Lise Hækkerup (S), 2003-02-21:
for de besværligheder, der kan være for den, der er anderledes end mængden, idet han i »Den grimme ælling« lader ænderne sige: Han er anderledes, derfor skal han kanøfles.
Men begrebet er stadig sørgeligt aktuelt og ikke blot i eventyrets andedam.
For kanøflet bliver til stadighed de, der på den ene eller anden måde er lidt anderledes.
Det være sig de gamle, de unge, de homoseksuelle, dem med en anden tro, nationalitet, hudfarve, politisk anskuelse, etnisk oprindelse eller et forkert køn.
Og når det handler om arbejdsmarkedets rekruttering af ny arbejdskraft, viser erfaringerne på området, at diskrimination ved jobbesættelser stadig er en reel barriere.
Kan det virkelig være rigtigt, at det at være bøsse kan være til hinder for at få et job i en familiepleje?
Det var situationen for Frank Wolf Henriksen, og tidspunktet er ikke i den grimme lovs tid, men i slutningen af 1990'erne. Kan det virkelig være rigtigt, at det at være stavehandicappet er til hinder for optagelse på Politiskolen?
Og kan det virkelig være rigtigt, at kvinder i den fødedygtige alder har langt vanskeligere ved at få ansættelse end deres mandlige kolleger?
Det er på trods af, at de faglige og sproglige forudsætninger hos indvandrerbefolkningen faktisk er blevet bedre gennem de sidste par år, og at vi samtidig har oplevet højkonjunktur.
Det er en situation, vi naturligvis ikke kan sidde overhørig, og derfor hilser jeg det velkommen, at regeringen vælger at fortsætte det arbejde, der blev startet med lovens oprindelige ordlyd.
Også selv om Venstre og De Konservative i sin tid kategorisk afviste, at der kunne være nogen nytte af lovgivning på det område.
Fristende er det her at citere Venstres ordfører fra dengang.
Han sagde ved tredjebehandlingen: »Vi er i øvrigt ikke enige i, at Danmark ved internationale forpligtelser skulle være forpligtet til lovgivning«.
Men alle har vi jo lov til at blive klogere.
Men lovgives skal der.
For selv om begge direktiver, der behandles i dag, allerede er vedtaget i Europakommissionens antidiskriminationspakke, så indeholder denne jo kun hensigtsmæssige foranstaltninger til bekæmpelse af forskelsbehandling på grund af køn, race eller etnicitet, religion eller tro, handicap, alder eller seksuel orientering.
Men ligesom det oprindelige forslag kan denne opdatering i forhold til gældende direktiver sende et klart signal om, at vi ønsker en holdningsændring rundtomkring på arbejdspladserne.
Vi har brug for, at arbejdsgiverne tager et ansvar for at få integreret alle minoriteter på arbejdsmarkedet, og første skridt på vejen er at sætte en stopper for forskelsbehandlingen.
Det er vigtigt at få sendt et signal om, at arbejdsgiverens fordomme over for forskellige trosopfattelser på ingen måde kan være et legitimt grundlag for at afvise en jobansøger.
På samme måde hilser vi den dobbelte bevisbyrde velkommen.
Vi har den på kønsdiskriminationsområdet, og vi støtter varmt, at den nu også skal gøre sig gældende på arbejdsmarkedsområdet.
Som sagt er det glædeligt, at der endelig nu er bred enighed om, at der skal lovgives i bestræbelserne på at komme forskelsbehandling til livs.
Men når det er sagt, vil jeg gerne gøre det klart, at Socialdemokraterne ønsker en mere ambitiøs ændring end den minimumsimplementering af EU-direktivet, som ministerens forslag lægger op til.
For på trods af forslagets kvaliteter er det skuffende, at man ikke har fundet anledning til at imødekomme ønsket om etableringen af et klageorgan, der kan behandle sager om forskelsbehandling.
Mange diskriminationssager kommer aldrig for en domstol.
Det skyldes, at det for mange mennesker er helt uoverskueligt både økonomisk og administrativt at føre en retssag ved domstolene.
Etableringen af et klageorgan vil utvivlsomt hjælpe på dette problem og dermed sikre, at tanken bag loven føres ud i livet.
Vi ser frem til udvalgsarbejdet, men allerede nu vil jeg spørge ministeren: Hvem har egentlig fagretslig adgang til at klage i dag? Så skal jeg tilføje, at mine synspunkter dækker Det Radikale Venstre, idet hr. Anders Samuelsen ikke kunne være til stede i salen, og de dækker SF, idet hr. Ole Sohn ikke kunne være til stede.