Tove Videbæk (KRF), 2000-05-18:
Der er alt for mange løse ender i lovforslaget om kunstig befrugtning.
Det er uansvarligt, at vi som politikere skal tvinges til at jappe et lovforslag igennem, et lovforslag, der får så store konsekvenser for den danske befolkning.
Siden jeg i weekenden blev gjort bekendt med, at Det Etiske Råd allerede i begyndelsen af april havde sendt et brev til sundhedsministeren om, at det ikke kunne blive færdig med disse redegørelser, har jeg ønsket at få udsat færdigbehandlingen af lovforslaget.
Det bliver her under debatten nævnt, at det jo bare er en lille revision, det er bare et lille forslag, der skal behandles.
Ja, det kan man jo sige, hvis man ikke vægter de etiske problemer ret meget, og hvis man synes, at etiske problemer er mindre væsentlige.
Og man kan sige, at det er en lille lovrevision, fordi man slet ikke har medtaget alle de store, vigtige etiske problemer som f.eks. opbevaring af og import af æg og sæd, eller f.eks. forskning og forsøg på befrugtede æg og på fosteranlæg.
Man har ikke medtaget problemet med fosterreduktion, som jo er så aktuelt.
Vi hører fra familier, der venter trillinger, at de pr. rutine får tilbudt fosterreduktion, og at de ofte føler sig presset.
Der er ikke medtaget noget om godkendelsesprocedure for par, der skal kunne få kunstig befrugtning.
Der er ikke medtaget noget vedrørende donoranonymitet osv. osv.
Og når man undlader alle de her vigtige etiske problemer, så kan man jo nemt gøre det til et lille lovforslag. Det Etiske Råd er blevet bedt om at udarbejde to redegørelser om emnet, dels en generel redegørelse om kunstig befrugtning, dels en redegørelse om fosterreduktion, men rådet har som nævnt meddelt, at ingen af delene kan blive færdig.
Det skyldes jo, at rådet i mellemtiden af en anden minister er blevet bedt om at lave en hasteopgave.
Så det er vores egen skyld, at de ikke kan blive færdige.
Hvad nytter det at have Det Etiske Råd, hvis vi ikke bruger det?
Lovforslaget, som det ligger med ændringerne, indeholder mange forskningsmæssige og etiske uklarheder, som vi mangler at få belyst.
Det bedste ville være at vente til efter sommerferien, så vi havde tid til at få svar fra Det Etiske Råd, og det er jo det svar, vi skal have, for at det kan danne grundlag for, at vi kan tage stilling på en langt bedre måde til de vanskelige problemstillinger. I øvrigt er der i august en meget vigtig konference om præimplantationsdiagnostik.
Det er en konference, som Den Centrale Videnskabsetiske Komité har arrangeret for at samle, hvad vi ved nu om dette.
Den ville også være god at have ventet på.
Det Etiske Råd har netop lavet et nyt debatoplæg om kunstig befrugtning.
Dette oplæg er sendt ud til skoler, højskoler, gymnasier og biblioteker, og via dette debatoplæg opfordres folk til at tage stilling til en række spørgsmål, så der bliver skabt en bred offentlig debat om emnet, men debatten er jo ikke kommet i gang endnu.
Vi stiller spørgsmål til befolkningen, men vi er fuldstændig ligeglade med, hvad befolkningen svarer.
Er det ikke det, vi også signalerer ved at jappe det her igennem?
Regeringen plejer ellers ikke at tøve med at henvise til kommende rapporter og udvalgsarbejder, når den afviser diverse beslutningsforslag her i salen, og til De Konservative må jeg sige, at jeg specielt er skuffet over, at De Konservative her i salen med deres gøren og laden siger, at de er fuldstændig ligeglade med Det Etiske Råds arbejde.
Det er meget afgørende, at vi får gang i en folkelig debat om kunstig befrugtning, om mange af de nye aspekter i denne sag.
For kunstig befrugtning, og hvad dertil hører, er jo netop et emne, der udvider grænserne for, hvad vi som mennesker og samfund kan sige ja til eller måske skal sige nej til.
Men vi har brug for nogle ordentlige redegørelser.
Vi har brug for et ordentligt beslutningsgrundlag, så vores beslutning om ja og nej til de forskellige ændringsforslag kan blive så sagtligt begrundet som muligt.
Jeg mener, at vi står og mangler det grundlag i dag.