Troels Lund Poulsen (V), 2004-05-27:
Tak for initiativet til denne debat til de partier, der har rejst forespørgslen.
Jeg synes, det er en vigtig forespørgsel, og jeg synes også, det er utrolig vigtigt, vi nu får en debat om det her i det danske Folketing.
Danmarks ønske om en plads i Sikkerhedsrådet ligger i naturlig forlængelse af dansk udenrigspolitik, og forslaget, der blev vedtaget i Folketinget i 2003, bekræfter også nødvendigheden af debatten.
For Venstre er det vigtigt at sige, at vi ønsker, at Danmark aktivt og engageret sætter sit præg på den internationale dagsorden, også i denne sammenhæng.
Styrkelsen af Sikkerhedsrådets rolle på den internationale scene over de senere år har gjort en plads i Sikkerhedsrådet meget attraktiv.
Som bekendt har Danmark jo haft sæde i Sikkerhedsrådet tidligere, i 1953-54, 1967-68 og senest i 1985-86.
I 1985-86 var vi i slutfasen af den kolde krig, men siden da har Sikkerhedsrådets arbejdsvilkår jo ændret sig markant. FN er på mange måder et spejl af det internationale samfund og den virkelighed, som vi lever i, og nogle gange kan spejlet vise et ikke særlig kønt billede. Men det er værd at huske, at det ikke er spejlets skyld.
Den politiske platform for den danske kandidatur vil tage udgangspunkt i Danmarks placering og profil og bidrag til det internationale samarbejde i bred forstand.
Danmark har udvist et stort engagement i FN, hvor bistandsområdet og den aktive deltagelse i krisestyrings- og fredsbevarende operationer især kan fremhæves, men også Danmarks profil på miljø- og menneskerettighedsområdet samt det brede engagement i konfliktløsning og humanitære indsatser vil indgå i billedet.
Venstre lægger vægt på, at Danmark er en engageret deltager i FN's arbejde og er med til at gå foran og præge udviklingen med danske synspunkter og interesser. En lang række internationale begivenheder de seneste år har givet anledning til eftertanke i Danmark
og det internationale samfund
Vi må gøre os klart, at det internationale trusselsbillede er ændret.
Det har været noget af et problem, at FN blev dannet i 1945, dvs. i en tid, hvor det var konflikter mellem stater, vi oplevede.
Denne konflikttype har gennem de seneste år i stigende grad forandret sig til konflikter inden for stater, og heri ligger der en meget stor udfordring for det internationale samfund.
Her har der været mange forskellige udvalgsarbejder i gang, men det er svært at sige, hvornår humanitær intervention vil være og er berettiget, for det vil altid afhænge af de konkrete omstændigheder.
Humanitær intervention er populært sagt et af de sidste værktøjer, man kan hive op af den udenrigs- og sikkerhedspolitiske værktøjskasse, og det er derfor ikke noget redskab, man skal tage let på.
Men på den anden side skal vi også kunne handle, hvis vi i fremtiden konfronteres med overgreb, som vi har været vidne til i Kosovo og Rwanda og også har set i Sudan, selv om meget tyder på, at der nu er indgået en fredsaftale i Sudan.
Danmark bør arbejde for bedre planlægning og for, at gennemførelse af FN-operationer indgår i en større helhed, så FN's indsatser på de humanitære, fredsbevarende og udviklingspolitiske områder så vidt muligt samtænkes og koordineres.
Det er nemlig den sammenhængende indsats, der gør forskellen.
Lad mig til sidst nævne 2015-målene, som blev vedtaget i 2000.
Disse 2015-mål er vigtige for det videre arbejde i FN og vil også være milepæle i Danmarks politiske arbejde.
Danmark har en forpligtelse til at følge dette arbejde tæt, da vi er et af de lande i verden, der målt pr. indbygger giver mest udviklingsbistand, og er blandt de største bidragydere til FN's fonde og programmer.
Denne profil giver os et væsentligt medansvar for at sikre, at arbejdet med fattigdomsbekæmpelse og reformer af FN holdes på sporet.
Lad mig runde af med at sige, at også den reformproces, som er igangsat af FN's generalsekretær, er vigtig at fortsætte.
Det er meget centralt, at FN er en organisation, som ruster sig til også i fremtiden at være beslutningsdygtig og være effektiv.
Taletiden i dag giver mig ikke mulighed for at komme ind på andre områder, selv om de også er vigtige, men generelt set
har jeg fremhævet de områder, som vi i Venstre har en klar interesse i bliver prioriteret højt.
Så skal jeg sige, at det forslag til vedtagelse, der er fremsat af Socialdemokratiet, Venstre, Det Konservative Folkeparti og Det Radikale Venstre, kan Venstre selvfølgelig tilslutte sig.