runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Henrik Vestergaard (V), 2002-04-25:
Nu er egenkontrol jo en del af smiley-ordningen.
Har hr. Jørn Jespersen nogen forslag til, hvordan vi kunne forenkle dette for de små virksomheder?
Lone Møller (S), 2002-04-25:
Jeg har i hvert fald ikke læst dem sådan, at Ernæringsrådet nu siger, at der ikke er nogen fare.
Men det, jeg ville spørge hr. Christian H. Hansen om, er, om der er meget stor forskel på den politik, som hr. Christian H. Hansens parti har på sundhedsområdet og på fødevareområdet.
Det er nemlig sådan, at på sundhedsområdet er man meget optaget af tingene, hvis der bare sådan er en begrundet, hvad skal man sige, erklæring af, at noget kan forbedre sundheden.
Selv fuldstændig udokumenteret behandling synes man at man skal indføre.
Her lytter jeg mig til, at hr. Christian H. Hansen siger, at hvis det nu viser sig, at det går ud over vores sikkerhed og sundhed, så kan det godt være, at vi vil være med til at gøre noget.
Er der stor forskel på sundhedspolitikken og ernæringspolitikken?
Mener hr. Christian H. Hansen ikke, at det måske ville være bedre for en sikkerheds skyld at sørge for at få vedtaget nogle ting, så man dog var på den sikre side?
Så kunne man måske lempe på det senere hen.
Lissa Mathiasen (S), 2002-04-25:
Jeg sad og undrede mig, da jeg hørte fru Carina Christensens bemærkninger og argumenter.
Der blev sagt, at det stiller helt nye og store krav til os: åbne grænser, handel på nettet, et langt mere åbent marked.
Hvad er så De Konservatives begrundelse for ikke at kunne støtte det forslag til vedtagelse, som vi rent faktisk har lagt frem, og hvorom man må sige, at den store forskel på vores fremlagte forslag til vedtagelse og det af Venstre og De Konservative fremlagte forslag netop er, at vi ønsker, at der skal føres en væsentlig mere aktiv forbrugerpolitik, end vi ser i dag i EU-sammenhæng i forhold til de nye ansøgerlande og generelt internationalt?
Hvad er begrundelsen for, at man fra konservativ side ikke kan støtte lige nøjagtig den del af det?
Marianne Jelved (RV), 2002-04-25:
Den konservative ordfører brugte en formulering, som rystede mig en lille smule, og derfor fik jeg måske ikke skrevet den helt nøjagtigt ned.
Men jeg synes, at ordet barnepigementalitet eller noget i den retning blev brugt som karakteristik for den forbrugerpolitik, der har været ført indtil nu.
Vil den konservative ordfører være venlig at prøve at uddybe, hvad der ligger bag den måde at beskrive det på?
Carina Christensen (KF), 2002-04-25:
Først til fru Lissa Mathiasen vedrørende det internationale
: Jeg er meget enig med Venstres ordfører, hr. Erik Larsen. Vi har opfattet det her som en drøftelse af den nationale forbrugerpolitik.
Det er sådan, som vi synes, man har formuleret forespørgslen med udgangspunkt i finansloven, og det er også derfor, vi har lavet det forslag til vedtagelse, som vi har,
som jeg for øvrigt mener, man har set.
Og så synes jeg, det kunne have været meget passende, hvis man i går havde orienteret os om, at man synes, det skulle have været med. Så kunne vi jo have taget snakken.
Vedrørende barnepigementaliteten: Jeg siger ikke, det er et fantastisk godt ord, jeg har brugt, men det handler bare om, som vi var inde på før, at forbrugerne skal lære selv at guide sig i denne her verden.
Det hjælper ikke, at vi sidder og laver nogle regler for, hvordan virksomhederne skal agere.
Det er en støtte til forbrugerne.
Det er i den retning vi skal.
Vi har nogle regler om, at virksomhederne ikke må give en gave i forbindelse med en reklame.
Der er mange underlige detailregler, som jeg synes vi skal væk fra.
Forbrugerne er stærke nok i dag til at gennemskue mange, mange informationer. Det er ca. 30 år siden, at man begyndte at formulere dansk forbrugerpolitik.
I dag har vi en anderledes nutidig forbruger.
De unge mennesker, der vokser op i fremtidens verden, kan altså godt sortere på en anden måde.
De behøver ikke detailregler.
De har brug for nogle gode rammevilkår, der kan hjælpe dem.
Jeg siger ikke, vi ikke skal have en forbrugerpolitik, og at vi ikke skal have en forbrugerlov, for det skal vi også, men den skal være udformet mere bredt og ikke så formynderisk.
Lissa Mathiasen (S), 2002-04-25:
Jeg må indrømme, at jeg faktisk blev meget overrasket, da jeg hørte fru Carina Christensens bemærkninger omkring forslaget til vedtagelse, og hvorfor det ikke var blevet drøftet.
Jeg må erindre fru Carina Christensen om, at vi faktisk havde en samtale forleden dag, hvor jeg blev henvist til hr. Erik Larsen fra Venstre.
Så sent som i går har hr. Erik Larsen og jeg talt sammen om et sådant forslag, hvor jeg netop fik afvisningen af, at man fra regeringspartiernes side ønskede at støtte et forslag med et sådant indhold, der netop vedrørte EU og det internationale.
Så den holder ikke helt at sige: Havde vi bare set det lidt før.
Men jeg savner egentlig begrundelsen, dels fordi det altså har været drøftet, og nu ligger det så også på alles bord her.
Hvad er egentlig De Konservatives begrundelse for, netop med den tale, der blev holdt fra fru Carina Christensens side, ikke at kunne støtte et forslag til vedtagelse, som netop tager fat i hele EU-problematikken omkring forbrugerpolitikken?
Marianne Jelved (RV), 2002-04-25:
Jeg synes, det er vigtigt, når vi nu taler forbrugerpolitik, at tage højde for, at der er mange mennesker, gamle mennesker, folk, der ikke har høje uddannelser, som ikke har kapacitet og ressourcer til at gennemskue en lang række ting.
Forbrugerpolitikken må omfatte og sikre alle borgere, og derfor reagerede jeg på betegnelsen »barnepigementalitet«.
Jeg er enig i, at forbrugerpolitikken selvfølgelig skifter, når der kommer nye muligheder for at gøre det bedre, end vi har gjort det før, og at man ikke kan regulere sig ud af alting er jeg også enig i.
Men jeg appellerer stærkt til Det Konservative Folkeparti til - med den indflydelse, de har i regeringen - at sikre, at forbrugerpolitikken også tilgodeser de mennesker, som ikke bare er med på det hele.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-04-25:
Jeg lagde mærke til, at fru Carina Christensen først talte om barnepigementalitet, og så ændrede hun det til formynderi.
Jeg vil godt spørge, hvad hun egentlig mener med det, for hele hendes politik med at afskaffe den statslige forbrugerbeskyttelse må jo bygge på en antagelse om, at forbrugerne og de store selskaber er lige stærke parter på markedet.
Vores marked er jo præget af store monopoler, og det er da derfor, at der er nødt til at være en statslig forbrugerbeskyttelse, der kan sikre den svage part over for den stærke.
Men fru Carina Christensen mener måske, at der er tale om to parter, der er lige stærke?
Carina Christensen (KF), 2002-04-25:
Hvis jeg har sagt noget andet, så var det absolut ikke hensigten, for det er selvfølgelig hensigten, at alle skal sikres.
Til hr. Keld Albrechtsen: Jeg kan ikke mindes, at jeg på noget tidspunkt har sagt, at vi vil afskaffe de statslige forbrugerorganisationer - på ingen måde.
Vi siger, at der skal være et øget samspil mellem virksomheder, forbruger og myndigheder.
Nej, jeg tror bestemt ikke, at parterne er ligeværdige, og jeg er klar over, at vi har et hensyn som offentlig myndighed til at hjælpe med til at beskytte forbrugerne.
Jeg tror bare, vi gør det bedst, hvis vi gør det i et samarbejde med virksomhederne.
Jeg tror simpelt hen ikke, vi kan løfte opgaven alene herindefra, uden at virksomhederne arbejder med og føler sig forpligtet.
Det mener jeg så også at udviklingen viser, og at flere og flere virksomheder selv har en interesse i at forpligte sig og yde en god forbrugerbeskyttelse.
Ritt Bjerregaard (S), 2002-04-25:
Nu har jeg et par gange til min store undren hørt, at den tekst, forespørgslen har, skulle betyde, at vi, der har stillet den, ikke mener, at man skal drøfte de internationale konsekvenser for forbrugerne.
Jamen det er da en fuldstændig selvfølge, og fru Carina Christensen leverede jo et udmærket eksempel i sin egen tale. Derfor er det da klart, at regeringen må forholde sig til de internationale og dermed europæiske konsekvenser af de nedskæringer, der er gennemført.
Lissa Mathiasen (S), 2002-04-25:
Det enkle spørgsmål, som jeg nu har stillet to gange, prøver
jeg for tredje gang at stille fru Carina Christensen: Hvad er grunden til, at man fra Det Konservative Folkepartis side ikke kan støtte det forslag til vedtagelse, der er lagt frem her netop i forhold til EU, i forhold til det internationale, i forhold til de åbne markeder?
Hvad er begrundelsen fra konservativ side for, at man ikke kan støtte det?
Hvorfor ønsker man ikke et forslag til vedtagelse med det i?
Carina Christensen (KF), 2002-04-25:
Jeg kan kun blive ved med at gentage: Vi har opfattet det som en drøftelse om den nationale forbrugerpolitik.
Jeg er meget klar over, at det internationale også fylder meget i forbrugerpolitikken.
Der er jo en grønbog om forbrugerbeskyttelse, som er ved at blive udarbejdet i EU, den ved vi jo godt at man er på vej med, og der sker en hel masse, også i den tid, vi har formandskabet.
Det er ikke sådan, vi har opfattet dagens forespørgsel.
Vi har lavet et forslag til vedtagelse ud fra, at det er den nationale forbrugerpolitik, vi drøfter, og derfor er det blevet sådan.
Ritt Bjerregaard (S), 2002-04-25:
Til fru Carina Christensen: Nu er det jo sådan, at vi netop har debatten her i dag, for at vi skal være klar over, hvad det er for nogle problemer, vi står over for, og som vi kan drøfte.
Og det er meget klart fra vores side understreget, at man ikke meningsfuldt kan tale om en national forbrugerpolitik.
Det hænger simpelt hen ikke sammen med den tid, vi lever i, sådan som fru Carina Christensen udmærket redegjorde for i sin tale.
Vi har lagt en dagsorden på Folketingets bord, som omhandler det perspektiv.
Så kan man jo ikke nøjes med at sige: Jamen vi troede egentlig oprindelig slet ikke, vi skulle snakke om det her, når det nu bliver klart, at der skal snakkes om det, og der bliver talt om det her i Folketingssalen.
Hvad er så begrundelsen for ikke at deltage i den diskussion eller deltage i det forslag til vedtagelse, der ligger i dagsordenen?
Carina Christensen (KF), 2002-04-25:
Jeg kan altså blive ved med at sige det: Vi har opfattet det som en debat om den nationale forbrugerpolitik
, og derfor har vi fremsat det forslag, som vi har, og sådan er det.
Lone Møller (S), 2002-04-25:
Jeg vil gerne spørge fru Carina Christensen, om hun mener, at det er fuldstændig forbudt i denne Folketingssal at blive klogere, når det rent faktisk nu fremgår, at der altså er andre forudsætninger.
Mener fru Carina Christensen ikke, at det her så er stedet at ændre sin opfattelse frem for at holde fast i noget, der står på et stykke papir, og som ikke har nogen relation til det, vi drøfter?
Keld Albrechtsen (EL), 2002-04-25:
Regeringens politik på det her område bygger efter Enhedslistens opfattelse på to illusioner, der ikke holder stik ude i virkelighedens verden.
I banksektoren er der ikke, i byggesektoren og på byggematerialeområdet er der ikke fri konkurrence.
I mejerisektoren er der ikke fri konkurrence, i bryggerisektoren er der ikke fri konkurrence, i slagterisektoren er der ikke fri konkurrence.
Så ideen om, at der skulle være en fri konkurrence, hører hjemme i en idealistisk, liberalistisk forestillingsverden, som altså ikke har noget med den praktiske, brutale virkelighed at gøre.
Den anden store illusion er den, at der eksisterer en gennemsigtighed, så den enkelte forbruger har mulighed for at have de oplysninger til rådighed, der kan gøre, at man kan træffe et frit valg - altså under den forudsætning, at der overhovedet var en mulighed for et frit valg.
Men her skulle der så være en sådan gennemsigtighed, og den eksisterer jo heller ikke netop i kraft af, at produktionen er monopoliseret i meget vidt omfang. Derfor er det jo, at en statslig forbrugerbeskyttelse er helt afgørende nødvendig sammen med de organisationer i samfundet, der på demokratisk vis forsøger at organisere forbrugerne og beskytte forbrugernes interesser.
Vi opfatter det sådan, at hele regeringens politik går ud på at underminere dette arbejde for at stille de store koncerner endnu stærkere, end de allerede står, over for forbrugerne, for at give de store koncerner endnu større privilegier i det her samfund.
Det bliver så ganske vist pakket ind i et forslag til vedtagelse, som er på det nærmeste ubegribeligt, og som i sin tekst ikke giver mulighed for, at den, der læser det, i og for sig får noget billede af, hvad det er for motiver, der ligger bag regeringens politik.
Dem skal man grave sig frem til gennem en lang række spørgsmål om de praktiske konsekvenser.
Jeg har tidligere kritiseret, og jeg vil også gøre det i dag, at når regeringen stiller forslag, så burde den skrive i forslagene, hvad det rent faktisk er, den vil, og ikke pakke sine hensigter ind i uigennemskuelige og måske endda pæne, tilforladeligt runde formuleringer, som mange umiddelbart, hvis ikke de havde fulgt debatten meget grundigt, ville erklære sig enig i.
Det er ikke fair at gøre det på den måde.
Jeg vil opfordre til, at man fremover skriver råt og usødet, hvad det er, man vil.
Jeg kan meddele, at Enhedslisten vil støtte det forslag
til vedtagelse, som er fremsat af Socialdemokratiet, De Radikale og SF.
Jeg vil ikke lægge skjul på, at vi synes, forslaget er en lille smule tamt
Derimod stemmer vi imod regeringens forslag til vedtagelse på grund af det indhold, som vi ved ligger i det.
Lissa Mathiasen (S), 2002-04-25:
Jeg synes, at det er meget fint, når ministeren her prøver at forklare, at der ikke er noget problem i forhold til f.eks. Forbrugerrådet, altså dets mulighed for at kunne varetage forbrugernes interesser.
Så kommer ministeren med eksempler, som bl.a. går på: Jamen Forbrugerrådet har fået ekstra penge; de har fået en ekstra pulje, endda i to omgange.
Men ministeren siger så samtidig: De penge er jo givet til nogle øremærkede, konkrete tiltag. Ministeren taler om flere private klagenævn, man jeg formoder da, at ministeren er enig i - jeg vil godt høre, om ministeren kan bekræfte det - at får man flere private klagenævn, må det også betyde, at Forbrugerrådet er nødt til at bruge flere ressourcer for at kunne gå med dér.
Er ministeren ikke også enig i, at i forhold til selve det arbejde, der laves i Forbrugerrådet - vi taler ikke om de områder, der er øremærkede penge til - er man i en situation, hvor det kræver flere ressourcer, hvis man skal følge op.
Vi ser bare følgende: Over 40 råd og nævn har man nu måttet trække sig fra, fordi man har fået beskåret sin bevilling.
Selvregulering og aftale om god skik, betyder det ikke også ekstra ressourcer, hvis Forbrugerrådet skal kunne gå aktivt ind?
Ellers er der jo ingen idé i at lægge det den vej rundt, for så er der i hvert fald ingen god forbrugerbeskyttelse i det.
Jeg synes generelt, når jeg har siddet og lyttet til ministerens tale både i første omgang og også i anden omgang, at der er ét spørgsmål, der også står tilbage: Hvad er ministerens vision i forhold til virksomhederne og etik?
Det er ikke klart fremgået.
Morten Bødskov (S), 2002-04-25:
Det var ministerens omtale af den efterhånden snart berømte hotline, der fik mig herop.
Det er vel rigtigt, at der nu er færre åbningsdage, og at der nu er kortere åbningstider.
Det er vel også rigtigt, at der var 74.000 forbrugere, som brugte hotline sidste år i forbindelse med aktuelle forbrugerspørgsmål; situationer, de er i tvivl om, når de står ved køledisken og andet.
Det er vel det, der er tilfældet.
Så er det selvfølgelig meget nemt, at man som minister kan stå og sige: Jamen folk kan bare gå på biblioteket, og de kan klikke sig på internettet.
Men det kunne jo også godt være, at man stod i en så aktuel situation, at man ikke havde tid til at tage bilen, cyklen eller bussen ned på biblioteket, eller at man var i den uheldige situation, at man ikke havde internetadgang til at kigge på de åbenbart fremragende oplysninger, ministeren nu har lagt ud dér. Jeg synes, at det er en ret bekymrende bagatellisering af de 74.000 forbrugere, som har brugt denne her hotline, og som har stået med aktuelle problemer.
Men nu siger man bare, at de kan henvende sig på biblioteket eller gå på internettet og få de samme oplysninger.
Hvad har ministeren tænkt sig at gøre for at imødekomme
det ønske, som 74.000 forbrugere åbenbart har haft om at få aktuel forbrugerinformation, når de ikke længere kan få det via en hotline?
Bendt Bendtsen (KF), 2002-04-25:
Jeg hører, at det er bekymrende.
Så er det da egentlig utroligt at høre, at den daværende regering ikke har gjort mere ved det, hvis man mener, at det ser så slemt ud, og at det hele skulle være sket inden for de sidste ganske få måneder.
Jeg vil gerne sige, at det vil fremgå af finansloven 2003, hvordan kontiene kommer til at se ud, men jeg kan altså forstå, at man måske ikke er særlig positiv over for, at flere brancher skal til at tage ansvar for deres egne ting.
Man belaster det offentlige ved at sige: Det tager det offentlige sig af; man klager bare, og det håndterer det offentlige.
I stedet for mener vi altså, at brancherne skal til at bære en større udgift på det her område.
Der ligger også de intentioner bag, at vi siger, at flere skal være med til at bære.
Der tænker jeg faktisk også på dem, der ikke er medlemmer af de pågældende organisationer.
Jeg tænker faktisk på, at vi må finde ud af at finde et beløb, hvis ikke man er tilmeldt BYG og har en klage, eller hvis man ikke er tilmeldt en anden organisation.
Vi vil have flere private klagenævn, og så vil vi sørge for at belaste det offentlige mindre.
De steder, hvor man ikke behandler folk ordentligt, synes vi, at vi er progressive og går en ny vej.
Og så vil jeg sige til hr. Morten Bødskov: Det er korrekt, at der er sket en nedskæring.
Vi har flere oplysninger på nettet, og vi har oplysninger på biblioteket.
Summa summarum føler vi, at der er mulighed både for dem, der ikke har en internetadgang, og for dem, der ikke vil gå på biblioteket.
De har stadig væk en mulighed for at få forbindelse på hotline.
Men jeg er altså ikke enig i det med, at det lige pludselig skulle være bekymrende.
Nu kommer der en forbrugerklagenævnsreform, som jeg har indbudt til forhandlinger om, og den ser vi så på til efteråret.
Lissa Mathiasen (S), 2002-04-25:
Det, der er bekymrende, er, at man i kraft af den seneste finanslovvedtagelse rent faktisk har skåret over 400 mio. kr. væk, som hver på deres område var med til at sikre, at vi havde en ordentlig forbrugerbeskyttelse, havde en ordentlig forbrugerinformation, havde en ordentlig forskning.
Det er jo ikke uden grund, at man f.eks. fra Forbrugerrådets side har været nødt til at melde ud, at man må drosle ned, hvad angår pengeinstitutter, forsikringsselskaber samt på miljøområdet. Det er ikke uden grund, at man har måttet trække sig fra over 40 råd og nævn, fordi man simpelt hen ikke har ressourcerne, da der er sket en besparelse.
Der er skåret i forbindelse med den netop vedtagne finanslov.
Vi er i Socialdemokratiet ikke imod, at der kommer flere private nævn, men jeg er nødt til at spørge, om ministeren ikke er enig i, at hvis man skal have flere private nævn, så må det også være ensbetydende med, at vi selvfølgelig får forbrugerrepræsentanter i disse nævn.
Er ministeren parat til at betale, hvad dét koster?
Morten Bødskov (S), 2002-04-25:
Lige før kunne vi konstatere, at der nu åbenbart også er gået inflation i begrebet progressiv.
Alle har lyst til at være
Men sandheden er vel, at det er udtryk for en ret moderne forbrugerpolitik, at forbrugerne får lettere og hurtigere adgang til at klage.
Vil økonomi- og erhvervsministeren så påstå, at det er særlig progressivt, når man begrænser klagemulighederne? Færre dage til den direkte klage og kortere åbningstider
for den direkte klage i forbindelse med den her hotline kan da ikke være udtryk for progressivitet.
Hvis det er tilfældet, har økonomi- og erhvervsministeren og jeg en helt forskellig opfattelse af, hvad det vil sige at være progressiv.
Christian H. Hansen (DF), 2002-04-25:
Jeg vil blot svare, at selvfølgelig kan vi stå ved de udtalelser, vi er kommet med i dag.
Jeg vil da også gerne lige nævne, at det ikke er sikkert, fru Lissa Mathiasen hørte det, men til allersidst blev det faktisk også sagt, at det godt kunne være, at det reformarbejde, regeringen har lagt op til, hvor man har inviteret samtlige erhvervsordførere, løfter nogle af de problemer, vi står med i dag, og som vi drøfter i dag.
Hvis det viser sig at ske, er vi jo ikke indstillet på bare at punche økonomiske midler ind i noget, som måske er løst.
Men vi skal have en god debat om det her, og hvis det ikke bliver løftet i forbindelse med reformarbejdet, må vi se på det i forbindelse med de kommende finanslovforhandlinger.
Lissa Mathiasen (S), 2002-04-25:
Jeg vil egentlig godt takke hr. Christian H. Hansen for de tilsagn, der her er kommet fra Dansk Folkeparti om i forbindelse med de kommende finanslovforhandlinger seriøst at gå ind og se, om de her mange beskæringer - jeg tager også hatten af og siger, fint, at vi fik sandheden frem - har konsekvenser.
Dansk Folkeparti har hermed givet tilsagn om, at man er parat til at ville give flere penge til forbrugerområdet.
Jeg kan ikke lade være med at sige, at næste finanslovforhandling jo lover godt, når hr. Christian H. Hansen og Dansk Folkeparti giver tilsagn om det.
Fra Venstres ordfører: Der skal flere midler til den brede oplysning.
Det lover godt for forbrugerne fremover, men hvorfor skulle vi så så gruelig meget dårligt igennem, før man ville være med til at lave en ordentlig forbrugerpolitik?
Morten Bødskov (S), 2002-04-25:
Jeg er glad for, at det nu er ved at komme frem.
Jeg kan forstå på hr. Christian H. Hansen, at Dansk Folkeparti og Socialdemokratiet deler skuffelsen over regeringens manglende ambitioner med hensyn til økologien, nemlig, som det er udtrykt så fint af hr. Christian H. Hansen, at man slet ikke fik det, man havde drømt om.
Jeg vil bare slutte af med at konstatere, at det er tilfældet.
Vi deler skuffelsen over regeringens manglende ambitionsniveau på det her område.
Vi deler skuffelsen over, at man ikke vil være med til at fremme et alternativ til forbrugerne for dermed også at styrke deres fødevaresikkerhed.
Og jeg tror, at jeg - det kan hr. Christian H. Hansen så bekræfte - måske taler på hans vegne, når han vel på en eller anden måde er blevet stukket blår i øjnene af en fødevareminister, som den 2. december til Fyens Stiftstidende har udtalt: Mit udgangspunkt er, at ingen af de tilskud, der i dag ligger på økologiområdet, skal beskæres. Ambitionerne er raslet voldsomt ned på det her område, og det er jeg glad for at Dansk Folkeparti og Socialdemokratiet deler skuffelsen over.
Ole M. Nielsen (KRF), 2002-04-25:
Jeg tager ordet for først at takke Enhedslisten og SF, som støtter op bag det lovforslag her.
Det er vi glade for.
Der er andre partier, som vi ikke havde regnet med.
De Konservative var fuldstændig enige med os i de elementer, der ligger i det her lovforslag, da vi forhandlede lukkelov for halvandet år siden, men de er kommet i regering i mellemtiden.
Sådan er spillet, og det må vi også erkende.
For Dansk Folkepartis kirkeordfører, hr. Jesper Langballe, der er sognepræst, udtaler til Kristeligt Dagblad efter den sexmesse, der var i Aalborg langfredag: En ligegyldig sexmesse er jeg bedøvende ligeglad med, men principielt er der jo god mening i at overveje, om ikke vi skal sikre kirkefreden og helligdagene bedre, end det er tilfældet i dag. Men det er måske en holdning, man kun har, når man udtaler sig til Kristeligt Dagblad.
Jeg ved godt, Dansk Folkeparti er blevet så stort, at man har medlemmer nok til at have alle holdninger, og det har man typisk, altså de holdninger, der er populære i den ene eller den anden kreds.
Men de overvejelser, hr. Jesper Langballe her gør sig, er altså ikke rigtig nået ind i gruppen endnu, kan jeg forstå, eller også er meddelelsen i udvalget forkert.
Jeg er dybt skuffet og synes faktisk, at det kræver en forklaring fra hr. Jesper Langballe eller Dansk Folkeparti.