runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Villy Søvndal (SF), 2004-05-25:
Jeg tror, at udenrigsministeren - i øvrigt tak for svaret - i skyndingen glemte at svare på mit egentlige spørgsmål, og jeg gentager det derfor for en sikkerheds skyld: Vil udenrigsministeren bruge sit tætte forhold til statsministeren til at presse maksimalt på for at sikre, at både straffedomstolen og torturkonventionen bliver temaer på mødet?
Jeg er med på, at det er statsministeren, der i sidste ende fastsætter dagsordenen og sådan noget, og det har jeg det fint med.
Men mit spørgsmål til udenrigsministeren er: Vil udenrigsministeren bruge al sin magt, alle sine beføjelser, alle sine talegaver, alle sine kræfter på at sikre, at USA bliver bragt på ret kurs i spørgsmålet om Den Internationale Straffedomstol og torturkonventionen?
Per Stig Møller (KF), 2004-05-25:
Jeg sætter altid stor pris på al den støtte, jeg får fra hr. Villy Søvndal.
Det er et meget smukt samarbejde, vi har.
Jeg gentager: Enhver minister repræsenterer naturligvis regeringen.
Regeringen er et kollegium, sådan er den bygget op, og det vil sige, at også når jeg taler med den amerikanske udenrigsminister, er det selvfølgelig også et regeringsanliggende.
Men det er mig selv, der laver dagsordenen, det er der såmænd ikke nogen, der blander sig i.
Statsministeren har jo offentligt sagt, at han har fået mange gode råd fra bl.a. hr. Villy Søvndal, og han har naturligvis lyttet til dem alle sammen.
Men det er altså hans ansvar og opgave i det døgn, der ligger op til mødet og før mødet, at beslutte sig til, hvad der nu er det nødvendigste set i forhold til det, der allerede er gennemført.
Villy Søvndal (SF), 2004-05-25:
Tak for svaret, som jeg synes var klart - forstået på den måde, at det er et regeringsanliggende, når statsministeren repræsenterer Danmark.
Det vil sige, at udenrigsministeren har mulighed for at øve indflydelse, idet jeg antager, at udenrigsministeren er tættere på statsministeren, end vi andre er.
I den forbindelse vil jeg godt spørge: Vil udenrigsministeren bruge sin position til at lægge maksimalt pres på statsministeren og Statsministeriet for at sikre, at netop de to punkter, jeg nævnte, altså Den Internationale Straffedomstol og torturkonventionen, kommer højt på dagsordenen?
Udenrigsministeren kender jo godt baggrunden for spørgsmålet, nemlig de tragiske begivenheder i de irakiske fængsler, som gør, at USA ikke længere kan sige, at man bare sætter sig ud over det internationale regelsæt på området.
Vil udenrigsministeren presse maksimalt på?
Har han brug for støtte og hjælp, er den hermed lovet.
Per Stig Møller (KF), 2004-05-25:
Hver eneste gang en minister repræsenterer Danmark, er det selvfølgelig et regeringsanliggende, fordi ministeren forpligter Danmark og naturligvis forpligter regeringen.
Det siger sig selv.
Hvad angår statsministerens besøg hos Bush, er det sådan, at man selvfølgelig først i det sidste døgn op til selve mødet fastlægger den endelige dagsorden.
Nogle af de ting, man 3 uger før mødet kunne ønske at sætte på dagsordenen, kan jo vise sig at være løst i mellemtiden, eller der kan være givet så klare signaler om dem, at de ikke længere er det væsentligste.
Man skal prioritere, og man skal sørge for, at det, som ikke allerede er blevet sagt eller ikke allerede er tydeliggjort, bliver sagt eller bliver tydeliggjort.
Dagsordenen er naturligvis statsministeren prærogativ, nøjagtig som det er mit, når jeg møder min udenrigsministerkollega i Washington.
Det er mig selv, der laver dagsordenen før mit møde med Colin Powell.
På samme måde er det naturligvis også statsministeren, der til sidst tager stilling til: Hvad skal jeg sikre mig at komme igennem med, alt efter hvad der i øvrigt er gennemført?
Villy Søvndal (SF), 2004-05-25:
Jeg vil spørge, hvilken indflydelse udenrigsministeren og Udenrigsministeriet har i forbindelse med statsministerens besøg i Washington på fredag.
Opfatter udenrigsministeren det som et regeringsanliggende, hvilke meldinger statsministeren skal komme med?
Der ligger i mit spørgsmål den positive tilgang til sagen, at jeg har et ønske om, at udenrigsministeren får meget stor indflydelse og dermed kan være med til at påvirke statsministeren.
Det er begrundet i, at udenrigsministeren har udtalt meget klart, at Den Internationale Straffedomstol og torturkonventionen var punkter, der skulle tages op i forbindelse med statsministerens besøg.
Men statsministeren har været meget mere uklar, for nu at sige det diplomatisk, når vi har spurgt ham, om han vil drage de emner frem, og derfor spørger jeg udenrigsministeren: Er det et regeringsanliggende, hvor udenrigsministeren kan være med til at påvirke dagsordenen?
Per Stig Møller (KF), 2004-05-25:
Det er altså ikke rigtigt.
Vi har faktisk i EU, bl.a. på dansk foranledning, skærpet ruslandspolitikken.
Lige siden 1991 har den været ført med en meget følsom hånd, fordi det var et skrøbeligt land, og fordi vi ikke ønskede, at Rusland skulle glide ud i borgerkrig osv. og blive opløst, som man frygtede i 1991.
Det er jo faktisk lykkedes Rusland at få styr på sin udvikling.
I de sidste par år er den ikke gået i den retning og i det tempo, vi havde håbet, det er korrekt.
Men udviklingen fortsætter, og derfor har vi skærpet ruslandspolitikken og siger, at der også må være modydelser, og en af de modydelser er, som fru Margrete Auken har konstateret, netop, at da Rusland gerne ville ind i WTO, ville vi til gengæld gerne have en Kyotounderskrift.
Det vil sige, at ruslandspolitikken faktisk er blevet skærpet.
Nu hedder det noget for noget, og regeringens filosofi er nu også blevet den europæiske filosofi, når det gælder Rusland, og her er Tjetjenien helt givet også inde i billedet.
Vi har altså skærpet ruslandspolitikken efter at have taget forsigtigt på den tidligere.
Angående sejladsen i Østersøen er vi ganske enige.
Jeg har rejst spørgsmålet i Østersørådet, det bliver rejst på de topmøder, vi har, og vi skal presse Rusland.
Men vi skal lige være opmærksomme på, at der er andre end Rusland, der ikke ønsker dobbeltskrogede fartøjer, så det er en kamp at få udbredt det synspunkt, at vi vil have de enkeltskrogede fartøjer væk fra Østersøen.
Men vi vil have dem væk.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Margrete Auken (SF), 2004-05-25:
Jeg synes, det lyder, som om vi har alle de gode viljer og også har et eller andet ønske om, at der skal være sket en omvendelse i Rusland, så de vil gøre alt, hvad de overhovedet kan for at få det her til at komme til at fungere ordentligt.
Men det kunne jo være godt, hvis man f.eks. sagde fra EU's side, at nu skal en sammenhængende ruslandspolitik ikke bare dreje sig om WTO og Kyoto, for det kan godt være, at man også kan gøre noget ved at tilbyde en investeringsstrategi og tilbyde at indgå en eller anden handel.
Vi har et andet hængeparti, som hedder hele Østersøområdet og sejladsen i Østersøen, men jeg fik virkelig lyst til at tage fat på Tjetjenien, da jeg læste naboskabsstrategien med kravene til Belarus om, at nu skulle der altså være orden i tingene.
Jeg har endnu ikke hørt udenrigsministeren bare antyde, at man fra EU's side er parat til at gøre andet end bare håbe det bedste.
Per Stig Møller (KF), 2004-05-25:
Jeg kan kun endnu en gang erklære mig enig med spørgeren.
Det, vi kan gøre, er at lægge et politisk pres.
Det, vi kan levere, er det politiske pres, og det er forhåbentlig også taget tilstrækkelig tydeligt op på topmødet, som jeg altså ikke har et referat fra. Det er vel også vigtigt, at tjetjenerne selv gør alt, hvad de kan for at undgå at give anledning til, at det ikke bliver en åben valghandling.
Hvis de f.eks. foretager flere terrorhandlinger, vil det jo give Rusland anledning til at gribe ind og f.eks. begrænse forsamlingsfriheden og dermed vanskeliggøre valghandlingen.
Det er ikke rigtigt, som Glücksmann har skrevet, at vild terror er forhindret.
Vild terror er ikke forhindret, der foregår terror i Tjetjenien, der foregår terror i Rusland, og i Moskva har jo ikke alene teatret, men også metroen været ramt.
Den eksploderer jo, hvis der kommer terror, og det er begge sider, der skal sørge for at holde ro over feltet, så der kan ske en fair og fri valghandling.
Margrete Auken (SF), 2004-05-25:
Det er jeg sådan set enig i, men det gjorde man vel også sidste gang, og det gav de jo bare blanke fanden i.
Det er jo sådan, at i modsætning til Belarus og andre lande, som på et eller andet tidspunkt kan blive nødt til at reagere, fordi de er så små, er Rusland ret ligeglad med, hvad der bliver sagt.
Jeg kan ikke huske, om det var sådan ved det sidste valg, at man formelt havde inviteret Europarådet med.
Men jeg kan i hvert fald huske de advarsler, der lød i Europarådet mod at deltage som observatør, alene fordi det var for farligt, og fordi man ikke ville være i stand til at gøre andet end at afvise, at det ikke skulle være fri og fair, med den begrundelse, at alle tilstedeværende russere havde stemmeret.
Kan man gøre andet end at sige: Vi håber meget, I vil være artige denne gang?
Har man nogen som helst chance for noget andet?
Og hvad vil man gøre for at sætte en dagsorden, der bliver tydeligere, end den har været før, fordi der findes en alvorlig trussel i vort umiddelbare naboskab?
Selv hvis vi skal se bort fra det, der handler om menneskelig anstændighed, og alene ser på vores egen sikkerhed, er det utrolig farligt, hvad der sker i området.
Per Stig Møller (KF), 2004-05-25:
Jeg er fuldstændig enig i, at det er meget vigtigt, at valghandlingen forløber tilfredsstillende og at tjetjenernes mening afspejles af den regering, som bliver resultatet af valget den 29. august.
Jeg synes også, det er vigtigt, at Europarådet og OSCE får observatører derned, og at der bliver lavet en aftale med Rusland om, at observatører kommer ind i tide, så valghandlingen og behandlingen i medierne bliver accepteret som fair og fri - ikke bare den sidste dag, men også i tiden op til valget.
Vi kan ikke gøre andet end at lægge pres på Rusland og forklare Rusland, at hvis man vil ind i dialog og fornuftigt samarbejde med EU-landene, er det altså vigtigt, at man respekterer menneskerettighederne og respekterer, at valghandlinger skal være fair, fri og åbne og medierne åbne for alle, altså at der er mediefrihed.
Det er et krav, vi stiller, og det er et krav, vi skal stille i forbindelse med valghandlingen, for ellers kan vi ikke acceptere den som fair og fri og heller ikke acceptere resultatet.
Margrete Auken (SF), 2004-05-25:
Det var sådan set heller ikke det, jeg spurgte om.
Jeg spurgte, hvad man har tænkt sig at gøre i fremtiden.
Nu er det bebudet, at der skal være valg i Tjetjenien, og vi så jo, hvordan det gik sidste gang, da Kadyrov blev valgt, eller hvad man nu skal kalde det.
Valget finder sted den 29. august, og der er jo en fare for, at Kadyrov den skrækkeligste skrækkelige - altså sønnen, som åbenbart er meget værre, hvis man altså kan være det - kan blive valgt.
Jeg ved ikke, om udenrigsministeren læste André Glücksmanns artikel i Weekendavisen i sidste uge.
Faktisk var det en meget interessant artikel, som påviste, at det indtil videre nogenlunde var lykkedes at afværge vild terror fra tjetjenernes side.
I de få tilfælde, der har været, f.eks. teatret,
blev alle vidnerne dræbt bagefter, så der ikke var nogen, der kunne forklare, hvad der var sket.
Endnu har vi ikke haft ret mange tilfælde, men nu kan vi risikere, at den terror, som der er al mulig grund til at frygte, virkelig blusser op, hvis Rusland indsætter Kadyrov på samme måde, som de indsatte hans far.
Vi står i EU uden en ordentlig plan for, hvordan vi får Rusland i tale, og det er jo ikke nok kun at bede om overholdelse af menneskerettigheder.
Jeg tror, der skal tales med meget, meget fast røst, og hvad har man at spille med, nu hvor Rusland er lukket ind i varmen i WTO?
Per Stig Møller (KF), 2004-05-25:
Jeg kvitterer for fru Margrete Aukens konstruktive bemærkninger om nødvendigheden af at trække Rusland ind i det fælles samarbejde om Kyoto.
Det er jo den anden side af WTO-spørgsmålet, hvor det er vigtigt at få handelsregimet til at fungere for alle lande.
Jeg kvitterer også for, at fru Margrete Auken ser konstruktivt på naboskabsstrategien, hvor Belarus netop bliver nævnt.
I forbindelse med Rusland er det sådan, at Tjetjenien var en del af dagsordenen på det topmøde, hvorfra man kun har hørt om Kyoto og WTO.
Jeg er endnu ikke indehaver af en redegørelse for og et referat fra topmødet, så derfor vil jeg ikke være i stand til at sige, hvordan dialogen har udspillet sig, men det var aftalt inden mødet, at man skulle rejse menneskerettighedssituationen og kravene om en politisk løsning i forbindelse med Tjetjenien.
Det var de krav, vi i udenrigsministerkredsen var enige om skulle rejses fra EU's side i forbindelse med topmødet, men jeg er endnu ikke indehaver af et referat fra topmødet.
Margrete Auken (SF), 2004-05-25:
Der sker jo nogle gode ting i verden indimellem.
EU har lavet en aftale med Rusland om Kyoto, og det var egentlig en handel, der blev indgået for at få Rusland med i WTO.
Det er vi alle sammen meget glade for, og vi er også meget glade for prioriteringen.
Der er også lige lavet en naboskabsstrategi, og vi kan læse på Udenrigsministeriets hjemmeside, hvor vigtigt det er, at man sørger for at få trukket de pågældende lande ordentligt ind i EU's værdiverden.
Så kommer det slemme spørgsmål for os andre, der sidder og betragter verden, og det er Tjetjenien.
Vi har her over weekenden hørt, at der snart skal være valg i Tjetjenien, nemlig den 29. august.
Har EU spillet sig alle muligheder af hænde ved kun - undskyld udtrykket kun - at få Kyotoaftalen ud af forhandlingerne med Rusland?
Eller hvad har man rent faktisk tænkt sig at gøre, for at man ikke slår sig selv i nakken med de krav, man stiller til Belarus, men som måske overhøres i Rusland?
Hvordan har man tænkt sig at undgå, at Tjetjenienspørgsmålet kører fuldstændig forfærdeligt op?
Arne Toft (S), 2004-05-25:
Ja, det er jo let for ministeren at køre sagen videre.
Men det, jeg egentlig tog op, var det, der blev sagt fra talerstolen flere gange, at nye statslige arbejdspladser skal lægges uden for København.
Så nævnte jeg Institut for Miljøvurdering, et nyt institut, som der overhovedet ikke var nogen grund til at lægge i København.
Den eneste henvendelse
var fra Hadsund, og så lagde man det i København, og jeg har ikke rigtig fået noget svar på, hvorfor man gjorde det.
Det vil jeg gerne spørge om.
Villy Søvndal (SF), 2004-05-25:
Jeg synes stadig, udenrigsministeren meget omhyggeligt undgår at svare på, om han vil bruge de sidste dage til at udøve alt det pres, der måske er forudsætningen for, at statsministeren også tager de emner kraftigere op, end han ellers ville gøre.
Jeg sad og fik lidt ondt af udenrigsministeren i aftes, da jeg så Horisont, for jeg har tillid til, at udenrigsministeren er et menneske af god vilje, der egentlig gerne vil påvirke verden i den rigtige retning.
Men når man ser, at det på alle punkter går modsat i Mellemøsten, både i den tragiske konflikt mellem Israel og Palæstina og i Irak, hvor terroren eksploderer, er det vel nødvendigt, at udenrigsministeren meget mere beslutsomt kaster al sin magt og al sin overtalelsesevne ind, for at den dagsorden også bliver statsministerens dagsorden.
Lone Møller (S), 2004-05-25:
Jeg er helt enig med fru Birthe Skaarup i, at det her problem ikke er opstået inden for de sidste måneder eller år.
Det var måske også medvirkende til, da den tidligere regering sad, at man afsatte midler fra Sundhedsministeriets side, sådan at Sundhedsministeriet, Statens Serum Institut og Dansk Standardiseringsråd fik til opgave sammen med de hundrede ypperste, der beskæftigede sig med hygiejne, at komme med et udspil til løsning af de problemer.
I samme øjeblik jeg blev opmærksom på, at de standarder var der, og at de ikke blev fulgt, meddelte jeg, at Socialdemokratiet ville fremsætte et forslag om at få indført de standarder.
Det har vi nu prøvet tre gange, og det er ikke lykkedes; sådan er det politiske spil jo, så det må man acceptere.
Men det kan jo undre os, at man, når man har muligheden for at løse problemerne på et område, så ikke vil være med.
Jeg vil meget gerne være med til at løse alle problemerne, som fru Birthe Skaarup også lister op her, men jeg ville være tilfreds, hvis vi dog bare sikrede, at 100.000 patienter om året undgik at blive syge af at ligge på sygehusene - og hellere i 2004 end i 2006. Hvis jeg havde tiden, skulle jeg såmænd gerne gå ud på samtlige afdelinger og sikre mig, at de vaskede hænderne, men det tror jeg nu ikke at jeg har kræfter til.
Det er netop en af de standarder, man skulle have indført, så det sad på rygmarven hos alt personale.
Det kunne fru Birthe Skaarup være med til, hvis man stemte for det her forslag, for det er Dansk
Folkeparti, der har nøglen til, at det her forslag bliver vedtaget.
Per Stig Møller (KF), 2004-05-25:
Jeg synes, det er meget væsentligt, at den FN-resolution, som er blevet fremlagt i dag, ser ganske tilfredsstillende ud.
Alt det, vi har stået for, er med i dan.
Det er alt det, vi har stået for, så man behøver ikke have ondt af mig. Jeg er såmænd ganske godt tilfreds med den resolution, der nu er blevet fremlagt. Angående Mellemøsten synes jeg egentlig ikke, det går godt dernede.
Men politisk er det blevet klart markeret af USA, at det er kvartettens plan, man følger, og i den sammenhæng skal Israels tilbagetrækning fra Gaza ses som det første og ikke det sidste skridt.
Lone Møller (S), 2004-05-25:
I dag er det sådan, at 100.000 patienter årligt bliver syge af at ligge på sygehuset.
Normalt skulle man jo gerne blive rask, når man kommer på et sygehus, men det er rent faktisk sådan, at 100.000 patienter i dag bliver syge, fordi hygiejnen er så dårlig, at hver tiende patient bliver syg på grund af snavset.
Der er netop kommet en ny undersøgelse foretaget af Statens Serum Institut, som viser, at 10 pct. af de indlagte på landets sygehuse pådrager sig en infektion som følge af dårlig hygiejne.
Infektionerne dækker over et bredt spektrum fra harmløse mavelidelser til alvorlige stafylokokinfektioner.
De rammer så vel spædbørn som nyopererede patienter og dødeligt syge mennesker.
Hvor mange der årligt dør på grund af dårlig hygiejne, ved man ikke, men man ved, at da Statens Serum Institut for 5 år siden lavede en lignende undersøgelse, var det 80.000 patienter, der blev syge.
Derfor er det mig ubegribeligt, at man, når vi nu 5 år efter får en ny opgørelse, der viser, at ikke 80.000, men 100.000 bliver syge, så ikke kan stemme for det her forslag.
Hygiejnen er ikke blevet forbedret, den er tværtimod blevet forringet, og der er altså en nøgle til det her, nemlig Dansk Folkeparti, som har fremsat et så at sige identisk forslag, men ikke engang ønsker at få deres eget forslag vedtaget i dette Folketing, skønt der er et flertal. Jeg kan godt forstå, hvis befolkningen undrer sig, men jeg synes, det er mere bekymrende, at Dansk Folkeparti, som altid er fortaler for de svage, stadig væk vil acceptere, at 100.000 mennesker om året bliver syge af at ligge på sygehuset.
Så kan det godt være, Dansk Folkeparti mener, at de har løst alle problemerne ved engang om 2-3 år at få indført en smileyordning - gud forbyde det.
Tænk, hvis man kom ind babu-babu, og der var en stor smiley på døren til operationsstuen, det ville nok ikke være så godt.
Men det løser ikke problemerne blot at oplyse på internettet, hvor mange der bliver syge, hvor mange der bliver genindlagt, hvor mange infektioner der er.
Vi bliver nødt til i dette land, hvis vi mener noget med det, at sørge for at indføre nogle ensartede hygiejnestandarder.
Vi kan simpelt ikke være det her bekendt.
Lene Garsdal (SF), 2004-05-25:
Jeg vil starte med at skuffe beskæftigelsesministeren og sige, at SF ikke har tænkt sig at stemme for det samlede forslag.
Så vil jeg gerne spørge ministeren, om han overhovedet har læst SF's ændringsforslag, for nu påduttes vi, at den første screening skulle kunne ankes.
Det, vi netop har skrevet i vores ændringsforslag, er, at det er resultatet af det gennemførte screeningsbesøg, og det henviser til vurderingen efter et eventuelt tilpasset tilsyn.
Så det er naturligvis ikke sandt. Ministeren siger, at vi har misforstået det, og at det fremgår klart og tydeligt, hvad screeningen går ud på.
Vi har gentagne gange forsøgt at få et svar på, hvad det her screeningsværktøj er for et værktøj, for vi har ikke set det. For SF er det vigtigt, at det er en afgørelse.
Netop fordi det er så væsentlig en ting i forhold til reformen, er det vigtigt, at det screeningsværktøj ikke bliver tilfældige afgørelser.
Bjarne Laustsen (S), 2004-05-25:
Det kan sikkert være svært for en minister i alle sager sådan virkelig at brænde for sagen, men det er da helt tydeligt i den her sag, at ministeren ikke har hjertet med.
Der er ingen følelser for alle de folk.
Mere end 1.000 mennesker kommer til skade på grund af et dårligt arbejdsmiljø i Danmark, og 140.000 er syge hver eneste dag.
Hvor er følelsen henne for det?
Nej, for os er det hjerteblod, for vi vil både arbejdsgiverne det godt, vi vil samfundet det godt, og vi vil den enkelte det godt.
Vi vil undgå de her arbejdsskader, vi vil forebygge, og det er bedre end at helbrede.
Ja, det er jo indlysende, fordi vi har valgt at tage de brancher, der har det farligste arbejdsmiljø.
Det er klart dokumenteret.
Regeringen har selv med i sin argumentation for at lave en ny reform, at vi har de her bedriftssundhedstjenester.
Derfor er det jo fornuftigt nok, at vi kigger alle de steder, hvor man ikke har nogen bedriftssundhedstjeneste, og at vi prøver at tage fat dér.
Derfor er der heller ikke noget svar fra ministeren på de spørgsmål, vi har stillet, på, hvordan vi får de fire prioriterede områder med.
Det er en floskel, når man siger, at man vil tage det med.
Jeg er meget spændt på at se, om det holder vand i forhold til området.
Så siger ministeren, at det vil tage 22 år med den styrke, vi har i dag.
Ja, det tror pokker, for det første, ministeren gjorde, var jo at afskedige lige så mange mennesker, som man nu vil ansætte i systemet.
Bjarne Laustsen (S), 2004-05-25:
Hvis det forslag, som Dansk Folkeparti og hr. Bent Bøgsted er kommet til at sige ja til, er for kompliceret, kan jeg anbefale hr. Bent Bøgsted bare at læse svaret på spørgsmål 48.
Her står der, at Arbejdstilsynet er opmærksom på den særlige problemstilling, som Arbejdsmarkedsudvalget har nævnt, og at man vil prøve at tage højde for det i en kommende bekendtgørelse.
Det vil sige, at det er ministeren, der kan bestemme det.
Dansk Folkeparti har ikke fat i noget som helst i denne her sag, ikke et eneste sted har man fat i noget, og det er synd for Dansk Folkeparti.
Derfor var det jo også helt tydeligt, at der slet ikke var et forhandlingsforløb om den her reform.
Vi ville meget gerne have medvirket til et progressivt fremstød for arbejdsmiljøet, men allerede da reformen blev fremlagt den 10. juni sidste år, havde der været kontakt imellem regeringen og Dansk Folkeparti, hvor Dansk Folkeparti agerede skødehund og sagde: Vi siger ja til det hele og ja til at ophæve BST-pligten.
Man er fuldstændig hamrende ligeglad med daginstitutionsområdet, transportområdet og rengøringsområdet.
Ikke engang et simpelt spørgsmål om, hvordan man skal screene Dansk Supermarked, en Bilkabutik, er der svar på, inden hr. Bent Bøgsted og Dansk Folkeparti er parate til at stemme ja til regeringens makværk.
Det er for sølle.