runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2002-03-19:
Jeg vil fortsætte lidt i det spor.
I fredags blev det gjort
meget tydeligt, at mænd i det her samfund tjener op mod 12 pct. mere, end kvinder gør.
Venstre går så ind og laver en barselorlov, hvor man, hvis man tager den fulde barselorlov, kommer ned på 84 pct. af dagpengene - hvis man tager den fulde barselorlovsperiode.
Hvis man sætter det sammen med, at mændene i det danske samfund tjener mere end kvinderne, hvad er så konsekvensen af, at ydelserne under barselorlovsforløbet bliver sat ned?
Jamen den er selvfølgelig, at man af økonomiske årsager finder det nemmere at lade kvinden gå derhjemme end manden.
Og jo lavere ydelserne er, jo større vil den tendens være.
Det er altså ikke en sikring af mandens ret.
Hvis man ønsker, at manden skal have ret til at tage barselorlov og være derhjemme sammen med sine børn, skal man sikre en ordentlig kompensation, og man skal sikre, at manden har ret til mere end 2 ugers barselorlov.
I øvrigt vil jeg stille Venstre et spørgsmål med hensyn til det her frie valg, man taler om: Hvad er det for et frit valg, vi taler om for kvindernes vedkommende?
Man fjerner 2.500 institutionspladser, samtidig med at man sætter barselorloven op.
Hvad er det for et frit valg?
Er det valget mellem at gå hjemme og passe sine børn eller at gå hjemme og passe sine børn?
Er det det, Venstre forstår ved frit valg?
Mette Frederiksen (S), 2002-03-19:
Så taler vi om valgfrihed igen.
Jeg skal blot stille et sådan set enkelt spørgsmål: Hvorfor står der intet i lovforslaget om sikring af pasningsgarantien?
Hvorfor er der ingen, hverken fra Det Konservative Folkeparti eller fra Venstre og deres ordførere, som bruger ordet pasningsgaranti bare én eneste gang i denne her debat?
Vi var tilskuere til en debat i fredags i diskussionen
om L 106, nemlig om det at udskyde mulighed for kønsopdelte lønstatistikker.
Hvorfor var der ikke ét eneste ord fra Venstre og De Konservative om, hvordan man ønsker at sikre ligeløn på det danske arbejdsmarked?
Hvorfor taler vi i det hele taget om, at hr. Jens Vibjerg tror, at fædrene ønsker at tage mere orlov?
Hvorfor taler vi om, at regeringen forventer, at fædrene hermed ønsker at benytte den orlov, man vil give fra regeringens side?
Hvorfor sikrer vi ikke fædrene nogle rettigheder?
Hvorfor sikrer vi ikke fra Folketingets side, at vores fædre i Danmark har adgang til orlov, så de kan være sammen med deres børn?
Ole Sohn (SF), 2002-03-19:
Til hr. Jens Vibjerg: Kan vi få en oplysning om, hvor mange mænd, procentvis, der gør brug af den fælles orlovsmulighed, der er i dag?
Når regeringen forudsætter, at der med regeringens forslag vil blive bedre muligheder for mænd, må man jo, eftersom ydelsen er den samme som i dag, kunne få at vide, hvor mange mænd, der er, der i dag gør brug af den fælles mulighed, eller om det primært er kvinderne.
Det er det ene.
Det andet er: Bekymrer det ikke Venstre, at der er en række kvindeorganisationer, som er bekymret over den måde, som lovforslaget er blevet skruet sammen på, netop fordi den vil give færre incitamenter til mændene til at tage orlov?
Og det tredje, jeg vil spørge om, er: Har det slet ikke været inde i regeringens overvejelser at sikre, at man får en børnepasningsgaranti, sådan at man ikke kommer til at tvinge mødrene hjem længere tid, end de selv ønsker?
Gør det ikke indtryk, at en lang række virksomheder, primært inden for servicesektoren, er bekymrede over, at der ikke er den børnepasningsgaranti, og at der ikke er en barselfond indbygget, sådan at mandearbejdspladserne også bidrager til at finansiere en del af barseludgifterne?
Er det så ikke noget, der er indgået i Venstres overvejelser?
Jens Vibjerg (V), 2002-03-19:
Først til det med fædrene: Man får for det første forlænget orloven meget væsentligt i uger.
Man får fleksibiliteten, som i høj grad, tror jeg, vil være med til at understøtte fædrenes lyst til at bruge en væsentlig større part af orloven - det, at man kan kombinere job og orlov, vedligeholde sine faglige kompetencer.
Det er også den mulighed, kvinderne i langt højere grad får med det forslag, der ligger her, at man kan vedligeholde sine faglige kompetencer. Jeg tror, og det er jeg overbevist om, at det er et af de punkter, der vil være med til at sikre, at fædrene nu tager en væsentlig større del af den orlov, der er til rådighed.
Og glem ikke, at nu er orlovsperioden altså mange, mange gange længere.
Det eneste, som Kristeligt Folkeparti og fru Mette Frederiksen går ind for,
er, at vi skal tvinge fædrene hjem på orlov.
Det kommer der ikke noget godt ud af.
Det kunne jo godt ske i nogle familier, at det dér bliver fædrene, der tager den største del af orloven, i andre familier vil det blive mødrene, der tager den største del af orloven.
Det skal familierne selv bestemme.
Vi skal ikke komme her og være smagsdommere for den enkelte familie og sige, hvad der nu lige er bedst for dem.
Mette Frederiksen (S), 2002-03-19:
Hvis der er noget, der er gået igen i behandlingen af lovforslag nr. L 47, må det jo være vores alle sammens undren over de ord, man benytter sig af fra regeringens side.
Man taler om forbedringer for fædrene og indskrænker de berammede uger, fædrene har adgang til i dag, fra 4 til 2 uger.
Jeg skal derfor spørge, om hr. Jens Vibjerg kan bekræfte, at fædrene får færre uger til rådighed med en forlængelse af barselorloven i forhold til i dag,
og herudover også bekræfte, at Danmark dermed bevæger sig ad en fundamentalt anden vej end det øvrige Norden, som vi i øvrigt ofte er glade for at sammenligne os med.
Kan hr. Jens Vibjerg bekræfte, at man i Island, Norge og Sverige er gået den modsatte vej i forhold til Danmark og har forbeholdt flere uger til fædrene? Og sidst, men ikke mindst: Kan hr. Jens Vibjerg bekræfte, at man i regeringens forslag lægger op til at skelne mellem forældre i beskæftigelse og forældre i ledighed, således at forældre med ledighed har adgang til færre uger sammen med deres børn end forældre i beskæftigelse?
Ole M. Nielsen (KRF), 2002-03-19:
Det var den samme formulering, jeg bad om ordet til, for jeg har ikke helt forstået, hvor incitamentet ligger i det her forslag til, at fædrene i højere grad skulle udnytte barselorloven.
Det bekymrer vi os faktisk lidt om, for vi har jo prioriteret bedre barselorlov højt, men erkender, at det er negativt for ligestillingsvinklen.
Vi har ikke ønsket en lang periode som f.eks. 3 måneder, der skulle forbeholdes specielt mændene.
Men hr. Vibjerg spørger: Kunne vi ikke bare gøre det lidt bedre?
Det kan vi nemlig.
Vi har stillet et ændringsforslag uden for betænkningen om at forhøje det antal uger, som er forbeholdt mændene, fra 2 til 4, ligesom det i øvrigt er i den eksisterende lovgivning.
Og det mener jeg faktisk at et bredt flertal i Folketinget skulle kunne stemme for.
Det koster nemlig ikke flere penge, som hr. Jens Vibjerg siger at vores ændringsforslag gør.
Så overvej ganske alvorligt ændringsforslag nr. 25, der ligger uden for betænkningen, som hæver det antal uger, som mændene skal holde inden for den samlede barselorlov, fra 2 til 4 uger.
Det koster ikke noget, og det vil være virkelig godt, og så ødelægger vi ikke det dér ligestillingsaspekt.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2002-03-19:
Til det dér med at tale om at tvinge mændene: Jeg vil da håbe for de fleste børn i det danske samfund, at deres fædre ikke føler det som tvang at være sammen med dem.
Jeg synes, at det er en mærkelig måde at se på tingene på.
Jeg håber og tror
, at mænd for det meste synes, at det er ganske rart og dejligt at være sammen med deres børn og dermed ikke ser det som tvang at skulle tage orlov for at være sammen med dem. Med den model, man har kørt i Sverige og Portugal, hvor man har reserveret en del af orloven til mændene, har det betydet for mændene - og det er det, mændene selv vurderer på baggrund af, at de har haft den orlov - at det er blevet legitimt for dem at komme og bede deres arbejdsgivere om lov til at få orlov.
Det er det, mændene udtaler.
Mændene i Sverige og Portugal føler, at de har fået ret til at have barselorlov i modsætning til tidligere, hvor der enten blev grinet hånligt ad dem, eller at arbejdsgiveren direkte sagde, at så kunne man jo finde nogle andre, hvis de ønskede at tage barselsorlov.
Vi taler ikke om at tvinge mændene til at være sammen
med deres børn
Tværtimod taler vi om at sikre mændene ret til at være sammen med deres børn.
Bjarne Laustsen (S), 2002-03-19:
Jeg forstod, at kommuner, der ikke havde en pasningsgaranti, var dårlige kommuner, de levede ikke op til Venstres holdninger og visioner om, hvordan en god kommune skal være i forhold til sin børnepasningspolitik.
Men man glemte helt at sige, at det var et spørgsmål
om frit valg, for hvis det er sådan, at man ikke har en pasningsgaranti, så har forældrene ikke et frit valg.
Hr. Jens Vibjerg glemte at sige, at det var det, det drejede sig om.
Bent Bøgsted (DF), 2002-03-19:
Ja, jeg må nok sige, at jeg har en lille indrømmelse til fru Mette Frederiksen, for i det her spil har Dansk Folkeparti ikke så meget kigget på ligestillingen på området barsel, vi har kigget på, hvad der var til det bedste for barnet i det her tilfælde.
Og der mener vi, at det bedste for barnet er, at forældrene sammen planlægger, hvordan barselperioden skal være.
Hvis det er sådan, at moderen skal have alle 52 uger, jamen så skal hun selvfølgelig efter vores opfattelse have lov til at have alle 52 uger.
For vi ved, at der er nogle fædre, uanset hvad love vi vedtager, der aldrig nogen sinde vil gå hjemme med barnet.
Men vi har også medvirket til, at faderen kan få så meget barselorlov, som vi overhovedet har kunnet få igennem.
Vi havde gerne set, at faderen havde haft hele barselorloven
, men det ved vi jo ikke kan lade sig gøre af gode grunde, da det trods alt er moderen, der føder barnet. Samtidig har Dansk Folkeparti haft indflydelse på mange af de ændringsforslag, som regeringen har stillet her, og vi mener, at vi har opnået den absolut bedste løsning på barselorloven, som vi har kunnet komme frem til af økonomiske grunde.
Jens Vibjerg (V), 2002-03-19:
Efterhånden står det jo lysende klart, at Socialdemokraterne slet ikke vil noget på det her felt.
Man vil slet ikke mere barsel til børnefamilierne; det er rent faktisk det, det handler om.
Ikke et eneste ændringsforslag er der kommet fra Socialdemokraterne til det forslag, som regeringen har fremsat - ikke et eneste ændringsforslag.
Og det, vi har hørt her fra talerstolen, understreger klart og tydeligt, at Socialdemokraterne ingenting vil.
Irene Simonsen (V), 2002-03-19:
Jamen fru Mette Frederiksen mener nu, at det her er til gavn for virksomhederne i stedet for for familierne.
Nu må jeg igen gøre op med den vanetænkning, som ligger til grund ovre på venstrefløjen.
Tror venstrefløjen stadig væk, at det samarbejde, der kører ude i virksomhederne mellem lønmodtagerne og virksomhedsejerne, stadig væk bygger på et forhold, hvor man pr. definition skal være fjender og hade hinanden og bekrige hinanden?
Forholdene i dag bygger jo i langt, langt størsteparten af tilfældene på tillid, dialog og samarbejde, hvor de virkelig kan finde ud af tingene sammen til alles gavn og også til familiernes.
Ja, men der må vi sige, at i forhold til de forslag, der har været før, det tidligere lovforslag, så er der nu en social lighed.
Nu er det jo ikke kun de bedrestillede, der kan tage orloven
, fordi børnepasningsorloven var på en lavere ydelse.
Nu kan alle være med på den samme høje ydelse.
Kristian Jensen (V), 2002-03-19:
Jo mere jeg hører fru Mette Frederiksen tale, jo mere forstår
jeg, hvorfor Socialdemokratiet stemmer imod, for tilsyneladende har man ikke fattet ret meget af, hvad det her går ud på.
Forslaget går ud på at give frihed, frihed til, at en mor og en far aftaler, hvorledes et års fleksibel barselorlov skal fordeles imellem dem.
Det, Socialdemokratiets ordfører ønsker, er at tage den frihed væk og definere, at nogle uger skal tages af den ene part og ikke kan overdrages til den anden.
Fru Mette Frederiksen tror ikke på, at unge mødre og unge fædre i fællesskab kan aftale sig frem til, hvordan fordeling af barselorloven er bedst for deres familie.
Det er en systemtænkning og en centralisme, som jeg ikke fatter, og derfor er jeg glad for, at det forslag, der bliver vedtaget, giver den frihed, som vi i Venstre har ønsket.
Mette Frederiksen (S), 2002-03-19:
Jeg synes, det er væsentligt at notere sig Venstres ord i denne sag, nemlig at friheden i virkeligheden er begrænset til at gælde dem, som lovforslaget slet ikke handler om.
Lovforslaget her handler om vores børnefamilier, om mødres og fædres ret og mulighed for at være sammen med deres børn og deres familie.
Den frihed, Venstre og De Konservative indlægger i dette lovforslag, handler om alle andre end børnefamilierne.
Det handler om virksomhedernes ret til ikke at give børnefamilier orlov, og det gælder Venstres valgfrihed og Venstres valgret, retten til, kan man sige, at fralægge sig ethvert politisk ansvar i denne sag.
Jeg skal gøre både hr. Kristian Jensen og fru Irene
Simonsen opmærksom på, at der i Danmark er ganske betydelige forskelle i mænds og kvinders løndannelse, at der er væsentlige forskelle på, hvem der måtte have en økonomisk motivation og dermed incitament til at tage orlov. Så længe Venstre og De Konservative ikke ønsker fra Folketingets side at påtage sig et ansvar for dét, så længe vil der ikke være en reel mulighed for vores børnefamilier.
I virkeligheden kan det her spørgsmål jo koges ned, nemlig til at dreje sig om: Skal vi give børnefamilierne en formel mulighed og rettighed, eller skal vi også give dem en reel?
Og jeg vil gerne give dem den reelle.
Irene Simonsen (V), 2002-03-19:
Jeg er noget overrasket over den vending, som venstrefløjen har taget til det her forslag, som i virkeligheden i den grad handler om ligestilling, men ligestilling i moderne perspektiv, ikke ligestilling i gammeldags vanetænkning, hvor man skal sætte folk i blokke og tvinge dem til at have sådan en lige retfærdig behandling hele tiden for mænd og kvinder.
Ligestilling er jo noget, man finder ud af hjemme i familierne.
Man taler faktisk, som om vi kvinder er så meget tilbagestående, at vi ikke selv kan lave aftaler med vores mænd.
Jeg føler mig direkte personligt ramt.
Med hensyn til børnepasningsgarantien kan jeg kun sige, at det undrer mig, som venstrefløjen bliver ved med at lide af vanetænkning og vanetænkning og vanetænkning.
Og der kører allerede i kommunerne ganske gode initiativer flere steder, hvor man så samtidig helt sikkert kan leve op til børnepasningsgarantien.
Så jeg kunne godt tænke mig at høre lidt om: Hvad er det egentlig for en ligestilling, som venstrefløjen står for?
Er det dér, hvor man ikke tror, at man kan aftale tingene selv i familien?
Hvad er det for en vanetænkning, Socialdemokratiet har?
Er det, fordi de tror, at kommunerne ikke selv kan finde ud af fleksibiliteten?
Kristian Jensen (V), 2002-03-19:
Jeg er ganske enkelt rystet over at høre den socialdemokratiske ordfører, ikke så meget i det her lille sure indlæg, der lige har været, men mere i den debat, der var med Venstres ordfører lige før.
Hvad er det for en tillid eller rettere sagt mistillid til unge fædre, der ligger i Socialdemokratiet?
Hvad er det for en tiltro til, at man ikke gider at prioritere sine børn, men at man skal tvinges, ved at der skal være visse uger, hvor det er forbeholdt fædrene at gå hjemme, ellers går ugerne til spilde?
Er det virkelig den tillid, Socialdemokratiet har til unge fædre, at vi ikke gider gå hjemme hos vores børn, men skal tvinges til det, ved at der skal være nogle uger, hvor Folketinget, hvor politikere, hvor vi herinde bestemmer, at i den tid skal det være fædrene, der går hjemme, og ikke, som Venstre har lagt op til, at det er en diskussion, der tages mellem mor og far om, hvordan man passer det her bedst sammen.
Hvilke uger passer bedst til den ene, hvilke uger passer bedst til den anden?
Jeg er rystet over den mistillid, som Socialdemokratiet har til unge fædre.
Mette Frederiksen (S), 2002-03-19:
Både debatten i dag og ved første behandling samt den offentlige debat, der har været om regeringens forslag til forlængelse af barselorloven, taler faktisk sit helt eget sprog.
Lovforslaget er sjusket, og hele ideen, altså valgfrihed og tid til børnefamilier, drukner i regeringens mange forbehold.
Fædrenes rettigheder indskrænkes, ledige udstyres med færre rettigheder end forældre i beskæftigelse, og så var der det med varslingen, et, kan man sige, frontalt angreb på den retssikkerhed, vi møjsommeligt har fået opbygget omkring kvinder og graviditet.
I fredags førstebehandlede vi endnu et af beskæftigelsesministerens forslag, lovforslag nr. L 106.
Regeringen ønsker at nedprioritere, måske helt droppe indsatsen for ligeløn på det danske arbejdsmarked, muligheden for at kræve kønsopdelte lønstatistikker blev sendt til hjørnespark, og intet blev sat i stedet. Lægges alt dette sammen, er der ikke meget at være glad for ved en forlængelse af barselorloven; derfor stemmer
Socialdemokratiet nej i dag - desværre.
I Socialdemokratiet vil vi nemlig gerne give vores børnefamilier noget mere tid, og vi vil også gerne give flere valgmuligheder. Det er lige præcis det med valgmuligheder, der er problemet med regeringens forslag.
Regeringen ønsker ikke at gøre en aktiv indsats for at sikre ligeløn, regeringen ønsker ikke at sikre fædres rettigheder i barseløjemed.
Dermed bliver en forlængelse af barselorloven til en forlængelse af moderens barselorlov, og det er der jo simpelt hen ikke ret meget valgfrihed ved.
Mulighed og valgfrihed afhænger især af, om vi som forældre har adgang til pasningsmuligheder.
I bemærkningerne til lovforslaget forventer regeringen - som også drøftet under den sidste ordfører - en decideret besparelse på pasningstilbuddene ude i kommunerne, og intet sted i lovforslaget er et fortsat krav om pasningsgaranti nævnt.
Socialdemokratiet ønsker, at pasningsgarantien udvides til samtlige landets kommuner; forældre skal selvfølgelig have sikkerhed for at kunne få deres børn passet.
Sidst, men ikke mindst to angrebsflader:
Med lovforslaget synes regeringen åbenbart, at der er behov for at stille forældre i ledighed ringere end forældre i beskæftigelse.
Det vil vi selvfølgelig ikke være med til.
Såvel den aftalebaserede del som den retsbaserede del af orloven, altså den udskudte del af orloven,
skal selvfølgelig kunne afholdes uafhængig af beskæftigelse eller ledighed, og samtidig er det selvfølgelig dybt beklageligt, at en del af den udskudte orlov kan bortfalde ved ny beskæftigelse, såfremt en ny arbejdsgiver ikke finder det interessant.
Alt i alt er der altså så mange problemer i det her lovforslag, at vi i Socialdemokratiet ikke kan stemme for.
Vi giver vor støtte til de ændringsforslag, der er fremsat fra Kristeligt Folkeparti vedrørende bibeholdelse af børnepasningsorloven, men vi kan hverken stemme ja eller nej til de ændringsforslag, der er stillet fra ministerens side.
Det er alt sammen lappeløsninger på et ringe lovforslag, hvor man beder især den ene af de to forældre om at save den gren over, hvor ligestillingen endelig har fået placeret sig.
Jens Vibjerg (V), 2002-03-19:
Efter debatten er der vel ikke noget at sige til, at jeg er den eneste, om hvem formanden har fundet anledning til at sige, at jeg var i hvert fald ved mine fulde fem.
Med hensyn til pasningsgaranti: Det er altså et kommunalt ansvar, vi har jo overladt den opgave til kommunerne, og det skal vi jo altså ikke blande os i her fra Folketinget.
Det tror jeg også alle kommuner vil have sig frabedt, også de socialdemokratiske.
Så med hensyn til at holde orlov som ledig: Altså der er jo ikke rigtig nogen idé i, snarere tværtimod, at skulle holde orlov som ledig.
Er man ledig, er der jo altså brug for at komme tilbage på arbejdsmarkedet så hurtigt som muligt, men man har altså muligheden for at holde sin orlov, man mister jo ikke sin orlov.
Jan Petersen (S), 2002-03-19:
Jeg synes, der er to spørgsmål tilbage - der er flere - men to spørgsmål, som hr. Jens Vibjerg skal få en sidste chance for at besvare.
Det ene er: Hvis nu den stramme økonomi i de kommende år i mange kommuner betyder, at flere går væk fra at have en pasningsgaranti, fra barnet er 6 måneder, til at få en pasningsgaranti, fra barnet er 12 måneder, vil Venstre så gribe ind, eller vil Venstre nøjes med at holde flotte taler, der ikke virker?
Det er det ene spørgsmål, jeg håber at få et svar på.
Det andet er: Når man har udskudt orlov, og man så bliver ledig, så mistes retten til orloven jo i så lang tid, man er ledig.
Hvori består det geniale i det forslag?
Er det noget, der er lavet for at hjælpe familierne, eller er det ikke en unødig chikane at lægge ind i regelsættet?
Jens Vibjerg (V), 2002-03-19:
Altså det er jo gentagelser.
Med hensyn til pasningsgaranti er der stadig væk kun at sige, at de kommuner, der ikke har pasningsgaranti, skal vi opfordre til at få indført pasningsgaranti.
Og jeg synes, at de socialdemokratiske ordførere skal gå hjem til deres socialdemokratisk ledede kommuner, for hvis vi fik de kommuner med, så er der altså ikke mange tilbage, der ikke har pasningsgaranti. Hr. Ole Sohn spørger, om det ikke mest er kvinder, der gør brug af den fælles barselorlov i dag.
Jo, det er det.
For når den er så kort, som den er, er der ikke noget at sige til, at kvinderne i høj grad lægger beslag på den barselorlov, der er, for det har de brug for.
Det er trods alt lidt lettere for mændene at komme igennem barselperioden, end det er for kvinderne.
Kvinderne har også nogle andre fortrin i forhold til de små børn, som mændene ikke kan være med til.
Så der er jo ikke noget at sige til, når barselorloven er, som den er, og har den længde, den har, at så er det først og fremmest kvinderne, der har sat sig på den.
Med den meget væsentlige forlængelse, vi nu får af barselorloven, vil mændene efter min bedste overbevisning i langt højere grad gøre brug af den merbarsel, som vi har fået.
Til hr. Ole Sohn, som spørger: Hvad er det, regeringen ønsker med barselorloven?
Ja, det er simpelt hen at give børnefamilierne bedre mulighed for samvær med deres børn i en længere periode.
Jan Petersen (S), 2002-03-19:
Så hørte vi det igen.
Hr. Jens Vibjerg var oppe og pege på et eller andet hykleri, han har fundet.
Jeg kan blot oplyse hr. Jens Vibjerg om, at netop det at sikre pladser i alle danske kommuner efter barnets sjette måned var en del af den tidligere regerings og stadig er en del af Socialdemokratiets grundholdning til det her, og det burde hr. Jens Vibjerg for så vidt vide.
Men man skal lade være med at kaste med sten, hvis man selv er i besiddelse af et skørt glashus.
Mit spørgsmål til hr. Jens Vibjerg er: Kan hr. Jens Vibjerg oplyse Folketinget om, hvor mange kommuner der er styret af Venstre, der ikke har en pladsgaranti? For det andet: Jeg fik ikke svar på det med logikken.
Man vil gerne tvinge kommunerne ind i et skattestop, for det er en vigtig ambition for regeringen; man vil ikke tvinge kommunerne ind i at sikre en pladsgaranti, underforstået: Er det så en lavere prioritering for regeringen?
Hvad er logikken i, at nogle steder vil Venstre tvinge, andre steder vil man ikke?
Det er måske også et spørgsmål om Venstres valgfrihed, at man vælger, hvad Venstre helst selv vil, og ikke, hvad familierne har brug for.