Yvonne Herløv Andersen (CD), 1998-06-12:
Som en replik til ministeren vedrørende spørgsmålet om en syltekrukke: Det havde jeg nu heller aldrig tænkt mig, at ministeren kunne finde på.
Jeg vil blot sige for at hjælpe ministeren, at jeg tror, der allerede et sted inden for ministerens ressort ligger et materiale, der til forveksling ligner CD's beslutningsforslag, så det kan ikke være så svært
at få tiden til at gå i udvalget, eller rettere sagt: Måske kunne det komme noget før.
Men det beslutter ministeren jo selv.
Men jeg vil sige, at vi har gjort det usædvanlige, at vi har sendt forslaget ud til høring hos de berørte parter, som det hedder; vi har sendt det ud til 49, og indtil nu er der kommet 28 svar, hvoraf de 26 er positive.
Og da det er de mennesker, der arbejder med det i det daglige, i praksis, som har ansvaret for vores akutte beredskab, skulle det undre mig meget, hvis de forslag, som det udvalg, der skal nedsættes, kommer frem med, ser meget anderledes ud.
Så skal jeg da sige sådan opsamlende, at det overvejende har været positivt.
Det er jo ikke mange afvisninger, der er kommet.
Der har været nogle misforståelser imellem, det kan jeg godt forstå, for det er kompliceret stof, og når man fremsætter noget, der er rigtig godt gennemarbejdet, så får man som regel altid at vide, at det er alt for detaljeret, og også mange gange, at det er alt for ambitiøst.
Jamen har vi da ikke brug for en ambitiøs plan til forbedring af akutsystemet?
Det mener jeg nok vi har.
Og det baserer jeg ikke bare på den sidste tids debat.
Så kan man jo selvfølgelig også sige, at det er et af den type forslag, som, allerede før det bliver bragt på bordet hernede i salen, er punkteret.
Og det er jo lidt ærgerligt for forslagsstillerne, men ikke for regeringen, kan jeg godt forstå.
Men det er ærgerligt i den forstand, at det bliver punkteret ved, at der den 10. juni i Politiken står, at alarmcentralerne lægges om.
Og så er det jo sådan, at der vel ikke er nogen, der har noget imod, at Amtsrådsforeningen bevæger sig, for det tager jo sin tid med det tilløb, den har.
Men i hvert fald går man så ind og snakker om det.
Men man snakker jo om det i en lukket forsamling, så det, vi står her og venter på - for det er ofte sådan, at det ikke er altid, man får det, man ønsker sig, men ofte får man jo det, man har brug for, og det må vi da i sandhed håbe at vi gør - ved vi rent faktisk ikke noget om.
Så til de ordførere, der har sagt: Lad os nu vente, lad os nu vente og se, hvad der kommer, vil jeg sige, at det er altså en blankocheck.
Det vil det altid være.
Men jeg kan godt forstå, at man gør det. Men alligevel - samlet set må man sige, at man jo altså på nuværende tidspunkt erkender, at der må ske noget på området.
Og dette noget skulle så finde sted i år 2000 - better late than never.
Men alligevel, det er ikke nødvendigt at vente så længe, hr. minister, på det her område.
Det, der også bliver talt om, er, at man vil nedsætte en ekspertgruppe.
Og til det vil jeg sige, at i den ekspertgruppe er det i hvert tilfælde utrolig væsentligt, at der også kommer nogle af de internationale eksperter med, som her i sidste omgang har udtalt sig, for vi behøver ikke at opfinde den dybe tallerken en gang til.
Det er jo sådan, at ambulanceberedskaberne bl.a. i Norge og i Frankrig er noget, som meget tæt på kan sammenlignes med den model, som CD har fremlagt.
Så derfor: Det findes, det er lige til at hente, det ligger på bordet.
Og for mig at se
er de største problemer vel egentlig forankret i ministerierne omkring det her.
Det er dér - efter min egen opfattelse og efter CD's opfattelse - den buffer, den bom, har været, som det måske har været så svært at komme over, og det har været spørgsmålet om, hvem der så skullet have ansvaret.
Men selvfølgelig skal ansvaret for et sundhedsområde ligge i Sundhedsministeriet.
Det er indlysende.
Der har også været sagt, at det er et dyrt forslag.
Jeg tror ikke, det er så dyrt set i forhold til, hvad det koster os på sundhedsområdet generelt at gøre de her ting så usammenhængende, som de bliver gjort i dag.
For det, man skal lægge mærke til, er jo, at det, vi har bedt om at få lavet, er en sammenhængende kæde af akut beredskab.
Det er altså ikke noget, man sådan kan segmentere eller lægge ud i enkelte fragmenter.
Det skal være sammenhængende.
Det er utrolig nødvendigt. Responstiden er da også interessant, ja, det er den vel, men det, det drejer sig om, er jo at få behandlingen ud til patienten i højere grad end at koncentrere sig om, hvor lang tid Falck er om at køre folk ind på hospitalet.
Det er sådan set væsentligt nok, men det er vel ikke det væsentligste. Spørgsmålet er, hvad det er for en kvalitet, der kommer ud på behandlingsstedet, om man ved på akutafdelingen, hvad det er, man har med at gøre, om man på alarmcentralen sundhedsfagligt har taget stilling til det, samtidig med at man selvfølgelig har givet de andre besked, og samtidig med at der er sat flere i gang, således at både brandvæsenet og hospitalsvæsenet har fået besked, og at ambulancen er i orden.
Men altså: Jeg kan da godt være glad for, at der sker noget; men jeg kan da være bekymret for, at man laver de forhandlinger med Otto Larsen - hr. Otto Larsen hedder han måske, selv om han ikke er medlem af Folketinget
Det burde jo sådan set være Folketinget, der satte dagsordenen for den her type beslutninger. Så altså: Ja, det blev da punkteret, men vi skal være der med pumpen, hr. minister, og jeg kan love for, at det får en varm udvalgsbehandling.