Bodil Kornbek (KD), 2004-04-27:
For Kristendemokraterne er det afgørende, at vi holder fast i, at der er tale om to selvstændige uddannelser, pædagoguddannelsen og læreruddannelsen, med hver deres formål, indhold og faglighed.
, både når det drejer sig om pædagoguddannelsen, og når det drejer sig om læreruddannelsen.
Målet med at styrke pædagogers faglighed i forhold til det brede arbejdsfelt og dermed også signalere, at der er tale om en grunduddannelse, en generalistuddannelse, ser vi som værende utrolig vigtig.
Vi ser da også en fordel ved, at der er mulighed for at tone uddannelsen ud fra det arbejdsfelt, som den studerende nu vælger at arbejde sig hen imod.
Fokus på praktikken er utrolig vigtig.
Det, at man nu har et mål om stille øgede krav til uddannelsesinstitutionernes aktive medvirken for dermed også at fremme vekselvirkning og samspillet mellem det teoretiske og det praktiske, er tiltrængt.
Vi siger også, at det er korrekt, at praktikken er en klar del af uddannelsen og dermed bliver SU-finansieret.
En af de meget store knaster, vi ser i redegørelsen for pædagoguddannelsen, er, om pædagoger skal have undervisningskompetence i dansk i de mindre klasser.
Det bliver ikke uddybet nærmere, hvordan og hvorledes det nu skal gøres, men det er vigtigt at signalere, at børn skal have tid til at lege, at der ikke foregår undervisning i børnehaven, og at pædagogerne har nogle kernekompetencer, som er utrolig vigtige at fastholde først og fremmest for børnenes skyld.
Når det drejer sig om læreruddannelsen, er der altså nogle områder, som jeg finder temmelig problematiske.
For det første deling af linjefagene dansk og matematik i hver to fag, der ifølge redegørelsen er en konsekvens af, at enhedslæreruddannelsen ikke sikrer lærernes faglige kvalifikationer for fremtiden.
Jeg er uenig i, at det danske enhedslærerprincip skulle være umoderne og kvalitetsforringende.
Omvendt vil jeg da mene, at de forskellige undervisnings- og læringssitutioner, herunder de metodiske overvejelser, de fagdidaktiske overvejelser, der netop er karakteristisk for bestemte aldersgrupper, bør være områder, alle lærere har kendskab til inden for deres fagområde.
Fagene skal ses i en helhed.
Det er jo en realitet, at der typisk i mange skoleklasser befinder sig elevgrupper med et udviklingsspænd på 2, 3, 4 år.
Den enkelte lærers evne til at håndtere elevernes forskellighed er også et afgørende redskab i forsøget på at reducere antallet af elever i specialundervisning.
En skole har brug for lærere, der har overblikket, kender til fagenes udvikling og indhold, og også ved hvor eleverne befinder sig og det udviklingsforløb, der
kan være der, i hvert fald hvis læreren skal være en kompetent medspiller i kampen mod den negative sociale arv
Derudover, om end det måske ikke kan bruges til så meget, er det min egen erfaring som skolelærer, skoleleder, og også i min kontakt med lærerstuderende, at en tidlig specialisering allerede i selve uddannelsesforløbet vil være uhensigtsmæssig, bl.a. fordi de færreste studerende ved, hvor deres styrker, deres svagheder og deres interesse befinder sig, når det drejer sig om undervisning.
Vi taler også om livslang læring, når vi diskuterer lærere og læreres muligheder fremover.
Lærere er jo ikke færdige efter 4 år, de er først lige begyndt.
Initiativet til en deling af linjefagene dansk og matematik i hver to fag kan også være et udtryk for en noget simpel faglighedsbegrebsindstilling.
Vi kan jo ikke reducere faglighed i folkeskolen til et spørgsmål om, hvorvidt de vejledende mål for fagene nu er blevet bindende. Den udvikling, vi ser, og som også er et argument for, at vi nu skal have denne her tidligere specialisering, er jo også et udtryk for, at vi efterhånden får et helt andet skolesyn i den danske folkeskole.
Vi taler mere og mere om en fast litterær kanon, nationale standardiserede test, bindende læseplaner, at vi skal tilrette skolen efter erhvervslivets behov, at innovation og iværksætterkultur skal være en del af skolens værdigrundlag.
I dette perspektiv kan man jo godt sige, at den faseopdelte grundskole er uundgåelig, fordi helhedstænkningen og også tilliden til lærernes virke ikke længere er udgangspunktet for hele skoleforløbet og for lærergerningen.
Et andet område, som jeg finder bekymrende i redegørelsen, er, at man vil reducere i de musisk-kreative fag.
Der er som om, at det er de humanistiske og de naturvidenskabelige fagområder, som simpelt hen har det, der skal til for at kunne være i fokus, det, som vi alle taler om.
Men de musisk-kreative fag er jo altså også understøttende for det enkelte barns læsefærdigheder og dermed også for danskundervisningen, et perspektiv, der er vigtigt at overveje. For det andet spiller det musisk-kreative fagområde en helt central rolle i udviklingen af hele mennesker.
I folkeskolens formålsparagraf står der, at det er folkeskolens opgave at medvirke til den enkelte elevs alsidige personlige udvikling.
Som jeg tolker det,
skal folkeskolen altså bibringe eleverne andre kompetencer end blot de testbare læse- og regnefærdigheder. De musiske, kreative egenskaber er vigtige også for den personlige udvikling, og der er ingen faglig styrkelse af disse fag, tværtimod, når vi læser redegørelsen.
Det er et udtryk for mangel, vil jeg næsten sige, på ambitioner på dette område, der er ingen faglige ambitioner overhovedet.
Det som lærere skal gøre på alle andre områder.
Noget af det, som vi synes er utrolig vigtigt i redegørelsen, og som vi er positive over for, er, at man nu får den obligatoriske grunduddannelse i dansk, som vi ser som en klar styrkelse.
Vi ser det også som vigtigt i den forbindelse, at man har fokus netop på interkulturalitet, så alle lærere er med til også at kunne håndtere og have redskaber for at møde de tosprogede.
Det er også positivt, at specialpædagogikken bliver styrket generelt.
Det er noget af det, vi har efterlyst mange gange, så det ser vi også som værende noget af det, der virkelig er tiltrængt.
Så omkring praktikken, som jeg lige vil slutte af med
Det er vigtigt, at der kommer en styrkelse af samspillet mellem praktik, linjefag og pædagogikken.
Vi ser gerne, at de pædagogiske fag bliver styrket generelt på uddannelsen.
Vi vil også gerne have, at der bliver en styrkelse og en tilstedeværelse af en uddannet praktikvejleder, og det er også noget af det, der bliver sat fokus på med redegørelsen.
For os er det nemlig centralt for en forbedring af lærernes faglighed, at man i højere grad oplever undervisningen på seminariet som en naturlig forlængelse af, hvad der netop også kan opleves i praksis.
Så et fokus på det er også noget af det, vi ser frem til, og som vi sætter pris på.
Der er mange andre ting, man kunne tage fat på, f.eks. at man ville se på indgangsbetingelserne for læreruddannelsen, fastholde adgangskravene og også se på, når man vælger linjefag, at er det et B-niveau der kræves, så er det det, man skal fastholde.
Så der er mange positive ting, men knasterne er altså afskaffelse af enhedslæreruddannelsen og nedprioritering i den grad af de musisk-kreative fag.
Men vi ser frem til en åben debat fremover på de her områder.