runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-11-10:
Hvor de 40 pct. kommer fra, må stå for hr. Thomas Adelskovs egen regning, men det er selvfølgelig et gæt.
Vi kunne gætte på et hvilket som helst tal.
Det er ikke det, der er det afgørende.
Det afgørende er, at også når vi snakker om, hvor mange år man skal betale til efterlønsordningen, har Socialdemokraterne været med til en forringelse, og det er egentlig fantastisk i betragtning af, at Socialdemokraterne i deres oplæg vedrørende efterlønnen sagde, at det, de egentlig gik ind for, var en afskaffelse af efterlønskontingentet, fordi det jo er at gøre det til en selvforsikringsordning i stedet for en social ordning på arbejdsmarkedet.
Man kan altså ikke ved hjælp af et lille plaster – for det er rigtigt, at fortrydelsesordningen er et lille plaster – rette op på, at man har lavet en alvorlig forringelse, fordi man har forlangt, at folk betaler 5 år ekstra til efterlønsordningen.
Morten Østergaard (RV), 2006-11-10:
Nu blev jeg lige nysgerrig her til sidst, for nu synes jeg, vi har hørt under hele debatten, at Enhedslisten var imod fortrydelsesordningen, men nu er det altså et plaster på såret.
Hvis det er et plaster på såret, går jeg ud fra, at også Enhedslisten synes, at man i almindelighed skal søge at sætte plaster på sår, hvis de er der.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-11-10:
Jeg har på intet tidspunkt sagt, at fortrydelsesordningen var et minus, jeg siger bare, at det er et lille plaster på det store sår, der hedder, at folk for at få ret til efterløn som udgangspunkt skal betale 5 år mere til efterlønsordningen, end de skulle i forvejen, at man altså skal til at betale som 30-årig i stedet for som 35-årig, at man tidligere skal vælge til.
Så er fortrydelsesordningen, som jeg har sagt hele tiden, et lille plaster på såret.
Problemet er jo bare for dem, der får efterlønnen, at hvis de først begynder at betale f.eks. 10 år senere, får de altså også 20 pct. mindre i efterløn.
Ole Sohn (SF), 2006-11-10:
Jeg ved ikke, hvor hr. Thomas Adelskov har det fra.
Mig bekendt har jeg ikke talt imod investeringer i forebyggelse overhovedet – tværtimod, vil jeg sige.
Jeg har bare påpeget to konkrete elementer, som har været nævnt flere gange, bl.a. de 70 mio. kr., der er kommet til Arbejdstilsynet, og jeg siger, at det jo er en genopretning af nedskæringer, der er foretaget.
Det er jo en usvigelig kendsgerning.
Det kan jeg ikke forestille mig at hr. Thomas Adelskov er uenig i.
Derfor vil jeg hellere bruge tid på det meget konkrete spørgsmål om fortrydelsesretten.
Nej, den er vi da ikke imod.
Vi kommer faktisk også med et ændringsforslag, som gør, at når nogle vil gøre brug af fortrydelsesretten – for det er jo en logisk konsekvens af de forringelser, man laver, at nogle så også får mulighed for at gøre brug af fortrydelsesretten – skal de da have mulighed for at indbetale det, de ikke har indbetalt, så de får en reel efterløn.
Det, som Socialdemokraterne accepterede, betyder, at de, der gør brug af fortrydelsesretten, får en tilsvarende dårligere efterløn, og det kan jeg godt forstå, for de har jo ikke indbetalt i så lang tid, men man må da give dem muligheden for at indbetale det fulde beløb i efterlønsbidrag, sådan at de kan få en reel efterløn, for ellers har det jo ingen værdi.
Den graduerede efterløn, man kan få, hvis man gør brug af fortrydelsesretten, er jo dårligere end en førtidspension.
Så det er der vel næppe ret mange der vil gøre brug af.
Derfor er vi nødt til at gøre den reel, det vil sige, at man skal have mulighed for at indbetale det, man ville have indbetalt, hvis man havde tilmeldt sig rettidigt, så man får den fulde efterløn.
Nej, men efterlønsordningen forhindrer det heller ikke.
Det er kun et spørgsmål om, hvordan man indretter arbejdspladserne.
Men jeg har altså forstået, at Det Radikale Venstre ønsker at afskaffe efterlønsordningen og automatisere pensionsalderen, så man kan sige til vælgerne: Er du i tyverne, og kommer du ud på arbejdsmarkedet nu, skal du belave dig på at være på arbejdsmarkedet, til du er 71 år, og bliver du nedslidt undervejs, må du søge førtidspension.
Man kan selvfølgelig kalde den noget andet, men det er jo sådan set det, man vil tilbage til.
Det, der er den store fordel ved efterlønnen, er, at man efter et langt liv på arbejdsmarkedet ikke skal stå med hatten i hånden og kastes rundt fra det ene offentlige kontor til det andet for at få en eller anden berettiget pension, men har et retskrav.
Det er faktisk folk, som efter et langt livs hårdt arbejde føler sig brændt enten fysisk eller mentalt ud og derfor gør brug af efterlønsordningen.
Hvis vi forbedrede arbejdspladserne, forbedrede forebyggelsen og forbedrede arbejdsmiljøet, ville der være en mindre nedslidning, og så ville folk af sig selv blive længere tid på arbejdsmarkedet.
Ole Sohn (SF), 2006-11-10:
Jeg vil gerne indlede min ordførertale med at invitere hr. Morten Østergaard ud i virkeligheden.
Lad os tage ud i 3F’s, NNF’s og FOA’s lokalafdelinger her i hovedstaden og møde nogle, der er 60-62 år og er på vej til at gøre brug af efterlønsordningen.
Så vil hr. Morten Østergaard finde ud af, at virkeligheden er en noget anden end det, man kan læse sig til i statistikker.
Det er fuldstændig korrekt, at tager man statistikkerne, ville de, der går på efterløn, ikke pr. automatik have fået førtidspension, hvis der ikke var en efterlønsordning.
Det er folk, som godt kunne og nu med De Radikales hjælp bliver tvunget til at blive 2, 3, 4 år mere på arbejdsmarkedet med det resultat, at når de når frem til at kunne gå på efterløn eller pension, er de så fysisk og mentalt nedslidte, at de får et dårligere tredje liv.
De får et dårligere otium, og er det virkelig det, der er Det Radikale Venstres ønske, når de taler om at sikre en ordentlig velfærd, også for den del af befolkningen, som har det hårde fysiske og mentale arbejde?
Derfor tror jeg, det måske ville være meget klogt, hvis hr. Morten Østergaard og jeg i fællesskab besøgte nogle af de grupper, som faktisk rammes og berøres af ændringen af efterlønsordningen.
Men så vil jeg gerne sige, at SF er fuldstændig enig i oplægget til Velfærdskommissionens arbejde og i øvrigt også i en stor del af den debat, vi har haft i dag.
Der er behov for, at vi bliver længere tid på arbejdsmarkedet.
I gennemsnit lever vi længere, men det er ikke ligeligt fordelt.
De ufaglærte har ikke stor glæde af den ekstra levetid, men middellevetiden er voksende, og det betyder, at vi skal blive længere tid på arbejdsmarkedet.
Det, vi er uenige om, er værktøjerne.
De værktøjer, som forligspartierne tager i brug, virker ikke fremmende; de virker hæmmende, og hvorfor nu det?
Jeg tror, vi er lidt enige med De Radikale, når det handler om dem, der har en god økonomi.
De, som får lommerne fyldt af friværdier på grund af skattestoppet og manglende initiativer med boligbeskatning osv. og har de gode pensionsordninger, vælger at fratræde, når de har lyst, så de, der bliver lovgivet for, er dem, som ikke har valgmuligheden.
Det er murerarbejdsmanden, det er hjemmehjælperen, det er hospitalssygeplejersken osv. osv.
Det er de grupper, som fysisk og mentalt bliver ramt hårdest af deres arbejde, og derfor er SF uenig i, at man hæver efterlønsalderen og pensionsalderen.
Det er et forkert instrument at tage i brug for at løse opgaven med at få os til at blive længere tid på arbejdsmarkedet.
Det skal sikres ved en massiv indsats for forebyggelse, en massiv indsats mod stress, en massiv indsats for sundere arbejdspladser og en massiv indsats for en bedre folkesundhed.
Det er helt andre instrumenter.
Jeg anerkender, at der er sat penge af i finansloven til genopretning af en lang række af de nedskæringer, som den nuværende regering har foretaget fra 2001 og frem til i dag sammen med Dansk Folkeparti, men der er jo slet, slet ikke sat massivt ind, så vi virkelig kan yde den forebyggelsesindsats, som er nødvendig.
Det er noget, som stadig er uløst, og som et kommende flertal må tage hånd om at løse.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2006-11-10:
Nu har jeg jo lyttet til hr. Ole Sohn som arbejdsmarkedsordfører i snart halvandet års tid eller måske endda lidt mere, og jeg har forstået, at hr. Ole Sohn ikke vil være med til at ændre efterlønnen.
Men det er jo uomtvisteligt, at store årgange er på vej til at forlade vores arbejdsmarked, og det er lige så uomtvisteligt, at det er små årgange, der træder ind på det.
Jeg vil bare spørge hr. Ole Sohn: Hvad er det for nogle job, som hr. Ole Sohn ikke vil have besat i fremtiden?
Er det hjemmehjælperne, er det sygeplejerne, eller skal der ikke ansættes nogen i politiet?
Hvor er det hr. Ole Sohn ikke vil have at der skal være plads?
Hvad er det for nogle job, der skal falde bort?
Ole Sohn (SF), 2006-11-10:
Jeg mener sådan set, vi skal gøre en kanonstor indsats for at forbedre det fysiske og psykiske arbejdsmiljø, ikke mindst i den offentlige sektor, som er storproducent af førtidspensionister, hvis vi skal sørge for, at man kan komme på hospitalet og møde en sygeplejerske, der er 60 år.
Det er jo meget vanskeligt i dag, fordi de er slidt op, og det er også meget vanskeligt at finde en jord- og betonarbejder på 60 år på en byggeplads, for de er nemlig også slidt op.
Det, man nu gør, er, at man siger til sygeplejersken og jord- og betonarbejderen, som har et hårdt fysisk og mentalt arbejde, at de ikke kan få lov til at få et tredje liv som 60-årige, men skal vente, til de er 62, 63, 64, 65 og 66 år.
Det er dem, man rammer, men man skaber ikke flere job i den offentlige sektor ved at ramme dem, som i forvejen har de hårde job.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2006-11-10:
Jamen jeg må minde hr. Ole Sohn om, at det, det danske samfund mangler, jo ikke er penge.
Der er nemlig mange penge i det danske samfund, men der er mangel på hænder og hoveder, mangel på arbejdskraft.
Jeg så, at hr. Ole Sohn nikkede, da jeg sagde, at vi står over for, at store årgange forlader arbejdsmarkedet, og at der kommer små ind.
Uanset om man er 60-årig og nedslidt eller 60-årig og ikke nedslidt, står man altså over for at skulle forlade arbejdsmarkedet.
Derfor er øvelsen at få nogle flere hænder og hoveder ud på arbejdsmarkedet, og når hr. Ole Sohn ikke vil være med til det, spørger jeg bare igen: Hvad er det for nogle job, man mener skal bortfalde, når man ikke vil være med til den øvelse at få nogle flere mennesker i den arbejdsduelige alder ud som arbejdskraft?
Ole Sohn (SF), 2006-11-10:
Jamen hr. Jakob Axel Nielsen misforstår mig, men det er forhåbentlig ubevidst.
Jeg er enig i, at det er de store årgange, der forlader arbejdsmarkedet, og at der kommer færre unge ind, og at vi derfor står med den kolossalt store udfordring at skaffe arbejdskraft, ikke mindst i den offentlige sektor.
Man skaffer flere sygeplejersker, flere jord- og betonarbejdere, flere slagteriarbejdere osv. ved at sætte massivt ind på at forebygge den nedslidning, som gør, at folk ikke kan hænge sammen, når de bliver 60 år.
Det er altså en langsigtet indsats, der skal til, og den har man forsømt.
Denne regering har, desværre med hr. Jakob Axel Nielsens billigelse, skåret massivt ned på arbejdsmiljøindsatsen, fordi man ikke har taget alvorligt, at man skal sørge for at udvide arbejdsstyrken på en sådan måde, at den er i stand til at fungere i flere år end i dag.
Morten Østergaard (RV), 2006-11-10:
Nu har hr. Ole Sohn jo talt varmt og længe, og det lyder, som om det her er sket med et pennestrøg over natten, og at folk, der er 60 år, bare må vænne sig til, at efterlønsalderen er hævet.
Men sådan er situationen jo ikke.
Situationen er den, at for alle, som er fyldt 48 år, vil reglerne være uændrede.
Vi kan forstå, at SF er fuld er gode intentioner, men altså ikke vil tage et ansvar og være med i et velfærdsforlig.
Det virker, som om den er halvtom.
Ole Sohn (SF), 2006-11-10:
Jeg vil lige starte med at rette en misforståelse: SF har ikke afvist at medvirke til en velfærdsreform.
Vi sagde faktisk ja til finansministeren, da vi blev inviteret over for at diskutere velfærd, for det ville vi gerne.
Vi havde en lang række ideer og instrumenter til, hvordan man på sigt kan forbedre velfærden og sikre, at vi bliver længere tid på arbejdsmarkedet, fordi der er behov for det, men vi blev stillet over for det konkrete udsagn, at vi skulle sige ja til forringelser af efterlønnen.
Det var forudsætningen for, at man kunne komme med i forhandlingerne.
Når man snakker om velfærd, er det jo i virkeligheden en falsk varebetegnelse, for hele den øvelse, man kalder velfærdsforliget, går jo ud på at forringe efterlønsordningen og forringe pensionsordningen ved gradvis at hæve efterlønsalderen fra 63 til 66 år og pensionsalderen fra 65 til 71 år.
Det er det, der er øvelsen, og hvis man ikke sagde ja til det, måtte man ikke være med til at diskutere noget andet.
Morten Østergaard (RV), 2006-11-10:
Det, jeg egentlig prøver at sige, er, at det ikke er nok at tale om det, og at det ikke er nok, at man går varmt ind for det.
Man er nødt til at tage et ansvar og medvirke i et forlig, der kan tilvejebringer redskaberne, og det er jo det, vi har gjort her.
Hr. Villy Søvndal, SF’s formand, flyver som en anden arbejdsmand rundt i landet i et privatfly og taler om velfærden i daginstitutionerne, velfærden for de ældre og velfærden på hospitalerne.
Men det er jo den velfærd, der skal hænder til at sikre, og SF og hr. Ole Sohn er stadig svar skyldig på spørgsmålet: Hvordan skal den tilvejebringes, hvis man ikke sørger for, at den arbejdsstyrke, som skal levere den, er der?
Ole Sohn (SF), 2006-11-10:
Jeg synes sådan set, jeg kommer med temmelig mange konkrete forslag til, hvordan man kan sikre, at arbejdsstyrken kan blive længere tid på arbejdsmarkedet.
Der bliver ikke en eneste mere på arbejdsmarkedet, fordi man forringer efterlønsordningen.
Mennesker bliver længere tid på arbejdsmarkedet, hvis man sørger for, at det enkelte menneske har et bedre arbejdsmiljø og et bedre helbred, som gør, at vedkommende har fysisk og mentalt overskud til at blive længere tid på arbejdsmarkedet.
Det, der sker, er jo, at hvis man bare hæver efterlønsalderen og pensionsalderen, er der nogle, der kommer i klemme, og hvis ikke SF som et socialt ansvarligt parti skulle varetage interesserne for den del af befolkningen, som nu bliver ramt af de massive stramninger, som et flertal i Folketinget laver, hvem skulle så?
Jens Vibjerg (V), 2006-11-10:
Jeg tror, hr. Ole Sohn simpelt hen har fået læst de forkerte papirer, for det, hr. Ole Sohn står og argumenterer for, har i hvert fald ikke noget med velfærdsreformen at gøre.
Vi har jo netop med den her reform sikret, at efterlønnen er fremtidssikret, at man fortsat har mulighed for at gå på efterløn langt, langt ud i fremtiden.
Og så gør vi en kæmpe indsats for, at folk ikke skal komme i den situation, som mange er i i dag, at de bliver nedslidt og må gå på efterløn, og at nogle er nedslidte inden og må på førtidspension eller i et fleksjob.
Nu pumper vi massivt penge ind for at sikre, at mennesker ude på arbejdspladserne ikke kommer i den situation.
Er det så ikke rigtigt, at hvis vi ikke arbejder lidt længere, når vi bliver ældre, må de ressourcer, der skal bruges, for at hr. Ole Sohn og jeg kan trække os tidligt tilbage, tages fra de grupper, der ikke er i stand til at arbejde?
Ole Sohn (SF), 2006-11-10:
Jeg vil lige rette en misforståelse, som også hr. Morten Østergaard var inde på, og det er vedrørende de her store investeringer i forebyggelse, hvor bl.a. de 70 mio. kr. til Arbejdstilsynet bliver nævnt.
Det svarer vel knap nok til det, der er skåret ned siden 2001.
Så det er klart, at med velfærdsforliget er der rettet op på en række af de massive nedskæringer, som Venstre, Konservative og Dansk Folkeparti har gennemført siden 2001, men det er jo ikke ensbetydende med, at man så laver en massiv satsning, det betyder, at man stopper et fald i den forebyggende indsats.
Det er selvfølgelig altid noget, det anerkender jeg, men det, der skal til, er jo en generel indsats for at forebygge nedslidning og sikre en bedre folkesundhed, som gør, at den enkelte har overskud til og mulighed for at blive længere tid på arbejdsmarkedet.
Jeg har jo økonomi til at gå, når jeg er 60 år, hvis jeg har lyst til det, men jeg har da ikke en interesse i at gå, hvis jeg har et interessant arbejde.
Jeg vil da gerne blive ved med at arbejde, til jeg ikke kan mere.
Jeg er imod diskriminationsregler, jeg synes, folk skal have lov til at arbejde, til de er 70, 75 eller 80 år, hvis de har mulighed for det og overskud til det, og det skal vi sørge for at de får, for vi har brug for arbejdskraften.
Men man skal bare ikke tvinge de folk, som ikke har overskud til det, til at blive længere tid, og det er det, en stramning af efterlønnen er udtryk for.
Jeg ved ikke, hvilke rønnebær der skulle være sure.
Hvis vi sammen med det store flertal ville have været med til at forringe efterlønnen og pensionsalderen, kunne vi jo bare have sagt ja.
Det har da ikke noget at gøre med at være sure over det.
Tværtimod er vi stolte over, at vi ikke har været med til den forringelse, for nogen skal være det socialt ansvarlige parti, og den rolle har vi så påtaget os i debatten.
Jeg vil godt lige rette den misforståelse, som nu kommer igen
: De 70 mio. kr., som går til Arbejdstilsynet, er jo en genopretning af en nedskæring, som den her regering har foretaget siden 2001.
Og når man snakker satspulje, har vi altså ikke lavet en massiv indsats, tværtimod har vi ved fælles hjælp alene kunnet opretholde et niveau, som har været permanent igennem flere år, det vil sige, at værdien af de penge, vi har, faktisk er mindre, end de var for år tilbage.
Så der er ikke lavet den der massive indsats for forebyggelse, som er nødvendig.
Som jeg også sagde og appellerede til hr. Morten Østergaard om, er det jo en opgave, som forestår for et kommende venstreflertal.
Nu ved jeg ikke helt, hvilken blok De Radikale tilhører, men jeg formoder, at de også har en interesse i at være med til at lave en stor forebyggelsesindsats.
Men den kan vi jo ikke komme igennem med over for den her regering; det har vi jo kunnet konstatere.
Ole Sohn (SF), 2006-11-10:
Det er altså tilladt hr. Jens Vibjerg at svare på spørgsmålene.
Jeg er slet ikke i tvivl om, og jeg vil overhovedet ikke benægte, at vi har diskuteret efterløn i årevis.
Det har været diskuteret i årevis.
Men det, der ikke har været diskuteret, er den automatik, som gør – i øvrigt tillykke til regeringen med, at den er kommet igennem med sin politik – at der reelt startes ved 63 år og sluttes ved 66 år.
Sådan vil det være i lige så lang tid, man kan se frem, og den automatik har under ingen omstændigheder været diskuteret.
Hvorfor er det egentlig blevet besluttet, at al ekstra levetid pr. automatik skal gå til arbejde?
Hvorfor har der ikke været en offentlig diskussion om, hvorvidt der skal laves en fordeling, så nogen tid går til arbejde og nogen tid går til fritid?
Anne Baastrup (SF), 2006-11-10:
Det glæder mig da.
For det, der jo er det helt, helt centrale, hvis vi skal kunne videreudvikle det der lidt diffuse om, hvordan man forhindrer psykisk nedslidning, er, at man rent faktisk kan foretage nogle sammenligninger, at man nogle steder laver selvstyrende grupper og andre steder laver en ny type af journalsystemer osv.
Min bekymring er, om man kan få udviklet nogle projekter, hvor man kan foretage den sammenligning, hvis det er hver enkelt virksomhed, der i fællesskab med lønmodtagerne skal finde ud af, hvordan de vil gøre det.
Hvordan får vi så sikkerhed for, at det forkromede overblik kommer, således at vi med nogle konkrete vejledninger kan gå videre og sige: Det er sådan, I skal gøre, hvis I skal forhindre, at lønmodtagerne bliver nedslidte?
Thomas Adelskov (S), 2006-11-10:
Lad mig lige starte med at sige, at det jo også er vigtigt, at man holder sig for øje, at der med den nye forbedrede screeningsmetode, hvor man lægger vægt på at screene for dårligt psykisk arbejdsmiljø med nogle helt nye værktøjer fra den 1. januar, jo på de enkelte virksomheder og på de enkelte institutioner vil være fokus på det psykiske arbejdsmiljø, og der vil også være en stigende interesse for at gøre noget ved det, for ellers får man påbud.
For det er også meget lettere for Arbejdstilsynet at give påbud ved psykiske arbejdsmiljøproblemer med det, vi laver omkring arbejdsmiljøet.
Det andet, som forespørgeren spørger om,
er: Kan man evaluere på det her?
Det er vel i realiteten det, der bliver spurgt om, nemlig: Kan man forske i og evaluere på de projekter, der bliver sat i værk?
Der har vi jo lagt stor vægt på, at de faglige udvalg netop også skal bedømme de her projekter ud fra, om man kan evaluere på dem.
Der skal foregå en evaluering, og der skal kunne foregå en formidling af resultaterne af det her.
Og det er et af de formål, som også ligger i bestyrelsen, nemlig at sikre, at der altså sker en formidling af de mange positive resultater, der forhåbentlig kommer ud af, at vi afsætter de her penge.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-11-10:
Jeg har forstået på Socialdemokraterne, at der er den her meget tætte sammenhæng mellem forebyggelse af fysisk og psykisk nedslidning og efterlønsforringelserne.
Nu er der jo godt nok ikke sådan konkrete målsætninger for den her forebyggelsesfond.
Jeg kunne alligevel godt tænke mig at vide, om hr. Thomas Adelskov kunne bekræfte, at man, hvis det viser sig, at forebyggelsesfonden ikke fører til en mærkbar reduktion i den fysiske og psykiske nedslidning på det danske arbejdsmarked, så vil tage op igen, om det kan forlanges, at folk bliver længere på arbejdsmarkedet, hvis der ikke er blevet gjort noget alvorligt ved de nedslidningsproblemer, vi har i dag.
Thomas Adelskov (S), 2006-11-10:
Jeg ved ikke rigtig, om de efterlønsforringelser, som hr. Jørgen Arbo-Bæhr hentyder til, er den fortrydelsesordning, som nu betyder, at mange flere nedslidte på det danske arbejdsmarked får adgang til efterløn.
Det, der er løsningen, er jo, at vi sikrer, at der på det danske arbejdsmarked sker en meget mindre nedslidning.
Der tror vi på, at der både er noget, der handler om forebyggelse, og noget, der handler om kontrol.
Derfor skal det her naturligvis også ses i sammenhæng med de nye initiativer og tiltag på arbejdsmiljøområdet – der kommer vi langt med velfærdsaftalen og ændringerne i arbejdsmiljøreformen.
Vi ville gerne gå videre, og jeg tror godt, Enhedslisten ved, at vi havde langt flere krav og større ønsker, end vi har kunnet få igennem, men vi kommer nogle skridt fremad, og vi går i den rigtige retning.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-11-10:
Det er jo ikke, fordi jeg er uenig med hr. Thomas Adelskov i, at forebyggelsesfonden i sig selv ikke er nok, men alligevel synes jeg med den ordførertale, jeg hørte fra hr. Thomas Adelskovs side, at det da er vigtigt, om det rent faktisk lykkes at få forhindret, nedskåret eller begrænset nedslidningen på det danske arbejdsmarked ved den indsats, der bliver gjort.
Hvis det ikke lykkes inden for de næste par årtier at få nedslidningsproblemerne løst på det danske arbejdsmarked, kunne jeg godt tænke mig at vide, om Socialdemokraternes indstilling så er, at der skal gøres noget mere ved selve grundlaget for den aftale, de er med i, og om det vil give Socialdemokraterne nogle overvejelser om, hvorvidt man skal gøre noget andet.
Thomas Adelskov (S), 2006-11-10:
Jamen vi mener sådan set, at man skal gøre meget mere.
Og det er klart, at hvis vi ikke ser tilstrækkelig gode resultater, hvis ikke vi kan se mærkbare resultater, jamen så bliver vi nødt til at sætte ind med andre tiltag, der betyder, at der sker en mindre udstødning.
Det er ikke acceptabelt, at man udstøder folk fra det danske arbejdsmarked til førtidspension; det er ikke acceptabelt at have et meget, meget højt sygefravær inden for givne brancher.
Vi bliver nødt til at bekæmpe det, og vi bliver nødt til at gøre, hvad vi overhovedet kan, og hvad der står i vores magt, for at sikre, at mennesker ikke bliver nedslidte og ikke bliver udstødt af arbejdsmarkedet, men rent faktisk er i stand til at være på det danske arbejdsmarked i mange år.
Derfor skal der en lang række initiativer til.
Der skal flere til, men det her er i hvert fald en meget, meget god begyndelse.