvoteflygtninge, men andre flygtninge – som bare svævede i ingenmandsland, uden at der blev gjort nogen indsats for, at de skulle blive en del af det danske samfund.
Jeg synes, det er pinligt, at man står her i salen og forsøger at fremstille det, som om Venstre ikke ønsker at gøre noget for kvoteflygtninge.
Den her lov går netop ud på at styrke indsatsen for at skabe en bedre tilværelse for de flygtninge fra kvoten, der kommer til Danmark.
Søren Søndergaard (EL), 2004-11-24:
Jeg troede egentlig, at Dansk Folkeparti ville protestere over, at der i det her lovforslag står, at det er særlig dårligt, hvis man er ældre, og så skal man have forringet mulighed for at komme til Danmark.
Det troede jeg egentlig var det, Dansk Folkeparti ville protestere over, men det var det åbenbart ikke.
Men jeg kan forstå, at Dansk Folkeparti sådan set syntes, det var dårligt, at man sagde, at folk skulle lære dansk i stedet for engelsk.
Hvad er den egentlige forklaring på det?