Ole Vig Jensen (RV), 1998-01-14:
Det beslutningsforslag, som vi her har til behandling, falder i to dele.
Første del af forslaget ligger i forlængelse af den debat, som jeg i marts måned i sidste folketingssamling havde med den ene af forslagsstillerne, nemlig hr. Villy Søvndal, og hvor vi på baggrund af hr. Søvndals spørgsmål nr. S 1686 og S 1687 bl.a. diskuterede normeringen og lokaleforholdene i samt forældrebetalingsdelen af skolefritidsordningerne.
Den socialpædagogiske ekspertise, der er til rådighed i den sociale sektor i kommunerne bør inddrages ved tilrettelæggelsen af disse ordninger.
Under forårets debat fremhævede jeg også to forhold, som jeg anser for meget vigtige: dels at man som hovedregel må have tillid til det kommunale selvstyre, hvor kommunalbestyrelsen har hovedansvaret, dels at det er en forældrevalgt skolebestyrelse, som har indflydelse på tilsynet med skolefritidsordningerne, og det vil jeg vende tilbage til om et øjeblik.
Det har siden 1987 været Folketingets holdning, at det er vigtigt, at der ved siden af de kendte tilbud under bistandsloven også er tilbud, der er mere smidige og fleksible, og det er jo det, skolefritidsordningerne kan være.
I den forbindelse bekymrer det mig naturligvis, at der er en række kommuner, der i vidt omfang har meddelt sig selv dispensation fra byggelovgivningen, bl.a. på en sådan måde, at forholdene på visse skolefritidsordninger har været uholdbare.
Det problem er dog taget op af boligministeren, og det kan jeg naturligvis kun være helt tilfreds med.
Med hensyn til det andet spørgsmål, om forældreindflydelse i disse ordninger, kan jeg igen henvise til debatten i foråret, hvoraf det fremgik, at skolernes ledere har ansvaret for disse ordninger, og at skolebestyrelserne varetager tilsynet med skolefritidsordningerne, samt at forældrene har flertallet i skolebestyrelserne.
Ministeriet har i øvrigt netop udsendt det første af i alt otte hæfter, der skal øge kendskabet til de kompetencer
og muligheder, som skolebestyrelserne har, og heri indgår naturligvis også tilsynet med SFO.
Sluttelig nævner forslaget i punkt 1, at der skal fastsættes regler for forældrebetaling, og selv om bemærkningerne til forslaget ikke direkte omtaler forældrebetalingen, så ved jeg jo, at både hr. Søvndals parti og hr. Søvndal ønsker ligestilling med reglerne for forældrebetaling til dagtilbud oprettet under bistandsloven, altså maksimalt 30 pct.s forældrebetaling i forhold til driftsudgifterne.
Jeg har tidligere lovet hr. Søvndal at holde øje med udviklingen, og jeg hører også fra tid til anden om betydelige stigninger.
Dér må jeg dog også henvise til mit svar til hr. Søvndal på hans spørgsmål nr. S 1042 fra januar 1997, hvori jeg fremhævede, at kommunerne ikke frit kan fastsætte forældrebetalingen, men at denne skal afspejle servicetilbudene og standarden i skolefritidsordningerne.
Det gælder også, hvis der i en kommune ikke eksisterer alderssvarende tilbud i henhold til bistandsloven.
Her kan der så skeles til, hvad en tilsvarende plads i nabokommunen koster, eller der kan sammenlignes med diverse statistikker vedrørende en gennemsnitsbetaling på landsplan. Efter disse måske lidt mere tekniske udredninger vil jeg sige noget om forslagsstillerens andet punkt, nemlig om den indholdsmæssige kvalitet: Som forslagsstillerne selvfølgelig ved, er jeg i vidt omfang enig i deres synspunkter, og arbejdet med programmet »Folkeskolen år 2000« er nu gået i gang, og særlig programmets femte punkt med titlen »En god start - det fælles grundlag« imødekommer en lang række af forslagets ønsker.
Det samlede mål for dette punkt er jo, at der i år 2000 skal være skabt et grundlag for beslutning af de overordnede mål og rammer for førskole-, indskolings- og skolefritidsområdet. Heri ligger bl.a., at der gennem forsøg og udvikling gøres erfaringer med de tre underpunkter, som nævnes i bemærkningerne til beslutningsforslagets punkt 3, nemlig med læringsbegrebet, med lærer-pædagog-samarbejdet samt med skolefritidssamarbejdet.
Punkt fem i »Folkeskolen år 2000« kan også ses i naturlig forlængelse af den tale, som jeg i september havde lejlighed til at holde på Herningkonferencen, der havde overskriften »Leg og læring«.
Og et led i dette arbejde kan netop være et udvidet samarbejde mellem lærere og pædagoger, og det samarbejde rækker også ind i forholdet mellem skole og fritid.
Og jeg føler mig fristet til at citere fra teksten til punkt fem, hvor der bl.a. står, »at der tages udgangspunkt i skole- og fritidspædagogikkens forskellige opgaver for at nyttiggøre medarbejdergruppernes forskellige uddannelsesmæssige kompetencer mere hensigtsmæssigt«, »at der arbejdes frem mod et udvidet samarbejde mellem førskoleinstitutionerne og skolen samt mellem børnehaveklassen, det første klassetrin og fritidsordningerne«, og endelig, »at der med henblik på kvalitetsudvikling af indholdet og sammenhængen i børnenes hverdag igangsættes forsøgs- og udviklingsarbejde med indholdsmæssig og organisatorisk tilrettelæggelse af arbejdet i og omkring indskoling«.
Det praktiske arbejde med programmets enkelte punkter er nu ved at blive sat i gang, og til støtte for programmet vil jeg meget snart fremsætte et lovforslag, der vil muliggøre et forsøg med fordelingen af undervisningsansvaret i folkeskolen.
Jeg har endelig noteret mig, at det af SF foreslåede program skal rumme projekter, der sigter mod en udvikling af skolebyggeriet med henblik på, at fremtidens skole skal være en skole, hvor rammerne matcher indholdet.
Her kan jeg igen henlede opmærksomheden på programmet »Folkeskolen år 2000«, hvor målsætningen for punkt 4, »Undervisningsmidler og skolebygninger« er, at der i år 2000 skal være iværksat en udvikling, der bl.a. skaber sammenhæng mellem udviklingen i lærerrollen, undervisningsmetoderne, bygningerne og undervisningsmidlerne.
Min konklusion må derfor være, at jeg med støtte fra forligspartierne bag folkeskoleloven, herunder altså også SF, allerede har iværksat en lang række initiativer, der i det store og hele imødekommer beslutningsforslagets andet punkt, og derfor kan jeg samlet ikke anbefale beslutningsforslagets fremme.