runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Villy Søvndal (SF), 1999-04-20:
Jeg vil bare sikre mig så grundigt, det er muligt, at jeg ikke bliver taget til indtægt for Dansk Folkepartis lidt besynderlige standpunkt, nemlig at i den situation, hvor vi står med den største humanitære katastrofe overhovedet siden Anden Verdenskrig, at selv i den situation - selv i den situation - siger Dansk Folkeparti med højt løftet hvidt flag, at der skal vi ikke hjælpe folk herhjemme.
Vi skal ikke hjælpe folk i Danmark.
Det er Dansk Folkepartis budskab i den her situation.
Det kan man mene om, hvad man vil, men det betyder jo, at der vel efterhånden kun er to politiske tendenser, der går ind for etnisk helt rene samfund.
Det er Dansk Folkeparti og Milosevic.
Arne Melchior (CD), 1999-04-20:
Nu, hvor flygtningedebatten er blevet inddraget i forslaget om et hospitalsskib, skal jeg da lige sige til Dansk Folkeparti, at vi da har forstået, at de gerne vil hjælpe folk til at bo 20 mennesker i et telt, men vi vil sandelig ikke hjælpe dem til at komme og bo under forhold, der bare ligner dem, hr. Thulesen Dahl og jeg har den glæde at kunne bo under.
Det må være udslag af et meget lille hjertelag - hvad hedder sådan noget? - som ligger bag den dér forkrøblede tankegang.
Så til selve forslaget om et »Jutlandia II«.
I CD anerkender vi, at der ligger pæne tanker bag forslaget.
Det er et sympatisk forslag, men næppe aktuelt.
Også andre ordførere har været inde på, at forslaget ikke trænger sig på lige i øjeblikket.
Men som andre partier er vi da beredt til - og som regeringen - hvis det bliver aktuelt da at kunne yde også den støtte.
Og jeg vil godt tilføje, at dersom regeringen finder det naturligt at forberede en sådan situation og mangler bevillinger dertil, kan vi fra CD's side tilsige - og jeg går ud fra, at det gælder et flertal af de partier, der har været oppe - at så vil sådanne bevillinger nemt kunne gives.
Så beder jeg beder regeringen overveje, om det vil være hensigtsmæssigt, så skal det ikke skorte på midler dertil. I øvrigt er der vel det triste i og for sig at sige, at der jo nok mere er brug for et krigsskib end for et hospitalsskib.
Og når den situation skulle opstå, vil jeg håbe, som jo udenrigsministeren antydede under det forrige punkt på dagsordenen, at den danske flåde så ikke er nedlagt forinden.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-04-20:
Ja, selv om det jo ikke er helt isoleret det, forslaget drejer sig om, så kommenterer hr. Arne Melchior jo alligevel spørgsmålet omkring, hvordan man hjælper mennesker i nød bedst.
Og hr. Arne Melchior mener, at det bl.a. drejer sig om, at folk, som er i nød, skal kunne komme til Danmark og leve, som vi gør i Danmark.
De mennesker ønsker at komme tilbage til Kosovo.
Og de her mennesker skal selvfølgelig hjælpes i nærområdet, og hvis der er 800.000 mennesker i nød, hvoraf mange af dem mangler de basale livsnødvendigheder, så må det da først og fremmest dreje sig om fra dansk side at hjælpe hovedparten af de her mennesker, helst dem alle sammen, til at få de basale livsnødvendigheder, før vi begynder at bruge de meget store ressourcer, der ligger i at hjælpe mennesker til at få en tilværelse som hr. Arne Melchiors i Danmark.
Og jeg kan forstå, at det smerter hr. Arne Melchior at måtte forstå, at Dansk Folkeparti faktisk ønsker at hjælpe i den her situation
, men ikke desto mindre holder vi altså fast i den holdning.
Arne Melchior (CD), 1999-04-20:
Hr. Thulesen Dahl kan jo ikke bebrejde mig, at jeg også omtaler flygtningespørgsmålet, da det var ham, der inddrog det i denne debat og ikke mig.
Jeg svarede på hr. Thulesen Dahls inddragning, som jeg i og for sig slet ikke anser for særlig saglig.
Men hans påstand skulle bare ikke stå uimodsagt, og han kan vel ikke tillade sig herfra at rejse et spørgsmål og så afskære andre fra at tage stilling til det samme spørgsmål.
I øvrigt skal jeg sige til hr. Thulesen Dahl, at for CD og for den store majoritet i Folketinget og i den danske befolkning drejer det her sig ikke om at hjælpe enten dér eller dér, men det drejer sig om et både og, at hjælpe både dér og her.
Og hvis hr. Thulesen Dahl ellers kender forslaget om at tage folk fra Kosovo herop, hvis han ellers har læst det, så ved han, at det ikke mindst drejer sig om syge og på lignende måde dårligt stillede mennesker.
Så er det altså noget nemmere at hjælpe dem her end i en kahyt på et hospitalsskib.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-04-20:
Hr. Arne Melchior ved jo godt, jeg har læst forslaget, for det er jo ikke første gang, vi diskuterer det.
Og lad mig bare sige, at hvis det drejer sig om at hjælpe mennesker, som har behov for lægehjælp, og at det er derfor, man laver forslaget om, at 1.500 mennesker lige skal til Danmark, så forstår jeg simpelt hen ikke regeringens afvisning af det her forslag, eller afvisningen af, hvad vi kom med i fredags, at sende felthospitalerne, som ligger i containere klar til at blive sendt af sted, til området, for hvis behovet er der, må det jo dreje sig om, at vi hurtigst muligt får hjulpet og ikke sidder tilbagelænet med hænderne over kors og venter på en eller anden anmodning.
Altså hvis man har vurderet, at behovet er der, jamen så må vi da også se at komme i gang og komme ned i området, og så kan vi jo hjælpe langt flere mennesker end dem, vi kan hjælpe her i Danmark, med at få bl.a. den lægehjælp, som hr. Arne Melchior også omtaler.
Arne Melchior (CD), 1999-04-20:
At hr. Thulesen Dahl ikke forstår CD's og mange andres afvisning af det foreliggende forslag i den nuværende situation siger jo bare noget om hans mangel på fatteevne, så det kan jeg da kun udtale min kondolence til.
Det tager altså adskillige måneder, hvis det kan gøres på måneder og ikke på halve år, at omdanne en Storebæltsfærge til et hospitalsskib.
Desuden er forholdene selv i bedste fald på et sådant langt usammenligneligt ringere, end de ville være på et dansk hospital og mange andre steder i Danmark, hvor vi kan anbringe disse mennesker.
Men jeg er godt klar over, at det går over hr. Thulesen Dahls forstand, så jeg skal slutte rækken af korte bemærkninger for mit vedkommende her.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-04-20:
Hr. Melchior har en helt fantastisk evne til at bringe debatten ned på et absolut lavplan, når man ikke er enig med hr. Arne Melchior.
Det er ikke noget nyt, og det tror jeg vi efterhånden herinde i Folketinget har vænnet os til.
Det er sådan en særlig evne, hr. Arne Melchior har, så ja, det overstiger min fatteevne at forstå hr. Arne Melchior på det punkt. Men jeg vil sige til forslaget eller henvisningen om, at det tager lang tid at forberede en færge til at blive et hospitalsskib: Ja, det gør det, men det forslag, vi behandlede i fredags om at tage 1.500 mennesker til Danmark, var jo heller ikke et forslag om at tage de 1.500 mennesker til Danmark her og nu, det var et forslag om at lave forberedelsesarbejdet til, at de mennesker kunne komme til Danmark.
Jeg tror, at hr. Arne Melchior husker, at det var argumentationen i det lovforslag, som hr. Arne Melchior sandsynligvis også har læst.
Man kunne jo fristes til at tro
det modsatte.
Og på samme måde skal man selvfølgelig her lave forberedelsen, så man er klar, hvis der også om et par måneder er brug for en sådan aktiv lægehjælp på stedet.
Og det er derfor, vi støtter forslaget.
Jørgen Estrup (RV), 1999-04-20:
Ja, jeg beklager, hvis jeg afbryder en debat.
Jeg tillader mig at vende tilbage til emnet og sige, at behovet for nødhjælp i de nærliggende områder til Kosovo er aldeles åbenbart.
Behovet er voldsomt, behovet er især hastende, men der er også et voldsomt behov for prioritering, og derfor kan det jo ikke være anderledes, end at man fra den danske regerings side må lytte til de organisationer, der er på stedet, og spørge dem: Hvad er det, I har brug for?
Jeg er meget glad for, at vi fra dansk side har været hurtige til at hjælpe, og vi skal fortsat yde den nødvendige bistand både i nærområdet og i Danmark, men vi må selvfølgelig lytte til de organisationer, der har den umiddelbare føling med, hvad der er brug for. Men så vil jeg godt føje til - det er jo ikke hver dag, jeg har lejlighed til at rose et forslag fra Fremskridtspartiet - at jeg anerkender den tankegang, der ligger bag forslaget, og ligesom andre her i salen gerne vil kvittere for en aktiv medvirken i forsøget på at gøre det bedst mulige.
Det synes jeg vi alle sammen skal sætte pris på.
Og jeg kan måske også føje den kommentar til, at nødhjælpen - både den, der er givet, og den, der måtte være forslag om - jo viser, at dette er en indsats, der ikke bare skal ses i lyset af militære termer, men i høj grad drejer sig om både en militær og en civil indsats.
Og det er nødvendigt også i relation til dem, der måtte drage indenrigspolitiske konklusioner af vores diskussion om den militære indsats, at sige: Dette er ikke et enten-eller, dette er et både-og, som vi også har oplevet det i Bosnien.
Men i relation til beslutningsforslaget afventer vi altså, hvad der måtte komme af henvendelser fra de internationale organisationer.
Det må være det, der styrer vores indsats.
Søren Søndergaard (EL), 1999-04-20:
Som udtryk for et ønske fra Fremskridtspartiets side om at hjælpe folk i nød anerkender vi fuldt ud det her forslag og de intentioner, som ligger bag det.
Samtidig synes vi, det er åbenlyst, at selv hvis et sådant hospitalsskib skulle kunne sendes af sted, ville det ikke kunne være et alternativ til anden nødhjælp, for der er masser af behov for nødhjælp på stedet.
Det gælder f.eks. mange af dem, som er blevet behandlet på hospitalsskibet, for efter selve behandlingen på et hospitalsskib kommer der jo ofte en periode, hvor folk skal regenerere sig, og der kommer desværre også perioder med langvarig genoptræning, og det er klart, at det vil være dyrt, hvis det skal foregå på et hospitalsskib, og det vil være aldeles uhensigtsmæssigt, hvis folk, der skal have skiftet forbindinger og andre ting, skal sendes tilbage til den humanitære og sanitære situation, der i øjeblikket er i området.
Derfor vil det selvfølgelig i den situation, hvor man vil have sådan et hospitalsskib, være naturligt, at mange af dem, der har været dér, så bagefter, hvis de ønsker det, bliver transporteret til Danmark, i hvert fald i en periode, til de forhåbentlig kan vende hjem til Kosova.
Så hvis man ser tingene i den sammenhæng, synes jeg, de passer fortrinligt sammen.
Jann Sjursen (KRF), 1999-04-20:
Også Kristeligt Folkeparti finder, at Fremskridtspartiet her bidrager konstruktivt med et forslag til, hvordan man kan hjælpe på Balkan.
Og det kan bestemt være en mulighed, at der på et tidspunkt skal afsendes et hospitalsskib, men ligesom andre ordførere har været inde på her, finder vi også i Kristeligt Folkeparti, at det i givet fald må ske på baggrund af en henvendelse fra en af de internationale hjælpeorganisationer, eller hvis udviklingsministeren under de forhandlinger, der pågår om nødhjælp til området dernede, finder, at en sådan facilitet skal stilles til rådighed fra dansk side.
Det er egentlig, hvad jeg har at sige til Fremskridtspartiets forslag her, som jeg altså synes er et udmærket bidrag til den fortløbende debat om, hvordan vi fra dansk side kan hjælpe.
Men hvis det forslag skal blive aktuelt, skal det altså efter Kristeligt Folkepartis mening ske i forlængelse af en henvendelse fra en af de internationale organisationer, eller efter at udviklingsministeren måtte vurdere, at der kan være behov for noget sådant.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 1999-04-20:
I Det Konservative Folkeparti kan vi støtte en øget indsats
for at få etniske minoriteter stærkere ind på arbejdsmarkedet.
Ledigheden blandt visse grupper af etniske minoriteter er fortsat alt for høj, og det til trods for at vi nu i en årrække har kunnet glæde os over stigende efterspørgsel efter arbejdskraft.
Vi har noteret os, at der i arbejdsgiverkredse er udfoldet store bestræbelser for at få virksomhederne til at ansætte flere af udenlandsk herkomst, men indtil nu har disse bestræbelser ikke givet tilstrækkelige resultater.
Indsatsen bør imidlertid fortsættes og intensiveres.
Der er ingen tvivl om, at der blandt de etniske minoriteter findes kvalificeret arbejdskraft, som virksomhederne kun med besvær kan skaffe blandt danske arbejdstagere.
Ud over en arbejdsmarkedspolitisk begrundelse for en øget indsats kan anføres en socialpolitisk begrundelse.
Der er ingen tvivl om, at de fleste sociale problemer - tendens til bandekriminalitet m.m. - blandt etniske minoriteter, herunder andengenerationsindvandrere, skyldes manglende beskæftigelse.
Meget kan gøres gennem uddannelse, herunder ikke mindst undervisning i dansk.
Meget kan opnås gennem en øget indsats i arbejdsmarkedsrådene, som SF foreslår, men til syvende og sidst afhænger resultatet af indsatsen af en positiv holdning i virksomhederne til at ansætte personer, som måske har en lidt anden hudfarve, og - må jeg understrege - en positiv holdning både hos arbejdsgiveren og hos lønmodtagerne i virksomhederne.
En fortsat holdningsbearbejdelse er derfor stadig væk påkrævet. Vi kan ikke støtte ideen om umiddelbart at overføre reglerne fra lovgivningen om ligestilling mellem mænd og kvinder til dette område her og ej heller forslaget om at anvende den omvendte bevisbyrde.
Vi er bange for, at en lovgivning, der kan opfattes som en negativ diskrimination af danske arbejdstagere, måske kan komme til at sætte ild til en krudttønde af fremmedhad, som vi slet ikke kan styre, hvis vi igen skulle komme ind i en arbejdsløshedssituation.
Det er andre metoder, der skal til.
Derfor kan vi ikke tilslutte os SF's forslag, men vi er parate til at støtte initiativer for at få flere flygtninge og indvandrere ind på arbejdsmarkedet efter de retningslinjer, som jeg her har skitseret.
Poul Nielson (S), 1999-04-20:
Lad mig først sige, at jeg godt forstår den forvirring, som flere har talt om med hensyn til meldingerne om, hvad der er behov for.
Den forvirring bidrog Søren Jessen-Petersen jo altså også til i den udtalelse i tv, som på mange måder har været baggrunden for det, der er blevet diskuteret.
Og det var altså også derfor, vi rettede henvendelse om det, da vi ikke havde hørt om det fra Udenrigsministeriets side, og det har jeg redegjort for her.
Lad mig sige, at det, at jeg fremhæver, at koordinationen er nødvendig, er andet og mere, end at man bare læner sig tilbage for at se, hvor man set med vore øjne kan gøre relativt mest nytte med vore penge.
Der er meget mere i det.
Det er kompliceret og krævende at få disse ting til at hænge sammen internationalt, og for os at se er der tale om, at Danmark er én donor blandt en lille kreds af lande, som man altid kan regne med, og det er også vores ansvar at skubbe disse forskellige organisationer ind i et samarbejde, der er velfungerende.
Så der er altså mere i det, end at vi bare skal passe på, at vi får noget ordentligt for vores penge i diskussionen om koordination.
Vi har også et medansvar sammen med den anden, eller de andre - om man vil - elitedonorer, dem man kan regne med; vi har også et medansvar for, at organisationerne presses til at samarbejde ordentligt.
Det er det, der gør, at henvisningen til, hvad de egentlig mener, er andet og mere end en passiv måde at forholde sig til det på.
Det er baggrunden for, hvad jeg har sagt.
Og det er altså også på det grundlag, vi vil se på, hvad der fremkommer af anmodninger.
Det er i øvrigt ikke sådan, at det er nemt og billigt at organisere sådan et felthospital eller et hospitalsskib.
Jeg vil advare hr. Behnke imod at tro, at alt er lige så nemt at få gjort, som dem, der tilbyder deres tjenester og deres skibe osv. i anledning af denne her diskussion, mener.
Det er noget, der er dyrt og kræver en regulær planlægning, også hvad angår de containere, der har været talt så meget om her.
Det er også noget, der tager et antal uger, og mere end 2-3, snarere det dobbelte, alene at få dem mobiliseret, og det er ikke noget, der er billigt og nemt.
Men jeg har gerne villet klargøre, at vi er positive over for at reagere på, hvad der kommer fra organisationerne, og at vi også gerne vil bidrage til, at deres måde at håndtere det på er præget af en ordentlig koordination.
Lad mig slutte med at sige, at vi fortsat vil presse på, for at den danske indsats bliver omfattende og effektiv, og jeg vil godt oplyse her for Folketinget, at i morgen bliver de første artikler, telte, udstyr til opbygning af flygtningelejrene i Albanien fløjet til Tirana; derfra bliver de kørt på lastbiler, som vi har styr på dernede, nordpå.
De organisationer, der er involveret i disse konkrete aktiviteter om lejrene, forventer at kunne etablere faciliteterne for de første ca. 5.000 flygtninge i de danske lejre inden for de næste 8-10 dage.
Og samlet set er det ambitionsniveau, vi på det givne bevillingsgrundlag har med hensyn til lejre, altså noget, der drejer sig om ca. 30.000 mennesker.
Det er det, vi her og nu har kastet os ud i for fuld kraft.
Arne Melchior (CD), 1999-04-20:
Når hr. Skaarup er i stand til at oplyse, med hvilke midler situationen ikke kan klares, må jeg gå ud fra, at han har gjort sig tanker om, hvilke midler der da skal til.
Hvorfor skal det forblive en hemmelighed for Folketinget og for offentligheden, hvis hr. Skaarup sidder med løsningen?
Peter Skaarup (DF), 1999-04-20:
Som svar til udenrigsministeren kan jeg sige, at jeg har ikke sammenlignet den indsats, der var fra Milosevics side, den grimme indsats, han har stået for, og de udrensninger, han har stået for,
med det, NATO har gjort.
Jeg har bare sagt i al stilfærdighed, at vi ikke i det lange løb kan løse den her konflikt med indsættelse af militære midler og landstyrker.
Det er ham, der har stået for udrensningerne, og det er ham, der har drevet folk på flugt.
Men vi har også sagt, at vi ikke mener, at det, at NATO er gået ind, har hjulpet på situationen.
Tværtimod er der siden sket det, at serberne har udrenset langt flere mennesker i den periode. Så synes jeg ikke rigtig, at udenrigsministeren svarede på spørgsmålet, om der er planer om at sende flere styrker af sted, om der er andre værn, som skal sende styrker af sted, om det er noget, der er på bedding i øjeblikket, og det vil jeg godt bede udenrigsministeren om at svare på.
Jeg synes heller ikke, udenrigsministeren forholder sig til det, den britiske general Sir Michael Rose sagde til B.T. og Sunday Times i søndags, og jeg synes, det vil være rimeligt, at ministeren svarer på det.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-04-20:
Jeg ved godt, at hr. Villy Søvndal i al sin uopfindsomhed går ind for genbrug, men jeg havde dog ikke troet, at netop den form for genbrug skulle blive brugt her fra Folketingets talerstol, som fru Pernille Frahm nu har rejst Danmark rundt med i sin iver efter at blive valgt til Europa-Parlamentet.
Men nok om det, den diskussion må hr. Villy Søvndal føre med sig selv.
At det, det handler om her, er den største humanitære katastrofe siden Anden Verdenskrig, er vi enige i Dansk Folkeparti.
Det er også derfor, at vi var enige i det synspunkt, hr. Villy Søvndal i sit ordførerindlæg kom med, om, at det drejer sig om at hjælpe så meget som overhovedet muligt, og at det må være dér, hvor pengene når længst muligt rundt, som hr. Villy Søvndal sagde, der bør være ledetråden for vort arbejde.
Og når det kan konstateres ud fra regeringens egne beregninger, at for hver gang vi hjælper én person her i Danmark med de hjælpere, der skal have overenskomstmæssig løn osv. osv., kan vi hjælpe 40 personer i nærområdet til de basale fornødenheder, som folk i området mangler i dag, jamen så drejer det sig selvfølgelig for Dansk Folkeparti om at hjælpe de 40 mennesker i nærområdet i stedet for at hjælpe den ene her i Danmark. Man skulle synes, at det var mere værd i forhold til at komme mennesker i nød i møde end det, hr. Villy Søvndal tilbyder.
Ole M. Nielsen (KRF), 1999-04-20:
I Kristeligt Folkeparti er vi helt enige i intentionerne i dette beslutningsforslag, og vi mener bestemt også, der er grund til at gøre noget ved de forsømmelser, som vi har gjort over mange år.
Vi har været alt, alt, alt for dårlige til at bruge den ressource, som de fremmede iblandt os er.
Det har været dumt af os, og det har været umenneskeligt. Det har velsagtens noget at gøre med de mange år, hvor vi havde for stor arbejdsløshed; da måtte de jo endelig ikke komme herop og tage arbejdspladser fra os, og det gjaldt også den måde, vi behandlede flygtninge på.
Men det har jo vist sig i disse dage, hvor vi diskuterer kosovoloven, at i hvert fald nogle af os er blevet væsentligt klogere, siden vi lavede bosnierloven.
Vi har forstået, at vi ikke kan være bekendt at lade dem sidde hen uden aktivering og uden undervisning, og at det også simpelt hen er for dumt af os.
Vi mener, den er for bureaukratisk, især det første og det sidste tiltag.
Med hensyn til det midterste tiltag, hvor man opfordrer regeringen til at forpligte arbejdsmarkedsrådene osv., tror vi faktisk, at mange af de initiativer, der er i gang, og som arbejdsministeren redegjorde for, vil være med til at løse problemerne.
Der er brug for at påvirke holdninger, der er brug for holdningsændringer, og der er vel heller ingen, der har sagt, at det kun er arbejdsgiverne, der er problemet; det er i mindst lige så høj grad kollegerne på arbejdspladsen, altså arbejdstagerne.
Jeg har hørt flere eksempler, også på det allerseneste, hvor en arbejdsgiver ønskede at ansætte en person med et forkert efternavn og havde den gode eller dårlige skik at snakke med sine ansatte om det, og hvor de ansatte så sagde: Nej, ham vil vi ikke have, for vi ved aldrig, hvornår vi får en kniv i ryggen!
Med den holdning er det jo ikke nemt at få rettet op på noget her i samfundet, så bliver det kun ringere.
Susanne Clemensen (CD), 1999-04-20:
Jeg vil gerne starte med at sige, at jeg synes, det er et vigtigt spørgsmål, SF rejser her med sit beslutningsforslag,
nemlig hvordan vi sikrer etnisk ligestilling på arbejdsmarkedet.
I CD mener vi klart, at en vellykket integration afhænger meget af en plads på arbejdsmarkedet, og derfor stemte vi også for den nye integrationslov, fordi vi bl.a. finder, at det er utrolig vigtigt, at kommunerne påtager sig et ansvar for den enkelte flygtning og dennes familie på et meget tidligt tidspunkt, fordi kommunen typisk vil have nogle kontakter til f.eks. arbejdsformidlingen og virksomhederne i lokalområdet osv., som Dansk Flygtningehjælp ikke har.
Men jeg vil også gerne understrege, at Dansk Flygtningehjælp naturligvis har ydet et stort stykke professionelt arbejde ud fra sine forudsætninger og den da gældende lovgivning. Vi kommer ikke uden om at indrømme, at til trods for den allerede eksisterende og efter CD's opfattelse tilfredsstillende lovgivning, f.eks. vedrørende forbud mod forskelsbehandling, halter det i praksis på nogle områder langt bagefter. F.eks. har jeg hørt, at det er svært for de unge at finde praktikpladser og særlig i servicefagene, hvor de unge er synlige, er det et problem.
Det tager vi naturligvis stærkt afstand fra, ligesom vi tager afstand fra f.eks. aldersdiskrimination på arbejdsmarkedet.
I CD mener vi i lighed med arbejdsministeren, at der allerede sker en hel del på området, og vi bryder os ikke om, at man skal pålægge hverken de offentlige eller private virksomheder at udarbejde en særlig etnisk ligestillingspolitik.
Vi mener i lighed med arbejdsministeren, at det gælder om at opmuntre til frivillige initiativer, og at man ikke får noget godt ud af at tvinge nogen til noget.
Jeg synes, det er positivt, at DA og LO har grebet stafetten fra Rådet for Etnisk Ligestilling.
Der er også grund til at fremhæve den særlige indsats over for etniske minoriteter på arbejdsmarkedet, der er iværksat via midler fra satsreguleringspuljen, bl.a. til ansættelse af særlig kyndige etniske konsulenter i alle arbejdsformidlingsregioner.
Men måske kan alene diskussionen i dag om etnisk ligestilling være med til at sætte yderligere fokus på problemet, og det er i sig selv positivt.
Som sagt synes vi, det er positivt, at SF sætter
Søren Søndergaard (EL), 1999-04-20:
Jeg vil bare bede udenrigsministeren bekræfte, at der ikke er
nogen som helst grund til at antage, at folk, som er imod bombardementerne ud fra de argumenter, som SF og Enhedslisten har angivet, har givet én krone mindre til de humanitære indsamlinger til kosovaalbanerne end alle andre.