runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Niels Helveg Petersen (RV), 1999-06-17:
Her ved afslutningen af behandlingen af denne sag vil jeg på regeringens vegne gerne takke Folketingets partier, takke det overvældende flertal her i Folketinget, som støtter dette beslutningsforslag.
Og jeg vil også tillade mig at gøre et par enkelte bemærkninger om selve sagen og ikke om proceduren, som jo har spillet en rolle her under debatten.
Danmark har ydet en meget betydelig humanitær, politisk og militær indsats i Balkan.
Det skal Danmark fortsætte med.
Beslutningen i dag er udtryk for det danske Folketings vilje til at fortsætte denne linje.
Indsættelsen af en sikkerhedsstyrke i Kosovo var et af de vigtigste mål for det internationale samfund af én ganske bestemt grund: Indsættelse af en sikkerhedsstyrke er en afgørende forudsætning for, at kosovoalbanerne kan vende tilbage.
De kosovoalbanere, der er fordrevet med vold og brutalitet, skal have mulighed for at vende fredeligt tilbage.
Det kan kun sikres, hvis der indsættes en styrke, som er robust, og det vil også sige underkastet NATO's kommandostruktur.
Det er også vigtigt, at denne sikkerhedsstyrke indsættes under et FN-mandat.
Det er vigtigt, at den indsættes på en måde, hvor mange lande deltager i indsatsen, ikke kun NATO, men jo en lang række andre lande - neutrale lande, lande i Central- og Østeuropa, lande, som ikke alle har så forfærdelig mange penge at gøre godt med, men som gerne vil deltage. Rusland kommer til at deltage.
De endelige forhandlinger om, hvorledes det skal ske, under hvilken form, er ikke færdiggjort, men vi har håb om, at det vil ske snart.
Det danske bidrag er, som det også fremgår af betænkningen og diskussionen, veluddannet og veludrustet.
Det er, må man sige, så sikkert, som det nu er gørligt, men man skal selvfølgelig ikke et øjeblik lukke øjnene for, at udsendelsen af en dansk styrke i Kosovo indebærer en risiko, en risiko for det mandskab, som er med, og derfor vil jeg også på regeringens vegne sige, at de bedste ønsker følger mandskabet og deres pårørende i den videre færd.
Og lad mig så til sidst understrege, at indsættelsen af en sikringsstyrke er begyndelsen, ikke slutningen.
Foran os ligger en kæmpe genopbygningsopgave med at genopbygge et samfund, som er stærkt ødelagt, som i forvejen var fattigt, et samfund, hvor vi nu skal i gang med at skabe demokrati, fordi demokrati er en forudsætning for, at etniske mindretal kan leve fredeligt med hinanden, og hvor vi skal skabe forudsætninger for økonomisk og social fremgang, for uden økonomisk og social fremgang vil der aldrig blive stabilitet i området. Jeg er sikker på, at vi mange gange endnu kommer til at diskutere indsatsen i Kosovo, den internationale indsats, Danmarks indsats.
Sådan må det være, men jeg vil gerne slutte behandlingen af dette beslutningsforslag med endnu en gang at sige tak til det overvældende flertal her i Folketinget, som støtter beslutningen.
Peter Skaarup (DF), 1999-06-17:
Ja, som nævnt støtter Dansk Folkeparti selvfølgelig forslaget om at sende styrken derned, i og med at der nu er en fred at bevare, og det skal Danmark medvirke til.
Men jeg forstår stadig væk ikke, hvorfor regeringen ikke af sig selv under debatten her i dag har meddelt, at man vil overholde grundloven, at man vil orientere Folketinget om de udenrigspolitiske ændringer, man har tænkt sig at foretage, når det gælder styrken i Bosnien.
Og jeg kan bare meddele, at Dansk Folkeparti i løbet af sommeren jævnligt vil kalde ministre i samråd i Forsvarsudvalget for at få besked på, om der er nogen nyheder, nogen ændringer, som er aftalt i den her snævre forsvarsforligspartikreds, som man åbenbart har tænkt sig at konferere landets udenrigspolitik med.
Peter Skaarup (DF), 1999-06-17:
I Dansk Folkeparti savner vi altså stadig væk et svar fra regeringen på, om man vil overholde grundloven - forstået på den måde, at man vil forelægge et spørgsmål om ændringer i SFOR-styrken for Folketinget via et beslutningsforslag eller via Det Udenrigspolitiske Nævn.
Der er de to muligheder.
Det, der nævnes i betænkningen fra partierne bag forsvarsforliget, kan ikke bruges til noget, for
det overholder ikke grundloven.
Derfor vil jeg spørge regeringen direkte: Vil man overholde grundloven, og medfører det, at Folketinget bliver informeret om det her, eller vil man ikke?
Alternativet for de partier, der gerne vil informeres - ud over forsvarsforligspartierne - er jo, at vi må kalde regeringens ministre i samråd resten af sommeren, at vi, hver eneste gang der er en ændring i SFOR-styrken eller i KFOR-styrken, eller hvad det nu bliver, må bede Folketingets udvalg om at træde sammen for at få en redegørelse for, hvad der skal ske.
Det er jo ikke små ændringer, det er jo ca. halvdelen af vores styrke i Bosnien, har vi forstået på forsvarsministeren, der skal ændres ved, så derfor vil jeg godt spørge forsvarsministeren: Skal vi kaldes i samråd, eller får vi en ordentlig orientering her?
Der skal ikke herske tvivl om, at Dansk Folkeparti vil støtte det her forslag.
Vi mener, at der nu er en situation, en fred, som også Danmark skal medvirke til at bevare, og derfor går vi ind for, at styrken skal sendes af sted.
Men jeg vil godt sige til hr. Hans Engell
, at som det lige har været nævnt her fra talerstolen, er problemet i det betænkningsbidrag, som forsvarsforligspartierne har afgivet i dag, netop det, at de meddeler, at det er forsvarsforligspartierne, der skal afgøre, om reduktionen eller ændringen i SFOR-styrken skal være på den ene eller den anden måde, for dér må jeg minde om, at grundloven jo meget klart regulerer, hvordan udenrigspolitiske beslutninger træffes i Danmark.
Derfor vil jeg bede forsvarsministeren og hr. Hans Engell bekræfte, at man selvfølgelig vil rådføre sig med Det Udenrigspolitiske Nævn, når det drejer sig om ændringer i SFOR-styrken.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-06-17:
Jeg synes ikke, hr. Hans Engell kom med et fuldstændig krystalklart svar.
Derfor vil jeg bede hr. Hans Engell komme herop og oplyse, hvordan samarbejdet mellem forsvarsforligspartierne er organiseret, og om man stadig væk har et sådant 11-mands-udvalg, og i hvilken form formanden for Folketingets Forsvarsudvalg vil sikre, at udvalget og Folketinget ikke bliver omgået af en sådan udenomsparlamentarisk virksomhed, som man dermed har etableret.
Søren Søndergaard (EL), 1999-06-17:
Enhedslisten har fundet det ikke bare rigtigt, men også nødvendigt at stille et konkret ændringsforslag til regeringens forslag.
Når Enhedslisten har sagt nej til at støtte NATO's bombekrig, er vi herinde blevet mødt med spørgsmålet: Jamen hvad er alternativet?
Som det er blevet sagt, hvis f.eks. naboens hus brænder, og man ikke har noget vand, så skal man ikke kaste benzin på bålet for i det mindste at gøre et eller andet.
Vi har faktisk den opfattelse, at det er nødvendigt at gøre noget.
Det er lige præcis derfor, at vi i al den tid, vi har været i Folketinget, ja, man fristes til at sige har tigget og bedt regeringen om at gøre mere for at støtte de demokratiske kræfter, de multietniske kræfter på Balkan, generelt, må vi erkende, ikke med et særlig godt resultat.
Jovist, den danske regering og det danske Folketing har sådan set været mere end villige til at sende militær til Balkan, men freden og fremgangen opbygges ikke alene ved hjælp af krudt og kugler. Fredsbevarende styrker kan være nødvendige i en periode, f.eks. for at forhindre overgreb på nationale, religiøse eller politiske mindretal.
Derfor kunne en neutral fredsbevarende FN-styrke i Kosova også være en god ting, hvis den vel at mærke havde til formål at være neutral og ikke diktere en bestemt politisk løsning; men kun som ét element, hvor de mest afgørende elementer er de humanitære, de sociale og de demokratiopbyggende elementer.
Det er baggrunden for, at vi har stillet det her forslag, som set ud fra vores synspunkt giver en samlet ramme for en dansk indsats for freden på Balkan; fred ikke alene forstået som et fravær af krig, men fred forstået som respekt for menneskerettigheder, demokratisk og social udvikling og mellemfolkelig forståelse.
Villy Søvndal (SF), 1999-06-17:
Vi har været igennem et længere udvalgsarbejde.
Jeg vil godt runde af med at udtrykke SF's glæde over, at kamphandlingerne er ophørt, at vi er nået til en politisk løsning, der kan bringe flygtningene hjem, og at vi kan starte genopbygningen. Vi har været optaget af mange spørgsmål under udvalgsarbejdet, men det er faktisk også en alvorlig sag at sende soldater ud til en mission i et område, der er fyldt af konflikt, der er fyldt af had efter det lange opgør, og derfor tager vi et ansvar på os, som er ganske stort, og derfor er det vigtigt at sende soldater ud med så stor sikkerhed som muligt.
Vi har specielt været optaget af tre spørgsmål i SF, som vi synes er hovedspørgsmålene.
Det ene er sikkerheden for, at alle befolkningsgrupper uanset etnisk oprindelse kan blive beskyttet i den nuværende meget besværlige fase.
Vi har stillet nogle spørgsmål til det forhold, at UCK på mange af billederne står side om side med KFOR-soldaterne.
Det synes vi ikke er noget rart syn,
Vi har fået oplyst
på de spørgsmål, vi har stillet, at det er regeringens mening, at den situation ikke skal fortsætte, altså skal bringes til ophør, og at UCK skal afmilitariseres.
Det andet forhold, vi har været optaget af, er
Jeg tror, vi skal være meget opmærksomme på, at det er let nok i den fase, vi er i nu, fordi billederne på, hvor forfærdeligt det var, er så klare på vores nethinder, men jeg tror, det bliver langt sværere, når billederne ikke længere er så klare, og når der udbryder en ny konflikt, at fastholde de løfter, der har ligget i den her fase, om en solid genopbygningsindsats.
Derfor har vi stillet en del spørgsmål om det og bedt om, at regeringen også inddrager resten af Folketinget i at fastholde fokus på nødvendigheden af opbygningen.
Endelig har vi været optaget af, at sikkerheden for de soldater, vi sender derned, er så stor som muligt.
Som bekendt stemmer SF for den her udsendelse.
Vi gør det, fordi det hviler på et solidt FN-mandat.
Vi gør det, fordi der er en forhandlet politisk løsning.
Vi gør det, fordi det er vigtigt at beskytte civilbefolkningen.
Vi gør det, fordi det er vigtigt at få landminerne væk.
Vi gør det, fordi der er brug for nogle, der kan være med til at genopbygge infrastrukturen.
Hans Engell (KF), 1999-06-17:
Det er et stort og meget bredt flertal i Folketinget, som om lidt vedtager beslutningsforslaget om at udsende den danske militære styrke til den fredsstøttende operation i Kosovo.
Det mener jeg er et godt udgangspunkt for styrkens indsats, som for hver enkelt tjenestegørende og dennes familie vil stille store krav og indebære afsavn, betydelige udfordringer og også risici.
Vi kan træffe den politiske beslutning i visheden om, at forsvaret vil sikre den bedst mulige udrustning, uddannelse og beskyttelse for de enkelte soldater.
Der er ingen tvivl om, at der for det samlede forsvar bliver tale om en operation, som sideløbende med de andre internationale opgaver og den daglige tjeneste i enhederne herhjemme stiller meget betydelige krav til forsvarets samlede ressourcer.
Vi har i den nye forsvarsaftale afsat en ramme på 572 mio. kr. pr. år til dækning af merudgifterne ved den internationale indsats.
Beløb herudover skal tilføres fra finansministerens reserver.
I det lys er det også forståeligt, at regeringen sammen med vore NATO-partnere grundigt analyserer, om der er muligheder for ændrede deployeringer i Bosnien,
ligesom vi er tilfredse med, at forsvarsforligspartiernes fælles betænkningsbidrag understreger, at dette drøftes med partierne.
Men det er ganske naturligt og konsekvent og også en del af forsvarsforliget, at de partier, der bærer et medansvar for forsvarets samlede økonomi og styrkernes opstilling, her må have en særlig medindflydelse.
Meget tyder lykkeligvis på - men vi ved det ikke med sikkerhed endnu - at de sidste brikker omkring KFOR's opstilling og en formentlig og forhåbentlig enighed mellem Rusland, USA og NATO om kommandoforholdene er ved at falde endeligt på plads, hvilket hermed vil skabe en diplomatisk ramme, som de militære enheder kan udfylde.
På den baggrund vil vi også afvise de ændringsforslag, Enhedslisten har stillet.
Når vi læser forslagene, må vi sige, at der er megen køn lyrik i dem, men på det afgørende punkt viger man jo helt udenom, nemlig i spørgsmålet om NATO's deltagelse og tilstedeværelse.
Man overser, at det var NATO's konsekvente optræden, faste forhandlingsposition og vilje til at indlede og fastholde de luftmilitære angreb, der blev den udslaggivende faktor, som skabte den diplomatiske løsning og dermed forhåbentlig det grundlag for fred og stabilitet ikke bare i Kosovo, men i hele regionen, som vores soldater nu skal bidrage til at sikre og fastholde.
Hans Hækkerup (S), 1999-06-17:
Jeg skal bare sige til hr. Villy Søvndal, at jeg kan bekræfte, at SF i sin tid stemte for forslaget om at sende en styrke til Bosnien: IFOR-styrken og senere SFOR-styrken.
Og i forbindelse med spørgsmålet om en eventuel reduktion af denne styrke vil jeg selvfølgelig også drøfte dette spørgsmål med SF.
Villy Søvndal (SF), 1999-06-17:
Hr. Hans Engell pegede på det betænkningsbidrag, som flertallet har lavet, altså Socialdemokratiet, Venstre, Det Konservative Folkeparti, CD, Det Radikale Venstre og Kristeligt Folkeparti. Jeg er nødt til at gøre opmærksom på, at der har indsneget sig en fejl i betænkningen.
Der står nemlig, at reduktionen af SFOR-styrken finder sted efter nærmere drøftelse i forsvarsforligskredsen, og det kan jo ikke passe, for det har altid været god skik på Christiansborg - og jeg vil egentlig bede forsvarsministeren komme op og bekræfte, at det er stadig er god skik - at det er den kreds af partier, der laver en aftale, som skal spørges, hvis en aftale skal ændres.
Og jeg vil bede forsvarsministeren bekræfte, at SF har stemt for SFOR-indsatsen, og at en aftale kun kan ændres af de partier, der i sin tid lavede aftalen, inklusive SF. Jeg vil spørge hr. Hans Engell, om hr. Hans Engell ikke vil bekræfte, at det er en fejl, og jeg vil bede forsvarsministeren bekræfte, at selvfølgelig ændrer man ikke det her uden de partier, der deltog i den aftale.
Hans Hækkerup (S), 1999-06-17:
Det er jo altid en rar situation at være i, at der er mange, der gerne vil holde møder med en.
Hans Engell (KF), 1999-06-17:
Hr. Peter Skaarup og hr. Villy Søvndal og hr. Søren Søndergaard
rejser spørgsmålet om, hvordan forsvarsforligspartiernes betænkningsbidrag skal fortolkes. Det skal i hvert fald ikke fortolkes på den måde, at teksten afskærer regeringen fra at opfylde sine grundlovsmæssige forpligtelser i forhold til Det Udenrigspolitiske Nævn og den øvrige del af Folketinget
Men det er en tekst, som ligger i direkte forlængelse af den forsvarsaftale, som er indgået, og derfor er det ganske naturligt, at der er en direkte sammenhæng mellem de partier, der påtager sig et medansvar for forsvarets udvikling og de bevillinger, der afsættes til forsvaret, og de partier, som påtager sig et medansvar for vores NATO-politik og dermed udsendelsen og deployeringen af styrkerne, så derfor må jeg sige, at jeg ikke helt forstår opstandelsen blandt de partier, der står uden for forsvarsforliget. Og som forsvarsministeren netop har sagt, har regeringen ét sæt forpligtelser i forhold til Folketinget generelt og ét sæt grundlæggende forpligtelser i forhold til forsvarsforligspartierne.
Søren Søndergaard (EL), 1999-06-17:
Jamen jeg bliver nødt til at spørg den konservative ordfører hr. Hans Engell: Hvad kommer den private aftale, som en række partier har lavet herinde, og som de kalder et forsvarsforlig, hvad kommer den Folketinget ved?
Det er jo ikke en aftale, der har været fremlagt her i Folketinget.
Hvornår har vi stemt om den?
Hr. Hans Engell siger: Vi har skaffet pengene.
Det skal til afstemning her i Folketinget.
Så kan vi snakke om det, og så kan vi i øvrigt se, hvem der stemmer for, og hvem der stemmer imod.
Så lad mig lige gøre opmærksom på, at det er en privat klub af partier, der har lavet en aftale, og det har de selvfølgelig ret til, men hvad kommer det Folketinget ved?
Peter Skaarup (DF), 1999-06-17:
Jamen det var da meget forfriskende, at forsvarsministeren kunne meddele os, at han ville overholde grundloven, men det var nok også noget, vi havde regnet med fra Folketingets side.
Men faktisk kunne man godt forestille sig sådan en situation, for hvis forsvarsministeren ikke meget snart bekræfter, at man vil rådføre sig med Det Udenrigspolitiske Nævn - eller med Folketinget via et beslutningsforslag - hvis forsvarsministeren ikke bekræfter dét, så bliver grundloven altså ikke overholdt.
For det står meget klart i grundloven, hvad man gør, hvis der er tale om større udenrigspolitiske beslutninger, væsentlige udenrigspolitiske beslutninger, og det må det jo være, når man sender tropper afsted eller omdirigerer dem og tvangsudskriver folk osv. Så det er klart, at det er en større udenrigspolitisk beslutning, og den skal man selvfølgelig rådføre sig med Folketinget om enten på den ene eller på den anden måde.
Derfor må jeg spørge en gang til: Vil hr. Hans Engell og regeringen overholde grundloven derved, at man vil forelægge det her spørgsmål om ændringer i SFOR-styrken for Folketinget enten via et beslutningsforslag eller via Det Udenrigspolitiske Nævn?
Keld Albrechtsen (EL), 1999-06-17:
Hr. Hans Engells formulering om forsvarsforligspartierne bringer jo mindelser om den tid, da hr. Hans Engell var forsvarsminister og man havde et såkaldt 11-mands-udvalg, som uden om Folketinget bestyrede forsvarspolitikken.
Men jeg vil godt bede om at få hans kommentarer til dette her, for den formulering kunne jo vække mindelser og give en bekymring hos os andre om, at man vil tilbage til den tid, da man holdt Folketinget konsekvent uden for forsvarspolitikken. Det håber jeg ikke er tilfældet, og jeg håber, at nu da hr. Hans Engell ikke længere er minister, men medlem af oppositionen, vil han have en anden interesse og en anden indfaldsvinkel, end han havde dengang.
Hans Engell (KF), 1999-06-17:
Jeg synes, det er en ganske stærk påstand, når hr. Keld Albrechtsen siger, at Folketinget er blevet holdt uden for forsvarspolitikken, også tilbage i tiden, for i betragtning af, at hr. Keld Albrechtsens taler her i Folketinget under endeløse rækker af forespørgselsdebatter fylder flere reolmeter, kan man ikke just sige, at Folketinget er blevet holdt udenfor, eller at hr. Keld Albrechtsen har ladet sig holde udenfor.
Men tilbage til spørgsmålet: Der er indgået et forsvarsforlig, som hr. Søren Søndergaard og andre kan lide eller ikke kan lide, og en del af dette forsvarsforlig er også, at regeringen inddrager og orienterer forsvarsforligspartierne og drøfter forsvarets situation med de partier, som her i Folketingssalen står bag vores NATO-politik, og som stemmer for forsvarsbudgettet i forbindelse med finansloven - som nogle jo stemmer imod - og som dermed er med til at udfylde rammerne for vores deltagelse i NATO og i de fredsstøttende operationer.
Jeg har ikke hørt forsvarsministeren udtale sig på en sådan måde, at dét udelukker en inddragelse af Det Udenrigspolitiske Nævn i forhold til regeringens
forfatningsmæssige forpligtelser
Jeg har heller ikke hørt forsvarsministeren sige, at det afskærer nogen som helst fra at rejse en hvilken som helst debat her i Folketingssalen.
Men jeg har hørt ministeren sige, at det giver regeringen et ansvar for, at de partier, som er med til at finansiere udsendelsen af styrkerne, også er med i rådgivningen, når det gælder deployering, og når det gælder en sammenhæng mellem mål og midler i den forsvarsaftale, der nu løber i 5 år.
Søren Søndergaard (EL), 1999-06-17:
Jeg er sådan set meget tilfreds med forsvarsministerens kritik af det betænkningsbidrag, som er kommet fra bl.a. forsvarsforligspartierne
, men når jeg godt vil blande mig i diskussionen, er det på grund af det, der hedder Vestsahara.
For i forbindelse med udvalgsbehandlingen har der også været lagt op til, at beslutningen om det her måske kunne få konsekvenser med hensyn til udstationering af tropper i Vestsahara, og det er jo klart, at der er noget, der interesserer os, for det er lige præcis en aktion, vi har stemt for.
Derfor vil jeg da bede ministeren om også at bekræfte, at såfremt der skal være en ændring i udstationeringen af tropper i Vestsahara i forhold til det, der blev vedtaget i Folketinget, er det naturligvis noget, der skal forhandles med de partier, som stod bag den beslutning og bar den beslutning igennem Folketinget.
Anders Mølgaard (V), 1999-06-24:
For ca. 10 uger siden gav Venstre sin helhjertede tilslutning
til et dansk bidrag til AFOR-styrken i Albanien. Den 160 mands store spejdereskadron samt forsyningsenheder
har siden begyndelsen af maj været udstationeret i det nordøstlige Albanien for at beskytte nødhjælpsoperationen. Den danske AFOR-styrke har ydet en fortrinlig indsats i en meget sensitiv fase, hvor hundredetusinde flygtede fra barbariske forfølgelser i Kosovo til relativ sikkerhed i Albanien.
Efter den serbiske tilbagetrækning fra Kosovo strømmer flygtningene nu tilbage.
I lyset af den nye udvikling er det både såre logisk og rigtigt af redefinere og udvide mandatet for vort AFOR-bidrag.
Regeringen søger støtte til at udvide opklaringsenhedens operationsområde til også at omfatte Kosovo, så det bliver muligt at eskortere flygtninge tilbage til Kosovo fra Albanien.
Venstre kan fuldt ud tilslutte sig mandatudvidelsen.
Vi har noteret os, at flere lande har afvist anmodning om at deltage i ekskorteringen.
Om det skyldes sikkerhedshensyn kan forsvarsministeren måske i dag løfte sløret for.
I forlængelse af udvidelsen af det geografiske mandat vil det måske også være relevant at se på opgavens tidsprofil
Umiddelbart virker tidsplanen meget stram, måske grænsende til det urealistiske.
Når regeringen alligevel i dag søger mandatet udvidet, så ville det måske være relevant ved samme lejlighed at få lidt mere elastik i operationens tidshorisont.
Kun ca. 18.000-20.000 NATO-soldater er i dag i Kosovo.
Både SACEUR og generel Michael Jackson har gentagne gange appelleret om at speede processen med leveringen af de enkelte nationale bidrag op.
Et bredt flertal her i Folketinget vedtog som bekendt i sidste uge, at Danmark skal bidrage med en bataljon til KFOR, som dog først er på plads optimistisk medio juli eller ultimo juli.
Selv om AFOR-styrken ikke kommer under KFOR-kommando, vil alene opklaringsenhedens blotte tilstedeværelse snart også inde i Kosovo øge NATO's tilstedeværelse her og nu og endda i en meget vigtig og sensitiv fase.
Venstre kan som nævnt støtte forslaget og tilsiger regeringen en hurtig behandling i Folketinget set i lyset af opgavens hastende karakter.