Annie Lunde Hansen (CD), 1999-03-17:
Jeg vil også gerne starte med at sige tak til by- og boligministeren.
Så mange har takket hende i dag, at når hun går herfra, må hun være tilfreds med alle de tak'er, hun har fået for denne redegørelse, der jo bl.a. klart erkender, at visse byområder lider under væsentlige problemer som følge af en ustruktureret styring af byudviklingen i de seneste 20-30 år.
Vi er i CD meget enige i, at mange byområder er direkte kedelige og monotone, og at en del af disse byområder i hvert fald ikke bliver mere interessante af, at de er særligt socialt belastede med alt, hvad der følger med af familieproblemer, kriminalitet og mange andre ting.
Men vi kender vel alle sammen det, når man er sammen til møder eller i forsamlinger, at så spørger man nogen: Jamen hvor bor du?
Nå, bor du dér.
Er det ikke et frygteligt kvarter?
Jeg er glad for, jeg ikke bor der.
Så har man allerede trykket et andet menneske ned, og hvor stigen dog kan være svær at komme op ad igen.
Ja, der er mange steder, der trænger til at få et løft her i Danmark.
Det er derfor en vigtig opgave, at der tages initiativer, der gør byerne og især de mere belastede områder i byerne mere attraktive for et bredere udsnit af befolkningen.
Man skal have lyst til at færdes der, handle der og bo der, men hvis vi skal opnå dette, kræver det altså andet og mere end fine og velmenende målsætninger som bæredygtige byer, gunstige erhvervsbetingelser og aktiv borgerdeltagelse.
Regeringen har da rent faktisk også opstillet nogle forskellige indsatsområder.
Men alt andet lige
Men hvis erhvervsbetingelserne skal være bedre, så må det altså også betyde, at et kundegrundlag af en vis størrelse må være til stede.
I CD glæder vi os derfor til, at regeringen fremkommer med forslag til, hvordan man forbedrer adgangen til byområder for alle, og det gælder alt, uanset om man transporterer sig til fods, på cykel, med kollektiv transport eller i privatbil.
Dette kræver en fuldstændig ændring af den hidtil førte politik på området, hvor man eksempelvis ved at begrænse antallet af parkeringspladser har gjort alt for at lægge hindringer i vejen for den del af befolkningen, der er afhængig af deres bil for at få deres hverdag til at løbe rundt og til at benytte tilbud i de mere centrale dele af byområderne.
Byerne skal jo være sådan indrettede, at de også er til for de borgere, som bor uden for byen, og som gerne vil tage del i de tilbud, som byen kan give, både erhvervsmæssigt og socialt, og vi må ikke herinde glemme, at byen også skal være tilgængelig for vores handicappede medborgere.
I mange danske byer ser man havneområder, som ikke mere virker efter hensigten.
Arkitekterne skal man jo også have med i planerne.
Nogle af deres forslag kunne man måske godt bruge.
I havneområderne kan man også anbringe nogle af de parkeringspladser, som man mangler, f.eks. i lave parkeringshuse, der ikke misklæder havneområderne.
Vi er da enige med regeringen i, at en øget indflydelse for borgerne i lokalområdet i forbindelse med byplanlægning kan være et godt tiltag.
Alt andet lige må det da betyde større respekt og en større ansvarsfølelse for den enkelte borgers forhold til sin by, men jeg synes ikke, at redegørelsen er særlig konkret i sit forslag til, hvordan man vil skabe denne forøgede medindflydelse.
I byområderne skal boligmassen naturligvis bestå af boliger i forskellige ejerformer.
Der skal være ejerboliger, andelsboliger, lejeboliger, ældreboliger og ungdomsboliger.
Dette vil efter vores opfattelse sikre, at sociale skævheder i befolkningsgrundlaget udjævnes, men om det skal gøres på den måde, som regeringen forestiller sig i redegørelsen, blandt andet gennem blandede ejerformer i de enkelte ejendomme, er det svært sådan uden videre at tage stilling til. Vi er i CD parat til at se på ændringer, der skaber en bedre råderet for lejere. Men enhver ændring må altså ske i respekt for ejernes rettigheder. I CD kan vi absolut tilslutte os regeringens planer om at skabe grundlag for etablering og forbedring af byområdernes æstetiske og brugsmæssige kvalitet.
Trods mange forbedringer lider vi fortsat under den formløse og kedelige arv fra 1960'ernes og 1970'ernes boligbyggeri.
Men her ser man nu allerede gode resultater.
Flere steder har de store byggerier med flade tage fået en ny tagkonstruktion, og der er blevet plads til moderne taglejligheder.
Mange byggerier har også fået nye farver.
Alt dette er med til at give disse kvarterer et løft i den rigtige retning, og dette er sket, fordi der har været nogle handlekraftige, ressourcestærke afdelingsbestyrelser rundt omkring.
Vi skal have nogle byområder, som man kan glæde sig over, og som kan invitere til fællesskab frem for fremmedgjorthed.
Sådan nogle rammer vil vi i CD meget gerne
være med til at skabe.
Derfor er det vigtigt, at byfornyelsen får gode vilkår.
Generelt er vi altså enige i regeringens overordnede målsætninger, men hvem er ikke det?
Det bliver derfor først mere interessant, når der kommer noget mere kød på forslagene
fra regeringen på de enkelte indsatsområder.