runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Niels Helveg Petersen (RV), 2000-03-29:
Først vedrørende citatteknik, som jeg ikke håber vi i fremtiden skal være uenige om: Selvfølgelig forlanger jeg ikke, at hr. Villy Søvndal, når han citerer fra DUPI-rapporten, skal citere hele rapporten fra ende til anden eller stå og læse den op, for det ville være meningsløst.
Men jeg synes ikke, det er et urimeligt forlangende, at man i hvert fald citerer hele sætninger, så man ikke skaber et forkert indtryk af, hvad der faktisk menes med sætningerne. Det forlangende vil jeg gerne stå ved som et almindeligt og godt diskussionsprincip. Jeg vil ikke udelukke, at der i de kommende årtier udvikler sig nogle mere faste regler for, hvornår humanitær intervention er legitim; det mener jeg ville være forkert at udelukke. Men jeg mener ikke, vi i dag er på det stadium, på det tidspunkt, hvor det for det første er hensigtsmæssigt og for det andet muligt.
Jeg tror ikke, man kunne enes om det, og jeg mener som sagt - og det er det vigtigste - heller ikke, at det er hensigtsmæssigt, for dermed ville man jo i virkeligheden bevæge sig længere i retning af at udhule hovedreglen, nemlig at humanitær intervention kræver et udtrykkeligt sikkerhedsrådsmandat.
Af de grunde - og det er jo det, som er et hovedsynspunkt i DUPI's redegørelse - er det ikke ønskeligt, hensigtsmæssigt eller muligt på nuværende tidspunkt at opstille faste kriterier.
Det er klart, at der, som det også er nævnt, er en række hensyn, som indgår i overvejelserne og kan tages i betragtning, men det er ikke det samme som at opstille kriterier eller udforme en doktrin.
Anne Baastrup (SF), 2000-03-29:
Jeg kan forstå, at fru Eva Kjer Hansen som forbruger er interesseret i at få e-mails i spamformat, eller hvad det er, fru Eva Kjer Hansen ønsker, når man skal beskytte forbrugerne mod at blive overdænget af e-mails.
Vi oplever det jo selv som politikere nu.
Man kan simpelt hen ikke åbne sin skærm, uden at man skal bruge en halv time på få smidt de der spams væk.
Hvordan vil fru Eva Kjer Hansen sikre, at de erhvervsdrivende, som ønsker at lave fornuftig reklame, kan komme igennem med deres mails, samtidig med at man som forbruger i øvrigt kan slippe for alt det pjat?
Eva Kjer Hansen (V), 2000-03-29:
Jeg har faktisk ikke spor imod, at vi indfører en opt in-løsning, som er det her begreb om, at der skal være indhentet samtykke fra forbrugeren.
Men jeg spørger, hvorfor der skal lovgivning til.
Men jeg har ikke spor imod, at man får vedtaget den; jeg vil bare have en forklaring på, hvorfor der skal lovgivning til.
Anne Baastrup (SF), 2000-03-29:
Det glæder mig, at fru Eva Kjer Hansen så er enig med de nordiske forbrugerombudsmænd om, at det faktisk var en meget god idé at fastholde den aftale, man havde på nordisk plan om, at der skulle lovgives på området.
Jeg har i hvert fald læst de høringssvar på den måde, at det var årsagen til, at der simpelt hen blev lavet en aftale, som man så ødelægger ved ikke at lave en egentlig lovgivning på området.
Vi vil nu som forbrugere kunne se frem til, at vi i højere og højere grad anvender fjernkøb, at vi ikke kommer til at snakke med den, der sælger os en vare.
Derfor er det naturligvis vigtigt, at vores lovgivning følger den nye, jeg ved ikke, om man skal kalde den fagre, men i hvert fald fremtid op.
Dér bliver vi nødt til at have reglerne på plads.
SF støtter forslaget om implementering af fjernsalgsdirektivet og ændring af dørsalgsloven, således som justitsministeren har foreslået, også når det drejer sig om de særlige regler om fortrydelsesfristen, som den konservative ordfører problematiserede.
Vi finder, at det er vigtigt, især når man slet ikke kommer til at se sin sælger eller se varerne, at man så også har en reel mulighed for at overveje, om det er en rigtig vare, man rent faktisk har købt.
Vi er også meget tilfredse med, at man har ændret markedsføringslovens § 6 a således, at det er muligt at være sikker på, at man ikke får e-mails, der bare rasler ned over ens maskine, uden at man kan sige fra på forhånd.
Vi synes, at på den måde, som ministeren, eller regeringen må det være, for erhvervsministeren har jo også været fedtet ind i det, til sidst har formuleret lovforslaget, kan vi til fulde støtte det.
Peter Skaarup (DF), 2000-03-29:
I Dansk Folkeparti er vi også tilhængere som princip af dette lovforslag om ændring af lov om visse forbrugeraftaler, markedsføringsloven og visse andre love, som den flotte tekst er.
Vi mener, det er vigtigt som opfølgning af det indre marked, at man skaber ordentlige vilkår, når det gælder handel, og også en vis form for regulering, sådan at der er noget forbrugerbeskyttelse til stede, og det er specielt relevant i forhold til den første del af lovforslaget.
Generelt set
vil vi dog godt spørge justitsministeren, om han på baggrund af det her forslag kan sige, at forbrugerne ikke stilles ringere, end situation var, før forslaget er vedtaget, eller rettere, om der på nogen punkter er nogen antydning af, at forbrugerne stilles dårligere, hvis det her forslag bliver vedtaget.
Så vil jeg godt sige, at der er et men efter vores gennemgang af forslaget, og det er, at alle tvister også i det her tilfælde skal afgøres af EF-Domstolen.
Vi ved jo alle sammen godt, at Domstolen har et sigte, der hedder, at man skal gå i retning af mere integration i EU, og det sigte, som Domstolen har, går jo direkte imod det, som Dansk Folkeparti kunne ønske sig, nemlig at man ikke anlægger en integrationsivrig vinkel, når man tager stilling til sagerne.
Det er klart, at der skal være et forum, der afgør tvister, men vi kunne godt ønske os, at EF-Domstolens sigte mere generelt blev ændret, sådan at det ikke gik i en integrationsretning, men gik i en frihedsretning, som det efter vores opfattelse bør være tilfældet.
Der er i forslaget en hel række ting om Internettet, og dér må vi hilse det velkomment, at forbrugerne i lighed med, hvad man oplever, når man går ind i en forretning eller i øvrigt handler, kan få tilstrækkelig beskyttelse også på Internettet.
Det er for mange mennesker lidt utrygt at handle på Internettet, og sådan bør det selvfølgelig ikke være.
Der bør være en generel beskyttelse, sådan som det her forslag også giver mulighed for.
I det store hele synes vi, det er et rigtigt forslag, der går i den rigtige retning med en opfølgning af det indre marked fra 1986, som vi tilsluttede os i form af pakken, men vi må nok sige, at tvistspørgsmålet i forhold til EF-Domstolen er vi utrygge ved, og vi ønsker altså også, at forbrugernes beskyttelse fremover ikke må være på et lavere niveau, men helst på et højere niveau på alle planer, og vi vil som sagt godt høre justitsministerens opfattelse af: Er der i det her forslag nogen steder, hvor forbrugerne stilles ringere end tidligere?
Sonja Albrink (CD), 2000-03-29:
I CD synes vi, der er mange gode tiltag i det lovforslag, som vi her behandler i dag.
Det drejer sig jo om at have så gode og fornuftige regler på det her område som overhovedet muligt, og det kan vi kun støtte i CD.
Jeg kan også tilslutte mig det, der er blevet sagt af tidligere ordførere vedrørende den teknologiske udvikling, hele IT-området, og også det, der er blevet sagt vedrørende fortrydelsesretten.
Der er dog én lille knast, som jeg føler, inden jeg siger helt ja, og det er det afsnit, der handler om personoplysningsloven. Som ministeren ved, har vi jo et hængeparti, som vedrører mange andre forslag, men særlig et, som ligger ovre hos justitsministeren selv, og jeg må tage forbehold over for det afsnit vedrørende personoplysningsloven, som indgår i lovforslaget.
Men ellers kan jeg på CD's vegne sige, at vi vil gå ind
i en positiv udvalgsbehandling, og vi synes også, at der er mange gode ting i det forslag, der her er lagt frem.
Elisabeth Arnold (RV), 2000-03-29:
Danske forbrugere er gennem en række lovgivningsinitiativer sikret forskellige former for beskyttelse mod henvendelser fra erhvervsdrivende, som de ikke ønsker at modtage henvendelse fra.
De er også sikret en fortrydelsesret over
for køb af varer, hvis det købte ikke lever op til forventningerne.
Så danske forbrugere er på mange måder vældig godt beskyttet i almindelig sammenhæng.
Men ny teknik åbner jo også nye flanker i handelslivet, og derfor er ny teknik ofte et incitament til at lave ny lovgivning, så vi sikrer os, at forbrugernes beskyttelse også udvides til at omfatte handler indgået ved hjælp af ny teknik.
Derfor synes vi, det er rigtigt, at der her lægges op til, at man også sikrer forbrugerne over for den form for handel, der nu bliver mulig takket være ny teknik.
Det, der står over for hinanden her, er jo for det første erhvervslivets interesse i at udnytte ny teknologi, at kontakte specielle, nøje udvalgte grupper af mulige kunder og at udnytte det indre markeds muligheder for at få en forøget afsætning.
Intet ondt om det.
Det er fuldstændig forståeligt og forklarligt og helt i orden.
For det andet er det naturligvis forbrugernes interesse i at kunne bruge ny teknologi, men også blive beskyttet mod uønskede henvendelser.
Endelig er der også forbrugernes interesse i at kunne fortryde en handel, som de har indgået på falske præmisser.
Disse forhold er tilgodeset i dette lovforslag.
Der er sikret en fortsat beskyttelse af forbrugerne og også fortsat mulighed for, at erhvervslivet kan udnytte de nye teknologiske muligheder.
Derfor støtter Det Radikale Venstre forslaget.
Søren Søndergaard (EL), 2000-03-29:
Da vores ordfører, hr. Frank Aaen, ikke er til stede, er det faldet i mit lod at sige, at vi er positive over for lovforslaget, ikke mindst efter, at det efter høringen blev ændret, så markedsføring med e-post kun kan ske, hvis der er anmodet om det.
I al væsentlighed synes vi også, at lovforslaget ser tilforladeligt ud, men der er måske et problem i dets sammenhæng med andre lovforslag, specielt nr. L 147 om behandling af personoplysninger, hvor der i den omstridte § 6 om behandling af personoplysninger er en henvisning til den foreslåede § 6 a i markedsføringslovforslaget.
Ifølge lovforslaget om personoplysninger skal samtykke om anvendelse og videregivelse af personoplysninger ske i overensstemmelse med markedsføringslovforslagets § 6 a.
Vores problem er bare, som vi læser det, at der ret beset ikke står noget om det i § 6 a, der handler om, at man kun må foretage uanmodet henvendelse til kunder på bestemte betingelser, f.eks. at det ikke i CPR-registret er anført, at vedkommende ikke vil have henvendelser om salg af varer eller tjenesteydelser.
I realiteten er der ingen særlige krav om, hvordan et sådant samtykke om videregivelse af personoplysninger skal indhentes.
Så vidt vi kan se, hvis vi har forstået det her rigtigt, vil man, hvis man sammenstiller de to paragraffer, få en forværring af de problemer med indsamling og anvendelse af personoplysninger, der allerede nu kan diskuteres i forhold til forskellige lovforslag, herunder nr. L 147 og en række lovforslag på det finansielle område.
Det må vi kigge på under udvalgsarbejdet.
Af andre bemærkninger vil vi bare, som også Forbrugerrådet har peget på, nævne de mange undtagelser fra anvendelse af reglerne i lov om forbrugeraftaler.
Endelig skal vi om lovforslagets fjerde del gøre opmærksom på, at vi ikke ønsker at flytte retshandlingen fra danske domstole til EF-Domstolen.
Jens Heimburger (KF), 2000-03-29:
Det er rigtigt, at justitsministeren i sine unge dage har været forskningsminister, og han vil derfor også vide, at i den ny tids målestok går tingene utrolig stærkt.
Når vi rejser spørgsmålet om de 7 dage kontra de 14 dage, så er det altså vigtigt at understrege, at det jo er de 7 hverdage, og hvis man forestiller sig, at nogle bestiller et par sko, så må der være rigeligt med tid til at afprøve, om de nu passer eller ej.
Vi skal også tænke på, at de danske virksomheder, hvor vi vil se en øget konkurrence inden for e-handel, skal have nogle ordentlige betingelser, og det her vil hverken fremme e-handel i Danmark eller investeringer inden for e-handel i Danmark.
Det vil tværtimod skabe lyst til at afprøve nye koncepter på andre markeder, hvor der er mere rimelige regler.
Der er jo tale om, at det er voksne mennesker, der afgiver de her ordrer, som skal kunne bruge f.eks. deres dankort for overhovedet at kunne gennemføre transaktionerne.
Så de 7 dage vil være alt rigeligt.
Eva Kjer Hansen (V), 2000-03-29:
Jeg spurgte til lovgivningen omkring det her med opt in-løsninger.
Hvorfor ikke gøre brug af den frivillige aftale?
Ministeren har så forklaret, at det er, fordi det vil give en forskel i den kreds, der måtte være omfattet af løsningen.
Er det i virkeligheden udtryk for, at der er forskellige ministre, som har forskellige synspunkter på, hvad der er nødvendigt at gøre for at finde den rigtige løsning?
For sagen er vel, at her sidder en masse repræsentanter, som føler, at de har brugt en masse tid og kræfter på at nå frem til et brugbart resultat, som man så alligevel ikke vil gøre brug af.
Så jeg spørger simpelt hen til fremgangsmåden, og jeg savner en redegørelse for, hvorfor fremgangsmåden har været, som den er.
Hvorfor er det arbejde sat i værk
, når man så alligevel ikke vil gøre brug af det?
Tom Behnke (FRI), 2000-03-29:
Jeg har bestemt ikke noget imod den model, man har valgt i forhold til, at man kan lade sig registrere som værende en borger, der ikke ønsker at modtage materiale.
Den registrering, som man kan lade ske i CPR-registret, finder vi faktisk er en ganske glimrende løsning, når nu man vil lave det.
Selv over for dem skal der være denne mulighed for, at de kan sige fra.
Det vil sige, at den første henvendelse fra virksomhederne altså udelukkende skal gå på, om de ønsker at sige fra eller ej.
Det vil være en fordyrelse, og det vil være noget bøvl og noget bureaukrati, og den fordyrelse vil jo alt andet lige smitte af på varens pris, og dermed vil forbrugerne samlet komme til at stå overfor, at varerne bliver dyrere.
Det er ikke hensigtsmæssigt.
Det var den del af det, jeg kritiserede mest.
Frank Jensen (S), 2000-03-29:
Hr. Tom Behnke udtrykte en stor forventning om at få lov at se høringssvarene.
I min første besvarelse glemte jeg at sige, at der allerede er oversendt både høringssvar og også et høringsnotat til Retsudvalget dateret den 11. januar.
Så der har været god tid til at studere høringssvarene inden førstebehandlingen her den 29. marts. Men nok om det.
Jeg kan i hvert fald glæde hr. Tom Behnke med, at det virkelig er spændende læsning.
Også fra erhvervsiden synes jeg, at der på mange måder er en pæn modtagelse af lovforslaget, specielt fra Forbrugerrådet.
Til fru Eva Kjer Hansen vil jeg sige, at på trods af, at Forbrugerrådet også har været med i de her forhandlinger med IT-branchen, så er man altså tilfreds med lovinitiativet. Det tror jeg hænger sammen med den model, vi her har valgt.
Den opt in-model, som også fru Eva Kjer Hansen på Venstres vegne nævnte, var man ikke afvisende over for.
Det her er ikke spildte gode kræfter.
Det er altså den løsning, som også er valgt i lovforslaget, og nu sikrer vi os så, at den kommer til at omfatte alle virksomheder, der vil lave direkte markedsføring over for borgerne, over for forbrugerne.
Så jeg vil sige til fru Eva Kjer Hansen, at jeg tror, vi kommer til at kunne finde hinanden også i en forståelse
af, at det her måske ikke er den dårligste måde at udnytte et arbejde på, nemlig at vi får lovgivet sådan, at det kommer til at dække hele erhvervslivet, også dem, som ikke vil have den pæneste form for markedsføring.
Det er jo også der, hvor vi som lovgivere måske ikke direkte har nogen pligt, men de fleste af os har i hvert fald en målsætning om også gennem lovgivning at sikre, at de også varetager forbrugerpolitiske og forbrugermæssige beskyttelseshensyn.
Så var hr. Heimburger igen inde på det med fortrydelsesfristen.
Men når man ser på 7 hverdage, som det er i dag, så er det jo altså noget mere enkelt, at man siger 14 dage, for så er man fri for at skulle sidde og beregne, hvornår man har opnået 7 hverdage, for der kan jo være helligdage og andre dage, som man skal sidde og tage højde for.
Der er 14 dage præcis 14 dage.
Så jeg håber også, at vi på det felt - om ikke i dag, men så under udvalgsbehandlingen - kan finde hinanden og blive enige om, at der faktisk er ganske gode bevæggrunde for de valg, der er gjort i lovforslaget her.
Birthe Skaarup (DF), 2000-03-29:
Jeg skal lige høre: Hvad mener ministeren om, at Dyrlægeforeningen anbefaler, at man løser det her problem af frivillighedens vej, således at sundhedsministeren og fødevareministeren går ind og håndterer disse problemer og ulovligheder, for det er jo ikke noget, der overhovedet fremmer branchen på nogen måde.
Søren Søndergaard (EL), 2000-03-29:
Det er selvfølgelig en fuldstændig ærlig sag at skifte holdning, men det nytter jo ikke noget, at udenrigsministeren fremstiller det, som om det her handler om humanitære interventioner med det formål at forhindre humanitære katastrofer, og at det er det, diskussionen om FN's Sikkerhedsråd handler om, for det er det måske i Danmark, men det er det jo ingen andre steder.
Hvad sagde den amerikanske forsvarsminister William
Cohen den 13. juni 1998, da han besøgte Danmark
Jeg citerer: »Det burde ikke være nødvendigt for NATO at forsøge at få FN's Sikkerhedsråd til at godkende en militær aktion i Kosovo, da dette ville være ensbetydende med at gøre NATO-landenes sikkerhed afhængig af FN.«
Det har ikke noget at gøre med humanitær interventioner
for at forhindre humanitære katastrofer - det havde det i øvrigt heller ikke i 1998 - så alene af den grund er det forkert.
Men her snakker vi altså om NATO-landenes sikkerhed, og derfor handler hele det tankesæt og hele den diskussion, der ligger bag, om NATO's ret til at intervenere de steder, hvor NATO mener, det er nødvendigt at gøre det.
Det kan man så mene af forskellige grunde.
Men det er altså ikke kun af humanitære grunde.
Jens Heimburger (KF), 2000-03-29:
Det Konservative Folkeparti er positivt over for dette direktiv.
Rent faktisk er det sådan, at de kloge udbydere af ydelser over Internettet udmærket godt ved, at man ikke skal bombardere sagesløse forbrugere, men udelukkende tage fat i dem, som viser interesse for ens produkter.
Derfor vil det ikke være særlig svært at indgå frivillige aftaler med brancheforeninger og andre på det her område.
Vi er også positive, hvis det ender med, at vi laver en centralløsning, hvis det er det, der skal til, men jeg synes, vi skal kigge på, hvad det rent faktisk er, der er lykkedes, bl.a. i Sverige. Med hensyn til fortrydelsesretten må vi til gengæld sige, at vi tror, vi skyder Danmark i foden og ikke kun de danske virksomheder, men også forbrugerne, hvis det er sådan, at vi skal have andre regler end i vores nabolande.
Det er sådan, at en fortrydelsesret på 7 hverdage givetvis vil være det, der kommer til at gælde i langt de fleste lande, og da netop e-handel er grænseløs, jamen så vil det også betyde, at investeringer i nye e-handel-projekter og i arbejdspladser inden for e-handel vil ske på markeder, hvor der er rimelige regler, hvor der er rimelig mulighed for, at man kan drive sin virksomhed, og en fortrydelsesret på det dobbelte af 7 dage er en konkurrencemæssig svækkelse.
Og det vil også være i direkte modstrid med erhvervsministerens, forskningsministerens og andre ministres skåltaler om, at vi skal gøre noget for at fremme Danmark som et foregangsland inden for IT og e-business.
Vi skal selvfølgelig implementere det, der er fornuftigt og det, der sigter mod at skabe ens vilkår over grænserne, ikke mindst fordi vi er et lille sprogområde.
Inden for e-handel er det afgørende lettere for de større sprogområder at klare sig, og derfor vil vi gøre vores til at få de ekstra ting, der er lagt oven i direktivet, og som har den modsatte effekt, ud inden færdigbehandlingen af dette lovforslag.
Birthe Skaarup (DF), 2000-03-29:
Så vil jeg endelig gerne have at vide, om ministeren kan oplyse, hvordan udviklingen har været med hensyn til salget af veterinærmedicin gennem de senere år.
Sonja Mikkelsen (S), 2000-03-29:
Det er jeg ikke i stand til at svare på på stående fod, men jeg vil gerne give spørgeren et skriftligt svar på det spørgsmål.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Svend Aage Jensby (V), 2000-03-29:
Venstres udenrigspolitiske ordfører, hr. Jens Hald Madsen, er forhindret i at være til stede, og derfor skal jeg give udtryk for Venstres synspunkter i forbindelse med regeringens redegørelse, og det kan jeg gøre forholdsvis kort.
Det er næsten samtlige DUPI's holdninger, regeringen erklærer sig enig i eller i hvert fald noterer sig. Jeg synes, DUPI's redegørelse i den her sag og i disse spørgsmål er lige så interessant og velunderbygget som meget andet af det, der kommer fra DUPI's hånd.
Jeg synes, DUPI's redegørelse er et godt værktøj for Folketinget, hvis vi igen kommer i den situation, som vi befandt os i i 1998 og i 1999, og hvor vi skal tage stilling til, om Danmark skal yde militær bistand til humanitære katastrofeområder, hvor alle andre muligheder end en militær intervention mod en selvstændig, suveræn, stat på trods af manglende enighed i FN's sikkerhedsråd skønnes nødvendige af hensyn til grundlæggende menneskerettigheder.
Venstre er enig i DUPI's konklusion og også i regeringens, hvor det anbefales, at man i fremtiden bør anvende en kombination af status quo-strategien og ad hoc-strategien.
Målet må være at sikre den gældende internationale retsordens levedygtighed og gøre mest muligt for at sikre, at FN's sikkerhedsråd fastholdes som forum for bemyndigelser til humanitær intervention.
Men der er, som vi har set, situationer, hvor FN's handlekraft mere eller mindre bliver lammet, og så må vi forholde os til ad hoc-situationen.
Her vil jeg sige, at der jo i regeringens redegørelse på side 5 forneden og på side 6 gøres nogle overvejelser over, hvorvidt man kan fastlægge bindende kriterier for humanitær intervention, og hvornår man kan gribe ind i den forbindelse.
Så på det punkt er jeg også enig i regeringens holdning.
Militær intervention, specielt når der ikke foreligger et FN-mandat, er et overordentlig vigtigt og alvorligt anliggende.
Derfor mener Venstre, som det i øvrigt også er anført af DUPI, at intervention kun bør komme på tale, når der er tale om alvorlige og massive krænkelser af menneskerettigheder.
Der skal være proportionalitet ved nødvendig magtanvendelse af multinational karakter for stater, der ikke har egne interesser, og kun når Sikkerhedsrådet som nævnt ikke har kunnet handle.
I de situationer, vi stod over for, f.eks. her vedrørende Kosovo, var det jo for mit parti også overordentlig magtpåliggende, at så mange demokratisk valgte regeringer stod bag beslutningen med hensyn til de massakrer, man så i Kosovo. På side 7 i redegørelsen har regeringen draget konklusionen, og jeg kan kort sige, at Venstre kan erklære sig enig i den.
Villy Søvndal (SF), 2000-03-29:
Jeg sad og overvejede under Venstres ordførerindlæg, om vi havde læst den samme redegørelse og den samme DUPI-rapport.
Det må jeg sige, det er virkelig et kunststykke, det her,
hvis man formår at bringe overensstemmelse mellem DUPI's anbefalinger og regeringens redegørelse.
Det synes jeg er flot gået.
Der er ikke overensstemmelse, og det er hele pointen i den diskussion, vi skal have i dag.
Hvor DUPI i sin redegørelse siger, at man enten skal bevare den nuværende strategi med, at FN's sikkerhedsråd skal beslutte, eller evt. i ganske enkelte undtagelsestilfælde skal gå over til en ad hoc-strategi, så er regeringen jo i sin redegørelse meget tættere på et sted mellem strategi III og strategi IV.
Det blev i øvrigt påpeget af en af DUPI's medarbejdere, Ole Wæver, da vi havde den store NATO-høring i Folketinget her for 3 uger siden.