runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Poul Nødgaard (DF), 2006-04-20:
Jeg har siddet og lyttet til fru Line Barfods indlæg, og hvad enten der kommes med et indlæg fra talerstolen eller stilles et spørgsmål hernedefra, så kører det på det på den samme melodi.
Det er næsten som en grammofonplade, der kører i den samme rille.
Man skal løfte pickuppen for at få den til at køre i en ny rille.
Der bruges udtrykket, at velfærden er truet, at den offentlige service er forfærdelig og at de offentlige tilbud udhules, uden at der sådan kommes med nogle meget konkrete eksempler.
Jeg vil godt spørge, om vi ikke har pasningsgaranti i Danmark for børn.
Har vi ikke også gode muligheder for vore ældre?
Og jeg kunne blive ved.
Alle folks børn går jo også stadig væk i skole endnu.
Det, der ligesom kom en syrlig bemærkning om, nemlig at nogen søger til private skoler, synes jeg da ikke der er nogen grund til at være ked af.
Det kunne jo være, at fru Line Barfod selv fik lyst til at sætte sit barn i en privat skole en dag.
Hvis barnet bliver undervist, så må det da vel være det eneste centrale.
Det, jeg bare savner i et indlæg som fru Line Barfods, er en lille solstråle.
Det er negativt, negativt, negativt.
Allan Niebuhr (KF), 2006-04-20:
Jeg tror ikke på et signal om, at man nu vil hjælpe ved bare at give en pose penge ekstra, fordi en kommune har det svært, og sige: I har søreme ikke så nemt ved det som alle andre.
Jeg tror, vi skal prøve at lade de enkelte kommuner se på, hvad de så selv kan, og så er det, vi efterfølgende må gå ind og se på, hvad det er, der lykkes, og hvad det er, der ikke lykkes.
Men i første omgang, tror jeg, det er utrolig vigtigt, at vi ikke sådan lægger en skærmende hånd omkring nogle og siger: Nej, I er nok for svage til at kunne selv.
Men i første omgang er der god grund til at lade kommunerne prøve selv i stedet for straks at gøre nogle til A-kommuner, B-kommuner og måske oven i købet C-kommuner.
Lad os lige se, hvad de selv kan, inden vi begynder at give yderligere social bistand til enkeltkommuner.
Arne Toft (S), 2006-04-20:
Det er også, fordi regeringen, hvad jeg synes er helt i orden, har sagt, at man er nødt til at tage hensyn til det personale, man har, og regeringen har garanteret personalets tryghed til 2007, og så garanterer kommunen den så senere hen.
Alle ved jo, at mange af dem er tjenestemænd.
Havde det så ikke været fornuftigt at sige: Nu får de kommuner, som er sammenlagt af mange kommuner, og som har været nødt til at overtage de mange tjenestemænd, de mange topembedsmænd, så tid til at afvikle det her?
Jeg har godt kunnet acceptere, at man sagde: Men I skal selvfølgelig betale pengene tilbage på et eller andet tidspunkt.
Men er det ikke et lig i lasten, man får med, at skulle klare en stor byrde og så måske betale en afgift, fordi man ikke kunne klare den byrde?
Allan Niebuhr (KF), 2006-04-20:
Det tror jeg ikke.
Der vil stadig være stor forskel.
Hvis man f.eks. lægger fem kommuner sammen på vestegnen ude ved Tønder, så får man jo ikke en stærk og dynamisk kommune, hvis ikke der sker noget andet, hvis ikke man giver dem nogle andre muligheder.
Så jeg tror bestemt ikke på, at der er lige muligheder.
Men vi giver i hvert fald kommunerne qua den der størrelse og robusthed mulighed for at skabe incitamentet til noget udvikling.
Så er det jo stadig væk sådan, at man individuelt må gå ind og se på, om der nu er kommuner, der er i en helt særlig vanskelig situation, som på en eller anden måde skal understøttes.
Det kan jo ikke være sådan, at den nye kommunalreform lader nogle kommuner hænge frit svævende for sig selv i luften, og at man tror, de er blevet gjort stærke, bare fordi man har lagt fem svage kommuner sammen.
Sådan er reglerne jo ikke.
Arne Toft (S), 2006-04-20:
Nu er det så 5 år siden, jeg selv var kommunalmand, så jeg vil godt spørge, om hr. Allan Niebuhr tror, at med den nye kommunalreform og med den udligning, der er kommet, så har alle kommuner alt andet lige samme udgangspunkt.
Det er blevet sagt her, at nu er kommunerne blevet så store – de er stadig på mellem 2.500 og 0,5 millioner indbyggere – at de nu må klare sig selv.
Tror hr. Allan Niebuhr, at de gør det fra dag et?
Allan Niebuhr (KF), 2006-04-20:
Jeg skal ikke begynde at kloge mig på de forhandlinger, der foregår mellem finansministeren og Kommunernes Landsforening.
Jeg helt sikker på, at de parter langt bedre klarer det selv, end hvis jeg skal gøre det.
Jeg siger bare, at jeg også har hørt finansministeren i dag sige, at man lægger så mange muligheder ud til kommunerne som muligt, også muligheder for økonomisk vækst, i stedet for at staten går ind og betaler, havde jeg nær sagt, for at give kommunerne den mulighed.
Så det må bero på forhandling mellem finansministeren og Kommunernes Landsforening, og den har jeg fuld tiltro til at de nok skal få på plads.
Det kan vi da overhovedet ikke være uenige om.
Selvfølgelig skal der være en sammenhæng, og det mener jeg også at man sikrer gennem de forhandlinger, man også har med Kommunernes Landsforening omkring de opgaver, der bliver udledt til kommunerne, og at man der finder den rigtige eller rimelige fordeling af rammer og opgaver.
Så vil jeg gerne sige, at den mål- og rammestyring, som vi har drøftet i formiddags, jo ikke er nogen ny opfindelse.
Men jo bedre man udnytter mål- og rammestyringen frem for detailstyringen, jo større chancer er der for, at vi nu, hvor vi har nogle stærke, robuste kommuner eller i hvert fald er på vej til at få det, så også giver dem nogle muligheder for selv at udvikle sig i den retning, som de enkelte kommuner nu vil, inden for de rammer og de mål, som vi har udstukket, og at vi i langt større grad, end det hidtil har været tilfældet – og det er helt klart også på grund af størrelserne i kommunerne tidligere – nu virkelig har muligheden for at give den enkelte kommune mulighed for selv at præge, hvordan den ønsker at udvikle sig.
Line Barfod (EL), 2006-04-20:
Jeg er fuldstændig enig i, at det allerbedste ville være, at man sikrede, at der var gode udviklingsmuligheder overalt i landet.
Men regeringen og Dansk Folkeparti gør jo det modsatte med den udligningsreform: Man stiller kravet om, at de penge, der bliver sendt til nogle af de kommuner, der har det svært, skal bruges på skattenedsættelser frem for f.eks. til sikre den nødvendige udbygning af skoler og børnehaver i overensstemmelse med det stigende børnetal i vækstkommunerne.
Det, jeg spurgte til, var, at når man nu har taget højde for udligningsreformen, så kan vi se, at den velfærdsreform, som regeringen, inklusive De Konservative, foreslår, f.eks. betyder, at man i København kommer til at mangle 50 mio. kr., fordi man fjerner refusionen for kontanthjælpsmodtagere under 30 år.
Er det en god måde at sikre kommunalt råderum på, at man med velfærdsforslaget går ud og tager penge fra kommunerne?
Ville det ikke være bedre at sikre, hvis man vil lave bedre velfærd, som man påstår, man vil, at der så kom penge ud til kommunerne til at lave den bedre velfærd for?
Jeg skal bare være sikker på, at jeg har forstået Venstres ordfører og forslaget til vedtagelse korrekt.
Det kan jo ikke være sådan, at kommunerne har mulighed for at skaffe sig flere penge end det, der er dikteret af regeringen, for så bliver de ramt af Thors hammer, som nu er skrevet permanent ind i udligningsreformen.
Så er det korrekt forstået, at det, der menes, er, at kommunerne har et vist selvstyre til selv at bestemme, om de ønsker at forringe ældreplejen og så have lidt flere penge til børnepasningen eller omvendt?
Det er altså det, det kommunale selvstyre går ud på, men der er ikke noget som helst oplæg fra regeringspartierne og Dansk Folkeparti til, at kommunerne skal have en økonomi, der faktisk følger med væksten i samfundet, og som gør, at de kan udvikle en service, der svarer til de krav, som følger både af den lovgivning, der kommer fra Folketinget, og de valgløfter, der gentagne gange bliver afgivet.
Pia Gjellerup (S), 2006-04-20:
Jeg går ikke ud fra, at hr. Leif Mikkelsen mener, at Venstres formand, før han blev statsminister, løj over for vælgerne.
Jeg har det samme svar, som den nuværende statsminister havde, da han endnu ikke var statsminister.
Det synes jeg var et rigtigt svar.
Det er bare ærgerligt efter min mening, at han ikke fulgte det op, for spørgsmålet om at have en ligelig økonomisk vækst i den offentlige sektor og den private sektor er faktisk det, der har været tilsigtet med de økonomiske planer, som regeringen siger den følger.
Men det gør den ikke, for den fastfryser en offentlig lavvækst, mens man har en stærk og kraftig privat vækst.
Det er noget af det, vi har syntes, man skulle tage fat på i de velfærdsforhandlinger, som vi er i gang med nu, og som burde kunne føre til, at vi i stedet for at skulle løse velfærdsproblemer på lang sigt ved ikke at gøre noget, løser dem ved at gøre noget nu og derved have råderum til, at den offentlige vækst kan være ligelig med den private vækst, samtidig med at man holder skatterne i ro.
Jeg kan bekræfte, at denne regering også har lagt hovedparten af den offentlige vækst decentralt, ligesom det gjaldt for SR-regeringen.
Det er en af de få ting, man har ført videre, men væksten er på et dramatisk lavere niveau, fordi denne regering har tilrettelagt en økonomisk politik, hvor man ikke lader væksten i det offentlige følge med væksten i det omgivende samfund.
Det, der er Socialdemokratiets budskab, er, at vi mener, at man skal have en ligelig vækst i den offentlige sektor og den private sektor.
Ja, det spørgsmål blev Venstres formand, da han endnu ikke var statsminister, stillet i en valgudsendelse i november 2001, og han kom med et godt og præcist svar, som jeg er fuldstændig enig i.
Hvordan organiserer man den kommunale økonomi under et skattestop?
Jo, sagde Venstres formand, man sikrer fra statens side, at kommunerne får tilført de penge, der er nødvendige.
Det synes vi sandelig også skulle være fulgt op, da Venstres formand var blevet statsminister.
Leif Mikkelsen (V), 2006-04-20:
Nu går jeg ud fra, at vi kan blive enige om, at væksten i den offentlige økonomi i den tid, vi har haft den borgerlige regering, altså siden 2001, er placeret decentralt.
Kommuner, amter og staten har i respekt for skattestoppet holdt nulvækst.
Er vi enige om den præmis, så kan vi derfra afklare det, når nu jeg må forstå forslaget til vedtagelse sådan, at der skal flere penge til.
Det må være budskabet, hvis ikke det, der er nu, er nok.
Der skal flere penge til.
Nu har vi så brug for en forklaring, hvis ellers man mener det alvorligt.
Hvordan skal det forstås?
Hvor skal pengene sådan set tages fra, hvis man respekterer skattestoppet og samtidig mener, at den vækst, som den her regering har sikret, ikke er nok i fremtiden, at der åbenbart skal mere til?
Lad os nu få en økonomisk redegørelse for, hvordan Socialdemokraterne vil klare den lille opgave.
Det er jo en sang, vi har hørt fra fru Line Barfod, og den bliver sådan set ikke mere rigtig af at blive gentaget.
Jeg har nævnt i min ordførertale, at virkeligheden er, at væksten finder sted, og at det ikke er nogen overraskelse, at der er ældre eller børn at passe, heller ikke at der er skoler osv., og det er faktisk i de områder, der er en vækst.
Så tillader jeg mig at pege på, at vi nu har gennemført en kommunalreform, det vil sige, at den vækst ligger i de aftaler, der indgås mellem KL og regeringen.
Så har vi gennemført en kommunalreform, som også giver øgede muligheder for, at man altså kan foretage nogle effektiviseringer og rationaliseringer.
Man kan udbyde nogle af sine opgaver til private virksomheder, hvor man måske kan spare penge, hvad ved jeg.
Det er sådan set kun den kommunale fantasi, der sætter grænsen for, hvad man kan skaffe sig af muligheder, og der kommer overhovedet ikke nogen hammer fra nogen.
Virkeligheden er, at hvis man kan prioritere, har man mulighed for at udvide sin service og lave andre sjove ting for borgerne.
Så det er en fremragende situation, det er den positive vinkel på de muligheder, men jeg fornemmer, at fru Line Barfod nemmere ser begrænsninger end muligheder.
Pia Gjellerup (S), 2006-04-20:
Da vi i Vingstedcentret i begyndelsen af januar skulle markere, at Strukturkommissionen nogle år forinden var nedkommet med et omfattende materiale, der skulle lægge op til drøftelse af kommunalreformarbejdet, blev vi af indenrigsministeren informeret om, at regeringen ville tage initiativ til en forespørgsel om det kommunale selvstyre.
I sig selv var det jo en lidt pudsig besked fra en minister, men vi oversatte den venligt til, at det nu nok var regeringspartierne, der ville tage initiativet.
Det viste sig både i Vingsted og i det efterfølgende arbejde, at vi ikke måtte diskutere det kommunale selvstyre og økonomi sammen.
Der er så imidlertid en række partier i Folketinget – Socialdemokratiet, Det Radikale Venstre, Socialistisk Folkeparti og Enhedslisten – der mener, at det bliver for flagrende, for indholdsløst og for konsekvensløst, hvis man, når man taler om et kommunalt selvstyre, ikke også ønsker at diskutere de økonomiske rammer og vilkår, der er, for at udøve det kommunale selvstyre.
Det er baggrunden for, at der er rejst denne forespørgsel, som jo i noget af sit indhold minder meget om den, vi just har afsluttet, men som derfor kan begynde på skuldrene af de principielle diskussioner, der har været i formiddagens løb, og som så også kan inddrage det helt afgørende, nemlig at der med selvbestemmelse naturligvis også må følge en økonomi at bestemme over, ellers bliver det hele meningsløst.
Derfor vil jeg håbe, at vi får både nogle spændende svar og en konstruktiv debat.
Besvarelse
Leif Mikkelsen (V), 2006-04-20:
Jeg tror, fru Line Barfod har misforstået forespørgslen i dag eller har ønsket at misforstå den.
Og vi noterer os, hvem der turde det, og hvem der ikke turde det.
Venstre turde altså på det tidspunkt lægge opgaverne derud.
Nu sender vi så et nyt signal om, at vi også godt tør sige, at der skal være mål- og rammestyring i fremtiden og ikke detailregulering, som vi har set en række tilfælde af både nu og tidligere.
Derfor er det et stærkt, nyt og godt signal til det kommunale selvstyre.
Det behøver ikke være mere konkret nu end ved et forslag til vedtagelse om, at det her skal der fokus på.
Det er langt stærkere og langt vigtigere end det at kaste sig over et enkelt lovforslag og gøre det anderledes.
Så det her er et godt forslag til vedtagelse.
Hermed sluttede forhandlingen.
Afstemning
Hermed sluttede forespørgslen.
Begrundelse
Line Barfod (EL), 2006-04-20:
Jeg er med på, at jeg som folketingsmedlem har mulighed for fortsat at spørge til, om regeringen laver detailregulering, eller om den giver det kommunale selvstyre nogle vilkår.
Det har jeg uanset dette forslag til vedtagelse.
Hvad angår en redegørelse til efteråret, kan man sige, at der ikke er nået at komme meget ny lovgivning.
Det, der kunne være spændende, var, hvis hr. Leif Mikkelsen kunne konkretisere, hvad det er, Venstre mener man ville afstå fra fremover.
For det ligger jo i den ekspertkommission, som oppositionen har foreslået, at det skal gøres konkret, hvad vi i Folketinget bør afstå fra, og hvordan vi bedre giver et kommunalt selvstyre.
Men der har endnu ikke været noget konkret fra hr. Leif Mikkelsen.
Lægger man f.eks. fra Venstres side op til, at man ikke længere vil stille krav til kommunerne om tvangsprivatisering og om at måle og veje alting i små detaljer?
Leif Mikkelsen (V), 2006-04-20:
For mig er det ganske konkret, når et Folketing vedtager en ordlyd, som jeg nu har citeret to gange, afsluttet med, at Folketinget samtidig pålægger regeringen i efteråret 2006 at redegøre for det kommunale selvstyres vilkår og at give en status for kommunalreformens gennemførelse.
Altså allerede i efteråret 2006 er regeringen forpligtet til at byde på det her, og Folketingets partier kan holde regeringen op på, om den nu også har fokus nok på det, vi siger her, nemlig at målet altså er mål- og rammestyring og ikke detailregulering.
Så der får fru Line Barfod rig lejlighed til at forfølge, om der nu også er en kurs, der lever op til det forslag til vedtagelse, vi behandler her i dag.
Så det er ganske konkret.
Line Barfod (EL), 2006-04-20:
Altså, alle kan jo komme med nogle fine besværgelser om, at man ønsker at have så meget kommunalt selvstyre som muligt og ikke have så meget regulering af de administrative processer.
Betyder det i praksis, at man ikke vil komme med nye forslag til tvangsprivatiseringer, hvor kommunerne pålægges, at endnu flere områder skal måles og vejes; at man skal kunne måle alting i meget små detaljer, for at private kan konkurrere?
Er det det, det betyder?
Vil Venstre afstå fra at gøre det i fremtiden?
Line Barfod (EL), 2006-04-20:
Det kan være, fordi jeg er vænnet til, at hvis man vil have et eller andet, så skal man også betale for det.
Det kan selvfølgelig godt være, at det er en forkert opdragelse, jeg har fået.
Men jeg vil gerne høre, hvor det forventes, at man f.eks. får den varme mad til de ældre uden at skulle betale for den.
Den virkelighed, mange af kommunerne i øjeblikket står i, er, at de i forbindelse med kommunesammenlægningerne som følge af kommunalreformen de steder, hvor man har prioriteret at have varm mad til ældre, nu formentlig må fjerne det, eller også skal de ud og skære meget voldsomt på daginstitutioner eller skoler, for det er jo de tre store, dyre områder, der er i kommunerne.
Det, at man kan spare en kommunaldirektør eller to, rækker altså ikke langt, hvis man ønsker at sikre den varme mad til de ældre eller anden god service.
Hvordan forestiller hr. Leif Mikkelsen sig, at man ude i kommunerne bare skal kunne få bedre service uden at betale for det?
Og man kan ikke betale, når man kun må have en vækst på 0,5 pct., før man bliver ramt af Thors hammer.
Leif Mikkelsen (V), 2006-04-20:
Jeg må forstå svaret derhen, at det mener fru Pia Gjellerup ikke sker i øjeblikket, og derfor foreslår man så, det ligger allerede i teksten til forespørgslen, at genskabe et råderum.
Derfor kan man sige, at præmissen er forkert, for der er råderum.
Der er taget højde for, at der er ældre, børn osv.
Det ligger faktisk i hele forhandlingsaftalen mellem regeringen og KL, at man udmærket ved – der er sådan set ikke noget, der kommer ud af den blå luft – at der både er børn og ældre.
Det er også derfor, at ansvaret er placeret der, hvor ansvaret nu er.
Så vi har sådan set sikret kommunerne opgaver.
Så vi har et råderum, der er fornuftigt.
Men mit spørgsmål var jo: Hvis nu fru Pia Gjellerup vil holde skattestoppet, hvordan er det så lige, pengene skal fremkomme til den der øgede satsning, som jeg forstår fru Pia Gjellerup vil?
Eller er det der med interessen for skattestoppet bare et blålys?
Skal man regne med, at opgaven, som Socialdemokratiet nu vil have en vedtagelse om, i bund og grund, i givet fald, hvis det skulle gå så galt, at man fik magt, som man har agt – man kan håbe, det varer længe – så blot løses ved, at der udskrives flere skatter, at man så glemmer alt om skattestoppet?
Er det ikke virkelighedens verden, når det kommer dertil?
Nu tror jeg sådan set, at staten og kommunerne har en fælles interesse i at sikre, at vi har et godt kommunestyre, der kan løfte de opgaver, som ligger i kommunerne.
Det vil falde hårdt tilbage på en regering, hvis ikke de bliver løst, så jeg er ikke i tvivl om, at sådan er det.
Med hensyn til om kommunerne så har den økonomi, man nu kunne ønske sig ud i alle detaljer, så er virkeligheden jo, at samfundsøkonomien er en samlet størrelse, og jeg har peget på, at 70 pct. af den offentlige økonomi rent faktisk ligger i kommunerne.
Vi kan jo se i historiebøgerne, at det ikke er hentet helt ud af den blå luft, at det kunne finde sted i Danmark.
Så der kan komme mange ting ud af det, hvis det får lov til at flyde.
Derfor må vi sige: Det er regeringen, der har det overordnede ansvar for samfundsøkonomien, og dermed er der ikke noget forkert i, at der sættes rammer for, hvad man arbejder inden for.
Det tror jeg alle vil respektere, alt andet ville være urimeligt.
Ole Sohn (SF), 2006-04-20:
Hr. Leif Mikkelsen er bedre til at tale end til at lytte.
Jeg sagde udtrykkeligt, at det er præmissen, vi taler om.
Jeg tror oven i købet, at man i amterne fik skrevet direkte ind i præambelen, at det tog man ikke ansvar for.
Det var bare et diktat, der kom.
Så mit spørgsmål gik mere på, om det ikke er korrekt forstået, at hvis der skal være tale om en reel forhandling, skal der være to lige parter.
Her er der tale om, at staten kommer med et diktat om rammen, og inden for det diktat har man så frie muligheder for at forhandle, men rammen er lagt og dikteret af staten, uagtet at kommunerne måske kan have nogle andre hensyn og nogle andre ønsker, som overhovedet ikke kan realiseres inden for den ramme, der er dikteret.
Leif Mikkelsen (V), 2006-04-20:
Men en vækst er jo en vækst.
Når ellers skatter, afgifter og hele samfundsøkonomien holdes i ro, som de gør, så er det klart, at det også er en fordel for den service, kommunerne skal yde borgerne.
Derfor vil der være lige så meget råd til varm mad i fremtiden, jeg vil endda pege på, at der sikkert bliver bedre råd til varm mad efter kommunalreformen, hvor man får øgede muligheder.
Der bliver færre politikere, færre embedsmænd, mindre administration osv., når fire kommuner er blevet til en.
Det skal man ikke have den store regnestok fremme for at finde ud af, må jeg sige til fru Line Barfod, men det er klart, at hvis man ikke anerkender den præmis, at den her kommunalreform er nyttig og fører frem til øgede muligheder, hvis man har en anden præmis, så får man selvfølgelig det sortsyn, som fru Line Barfod her giver udtryk for.
Det er bare fuldstændig fejlagtigt i virkelighedens verden i de danske kommuner.
Jamen jeg tror da, at man fra den der meget bekymrede opposition, vi har her i Folketinget, skulle spørge lidt i Kommunernes Landsforening, om ikke virkelighedens verden er den, at inden man overhovedet når til aftalen, bliver man enige om præmisserne.
Der sidder et embedsværk, der finder ud af, hvad udviklingen er med hensyn til børn, ældre osv..
Man bliver enige om, hvad vilkårene er for den her udvikling, inden man sætter sig til forhandlingerne.
Jeg synes, man skulle spørge KL, om ikke det er sådan, det foregår i virkelighedens verden, der, hvor parterne sidder og forhandler.
Dermed er det sådan set på et meget afklaret grundlag, man sætter sig til forhandlingsbordet, med hensyn til hvad der skal ske derude, hvilke særlige hensyn der er at tage.
F.eks. blev der lagt ekstra penge ind her og der, da vi stod for kommunalreformen.
Så jeg tror bestemt, at opfattelsen er, at man har rige muligheder for at øve indflydelse på forhandlingsresultatet, når man kommer fra Kommunernes Landsforening.
Jeg tror ikke, vi får Kommunernes Landsforening til at sige, at de bare retter ind til højre, når regeringen kommer med det, hr. Ole Sohn betegner som et diktat.
Jeg tror ikke på, at de vil sige, at det er sådan.
Ole Sohn (SF), 2006-04-20:
En ting må man lade hr. Leif Mikkelsen.
Det er, at det lyder, som om han tror på det, han siger.
Og det er selvfølgelig et godt udgangspunkt for en debat, at man selv tror på det.
Et eller andet sted fornemmer jeg også, at det er ret dybtfølt.
Men det er vel rigtigt, at når man går til en forhandling om en aftale, så er det en forudsætning, hvis det skal være en lige forhandling, at man går til den med lige forudsætninger.
Det gør man jo ikke, når regeringen fastsætter den økonomiske ramme, inden man går til forhandlinger.
Så er det klart, at man indgår en aftale inden for den ramme, som staten dikterer kommunerne.
Det er jo ikke sådan, at man sidder og drøfter, hvor meget den offentlige vækst skal være i forhold til den private vækst eksempelvis eller i forholdet mellem ...
ja, nu kan der jo ikke tages noget fra den statslige vækst, for den er jo nul.
Men der er jo ikke på den måde en egentlig forhandling.