Kristen Touborg (SF), 1999-02-25:
Hr. Jens Vibjergs spørgsmål om, hvor der udledes mest CO2, fra en 50-personers-bus eller fra en privatbil, behøver jeg vist ikke besvare.
Det er ret indlysende.
Det kan vi ikke.
Jeg har tværtimod sagt, at vi kan ikke få yderkantområderne til at fungere, uden at vi har mulighed for at kunne blive transporteret individuelt.
Det er kun et spørgsmål så om, hvordan vi får reduceret forureningen, samtidig med vi finder en model, og det er jo ikke så enkelt.
Det må vi jo medgive.
Folketinget har vel forsøgt på det i en del år uden at nå så forfærdelig langt, men vi bliver jo nødt til at fortsætte.
Det andet spørgsmål fra hr. Jens Vibjerg: Nej, det kan ikke lade sig gøre at køre med kollektiv trafik fra Bøvlingbjerg og til B & O i Struer, hvis man skal arbejde dér.
Det kan det ikke; det tror jeg
Til hr. Kalnæs, der så siger: Jamen der er en forbedring på vej.
Det håber jeg så sandelig også der er, men der er ikke sket ret meget indtil nu, det må vi jo sige.
Og så forstår jeg stadig væk ikke helt, hvorfor hr. Kalnæs siger, at jeg har oplyst, at bilen skal væk.
Det kan selvfølgelig skyldes, at hr. Kalnæs ikke helt forstår min jyske dialekt, selv om jeg prøver at lave lidt om på den, men ellers hører han ikke efter i hvert fald. De to muligheder er der sådan set kun.
Endelig skal jeg så svare hr. Kirkegaard.
Det er naturligvis på SF's vegne, jeg står her, og det er naturligvis SF's synspunkter, jeg giver udtryk for.
Det er jo for SF ligesom for så mange andre partier meget svært at give et nøjagtigt tal på, hvor det så er, benzinprisen skal ligge. Jeg må desværre skuffe hr. Kirkegaard med, at den fornøjelse får han ikke fra mig her i dag.
Jeg vil godt bemærke, at det er fuldstændig rigtigt, at jeg ændrer mit sprog en lille smule, når jeg står på Folketingets talerstol.
Men det er rigtigt, at i Vestjylland siger jeg motórveje, det gør jeg, og det kan de godt forstå.
Men jeg vil også godt have, at københavnere skal kunne forstå det, og det er altså sådan set grunden til, at jeg ændrer det lidt.
Mit andet spørgsmål var om benzinpriserne.
Er De Konservative enige i, at vi skal have nedbragt CO2-udslippet på trafikområdet?
Hvis man er det, er man også nødt til at iværksætte nogle tiltag.
Jeg tror ikke, at en stigning på benzinprisen alene er vejen frem.
Men jeg vil godt spørge De Konservative: Er vejen frem ikke, at man iværksætter de tiltag, der skal til for at begrænse CO2-udslippet, men at man så samtidig går ind og laver en omlægning af skattesystemet, sådan at udkantsområderne derigennem kan få en kompensation for det problem, man får, hvis der pålægges privatbilismen et større bidrag og nogle større udgifter?
Kristeligt Folkeparti udtrykker ved denne forespørgsel en bekymring for, at der er ved at ske en skævvridning af Danmark, og at det er til ugunst.
SF er helt enig i, at Danmark gerne skulle hænge sammen, og vi mener også, at der på flere områder i en vis grad er taget højde for de forskellige muligheder, regionerne har. Her tænker jeg bl.a. på Vejles udviklingsmidler og støtte til områder, der er helt særlig hårdt trængt.
Imidlertid er vi også helt opmærksomme på, at det ikke er tilstrækkeligt i visse områder.
Her tænker jeg primært på Bornholms og Storstrøms amter.
Her skal der mere til både inden for erhvervs,- arbejdsmarkeds- og undervisningsområdet, hvis disse områder skal have ligestilling i udviklingen.
Det er der overhovedet ingen tvivl om.
Inden for trafikområdet kan jeg se, at der sker en skævvridning.
Der bruges mange ressourcer på kollektiv trafik i hovedstadsområdet.
Det er klart, fordi der bor mange, der bor de fleste mennesker, og trafikken er et stort problem her.
Så det er helt indlysende, at der skal anvendes en hel del ressourcer i hovedstadsområdet.
Men det betyder jo ikke, at man bare skal investere i et hvilket som helst urealistisk projekt som f.eks. minimetroprojektet, som efterhånden er ved at udvikle sig til en ren skandale.
Man bygger på fuldstændig urealistiske budgetter.
Foreløbig er man nået til en fordobling af prisen, og Finansudvalgets formand har udtalt til pressen, har jeg set, at han mener, den oven i købet kan gå hen og blive næsten tredoblet.
Finansieringen, ja, den er jo urealistisk; det ligger i en urealistisk pris på jorden i Ørestaden, som det nok bliver meget svært at afsætte til andre end staten til den pris.
Jeg må sige, at hele projektet forekommer meget primitivt og amatøragtigt, og lignende projekter bør i hvert fald ikke gentages andre steder i landet.
Hvis vi vil undgå, at Jylland skal overdænges med motorveje - og det vil vi - så må den kollektive trafik altså også opprioriteres i yderområderne.
Derfor er jeg jo - det vil jeg godt bemærke i den forbindelse - lidt ked af, at Det Konservative Folkeparti ikke vil prioritere dette område højere, end man har givet udtryk for her.
Det er klart, at grundlaget for udbygningen nødvendigvis må være anderledes her, altså i udkantsområderne, end i hovedstadsområdet, med hensyn til benyttelsesgraden.
Inden for kulturområdet vil jeg godt påpege, at den geografiske fordeling af f.eks. Teaterrådets midler er ret skæv.
Jeg har fået oplyst, at af Teaterrådets midler får de stationære aktiviteter i provinsen kun 11 pct., og det forekommer altså ikke som en helt rimelig fordeling.
Det har bl.a. haft den konsekvens, at så fremragende et projekt som Schaufuss-Balletten i Holstebro går en meget usikker fremtid i møde.
Så vil jeg også godt i lighed med den tidligere ordfører nævne hovedstadsreformen som et regionalt område, der er behov for at se på.
Vi er jo i SF utrolig kede af, at regeringen ikke magter at gå i gang med en hovedstadsreform.
Vi mener, at det såkaldte lille hovedstadsamt skal etableres, så hovedstadsområdet kan blive opbygget på samme måde som resten af landet med en treniveau-styringsform.
Så jeg må sige, at på det her område er det jo så hovedstaden, der er bagud for de andre regioner i områderne, og vi er meget skuffede over, at det ikke er muligt for
regeringen at nå til enighed med sig selv om, hvad man vil
Hvis man endda kunne nå så vidt, at man selv vidste, hvad man ville, så kunne det da være, at der kunne ske noget, men det kan regeringen åbenbart heller ikke finde ud af.
Men vores tro på, at det sker, er jo ikke alt for stor.
Den store løsning med et regionsamt ville jo betyde en yderligere skævvridning af landet, og det mener vi altså ikke ville være en fordel.
Til slut skal jeg sige, at som det fremgår af det, jeg har sagt, mener SF, at det er helt rimeligt, at der tages hensyn til de regionale forskelligheder i lovgivningsarbejdet.