runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Aage Frandsen (SF), 1998-12-04:
Det er rigtigt, hr. Kramer Mikkelsen sagde, at nogle havde fået mere og nogle havde fået mindre, og så spurgte jeg, hvem det var, der havde fået mindre.
Det fik vi ikke, men o.k., det gør heller ikke noget.
Tiden er også lidt fremskreden. Så til hr. Poul Erik Dyrlund.
Mange af de tal, der fyger rundt i luften, har jeg altså ikke forholdt mig til, og det kan jeg ikke, for jeg har jo ikke set beregningsgrundlaget
for det.
Så jeg håber, hr. Poul Erik Dyrlund forstår, at når der kommer et tal om, at én faggruppe tjener så meget og én faggruppe tjener så meget, så kan jeg ikke sige, om det er rigtigt eller forkert, for jeg har jo ikke ytret mig om, at en faggruppe taber så meget.
Det har jeg slet ikke talt om.
Jeg har talt om en type mennesker, der taber på det her, og en type mennesker, der vinder.
Jeg har ikke talt om nogen faggruppe, for jeg har jo ikke et regeringsapparat til rådighed eller et SNT til rådighed, der ligesom fodrer mig med alle oplysninger, men med hensyn til enkeltpersoner ved
jeg udmærket, hvad det drejer sig om.
Så ved jeg ikke, om hr. Poul Erik Dyrlund i sine beregninger har indregnet, at fremtidens folk skal betale nye og betydelig højere kontingenter.
Om det er indregnet i hr. Poul Erik Dyrlunds mange beregninger, tør jeg ikke sige, for jeg kender jo ikke hr. Poul Erik Dyrlunds beregninger, men stadig væk, jeg vil altså ikke skamme mig.
Poul Erik Dyrlund (S), 1998-12-04:
Nu kunne jeg jo godt se, at hr. Aage Frandsen var ved at komme i tidnød, for jeg regner med, det var derfor, han ikke svarede på mit spørgsmål fra før, om hr. Aage Frandsen totalt har overset, at hvis man havde overført de kontingentsatser, der nu foreslås, til de SiD-medlemmer, der gik på efterløn i 1997, ville disse medlemmer have haft et merprovenu på 43 mio. kr.
Det var det, jeg sagde.
Det, man kritiserer, ikke alene fra hr. Aage Frandsens side, men også uden for disse vægge, er, at der er tale om forringelser.
Dér er det, jeg siger - og det kan hr. Aage Frandsen jo så tage personligt, om han vil - at jeg synes, man skulle skamme sig, hvis man gebærder sig på den boldgade, når kendsgerninger og fakta viser præcis det modsatte.
Lars Kramer Mikkelsen (S), 1998-12-04:
Jeg sagde også, at der blev brugt meget krudt på kun at tale om forringelser i forbindelse med den her nye aftale om efterløn.
Aage Frandsen (SF), 1998-12-04:
Til hr. Lars Kramer Mikkelsen.
Den person, som har været langtidsarbejdsløs og derefter som 60-årig med det samme, i dag, går over på 82 pct.-satsen, og som i fremtiden med de regler, som jeg har forstået man vil foreslå, kommer på 91 pct., får selvfølgelig mere i den periode.
De personer er der heller ingen tvivl om.
Så er der nogle personer, der jo så taber noget ved, at de mister efterlønnen og skal over på folkepensionen.
Jeg indrømmer, at der er nogle, der får gevinst, men jeg fik ikke engang hr. Kramer Mikkelsen, da hr. Kramer Mikkelsen var ordfører, til at indrømme, at der var nogle, der havde rigtige tab.
Så til hr. Thulesen Dahl
Jamen det, der jo er så irriterende, er, at mange i politik benægter virkeligheden, indtil virkeligheden er kommet forbi én.
Det er, hvis man står foran en devaluering.
Men med hensyn til alt det andet mener jeg simpelt hen, det er forkert over for befolkningen, som man jo repræsenterer og må kunne snakke med - ellers er det da helt galt, ikke med folket, men med dem, der repræsenterer dem - hvis ikke man åbent kan sige, at der er problemer og sådan noget. Jeg vil godt som eksempel tage det dér med, hvad vi ville og ikke ville.
Hr. Dyrlund taler om - tror jeg nok - at det var mig, der skulle skamme mig.
Det har jeg søreme ikke hørt nogen sinde før, ikke engang mine forældre sagde sådan noget slemt noget til mig.
Det er noget med, at man skal føle skyld og skam.
Det er noget underligt indremissionsk noget, som ikke tiltaler mig og mit temperament.
Vi har da fra SF's side rejst det her, og da en af hr. Dyrlunds folketingskolleger, hr. Jens Peter Vernersen, for nylig sagde, at nu burde man også kigge lidt på det dér med kapitalpension, hvad sagde vi så fra SF's side?
Det syntes vi sådan set var rigtigt, sagde vi, og udtrykte det i pressen.
Hvad sagde regeringens repræsentanter?
Ja, jeg tror nok, de tav, men ledende ordførere for Socialdemokratiet sagde »overhovedet ikke«.
Jeg tror i øvrigt også, at finansministeren sagde »overhovedet ikke« - og så satte han sig i øvrigt hen til bordet og skrev teksten.
Vi har talt om, at det var nødvendigt at gøre det mere fleksibelt også for at blive længere tid på arbejdsmarkedet, men jeg vil ikke være med til, at det er SiD's medlemmer, der skal klippes, for at min gruppe, akademikerne, kan tjene på den her ordning.
Det mener jeg er hovedoverskriften, og så er der en masse nuancer i det, ja, for der er også en arbejdsløs SiD'er, som får glæde af det her.
Poul Erik Dyrlund (S), 1998-12-04:
I den offentlige debat er der nogle grupper, som påberåber sig at tilhøre de svage grupper.
Hr. Aage Frandsen har været inde og nævnt navnet SiD i den her anledning. Er det gået fuldstændig hen over hovedet på hr. Aage Frandsen, at den nye efterlønsordning netop for dem, der påberåber sig, at de er svage på arbejdsmarkedet, vil betyde en væsentlig forbedring?
Er det gået totalt hen over hovedet på hr. Aage Frandsen, at hvis man eksempelvis havde taget samtlige SiD-medlemmer, der gik på efterløn i 1997, og havde givet dem efterløn efter de satser, der nu foreslås, ville det have været en kapitaltilførsel til den samlede gruppe på 43 mio. kr.?
Jeg synes, man skulle skamme sig, for at sige det rent ud!
Så vil jeg også godt sige som hjælp til hr. Aage Frandsen, at der er ingen nyhed i dag set i forhold til 1. marts.
Socialdemokratiet har de sidste 2-3 år sagt, at vi skal arbejde på, at de unge skal komme før ud på arbejdsmarkedet og de ældste skal træde ud af arbejdsmarkedet
lidt senere
Det er ingen hemmelighed.
Vi har sagt det gentagne gange.
Vi har også længe før den l. marts eller marts-valget, for det er jo det, man tænker på, sagt, at der er behov for at få lavet en mere fleksibel efterlønsordning.
Det har vi gentagne gange sagt.
Vi har diskuteret det her i Folketingssalen.
Jeg tror, vi gjorde det i 1996-97-samlingen, hvor vi erkendte, at der er behov for at gøre de her ting mere fleksible.
Det har vi aldrig lagt skjul på.
Nu står vi så med resultatet, og det er ikke så ringe endda.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-12-04:
Jeg bliver nødt til på baggrund af hr. Poul Erik Dyrlunds påståede eller fremhævede optimisme at spørge hr. Aage Frandsen, om der for hr. Aage Frandsen er nogle væsentlige ændringer i den demografiske fremskrivning i forhold til marts måned.
Man får jo det indtryk, at der er sket en eller anden kæmpemæssig ændring, at man har lavet en eller anden statistisk brøler før marts måned, at man har fundet ud af, man har beregnet alle tingene helt galt før marts måned, og derfor står man lige pludselig med en befolkningsmæssig udvikling, som er helt anderledes end det, man kunne forudse i marts måned, og derfor er det nødvendigt at lave nogle forandringer i efterlønsordningen, nogle forringelser, som er helt, helt anderledes end det, man lovede befolkningen, og som man ville stå fast på og være garanten for, da folk skulle stemme til folketingsvalget i marts måned.
Lars Kramer Mikkelsen (S), 1998-12-04:
Jeg synes da også, at hr. Aage Frandsen sædvanligvis er en ræsonnabel mand, men jeg vil da godt igen stille spørgsmålet, selv om hr. Aage Frandsen kan slå det op i en statistik
: Er det korrekt, at flertallet af SiD's medlemmer, der går på efterløn med denne her ordning, hvis de kommer fra ledighed, vil have gavn af denne ordning?
Aage Frandsen (SF), 1998-12-04:
Til hr. Lars Kramer Mikkelsen, der spørger om noget, som jeg kan slå op i en statistik, vil jeg sige, at det sådan set ikke er det, der er pointen.
Det er spørgsmålet om, hvorvidt de pågældende mennesker, som er arbejdsløse på det tidspunkt, har brugt hele deres dagpengeret, sådan at de med det samme falder over i 82 pct.
Det er jo det, der er problematikken i det.
Og falder de ikke over i 82 pct., så holder regnestykket ikke.
Vi har aldrig nogen sinde benægtet, at der er nogle grupper, der får gevinst ved det her - aldrig.
Med hensyn til hvordan vi kan tilskynde folk til at blive på arbejdsmarkedet: Den model, som vi har fremlagt også for regeringen, er en model, der indebærer, at man erstatter 200-timers-reglen med en regel, som indebærer, at man kan tjene 25.000-30.000 kr., og derefter modregner man. Når det drejer sig om kapitalpensioner, har vi sagt, at der skal være et ordentligt bundfradrag, og regeringen er landet på 200.000 kr. Vi synes, det var i underkanten, men vi har aldrig rigtig været inde på nogle tal, og vi er jo heller ikke blevet spurgt om det.
Vi mener i øvrigt også, at de, der får løbende udbetaling, skal have et bundfradrag.
Jeg ved ikke, om det er med, for så meget har jeg ikke kunnet følge med i det endnu, og det kan være, at det er noget nyt, der kommer.
Men på den måde mener vi sagtens, at man kunne tilskynde.
Det, jeg mener er et stort problem med det her, er, at man i den grad har været fokuseret på, hvordan man kunne få de velstillede til at blive på arbejdsmarkedet, og så betaler
man dem i alle ender og kanter
Det er det, man gør.
Den person, som i dag er på efterløn, og som arbejder 200 timer ved siden af,
bliver jo i fremtiden automatisk modregnet nu.
Hvorfor gør man det?
Hvorfor giver man ikke vedkommende et bundfradrag?
Det er det, jeg ikke forstår Og så forstår jeg slet ikke, at hr. Poul Erik Dyrlund taler om alt det her skrigeri.
Jamen hr. Poul Erik Dyrlund dog.
Havde hr. Poul Erik Dyrlund troet, at jeg skulle bidrage til noget skrigeri?
Jamen det gør vi da ikke i Jylland, når vi er kommet over i Folketinget.
Nej, vi taler stille og roligt, men selv om vi taler stille og roligt, betyder det jo ikke, at vores kritik er mindre alvorlig.
Jeg ved ikke, hvad det skrigeri, som hr. Poul Erik Dyrlund tænker på, kan være for noget.
Jeg kan jo ikke sætte mig ind i hr. Poul Erik Dyrlunds tanker, men det kan være
hr. Poul Erik Dyrlund vil uddybe, hvad det er.
Det er det, der er vores pointe, det var det i dag for mit vedkommende, det har det været i diskussionen inden, og det er de synspunkter, vi også har fremført over for finansministeren, men finansministeren var ikke interesseret, han var interesseret i at lave noget til denne side.
Poul Erik Dyrlund (S), 1998-12-04:
Jeg må ærligt indrømme, at jeg egentlig blev lidt overrasket over hr. Aage Frandsens ordførertale, for den var jo meget, meget mere afdæmpet end alt det skrigeri, som vi ellers har hørt SF har rendt rundt og lavet uden for disse tykke mure i de sidste 14 dage.
Det giver mig da lidt grund til optimisme set i forhold til den videre proces omkring de her ting, for jeg er da af den opfattelse, at også hr. Aage Frandsen kan indse, at alting har sin pris.
Det har den nuværende efterlønsordning og den måde, den er skruet sammen på, selvfølgeligvis også.
Derfor kunne det være interessant at høre, hvad det er, SF er parat til at betale for at sikre, at vi kan have et velfungerende arbejdsmarked med den demografiske udvikling, der ligger foran os.
Er det virkelig SF's opfattelse, at vi i det her samfund kan tåle og kan holde til at have 250.000 på efterløn i år
2006-2007
Og hvad er prisen?
Hvad er det for en pris, SF er parat til at være med til at betale?
Ebbe Kalnæs (CD), 1998-12-04:
Jeg vil gerne først konstatere, at der er en tilskyndelsesordning i at blive på arbejdsmarkedet; det er faktisk et af formålene.
Og vil hr. Aage Frandsen ikke godt indrømme, at der er en række mennesker, der i de senere år af mange årsager, bl.a. fordi hr. Aage Frandsen har været med til at ødelægge tilskyndelsesmulighederne til at ville fortsætte, har sagt, at de egentlig gerne ville holde nu, fordi det egentlig lige så godt kunne betale sig, og hvorfor ikke hygge sig resten af tiden?
Det er dem, som vi er ude efter, og det er dem, som vi prøver at få tilbage på arbejdsmarkedet af hensyn til dem, der har brug for omsorg, og af hensyn til indtjeningen til det velfærdssamfund, vi alle ønsker.
Lars Kramer Mikkelsen (S), 1998-12-04:
Jeg er da glad for at høre, at hr. Aage Frandsen ikke kan være imod garantibeviset.
Det er jo præcis også en af årsagerne til, at Socialdemokratiet har foreslået det her garantibevis.
Det er netop for at skabe den tryghed, som jeg også kan forstå på hr. Aage Frandsen at han i virkeligheden mener det godt kan give.
Det var stort set, hvad jeg hørte, hr. Aage Frandsen sagde. Nu har hr. Aage Frandsen jo også fået garantier for, at der er et stort flertal i Folketinget, der bakker op om det her efterlønsbevis, så i virkeligheden vil jeg næsten kunne høre af hr. Aage Frandsens indlæg, at dér er vi stort set enige.
Hvorfor så skabe den her utryghed og forvirring, som man har forsøgt i hele venstrefløjen?
Frandsen: Kan han bekræfte, at 50 pct. af SiD's medlemmer i alderen mellem 55 og 60 år netop kommer fra ledighed, inden de går på efterløn?
Knud Erik Kirkegaard (KF), 1998-12-04:
Til hr. Thulesen Dahl vil jeg godt sige, det ikke er Det Konservative Folkepartis ansvar, at den her beslutning ikke er truffet for adskillige år siden.
Vi har ærligt og redeligt sagt, at der var behov for det, at det var samfundsøkonomisk nødvendigt.
Vi ønsker at lave den slags i så god tid, at folk ved, hvad de har at rette sig efter.
Desværre havde man ikke i Socialdemokratiet det samme mod.
Men nu er aftalen truffet, og så skal den også have lov til at stå sin prøve.
Med hensyn til ændringsforslag om ikrafttrædelsestidspunktet: Så længe vi har regeringens forsikringer om, at det er administrativt forsvarligt at køre det sådan, som vi har skitseret, så bakker vi regeringen op.
Kommer regeringen med det modsatte synspunkt, så er vi også parat til at forhandle om det.
Til hr. Lars Kramer Mikkelsen kan jeg sige: Ja, Folketinget kan ændre alle beslutninger, men her er der altså et forlig, som seks partier står bag, og derfor vil der selvfølgelig ikke aktuelt blive lavet om på det.
Til hr. Dyrlund
: Ja, De Konservative var med i denne sene nattetime, men det var ikke i denne sene nattetime, at De Konservative i modsætning til Socialdemokratiet for første gang gjorde opmærksom på, at det var samfundsøkonomisk nødvendigt at stramme efterlønsordningen.
Man var selvfølgelig godt klar over, at det forholdt sig sådan, men man sagde det bare ikke til vælgerne.
Jeg tror faktisk, at mange af de problemer, som Socialdemokratiet står med i øjeblikket, netop skyldes dette forhold.
Og til hr. Ebbe Kalnæs må jeg sige, at jeg ikke tør stille nogen garanti for, at der ikke kan blive ændret på et eller andet i vilkårene for efterlønsordningen, uden at der sker en tilbagebetaling af det bidrag, der er indbetalt.
Det er indlysende, at hvis ordningen bliver afskaffet, skal folk have deres penge tilbage, det er klart. Men hvis man ændrer på en eller anden skrue i ordningen, tør jeg i hvert fald ikke stille den garanti.
Poul Erik Dyrlund (S), 1998-12-04:
Det var hr. Knud Erik Kirkegaards sidste indlæg, der fik mig til at bede om ordet.
Hr. Knud Erik Kirkegaard beklagede, at den her aftale, som jo er et element i finanslovaftalen, var indgået i en sen nattetime ovre i Finansministeriet.
Det var sådan nogenlunde det, som vi hørte hr. Knud Erik Kirkegaard sige.
Jeg kan se, at hr. Knud Erik Kirkegaard nikker, så jeg har opfattet det helt korrekt.
Det eneste spørgsmål, jeg i den forbindelse har til hr. Knud Erik Kirkegaard, er så: Jamen var De Konservative ikke med i den dér sene nattetime?
Det bliver jeg lidt i tvivl om, når jeg lytter til hr. Knud Erik Kirkegaard.
Det vil jeg da gerne have be- eller afkræftet.
Henrik Svane (RV), 1998-12-04:
Lovændringen er en følge af ressortomlægningen fra marts, hvor designskolerne fik deres efter vores mening naturlige plads under Kulturministeriet.
De foreslåede lovændringers hovedformål er at effektuere denne ressortomlægning.
Jeg vil ikke gå ned i lovforslagets detaljer, men i stedet understrege, at der med ressortomlægningen også er skabt langt bedre muligheder for at udnytte eller få udbygget samarbejdet mellem de formgivende uddannelser på området.
Med den evaluering, som Kulturministeriet ventes at påbegynde i 1999, og som vi hilser meget velkommen, vil der være mulighed for at give det samlede område og dermed
dansk design som helhed et betydeligt løft.
Til sidst vil jeg udtrykke tilfredshed med, at der i lovforslaget også er gjort plads til de selvejende institutioner.
Lokale tilknytningsforhold kan være en del af uddannelsesinstitutionens identitet.
Det er rimeligt og fornuftigt at tage hensyn til det.
I Det Radikale Venstre er vi glade for, at designskolerne er kommet ind under Kulturministeriets ressort, og vi ser meget positivt på de muligheder, der ligger heri.
Derfor støtter vi selvfølgelig også det foreliggende lovforslag.
Elisabeth Arnold (RV), 1998-12-04:
Men den proces, man skal igennem for at bedømme en meget stor mængde kvote II-ansøgere, er ulige mere besværlig end at have et karaktergennemsnit fra en adgangsgivende ungdomsuddannelse.
Hele uddannelsessystemet før universitetet bliver jo påvirket af, at optagelsessystemet på de videregående uddannelser påvirkes.
Det betyder jo, at lærerne i gymnasiet f.eks. skal sige, hvad det er for nogle ting, vi skal lægge vægt på.
Vi ved det ikke, for de videregående uddannelser er gået helt bort fra karakterkvotienter, nu laver de altså kun en individuel optagelsesprøve eller tager et interview, så det påvirker hele resten af uddannelsessystemet.
Jeg er helt sikker på, at de videregående uddannelser godt selv kan finde ud af, hvem de vil optage, og der er ingen tvivl om, at de også optager kvalificerede folk. Men vi har også et ansvar herinde for at sige, at der også skal være en sammenhæng i uddannelsessystemet ned til gymnasiet og videre til folkeskolen.
Kim Behnke (FP), 1998-12-04:
Umiddelbart forekommer forslaget at være ren teknik.
En række områder er jo blevet flyttet til og fra Undervisningsministeriet igennem årene.
Nu er folkeoplysningen flyttet tilbage efter at have været ude i et par år, osv. Det sker, hver gang der sker regeringsomdannelser, og når nye ministre med personlige ambitioner kommer til, bliver der flyttet rundt på tingene.
Det er besværligt for statsadministrationen, og det er irriterende for Finansudvalget, når vi skal læse finansloven, men bortset fra disse praktiske problemer kommer vi jo nok over det.
Derfor kan man spørge: Hvad så med selve indholdet i forslaget?
Synes Fremskridtspartiet, det er en god idé eller ej?
Design bliver nu betragtet som et kunstfag.
Hvis man laver en sammenligning, vil man ude på de enkelte virksomheder måske have svært ved at skelne mellem, hvad en reklametegner og en såkaldt AD'er laver, og hvad en designer laver, men uddannelsesmæssigt er det ene et håndværk, og det andet er kunst.
Arkitekterne er også blevet ophøjet til at være kunstnere, og der er da mange af de ting, arkitekterne frembringer, som er rene kunstværker, men en skibsbygger, der formår at få 350.000 ton til at flyde på havet flot, det er et håndværk, det er ingeniører, hvorimod arkitekter, det er altså kunstnere.
Hvis man laver spillefilm, som skal vises på det hvide lærred eller fremvises i fjernsynet, så er det kunst, så uddannes man på en kunstskole.
Hvis man derimod laver cd-rommer til afvikling på computere eller forskellige former for programmer og spil også til afvikling på computere, ja, så er det et håndværk, så er man uddannet inden for edb-branchen.
Derfor synes vi, at der i disse år sker et skred i tingene.
Noget, som før var håndværk, f.eks. arkitektur, bliver pludselig ophævet til at være kunstværk, hvorimod andre får lov til fortsat at have det som deres håndværk.
Når vi er skeptiske over for forslaget, er det såmænd ikke på grund af den tekniske ressortomlægning, så er det udelukkende ud fra betragtningen om, at vi ikke synes, det er korrekt, at man laver skred i tingene, som vi oplever det i disse år.
skal vedblive med at være gode håndværk, og ikke som et anslag af en stemningsbølge pludselig ophøjes til at være kunst.
Søren Kolstrup (EL), 1998-12-04:
Enhedslisten er ikke afvisende over for det forslag.
Det indebærer nogle muligheder.
Det har nogle organisatoriske ændringer, som vi mener kunne suppleres med en række indholdsmæssige ændringer.
Jeg kan love hr. Carsten Hansen, at hvis hr. Carsten Hansen er villig til at gå ind i nogle diskussioner om det forslag og nogle indholdsmæssige ændringer, så vil vi meget gerne være med til det, der præcis er af en sådan karakter, at det kan tiltrække nogle af dem, der i dag går på produktionsskolerne.
Det er vi villige til, men dertil er det ikke kommet endnu.
Carsten Hansen (S), 1998-12-04:
Til hr. Søren Kolstrup skal jeg blot nævne, at tallet for dem, som ikke får en ungdomsuddannelse, er faldende nu.
Førhen var der 33 pct., der faldt ud og aldrig fik en kompetencegivende uddannelse.
Nu er vi nede på omkring 25 pct.
Det er vigtigt.
Vi har fremlagt et helt ungdomsuddannelsesprogram, som kommer til at virke,
det skal jeg love for.
Deriblandt hører produktionsskolerne også for de svageste unge, og vi har fastholdt antallet af årselever på produktionsskolerne, vi har fastholdt en ordentlig skoleydelse.
Jeg forstår ikke hr. Søren Kolstrups bekymringer
i den retning, tværtimod er der lagt op til en forøget indsats her.
Søren Kolstrup (EL), 1998-12-04:
Den del af de unge, som ikke får en ungdomsuddannelse, den del af de unge, som er uberørte af de eksisterende konjunkturer.
Uanset om man taler om, at der er højkonjunktur eller lavkonjunktur og »her går det så godt«, så er der en del af de unge, der ikke får en ungdomsuddannelse.
Og jeg går ud fra, at hr. Carsten Hansen og jeg er enige om, at målet er, at alle får en uddannelse.
Samtidig kan vi konstatere, at der er en gruppe, der ikke automatisk får det.
Derfor er det springende punkt: Hvad gør vi i forhold til dem?
Det kan ikke nytte noget, at man siger: Jamen så har vi
de traditionelle arbejdsmarkedspolitiske instrumenter.
Nej, det kræver en særlig indsats.
Carsten Hansen (S), 1998-12-04:
Det, som fik mig på talerstolen, var hr. Søren Kolstrups bemærkninger om, at vi udelukkende ville have jobtræningspladser i det her land.
Jeg vil godt sige, at hele vores arbejdsmarkedspolitik, hele vores indsats igennem den tilpassede arbejdsmarkedspolitik vidner om, at det ikke er det, vi vil.
Vi vil have folk i job, og det, vi har gjort, virker.
Jeg har skitseret de 162.000 arbejdsløse, vi er kommet ned på.
Vi skal længere ned, og dér skal vi bruge både produktionsskolerne og daghøjskolerne, men vi har kæmpet for at fastholde dem som et instrument på det nuværende niveau.
I takt med, at der bliver færre arbejdsløse, er det vigtigt for os at sige: Sådan er det.
Men sandheden er jo, at jo færre arbejdsløse vi får, jo bedre går det også for de svage arbejdsløse.
Derfor er det klart, at vi også er nødt til at kigge økonomisk på det her, og jeg vil godt sige, at det er en forfejlet ting at gå efter at sige, at det er på skoleydelserne.
Dér er det faktisk langt bedre end SU, langt bedre, og vi har fastholdt skoleydelsen på et ordentligt niveau.
Det tror jeg er væsentligt at fastholde, også fra denne talerstol, i det signal, der går ud herfra.