Pia Larsen (V), 1999-11-18:
Hvis jeg skal fortsætte, hvor den socialdemokratiske ordfører slap, så er Venstre da helt enig i, at der overhovedet ikke er nogen tvivl om, at der er behov for en revision af lovgivningen om betalingsmidler.
Med de misbrug og ulovligheder, vi har været vidne i det seneste stykke tid,
En ny lov skal sikre, at brugerne også fremover kan anvende betalingsmidler på en sikker og velfungerende måde, hvor der også tages hensyn til fortrolighed omkring brugernes anvendelse.
Eller sagt på en anden måde
: Det, at vi alle sammen efterhånden siger ja til at bruge de teknologiske muligheder, som kommer hurtigere, end Folketinget har fantasi til at forestille sig, betyder ikke, at vi hermed skal give afkald på vores privatliv.
Udviklingen skal ikke gå i den retning, at vi på et tidspunkt skulle være nødt til at få udbetalt vores løn i kontanter og betale kontant alle vegne for at sikre fortrolighed om vores forbrugsadfærd.
I forlængelse af denne tankegang undrer det også mig meget, at forretningerne ikke længere skal være forpligtet til at tage mod kontant betaling inden for normal forretningstid.
Jeg tror ikke helt, at erhvervsministeren har gennemtænkt konsekvenserne af dette, og der er da også noget, der tyder på, at der ikke helt er enighed i regeringspartierne.
For det første vil børn og unge under 18 år ikke fremover kunne handle i alle forretninger inden for normal forretningstid, idet de ikke er berettiget til at have et betalingskort, før de fylder 18 år.
For det andet så vil ældre mennesker, som ikke er trygge ved betalingskort, eller som har problemer med at huske pinkoden, så heller ikke have mulighed for at handle inden for normal forretningstid, hvis disse forretninger nægter at modtage kontant betaling.
Man afskærer altså via lovgivningen på initiativ fra regeringen en meget stor del af den danske befolkning fra at købe ind inden for normal forretningstid, hvis de vel at mærke ønsker at betale kontant.
Erhvervsministeren siger, at virksomhederne fortsat vil være underkastet lovens generelle klausul, som det hedder, og markedsføringslovens krav om overholdelse af god markedsføringsskik, så der stadig er mulighed for at gribe ind, hvis virksomhederne handler utilbørligt. I Venstre forstår vi dog ikke, hvorfor erhvervsministeren sender et signal om, at forretningerne kan nægte at modtage kontant betaling, når hun på den anden side trækker i land ved at sige, at der kan gribes ind, hvis virksomhederne handler utilbørligt.
I Venstres øjne må det absolut siges at være utilbørligt, hvis en forretning nægter at tage imod gode danske kroner.
Ifølge erhvervsministeren vil konkurrencen sørge for at imødekomme forbrugernes behov, herunder ønsket om at kunne betale kontant, men sandheden er jo, at regeringen med denne bestemmelse i lovforslaget ikke længere kan garantere, at den danske krone er et gængs betalingsmiddel i Danmark, hvis det vedtages.
Venstre er på den anden side enig i, at brugeren skal have ret til at få refunderet en eventuel restværdi på forudbetalte betalingsmidler, når betalingsmidlets skyldighedsperiode er udløbet.
Det gebyr, som udstederen kan opkræve i forbindelse med refusionen,
bør dog stå i forhold til betalingsmidlets restværdi.
Det er jo ikke altid særlig store beløb, det drejer sig om, og det vil jeg gerne bede om at vi ser på under udvalgsarbejdet.
Men bortset fra forslaget om, at forretningerne kan nægte at modtage kontant betaling inden for normal forretningstid, er vi forholdsvis positive over for forslaget.
Men vi bliver nødt til under udvalgsarbejdet at stille en række spørgsmål til bestemmelserne om såkaldt behandling af oplysninger, ligesom høringssvarene giver anledning til en masse spørgsmål under udvalgsarbejdet.
Med hensyn til bestemmelserne om såkaldt behandling af oplysninger vil Venstre anbefale, at vi meget tæt følger arbejdet i Retsudvalget, der, så vidt jeg er orienteret, i øjeblikket behandler et parallelt lovforslag.