Pernille Blach Hansen (S), 2002-11-22:
Vi har også været meget berørt over det meget omfattende iltsvind, der har været i de danske indre farvande - det mest omfattende siden starten af 1980'erne har vi jo set i år.
Det har berørt hele landet dybt: Limfjorden, Århusbugten, farvandet nord for Fyn, det sydfynske øhav osv., osv. Det er klart, at det, der jo må være målet med en vandmiljøplan og også med en debat om vandmiljøplanen er at forsøge at få mindsket de danske farvandes sårbarhed over for de situationer, hvor der kan opstå iltsvind.
Det er i hvert fald det, vi er meget optaget af.
Her synes vi, landbruget står helt centralt, fordi det står for, som jeg tidligere har nævnt i dag, 80 pct. af udledningen til fjordene og de kystnære områder, når vi taler om kvælstof.
Der er en anden diskussion, som vi også synes er vigtig, nemlig diskussionen om de sårbare naturtyper.
De forarmes jo dag for dag, som vi tidligere i dag har beskrevet det.
Derfor har vi i Socialdemokratiet nogle ønsker og nogle mål, vi tager med ind i Vandmiljøplan III-forhandlingerne. Vi har gjort noget, vi er nået langt, men vi skal længere.
Det er ikke et udtryk for, at vi ikke respekterer det arbejde, der er igangsat, tværtimod.
Men det er et udtryk for, at vi har nogle holdninger, og modsat Venstre tør vi også godt stå ved dem.
Det handler om at sikre, at udledningen af kvælstof og fosfor ikke er større, end naturen kan tåle.
Samtidig mener vi også, det er vigtigt, at vi udvider diskussionen, så vi ikke kun snakker kvælstof, men at vi også kommer til at snakke fosfor, for når vi ser på miljøet i f.eks. de danske søer, er fosforniveauet jo helt centralt.
Som det er blevet nævnt tidligere i debatten i dag, har vi fået nogle nye tal for, hvor meget kvælstof der er i det danske miljø, og de går så tilbage til 1987, da vi fik den første vandmiljøplan.
De tal viser, at der i dag er og dengang også var mere kvælstof og en større kvælstofbelastning af naturen, end vi havde regnet med i de to vandmiljøplaner, vi har lavet.
Det giver i hvert fald for os to konklusioner: Den første er selvfølgelig, som også ministeren sagde, at man bør tage udgangspunkt i de nye tal i den kommende debat.
Det er vi helt enige i.
Den anden er, at det også giver anledning til, at vi er nødt til at opstille nogle nye mål for at få nedbragt kvælstofbelastningen, fordi kvælstofbelastningen i dag faktuelt er højere, end vi hele tiden havde regnet med.
Det sidste, vi går til forhandling med, er et ønske om også at inkludere nogle nye instrumenter, og vi er meget positive over for økonomiske instrumenter, heriblandt en kvælstofafgift, som jo også er noget af det, en af arbejdsgrupperne skal kigge på.
Vi synes dog også, det er vigtigt at sige, at der ikke kun skal være en generel regulering.
Derfor vil vi gerne kigge på, om hvert landbrug fremover skal miljøgodkendes individuelt, så man særligt kan tage hensyn til de sårbare naturtyper, der er i omegnen.
Vi ved jo godt, den danske natur er forskellig, og rundtomkring har man forskellige problemer.
Så kort sagt: Vi går ind for en bred debat om vandmiljøplanen, som både omhandler generelle virkemidler og konkrete virkemidler i den aktuelle situation.
Vi kan desværre ikke støtte Enhedslistens forslag til vedtagelse, da vi som sagt indgår i vandmiljøplanpartierne og dér har sat et arbejde i gang, som vi selvfølgelig også vil afvente enden på.
Men vi har nogle mål og nogle forhandlingspositioner, vi selvfølgelig også går til forhandlinger med.