Dorte Bennedsen (S), 1999-01-21:
Uanset holdningen til det konkrete indhold i dette spørgsmål vil jeg gerne starte med at komplimentere Kristeligt Folkeparti.
Det hører faktisk til sjældenhederne at se et beslutningsforslag, der er så gennemarbejdet og så fuldt af relevante oplysninger som dette.
Debatten om abortgrænser og især om de meget sene aborter har jo stået på i nogle år, og derfor kan der være god grund til, at vi også her i Folketingssalen får drøftet spørgsmålet, også som en forløber for det lovforslag, ministeren jo har annonceret vil komme senere på året.
Abortindgreb efter 12. uge er bestemt ikke ønskværdigt, men det kan i visse tilfælde være en nødvendig løsning, og det afspejles jo også i den gældende praksis, hvor grundene til abort skal være mere og mere tungtvejende, jo senere i graviditeten kvinden er; et princip, som jeg tror at de allerfleste herinde egentlig har.
Debatten både i Etisk Råd og andre steder har vist, at dér, hvor vandene skiller, er i spørgsmålet om, hvorvidt der skal indføres en fast, øvre grænse, og om den i så fald skal være med eller uden dispensationsmuligheder. Ministeren skitserede i sin tale forskellige modeller, der kunne lægges til grund for en kommende lovgivning, og Kristeligt Folkeparti ønsker med beslutningsforslag nr. B 69
at lægge et levedygtighedskriterium til grund for en fast abortgrænse. I Socialdemokratiet er vi stærkt betænkelige ved det levedygtighedskriterium, som Kristeligt Folkeparti foreslår.
I bemærkningerne hedder det, at ingen fostre må aborteres, hvis de er på alder med blot ét andet foster, der har overlevet en ekstremt tidlig fødsel.
Ud fra Kristeligt Folkepartis generelle holdning til abort forstår vi godt, at partiet har valgt denne formulering, men vi finder, at det fører til et alt for firkantet og unuanceret system.
Hvis det blot et eneste sted lykkes at holde live i et foster, der er kommet til verden i f.eks. 17. eller 18. uge,
må der efter forslaget aldrig gives tilladelse til en abort efter dette tidspunkt, uanset hvor vægtige grunde der ellers kunne tale for abort.
Og endelig: Hvad betyder levedygtighed?
Hvad vil det sige?
Er det det, at fosteret, det for tidligt fødte foster, overlever ved hjælp af den indsats, der er mere eller mindre gængs ved komplicerede fødsler, eller skal al tilgængelig teknologi og viden sættes ind på at få også børn med en ekstremt lav fødselsvægt til at overleve?
Jeg må af forslaget læse, at Kristeligt Folkeparti mener det sidste.
Det giver anledning til mange etiske overvejelser, og vi er mange, der er bekymrede over den udvikling, vi ser i disse år, hvor fødselslægerne tilsyneladende sætter alle teknologiske ressourcer ind på at få også de helt ekstremt tidligt fødte til at overleve, også selv om al erfaring viser, at omkostningerne for mange af disse børn kan være meget alvorlige.
Om det er en ønskværdig udvikling, må give anledning til mange overvejelser, også af etisk karakter.
Vi må tænke os nøje om, inden vi indfører alt for stive og ufravigelige regler - regler, som måske kan give os selv bedre samvittighed.
Vi føler vel alle, at de meget sene aborter er en løsning, som ikke er ønskværdig, og derfor kunne det være fristende at sætte ufravigelige regler med en fast grænse.
Men vi kunne også vælge det, som, indrømmet, er meget vanskeligere, nemlig at erkende, at menneskelivet ikke altid kan sættes på fastlagte formler eller indpasses i firkantede systemer, at tilværelsen indimellem former sig sådan, at vi står over for valg mellem løsninger, hvor ingen af dem er optimale.
Det gælder på flere områder i tilværelsen, og det gælder i høj grad, når vi skal tage stilling til sene aborter.
Derfor er praksis allerede i dag, at der kræves stadig tungere og vægtigere grunde, jo senere i graviditeten abort kommer på tale.
Sætter vi faste grænser uden dispensationsmulighed, gør vi vel tilværelsen lettere for os selv som politikere og vel også for det sundhedspersonale, som er involveret i at udføre aborter, men prisen bliver betalt af de relativt få kvinder, hvor der faktisk er vægtige grunde også for en sen abort, og af en del af de børn, der bringes til verden.
Som det fremgår af de synspunkter, jeg har fremført her, kan vi ikke støtte forslaget, men vi deltager meget gerne i den videre debat om abortlovgivningen, og vi er glade for tilsagnet om, at ministeren vil sende et forslag ud allerede i foråret til en bred høring.
Vi har alle brug for en bred offentlig debat om dette vanskelige tema.