Jes Lunde (SF), 2000-09-07:
Regeringens forslag til finanslov for år 2001 er der jo ikke meget dramatik i, og vi betragter i SF først og fremmest det udspil, regeringen er kommet med, som en udstrakt hånd til forhandling.
Og når regeringen så på sit udspil har afsat 1 mia. kr., som skal disponeres efter forhandling med partierne, betragter vi det egentlig som et positivt tegn på, at regeringen godt ved, at der er andre, der skal have indflydelse på den her finanslov, end regeringen selv.
Og det ser vi som en god og imødekommende strategi fra regeringens side.
Det lover godt for efterårets forløb.
Det vigtigste, man kan sige om det her finanslovforlig, som regeringen lægger op til, er sådan set, at der mangler en del ting.
Det er ikke, fordi der er de alvorlige problemer i regeringens udspil som sådan - der er nogle, det skal jeg vende tilbage til - men problemet er først og fremmest, at der mangler noget.
Derfor vil jeg fortælle lidt om, hvad det er for nogle ting, vi i SF synes det er helt centralt at få ind i en aftale, hvad der er en forudsætning for at lave en aftale med os, og det følger under overskrifterne: Plads for alle.
Velfærd for alle.
Miljø for alle.
Et vigtigt kendetegn for et velfærdssamfund er, at det giver plads for alle, at der er gode muligheder for arbejde og uddannelse til alle, der kan og vil.
Sådan er det ikke i Danmark på alle punkter.
Der er gjort nogle meget store fremskridt i at nedbringe arbejdsløsheden i de år, der går forud for i dag, men selv om det er gået godt på mange punkter, bl.a. i kraft af nogle af de aftaler, vi har været med til at lave, ja, så er der altså stadig væk også væsentlige problemer.
Der er stadig væk en stor arbejdsløshed, og der er stadig væk en urimelig behandling af mange arbejdsløse.
I de senere år er der blevet lukket stadig flere muligheder for, at de arbejdsløse kan komme i gang med en uddannelse, mens den statslige og kommunale systemtænkning har taget over med en kursus- og projektfabrik, hvor ledige sendes i aktivering uden synderlig hensyntagen til, om det giver den enkelte et bedre fremtidsperspektiv, og det skal vi have lavet om på.
Vi må simpelt hen væk fra den firkantede systemtænkning, som præger den offentlige arbejdsmarkedspolitik.
Vi må kunne forlange en meget større kvalitet, og vi må kunne forlange, at de hensigtserklæringer, som man har vedtaget igennem de sidste mange år, om, at det skulle være individuelle handlingsplaner, nu også bliver til virkelighed.
Og for os at se er den mest nærliggende måde at gøre det til virkelighed på at styrke de arbejdsløses retsstilling, sådan at de selv får en større indflydelse, så de har ret til en dialog, når der skal laves handlingsplaner for dem, at man så faktisk snakker med dem, før Arbejdsformidlingen går ud og køber en stabel kurser, hvor de så står med en masse tomme pladser, som ledige partout skal presses ind på, uden at man bekymrer sig om, hvorvidt det kan bruges til noget eller ej.
Den aftale, vi indgik med regeringen sidste år om at give et tilskud på 100.000 kr. om året til at ansætte ledige over 48 år i servicejob i stat, amter og kommuner, skal ses efter i sømmene, for det har jo vist sig, at der ikke er blevet etableret nær så mange stillinger, som vi i fællesskab håbede på.
Vi skal have set på, hvad det er, der går galt i samspillet mellem AF, kommunerne og staten.
Og vi skal have set på, om en af forklaringerne måske kunne være, at man benytter sig for lidt af a-kassernes medvirken, a-kasserne, som jo ofte kender deres medlemmer væsentlig bedre, end de offentlige systemer gør. Vi skal også have åbnet for, at kontanthjælpsmodtagere kan blive ansat i den her type stillinger.
Vi skal sørge for, at servicejob også kan bruges inden for selvejende institutioner.
Vi skal have udbredt feltet, for vi mener stadig væk i SF, at det er en rigtig strategi, vi er gået i gang med her.
Det at bruge nogle af de midler, vi ellers bruger passivt på at give til dagpenge, på faktisk at få etableret nogle job og så gøre det målrettet for nogle af de grupper, som har svært ved at komme ind på arbejdsmarkedet igen, i det her tilfælde på grund af aldersdiskriminiation, ja, det er en vigtig strategi at forfølge, hvis vi skal mindske antallet af langtidsledige i vores samfund.
Når vi ser på uddannelsesmulighederne, er det bl.a. centralt, at adgangen til at blive voksenlærling bliver bedre, også i forhold til den offentlige sektor, hvor manglende bevillinger i dag ofte spærrer for en fornuftig og nødvendig opkvalificering af ufaglærte.
Mange velfungerende daghøjskoler lukkes også i de her måneder, samtidig med at mange arbejdsløse og bistandsklienter ikke kan komme
i gang med det daghøjskoleforløb, som måske kunne bringe dem videre i livet, i gang med et arbejde, en uddannelse eller en personlig afklaring af, hvad der skal til for at fjerne de stopklodser, som livet har anbragt foran fødderne på én
Et alt for stift og firkantet kvotesystem betyder, at formentlig kun omkring 70 pct. af den samlede statslige kvote, der er på området, forventes at blive udnyttet i år, samtidig med at mange går forgæves med deres uddannelsesønske.
Paradokset må fjernes så hurtigt som muligt gennem en grundlæggende revision af regelsættet; ellers dør endnu flere skoler, og vigtige uddannelsmuligheder forsvinder.
Og daghøjskolerne må samtidig optages på positivlisten
over muligheder for selvvalgt uddannelse i dagpengeperioden.
Der er ikke nogen mening i, at folk skal gå arbejdsløse i et langt, langt stykke tid, før man kan komme i gang med et uddannelsesforløb.
Jo tidligere, vi gør indsatsen, og jo mere målrettet, vi gør indsatsen på noget, som den enkelte ledige selv tror på, selv er motiveret for, jo større succes får vi.
Egentlig er der ikke nogen overraskende ting i det her.
Er man derimod sendt hen til en uddannelse, som man bare er blevet proppet hen på uden selv at have lyst til det, ja, så er der stor risiko for, at man bliver ringe, ikke får
særlig meget ud af det, fordi man ikke er motiveret for at kaste sig over det, og så får man måske heller ikke engang arbejde i den anden ende.
Så derfor er det helt oplagt for os at lægge meget mere vægt på den enkeltes egen motivation.
Jeg tænker på gadebørn, hjemløse og mennesker med massive misbrugsproblemer.
Der er brug for en forstærket indsats imod diskrimination og for en bedre integration gennem etnisk ligestilling på arbejdsmarkedet.
Velfærd for alle betyder også, at vi må have lukket de huller, der eksisterer i det sociale sikkerhedsnet.
Det kan f.eks. være mennesker, som er for syge til at gå på arbejde, for langvarigt syge til at få sygedagpenge og for lidt syge til at få tilkendt en førtidspension.
De risikerer i dag at falde i et forsørgelsesmæssigt hul, og det kan vi selvfølgelig ikke have.
er i det sociale sikkerhedsnet, og have lappet dér, hvor der skal lapning til. SF deltager i øjeblikket i en lang række af forhandlingsmøder om et nyt og bedre førtidspensionssystem, og det forventer vi os meget af.
Vi tror, det bliver en reform, der både giver bedre retssikkerhed og gennemskuelighed og også bedre muligheder for at udnytte den enkeltes muligheder, så de, der ønsker det, kan blive ved med at deltage aktivt i samfunds- og arbejdslivet i det omfang, de nu magter.
Reformen kommer efter alt at dømme kun til at gælde for nye førtidspensionister, og derfor er der et hængeparti for at skabe nogle forbedringer også for dem, der er på førtidspension i dag.
Og dér ønsker vi at få løftet indkomsten for dem, der i dag må leve på den laveste sats.
På ældreområdet har der i de seneste år vist sig en række problemer med kvaliteten i omsorgen for dem, der er helt afhængige af samfundets hjælp.
Hjemmehjælpen er tit blevet kritiseret, og på det seneste er også kvaliteten på landets plejehjem føjet til med mange eksempler på omsorgssvigt, og det kan vi simpelt hen ikke være bekendt i så rigt et samfund som det danske.
Vi må sørge for at få ansat de mennesker, der skal til for at få løftet opgaverne forsvarligt.
Samtidig ønsker SF en større åbenhed og demokratisering.
Vi foreslår, at repræsentanter for de pårørende og de ansatte indgår i en bestyrelse på det enkelte plejehjem, så man i samarbejde med ledelsen kan få skabt gode og velfungerende plejehjem til gavn for alle parter.
Det er simpelt hen helt uholdbart, at man skal vente i årevis på at få en egnet ældrebolig.
Når det gælder de økonomiske forhold for ældre, har SF sat fokus på de økonomisk dårligst stillede, og her vil vi i forhandlingerne stille krav om forbedringer, bl.a. gennem ændring af de medicintilskudsregler, som har været et hårdt slag for mange ældre med helt små indkomster.
På børneområdet finder vi det oplagt at få lovfæstet en børnepasningsgaranti, bedre barselorlov til fædre og en forhøjet SU til studerende med børn, som jo har meget lidt at leve af.
I sundhedspolitikken har samfundet det grundlæggende problem, at efterspørgslen principielt er umættelig, og det giver en svær opgave med hele tiden at prioritere.
SF har støttet indsatsen for at få nedbragt ventelisterne, senest med sidste års finanslovaftale, hvor der blev bevilget 495 mio. kr. til en styrket indsats på kræftområdet i perioden 2000-2002.
Og til det her års finanslovaftale ønsker vi især at satse på det forebyggende arbejde i folkesundhedsprogrammet og gennem et bedre arbejdsmiljø, så vi i livsstilen og i arbejdslivet gør mere for at undgå at producere syge.
Også den sundhedsmæssige sammenhæng med det ydre miljø ønsker vi at sætte øget fokus på.
I uddannelsespolitikken vil vi bl.a. sætte fokus på en flerårsaftale for de videregående uddannelser, som kan mindske budgetusikkerheden og give bedre betingelser for at fortsætte den vigtige satsning på at give vores unge de stærkest mulige forudsætninger i vidensamfundet.
Miljøpolitikken er som altid en helt central faktor for SF, når vi skal lave en aftale om finansloven.
Vi ønsker at satse kraftigere på økologi og vedvarende energi, og vi vil sætte fingeren på de ømme punkter dér, hvor udviklingen langt fra af sig selv sørger for bæredygtighed.
Det går stadig væk galt med drivhuseffekten, hvor vi i Danmark har mere end svært ved at tøjle især trafikkens CO2-udslip.
Meget tyder på, at vi har brug for et nyt værktøj, og der vil SF gerne pege på roadpricing, fordi det giver en mulighed for at gøre bilkørsel dyrere dér, hvor der er en velfungerende kollektiv trafik, uden at vi behøver at gøre det dyrere for slagteriarbejderen i Ringkjøbing Amt at køre i bil til arbejdet et sted, hvor der vitterligt ikke er andre muligheder.
På kemikalieområdet er der også behov for en mere markeret indsats både herhjemme og internationalt.
Vi oversvømmes stadig væk af uhyrlige mængder nye stoffer.
Det stiger mere og mere, ikke mindst i vores fødevarer.
Der er brug for en skrappere forbudskurs og også gerne for heftigere afgifter dér, hvor vi ikke kan gå forbudsvejen.
Miljø for alle betyder for SF også at give befolkningen bedre adgang til gode naturoplevelser.
Den vedtagne målsætning om at fordoble Danmarks skovareal i løbet af 100 år bliver ikke opfyldt med de bevillinger, der er afsat på finansloven i øjeblikket til skovrejsning.
Der må ganske enkelt en hel del mere til.
Tilsvarende ligger der i Miljøministeriets skuffer og skabe masser af grydeklare forslag til god naturgenopretning, hvor kun de nødvendige bevillinger mangler.
I samme boldgade kan det jo undre, hvorfor regeringen vil sløjfe støtten til læplantning i det åbne land.
Den slags tiltag er der jo både mange miljøgevinster og god beskæftigelse i, og i den samme boldgade ønsker SF at sikre fortsatte bevillinger til den grønne jobpulje, som netop i en uafhængig vurdering har fået ros for at skabe nye faste stillinger, samtidig med at der løses væsentlige miljøopgaver.
Når SF ser på det samlede resultat af finanslovforhandlingerne, er det vigtigt for os, at der er tydelige sociale fremskridt, forbedringer for miljøet og en fremtidssikring af et godt samfund inden for uddannelse, kultur m.v.
I boligpolitikken er der også brug for at fortsætte arbejdet med kvarterløft, så vi hæver kvaliteten i belastede boligområder, og der er brug for et større alment boligbyggeri og byggeri af ungdomsboliger.
Vi er enige med regeringen i den overordnede økonomiske linje og er også parat til at redde økonomien for eftervirkningerne af den kommende folkeafstemning
, uanset om befolkningen siger ja eller nej.
I begge situationer kan vi jo risikere et forløb, der kalder på en forstærket opmærksomhed.
Tilhængerne af et ja har så rigeligt beskrevet det i tilfælde af et nej.
Lad mig så bare tilføje, at ved et ja kan man jo også risikere noget, man kan risikere en overoptimisme på Børsen, som trækker en overophedning af økonomien med sig, som der slet ikke er plads til, og så kan dét give et behov for et økonomisk indgreb.
Tiden vil vise, om den situation opstår, men vi er i hvert fald i SF under alle omstændigheder klar til at vise rettidig omhu i den økonomiske politik.
SF er også som tidligere fuldt ud indstillet på at finansiere vores forslag, ligesom vi er åbne over for at se på de fleste af regeringens forslag.
Jeg bør for en sikkerheds skyld nævne, at vi i SF stadig væk mener, at det er en forkert strategi for Europa at gå ind
i konkurrerende skattenedsættelser.
Regeringen vil i år gerne sætte selskabsskatten ned fra 32 til 30 pct., men for os virker det altså ganske meningsløst at lægge sig i spidsen for skattenedsættelser i EU, hvor den gennemsnitlige selskabsskat er på 35,4 pct.
Vi risikerer at medvirke til at undergrave finansieringen af velfærdssamfundet.
Regeringen burde derfor i stedet for satse hårdt på at få indført bindende fælles mindstenormer for beskatningen i EU, det vil der være langt mere perspektiv i. Tilsvarende er vi meget interesserede i en aktiv og fremtidsorienteret erhvervspolitik under de overskrifter, der ligger i regeringens planer med dk21-programmet.
Vi vil i den sammenhæng gerne tilføje et nyt perspektiv, nemlig medarbejdereje, som det er på tide at få åbnet større muligheder for, f.eks. i forbindelse med generationsskifte.
Vores forslag på det her felt og på mange andre felter er alle velkomne til at læse meget mere om på www.sf.dk. SF ser frem til at komme i gang med forhandlingerne, når vi er på den anden side af folkeafstemningen.
Vi har allerede hørt nok om Venstres og De Konservatives forslag til, at det er svært at forestille sig, at regeringen kan få ret meget ud af at forhandle til den side.
SF er parat til at indgå en aftale med regeringen om den samlede finanslov for år 2001 med skiftende konstellationer af andre partier, som gerne vil være med.
Det håber vi, det forventer vi, og hvis det lykkes i et godt omfang, kan det også ende med, at vi kan stemme for finansloven ved tredjebehandlingen.