runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Poul Nødgaard (DF), 2002-11-15:
Af hensyn til min venlighed tager jeg det i rækkefølge.
Fru Bodil Kornbek om græsrods-tv: Ja
det er jo så godt, at det var et af de fingeraftryk, bl.a. Kristeligt Folkeparti fik sat på medieaftalen, så man fik reguleret noget på beløbene der.
Jeg husker ikke helt præcist, hvor mange millioner det var, at Kristeligt Folkeparti fik tilført de områder, og dem har man stort set ladet blive stående.
Med hensyn til, og det kan jeg svare både fru Bodil Kornbek og hr. Naser Khader, Danmarks Radios bestyrelse lægger jeg overhovedet ikke skjul på, at det har været et centralt punkt for Dansk Folkeparti i medieforhandlingerne, at den bestyrelse får nogle andre beføjelser end dem, den nuværende bestyrelse har, og nu skal bestyrelsen til selv sådan at finde ud af, hvor langt man skal gå.
Når hr. Khader siger, at en vis pressechef hos os har sagt noget om slagsiden i dækningen af Mellemøstkonflikten, så vil jeg gætte på, at hvis der er en utrolig slagside i dækningen, kunne det godt blive et område, bestyrelsen fremover kunne finde på at komme med en påtale af.
Det vil jeg overhovedet ikke afvise.
Men jeg tror, at den nye bestyrelse nok skal finde ud af, hvor dens ben er, og jeg tror, det er utrolig sundt for medarbejderne i Danmarks Radio, at man nu får en bestyrelse med et nyt sæt tøj på, hvis jeg må bruge det udtryk.
Til fru Jytte Wittrock om regionale TV 2-stationer: Man skal lige læægge mærke til, at når jeg brugte udtrykket, at de bliver som små stater i staten, så mener jeg det.
Nu får de direkte afregnet licensmidler fra staten, formentlig et eller andet acontobeløb hver måned, og alle regionale TV 2-stationer får det nøjagtig ens.
Jamen så er det et led i medieaftalen, at de reklamer, der fortsat er på de regionale TV 2-stationer, altså går i en anden kasse.
Det kunne man måske også have holdt udenfor og så givet dem noget mindre i licensmidler, men det er det, vi har fundet ud af ville være det rette og det rimelige at gøre.
Sådan er det jo, når man laver politik.
De andre partier kunne jo også have været med til at forme det, hvis det havde været et stort ønske, og så kunne der måske være fundet en anden løsning på det, men det var jo altså det, vi fandt frem til.
Så kan jeg se, at den udmærkede formand antyder, at den lyser rødt, og det passer.
Mette Frederiksen (S), 2002-11-15:
Jeg ved godt, at det har været meget centralt for Dansk Folkeparti at sikre sig en anden konstruktion af DR's bestyrelse.
Derfor vil jeg gerne spørge lidt mere ind til det, for jeg synes nemlig, at det, hr. Poul Nødgaard fremkom med i dag, er ret interessant.
Jeg skal bare være sikker på, at vi taler samme sprog. Kunne man forestille sig, at Danmarks Radios bestyrelse syntes, at f.eks. dækningen af Mellemøstkonflikten kunne være til fordel for eksempelvis den palæstinensiske del af konflikten, og kunne man så forestille sig, at Danmarks Radio gik ind og over en række programmer talte op, hvor mange gange der har været lavet journalistik på den ene eller den anden måde, og hvad resultatet af det har været, hvis vi gik ind og påtalte eksempelvis for nyhedsredaktionen på DR, at der var behov for en mere positiv tilgang til den israelske del af Mellemøstkonflikten?
Jeg skal bare være sikker på, om det eksempelvis er noget som det her, hr. Poul Nødgaard henviser til.
Pernille Falcon (EL), 2002-11-15:
Begejstringen fra Dansk Folkepartis side over at have fået gennemført nedsatte afgifter for spiritus bliver nu fulgt op af en begejstring for, at man nu også kan reklamere for alkohol og medicin med det lovforslag, der ligger.
Jeg vil høre, om det slet ikke gør noget indtryk, når
Forbrugerombudsmanden i sit høringssvar giver udtryk for, at det er hans opfattelse, at der er tale om en ensidig liberalisering, hvor erhvervslivets tarv udelukkende er tilgodeset uden hensyntagen til forbrugeren.
Bodil Kornbek (KRF), 2002-11-15:
Nu tror jeg, at hr. Poul Nødgaard vil forstå noget, når det drejer sig om Kristeligt Folkeparti, for vi fik nemlig ikke det, vi ønskede, når det gælder græsrods-tv.
Det er nemlig en misforståelse, at hr. Poul Nødgaard tror, vi altså har fået det, vi ønskede.
Det fik vi ikke.
Vi ønskede nemlig ikke, at sendefladen skulle være før kl. 15.00.
Det var vi modstander af, og det gjorde vi opmærksom på.
Så vi fik altså ikke det, vi bad om, og det var en af årsagerne til, at vi forlod forhandlingerne.
Man kan så sige, at der lå også en reel besparelse på området, om end der kom flere midler til det område.
Det er korrekt.
Men samlet var der en besparelse.
Et andet område, hvor vi ikke rigtig var enige i det, der så blev aftalt, var om bestyrelsen for Danmarks Radio.
Jeg har læst i lovforslaget, at der står, at det dog ikke herved er tanken, at Danmarks Radios bestyrelse skal have kompetence i forbindelse med den daglige programvirksomhed eller adgang til at blande sig i enkeltprogrammer.
Hvem skal vurdere, om der er en slagside af en eller anden slags, så man kan gribe ind og sige: Det her vil vi ikke finde os i?
Poul Nødgaard (DF), 2002-11-15:
Nu synes jeg lige, man skulle tage og prøve at klappe hesten, for alt skal jo finde sin gænge, og Danmarks Radios nyvalgte bestyrelse, der bliver udpeget på et givet tidspunkt her formentlig omkring nytår, finder også sin arbejdsform og et samarbejde.
Jeg er hundrede procent sikker på, at de folk, der bliver valgt ind i Danmarks Radios bestyrelse og for den sags skyld også i TV 2's bestyrelse, er kompetente, vidende, og jeg lægger tryk på vidende, mennesker, der ved noget om medieområdet, og jeg skal ikke diktere dem, hvordan de vil udføre deres daglige arbejde.
Så er det i hvert fald sat på plads, og jeg indgår i øvrigt ikke i en videre diskussion om den ene situation og den anden situation i relation til bestyrelsen.
Det skal nok falde på plads.
Vær bare ganske rolig!
Ja, det er måske heller ikke lige personlig min kop te, men på den anden side må vi erkende, at de reklamer kan man jo se på mange andre danske kanaler.
TV 3 har, efter hvad jeg ved, jeg ser ikke så tit TV 3, da i hvert fald reklamer for den slags, og ja, så kunne der være så meget andet, man ikke skulle vise i fjernsynet.
Hvornår skulle udsendelserne ligge, hvornår må børnene se det, hvornår må de ikke se det og så fremdeles?
Det er i hvert fald det, vi er blevet enige om, og jeg erkender og skal være den første til at sige, at et medieforlig er både at give og tage.
Sådan er livet.
Det har så været et ønske.
Det er måske ikke lige noget, der har groet i min personlige have, men vi har sagt, at så har vi fået noget andet igennem.
Så lægger man tingene sammen, lægger dem op på en vægt, og hvis vægten står sådan i en god ligevægt, siger man ja.
Nogle siger så nej, selv om vægten står rigtigt.
Man har så set diverse partier, der nu sidder her i dag, være, jeg vil ikke sige småsure, men tæt på i hvert fald.
Aage Frandsen (SF), 2002-11-15:
Jeg tror ikke, der er nogen, der er småsure, jeg er i hvert fald slet ikke.
Det skal man ikke være i politik.
Men i forhold til de tidligere bemærkninger om, at ministeren imødekom og imødekom, må det vel nu være gået op for hr. Poul Nødgaard, at der er en række steder, hvor vi er uenige i forslaget.
Det er da helt naturligt i politik, at man er uenig.
Vi er rent faktisk også ret uenige om Danmarks Radios bestyrelses kompetence.
Det er vi altså uenige om.
Jeg vender tilbage til det senere, for jeg skal have ministeren til at bekræfte noget.
Det er ret vigtigt, hvad man siger i Folketinget fra ministerens side, fordi man kunne jo komme i tanke om at tolke nogle ting.
Så vil jeg også spørge med hensyn til lokalradio og lokal-tv, om ikke hr. Poul Nødgaard er opmærksom på, at det, der var i den gamle lovgivning, var lige knap 60 mio. kr., og det, der er nu, er jo 40 mio. kr., og der er endda nogle af de penge, der skal bruges til andet formål.
Det er ikke ret meget mere end en halvering, og så kan man jo ikke sige, at de partier - jeg repræsenterer selv et af dem - kan være tilfredse med det. Sådan er der en række ting, og jeg synes, det er i orden at være uenig, men det er da lidt svært at forstå, at man ikke kan forstå, at nogle af os er så uenige i det, der bliver vedtaget, at vi har lov til at sige nej.
Naser Khader (RV), 2002-11-15:
Jeg får gåsehud.
Det er jo DDR-tilstande, hr. Poul Nødgaard varsler: at de enkelte medlemmer af Danmarks Radios bestyrelse i fremtiden skal gå ind og blande sig i, hvordan journalisterne arbejder.
Det bekymrer mig.
Og hvordan skal det ske konkret? Skal der være flertal i bestyrelsen, der skal mene, at der er en slagside, skal det være den enkelte eller hvordan?
Kan vi få en forklaring?
Jytte Wittrock (S), 2002-11-15:
Det var faktisk den der med at sige, at vi siger nej, uanset om vægten står lige.
Nej, vægten stod ikke lige med hensyn til, hvad vi var tilfredse med, og hvad vi manglede at få opfyldt af ønsker.
At man ikke kan høre og forstå i forligskredsen, at vi ikke fik de ønsker opfyldt, vi alle gerne ville have, og at der var forskel i ønskerne, kan jeg stadig væk ikke forstå at man ikke kan høre.
Carina Christensen (KF), 2002-11-15:
Jeg vil med det samme sige, at nu er Socialdemokratiet jo desværre ikke med i forhandlingerne om public service-kontrakterne, og som det er fremgået af debatten i dag, er vi i gang med forhandlingerne, så jeg vil selvfølgelig ikke stå her og afsløre, hvad indholdet er.
Jeg kan love, at det bliver bedre public service, det bliver et styrket Danmarks Radio, en styrket kontrakt på public service-området, der kommer ud af det - også for TV 2. Jeg vil gerne fremhæve ét resultat, som også er blevet offentliggjort her i morges.
Der bliver bedre forhold for døve og hørehæmmede.
De investerer nu i det her talegenkendelsessystem, så man kan simultantolke nyhedsudsendelser.
Alle begivenheder, der har væsentlig samfundsmæssig interesse, bliver nu tekstet eller tolket for døve og hørehæmmede.
Det er bare et af de meget, meget gode tiltag, der kommer med i public service-kontrakterne nu.
Jytte Wittrock (S), 2002-11-15:
Jeg er glad for, at den konservative ordfører vil stille skrappe krav til public service-virksomhed - også til et TV 2 i fremtiden. I starten af talen blev der sagt, at der nu sker en styrkelse af public service-begrebet bredt, at vi får bedre tv bredt.
Kan vi få et enkelt eksempel på det?
Nu har vi jo sat os i en situation, hvor vi ikke har været med til at diskutere den public service-kontrakt, men kan der gives eksempler her fra talerstolen, som viser, at der bliver bedre public service ud af det her?
Poul Nødgaard (DF), 2002-11-15:
Nu kom Venstres udmærkede ordfører lige og hviskede mig i øret, at jeg gerne måtte sige, at han var arkitekten bag.
Hvis ikke han havde sagt det, ville jeg have sagt, at i sådan nogle forhandlinger om sådan noget, når forhandlingerne er færdige og ordene er sat ned på papiret, er det noget, man er fælles om.
Så går man ikke ud og siger, at det ville jeg ellers ikke have haft.
Det er ikke noget, jeg råber højt hurra for, men på den anden side er det heller ikke noget, der giver mig søvnløse nætter, det vil jeg gerne have lov at sige, bl.a. også, fordi det er jo kan ses på stort set alle andre tv-stationer.
Og så synes jeg godt, vi kunne vise det liberale sindelag dér. Jeg ved godt, at det måske ikke så meget er noget for Enhedslisten, men jeg synes, det er udmærket.
Og jeg synes, det er en lillebitte detalje i medieforliget.
Tænk på alle de store landvindinger, der er lavet.
Tænk på, som jeg sagde, at stort set ikke én af ordførerne her i dag har kommenteret, hvad det betyder, at vi får en ny landsdækkende alternativ radiokanal.
Det ser jeg frem til.
Det kan jeg godt hilse jer at sige.
Hov, det må jeg ikke sige.
Pernille Falcon (EL), 2002-11-15:
Jeg kan forstå, at hr. Nødgaard ikke opfatter det som et problem, at han har givet udtryk for, at der skulle være en højere grad af politisk styring frem for en journalistisk styring i vægtningen af programfladen.
Men det bekymrer så os andre.
Men jeg vil gerne spørge om noget andet, og det er: Hvem var det så, der i forbindelse med forliget krævede, at der skulle være alkohol- og medicinreklamer?
Hvilke partier var det, der krævede, at der skulle åbnes for det?
Jeg kan forstå, at det ikke var Dansk Folkeparti.
Det må åbenbart være nogle partier, der ikke ønsker at begrænse alkoholforbruget og ikke vil undgå et unødvendigt medicinforbrug.
Jytte Wittrock (S), 2002-11-15:
Der var diskussioner om, hvad det var for nogle betingelser, der skulle stilles til den ledelse, der kunne risikere at komme ind i TV 2.
Så kom der en tilbagekøbsklausul, men det gav os stadig ikke sikkerhed nok for, at det set med vores øjne ikke kunne ende på de forkerte hænder.
Det var et kardinalpunkt.
Poul Nødgaard (DF), 2002-11-15:
Med hensyn til Danmarks Radios bestyrelse, som er blevet et meget centralt emne her i debatten, tror jeg ikke, jeg kan tilføre så meget mere, ud over at jeg kan sige, at den public service-kontrakt, som vi stort set lagde sidste hånd på i aftes, og som er ved at blive renskrevet i denne stund, hvor jeg står her på talerstolen, bliver den public service-kontrakt, hvor det også bliver bestyrelsens opgave at se, om alt foregår i Danmarks Radio, præcis som den public service-kontrakt lægger op til.
Jeg synes, man skulle prøve at slå koldt vand i blodet og så lade den bestyrelse komme til at arbejde.
Jeg er sikker på, at både den bestyrelse og også medarbejderne både på direktionsplan og på menigt medarbejderplan er utrolig optaget af at få et godt og et konstruktivt samarbejde.
Med hensyn til det, fru Bodil Kornbek fremførte om græsrods-tv og lokalradio, mener jeg ikke, jeg kan tilføje mere.
Der er sket en mindre reduktion i det, det erkender jeg, og det er sådan, vilkårene er, når man forhandler sådan nogle ting på plads.
Men hr. Aage Frandsen vil jeg ofre mine sidste ord på og sige: Jeg forstod på hr. Aage Frandsen, at der ikke havde været vist tilstrækkelig imødekommenhed.
Jeg synes, det ville klæde hr. Aage Frandsen, hvis vi fik bekræftet her fra talerstolen, at ministeren ønske efter ønske imødekom og kiggede på dem - også undertegnede blev spurgt, om jeg var med på de der ting, og det sagde jeg gang på gang ja til.
For jeg lægger ikke skjul på i dag - tro mig, om man vil eller ej - at jeg personlig er skuffet over, at vi ikke fik det brede medieforlig.
Jeg synes, det er utrolig vigtigt på nogle centrale samfundsområder, at man dér har brede forlig.
Det gælder også for folkeskolen - så kan man altid diskutere, om det blev et bredt forlig eller ej.
Men at hr. Aage Frandsen siger, at der ikke har været vist imødekommenhed, er altså urimeligt.
Jeg synes ikke, det er - jeg ved ikke, om jeg kan sige, det ikke er værdigt, men jeg synes ikke, det ligner hr. Aage Frandsen at sige det sådan.
Det vil jeg gerne have lov at sige.
Bodil Kornbek (KRF), 2002-11-15:
Jeg har netop forholdt mig til lovteksten og tænkt, at jeg må have noget fornuftigt at holde mig til.
Så tænkte jeg, hvad er det, der står her?
Det er sådan set hr. Poul Nødgaard selv, der har pisket den her stemning op i forhold til slagside og i forhold til, at nu skal der ligesom styr på tingene.
Og så er det klart, at vi som politikere spørger ind til: Hvad er det, der nu fremover skal være styr på, som der ikke er styr på nu?
Så lige i forhold til det her græsrods-tv, som jo er blevet tilgodeset efter hr. Poul Nødgaards mening:
Må jeg ikke godt få det uddybet?
Hvordan er græsrods-tv blevet tilgodeset med denne aftale?
Det står lidt utydeligt for mig, men jeg vil meget gerne høre en klar, god forklaring på dette.
Mette Frederiksen (S), 2002-11-15:
Et enkelt spørgsmål mere omkring DR's bestyrelse.
Hr. Poul Nødgaard sagde i et svar tidligere i dag, at det er op til bestyrelsen at finde ud af, hvordan det at have det overordnede programansvar skal udmøntes og bruges.
Nu er det jo ikke op til bestyrelsen at træffe politiske beslutninger, det er sådan set op til forligspartierne, som har ønsket, at DR's bestyrelse skal have det overordnede programansvar.
Derfor vil jeg gerne endnu en gang spørge hr. Poul
Hvad er sigtet med det?
Og hvad er problemet i den konstruktion, der omgiver DR i dag?
Det andet, jeg skal spørge hr. Poul Nødgaard om, er, at hr. Poul Nødgaard i sit parti, Dansk Folkeparti, har en række yngre medlemmer, som i flere omgange har ytret sig endda meget negativt over for Danmarks Radio, en række journalister og den indgangsvinkel, DR benytter sig af i sin nyhedsjournalistik. Man har valgt at overvåge nyhedsformidlingen i DR. Jeg skal bare høre hr. Poul Nødgaard, om han er enig med disse yngre, viltre medlemmer af Dansk Folkeparti?
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2002-11-15:
Jeg er ked af, at fru Charlotte Dyremoses retssikkerhed bliver krænket af det her.
Det gør min også, men man kunne så fristes til at spørge fru Charlotte Dyremose, om ikke også finansministerens fiflerier krænker hendes retssikkerhed, eftersom det også er på det økonomiske område, der foregår lidt fiflerier hist og her.
Jeg synes, det er lidt skægt, så stor forskel der kan være på retssikkerheden, alt efter hvilket område vi taler om.
Så vil jeg sige om forslaget, at Enhedslisten gentagne gange har opfordret ministeren til at gøre en øget indsats for at få bragt den omfattende økonomiske kriminalitet, vi ser inden for en række brancher, til ophør.
Det drejer sig om sort arbejde, anvendelse af ulovlig arbejdskraft, skatte- og afgiftsunddragelser, men også om overtrædelser af arbejdsmiljølovgivningen, miljøregler og fødevareregler.
Overtrædelse af disse love og regler skal stoppes af hensyn til samfundet, af hensyn til de ansatte og selvfølgelig også af hensyn til de virksomheder, som i dag overholder reglerne.
Vi har flere gange peget på, at anvendelse af autorisationsordninger og næringsbreve og lignende kunne være gode redskaber til at opnå dette.
Herigennem kunne vi sikre, at alle, der driver virksomheder, er bekendt med de regler, der gælder, og så kan vi i øvrigt få mulighed for at forbyde personer, der gentagne gange overtræder reglerne, at drive selvstændig virksomhed.
Det har hverken den tidligere eller den nuværende regering desværre ønsket at benytte sig af, på trods af at der gentagne gange er blevet dokumenteret meget store problemer på det her område.
Uanset at vi altså godt kunne ønske os en bedre og mere omfattende indsats på det her område, mener vi bestemt, at det her er et skridt i den retning, og derfor vil vi selvfølgelig støtte det her forslag. Forslagene til øgede krav om regnskaber, skærpede bøder og udvidede beføjelser til told- og skattemyndigheder er alle forslag, vi kan støtte.
Poul Nødgaard (DF), 2002-11-15:
Nu for at drille lidt vil jeg starte bagfra. Vægten stod faktisk mere end lige, for - nu kan jeg ikke stille spørgsmål til fru Jytte Wittrock, det er hende, der skal spørge mig - sandheden er, at den søndag nat punkt for punkt for punkt blev oppositionen imødekommet, og jeg syntes næsten, kulturministeren gik for langt, men jeg skal ikke bebrejde ham her i dag. Man skal lægge mærke til en ting: Flere af de ting, som oppositionen fik ind i medieforslaget, lod vi tre partier, da vi indgik aftalen, stort set alle sammen blive stående. Så jeg synes, man har grund til i dag måske også lige at komme på talerstolen og takke os lidt for, at vi ikke slettede alt det, man havde fået indført, inden man den søndag nat helt uforklarligt forlod forhandlingerne.
Ja, jeg kan også en gang imellem få gåsehud.
Jeg synes ikke, der er nogen grund til at få gåsehud af det om Danmarks Radios bestyrelse.
Hvad er det egentlig, man frygter sådan, fordi en bestyrelse får lidt mere kompetence?
Vi vil jo alle sammen gerne have lidt mere at skulle have sagt.
En bestyrelse er, hvad enten det er i Danmarks Radio, i en erhvervsvirksomhed eller andre steder, en utrolig vigtig faktor for at få en institution til at fungere.
Derfor synes jeg også, at bestyrelsen selvfølgelig skal have et udvidet mandat, og det får den.
Med hensyn til det, hr. Aage Frandsen siger om græsrods-tv og -radio og så videre: Det er rigtigt, at pengene bliver lagt på bordet, ligesom man gør hjemme i den private husholdning, og der erkender jeg åbent og ærligt, at der er sat lidt færre millioner kroner af til det område.
Det har så været en politisk prioritering, og jeg kan ikke afgøre - det kan ministeren bedre svare på, når han kommer på talerstolen - om han har været til at snakke med omkring det der med lidt mere justering.
Men det kræver, at man bliver omkring bordet, og det gjorde man ikke.
Jeg fatter ikke, at hr. Aage Frandsen, som er en af de mest erfarne politikere, den nat ikke kunne se, at det var sagen at komme i det forlig.
Så vil jeg endnu en gang glæde mig over, at medieforhandlingerne er foregået i den største åbenhed, nogen forhandling er foregået i, og det vil jeg takke kulturministeren for.
Han har slidt og slæbt for at få det der forlig igennem, i modsætning til for 4 år siden, hvor nogle inviterede partier sad, som jeg sagde i min ordførertale, i en eller anden krostue oppe i Jylland og lavede en medieaftale, mens vi, Dansk Folkeparti, Venstre og De Konservative, kunne sidde hjemme på vores private matrikelnumre og høre i radioavisen, at nu havde man indgået et stort medieforlig.
Jeg tror også, hr. Peter Duetoft, der var medlem af Folketinget dengang, var en af arkitekterne
, og jeg ved også, at hr. Aage Frandsen var det.
Jeg synes det skal frem for historiesandhedens skyld.
Aage Frandsen (SF), 2002-11-15:
Ret skal være ret.
Hr. Poul Nødgaard har ret i, at kulturministeren i den sidste forhandlingsrunde inviterede alle partier til at deltage og et enkelt, der ikke deltog, men som havde meldt sig ud inden.
Det betyder jo bare ikke, at man nødvendigvis bliver imødekommet.
Nu er det sådan, at når jeg deltager i forhandlingerne, bliver jeg jo inviteret.
Jeg er desværre ikke i den situation - eller heldigvis - at det er mig, der skal invitere.
Men jeg vil da gerne medgive, at i den del af det agerede den nuværende kulturminister klogere end den daværende, synes jeg selv, men det var jo ikke mig, der skulle bestemme.
Med hensyn til Danmarks Radio vender jeg tilbage til det i forhold til kulturministeren, for det er ikke ligegyldigt det her, for når man så i eftertiden skal forholde sig til det, kan det godt få en vis betydning.
Anders Samuelsen (RV), 2002-11-15:
Der er ingen tvivl om, at vi her har et problem, som vi skal have løst, og skatteministeren har så lagt sit forslag frem, og det er også et forslag, som vi ser meget positivt på fra Det Radikale Venstres side. Hr. Aage Frandsen var inde på, at problemet ikke var så udbredt, når man kom uden for hovedstaden, men sådan er der jo flere ting, som tilsyneladende ikke slår så meget igennem, når man kommer uden for hovedstaden.
Jeg har også hørt noget
om, at oppe i Nordjylland er ideen om momsen heller aldrig rigtigt for alvor slået an, og sådan er der så meget.
Men i det omfang vi med forslaget får løst problemet på det her konkrete område, synes jeg, det er fint, og i det omfang, det ikke lykkes, er vi også meget velvillige til at kigge på, hvordan vi så kan hjælpe skatteministeren yderligere på det her område.
Aage Frandsen (SF), 2002-11-15:
Politik er somme tider meget enkelt: Når man er uenig, skilles ens veje.
Det har jeg slet ikke svært ved at forstå, men hr. Poul Nødgaard har tilsyneladende svært ved at forstå det.
Når hr. Poul Nødgaard er meget begejstret for kulturministerens åbenhed i forhandlingerne, hænger det måske sammen med, at hr. Poul Nødgaard fik nogle indrømmelser, som hr. Poul Nødgaard var meget glad for - det var måske indrømmelser, som vi andre ikke var så glade for - og at vi ikke fik tilsvarende indrømmelser.
Man må aldrig nogen sinde tro, at det, man selv oplever, er hele virkeligheden.
Det næste, jeg vil spørge efter, er: Når hr. Poul Nødgaard fremhæver det om de handicappede, at nu skal det virkelig være alsidigt fremover, er det da noget nyt?
Er hensynet til de handicappede noget nyt, og er alsidighed noget nyt? Så lige til allersidst: Er hr. Poul Nødgaard ikke bekymret for, at TV 2's privatisering kan gå ud over noget af det, som jeg ved Dansk Folkeparti er meget optaget af, nemlig at vise en række ting om dansk kultur, gamle danske film og sådan noget, for der er ikke rigtig reklamekroner i det, vil jeg godt betro hr. Poul Nødgaard?
Kan man ikke blive
lidt bekymret i den forbindelse?