Villy Søvndal (SF), 1998-11-20:
Jeg har været meget stilfærdig i de korte bemærkninger
, så jeg vil godt nu prøve at sætte diskussionen i perspektiv. Der står to grundlæggende synspunkter over for hinanden efter dagens debat i Folketinget.
Det ene bliver ofte fremsat af et menneske, der hedder Poul til fornavn og er statsminister.
Den går under denne tone: Det går ufattelig godt i det her land, det går ufattelig godt.
Det var også overskriften på det Ritzautelegram, der kom i tirsdags, da statsministeren kommenterede SF's forslag.
Det har sådan været tonen bordet rundt i debatten. Socialministeren og også den socialdemokratiske ordfører var meget vrede over, at vi anvender udtryk som massearbejdsløshed, for det hører ingen steder hjemme; det er fra en forgangen tid langt, langt tilbage.
Må jeg bare minde om, hvad der skete i 1970'erne og 1980'erne, da vi havde en arbejdsløshed, der var mindre end den, vi har i dag.
Sandheden er jo, at nogle har accepteret, at en arbejdsløshed på den nuværende størrelse formentlig er en naturlig ting.
Det er vel også derfor, at interessen er skiftet fra arbejdsløshedsdebatten over til flaskehalsdebatten som grunddiskussion.
Jeg synes, det er dybt forstemmende.
Jeg synes, det er dybt forstemmende, at regeringspartierne ikke er mere optaget af det.
Jeg hørte på hr. Anders Samuelsens tale med interesse.
Jeg kan huske op til valgkampen i marts måned, dér var hovedudmeldingen bl.a. fra De Radikale, at nu skulle opsvinget komme dem til gode, det indtil nu var gået udenom.
Hvad er så svaret i dag?
Intet i forhold til denne her gruppe.
Det eneste, der nærmer sig et svar, er troen på, at man kan løse det her med beskæftigelsesmidler.
At beskæftigelse er det eneste middel, der løser det her problem, har været gennemgående i alle taler fra regeringspartierne, fra Venstre og fra De Konservative, men er det nu så sikkert? Jeg vil gerne kvittere for de resultater, der er opnået fra regeringens side, som jeg også har deltaget i, men det løser ikke det her problem.
Tværtimod - og det er jo pointen i denne her debat - så påviser den undersøgelse, som Alsted Research ApS lavede, og som var kommenteret i Aktuelt, at velfærdsgoderne mellem rige og fattige er fordelt lige så skævt, som de var i midten af 1980'erne.
Eller sagt på en anden måde: De velstilledes muligheder for at bruge penge har aldrig været bedre, men vi har en gruppe, der ikke når at komme med.
Var det ikke interessant at få det belyst og analyseret i forhold til, hvem der har ret?
Har statsministeren ret, når han siger, at det går ufattelig godt i det her land?
Og det eneste, der generer, er, når SF rejser denne her type af ubehagelige debatter.
Er det den tendens, der er rigtig?
Eller er det den tendens, hvor man faktisk undersøger tingene og påviser, at fattigdommen er præcis, som den var i midten af l980'erne?
Det er dog interessant at få det undersøgt, når der står to synspunkter over for hinanden, hvor det ene synspunkt oven i købet er belyst gennem en undersøgelse, mens det andet ikke er.
Der er meget, der tyder på, at fattigdomsbilledet ikke er ændret.
Hvis man bruger det samme fattigdomsbegreb, som vi havde ved undersøgelserne i 1980'erne, så er der i dag lige så mange absolut fattige, som der var i 1980'erne.
Så jeg vil godt spørge regeringspartierne: Er det tilfredsstillende?
Efter en af de længste højkonjunkturer, vi har haft, og efter en regeringsdannelse af partier, der bekender sig til lighedsidealet, er det så tilfredsstillende at konstatere, at vi ikke er nået længere i forhold til indkomstudligningen?
Er det ambitionsniveauet?
Er det succeskriteriet?
Jeg vil bare sige: Det er det ikke for SF.
Så er der nogle, der siger: Jamen sådan en kommission skal jo arbejde i årevis.
Hvem har sagt det?
Der er vist ingen, der har antydet, at det her skulle være et 10- eller 15-årigt arbejde.
Jeg har i hvert fald ikke.
Vi vil meget gerne lave et hurtigt kommissionsarbejde.
Vi kunne f.eks. afslutte det i løbet af et år eller halvandet.
Det deltager vi gerne i.
Hr. Jørn Pedersens indvending er, at vi ikke skal tage det her sådan i de store overordnede sammenhænge.
Det bliver for besværligt.
Vi skal tage det sådan styk for styk og se, hvad der så sker.
Der var flere ordførere, der var inde på det samme.
Er vi nu sikre på, at metoden er anvendelig, altså den, der hedder styk for styk?
Er det sikkert, at vi ikke nogle gange er nødt til at lave nogle mere sammenhængende overvejelser?
Jeg synes meget, at de sidste års socialpolitik, også de gode sider af den, har været karakteriseret netop ved styk for styk og meget lidt ved de lange, sammenhængende overvejelser.
Og jeg tror, at man taber, hvis man ikke giver sig tid til at lave de lange sammenhængende overvejelser.
Jeg har kommenteret Venstre, og det er så anden gang, vi prøver Venstre af på synspunktet med den lille mand
, og heller ikke i dag bestod man lakmusprøven i Venstre. Til hr. Kirkegaard: Jeg synes ikke, der var noget svar. Jeg fik heller ikke svar under de korte bemærkninger på spørgsmålet om, hvad De Konservatives finanslovforslag indeholder af ændringer, der kommer småindkomstgrupperne til gode.
Jeg vil godt have hr. Kirkegaard til at påpege, hvor det lige præcis er, at De Konservatives forslag gør livet lettere for mennesker, der er på en lav indkomst.
Jeg synes, fru Yvonne Herløv Andersen holdt en klog tale med en forkert konklusion.
Hr. Samuelsen var inde på, at vi er med til at dæmme op for polarisering i det her samfund.
Jeg vil godt spørge, hvad hr. Anders Samuelsen bygger det på. Når man undersøger påstanden, viser det sig, at der er det modsatte: at polariseringen er mindst lige så stor, endda for nogle grupper, f.eks. enlige forsørgere, større, end den var i midten af 1980'erne. Det er resultatet af undersøgelsen, som ikke er regeringens undersøgelse, men det er jo også kun i totalitære stater, at det er så spændende at få regeringens undersøgelser som udgangspunkt for enhver diskussion.
Nogle gange er det vel i et frit samfund spændende at få forskellige bud, så man kan få den demokratiske ramme for en egentlig debat. Så er jeg personlig glad for, at hr. Tom Behnke ikke er dybdepsykolog.
Jeg synes altid, det er spændende, når politikere begynder at gætte på, hvad motiverne mon er for at diskutere det ene og det andet.
Jeg har dyb respekt for dybdepsykologers evne til at kigge i dybden, men jeg har ikke den samme respekt for hr. Tom Behnkes.
Kristeligt Folkeparti var inde på, at der ikke nødvendigvis er en sammenhæng mellem indkomstforhold og sociale problemer.
Selvfølgelig er der altid undtagelser, der bekræfter enhver regel, men ellers er der en direkte sammenhæng.
Det er dem, der får de dårlige uddannelser.
Det er dem, der har de dårlige sundhedsforhold osv., osv.
Det er ikke fordelt retfærdigt.
Det undrer mig i øvrigt, hvis det er en nyhed for Kristeligt Folkeparti.
Der er med de få undtagelser, der bekræfter en regel, en direkte sammenhæng mellem det at være fattig og det at tabe i alle andre af livets forhold.
Jeg forstår, at Folketinget ikke har lyst til at diskutere det her.
Fattigdomsdebatten forstyrrer roen og freden.
Den forstyrrer den i regeringspartierne, den forstyrrer den hos Venstre og De Konservative, og den forstyrrer freden på den yderste højrefløj.
Fattigdomsdebatten er de seneste år blevet et fyord i dansk politik.
Det er ærgerligt, og det er ærgerligt, fordi der er nogle fattige, der taber på det.
Jeg synes også, det er meget aktuelt i dag, og jeg har et afsluttende spørgsmål til socialministeren: Det fremgår af den dagsaktuelle debat, at Danmarks Statistik er blevet pålagt at spare.
Det fremgår endvidere, at det, der skal spares på, lige præcis er det her område, sådan at vi ikke fremover vil få statistikker, som vi får det i dag, i form af undersøgelser af levevilkårene i Danmark.
Vi vil ikke længere få hjemløseoptællinger, vi vil ikke længere få narkooptællinger.
Jeg vil spørge, om det er rigtigt, for det er selvfølgelig en anden måde at klare den her debat på.
Det er klart, at man kan gøre, ligesom man gjorde i gamle dage, når lægen kom og forkyndte pest i en landsby: så slog man lægen ihjel.
Man kan vælge at frasortere den ubehagelige statistik, og jeg vil godt spørge ministeren direkte, fordi jeg ved, at det ikke er afsluttet endnu: Vil ministeren godt sørge for, at vi, hvis vi ikke må få en kommission, der analyserer sammenhængen i det her, så i det mindste stadig væk må få en statistik, og at man ikke vil klare fattigdomsproblemerne i Danmark ved at luge ud i de statistikker, der er i stand til at belyse dem? Jeg skal så til sidst sige tak for støtten til dem, der bar, nemlig til Enhedslisten.
Det var til at overskue, må man sige, men et eller andet sted synes jeg, det er dybt bekymrende for den sociale debat i Danmark, at vi er i en situation, hvor ikke flere er optaget af en ordentlig, gedigen vilje til for alvor at få fat på de udviklingstræk, der genproducerer den sociale arv, der genproducerer fattigdommen osv. Jeg synes selvfølgelig først og fremmest, at det er dybt bekymrende, at partier som de to regeringspartier, der nogle gange har stået for ordentligheden i dansk politik i forhold til det her, er fuldstændig uoptaget af denne diskussion.