Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-05-21:
Ja, nu er det jo normalt således, at en andenbehandling af et lovforslag handler om ændringsforslagene, og man kan så diskutere, hvor meget debatten indtil nu har gået på dem.
Men der er jo sådan set stillet to ændringsforslag til regeringens forslag til indgreb over for konflikten.
Og det ene forslag, som så har været en anelse debatteret, er kompensationsspørgsmålet.
Hvis vi antager i den konkrete situation, at man, i og med man tager strejkeretten fra sygeplejerskerne i den konkrete situation, fjerner et våben i en konflikt, så vil det mest naturlige selvfølgelig være, at man giver en eller anden form for kompensation for det indgreb. Hvilken kompensation, og hvordan den skal skrues sammen, har vi så forsøgt fra Dansk Folkepartis side at få en diskussion af med andre partier, en dialog om.
Vi har også i udvalgsarbejdet forsøgt at få regeringens bud på, hvordan man kunne skrue det sammen; vi har været meget åbne over for, hvordan man skulle gøre det både rent teknisk og praktisk.
Det er desværre ikke lykkedes os at få regeringen på banen i det spørgsmål, måske næsten tværtimod.
Derfor har vi så formuleret et ændringsforslag, som giver et bud på det.
Det andet ændringsforslag er mere fremadrettet, for det handler om, at vi konstaterer, at der med dette nu andet indgreb på sygehusområdet inden for ganske få år er meget stor tvivl om, hvorvidt man overhovedet kan diskutere, at der stadig findes en strejkeret på sygehusområdet.
Det er Dansk Folkepartis principielle holdning, at man skal finde et system for sygehusområdet, så der ikke er strejker, så man kan være sikker på, at de syge mennesker og folk, der i øvrigt har behov for at komme på sygehuset og til undersøgelser, selvfølgelig kan komme det og ikke risikerer, at der er konfliktsituation.
Men det kræver selvfølgelig, at man får et bud på, hvordan sådan en model kan skrues sammen, og hvad der så skal stilles i stedet for for de faggrupper, som må give afkald på strejkeretten.
Derfor har vi i det andet ændringsforslag foreslået, at der nedsættes et udvalg mellem parterne, som skal udarbejde forslag til en aftale, hvorefter der gives afkald på strejkeretten samt de nærmere betingelser, kompensationer herfor.
Vi har noteret os i dagspressen, at vi faktisk ikke er ene om at have den holdning, som der her gives udtryk for.
Ja, i udvalget støttede Kristeligt Folkeparti det, men jeg har så set bl.a. i Berlingske Tidende her til morgen, at både CD og også De Konservative er ude med samme holdning. CD's gruppeformand, hr. Peter Duetoft, siger: »»Man kan ikke kalde det en arbejdskamp, når vi griber ind efter en uge, men vi havde ikke andet valg. De har ikke en reel strejkeret, og det må man tage konsekvensen af,« siger Peter Duetoft, der foreslår, at sygeplejerskernes strejkeret ophæves, og at de i stedet får en højere løn.«
Og så kommer det videre: »Også De Konservatives leder, Pia Christmas-Møller, er parat til at diskutere sygeplejerskernes ret til at strejke.
»Vi må have en principiel diskussion om strejkeretten på disse meget ømtålelige samfundsområder.«
« Det er faktisk præcis det, der fremgår af disse citater, som Dansk Folkeparti har foreslået i det ændringsforslag, som jeg her omtaler.
Derfor har det været uforståeligt for os, at de partier, der til dagspressen giver udtryk for den samme holdning, ikke har ønsket indtil videre at støtte ændringsforslaget.
Men det kan selvfølgelig komme endnu.
Vi håber selvfølgelig, at vi får gennemført et indgreb, der stopper konflikten, men vi mener, at der er fornuft i, at et indgreb kompenseres, fordi strejkeretten reelt er udhulet.