runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Peter Skaarup (DF), 2002-04-18:
Nu er det jo mit indtryk, at de over 20 millioner mennesker, der bor på Taiwan, har den grundlæggende opfattelse, at det vil være en god idé, hvis de kunne drage nytte af samarbejdet med Verdenssundhedsorganisationen, lige så vel som vi her fra de fleste landes side vil synes, det er en god idé, at vi kan drage nytte af de erfaringer, man dygtigt indhenter på Taiwan.
Så jeg tror nok, at hvis man spurgte taiwaneserne, og det er jo det, fru Pia Christmas-Møller lægger op til her,
så ville de meget klart sige: Jamen selvfølgelig, vi vil da gerne være med overalt.
Derfor er mit spørgsmål: Hvad skal der til, for at De Konservative vil være med til at arbejde for, at Taiwan bliver observatør hos WHO?
Lad mig minde om, at det, Dansk Folkeparti beder om her, ikke er, at vi skal anerkende Taiwan.
Det kunne vi såmænd godt gå ind for, hvis det var, men det beder vi slet ikke om, og så langt går vi slet ikke i det her beslutningsforslag.
Det eneste, vi beder om, er såmænd det lille, at de skal have lov til at være observatører i Verdenssundhedsorganisationen.
Det kan da ikke være så galt.
Pia Christmas-Møller (KF), 2002-04-18:
Nu skal hr. Peter Skaarup jo lave en fest ud af det, og det er han i sin gode ret til.
Men jeg vil gerne gentage, hvad økonomi- og erhvervsministeren skrev i sit nyhedsbrev fra sidste år: Det mest lykkelige ville da være, hvis Taiwan og Kina på god demokratisk vis besluttede at genforene sig nu mere end 50 år efter borgerkrigen.
Det er da et synspunkt, som alle burde kunne tilslutte sig, og som vi i hvert fald fra konservativ side står fuldt og helt bag.
Jeg er ikke enig i den opfattelse, at vi lader vores taiwanpolitik diktere af Kina, sådan som hr. Peter Skaarup netop påstod det.
Derimod er vores politik et resultat af den klare opfattelse, at konflikten mellem Kina og Taiwan ikke løses med politiske engangsmanifestationer.
Det er i mine øjne vigtigt at se sagen i en større sammenhæng; det vil sige i forhold til situationen i det taiwanesiske stræde.
Danmarks og EU's etkinapolitik indebærer, at det er Folkerepublikken og ikke Taiwan, der anerkendes.
Dette er i overensstemmelse med FN's resolution fra 1971 og den politik, som et stort flertal af verdens nationer fører over for Kina og Taiwan.
Skulle vi fra dansk side forsøge at spille Taiwan og Kina ud mod hinanden?
Jeg ved godt, til hvis ugunst det vil være.
Det vil være til taiwanesernes.
Peter Skaarup (DF), 2002-04-18:
Nå, det gør De Konservative ikke.
Jeg tror, at man virkelig skal være meget, meget ensporet medlem af De Konservative for ikke at kunne se en forskel i det, der bliver sagt her fra talerstolen, og det, som De Konservative skrev i nyhedsbrevet sidste år ved denne tid. Jeg kan læse videre fra den nuværende økonomiministers nyhedsbrev.
Der stod: Der skal to til at spille bold, men man skal kunne enes om reglerne.
Er det ikke netop det, vi gør i dag, hvis vi fastholder den linje, som De Konservative lægger frem her?
Lader vi os så ikke netop diktere af, at der tilfældigvis er en kommende stormagt, Kina, som dikterer os, at man altså ikke fra kinesisk side vil være med til, at Danmark eller andre sørger for, at Taiwan bliver medlem af WHO?
Er det ikke utroligt, at vi skal lade os diktere af en stor Bastian, det
antidemokratiske og kommunistiske Kina på fastlandet, som alle er enige om undertrykker basal lov og ret for dets befolkning?
Nej, det er ikke rimeligt.
Pia Christmas-Møller (KF), 2002-04-18:
Nu ville det jo være nyttigt, om hr. Peter Skaarup citerede korrekt og fuldt ud og fyldestgørende fra sit eget beslutningsforslag.
Det andet, jeg gerne vil fremhæve, er, at det citat, som hr. Peter Skaarup løsrevet har givet os her, jo stammede fra et nyhedsbrev, som var foranlediget af, at man i Danmark ikke ville give Taiwans præsident visum.
Det er jo en ganske anden sag end den foreliggende, som Dansk Folkeparti har rejst i beslutningsforslaget.
Så jeg ser faktisk ingen modsætning imellem det, der blev sagt for et års tid siden, og det ordførerindlæg, jeg netop har afholdt.
Peter Skaarup (DF), 2002-04-18:
Jeg vil lige læse noget op, som en kendt politiker, som sidder i regeringen, har udtalt for ca. 1 år siden, det var den 16. marts 2001 i et nyhedsbrev.
Der blev skrevet: I kinesisk selvforståelse betyder etkinapolitikken, at Beijing skal have overhøjhed over både Folkerepublikken Taiwan, Hong Kong og Tibet.
Det kan vi ikke acceptere.
Det mest lykkelige ville da være, hvis Taiwan og Kina på god demokratisk vis besluttede at genforene sig nu mere end 50 år efter borgerkrigen.
Men genforeningsprocessen bliver ikke fremmet, så længe Kina groft og vedvarende undertrykker menneskerettighederne og fornægter de demokratiske spilleregler.
Det var den nuværende økonomiminister hr. Bendt Bendtsen, der udtalte det i et nyhedsbrev fra Det Konservative Folkeparti for 1 år siden.
Hvor er linjen henne, må jeg spørge fru Pia Christmas-Møller, i den konservative politik?
Her argumenterer man sågar for en tokinapolitik i det, jeg lige har læst op her, og man vil i dag ikke engang være med til at støtte, at Taiwan bliver optaget i WHO.
Hvor er logikken henne?
Pia Christmas-Møller (KF), 2002-04-18:
Jeg kan på Det Konservative Folkepartis vegne tilslutte mig udenrigsministerens afvisning af Dansk Folkepartis forslag
til folketingsbeslutning.
Taiwans stilling i verdenssamfundet har jo på mange måder været både speciel og atypisk, siden Folkerepublikken Kina for 30 år siden erstattede Taiwan som Kinas repræsentant i FN og dermed også i FN's Sikkerhedsråd.
Hvad angår overholdelse af demokratiske spilleregler og respekten for menneskerettigheder hersker der ingen tvivl om, at Taiwan har udviklet sig med markante skridt gennem de senere år og klart har lagt distance til mange andre af FN's medlemslande.
Det ændrer dog ikke ved, at vi i sager som den foreliggende søger at optræde i enighed med de øvrige EU-lande, selv om diskussionen også i EU-regi er under løbende udvikling.
Det Konservative Folkeparti støtter, som også EU gør det, at Taiwan inddrages i det internationale samarbejde, hvor det er muligt i forhold til de overordnede hensyn, der ligger til grund for EU's kinapolitik.
Men som sagt i den konkrete sag om Taiwans mulighed for at opnå observatørstatus i Verdenssundhedsorganisationen kan vi ikke støtte forslaget fra Dansk Folkeparti.
Jeppe Kofod (S), 2002-04-18:
Nu sidder Socialdemokratiet jo ikke i regering, så det er op til regeringen at gøre, hvad den nu kan i forhold til den her sag.
Og jeg sagde også i min ordførertale, at hvis man vil tage de her ting op i EU-kredsen, synes vi da, det kan være yderst fornuftigt at få diskuteret det.
Jeg tror oven i købet, at der i øjeblikket er en diskussion i EU-kredsen, hvilket er meget fornuftigt.
Det er svært at føje noget nyt til de svar, for hr. Peter Skaarup spørger om det samme hele tiden.
Men man kunne undre sig over én ting, når man læser beslutningsforslaget fra Dansk Folkeparti, for Dansk Folkeparti opfordrer jo til, at man følger Europa-Parlamentet.
Det må jeg da trods alt sige er noget nyt fra Dansk Folkeparti.
Det er ikke hver dag, vi har en debat i Folketinget, hvor Dansk Folkeparti siger, at nu skal vi følge Europa-Parlamentet.
Det var da interessant, hvis det er blevet en ny linje.
Man må forstå det sådan, at Dansk Folkeparti måske begynder et ændre sig og får en mere EU-venlig linje i forhold til det europæiske samarbejde; det er jo interessant.
Men jeg kan ikke bibringe mere nyt til denne sag her, andet end at vi mener, at det kan være skadeligt, hvis vi bare går enegang her, også for Taiwan og forholdet til Vesten.
Så der er mange hensyn i denne sag.
Peter Skaarup (DF), 2002-04-18:
Jamen jeg kan forstå, hr. Jeppe Kofod nu mener, at problemet er, at Danmark, hvis man fra Socialdemokratiets side støtter det her forslag, vil gå enegang.
Hvis det er det, der er problemet,
vil jeg godt spørge hr. Jeppe Kofod: Hvornår mener hr. Jeppe Kofod, tiden er inde til, at Danmark så i EU-regi i forhold til de andre lande argumenterer for, at Taiwan kan blive medlem af Verdenssundhedsorganisationen?
For det er jo konsekvensen, at hvis man virkelig synes, det er en god idé - og det er lidt det, jeg forstår på hr. Jeppe Kofod, at det kunne være en god idé - så er konsekvensen vel, at man også fortæller Folketinget og offentligheden, hvad der skal til, for at man mener, at Danmark skal argumentere i EU-kredsen for, at EU altså skal vælge en anden kurs.
Og er det ikke lidt sølle, at vi i øvrigt er afhængige af, hvilken holdning de øvrige EU-lande har på det her område?
Men lad os så sige, at vi nu er det, og så er spørgsmålet til hr. Jeppe Kofod: Vil Socialdemokratiet argumentere for i EU-regi, at vi kan gå den vej, som vi anbefaler i det her forslag?
Jeppe Kofod (S), 2002-04-18:
Jo, men jeg vil da gerne gentage, at vi mener også for Taiwans egen skyld og for det forhold, Taiwan har til Kina og Vesten, at det er utrolig vigtigt, at vi i EU-kredsen diskuterer den her sag, men at vi ikke mener, at Danmark, som der lægges op til med det her forslag, skal gå enegang.
I øvrigt kan man jo sige, at i forhold til WHO har Taiwan alle muligheder også for at samarbejde med organisationen, udnytte de fordele, der ligger i et samarbejde med organisationen, selv om man ikke har observatørstatus i organisationen.
Det mener vi også vi skal fremskynde og udnytte.
Vi mener ikke, det er tiden at gøre op med etkinapolitikken, at vi her i det danske Folketing pludselig skal skabe en ny kurs.
Vi tror, at det i sidste ende i realiteten kan komme til at skade Taiwan, og det ønsker vi slet ikke at medvirke til.
Peter Skaarup (DF), 2002-04-18:
Jeg kan så forstå, at hr. Jeppe Kofod af uransagelige årsager ikke er til at drive til at stemme for et forslag som det
Men så kunne jeg godt tænke mig at spørge: Hvad skal der så til, for at hr. Jeppe Kofod og Socialdemokratiet vil støtte forslaget?
Det er jo ikke en revolution, der sker.
Så hvad skal der til, for at det kan ske, og hvornår mener Socialdemokratiet, at tiden vil være inde til det?
Jeg forstår, at tidspunktet ikke er det rette nu, men hvornår mener Socialdemokratiet, at man er klar til at støtte, at et demokratisk, frisindet land kan få lov til at være observatør i en international organisation som WHO?
Jeppe Kofod (S), 2002-04-18:
Årsagen er ganske enkelt den, som jeg også nævnte i min ordførertale, at Danmark støtter etkinapolitikken, og hvis man optog Taiwan og gav dem observatørstatus i WHO, jamen så ville vi bryde etkinapolitikken, og det ønsker vi ikke at gøre på egen hånd. Men vi sagde som sagt også, at hvis regeringen vil arbejde for, at man i EU-sammenhæng vil ændre politik på området, så synes vi også, det er positivt nok.
Det tror vi i realiteten kan skade samarbejdet mellem Taiwan og Kina og den vestlige verden mere, end det kan gavne.
Derfor er det et uklogt forslag, og derfor er vi imod det.
Det synes jeg egentlig er ganske enkelt.
Peter Skaarup (DF), 2002-04-18:
Jeg må indrømme, at jeg også er ked af, at Socialdemokratiet ikke kan støtte forslaget, og jeg må indrømme, at jeg har så utrolig svært ved at finde forklaringer på det.
Derfor vil jeg godt spørge hr. Jeppe Kofod, om det er af økonomiske grunde.
Er det, fordi man er bange for Kina?
Er det, fordi man af politiske grunde ikke vil? Som jeg tidligere har nævnt, er Taiwan netop blevet optaget i WTO her fra den 1. januar, altså i Verdenshandelsorganisationen.
Hvad er så ideen i at udelukke en nation, der er et spirende demokrati, måske reelt det eneste demokrati i det område, fra at blive observatør i WHO?
Må jeg minde om, at USA jo også har en etkinapolitik, vi kan altid diskutere, om det er fornuftigt eller ej, men det har man, men alligevel opfordrer man til, at Taiwan får den her observatørstatus. Så jeg må indrømme, at jeg har meget svært ved at finde
de forklaringer, som der skulle være for ikke at stemme for det her forslag.
Men jeg vil godt høre præcis, hvad årsagen er.
Jeppe Kofod (S), 2002-04-18:
Lad mig indledningsvis slå fast, at vi selvfølgelig har stor forståelse for Taiwans særlige situation i forhold til Kina og verdenssamfundet og kun kan beklage, at Kina og Taiwan ikke selv kan realisere et fuldt ud normaliseret forhold til hinanden.
Netop den særlige situation gør, at et umiddelbart harmløst forslag om observatørstatus til Taiwan i Verdenssundhedsorganisationen kan blive kontroversielt. Socialdemokratiet ønsker ikke, at Danmark skal gå enegang og på egen hånd bryde den førte etkinapolitik, som længe har været EU's og langt de fleste vestlige landes politiske udgangspunkt i forholdet til Kina og Taiwan.
Socialdemokratiet er ikke imod - lad mig understrege det - at Taiwan samarbejder med WHO.
Det kan man gøre på en række områder, observatørstatus eller ej.
I Socialdemokratiet ser vi positivt på den demokratiske og økonomiske udvikling, som Taiwan har gennemgået de seneste år.
Vi er enige med regeringen i at anerkende Kina og ikke Taiwan, men er positive over for at inddrage Taiwan i internationalt samarbejde på områder, hvor det ikke kræver egenskab af selvstændig stat.
Den udvikling er allerede sket med Taiwans medlemskab af WTO, som Socialdemokratiet også bakker stærkt op.
Ønsker den danske regering at tilpasse etkinapolitikken, vil Socialdemokratiet stille sig positivt, såfremt det sker i enighed med de øvrige EU-lande,
men Socialdemokratiet kan som sagt ikke støtte den danske enegang, der lægges op til i Dansk Folkepartis forslag.
Derfor er vi imod forslaget om, at Danmark skal give støtte til, at Taiwan opnår observatørstatus i Verdenssundhedsorganisationen, men vi mener så også, og det er vigtigt at understrege også her i dag, at Danmarks dialog med Kina fortsat skal være den kritiske dialog.
Det står vi undrende over for.
Men hvad angår det her beslutningsforslag, kan vi desværre ikke støtte det.
Margrete Auken (SF), 2002-04-18:
Jeg vil godt sige tak, fordi jeg fik lov at komme ind her.
Så kan jeg jo føje mig ind i rækken.
Men først vil jeg sige, at SF synes, det er et godt forslag.
Vi vil støtte det og har ligesom Enhedslisten svært ved at forstå konsekvensen i regeringens politik, medmindre den er, som hr. Søren Søndergaard beskrev, at vi går efter størrelsen, når vi diskuterer, hvorvidt krænkelser af menneskerettigheder skal kritiseres.
Når man tænker på, da Eritrea fik sig sådan et lods her for nylig, og det var på et meget patetisk grundlag; man kunne virkelig diskutere, om det ikke var noget som helst andet end bare tarveligt, at man ikke gav det dér land, efter alle de problemer, det havde haft, en chance for at få næsen oven vande.
Det var den ene side af sagen.
Så har vi, som hr. Søren Søndergaard nævnte, haft Tjetjeniendebatten.
Vi hørte her forleden dag, at vores landbrugsminister skal til Kina.
Nu er det altså blevet den rene stilleleg at kritisere menneskerettigheder i Kina, når det er regeringen.
Tidligere var det dog sådan, at vi, så vidt jeg husker med god støtte fra den daværende opposition, i det mindste kunne få vores regerings repræsentanter til, når de var der, at kæfte op om menneskerettighedskrænkelserne i Kina, som jo har det - altså ikke krænkelserne, men menneskerettighederne - skidt der.
Nu er det blevet til, at man overhovedet ikke engang må sige det, for nu er det som om, at det, der vil hjælpe aller-, allerbedst, er, at stillelegen bliver konsekvent.
Det er jo ikke en medlemsstatus, der ligger i det her forslag, for så havde man forudsat, altså hvis de selvstændigt skulle have haft medlemsstatus, et brud med etkinapolitikken, men det er en observatørstatus, og det er jo derfor, vi synes, det er et rigtig godt skulderklap at give Taiwan, ud over vi har brug for at have dem i Verdenssundhedsorganisationen, fordi de faktisk er dygtige.
At Kina så bliver stram i betrækket, det synes jeg ærlig talt vi skal tage som den mindste omkostning ved trods alt bare at føre lidt menneskerettighedspolitik i Danmark, og at vi, når det angår lande, der er større end Eritrea og Zimbabwe og lignende, faktisk får sagt, at det her er ikke noget, der skal hindre den danske udenrigspolitik i at følge den linje, som vi jo i andre sammenhænge har lagt.
SF støtter forslaget og undrer sig sammen med et par af de andre ordførere over, at vi ikke har regeringens opbakning til det.
Troels Lund Poulsen (V), 2002-04-18:
Først et svar til hr. Peter Skaarup: Jeg vil bare minde hr. Peter Skaarup om, at udgangspunktet for anerkendelse trods alt er, at et land har erklæret sig uafhængigt og anmoder om anerkendelse, hvilket jo ikke er tilfældet med Taiwan, fordi man stadig påberåber sig forbindelsen til Kina.
Det er bl.a. det, som besværliggør en anerkendelse af Taiwan, og så lang tid den problemstilling ikke er løst, har man jo et voldsomt problem med det forslag, som hr. Peter Skaarup har fremsat.
Til spørgsmålet fra hr. Søren Søndergaard, om det er Venstres holdning, at man ikke tør sige de store imod, kan jeg kort konstatere: Selvfølgelig skal man sige de lande imod, som man mener giver årsag til problemer.
Men jeg vil sige til hr. Søren Søndergaard, at vi følger den EU-linje, som er lagt.
Og jeg synes ikke på nuværende tidspunkt, at det er nødvendigt at tage et opgør med etkinapolitikken, det har jeg klart gjort rede for i min ordførertale, og så tror jeg ikke, vi kommer det nærmere.
Svend Erik Hovmand (V), 2002-04-18:
Jeg vender meget gerne tilbage under udvalgsbehandlingen med en nøjere specifikation af det af hr. Ole M. Nielsen stillede spørgsmål med hensyn til kontrollen.
Selvfølgelig skal vi ikke gøre det mere kompliceret, end nødvendigt er, og det vender vi gerne tilbage til i udvalgssammenhæng.
Så vil jeg sige til SF's ordfører: Altså det forslag, som blev gennemført af Socialdemokratiet, Det Radikale Venstre og SF med afskrivninger af kunst på bygninger, brugte
man ikke også dér afskrivningsloven?
Hvad er det for noget mærkeligt sniksnak, at man her bebrejder en regering, som vil bruge nogle regler på skatteområdet, som den tidligere regering også brugte?
Jeg forstår det sådan set ikke.
Jens Peter Vernersen (S), 2002-04-18:
Det må da være en misforståelse fra skatteministerens side, når det siges her fra talerstolen, at nu skal vi ikke snakke mere om den sag.
Det er jo faktisk sådan, at efter forretningsordenen er der forlænget taletid ved tredjebehandlingen, fordi man grundigt skal diskutere det lovforslag, der nu skal stemmes om, for når man har stemt, er sagen afgjort.
Men her skal vi altså ikke snakke mere om sagen.
Jeg vil godt bede skatteministeren her fra Folketingets talerstol oplyse helt konkret og ikke komme med al den udenomssnak: Hvorfor kunne skatteministeren ikke imødekomme de ændringsforslag, der blev stillet af Socialdemokratiet?
Det bedes oplyst her og ikke bare al den udenomssnak, hvor man siger, at vi skal nok lige prøve at se på, og vi skal dit, og vi skal dat.
Oplys konkret: Hvorfor kunne man ikke imødekomme disse forslag?
Det må kunne lade sig gøre.
Lad mig så også sige, at det jo ikke er et spørgsmål om skibsværfter.
Det er rederierne, det drejer sig om, og det troede jeg var gået op for skatteministeren, uanset at det modsatte blev sagt her for et øjeblik siden.
Freddy Dam (V), 2002-04-18:
Da Venstres ordfører er forhindret i at være til stede i dag, skal jeg på hans vegne oplyse følgende: Venstre kan varmt anbefale det af ministeren fremsatte forslag og hilser de forbedrede rammevilkår for decentral kraftvarme i almindelighed og for barmarksværkerne i særdeleshed velkommen. De ændrede beregningsregler for opgørelse af afgiftspligtig brændsel til varmeproduktion medvirker til betydelige reduktioner i varmeomkostningerne for de husstande, der er tilsluttet de omtalte værker, og det er med til at finde en løsning på de problemer, der for mange familier kun kan betragtes som både uholdbare og urimelige. Uden en ændret beskatning af kraftvarme med mulighed for de decentrale værker for at producere varme til konkurrencedygtige priser vil udviklingsmulighederne i de berørte lokalsamfund være truede, og en række familier vil være mere eller mindre stavnsbundne.
Det understreger lovforslagets vigtighed.
Afslutningsvis støtter Venstre ligeledes forslagene om udvidelse af kuldioxidafgiftens procesliste samt de administrative lettelser.
Kristian Jensen (V), 2002-04-18:
Nu skal jeg nok undlade at svare på de konkrete spørgsmål til skatteministeren.
Jeg vil bare komme med en kort kommentar.
Når man lytter til hr. Jacob Buksti, må man bare sige, at hykleriet kender ingen grænser.
Tror hr. Jacob Buksti ikke, at befolkningen kan huske tilbage til foråret 1998, hvor den daværende regering præsenterede sin pinsepakke den 2. juni, hvori der lå 19 lovforslag?
Der blev fremsat 19 lovforslag fra den 2. juni og fremefter, og vi havde 24 dage til at behandle dem.
Hvilket resultatet kom der ud af de her 19 lovforslag?
Jo, de 17 af lovforslagene blev vedtaget med et meget, meget snævert flertal.
17 af lovforslagene blev nemlig vedtaget med kun de daværende regeringspartier og den yderste venstrefløjs stemmer.
Det er baggrunden for, at hr. Jacob Buksti nu kommer og siger, at det er for dårligt, at vi ikke søger brede flertal.
Vi har søgt at få det bredest mulige flertal for de lovforslag, vi har fremsat, men når regeringspartierne møder en mur af uinteresse for at få det bedst mulige resultat igennem, er det klart, at så gør vi som tidligere, så gennemfører vi mest muligt af den politik, regeringspartierne står for.
Jeg synes, at hr. Jacob Buksti må anerkende, at det har den tidligere regering gjort i langt højere grad, end vi har.