Anne Grete Holmsgaard (SF), 2006-03-03:
I SF synes vi, det er et godt initiativ, ministeren er kommet med i det her forslag, og nu citerer jeg fra formålet, som det er beskrevet i bemærkningerne: »Formålet med lovforslaget er at fastsætte regler om den kønsmæssige sammensætning af kommunale og regionale udvalg, råd og lignende svarende til de regler, der gælder for offentlige udvalg m.v. nedsat af en minister.«
Initiativet er godt, men der er faktisk noget, der gør, at det ikke helt svarer til det, der er på statens område.
På statens område hedder det i ligestillingslovgivningen ud over det, at man skal indstille en mand og en kvinde, når man er berettiget til at indstille, at man også skal sikre, at det råd eller nævn, der så rent faktisk bliver nedsat, har en ligelig repræsentation af kvinder og af mænd.
Det hedder helt bogstaveligt: bør have en ligelig repræsentation af kvinder og mænd.
Den del er ikke med i forslaget, som det ser ud på nuværende tidspunkt.
Jeg kan i hvert tilfælde ikke finde det.
Det mener jeg bør komme ind i forslaget, fordi det jo er det, der er formålet med det.
Det er jo ikke mindst det, der har gjort, at det faktisk har flyttet på det statslige område fra dengang, hvor den statslige del af lovgivningen blev gennemført, nemlig i 1986, og så op til i dag.
Men der har også været dyk undervejs.
Der har også været nogle perioder, hvor det faktisk gik nedad og gik tilbage igen.
Det skete i starten af denne regerings levetid, nemlig i dens første periode fra 2001.
Der vil jeg sige, at vi har en ligestillingsminister, ikke fordi man bare skal have sådan en, vi har en ligestillingsminister, fordi denne ligestillingsminister virkelig skal have en opgave med at være vagthunden på det her område og sikre, at de regler, vi vedtager, rent faktisk bliver overholdt i den virkelige verden.
Det burde vi egentlig kunne være enige om, også når der i bemærkningerne står, at formålet er at have de samme regler, som man har på det statslige område.
Så er der indberetningerne.
Her siger teksten, at de skal fremgå af de ligestillingsredegørelser, som kommuner og fremover regioner skal lave hvert andet år.
Det er klart, det også skal fremgå af det.
Men vi ved godt, at når man sætter sådan noget som det her i værk, så er det vigtigt at have virkelig fokus på det i startfasen, for det er der, man enten får grundlagt nogle gode vaner eller nogle dårlige vaner.
Man oplever enten, at det her virkelig er forpligtende, og at man skal gøre en indsats for, at det lykkes, eller man oplever, at der kan man nok smutte over hegnet et sted, hvor det er lidt lavere – og det er ikke formålet med det her.
Jeg synes, at det i hvert tilfælde i den første periode bør være sådan, at man holder rigtig meget fokus på det, at ligestillingsministeren får en direkte rolle over for kommuner og regioner på det her område.
Det kan godt være, man ikke fremover skal have det sådan, at man indberetter direkte til ministeren, men det kunne i hvert tilfælde være vældig godt for at gøre det her til et aktivt redskab at sige, at i den første periode her, første gang man nedsætter de her udvalg og nævn osv., indberetter man til ligestillingsministeren.
Ligestillingsministeren har så en beføjelse til at sige, at det her altså ikke er godt nok.
Det er ikke for at underminere det lokale selvstyre, som vi har i Danmark, men det er simpelt hen for at sikre, at det her bliver et aktiv for os, at det kommer godt fra start.
Vi er jo mange, der med stor beskæmmelse har set, at kommunalreformen ikke er blevet ligestillingsvurderet, og at det faktisk tilsyneladende har givet og ser ud til at ville give tilbageslag for kvinders repræsentation også ud over det, vi umiddelbart kunne se efter kommunalvalgene, hvor der kom meget, meget, meget færre kvindelige borgmestre ud af det.
Det ser også ud til, at der på ansættelsesområdet sker et skub nedad, altså at kvinderne bliver skubbet ned fra ledelsesposterne i toppen af hierarkiet, bliver skubbet nedad i hierarkiet.
Det er klart, at kommunerne og regionerne eller sammenlægningsudvalgene har rigtig meget at lave i øjeblikket, og der vil altid være en tendens til, at man så siger: Ligestillingen kan vente til bedre tider.
Men det kan den ikke, for så kommer den simpelt hen ikke.