runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ida Jørgensen (RV), 2004-10-22:
Det er opmuntrende, når en ordning er til stor tilfredshed.
En sådan tilfredshed er opnået ved støtte- og kontaktpersonordningen for sindslidende, og det ser jo ud til, at det samme kan siges om forsøg med støtte- og kontaktpersoner til hjemløse og misbrugere.
Både sindslidende, misbrugere og hjemløse kæmper ofte med komplekse sociale problemer, udstødelse og ensomhed, og mange har ikke de fornødne ressourcer til at bruge de muligheder, som allerede findes.
I Det Radikale Venstre mener vi ikke, at vi kan være tjent med et samfund, hvor nogle føler sig overflødige og alene.
Vi skal sikre, at alle føler, at de er en del af samfundet, føler, at de bidrager, og at de har værdi.
Der skal skabes respekt om dem, og deres netværk både til venner, familie og samfundet skal styrkes.
Når det er vanskeligt at nå disse borgere gennem almindelig behandling og sædvanlig information, er det vigtigt, at vi fastholder kontaktpersonordningen, da mange brugere selv henvender sig, efter at de har hørt om den.
Man må opfatte dette som et udtryk for, at de finder ordningen brugbar.
Derfor kan vi fra Det Radikale Venstre støtte forslaget.
Line Barfod (EL), 2004-10-22:
Jeg skal først starte med at påpege et problem, jeg har påpeget mange gange efterhånden, nemlig en alt for kort høringsfrist.
At sende et lovforslag i høring den 2. september med høringsfrist til den 11. september er ikke rimeligt.
Det må være muligt også for Socialministeriet at tilrettelægge sit arbejde, så der bliver en ordentlig frist for de organisationer, der skal svare.
Hvad angår indholdet af forslaget, så er det, vi har hørt, og også det, vi kan læse os til, at det har fungeret utrolig godt med støtte- og kontaktpersonerne.
Derfor synes vi jo også, at det er problematisk, at man udsætter revisionen.
Videns- og Formidlingscenter for Socialt Udsatte peger på, at det kvalificerer den kommende evaluering meget, hvis ordningen kommer til at fungere i længere tid, altså en udvidelse af forsøgsperioden, og de har allerede produceret et notat, som peger på de gode resultater.
Men som Rådet for Socialt Udsatte også peger på, så viser de resultater, der ligger, at på hjemløseområdet, som man har udvidet ordningen til, er der utrolig positive resultater, og derfor ønsker Rådet for Socialt Udsatte at få revideret ordningen nu, så vi er sikre på at have en udvidelse af støtte- og kontaktpersonerne til hjemløse og misbrugere, frem for at skulle afvente en revision om 2 år.
Vi vil meget gerne under udvalgsarbejdet se nærmere på: Sikrer vi det, som Rådet for Socialt Udsatte ønsker, nemlig at de grupper, der har haft gavn af forsøgsordningen, fortsat kommer til at have gavn af den, og at vi eventuelt kan lave en udvidelse allerede nu, samtidig med at vi sikrer, at vi får det mere grundige, der skal til i forhold til evalueringen, som Videns- og Formidlingscenteret peger på.
Så vi vil stille nogle spørgsmål under udvalgsarbejdet og så afvente svarene, før vi tager stilling til, om vi støtter den her udskydelse af revisionen.
Tove Videbæk (KD), 2004-10-22:
Støtte- og kontaktpersonordningen for personer med sindslidelser blev indført i 1996, og via denne ordning fik kommuner mulighed for at tilbyde personer med sindslidelser en støtte- og kontaktperson.
Sigtet var at skabe en bedre livssituation for personer med sindslidelser.
Der er ligeledes igangsat et 2-årigt forsøg med støtte- og kontaktpersoner til personer med stofmisbrugsproblemer.
Hvis revisionen af loven udsættes til 2006-07, så kan vi også i forbindelse hermed se på de flere evalueringer af disse ordninger, som er fremkommet til den tid, og vi vil da have et bedre materiale som grundlag for en eventuel revision af lovgivningen.
Kristendemokraterne støtter lovforslaget.
Karen J. Klint (S), 2004-10-22:
Da Socialdemokraternes ordfører, fru Jette Bergenholz Bautrup, ikke kan være til stede i dag, skal jeg komme med hendes ordførertale.
Jeg kan indlede med at sige, at vi som gruppe støtter forslaget om, at der sammenskrives bekendtgørelser, så de i stedet for at udstedes fra en række fagministerier samles i ét ministerium.
Så er vi jo alt andet lige
mindre afhængige af, hvor mange ministre man nu deler et enkelt fagministerium op i, når der sker en forenkling på den måde.
Lad os bare få forenklingen, så er det jo også nemmere måske at samle nogle ministerier igen, hvis der skulle blive behov for det.
Men ellers ser vi det som en fordel, at der sker en forenkling, man skal holde øje med nuancerne er vores råd, og så skal vi nok støtte lovforslaget.
Pia Kristensen (DF), 2004-10-22:
I dag findes reglerne om regnskab og revision på områder med statsrefusion i tre bekendtgørelser udstedt af henholdsvis socialministeren, beskæftigelsesministeren og integrationsministeren.
Formålet med denne lovændring er, at der skal ske en fælles regeludstedelse i form af én bekendtgørelse, der skal gælde for alle ministerområderne, og den fælles bekendtgørelse skal fremover udstedes af socialministeren.
Det vil betyde, at administrationen af reglerne bliver mere overskuelig og gør området uafhængigt af ressortomlægninger, og det er vi selvfølgelig positive over for i Dansk Folkeparti.
Charlotte Dyremose (KF), 2004-10-22:
Som også tidligere ordførere har været inde på, er der ikke umiddelbart her tale om økonomiske eller administrative konsekvenser af ændringerne af regelsættet, men udelukkende om en mulighed for at gøre regelsættene mere overskuelige.
Jeg skal ikke gå nærmere ind i detaljerne, som tidligere ordførere har gjort, men blot sige, at Det Konservative Folkeparti fuldt ud tilslutter sig denne regelforenkling.
Villy Søvndal (SF), 2004-10-22:
Jeg synes, det er et meget stilfærdigt, fornuftigt forslag, som SF derfor støtter.
Ida Jørgensen (RV), 2004-10-22:
Jamen så kan jeg da forsøge at komme med lidt begejstring.
Jeg har som led i mit historiestudium haft lejlighed til at læse om valgløfter fra de forskellige politiske partier, og regelforenkling og den dermed mindskede administration har været et punkt, der har været oppe uanset partifarve og uanset tid.
Derfor er der en mulighed nu for at forenkle reglerne, og den griber vi gerne, og når det oven i købet er støttet af Rigsrevisionen og Kommunernes Revision, så ser vi med fortrøstning på det videre arbejde med det her lovforslag.
Line Barfod (EL), 2004-10-22:
Enhedslisten støtter også regelforenkling.
Regelforenkling støtter vi, men måske skulle man også på et eller andet tidspunkt overveje, at de her mange ressortomlægninger hele tiden altså koster ganske store administrative ressourcer, også i hele embedsapparatet, og faktisk også har betydning for, hvordan vi forvalter forskellige områder; men det er en anden debat.
Vi støtter denne her regelforenkling.
Tove Videbæk (KD), 2004-10-22:
Dette lovforslag er på en måde en teknisk ændring af lovgivningen.
Der skal gives en hjemmel til socialministeren til at fastsætte regler om regnskab og revision på området for statsrefusion og statstilskud.
Der skal udstedes en fælles bekendtgørelse, som skal gå ud på en sammenskrivning af de tre bestående bekendtgørelser, således at bekendtgørelsen indeholder så vel de regler, som er fælles for de fire ministerområder, som de regler, der er særlige for de enkelte ministerområder.
I første omgang vil der altså blive tale om en sammenskrivning af eksisterende regler, altså en regelforenkling.
Hermed skabes et mere overskueligt regelsæt for kommunerne at administrere efter, og Kristendemokraterne er absolut positive over for dette forslag.
Eva Kjer Hansen (V), 2004-10-22:
Jeg skal ikke gøre nærmere rede for indholdet, det har diverse ordførere jo gjort, men kun sige, at jeg jo er rigtig glad for, at der er enstemmig opbakning bag det her lovforslag.
Jeg vil så også sige, at hvad jeg rigtig synes er herligt ved det her lovforslag er, at man kan lave så store forbedringer, så store forenklinger, uden at det koster en krone.
Så tak for opbakningen til lovforslaget.
Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslaget overgik derefter til anden behandling.
Afstemning
Jeg sagde, at åbningsdebatten først og fremmest relaterer sig til det kommende folketingsår, og det var i relation til fru Anne Grete Holmsgaards bemærkninger om, hvorvidt jeg havde forsøgt at få ligestillingsemnet sat på dagsordenen.
Igen synes jeg, det er vigtigere i den debat, hvad det er, der sættes i værk af konkrete initiativer til at fremme ligestillingen, end det er, hvad der egentlig bliver snakket om, eksempelvis i forbindelse med åbningsdebatten.
Der er ingen problemer i at lave en undersøgelse af de ligestillingsmæssige perspektiver som konsekvens af kommunalreformen; jeg fastholder bare, at jeg synes, at ligestillingen i den offentlige sektor og hele mainstreamdiskussionen er vigtig kommunalreform eller ej, men hvis der er en forpligtelse til at lave den undersøgelse, så bliver den naturligvis også lavet.
Hans Andersen (V), 2004-10-22:
Med dette lovforslag bemyndiges socialministeren til at fastsætte regler om anvisning af statsrefusion, statstilskud, regnskabsaflæggelse og revision.
Bemyndigelsen gælder for fastsættelse af regler på Beskæftigelsesministeriets, Integrationsministeriets og Ministeriet for Familie- og Forbrugeranliggenders områder.
I dag har hvert af de fire ministerier deres regler og bekendtgørelser, hvilket kan være ressourcekrævende, når de skal efterleves.
I Venstre finder vi det hensigtsmæssigt med denne skabelse af et mere overskueligt regelsæt udstedt af Socialministeriet, og som bekendt er Socialministeriet jo i forvejen tungt i forhold til statsrefusion, og derfor vil det være naturligt at samle regelsættet her.
Kommunerne vil få lettere ved at administrere lovgivningen, og der sikres ensartede regler.
Vi afbureaukratiserer hermed.
I Venstre ser vi frem til den fælles bekendtgørelse på de fire ministerområder, så vi får en mere ensartet behandling på disse områder, og på den baggrund kan Venstre tilslutte sig lovforslaget.
Ida Jørgensen (RV), 2004-10-22:
For Det Radikale Venstre er det en god dag i dag.
Vi har set frem til, at den aftale, vi lavede i foråret efter lange og intense forhandlinger, bliver til ny vedtaget lovgivning.
Når det er så afgørende, at lovgivningen begynder nu, er det, fordi det også er startskuddet til en gennemført, grundig og fokuseret implementering, og det er der brug for.
Den lov, vi havde, var god, men den blev ikke fulgt, og derfor var der rum til principielle forbedringer.
Først om de principielle forbedringer.
Det har været afgørende, at balancen mellem barnets interesser og de voksnes interesser er ændret til fordel for barnet.
Kontinuitet og inddragelse.
Det er afgørende, at vi kan hjælpe børn med noget af det, der er afgørende i et barneliv.
En tryg og fast base, en bevidsthed om at dette ikke pludselig holder op, men er noget, som jeg som barn kan regne med.
Det vil give et nyt perspektiv for barnet og forhåbentlig også gøre, at vores indsats i højere grad bliver vellykket set fra barnets side.
Inddragelsen er en anden radikal prioritet.
Det at barnet også konkret kan lade sin stemme høre i spørgsmål, der vedrører barnet selv, er en nyskabelse.
Det kan være, det kommer bag på nogen, men sådan var det ikke.
Principielt er også, at det er det faglige skøn, der er udslagsgivende for, hvilken indsats der gøres for barnet, ikke politiske kæledægger eller økonomiske prioriteringer, men det som er godt for barnet.
I den forbindelse vil jeg også nævne den tidlige indsats og dermed det arbejde, der kan forebygge de mest indgribende foranstaltninger.
Dernæst noget om det at følge loven.
Vi havde en lov, der, hvis den var fulgt til punkt og prikke, ville have givet andre resultater end dem, vi har set.
Det er i hvert fald den vurdering, man må gøre sig, hvis man blot orienterer sig overfladisk i de rapporter og udredninger, der er lavet om f.eks. kommunernes sagsbehandling.
Det kan være, at der er et bidrag til bedre sagsbehandling i det faktum, at der bliver færre ganske små kommuner, men det er ikke sikkert.
Derimod er der et begrundet håb om, at hvis ministeren følger lovgivningen, ikke kun til dørs, men også helt ind i forvaltningen, så får vi en langt bedre håndtering af disse børns vilkår og muligheder.
Vi vil følge området og implementeringen tæt.
Virkeliggørelsen af de principper, der er lagt ind i loven, er afgørende for området.
Dermed er også sagt, at det store arbejde for ministeren begynder nu: uddannelse, efteruddannelse og overvågning.
Sidst vil vi nævne, at det mantra, som har været vores under forhandlingerne, stadig gælder.
Der er ikke et rigtigt eller forkert antal fjernelser hverken tvungne eller frivillige.
Der er noget rigtigt at gøre for det enkelte barn, det er det afgørende.
Børnene er samfundets håb og samfundets fremtid, men børnene har bestemt også en nutid – lige nu, lige her – som ligeværdige mennesker i et samfund, ikke kun under forberedelse til et voksenliv, ikke kun på vej, men med fuld ret til, at vi som voksne tager på os at bestræbe os på at skabe rammerne for et godt barneliv her og nu.
Hans Andersen (V), 2004-10-22:
Ved satspuljeforliget på det sociale område for 2004 var der enighed om at forstærke indsatsen over for unge under 18 år, der ud over et behandlingskrævende misbrug af stoffer ofte også har svære sociale problemer.
Dette lovforslag ligger i forlængelse af satspuljeforliget og lægger op til en ændring af lov om social service.
Kommunerne skal forpligtes til at udarbejde skriftlige handleplaner for unge under 18 år med et behandlingskrævende stofmisbrug.
Behandlingskrævende misbrug forligger, når forbruget har fået en sådan karakter og sådan et omfang og sker på en sådan måde, at det må betegnes som misbrug eller afhængighed, der medfører fysiske, psykiske og/eller sociale skader.
Men det er amterne, der er ansvarlige for antallet af behandlingspladser og behandling, og der er derfor brug for et meget tættere samarbejde.
For Venstre er det vigtigt at sikre, at der effektivt og hurtigt bliver taget fat på de meget alvorlige problemer, som nogle unge mennesker desværre havner i.
Der skal iværksættes en samlet koordineret indsats.
Det skylder vi de unge, deres familier og samfundet.
Det lægger dette lovforslag op til.
Handleplaner skal tage udgangspunkt i den enkelte unge i samarbejde med familien og kommunen og med inddragelse af det amtslige misbrugscenter.
Netop inddragelsen af alle disse parter ser jeg som et vigtigt led i en holdbar handlingsplan for den enkelte unge med behov for hjælp.
På den baggrund kan Venstre støtte lovforslaget.
Sandy Brinck (S), 2004-10-22:
Vi hører gang på gang, at flere og flere unge har problemer med forskellige stoffer og alkohol.
Vi hører også gang på gang, at de bliver yngre og yngre og i nogle tilfælde næppe kan beskrives som unge, men nok nærmere som børn.
Vi skal hjælpe og afhjælpe deres misbrug, mens de er unge, både som en investering i den vigtige ungdom og også som en forebyggelse mod et skidt voksenliv.
Lovforslaget, som vi behandler i dag, stiller krav om, at kommunerne skal tage fat på problemet og lave en handleplan for den unge.
Det er vigtigt og rigtigt, og der skal ikke være nogen tvivl om, at jeg kan være noget bekymret for, om kommunerne har det rigtige at putte i handleplanen.
Der er et stort behov for at udvikle behandlingstilbud, som tilgodeser de særlige behov, som følger af deres alder og karakteren af deres misbrug.
Derfor synes jeg også, det er værd at nævne, at vi også i samme satspulje har afsat penge til, at man netop får udviklet behandlingstilbud.
Vi havde gerne set, at vi kunne presse systemet lidt mere, trykke dem lidt mere på maven, sådan at tilbuddene kom noget hurtigere.
Vi har tidligere fremsat forslag om, at der skulle være en behandlingsgaranti.
Det har vi ikke kunnet opnå.
Vi håber, at vi i de forhandlinger, vi i øjeblikket har om satspuljen, kan komme lidt længere med den sag.
Men der skal ikke herske nogen tvivl om, at lovforslaget, som ligger her, er et godt skridt på vejen og noget, vi varmt kan støtte.
Pia Kristensen (DF), 2004-10-22:
Når man er ung, er det ikke usædvanligt, at man eksperimenterer med tilværelsen.
Det indebærer, at nogle unge skal afprøve virkningen af diverse rusmidler.
Det kan være alkohol, hash, amfetamin, ecstasy og kokain.
Det er selvfølgelig problematisk, og en mindre gruppe udvikler desværre et decideret misbrug.
Ud over misbruget har de unge også ofte sociale problemer.
De magter ikke at tage en uddannelse, og de får dermed også en manglende tilknytning til arbejdsmarkedet.
Når et ungt menneske havner i misbrugsproblemer, er det selvsagt en tragedie for den unge selv, for forældrene og for familien.
Det er også et problem, som vi som politikere skal tage alvorligt.
Vi skal selvfølgelig prøve at løse det på bedste vis, og vi skal satse på både forebyggelse og behandling.
Det lovforslag, vi behandler i dag, udspringer af satspuljeaftalen på det sociale område for 2004, hvor der er enighed om at forstærke indsatsen over for unge under 18 år med stofmisbrugsproblemer.
Dels ved at indføre en handleplansforpligtelse, dels ved at afsætte midler til en pulje til udvikling af nye tilbud til unge stofmisbrugere.
For det betyder, at den unge ud over forældrene kan inddrage den eller de personer, som den unge har tillid til.
Samlet set mener Dansk Folkeparti, at det her lovforslag på bedste vis tilgodeser muligheden for at styrke indsatsen for unge under 18 år med misbrugsproblemer.
Det er så vigtigt, at unge misbrugere tilbydes og sikres en helhedsorienteret indsats, ikke kun behandling, og vi skal også rette blikket imod de sociale og følelsesmæssige problemer, der måtte være.
Som sagt har lovforslaget baggrund i satspuljeforliget for 2004.
Alle forligspartier var enige om at forstærke indsatsen, og i Dansk Folkeparti er vi selvfølgelig helt enige, og vi kan støtte dette lovforslag.
Charlotte Dyremose (KF), 2004-10-22:
Som andre ordførere også har været inde på, så ved vi, at de unge, der kommer ud i misbrugsproblemer, ofte har mange andre sociale problemer.
Oftest er det de sociale problemer, der fører til misbruget, men et misbrug kan naturligvis også den anden vej føre de sociale problemer med sig.
For den her gruppe er der typisk ikke tale om, at man er langtidstilvænnet alene grundet alder, og derfor er misbruget som oftest et signal om, at der er noget helt andet, der er gruelig galt.
Derfor er det så vigtigt, at vi får udviklet de tilbud, som passer til de unge, og at vi får tvunget kommunerne til også at handle, altså tage hånd om de her unge mennesker.
Det er vigtigt, at alle unge mennesker med et misbrug hjælpes, og ikke bare hjælpes til at komme af med det misbrug, som er synligt, men også hjælpes til at få en bedre tilværelse, så misbruget ikke bliver det gode alternativ.
De skal altså have en helhedsorienteret hjælp.
Derfor er vi fra konservativ side utrolig glade for det her forslag om handleplaner, som netop pålægger kommunerne at gøre den helhedsorienterede indsats.
Vi vil sikre, at alle unge misbrugere får den hjælp, de skal have, og forhåbentlig vil det her lovforslag have den konsekvens, at det nu også bliver sådan.
Vi vil også gerne fra konservativ side holde øje med, at det er sådan, det kommer til at fungere i praksis ude i kommunerne.
Vi ser meget frem til at se den her lov i funktion og kan derfor støtte forslaget.
Villy Søvndal (SF), 2004-10-22:
Stofmisbruget blandt de helt unge er bekymrende, fordi det har så mange konsekvenser.
Det har konsekvenser for den sociale udvikling, det har konsekvenser i forhold til skole og uddannelse osv. osv.
Derfor er vores opgave at advare og advare og advare, og når nogle alligevel falder igennem, skal vi sikre, at der er en behandling.
Jeg synes, at der er kommet mange kloge betragtninger om det hele liv, nemlig at stofmisbruget i mange tilfælde jo kun er et hjørne af et liv, der i øvrigt lykkes dårligt, og derfor kan man selvfølgelig heller ikke kun behandle det lille hjørne, der hedder misbrug.
Man er nødt til at behandle den hele sociale situation, den unge befinder sig i.
Men for nogle er stofmisbruget også blevet så omfattende, at det i sig selv er behandlingskrævende, og det er så det, vi diskuterer i dag.
Forslaget går ud på, at der skal laves en skriftlig plan, en såkaldt handleplan, for indsatsen for unge under 18 år.
Det skal ske i samarbejde med den unge, det skal ske i samarbejde med den unges familie, og det skal ske med inddragelse af viden, der findes lokalt.
Det er fint nok alt sammen.
Kigger man så på ambitionsniveauet, kan man nok uden at genere nogen sige, at det næppe er et af de forslag, der ryster fundamentet i samfundet.
Det er anslået til en samlet værdi af 1,5 mio. kr.
Jeg synes så, at det skal sammenholdes med den situation, der sker i udviklingen i øjeblikket i samfundet, hvor den nuværende regerings politik betyder, at der bliver langt mere råt i bunden af samfundet.
Det er der nogen der reagerer på, også med et misbrug, og derfor tror jeg, at der er brug for at vende tilbage.
I modsætning til de regeringsordførere, der har været meget positive og troet, at det her udrettede mirakler, vil jeg meget mere stilfærdigt sige: Det her er et godt forslag til en værdi af 1,5 mio. kr.
Det gør det gode, som sådan et forslag med det ambitionsniveau kan, men skal vi hjælpe de unge i udsatte sociale positioner, er det et langt mere ambitiøst projekt, der er brug for.
Men vi støtter selvfølgelig ethvert lille skridt.
Ida Jørgensen (RV), 2004-10-22:
Det Radikale Venstre finder, at det er vigtigt med en koordineret, bred indsats over for unge mennesker med et misbrug.
Det er en indsats, der ikke kun omhandler afvænning, men som også hjælper de unge, der kæmper med sociale problemer sammen med deres misbrug.
Der er brug for at samle kræfterne, så den støtte, man fra forskellig side giver den unge, er koordineret.
Derfor er vi positive over for lovforslaget.
Ved at kommunerne skal lave en plan sammen med den unges forældre, misbrugscenteret og ikke mindst den unge selv sikres, at parterne ikke handler forskelligt og i værste fald i modstrid med hinanden.
Det er jo nemmest at påvirke en adfærd, hvis alle trækker i samme retning.
Derudover sikrer planen også en dialog, og i Det Radikale Venstre synes vi specielt, det er vigtigt, at den unge inddrages i arbejdet med at lave planen, da den unge selv skal vide og føle, at der bliver lyttet til hende eller ham.
Vi tror ikke, at nogen, heller ikke unge, har lyst til, at forældre eller samfundet træffer beslutninger hen over hovedet på dem.
De unge skal inddrages, ellers er risikoen for, at planen falder fra hinanden, større, hvilket ingen har interesse i.
At det kan være vanskeligt at hjælpe unge mennesker, der har et misbrug, er velkendt, men gennem en koordineret indsats, hvor vigtige parter inddrages, og hvor alle bliver lyttet til, kan vi formentlig nå længere end i dag.
Derfor kan vi støtte forslaget.