runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Bjarne Laustsen (S), 1999-02-12:
Fru Jette Gottlieb siger, at det er rigtigt, at de 60-årige har en lang række valgmuligheder; ja, det har jeg jo selv gennemgået i min ordførertale.
Men så bliver det nævnt, at der er en gruppe, som ingen valgmuligheder har, og her kunne jeg godt tænke mig at få at vide, hvem det præcis er, fru Jette Gottlieb tænker på.
Vi har jo netop i arbejdsmarkedsreformens tredje fase sagt, at hvis der måtte være nogle, der falder ud af dagpengesystemet på grund af de nye regelændringer, vil de ved fortsat indbetaling kunne sikre sig ret til efterløn til sin tid. Med hensyn til grundlovsspørgsmålet er det jo klart formuleret fra Justitsministeriets side, at det er sådan, at det er ved ophør af ordningen, pengene bliver betalt tilbage.
Til hr. Aage Frandsen, der nævner noget om rådighedsbeløb og hvis penge det er: Det er selvfølgelig folks egne penge, det er der ikke noget problem i, men det har været påstået fra flere sider, at der er tale om forringelser.
Jeg oplistede bare, hvordan og hvorledes mulighederne er for fremtiden, og det er klart og tydeligt dokumenteret, at hvis vi ser det over en 5-årig periode, er der ikke tale om forringelser, og hvis vi ser på de ledige, er der betydelige forbedringer.
Fra Socialdemokratiets side har vi ikke ønsket en speciel konto for bidragene - det er til hr. Mogens Andreasen - fordi vi har været tilfredse med den ordning, der er lavet, og de tilkendegivelser, der er kommet med henvisning til grundlovens § 73.
I den forbindelse vil jeg godt sige, at med hensyn til at nedsætte omkostningerne for arbejdsgiverne kan der ikke blive tale om det i denne forbindelse.
Mogens Andreasen (DF), 1999-02-12:
Jeg vil godt spørge hr. Bjarne Laustsen om noget.
Jeg savner i denne efterlønslov, at der skal oprettes en personlig konto for det ekstra bidrag, og jeg kunne godt lide at spørge: Hvorfor har man egentlig ikke fået det med i loven? Der er ikke i øjeblikket udsigt til, at virksomhederne efterspørger den ældre, ledige del af arbejdskraften, og derfor vil jeg også godt spørge: Tror den socialdemokratiske ordfører ikke, at det problem skal løses ved, at man nedsætter omkostningerne for virksomhederne?
Villy Søvndal (SF), 1999-02-12:
Det er også et spørgsmål vedrørende nedsættelsen af pensionsalderen fra 67 til 65 år.
Jeg har fået nogle henvendelser fra nogle personer, der bliver klemt af, at pensionsalderen bliver sænket med 2 år, og det har selvfølgelig betydning i en tid, hvor stadig flere personer i perioder af deres liv opholder sig andre steder i forbindelse med uddannelse eller har arbejde i udlandet i forbindelse med udveksling af arbejdskraft osv. Jeg vil såmænd spørge hr. Jørn Pedersen, om man har diskuteret den parallelitet, at når man sænker pensionsalderen med 2 år, var det også naturligt at afkorte optjeningsperioden med 2 år, altså fra 40 år til 38 år.
Er det diskuteret i forligskredsen, og hvad er hr. Jørn Pedersens holdning til at lave den parallelitet?
Aage Frandsen (SF), 1999-02-12:
Jeg vil godt spørge hr. Laustsen, om hr. Laustsen mener, at der er tale om en grundlovssikring af efterlønnen, hvis man ændrer efterlønsordningen ved f.eks. at hæve efterlønsalderen fra 60 til 62 år og siger: Nu er det kun 62-årige og ældre, der kan gå på efterløn, men vi bevarer selvfølgelig efterlønnen. Er der så tale om en grundlovssikret ret?
Så vil jeg også godt spørge, om ikke hr. Laustsen synes, det er på en lidt tendentiøs måde, det beskrives i lovforslaget, hvordan ens rådighedsbeløb bliver.
Der står, at i fremtiden kan man få sin pension og sin ATP allerede fra 65-års-alderen.
Men er det ikke sine egne penge, man får på det tidspunkt, penge, man ellers skulle have haft senere?
Det skønmaleri om rådighedsbeløbet er simpelt hen falsk.
Det er sine egne penge, man får, men man får dem tidligere, og det forudsætter selvfølgelig, at man har pensionen.
Jette Gottlieb (EL), 1999-02-12:
Jeg forstod på de socialdemokratiske indlæg, at der er to hovedtankegange bag forslagene.
Den ene er, at man skulle sikre, at folk ville blive på arbejdsmarkedet i fleksible ordninger, og den anden er, at vi heller ikke har råd til at fortsætte med en uændret ordning.
Med hensyn til at blive på arbejdsmarkedet i fleksible ordninger vil jeg spørge, om det ikke også er det, der ligger i en relativt høj pensionsalder og de tilbagetrækningsmuligheder, som lå i den gamle efterlønsordning, og jeg vil spørge hr. Jørn Pedersen: Er det rigtigt, at formålet - altså at blive på arbejdsmarkedet i fleksible ordninger - bedst fremmes ved, at man sænker pensionsalderen til 65 år og dermed sikrer, at folk går på pension som 65-årige?
Hele Bjarne Laustsens indlæg koncentrerede sig om de 60-åriges valgmuligheder, og det er selvfølgelig en dejlig ting, at man har nogle forskellige muligheder, når man nu er blevet 60.
Men jeg vil gerne spørge om de 60-årige, der ingen valgmuligheder har, de 60-årige, som faktisk er blevet jaget ud af arbejdsmarkedet, fordi arbejdsgiveren har retten til at lede og fordele arbejdet og har for vane at fyre de gamle i stedet for de unge.
Er det sådan, at man i fuldt alvor ønsker, at de pågældende skal i aktivering med henblik på at komme ind på arbejdsmarkedet igen, hvis de bliver arbejdsløse efter at være fyldt 60 år?
Mogens Andreasen (DF), 1999-02-12:
Jeg lagde mærke til under debatten i går, at fru Ulla Tørnæs fremdrog en række eksempler på de ulykker, statsministeren havde lavet, og de mange løftebrud, og herunder nævnte hun forringelse af pensionerne.
Så vil jeg godt spørge Venstre, om Venstre ikke lige netop i forhandlingerne om forliget om efterlønsordningen har været med til at forringe pensionerne i forhold til kapitalpensioner, som bliver modregnet i efterlønsordningen.
Aage Frandsen (SF), 1999-02-12:
Jeg lagde mærke til, at Venstres ordfører lagde meget vægt på alt det, Venstre havde sikret for de selvstændige, og det er da rart, at man vedkender sig sine klasseinteresser.
Jeg vil i den forbindelse så spørge: Den gruppe af mennesker, som er en lidt speciel type selvstændige, nemlig de mennesker, der har lysten, trangen til, behovet for at male, skrive, er de sikret, hvis nu de går på efterløn?
Det er en problematik, vi har været inde på før.
En person, som går på efterløn, kunne godt tænke sig at skrive en bog ved siden af.
Hvordan er det sikret?
Og jeg må ærligt indrømme, at jeg kan ikke helt finde det, jeg kan ikke rigtig læse, om det er der.
Jeg stillede hr. Vibjerg spørgsmålet i forbindelse med behandlingen, vi havde i december, og dér synes jeg det var lovlig undskyldt, hvis ikke man ikke havde noget svar, men jeg regnede med, at nu måtte man have check på det.
Jeg kan altså ikke læse det, men jeg har jo heller ikke på samme måde været med i det som hr. Vibjerg.
Så jeg vil godt lige spørge, hvordan det er klaret.
Og så vil jeg godt spørge: Hvordan vurderer Venstre den såkaldte grundlovsgaranti, altså hvilken garanti vurderer
Venstre det er?
Jeg har set fru Birthe Rønn Hornbech ytre sig på sin måde; jeg vil gerne høre hr. Jens Vibjerg på sin måde.
Jeg forstod hr. Bjarne Laustsens replik om det grundlovssikrede, at det er sådan, at hvis man hæver efterlønsalderen, betyder det stykke papir, som er kommet fra Justitsministeriets side, ikke noget som helst.
Så forstod jeg også på hr. Bjarne Laustsen, at med hensyn til rådighedsbeløbet er vi enige om, at det er ens egne penge, man får, men bare lidt før.
Det vil sige, at hvis man lavede denne tabel sådan, at det gjaldt, til man er 80 år, blev det det samme under alle omstændigheder.
Der var ikke noget med, at man fra forsikringsselskabernes side kom og forærede noget til nogen.
Man får selvfølgelig nogle af pengene allerede fra 65-årsalderen, men så får man mindre, når man bliver 67 og 68, og man bør vel sige ærligt, at det enten helt eller delvis skal holdes uden for.
Og så lige til allersidst: Hr. Laustsen lagde også vægt på, at der nu bliver mulighed for, at folk kan arbejde ubegrænset ved siden af, men med modregning.
Men for personer, der er vant til at arbejde 200 timer om året, er det en klar forringelse, for de får modregning med det samme.
Claus Larsen-Jensen (S), 1999-02-12:
Venstre skal ikke hånes for at have begået løftebrud i forhold til vælgerne ved at ændre opfattelse af, at efterlønnen ikke skal afskaffes, men skal bevares.
Det er vi ikke utilfredse med.
Det vil jeg da gerne sige.
Vi er også glade for det politiske flertal bag efterlønsordningen, men jeg vil gerne spørge Venstres ordfører, om vi også fra Venstre kan få en garanti for - jeg hørte godt den indirekte garanti - at den også gælder med hensyn til at fastholde et retskrav om, at man fra det tresindstyvende år skal kunne gå på efterløn i næste valgperiode og fremover, også selv om antallet af folk, der tilmelder sig ordningen, er større, end man egentlig har forventet.
Jens Vibjerg (V), 1999-02-12:
Til fru Jette Gottlieb må jeg sige, at det om aktivering diskuterede vi omkring arbejdsmarkedreformen, og der mener jeg, vi fik det sat på plads.
Hr. Mogens Andreasen siger, at det her forringer pensionsopsparingen, men der er jo ingen ændringer i det; det er efterlønnen, der er nogle ændringer i.
Og så til hr. Aage Frandsen, der siger, at vi dyrker klasseinteresser.
Det mener jeg overhovedet ikke; jeg mener
bare, at der er så mange gode elementer, som tingene ligger for lønmodtagerne, at det har vi bakket fuldt og helt op om.
Så syntes vi, der var nogle huller omkring de selvstændige; dem har vi taget hånd om ud fra princippet om, som jeg også sagde i min ordførertale, at alle, der betaler kontingent og opfylder anciennitetskravene, også i princippet skal have lige adgang; så det er kun derfor.
Og hvad angår grundlovsgarantien, må jeg sige, at det overlader vi til domstolene at afgøre.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 1999-02-12:
Til hr. Poul Erik Dyrlund må jeg sige, at nu er jeg altså dybt forundret. Nu kan jeg forstå, at statsministeren ikke har sagt undskyld til den danske befolkning.
Her er altså en uklarhed og en usikkerhed fra regeringens side, som vi må have på plads på et eller andet tidspunkt.
Så er det jo sådan - sagt til hr. Poul Erik Dyrlund - at fortrolige forhandlinger refererer man ikke fra.
Det gjorde hr. Dyrlund lige for et øjeblik siden.
Det undgik jeg behændigt i mit indlæg helt bevidst.
Jeg forholdt mig til presseforlydender om, at regeringen havde forslag om forpagtningsafgifter, og det var det, jeg forholdt mig til.
Hvis vi skal til at diskutere, hvem der havde sagt hvad under de fortrolige forhandlinger, kommer vi ud i et forløb, hvor vi slet ikke kan overskue konsekvenserne for fremtidige forhandlinger.
Det ønsker jeg ikke at deltage i, men jeg mener fortsat, at det er godt, at man ikke skal modregne forpagtningsafgift, og det har jeg en lang række grunde til.
Poul Erik Dyrlund (S), 1999-02-12:
Der er meget i den her verden, hr. Knud Erik Kirkegaard ikke kan forstå.
Jeg opfatter ikke, at nogen har udlagt statsministerens tale som en undskyldning.
Statsministeren har i hvert fald været ude og har sagt nogle ting omkring forløbet.
Jeg har ikke opfattet, at statsministeren har været inde på det indholdsmæssige i det, der er sagt i den anledning.
Omkring det her med forpagtninger vil jeg ikke lægge skjul på, at vi i den socialdemokratiske folketingsgruppe har arbejdet hårdt for, at der skulle ske modregning i de her forpagtninger.
Men jeg kan til hr. Villy Søvndal oplyse, at i starten af de forhandlinger omkring hele det selvstændige erhvervslivs rolle var der ikke megen moral til stede ved forhandlingsbordet fra visse partiers side. Jeg finder stadig væk, at det er forkert, at vi er i den situation, at der ikke skal ske modregning for forpagtningsafgifter.
Der er masser af spekulation i det her.
Det er ikke det samme, for forskellen er, at man kan forpagte sin ejendom ud, mens man er på efterløn, og så kan man fortsætte med at drive den igen på fuld kraft, den dag man er færdig med at få efterløn.
Vi havde gerne set, og vi arbejdede energisk for, at vi fik ændret det her, og det lykkedes os ikke.
Det beklager jeg.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 1999-02-12:
Til hr. Mogens Andreasen: Det eneste, der står i lovforslagene om tilbagebetaling, er, at der tilbagebetales i tilfælde af død og i tilfælde af invaliditet eller tilkendelse af førtidspension.
Det er der en formulering om, ikke om andet, og så er der i øvrigt en formulering om de skattemæssige vilkår, hvis man får pengene tilbage.
Det er det eneste, der er i lovforslagene.
Og der er ikke truffet nogen underhåndsaftale mellem forligspartierne om tidsrammen for det her.
Til hr. Villy Søvndal, som opruller en meget stor forargelse over personer, der modtager efterløn og samtidig har andre indtægter: Nu ved jeg ikke, om man kan stille spørgsmål til hr. Villy Søvndal, men så kan hr. Villy Søvndal jo besvare det efterfølgende, når SF skal have ordet.
Betyder det, at SF mener, at efterlønnen skal være en behovsbestemt ydelse?
Det er for mig helt nyt, at det skulle være SF's synspunkt.
Hvis SF mener det, er der logik i det, hr. Villy Søvndal siger, ellers er der ikke.
Og til fru Jette Gottlieb, som stadig væk er optaget af de 60-årige.
Da jeg om nogle år bliver 60 år, så er jeg selvfølgelig meget glad for fru Jette Gottliebs bekymring.
Det kan være, jeg ligefrem til den tid kan få gavn og glæde af det.
Om vi skal have kigget på reglerne i dagpengesystemet i øvrigt?
Men jeg skal da ikke lægge skjul på, at det, at man nu får et ekstra kontingent til efterlønnen, har vi bestemt ikke været kede af. Tværtimod ligger det tæt på en tankegang, vi tidligere har haft omkring efterlønnen.
Jette Gottlieb (EL), 1999-02-12:
Jeg vil også gerne takke for svaret om det positive i aktivering.
Så er der bare en inkonsekvens, for hvis man nu ønsker den ligestilling, den sikring af de ældres mulighed for tilbagevenden til arbejdsmarkedet og alle de dér ting, hvorfor fjerner man så ikke den helt urimelige særregel, der hedder, at folk over 60 år har en kortere dagpengeperiode end alle andre?
Hvorfor er den så ikke væk?
Det er så den ene del af det.
Jeg forstod på hr. Knud Erik Kirkegaards indlæg, at de samfundsøkonomiske grunde var den helt væsentlige drivkraft
til at ændre efterlønsordningen.
Så vil jeg spørge: Indgik der også den væsentlighed, der ligger i at ændre efterlønsordningen fra at være en almen ordning på arbejdsmarkedsområdet til at være en individuel forsikringsordning?
Indgik det som en væsentlig drivkraft til at være med til at lave denne form for efterløn?
Villy Søvndal (SF), 1999-02-12:
Jeg skal takke hr. Knud Erik Kirkegaard for svaret om, hvorfor det ikke ville være en retfærdighedshandling at modregne den forpagtningsafgift, som landbruget har.
Det står stadig ikke lysende klart for mig som retfærdighedsargument, men jeg anerkender det tekniske argument.
Men jeg synes, det må undre et parti som De Konservative, der netop har kritiseret, at mennesker, der har meget, også skal have del i offentlige indtægter.
Jeg vil godt spørge hr. Knud Erik Kirkegaard
: Er det ikke sådan, at en forpagtningsafgift kan konverteres til at købe rugbrød, øl, vingummi, frugt og grønt m.v.?
Knud Erik Kirkegaard (KF), 1999-02-12:
Til fru Jette Gottlieb kan jeg sige, at jeg stadig væk anser det for positivt, at personer, der ønsker at fastholde tilknytningen til arbejdsmarkedet og ikke går på efterløn som 60-årige, går ind i et arbejdsmarkedssystem, hvor der er rig mulighed for aktivering, og hvor man virkelig gør en indsats for, at de også får en reel mulighed for at kunne fastholde denne tilknytning.
Til hr. Poul Erik Dyrlund, der, forstod jeg, modsætningsvis ville være ærlig i dag, har jeg nogle ganske få bemærkninger.
Hr. Poul Erik Dyrlund hævdede, at det, man nu laver med efterlønnen, havde man da såmænd også sagt under valgkampen.
Man havde sagt, det skulle være mere fleksibelt osv.
Så er der bare noget, jeg ikke kan forstå.
Så kan jeg overhovedet ikke forstå, hvorfor statsministeren så har sagt undskyld til den danske befolkning.
Så er det jo fuldstændig ubegrundet.
Har det været sådan et mentalt udslip?
Eller hvad har det været fra statsministerens side?
Når det er fuldstændig ubegrundet, hvorfor render man så rundt og siger undskyld?
Det kan jeg ikke forstå.
Og hvis man læser det omhyggeligt, vil man opdage, at vi faktisk foreslog, at også personer, der i dag er 45 år eller derunder, skal have mulighed for en fleksibel tilbagetrækning fra arbejdsmarkedet.
Man skal have det hele med, når man læser forslag, og ikke kun lige det, der passer i ens kram.
Bjarne Laustsen (S), 1999-02-12:
Der er jo betydelig forskel på det forslag, som Det Konservative Folkeparti fremlagde her i forbindelse med finanslovforhandlingerne i efteråret, hvor man kom med det mest udarbejdede forslag med hensyn til en afvikling af efterlønsordningen, og hvor man direkte sagde, at folk, der var over 45 år, klart skulle have besked på, at når de nåede 60-års-alderen, var der ikke noget, der hed efterløn for dem.
Det var på den baggrund, jeg roste den konservative ordfører for at give tilslutning til vores valgløfter og vores forslag om at cementere efterlønsordningen.
Efterfølgende har jeg så forstået, at De Konservative ikke har planer om at ændre på det, ej heller i de kommende år.
Det var på den baggrund jeg takkede for tilslutningen
fra De Konservative.
Poul Erik Dyrlund (S), 1999-02-12:
Når jeg skal være helt ærlig, blev jeg egentlig lidt forskrækket over hr. Knud Erik Kirkegaards ordførertale, og jeg stod faktisk og tænkte ved mig selv: Mon det nu ender med, at Det Konservative Folkeparti melder fra i sidste øjeblik?
Men jeg blev dog beroliget.
Jeg vil gerne sige til hr. Knud Erik Kirkegaard: Det lovforslag, der ligger nu, har en række elementer, som er blevet kvalificeret eller måske forbedret set i forhold til den aftale, der blev indgået.
Jeg skal ikke spilde tid på at nævne dem.
Det er da også min opfattelse, at hr. Knud Erik Kirkegaard har haft mulighed for at bringe nogle af sine betænkeligheder til torvs.
Det har jeg ikke hørt hr. Knud
Erik Kirkegaard gøre.
Den mulighed har da foreligget, så derfor undrer det mig meget, at man bruger disse vendinger.
Så vil jeg da gerne sige til hr. Knud Erik Kirkegaard, at både statsministeren og Socialdemokratiet både før, under og efter valgkampen gentagne gange har sagt: Der er behov for en mere fleksibel efterlønsordning, og der er behov for, at de ældre bliver lidt længere på arbejdsmarkedet.
Det er sagt før valget, det er sagt efter valget, det er sagt under valget.
Det har vi aldrig lagt skjul på, og hvis nogen forestiller sig, at man skulle kunne klare den opgave uden at flytte så meget som et komma i den eksisterende efterlønsordning, så tager man grumme fejl.
Jette Gottlieb (EL), 1999-02-12:
Jeg bad hr. Knud Erik Kirkegaard forklare mig, hvad det var for nogle typer aktivering, man mente ville egne sig til at bringe de over 60-årige i arbejde på arbejdsmarkedet.
I stedet fik jeg lagt mig nogle holdninger til, hvad aktivering var, i munden.
Det var sådan set ikke meningen, men jeg forstår, at ingen af forligspartierne er villige til at forklare, hvad det er for en tankegang, der ligger bag, og så er jeg jo nødt til selv at konkludere: Jeg kan ikke se rettere, end man i nattens mulm og mørke har foretaget en drejning af aktiveringsbegrebet, af aktiveringsformålet.
Der er sket den ændring, som man længe har anet konturen af, at fra at man definerede det som, at der skulle være tale om en tilvænning til arbejdsmarkedet, at man ville tilbyde uddannelse til at kvalificere til arbejdsmarkedet, selvfølgelig specielt inden for flaskehalsområder og den slags ting, har man nu drejet det til at være en fuldstændig klar og enkel rådighedskonstatering, således at aktiveringen er til for at bevise rådighed.
Det vil sige, at den ændring formodentlig vil slå ned igennem hele arbejdsmarkedslovgivningen i øvrigt, så man altså ændrer aktiveringsbegrebet fra at have et perspektiv til at have en ren konstateringsfunktion.
Det synes jeg er væsentligt, jeg synes ikke, at det er en ligegyldig ting, og det er derfor, jeg spørger så ivrigt til De Konservatives holdning til det.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 1999-02-12:
Hr. Bjarne Laustsen var meget tilfreds med De Konservatives optræden under forhandlingerne, fordi som han sagde: Vi har været medvirkende til at opfylde statsministeren Poul Nyrup Rasmussens efterlønsgaranti.
Det dér med den nyrupske efterlønsgaranti vil jeg nu anbefale, at man i Socialdemokratiet ikke snakker alt for meget om, for det gav jo unægtelig nogle problemer.
Men allerede før de her forhandlinger gik i gang, gav vi udtryk for, at vi meget gerne ville garantere, være med til at garantere, at personer, der var 60 år og var efterlønsberettiget, ikke efterfølgende kunne miste disse rettigheder, eksempelvis hvis de blev syge.
Så det er slet ikke noget nyt, at vi har sagt noget sådant. Så er det hr. Villy Søvndal, som undrer sig over, at landbrugets forpagtningsafgifter ikke skal modregnes i efterlønnen.
Se, der er overhovedet ingen forskel på, om en landmand forpagter sin jord ud og modtager en forpagtningsafgift herfor, eller han sælger sin jord, modtager kapitalen herfor og så indhøster rentefordelen.
I det sidste tilfælde skal der heller ikke modregnes, og så skal der naturligvis heller ikke for forpagtningsafgifter.
Det er muligt, at det ikke er tilfredsstillende for hr. Villy Søvndals moral, men det er det i alt fald for min.
: Ja, hvorfor indgik vi forliget ud fra en samlet politisk vurdering af, at det var det bedste?
Hvor er kriterierne for, hvornår folk efter loven skal have deres penge tilbage?
Der er ikke i loven fastsat nogen kriterier herfor.
Mogens Andreasen (DF), 1999-02-12:
Hr. Knud Erik Kirkegaard sagde, at De Konservative også gerne ville have haft den personlige konto på efterlønsbidraget. Derfor vil jeg godt spørge hr. Knud Erik Kirkegaard: Hvorfor indgik De Konservative så forlig med regeringen på et så vigtigt område for dem, når dette ikke indgår i lovforslaget?
Og jeg vil yderligere godt spørge om: Hvor ligger niveauet for ændringer i efterlønsloven, som udløser tilbagebetaling af bidraget, ud over det, der står i loven om, at det kommer til udbetaling ved død?
Villy Søvndal (SF), 1999-02-12:
Der var et område, hvor hr. Knud Erik Kirkegaard helt uforbeholdent udtrykte sin tilfredshed, og det var på det enkelte punkt, at landbrugets forpagtningsafgifter ikke skal modregnes.
Prøv at sætte det her bare lidt i perspektiv.
Det er jo klart, at politik er interessevaretagelse, og man behøver ikke at være meget langsynet for at se, hvad det er for interesser, der varetages her.
Men det må nu være underligt for den SiD'er, den lavtlønnede i det her samfund, der, når han går på efterløn, i modsætning til den hidtidige ordning, hvor han har kunnet have 200 timer uden at blive modregnet, fremover ihærdigt vil blive modregnet, hver eneste gang han tjener noget, medmindre man mener, at landbruget repræsenterer al armod i det her samfund.
Det kan man have som udgangspunkt, og så er det jo en retfærdighedshandling, at landmænd, der forpagter deres jord ud, ikke skal modregnes.
Det står altså helt underligt.
Jeg synes, det er meget sjældent, man i politik så kynisk ser et interessestandpunkt, der ikke engang forsøges garderet med en eller anden moralsk holdning.
Jeg vil spørge, om hr. Knud Erik Kirkegaard er i stand
til at konstruere et moralsk argument for det her.
Bjarne Laustsen (S), 1999-02-12:
Hr. Knud Erik Kirkegaard siger, at Det Konservative Folkeparti ikke vil holde viden for sig selv.
Det vil vi sådan set heller ikke forhindre De Konservative i i fremtiden, men forskellen er vel nok så klar, at vi ikke sender folk til ekstern afkøling for at mene noget.
Men vi er til gengæld meget glade for, at Det Konservative Folkeparti med deres tilslutning til finanslovaftalen og også den del her, der drejer sig om efterlønnen, har været med til at give tilslutning til statsministerens valgløfter ved netop at sige, at vi har en sikring af efterlønnen, vi har et garantibevis, vi har nye fleksible regler, og vi giver en præmiering ved senere tilbagetrækning.
Mogens Andreasen (DF), 1999-02-12:
Jeg fik ikke rigtig noget svar fra hr. Knud Erik Kirkegaard på mit spørgsmål før.
Hvor ligger niveauet for ændringer i efterlønsloven, som udløser tilbagebetaling af bidraget?
Og så vil jeg godt tilføje spørgsmålet: Ligger der imellem regeringen og forligspartierne aftaler uden for efterlønsforliget om en tidsramme for efterlønsordningens beståen, eller en tidsramme for en evaluering af loven?