Anders Fogh Rasmussen (V), 1997-10-09:
Da vi havde hørt statsministerens tale i tirsdags, sad vi i Venstre tilbage med lidt blandede følelser.
På den ene side
kunne vi med stor fornøjelse konstatere, at Venstre og Det Konservative Folkeparti i den grad har sat den politiske dagsorden, at den socialdemokratiske statsminister følte sig tvunget til at forholde sig til lige netop de temaer, som vi har sat højt på dagsordenen, som vi har ført stærkt frem: udlændingepolitik, retspolitik, uddannelse, ventelister, alt sammen ting, vi har lagt vægt på, alt sammen ting, som statsministeren nu følte det nødvendigt at sige noget om. På den anden side måtte vi med bedrøvelse notere, at det, statsministeren så sagde, ikke gav håb om, at handling ville følge på de smukke ord.
Men jeg vil gerne sige med det samme: Hvis regeringen vil handling, så vil vi gerne forhandling for at finde løsninger.
Vi er enige i statsministerens betragtninger om EU.
Vi er enige i argumenterne for et dansk ja ved folkeafstemningen om Amsterdamtraktaten.
Han indrømmede, at regeringens finanspolitik har været for slap.
Det har vi jo sagt længe, og jeg vil gerne allerede her ved indledningen af debatten sige, at Venstre er parat til at forhandle med regeringen om den nødvendige ændring af den økonomiske politik.
Dernæst indrømmede statsministeren, at også udlændingepolitikken er for slap.
Det har vi også sagt længe, og Venstre er parat til at forhandle med regeringen om den nødvendige opstramning af udlændingepolitikken.
Men så er der en ting, vi må have på det rene i dag.
Indenrigsministeren har jo fremsat nogle tanker om udlændingepolitikken, men samtidig har fremtrædende repræsentanter for Det Radikale Venstre sagt nej til dette udspil fra indenrigsministeren.
Nu må vi i dag vide helt præcist: Er indenrigsministeren udspil et udtryk for regeringens politik, eller er det kun private tanker uden dækning i regeringen?
Hvis det er det sidste, er der jo i virkeligheden kun tale om det sædvanlige dobbeltspil, hvor socialdemokraterne siger én ting ud ad vinduet for at tækkes vælgerne før valget og derefter intet foretager sig, når valglokalerne er lukkede.
Men hvis regeringen mener det alvorligt, så er vi parate til at forhandle om en stramning af udlændingepolitikken; men så må vi også have klar besked i dag: Er det indenrigsministeren, eller er det fru Elisabeth Arnold, som tegner regeringen i denne sag?
Jeg stiller dette spørgsmål direkte til fru Elisabeth Arnold og til indenrigsministeren, men det er måske statsministeren, der skal afklare det for os. Så vil jeg i øvrigt gerne benytte denne åbningsdebat til at præsentere fem punkter, som Venstre vil lægge vægt på i den folketingssamling, vi netop har indledt. For det første vil Venstre have en stramning af udlændingepolitikken.
Vi mener, at Danmark har en pligt til at sikre et fristed til flygtninge så længe de er på flugt, men meningen må være, at flygtningene skal vende tilbage til deres hjemland, så snart situationen tillader det.
Derfor bør vi oprette flygtningelejre nær de steder, hvor der er uro.
På den måde kan vi for de samme penge hjælpe langt flere.
Venstre ønsker også, at flygtninge, der kommer til Danmark, kun skal have en midlertidig opholdstilladelse i de første 7 år.
Efter de gældende regler er det jo sådan, at flygtninge automatisk får permanent opholdstilladelse efter 3 år.
På den måde bliver flygtninge gjort til indvandrere.
Vi ønsker også, at grundlaget for flygtningenes opholdstilladelser løbende tages op til vurdering, og så snart situationen tillader det, skal flygtningene vende tilbage til deres hjemland.
Og endelig vil vi stramme reglerne om familiesammenføring.
Jeg vil gerne sige til regeringen, at på det grundlag er vi parate til at forhandle om en strammere udlændingepolitik.
For det andet - det er også et vigtigt punkt - vil Venstre have en mere håndfast kamp mod kriminalitet.
Vi vil have hårdere straffe for vold, hærværk og indbrud i private hjem, og frem for alt forlanger vi, at voldsmænd bliver straffet hurtigt og kontant.
Venstre forlanger en hård, kontant kamp mod narkokriminaliteten.
Vi vil have hårdere straffe i narkosager, og vi vil have udvist de udlændinge, der er dømt for gentagen narkokriminalitet, for bestandig.
Venstre kræver også en strammere fængselspolitik.
Vi vil have bygget nye sikre fængsler til grove og farlige fanger, vi vil have narkofrie fængsler, og vi vil have flugtfrie fængsler.
Lad mig sige det ligeud: Regeringens såkaldte voldspakke er jo et flop.
I højst 40 sager om året vil det føre til skærpet straf, og det er endda tvivlsomt.
Regeringen har stemt imod alle forslag fra Venstre og Det Konservative Folkeparti om hårdere kamp mod kriminaliteten; men hvis regeringen nu er parat til en strammere kurs, så er vi også parate til at forhandle om en ny retspolitik.
For det tredje vil Venstre have bedre uddannelse i
Danmark
Folk er utrygge ved, at deres børn lærer for lidt i skolen.
Der er jo talrige undersøgelser, som viser, at det står elendigt til med både læsning, stavning og matematik, og det er ganske enkelt for dårligt.
Vi skal være i front med de faglige færdigheder, og derfor skal børnene have flere timer i dansk og matematik, vi skal løbende teste børnenes færdigheder, og der skal tages individuelle hensyn til den enkelte elevs behov, så alle får udfordringer i skolen.
Vi vil meget gerne forhandle med regeringen om at højne det faglige niveau overalt i uddannelsessystemet.
Derfor vil vi give patienterne en lovfæstet ret til selv at vælge hospital, og de skal også have ret til at vælge et privathospital. Jeg vil gerne sætte en tyk streg under, at for Venstre er det vigtigt, at det ikke skal være tegnebogens tykkelse, som afgør det frie valg og kvaliteten af den behandling, man får.
Derfor foreslår Venstre, at pengene følger patienten til det hospital, som patienten vælger.
På den måde får alle et reelt frit valg, og vi kan få ryddet ud i ventelisterne.
I det hele taget vil Venstre have mere frihed på sundhedsområdet.
Vi vil give kommunerne frihed til at betale for borgernes behandling på private hospitaler, og vi vil afskaffe skat på sygdom.
Vi vil ikke have, at en medarbejder skal sættes i skat, blot fordi arbejdsgiveren betaler en sygdomsbehandling.
Vi ved da godt i Venstre, at især Socialdemokratiet kæmper indædt imod valgfriheden.
Det forekommer os, at det er, som om kampen mod privathospitaler er vigtigere for Socialdemokratiet end kampen mod ventelisterne.
Vi ved godt, at det er sådan, men vi går og håber på, at nye tanker kan vinde fodfæste, og gør de det, så er vi også parate til at forhandle med regeringen om nye metoder til at bekæmpe ventelisterne.
Og så endelig for det femte: Venstre ønsker en kraftanstrengelse for at stoppe regeltyranniet i det danske samfund.
Overalt i samfundet trækkes folk med mere og mere papirbøvl.
Hver dag bliver der brugt mange, mange timer på at udfylde blanketter og formularer og skemaer.
Det koster dyrt, og det tager kræfter fra mere produktive aktiviteter.
Regeringen har lovet administrative lettelser, men det er gået modsat.
Vi synes, at regeringen skulle tage fat i den rapport, som tidligere erhvervsminister Mimi Jakobsen fik lavet sidste år.
Det er den rapport, som viser, at det administrative bøvl alene i erhvervslivet koster 22 mia. kr. om året.
Sammen med Det Konservative Folkeparti har Venstre allerede fremsat en stribe forslag til afskaffelse og forenkling af regler
, og det er noget, som vi gerne vil forhandle med regeringen om.
For at ridse det hele op: Venstre vil altså have strammere udlændingepolitik, en håndfast kamp mod vold og anden kriminalitet, bekæmpelse af ventelisterne, bedre uddannelse. Og nu siger regeringen så - eller i hvert fald Socialdemokratiet - at de vil det samme. Men det centrale spørgsmål er jo så: Kan vi egentlig have tillid til det?
Gang på gang har vi oplevet et socialdemokratisk dobbeltspil.
De siger én ting ud ad vinduet og derefter stemmer de modsat her i Folketinget.
Vi har jo set det med retspolitikken: For at gøre sig lidt populær kom statsministeren sidste efterår med nogle barske udtalelser om vold og narko og kriminalitet, og han gentog det såmænd også i sin nytårstale.
Men hvad er der kommet ud af det? Ingenting.
Tag udlændingepolitikken som et andet eksempel.
Venstre og De Konservative har gang på gang fremsat forslag om en strammere udlændingepolitik.
Men hver eneste gang har regeringen og venstrefløjen stemt imod, og så ser vi, specielt når der er optræk til valg, at socialdemokraterne har så travlt med at sige nogle skrappe ting.
Men så snart valglokalene er lukkede, så gør de det modsatte.
Vi kan jo lige så godt også her sige tingene ligeud.
Vi ved jo alle sammen godt, hvad det drejer sig om.
Når indenrigsministeren nu pludselig kommer med et udspil, som bliver præsenteret som en strammere udlændingepolitik, så er det igen bare et avanceret dobbeltspil.
Socialdemokratiet har fundet ud af, at partiets vælgere er sure over den slatne udlændingepolitik, partiet fører.
Men kernen i det hele er, at det forslag bliver aldrig til noget.
Det sørger nemlig Det Radikale Venstre for.
Men meningen er heller ikke, at det skal blive til noget.
Det er kun tænkt som noget pynt, der kan hænge i Socialdemokratiets vindue frem til valget.
Så snart valglokalerne er lukkede, så bliver forslaget gemt til side igen.
Sådan har vi set det gang på gang.
Og derfor er der jo ikke ret mange, der har tillid til, at en SR-regering kan og vil gennemføre en stramning af udlændingepolitikken.
Men jeg vil godt understrege: Det skal ikke forhindre os i Venstre i at prøve at få de nødvendige stramninger.
Vi har fremsat en række forslag, og nu må vi så se, hvordan regeringen stiller sig.
Men ingen må altså på den baggrund fortænke os i, at vi savner tillid til regeringen.
Og den har i det hele taget for mange brudte løfter bag sig: Alle kan huske, at regeringen lovede skattelettelser i skattereformen.
Hvad er der sket?
Skatterne er steget.
Regeringen sagde, at de grønne afgifter skulle føres tilbage til erhvervslivet.
Hvad er der sket?
Pengene er blevet i statskassen.
Regeringen sagde, at bruttoskatten skulle falde, når arbejdsløsheden faldt.
Men er bruttoskatten faldet?
Næh, bruttoskatten, den er steget.
Og i tilgift så truer ministrene med endnu større skatter.
Både finansministeren og økonomiministeren og skatteministeren har truet boligejerne med højere boligskatter.
Og miljøministeren har udtalt, at benzinprisen burde helt op på 15-16 kr. Sikke da dyrt det så vil blive at køre på arbejde.
Der tegner sig altså i det hele taget et billede af en regering, som på den helt sædvanlige socialdemokratiske manér forhøjer skatter og afgifter, så snart den kan komme af sted med det. Og nu vil regeringen så lave en tvangsopsparing i ATP.
Lad os nu lægge alt det pynt til side og gå ind til kernen i det her: Hvad er det så, det drejer sig om?
Der er i virkeligheden tale om en camoufleret forhøjelse af bruttoskatten fra 8 til 9 pct. Og det er jo ikke kun mig, der står og siger det.
Så sent som i går så vi, at økonomiministeren indrømmede, at sådan var det.
Der er tale om en ny skat.
Jeg vil da gerne sige økonomiministeren tak for den åbenhjertighed, den ærlighed, for det er det, der er tale om.
Det er en ny skat, det har ikke noget med tvangsopsparing at gøre.
Det er en ny skat.
Lad mig så med det samme sige: Vi er enige med regeringen i, at der er behov for en stramning af finanspolitikken.
Men vi er imod denne forhøjelse af bruttoskatten, og det burde regeringen ikke være overrasket over, for det har vi sagt hele tiden, og vi har også sagt det på forhånd.
Men vi vil gerne forhandle om andre metoder til at stramme finanspolitikken, og i den aktuelle situation vil Venstre pege på tre punkter, som vi er parate til at forhandle med regeringen: For det første: Vi vil gerne forhandle med regeringen om en større besparelse på statsbudgettet end de 2 mia. kr., regeringen har lagt op til - og det må være muligt ud af et budget på næsten 400 mia. kr. For det andet: Vi ønsker mere langsigtede reformer på arbejdsmarkedet, som øger bevægeligheden, forhindrer flaskehalse og effektiviserer arbejdsformidlingen og voksen- og efteruddannelsen. På det punkt vil jeg gerne sige, at regeringens udspil går i den rigtige retning, men vi vil altså gerne gøre det endnu bedre.
Og så endelig for det tredje: Vi vil gerne forhandle om metoder, der kan øge den reelle opsparingslyst i samfundet gennem præmiering af privat opsparing
Men vi siger altså nej til forhøjelsen af bruttoskatten og tvangsopsparingen i ATP.
Se, det ligger jo sådan, at regeringen har skabt et økonomisk problem, fordi den har soldet fremgangen op.
Nu kommer så regningen, og den regning vil regeringen have Venstre og Det Konservative Folkeparti med til at betale - oven i købet med et forslag, som de på forhånd vidste, at vi direkte er imod.
Det er faktisk ikke helt rimeligt.
Og vi giver det tilsagn, at hvis regeringen viser lydhørhed, hvis regeringen viser forhandlingsvilje over for os, så er vi også af hensyn til landet parate til at redde regeringen ud af den suppedas, som den selv har bragt sig i.