runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anne Baastrup (SF), 2003-12-02:
Jeg er ret ked af at høre, at justitsministeren ikke på nogen måde har mulighed for at finde penge.
Jeg vil derfor høre, om det så ikke er muligt, at justitsministeren kunne tage initiativ i de flerårsaftaler, der er på forskellige områder, og se, om man derigennem måske kunne låne nogle penge med henblik på, at landssekretariatet på et senere tidspunkt eventuelt kunne tilbagebetale dem.
Vi står i en situation, hvor vi kan risikere, at det hele falder på gulvet, der er 132 foreninger rundtomkring lokalt, som er finansieret lokalt, og derfor er det mildest talt ret træls for det forebyggende arbejde, hvis landssekretariatet bryder sammen.
for politiet lokalt, at de eksisterer.
Lene Espersen (KF), 2003-12-02:
Natteravnene gør et fantastisk og beundringsværdigt stykke arbejde og en enorm kriminalpræventiv indsats.
Jeg er glad for på regeringens vegne, at det har været muligt for socialministeren at finde en sum penge til det gode formål, nu hvor det private erhvervsliv åbenbart har smækket kassen i og ikke ønsker at medvirke til at holde Natteravnene økonomisk kørende.
Men jeg må også sige, at på Justitsministeriets område er der jo tale om flerårsaftaler på nogle områder.
Der er på domstolsområdet tale om en uafhængig Domstolsstyrelse, og derfor har jeg ikke mulighed for inden for mit ressortområde at finde penge.
Jeg har ikke ligesom så mange andre ministerier forskellige cigarkasser, hvorfra der kan hentes penge op.
Jeg kan også forstå, at et af de steder, hvor man måske med fordel kunne drøfte eventuel hjælp til Natteravnene, f.eks. kunne være i forbindelse med satspuljedrøftelser og andre ting, hvor det her måske ville være relevant.
Men der er desværre ikke nogen store kasser i Justitsministeriet til rådighed, hvor man kunne give penge til et godt formål, som Natteravnene er.
Hvis der var det, ville jeg sige, at Natteravnene lå meget højt på listen over prioriterede områder.
Anne Baastrup (SF), 2003-12-02:
Som det er justitsministeren bekendt, så har Landssekretariatet for Natteravnene jo været i deputation i Retsudvalget for at høre, om det var muligt på en eller anden måde at finde nogle penge til at finansiere sekretariatet muligvis et halvt år, muligvis et helt år, men de satser kun på et halvt år. Landssekretariatet har også været i Folketingets Socialudvalg, og jeg har nu fået et svar fra socialministeren, der går på, at hun har fundet 300.000 kr. til støtte til landssekretariatet.
Jeg vil så høre, om justitsministeren har fundet nogle penge, der på tilsvarende måde kan fylde noget af posen op, for jeg er bekendt med, at landssekretariatet i øvrigt gør et meget stort arbejde for at finde private sponsorer allerede med virkning fra et par måneder ind i 2004.
Lene Espersen (KF), 2003-12-02:
Jeg må blot sige, at der jo er mange hensyn, der taler for det, ikke mindst også Rigsadvokatens indstilling, men vi har jo netop rettet henvendelse til det tyske justitsministerium, fordi man med den europæiske arrestordre, om man så må sige, trods alt har fået en fornyet chance for at stille spørgsmålet til de tyske myndigheder, om der er en mulighed for at få Søren Kam udleveret til Danmark.
Det er selvfølgelig klart, at der må vi afvente de tyske myndigheders tilbagemelding på det spørgsmål. Jeg kan sagtens forstå, at de pårørende må være dybt, dybt, dybt berørt af situationen, men jeg tror, at selv pårørende, som har den her sag tæt inde på kroppen, vil have en respekt og forståelse for, at der er en international retsorden, og i den her sag er det altså de tyske politikere, der træffer bestemmelse om, hvorledes den europæiske arrestordre skal implementeres, på samme måde som det er det danske Folketing, der har truffet beslutning om, hvordan vi ønsker at implementere den europæiske arrestordre.
Elisabeth Arnold (RV), 2003-12-02:
Jeg vil gerne stille ministeren to enkle spørgsmål til sidst.
Mener ministeren ikke, at det af hensyn til de efterladte - som jo stadig væk er i live, og som har mordet i frisk erindring, selv om det er mange år siden - vil være rimeligt, at man lagde sig i selen for at få udleveret den pågældende drabsmand?
Lene Espersen (KF), 2003-12-02:
Jo, men jeg vil gerne sige til fru Elisabeth Arnold, at for så vidt angår den politik, man på mange måder forpligter sig til med den europæiske arrestordre, så er det noget, jeg personlig mener er den helt, helt, helt rigtige tankegang, nemlig at man ikke i ly af sit eget statsborgerskab kan gemme sig for forbrydelser, man har begået i de øvrige EU-lande. Jeg synes det er rigtigt, at vi har fået en europæisk arrestordre, der gør det muligt at få udleveret personer til strafforfølgning, når man har begået noget strafbart i et andet EU-land.
Jeg mener sådan set også, at de partier, der har stemt ja til den europæiske arrestordre, også har sendt det signal, at ens statsborgerskab ikke længere kan blive ens beskyttelse mod at blive strafforfulgt.
Men man må sige, at i den her sag drejer det sig om en forbrydelse, der er begået for ganske mange år siden, og da der i den europæiske arrestordre er nogle særlige bestemmelser, hvor det er op til medlemslandene selv at foretage implementering, så kan jeg ikke gøre meget andet end at sige, at det er de tyske politikeres opgave at foretage den afvejning.
Vi har foretaget afvejningen her i Danmark, og som sagt synes jeg, at det politisk rigtige er at udlevere fremover, når man har begået noget strafbart i et andet EU-land.
Elisabeth Arnold (RV), 2003-12-02:
Jeg har stadig væk ikke fået noget klart svar fra ministeren
på, hvorvidt hun synes, det er rimeligt, at det skal være det udleverende land, der kan sige nej til et ønske om at få vedkommende udleveret, når man nu har en aftale om, at man i forbindelse med forbrydelser af en vis grovhed skal udlevere egne statsborgere.
Jeg vil i hvert fald gerne have, at ministeren kom med sin egen politiske kommentar til, om det kan være rimeligt, at man nægter at udlevere en person, der er mistænkt for mord, al den stund regeringen jo fører sig meget frem med, at det skal være en konsekvent kriminalpolitik, en konsekvent retspolitik, som denne her regering står for.
Vil det så ikke være rimeligt, at man sørger for, at en person, der har begået mord, også bliver udleveret til retsforfølgning i det land, som begærer udleveringen?
Eyvind Vesselbo (V), 2003-12-02:
Jeg er meget glad over, at hr. Keld Albrechtsen lagde op til en konstruktiv debat, men jeg synes, for at vi kan få den
, så jeg vil godt bede hr. Keld Albrechtsen om at beskrive og definere, hvad hr. Keld Albrechtsen opfatter som forskning - både i denne her sammenhæng og også mere generelt.
Det er væsentligt, at vi, inden vi går i gang med den her debat, får en afklaring af, hvad det er, hr. Keld Albrechtsen ønsker en debat om, nemlig forskning, og hvad hr. Keld Albrechtsen mener med forskning.
Til hr. Mogens Nørgård Pedersen: Det er svært at kritisere et institut for at gøre det, det er blevet bedt om, nemlig at lave nogle rapporter, lave noget forskning og skabe noget debat.
Man kan være uenig i, hvad det er, de har lavet, det faglige grundlag og alle de ting, men det er da svært for mig at sige: Vi har bedt jer om at gøre det, og så gør I det.
Og så skal jeg stå her på talerstolen og kritisere dem for, at de faktisk har gjort det, de er blevet bedt om.
Det kan jeg ikke.
Derfor roser jeg dem for, at de har gjort det, de er blevet bedt om.
Det ville jeg selvfølgelig ikke gøre, hvis der ikke var en forespørgselsdebat, men det er klart, at det bliver en del af svaret på de spørgsmål, der stilles.
Til hr. Keld Albrechtsen: Det der med at lytte har hr. Keld Albrechtsen åbenbart haft lidt svært ved, siden den her debat startede, for jeg sagde jo ikke, at vi bare kører videre, hvis der kommer kritik.
Jeg sagde heller ikke, at vi på baggrund af den kritik, der har været, bare kører videre.
Jeg tror, at hvis man læser, hvad jeg har sagt tidligere, vil man se, at jeg sagde, at så retter vi ind.
Det mener jeg da er et ganske klart svar på det spørgsmål.
Vi kører ikke bare videre ned i afgrunden, eller noget i den retning, som hr. Keld Albrechtsen sagde,
overhovedet ikke.
Det er klart, at det er vores udgangspunkt.
Jeg kan ikke nå at svare hr. Jørn Jespersen, så jeg må tage det bagefter.
Jørn Jespersen (SF), 2003-12-02:
Jeg synes ikke, at hr. Eyvind Vesselbo forholder sig til det, der er det centrale i sagen, nemlig de evalueringer, der har været af instituttet.
Fra panelet, der afleverede deres rapport her i efteråret, siges det meget tydeligt, at den faglige kvalitet er det afgørende i vurderingen.
Og panelet kan slå fast, at ingen af rapporterne prætenderer videnskabeligt arbejde eller metodeudvikling i normal videnskabelig forstand.
Man slår endvidere fast, at den bemyndigelse, som instituttet har til at bedrive egen forskning, ikke har været bragt i anvendelse.
Man siger, at de to rapporter, som man vurderer som politisk relevante, føler man sig ikke tryg ved med hensyn til konklusionerne.
Og endelig siger man sammenfattende, at det er nødvendigt at sikre, at der ikke kan sættes faglige spørgsmålstegn ved nogen af instituttets rapporter, for det kan der netop.
Hvordan tror hr. Eyvind Vesselbo, at et institut, der bliver bedømt sådan, kan medvirke til at skabe en seriøs debat om miljøpolitikken, hvis et meget stort mindretal i Folketinget ikke føler, at der er en troværdighed,
hvis instituttet i offentligheden er blevet stemplet som utroværdigt, og hvis en meget stor del af det miljøpolitiske foretagende i Danmark ikke stoler på det?
Hvordan kan det medvirke til at skaffe mest miljø for pengene, når man ikke kan få en seriøs debat på baggrund af instituttets arbejde?
Keld Albrechtsen (EL), 2003-12-02:
Jeg lagde mærke til, at hr. Eyvind Vesselbos svar på, hvad der ville ske, hvis kritikken fortsatte og der fortsat kom dårlige evalueringer, var, at så kører vi bare videre.
Det var hr. Vesselbos svar.
Man har her fremsat et forslag, der simpelt hen går ud på: Vi vil ikke lytte til kritikken, og hvis den fortsætter, så vil vi heller ikke lytte til den.
Det vil altså sige, at et politisk flertal her i Folketinget er indstillet på, at det institut kan få lov fortsætte helt ud over skrænten endda med stadig voksende bevillinger.
Jeg venter stadig væk på at høre, om det er korrekt, at ministeren har tænkt sig på Miljøministeriets stadig svindende budget at finde 2 mio. kr. yderligere at pumpe i foretagendet for at kunne holde den vidtløftige konference.
Derfor vil jeg godt spørge: Er det sådan, at intet af det, der ligger i det forslag til vedtagelse, som jeg har fremsat, at ingen af de punkter, der er, vil man overhovedet lytte til?
Det har vi ikke fået svar på.
Det synes jeg da er væsentligt, for hr. Eyvind Vesselbo står her og påstår, at han vil i en dialog, og indtil nu har vi ikke mødt andet end afvisning på afvisning.
Mogens Nørgård Pedersen (KD), 2003-12-02:
Det glæder mig da, at hr. Eyvind Vesselbo har tænkt sig at tage kritikken til efterretning, og jeg bemærkede også det flotte forslag til vedtagelse og rosen af de otte rapporter.
Det er jo rart at have et lyst sind, og det mener jeg nu også jeg har.
Men i Politiken den 27. august i år, hvor et professorpanel har udtalt sig om de otte rapporter,
står der sådan, og det er altså konklusionen: Tre rapporter bedømmes som et mere eller mindre vellykket forsøg på at markere instituttet i offentligheden.
For to af rapporterne vurderer panelet, at der ikke er dækning for konklusionerne.
Tre af rapporterne mangler ifølge panelet politisk relevans.
Hvordan kan hr. Eyvind Vesselbo så i et forslag til vedtagelse rose det arbejde, som instituttet har gjort indtil nu?
Eyvind Vesselbo (V), 2003-12-02:
Til fru Elsebeth Gerner Nielsen: Det er rigtigt, at jeg har et lyst sind i modsætning til de tre, der lige har været heroppe, som har et meget, meget mørkt sind i forhold til miljøpolitikken i Danmark, hvilket der overhovedet ikke er brug for eller grund til.
Hr. Keld Albrechtsen siger, at vi ikke har lyttet.
Nu stillede jeg jo tre gange det samme spørgsmål til hr. Keld Albrechtsen som indledning, og det lød ikke, som om hr. Keld Albrechtsen lyttede meget til det, jeg spurgte om, for han svarede ikke på spørgsmålet.
Jeg mener, jeg har lyttet meget.
Dette med den fremstrakte hånd: Vi rækker gerne en hånd frem.
Det er jo ikke et spørgsmål om, at vi ikke vil diskutere.
Vi står faktisk her og diskuterer med hr. Keld Albrechtsen.
Hvordan kan hr. Keld Albrechtsen så stå og sige
på talerstolen, at jeg ikke vil diskutere tingene?
Det er jo noget sludder.
Til fru Pernille Blach: Noget for noget.
Jamen jeg mener at vide, at fru Pernille Blach Hansen har læst kommissoriet og grundlaget for instituttet, og det er jo netop, at man skal skabe debat, at det skal være med til at skabe debat.
Derfor er det da ikke så underligt, at det får
den evaluering, at det opfylder de betingelser, det er oprettet på, nemlig at skabe debat.
Jeg forstår det ikke helt.
Det kan være, vi kan uddybe det.
Det er jo ikke et spørgsmål om, at nogle er døve og blinde over for kritikken.
Jeg mener, at den bestyrelse, som har siddet indtil nu, har i hvert fald sagt, at den vil sikre, at den kritik, der kom, vil blive fulgt op, sådan at det her ikke gentog sig, og at det blev bedre.
Det samme svar til fru Elsebeth Gerner Nielsen.
Jamen hvis der kommer en evaluering igen, som sætter spørgsmålstegn ved kvaliteten og ved nogle af rapporterne, så er der da kun én ting at gøre, og det er at gøre det bedre.
Sådan er det vel også, når fru Elsebeth Gerner Nielsen bliver kritiseret.
Så er det vel ikke sådan, at fru Elsebeth Gerner Nielsen graver sig ned et eller andet sted og ikke kommer op igen.
Nej, så prøver fru Elsebeth Gerner Nielsen vel at lytte til kritikken og så rette sig ind, hvis det er en berettiget kritik.
Det er vel det samme Institut for Miljøvurdering skal gøre.
Jeg kan garantere for, som jeg sagde i min indledning, at det institut er oprettet for at blive og med det formål at sammenkoble miljø og økonomi.
Det er det, der er udgangspunktet.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2003-12-02:
Man må sige, at hr. Eyvind Vesselbo har et lyst sind.
Et betydeligt bidrag!
Instituttet har ydet et betydeligt bidrag!
Hvilket betydeligt bidrag?
Hvordan har regeringen brugt de resultater, som instituttet efter sigende er kommet frem til?
Hvilke af de såkaldte forskningsresultater har givet anledning til, at regeringen har ændret sin politik eller brugt dem som grundlag for sin politik?
Så hører jeg hr. Eyvind Vesselbo sige, at Venstre er helt enig i konklusionen i rapporten, nemlig at hvis et institut som Institut for Miljøvurdering skal bevare sin troværdighed på lang sigt, vil det være nødvendigt at sikre, at der ikke kan sættes faglige spørgsmålstegn ved nogen af dets rapporter.
Betyder det, at hvis den næste evaluering viser, at det stadig står meget ringe til med den faglige kompetence på instituttet og der er kritik af rapporter, så er Venstre parat til at nedlægge instituttet?
Var det sådan, man skulle forstå det?
Pernille Blach Hansen (S), 2003-12-02:
Jamen hr. Vesselbo dog
Hvad blev der af »noget for noget«?
Hvad blev der af »mest miljø for pengene«?
Når man har et institut, der er udsat for så sønderlemmende en kritik, hvad er resultatet så?
Ja, det får 5 mio. ekstra om året.
Hvis det vitterlig var noget for noget, skulle man vel ikke belønne den slags slendrian og rundkredspædagogik med ekstra penge.
Den evaluering, der er lavet af et eksternt panel, som bestyrelsen selv har nedsat, viser jo netop - og det står der faktisk i evalueringen - at flere af de rapporter, der er lavet, karakteriseres som debatindlæg.
Der er også flere af de andre rapporter, der indeholder så væsentlige fejl og mangler, at man i evalueringen decideret skriver, at man ikke føler sig tryg ved konklusionerne.
Det er en meget, meget barsk kritik, og jeg vil da meget gerne høre, hvordan Venstre forholder sig til den, for jeg synes da det her er endnu et eksempel på, at man i den her sag er fuldstændig døv og blind over for de kritiske tilstande, der hersker i instituttet.
Når det faglige grundlag er blevet så massivt underkendt, så undrer det mig, at man ud fra devisen om noget for noget ikke tager konsekvensen af det.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-12-02:
Det er jo et rystende forslag til vedtagelse.
Det viser jo, at man overhovedet ikke har lyttet til al den kritik, der har været.
Den står man på ryggen af i sit eget forslag til vedtagelse, selv om den rent faktisk ikke eksisterer i virkeligheden.
Det, der foregår her i Tinget i øjeblikket fra de tre partiers side, er jo fuldstændig virkelighedsfjernt, må jeg sige.
Jeg må desværre også konstatere, at hvad angår den fremstrakte hånd, som vi andre rakte regeringen, har den givet os et slag over fingrene.
Man vil ikke drøfte den her sag med os.
Man vil ikke kommentere de forslag, vi har stillet til ændringer og forbedringer af situationen.
Hvor står vi så efter et valg, hvor de tre partier ikke længere har et flertal i Folketinget?
Jeg synes ikke, man tænker sig om.
Lene Espersen (KF), 2003-12-02:
Det er sådan, at i forbindelse med den europæiske arrestordre er der tale om, at medlemslandene skal implementere den, og i den forbindelse er der forskellige valgmuligheder for de enkelte medlemslande.
Danmark har valgt sin model for, hvordan den europæiske arrestordre skal implementeres i den danske udleveringslov.
Men der er altså forskellige valgmuligheder, herunder om lovforslaget skal have tilbagevirkende kraft og herunder også andre bestemmelser, der bl.a. går ud på, i hvilke tilfælde man kan afvise udlevering.
I forbindelse med den danske lovbehandling af den europæiske arrestordre i forbindelse med ændring af udleveringsloven havde vi faktisk også en meget nøje og grundig drøftelse her i Folketingssalen af, hvilke muligheder
Danmark skulle have f.eks. for at afstå udlevering
, og der synes jeg, vi fandt en rigtig balance.
Men til fru Elisabeth Arnold må jeg sige, at der er nogle valgmuligheder, som det alene er de tyske parlamentarikeres, den tyske regerings, opgave at træffe beslutning om.
Der må vi afvente en meddelelse fra det tyske justitsministerium om, hvordan de vælger at implementere den europæiske arrestordre.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-12-02:
Der er en indsamling af ting, og det klipper man sammen i nogle rapporter, og så skriver man lidt frem og tilbage om, hvad man tror, de ting betyder, men det er altså ikke videnskab, det er politisk analyse.
Jeg vil godt spørge hr. Dohrmann: Mener hr. Dohrmann med hensyn til f.eks. den konference, der nu er planer om, og som jeg har forstået at man vil bruge 5 mio. kr. på, endda ved at overskride budgettet med 2 mio. kr. - jamen det kan ikke nytte, at ministeren ryster på hovedet; jeg har spurgt ministeren, om det er rigtigt, men han nægter at udtale sig om de mest basale ting i den her sag - at det er videnskab, den konference?
Der var faktisk tre bestyrelsesmedlemmer, der ikke kunne påtage sig ansvaret for at videreføre deres arbejde som bestyrelsesmedlemmer, fordi man gik langt ud over, hvad der var formålet med instituttets arbejde.
Så vil jeg da bare spørge hr. Dohrmamn: Kunne vi så ikke få svar
på, om hr. Dohrmann mener, at det lå indenfor eller udenfor?
Jørn Dohrmann (DF), 2003-12-02:
Nej, jeg mener, vi skal have den her sag fuldstændig opklaret, og det er jo derfor, vi spørger ind til, hvad det egentlig, hr. Keld Albrechtsen mener med den forespørgsel, som er stillet her.
Derfor er vi jo nødt til som udgangspunkt at kunne få forklaret af hr. Keld Albrechtsen, hvad det er, man mener med at instuttet skal leve op til sine forskningsforpligtelser.
For så er vi jo ikke uenige på det her punkt.
Anvendelsesorienteret forskning går ud på, at man samler noget eksisterende materiale, og derudaf drager man nogle konklusioner.
Men jeg kunne da godt tænke mig at vide, om hr. Keld Albrechtsen har en helt anden holdning, så vi måske ender med, at det bliver grundforskning i stedet for.
Vi skal jo bare ligesom have klarlagt: Hvad er det, hr. Keld Albrechtsen mener med sin forespørgsel?
Keld Albrechtsen (EL), 2003-12-02:
Det er meget anstrengende, når ordførerne fra regeringspartierne ikke vil tage udgangspunkt i det fælles materiale, vi har, hvor videnskabsfolk har udtalt sig om de videnskabelige spørgsmål, og hvor der f.eks. står i ekspertpanelets sammenfattende vurdering, at ingen af rapporterne, altså de rapporter, som instituttet har lavet, prætenderer videnskabeligt arbejde eller metodeudvikling i normal videnskabelig forstand.
Det er der altså ikke i
rapporterne.
Så kommer man fra hr. Vesselbos og hr. Dohrmanns side og siger, at nu skal jeg udrede over for befolkningen og Folketinget, hvad videnskab er.
Jamen altså, hvis jeg påtog mig den opgave i sin fulde udstrækning, så ville det, tror jeg, ærlig talt også give anledning til kritik mange steder.
Det kan være, der er andre, der er bedre til at definere fuldstændig præcist, hvad videnskab og forskning er.
Vi kan bare fastslå, at de forskere, som blev bedt om at tage stilling til det her, tog stilling til det, og de sagde, at det ikke var videnskab.
Hvordan skal vi komme videre, når man ikke vil anerkende det, som forskerne siger?
Jeg ved så ikke, om hr. Dohrmann ønsker en dialog, eller han også har som formål at forplumre denne her debat så meget som muligt, så ingen efterhånden kan se op og ned på, hvad det handler om.
Er det også hr. Dohrmanns strategi?
Jørn Dohrmann (DF), 2003-12-02:
Vi er nødt til at holde lidt fast i: Hvad er det, man mener med udtrykket »sine forskningsforpligtelser«?
For er det ikke korrekt, at når man anvender anvendelsesorienteret forskning, indebærer det, at man sammenstiller eksisterende viden og laver nye beregninger på baggrund af eksisterende datamateriale for ligesom at give en anbefaling i den videre handling?
Er det ikke sådan, man bruger anvendelsesorienteret forskning?
Keld Albrechtsen (EL), 2003-12-02:
Hr. Eyvind Vesselbo forsøger at lave den her folketingsdebat om til en studiekreds i, hvordan man helt præcist definerer begrebet forskning.
Det må hr. Eyvind Vesselbo altså gå til de højere læreanstalter med.
De højere læreanstalter har lavet evalueringer, som siger, at det, Lomborginstituttet laver, ikke er forskning i videnskabelig forstand, det er politisk analyse.
Man kan godt have et institut for politisk analyse og politisk debat; så skal man bare vedtage det i stedet for at vedtage, at det skal have egen forskning.
Hr. Vesselbo kender godt forskellen.
Det er et spørgsmål om at anvende videnskabelig metode, og det var det, som Udvalgene vedrørende Videnskabelig Uredelighed fastslog at Bjørn Lomborg ikke havde gjort i det værk, han havde skrevet, og som blev bedømt i det udvalg.
Det er desværre også det, der i alt for høj grad er tilfældet med de rapporter, der kommer fra Institut for Miljøvurdering.
Så enkelt er det.
Jeg kan så bare ikke forstå, at hr. Vesselbo simpelt hen ikke vil besvare det afgørende politiske spørgsmål, nemlig om man vil indgå i en dialog om det her.
Jeg må jo opfatte det som en afvisning.
Nu skal vi jo høre hr. Eyvind Vesselbos ordførerindlæg, og så må vi se, om der dér kommer andet end forplumring og bortforklaring og forsøg på at afspore debatten.
Jeg må indrømme, at den her indledende runde ikke har givet anledning til megen optimisme.
Jeg synes, de partier, der i dag har flertallet i Folketinget, spiller hasard med deres eget institut.
Det vil jeg bare sige.