runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Peter Skaarup (DF), 2004-11-24:
»Hvad har ministeren foretaget sig som følge af Hizb-ut-Tahrirs opfordring til muslimer om at gå i hellig krig i Irak og om at »udslette jeres regenter, hvis de står i vejen for jer«?«
Skriftlig begrundelse
Ministeren har som bekendt tidligere valgt absolut ingenting at foretage sig som følge af Hizbut-Tahrirs berygtede løbeseddel med opfordringen til at dræbe jøder »hvor I end finder dem«, med den begrundelse, at Rigsadvokaten ikke mente at kunne bevise, at Hizb-ut-Tahrirs formål er ulovligt.
Dette til trods for, at Hizb-utTahrir er forbudt i Tyskland og i Sverige, hvor den anses for en terroristorganisation.
Nu er denne organisation igen på spil med løbesedler, omdelt i København, som på dansk opfordrer muslimer til at rejse til Irak og kæmpe i hellig krig mod amerikanerne.
Denne opfordring ligner til forveksling udtalelserne for nylig af Slimane Hadj Abderrahmane, der udtalte, at drab på statsministeren og forsvarsministeren vil være legitimt – også en sag, hvor justitsministeren ikke har bedt Rigsadvokaten om at tage skridt til tiltalerejsning mod den pågældende.
Vi har for nylig haft en Aktuel Debat i Folketinget, hvor der blev fremhævet en lang række eksempler på, at justitsministeren lader anklagemyndigheden køre sit helt eget løb, der tilsyneladende går ud på, at alt accepteres, ingen, der har forbindelse til terrornetværk, må generes ved at blive stillet til ansvar under en straffesag.
Justitsministeren er den øverste myndighed for politi og anklagemyndighed, og der opfordres til, at ministeren nu giver klar besked til sin rigsadvokat om, at der skal rejses tiltale efter straffeloven.
Carsten Hansen (S), 2004-11-24:
»Hvad er forklaringen på, at de aktuelle praktikpladstal ikke er lagt ud på Undervisningsministeriets hjemmeside, når man plejer at kunne følge disse tal måned for måned?«
Skriftlig begrundelse
Det er særdeles vigtigt løbende at kunne følge udviklingen i praktikpladstallene for at sikre, at alle unge får en praktikplads, og man kunne konstatere, at før sommerferien var ministeren ude at kommentere tal for praktikpladssituationen, før de var kommet på hjemmesiden.
Holger K. Nielsen (SF), 2004-11-24:
Det sidste er jeg fuldstændig enig i, og jeg er også fuldstændig enig i, at det her da ikke kun handler om normeringer.
O.k., det er mange andre ting.
Men det er, som om regeringen sådan fortsat kører med de luftige målsætninger og ikke vil erkende, at det her også handler om ressourcer, det handler også om normeringer, det handler også om efteruddannelse, det handler også om fysiske rammer, om plads til børnene, om at der er en hverdag, der kan hænge sammen for dem.
Det handler det også om.
Det er derfor, jeg synes, at regeringen ved arrogant at afvise de problemstillinger, den her debatgruppe kommer frem med, i virkeligheden kommer til at sige: Vi vil ikke gøre noget ved det reelt.
Men jeg synes virkeligheden er, at det er vi jo opmærksomme på herinde, og derfor er vi i fuld sving med at prøve at gøre noget ved det.
Der er mange kommuner, der faktisk også har grebet det her utrolig flot an ved at sige, at i de områder/kvarterer i kommunen, hvor der er særligt hårdt belastede børn, giver man nogle ekstra penge til ekstra normeringer for at prøve at tage hånd om det.
Vi har jo altså også et godt system, hvor det er muligt at få en støttepædagog på og andet, når det er nødvendigt.
Derfor siger jeg bare, at jeg ikke kan genkende den beskrivelse, som debatgruppen giver udtryk for, når de taler om »rå pasning«, ren opbevaring.
Der foregår et flot stykke arbejde hver eneste dag, ellers ville vi jo heller ikke aflevere vores børn der.
Jeg ville da ikke aflevere mit barn til noget, der skulle være »rå pasning«.
Carsten Hansen (S), 2004-11-24:
Vi har set en minister, der har været ude at juble.
Jeg sidder her med ministerens pressemeddelelse fra den 25. august om faldet i antallet af skolepraktikpladser.
Jeg har set, hvordan ministeren før sommerferien og lige efter var ude med tallene, og så viser det sig, at de sidste 3 måneder har man ikke kunnet finde ud af tallene for antallet af skolepraktikpladser på de tekniske skoler.
Derfor er det interessant at høre, hvad begrundelsen har været.
Nu har jeg lige i dag modtaget et skriftligt svar fra ministeren, der var lidt bredere formuleret, i samme anledning.
Så det er interessant at høre om.
Det andet er, at når man ser på de meget ambitiøse målsætninger, som forligspartierne bag elevaftalen har lagt op, så må vi sige, at 479 ordinære skolepraktikpladser ekstra ikke er meget i forhold til en tilgang på næsten 4.000 elever.
Det er derfor interessant at få oplyst de her tal.
Det er underligt, at vi skal læse ministerens partifælles svar for overhovedet at blive klogere på tallene, og er ministeren ikke enig i, at det har været et problem, når man er inde i en så kritisk fase omkring en ny erhvervsuddannelsesaftale, at man overhovedet ikke kan finde tallene?
Man kunne jo, hvis man havde ond vilje, og det har jeg jo slet ikke, mistænke ministeriet for at ville holde noget skjult.
Af svaret på spørgsmålet fra fru Tina Nedergaard fremgår det, at der er 479 ordinære uddannelsesaftaler.
Den 25. august udtaler undervisningsministeren i en pressemeddelelse, at hun regner med, at der bliver 2.000 flere praktikaftaler i 2004.
Jeg vil godt høre, hvordan de tal stemmer overens med det skriftlige svar, jeg har fået i dag, hvor ministeren siger, at der er 1.000 ekstra pladser?
Hvordan hænger de tal sammen?
Kunne ministeren ikke give en fornuftig forklaring på det, for det er svært i ministerens statistikroderi at få hoved og hale på det?
Fakta er jo, at der kun er lavet en fjerdedel af de aftaler, som ministeren ønskede sig ved aftalens indgåelse.
Ulla Tørnæs (V), 2004-11-24:
Jeg medgiver, at det altid er vanskeligt i en omlægningsfase at holde styr på de konkrete tal.
Men hr. Carsten Hansen har jo, som hr. Carsten Hansen netop selv har gjort opmærksom på, i dag – forstår jeg – fået svar med hensyn til den aktuelle situation, altså svar på, hvordan det forholder sig.
Det forholder sig sådan, som hr. Carsten Hansen selv er inde på, at der rent faktisk på nuværende tidspunkt er oprettet 1.000 flere uddannelsespladser, end der var på samme tidspunkt sidste år.
Det vil sige, at der er sket en meget markant stigning i antallet af indgåede uddannelsesaftaler.
Jeg synes, nu hvor hr. Carsten Hansen understreger, at hr. Carsten Hansen ikke er i ond tro, at hr. Carsten Hansen bør anerkende, at de incitamenter, som blev skabt med den aftale, som regeringen indgik med Det Radikale Venstre og Dansk Folkeparti, har haft en positiv effekt til gavn og glæde for de unge mennesker, som gerne vil gennemføre en erhvervsuddannelse i en virksomhed.
Carsten Hansen (S), 2004-11-24:
Jeg håber, at ministeren står ved det tal i det svar, hun har givet.
Det vil sige, at ministeren er oppe på en fjerdedel af det måltal, som ministeren selv i august måned regnede med at nå i 2004.
Hvordan hænger det sammen?
Det er sådan, at vi løbende får tal ind fra de tekniske skoler.
I Politiken i dag kan vi læse, at på TEC, den største tekniske skole i Danmark, er der altså 700 elever uden en praktikplads.
De er i frit fald, siger lederen af institutionen.
I Odense er det 240 elever, og sådan kunne jeg blive ved landet over.
Er det tilfredsstillende for ministeren med 479 ekstra pladser i forhold til en målsætning på 2.000, som i øvrigt ikke en gang dækker tilgangen af elever til skolepraktikken?
Ulla Tørnæs (V), 2004-11-24:
Det, hr. Carsten Hansen her sluttede af med, er fuldstændig korrekt.
Vi har lavet en målsætning om, at vi ønsker, at der bliver oprettet 2.000 flere uddannelsespladser, og vi er godt på vej, for vi har, som hr. Carsten Hansen selv var inde på, allerede på nuværende tidspunkt 1.000 flere uddannelsesaftaler end vi havde på samme tidspunkt sidste år.
I de 479, som er nævnt i svaret til fru Tina Nedergaard, er der ikke medtaget flekskombinationsaftalerne, restuddannelsesaftalerne, men man er selvfølgelig nødt til at se på alle de incitamenter, som er en del af den aftale, som blev indgået sidste år med Dansk Folkeparti og Det Radikale Venstre.
For at kunne drage den konklusion, som hr. Carsten Hansen forsøgsvis forsøger, er man selvfølgelig nødt til at tage højde for alle incitamenterne, før man, som hr. Carsten Hansen forsøger det, at drage en konklusion.
Det er vigtigt for mig at understrege, at formålet med aftalen er at sikre, at endnu flere unge får mulighed for at gennemføre en erhvervsuddannelse i en virksomhed frem for i skolepraktik med, som vi alle er klar over, udsigt til lavere beskæftigelse, end hvis de havde gennemført en erhvervsuddannelse i en virksomhed.
Pernille Blach Hansen (S), 2004-11-24:
Jeg vil bare gerne lige sikre mig, at ministeren vil bekræfte, at det, der er sket i år, er, at der er indgået 479 ekstraordinære uddannelsesaftaler, altså 479 rigtige, om man så må sige, aftaler om praktikpladser.
Vi er bekymret over, at så mange falder fra, og vi er bekymret over, at en stor del af frafaldet sker, fordi der mangler praktikpladser på erhvervsuddannelserne.
Det problem vokser pr. 1. januar, fordi regeringen har besluttet stort set at afskaffe skolepraktikken, og det er netop derfor, vi spørger i dag.
Ministeren forsøger så at være lidt glad, og jeg synes, det er fint, at der er kommet lidt flere aftaler, men vi ved, at der er over 12.000, der mangler en praktikplads.
Kan ministeren ikke bekræfte, at det, der er sket i det her år, er, at antallet af almindelige praktikpladser, ordinære uddannelsesaftaler, kun er steget med 479?
For det synes jeg sætter tingene lidt i relief.
Ulla Tørnæs (V), 2004-11-24:
Jeg vil gerne understrege, at vi har en målsætning om, at vi får oprettet 2.000 flere uddannelsesaftaler, og som jeg var inde på før, er vi faktisk godt på vej.
De 479 pladser dækker ikke det fulde antal uddannelsesaftaler, som er lavet, fordi der også er lavet restuddannelsesaftaler.
De tæller jo også, da det er en del af de incitamenter, som skulle medvirke til, at vi nåede vores måltal på 2.000.
Jeg synes ikke, at hverken fru Pernille Blach Hansen eller hr. Carsten Hansen kan tillade sig at nedgøre, at der altså er over 500 unge mennesker, som har fået en uddannelsesaftale med en virksomhed, desuagtet at det er en restuddannelsesaftale.
Det er jo ikke det, der er det afgørende.
Det afgørende for mig er, at de unge kommer ud i en virksomhed.
Der er sådan set en god forklaring på, at der først den 17. november i år blev offentliggjort praktikpladstal for juli, august og september måned.
Forklaringen er den enkle, at praktikpladsstatistikken er under omlægning.
Omlægningen er gennemført således, at alle relevante parter er blevet inddraget.
Det gælder f.eks. DA, LO, skolernes ledelser samt de faglige udvalg.
Målsætningen med omlægningen er, at praktikpladsstatistikken skal indeholde mere retvisende og gennemskuelige tal.
Statistikken skal derved blive et bedre redskab for den løbende overvågning af udviklingen på praktikpladsområdet og give et bedre grundlag for skolerne, de faglige udvalgs og de lokale uddannelsesudvalgs praktikpladsskabende arbejde.
Omlægningen af praktikpladsstatistikken er omfattende og pågår stadig, men jeg forventer, at arbejdet med statistikken nu igen er inde i en fase, hvor ministeriet måned for måned kan offentliggøre praktikpladstallene.
Det er selvfølgelig vigtigt at kunne følge udviklingen, og praktikpladsstatistikken er et centralt redskab for alle med interesse eller opgaver inden for erhvervsuddannelserne.
Jørn Jespersen (SF), 2004-11-24:
Det er rigtigt, at afgiftslettelsen på den svovlfattige benzin kommer 4 år før, vi havde pligt til det, og det synes jeg er godt.
Men når jeg spørger til, hvilke specielle områder miljøministeren selv vil fremhæve på finansloven, ligger der i det, at jeg meget gerne vil se nogle resultater af de forventninger, der har været til miljøministerens indsats, og som ikke mindst kom til udtryk i Berlingske Tidende den 9. september.
Det eneste, der er nævnt, er Kærgaard Plantage, hvor der står i finanslovaftalen, at hvis der viser sig en løsning, vil parterne se positivt på den og bidrage til løsningen af problemet.
O.k., man kan diskutere, om det er en meget stor sag eller en relativt lille sag, men der står helt præcist, at det er det, man vil gøre.
Men andre ting kan ministeren altså ikke fremhæve.
Det synes jeg ikke er særlig meget udtryk for grønne ambitioner, som man havde stillet forventninger til miljøministeren om.
Connie Hedegaard (KF), 2004-11-24:
Det er ikke korrekt, at der ikke er noget om en indsats mod kemikalier.
Det er der faktisk, og i 2005 er der afsat lige så mange ressourcer, bl.a. takket være virksomhedsordninger osv., som der var, da den regering, som hr. Jørn Jespersen hellere vil have, havde magten.
Vi har også lavet en aftale om Rentolin, hvor hr. Jørn Jespersens eget parti er med, og så sent som i dag har vi opnået enighed om et kemikalie- og duftcenter, hvor hr. Jørn Jespersens eget parti også er med, så der er sådan set sket ting og sager, der kan fremhæves.
Men jeg har hele tiden sagt, at de meget store reformer og initiativer er det ikke muligt at komme med, når man først kommer med, efter at regeringen har fremsat sit finanslovforslag.
Så er man en del af et kollektiv, så kan man ikke komme med ændringer til finanslovforslaget, for det ville altså fordre en ny regering og ikke bare en ny miljøminister.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2004-11-24:
»Hvad har ministeren tænkt sig at gøre ved, at det nu viser sig, at kommunerne på landzoneområdet netop giver en række tilladelser til udvidelser, nybyggeri osv., som amterne førhen af hensyn til helhedsbetragtninger og natur- og miljøhensyn ikke gav lov til?«
Skriftlig begrundelse
I 2001 gav Fyns amt afslag på 36 pct. af sagerne om byggeri i naturen.
I 2003, efter at landzonekompetencen er overgået til kommunerne, blev der kun givet afslag i 5 pct. af sagerne.
Connie Hedegaard (KF), 2004-11-24:
I spørgsmålet bliver der refereret til nogle tal fra Fyns Amt, men jeg er simpelt hen ikke helt klar over, hvad det er for nogle tal, fru Elsebeth Gerner Nielsen begrunder spørgsmålet med.
Miljøministeriet har indhentet oplysninger fra Fyns Amt, amtet har udarbejdet en intern statistik
over landzoneafgørelser, og ud fra den kan man ikke uddrage de konklusioner og procenttal, som er fremhævet i begrundelsen for spørgsmålet.
Jeg kan tilføje, at ikke alene blev landzonekompetencen overført til kommunerne i 2002.
Landzonereglerne blev også ændret, så færre forhold kræver en landzonetilladelse.
F.eks. skulle amterne som udgangspunkt sige nej til bolig nr. 2 på landbrugsejendomme.
Det skal kommunerne ikke, og man kan derfor ikke generelt sammenligne amternes afslagsprocent i landzonesager med kommunernes afslagsprocent.
Da landzonereglerne blev ændret i 2002, besluttede regeringen, at virkningen af de nye regler skulle undersøges, og derfor sidder amternes og kommunernes forskningsinstitut, AKF, for tiden og foretager denne undersøgelse.
I undersøgelsen bliver alle kommuner bedt om at give relevante oplysninger, og i undersøgelsen indgår også en vurdering af de sager, som påklages til Naturklagenævnet.
Jeg forventer, at undersøgelsen vil være afsluttet i begyndelsen af 2005, og herefter vil jeg redegøre for undersøgelsen over for Miljø- og Planlægningsudvalget.
Når jeg kender resultatet af undersøgelsen, vil jeg også overveje, om det giver anledning til at præcisere planlovens regler om landzoneadministration.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2004-11-24:
Det er ikke, fordi jeg ønsker at gøre det til en stor diskussion om tal, men jeg tror, der er generel enighed i hele Danmark om, at efter at landzonekompetencen er overgået til kommunerne, er der blevet givet mange flere tilladelser til byggeri i det åbne land, end der er gjort tidligere, og det skal oven i købet sammenholdes med, at som miljøministeren gør opmærksom på, er der en række byggerier, som overhovedet ikke skal have landzonetilladelse i dag.
Med andre ord er konsekvensen altså mere byggeri i det åbne land.
I dag er det heldigvis stadig sådan, at hvis en kommune f.eks. giver en landzonetilladelse, og amtet synes, at det er forkert, den er blevet givet, indanker amtet sagen til Naturklagenævnet, og i den sammenhæng kunne jeg godt tænke mig at vide: Hvad skal der ske, når strukturreformen er gennemført?
Hvem skal så anke de afgørelser, som kommunerne tager på landzoneområdet?
Connie Hedegaard (KF), 2004-11-24:
Det minder meget om den diskussion, vi har haft i mange sammenhænge om kommunalreformen, også selv om forslagene endnu ikke ligger helt klar for Folketinget.
Men det bunder jo i sidste instans i, om man har tillid til, at kommunerne – også de større kommuner, vi har udsigt til at få – vil være i stand til at hævde armslængdeprincippet, som selvfølgelig skal være til stede i disse sager, eller om de ikke vil det.
Det tror fru Elsebeth Gerner Nielsen ikke kommunerne vil, men det tror jeg egentlig de godt kan.
Jeg har lige set i avisen i dag, at i dag har Københavns Amt 18-20 medarbejdere til at tage sig af godkendelse af virksomheder udeomkring i 18 kommuner.
Selv en mellemstor kommune i den nye struktur vil have nok så mange miljømedarbejdere, nok så mange faglige miljøer og nok så stærke faglige miljøer, og jeg mener altså, man skal prøve at have en vis tillid til, at kommunerne også har en interesse i at løse opgaverne fornuftigt.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2004-11-24:
Jeg er sikker på, at alle kommuner vil det bedste, men problemet for kommunerne er, at det bedste omfatter mange ting.
Det omfatter f.eks., at man skal sørge for at maksimere beskæftigelsen og sørge for, at der er penge at betale hjemmehjælpen med – med andre ord: Sørge for at skatteudskrivningsgrundlaget er så godt som overhovedet muligt.
Det er bl.a. grunden til, at kommunerne giver flere tilladelser til byggeri i det åbne land.
Det sker alle steder i Danmark i øjeblikket, men mange af afgørelserne bliver ændret i Naturklagenævnet, fordi amtet sørger for at indgive klage.
Jeg vil gerne spørge miljøministeren en gang til: Hvem er det, der i fremtiden skal holde øje med, at kommunerne ikke bare med god vilje klistrer hele det åbne landskab til med byggerier?
Kommunerne har nemlig et legitimt formål med at gøre det, og det er at sørge for, at skatteudskrivningsgrundlaget er i orden, og at velfærden i kommunen er i orden.
Connie Hedegaard (KF), 2004-11-24:
Jeg kan egentlig ikke se, at der sker den store ændring i substansen, som fru Elsebeth Gerner Nielsen mener.
Det, der sker med kommunalreformen, er jo, at det, der i dag er en kommuneplan, og det, der er regionplan, smelter sammen til en stærk kommuneplan, og for alt det, som kommunerne skal, er der for så vidt stadig væk de samme ankemuligheder og den slags.
Det er ikke sådan, at der bliver slækket på reglerne, og det er heller ikke sådan, at vi som lovgivere ikke længere kan have hånd i hanke med udviklingen.
Hvis der sker en fejludvikling af en eller anden slags, vil det jo stadig være muligt at ændre lovene og pålægge det ene eller det andet eller det tredje.
Tingene flyttes fra et niveau til et andet, men grundlæggende er der nok ikke belæg for at sige, at opgaverne ændres eller udvandes.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2004-11-24:
Det blev jeg meget glad for at læse, men nu forsvarer miljøministeren altså med hud og hår den kommende kommunalreform.
Men jeg har endnu ikke fået svar på mit spørgsmål.
I dag er det sådan, at når en kommune har truffet en afgørelse i en landzonesag, har amtet mulighed for at se på sagen og anke den til Naturklagenævnet.
Det er jo fremmende for retssikkerheden, at vi har nogle, der sidder og holder øje med, hvad der foregår ude i kommunerne, men hvem skal have det ansvar i fremtiden, når amterne ikke længere er der?
Hvem er det så, der skal holde øje med, at vi ikke bare får byggeri overalt i det åbne land?
Og hvem er det, der skal anke afgørelserne til Naturklagenævnet?
Connie Hedegaard (KF), 2004-11-24:
Jeg må altså først sige til fru Elsebeth Gerner Nielsen, at det, jeg har sagt om, at det er vigtigt, at der ikke kun sker decentralisering, står jeg naturligvis ved.
Det er derfor, at af de 1.900 medarbejdere, som i dag er ansat i amterne, skal 450500 til staten og 200-250 til regionerne.
Der bliver igen og igen skabt lidt af et vrængbillede af, at der alene er tale om, at vi vil decentralisere, men på nogle punkter styrker vi faktisk den centrale rolle.
Så kan jeg stadig ikke rigtig se, at der rent substansmæssigt kommer til at ske en ændring.
Staten vil jo stadig have en slags overopsyn med nogle ting i kommunerne, så jeg kan ikke se, at der grundlæggende er belæg for den bekymring, fru Elsebeth Gerner Nielsen giver udtryk for.
Hvis der bare bliver plastret løs ude i det åbne land, fordi planloven ikke er stærk nok på det område, kan vi jo til hver en tid stramme loven op, og i øvrigt har vi også et kvalitetssikringsudvalg, som hele tiden løbende skal følge, om forvaltningen af tingene er sådan, som vi gerne vil have den skal være.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Pernille Blach Hansen (S), 2004-11-24:
Der er ikke nogen grund til at beskylde os for at nedgøre, at der er skaffet de praktikpladser.
Vi har netop sagt, at det selvfølgelig er et skridt fremad.
Men jeg synes, der er grund til at bekymre sig for de mange unge, der er i dag står og mangler en praktikplads, og at der er grund til at bekymre sig endnu mere, når man ved, at det problem stiger om mindre end halvanden måned, nemlig den 1. januar, hvor regeringen har besluttet at afskaffe skolepraktikken – stort set.
Så meget desto mere underligt er det jo at høre statsministeren i weekenden på sit partis landsmøde stå og tale flot om, hvor vigtigt det er, at alle unge får en ungdomsuddannelse, når man kan se, at det, undervisningsministeren i den samme regering gør, betyder det stik modsatte.
Så jeg ville bare gerne igen have bekræftet: Der er over 12.000 unge, der står og mangler en praktikplads.
Det, der er sket det sidste år, er 479 ekstraordinære uddannelsesaftaler, og det er godt.
Men de restuddannelsesaftaler, som ministeren også snakker om, hvad skal vi bruge dem til efter den 1. januar?
Dér er der jo ikke længere nogen unge i skolepraktik, som kan få en restlæreaftale, for de får jo ikke den mulighed, for den har ministeren sådan set afskåret dem fra, og det synes vi er bekymrende.
Connie Hedegaard (KF), 2004-11-24:
Jeg må stadig sige, at det, der står i spørgsmålet, er, hvilke forbedringer inden for mit ressortområde jeg vil fremhæve på finansloven for 2005, og det har jeg forsøgt at gøre.
Så blev der sagt, at med hensyn til svovlfri benzin er det noget, vi er forpligtet til.
Ja, det bliver vi i 2009.
Vi er det altså ikke nu, men vi gør det, før vi er forpligtet, og der ligger jo klare forbedringer for miljøet og ikke mindst formindskelse af luftforureningen i det tiltag, som i øvrigt senere er forhandlet på plads med Oliebranchens Fællesrepræsentation.