runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jacob Buksti (S), 1999-10-07:
Jamen regeringen vil - som jeg også sagde i min tale - meget gerne være med til at gøre det til en stor sag; men det, der er hele pointen, er jo, at der også er andre store sager.
Det var bare det.
Jeg ved, at hr. Jes Lunde i en bemærkning til statsministerens åbningstale beklagede sig over, at der ikke var så meget om miljøet.
Derfor sagde jeg også noget om miljøet.
Ja, det var nu ikke derfor.
Men det skal der altså også være plads til.
Der skal også være plads til de prioriteringer, som i øvrigt er i velfærdssamfundet i fremtiden.
Jeg mente sådan set også, at jeg blev nødt til at sige lidt om EU osv., så derfor havde jeg 1 side om aktivering på det her område ud af 9½.
Så kan man jo selvfølgelig sige, at det er lidt eller meget.
Jeg synes, det var rimeligt, og det var et signal; det var faktisk et signal i retning af, at det her problem tager vi meget alvorligt, for hvis vi skal længere ned, bliver vi nødt til at gøre en særlig indsats.
Det, der er afgørende, er, at den indsats kræver særlige instrumenter, fordi vi er ude ved en gruppe, som er svært placerbare på arbejdsmarkedet, men hvor det afgørende må være, at de så vidt muligt får en placering på det almindelige arbejdsmarked i ordinære job, og ikke på sådan et andenklassesarbejdsmarked.
Det er udgangspunktet for regeringen og Socialdemokratiet.
Nej, det mener vi faktisk ikke at de lige så godt kunne.
Vi mener, at nu skal man holde fast i proportionerne i det her.
Der er ikke tale om generel brugerbetaling overhovedet.
Det, det drejer sig om, er en vis egenbetaling for den praktiske hjælp.
Pleje og omsorg ydes fuldstændigt, og det, som er det afgørende og som jeg bliver nødt til at bede hr. Jann Sjursen og andre tænke over, er, hvordan og hvorledes man vil finansiere den større indsats, det større pres på de offentlige udgifter, som kommer i kraft af det her.
Hr. Jann Sjursen bliver altså nødt til at gøre sig klart, at vi bliver nødt til at prioritere. Vi prioriterer sådan, at den ekstra del, som ligger på praktisk rengøring, kan man for de mest velstillede tage en egenbetaling for, men det er ikke det samme, som at vi går ind og siger, at der skal være brugerbetaling på det ene, det andet og det tredje.
Nej, vi holder fast i, at kerneydelserne er frie i den forstand, at dem har man betalt til via skatten.
Jann Sjursen (KRF), 1999-10-07:
Jeg må medgive, at regeringen har fundet en helt egen måde at udnytte de forskellige FN-år på.
I 1994, da det var FN's familieår, udnyttede man det til at få bombet børnepasningsorloven tilbage; man nedsatte ydelsen for børnepasningsorloven fra 80 til 60 pct. af dagpengemaks.
Og nu her i år, hvor det er FN's ældreår, ja, dér vil man åbenbart benytte anledningen til at indføre brugerbetaling på hjemmehjælp for de såkaldt rigeste ældre. Jeg synes, det er en højst besynderlig måde at benytte de forskellige FN-år på, og når det gælder det at indføre brugerbetaling på hjemmehjælp for de ældre, så vil jeg bare sige, at efter Kristeligt Folkepartis opfattelse er den en regulær skat på sygdom og dårligdom.
Det er at straffe dem, som rent faktisk tænker på deres alderdom og måske også sikrer sig i form af en opsparing.
Og derfor er mit spørgsmål til hr. Jacob Buksti
Hvornår skal de såkaldt rige næste gang betale?
Er det, når de skal på sygehus f.eks.?
Det kunne de jo lige så godt gøre, som de kan gøre det i forhold til at skulle betale for den praktiske hjemmehjælp.
Mimi Jakobsen (CD), 1999-10-07:
Jamen jeg takker allerydmygst for den lille appetitvækker.
Jeg kan så forstå, at det må overlades til andre partier at komme med ideerne til, hvordan man gør sådan noget, men det vil CD og andre sikkert meget gerne bidrage med.
Det, jeg bare havde håbet at høre en socialdemokrat tale om, var nogle af de nedværdigende situationer, man bringer nogle af de her mennesker i - det er jo dem, der skriver til os alle sammen - hvor nedværdigende det er at blive sendt på nogle dumme kurser, der ikke hjælper, og hvor de lider et nyt nederlag i en høj alder eller i en lavere alder: denne følelse af, at man er et eller andet af fjerde division.
Se, dét havde noget med mennesker i centrum at gøre og ikke ordninger og systemer og regler.
Det er det, vi skal lave om, men lad os dog prøve at koncentrere os om: Hvad er det for en dagligdag, danskerne derude har, og kan vi gøre den bedre?
Hvad sidder vi her ellers for?
Jacob Buksti (S), 1999-10-07:
Nu skal man jo passe på ikke at blive voldelig her, så jeg vil bare stilfærdigt sige til fru Pia Kjærsgaard - jeg må jo ikke spørge - at jeg kan beklage, at det tilsyneladende er gået fuldstændig hen over hovedet på eller forbi fru Pia Kjærsgaard, at vi nu her i Danmark har den laveste kriminalitet i de sidste 13 år, og at indsatsen faktisk virker.
Det er ikke det samme, som at det ikke er et problem med den rå vold, men det er ikke korrekt, når fru Pia Kjærsgaard står heroppe og siger, at indsatsen ikke har virket.
Der er masser af positive eksempler på, hvordan SSP-samarbejdet virker, og hvordan den forstærkede indsats virker.
I går var der en historie i en af aviserne, som sagde, at 40 unge andengenerationsindvandrere fra Tingbjerg var kommet i job, beskæftigelse og uddannelse som et resultat
af en fornuftig og fremadrettet politik, som har et perspektiv og ikke bare er et spørgsmål om at mure folk inde i ghettoer og så i øvrigt gøre et eller andet ved dem, som jeg skal lade være med at sige af hensyn til Folketingets forretningsorden.
Pia Kjærsgaard (DF), 1999-10-07:
Hr. Jacob Buksti og Socialdemokratiet og dermed også statsministeren er klart i defensiven i denne sag, og det synes jeg er dybt beklageligt.
Jeg ved da godt, at hver evig eneste gang der har været optøjer, kommer regeringen med en eller anden voldspakke, men så må jeg spørge hr. Jacob Buksti: Hvad har det hjulpet indtil nu? Har det været ordentligt, det, der er foregået?
Er volden blevet mindre omfangsrig?
Er den blevet mindre rå?
Er den blevet mindre grov?
Nej, og jeg kan godt garantere, at Socialdemokratiet ikke får lov at slippe i forhold til de udsagn, der er kommet fra statsministeren, men som hr. Jacob Buksti nu let og elegant gled hen over.
Jeg synes, det er ganske utroligt, at man ikke allerede i det skriftlige lovkatalog kom med nogle klare bud på, hvad der kan ske.
Tænk engang, et så stort regeringsparti!
Er det De Radikale, der er hæmskoen?
Eller er det venstrefløjen hos Socialdemokratiet?
Eller hvad er det egentlig, der er problemet?
Problemet er ikke de danskere, der synes, at der skal ske noget her og nu, og hvor det ser ud til at Socialdemokratiet endnu en gang svigter.
Jacob Buksti (S), 1999-10-07:
Jeg ved ikke, om fru Pia Kjærsgaard ikke var til stede under statsministerens åbningstale, eller om det er, fordi fru Pia Kjærsgaard var fraværende under det meget lange afsnit, der var i den om indsatsen mod vold.
Jeg føler mig fuldt dækket ind af statsministerens åbningstale, hvad det angår.
Så kan jeg i øvrigt sige, at jeg må indrømme, at der kun er én ting, som jeg kan forestille mig er næsten lige så afskyelig som rå vold, og det er dem, som spekulerer mere bevidst i at skabe angst i samfundet.
Jeg synes, det er helt utroligt, at fru Pia Kjærsgaard kan stå heroppe og sige, at der ikke er sket noget som helst, når det er sådan, at denne regering konsekvent har handlet hver gang.
Hver gang der har været problemer, har denne regering reageret.
Det kan godt være, at man efter fru Pia Kjærsgaards mening ligefrem skulle have reageret ved også at sætte militæret ind, eller hvad man nu skulle have gjort i Odense; men fru Pia Kjærsgaard bliver nødt til at anerkende, at der er sket en meget målrettet, bevidst og hurtig indsats, ikke mindst i de udsatte områder.
Det gælder både på Nørrebro og med hensyn til udviklingen i Odense, så hvis fru Pia Kjærsgaard kommer med de bemærkninger, vil jeg bare sige, at så er kvaliteten i hvert fald for slap.
Pia Kjærsgaard (DF), 1999-10-07:
Jeg synes bestemt, at hr. Jacob Buksti slipper alt, alt for nemt.
Tænk engang, hvilket hedt emne bandekriminaliteten har været hele sommeren igennem.
Tænk engang, hvor meget snak statsministeren er kommet med om det emne sommeren igennem. Tænk på, hvor meget statsministeren har brugt af tid til at fortælle den danske befolkning, at nu skulle der gøres op med problemerne.
Tænk engang, hvor meget tid statsministeren brugte i sin åbningstale på at være et plagiat - for nu at bruge hr. Bukstis eget udtryk om et andet parti - af Dansk Folkeparti, som har påpeget de her problemer.
Prøv engang at tænke over det, hr. Jacob Buksti.
Hvad er der af konkrete initiativer med hensyn til bandekriminaliteten?
Hvad er der af konkrete initiativer i udlændingepolitikken, hvor statsministeren også varslede en indsats mod problemerne?
Hvor var hr. Jacob Buksti henne i sin ordførertale med hensyn til de her ting?
De blev end ikke nævnt.
Var det bare et spil for galleriet sommeren igennem?
Var det bare et spil for galleriet med statsministerens åbningstale, og så hører vi ikke mere om det?
Det er slapt, må jeg sige.
Jacob Buksti (S), 1999-10-07:
Det, der bare er spørgsmål om, er, hvordan og hvorledes de ressourcer skal fordeles, og at vi godt vil have lov til at se på, hvordan og hvorledes ressourcerne faktisk allerede anvendes.
Og derfor er det bare, vi siger, at det er en lille smule primitivt at gå ud fra på forhånd, at det alene er et spørgsmål om, at der skal flere politifolk til.
Det er muligt, at der skal det - det tror jeg gerne - men det må indgå i en større sammenhæng, hvor det også drejer sig om, hvordan man forebygger volden, kriminaliteten, og det er faktisk det, politiet skal anvendes til. Derfor er det, vi siger, at vi gerne vil tage det i dets helhed, og jeg mener ikke, at det her er stedet, hvor vi skal forhandle om politistyrkens størrelse og sammensætning.
Ulla Tørnæs (V), 1999-10-07:
For at det nu ikke skal udvikle sig til slesk tale og billig portvin, måske af hensyn til de radikale regeringspartnere, så vil jeg gerne bede hr. Buksti om her fra Folketingets talerstol i dag at bekræfte, at Socialdemokratiet, dvs. regeringen, vil være med til at øge den danske politistyrke og vil være med til at tilføre politiet øgede ressourcer.
Og jeg skal blot henvise hr. Buksti til et sted, hvor han kan finde god inspiration til, hvordan det kan gøres, nemlig i Venstres finanslovoplæg.
Bendt Bendtsen (KF), 1999-10-07:
Hr. Jacob Buksti fremturer med, at oppositionen ikke har noget svar for fremtiden.
Hvordan vil Socialdemokratiet og regeringen fremtidssikre velfærdssamfundet?
På erhvervsområdet sagde statsministeren i tirsdags, at nu skulle man etablere et udvalg af alle relevante ministre, som skal kulegrave og designe en ny, tværgående helhedsstrategi for dansk erhvervspolitik.
Ved regeringen egentlig, hvad den vil?
Vi har set oplæg til en konkurrencelov, men ellers er det ord, ord, ord.
Hvor er holdningerne henne? Kan vi få noget konkret at vide om, hvilken indstilling man har til generationsskiftereglerne?
Skal det være nemmere, eller skal det være sværere?
Hvad med forbedrede skattevilkår for stifteraktier?
Hvad med ændrede regler for medarbejderaktier?
Skal det stå i stampe?
Hvad med de kommende afskrivningsregler?
Hvad vil man gøre for at sikre, at iværksættere får bedre muligheder?
Vi får kun ord, ord og så en hel masse folk, der skal holde møder.
Jes Lunde (SF), 1999-10-07:
Jeg synes, det er fremragende, at den konservative folketingsgruppe tager på studietur.
Jeg synes, det er fremragende, hvis Det Konservative Folkeparti har været på en daghøjskole og dér oplevet, at 80 pct. af de kunder, man har dér, med kvalitet kommer videre.
Må jeg så spørge: Er det så stadig væk efter den studietur Det Konservative Folkepartis politik, at daghøjskolerne skal lukkes?
Ulla Tørnæs (V), 1999-10-07:
volden
I åbningstalen fik vi ikke noget specielt bud på, hvad regeringen egentlig vil gøre for at komme volden
til livs
Jeg kunne derfor godt tænke mig at bede den socialdemokratiske ordfører forklare mig, hvordan man vil efterleve statsministerens løfte om, at vi skal komme volden til livs.
Og jeg kunne også godt tænke mig i den forbindelse at bede hr. Jacob Buksti forklare mig, hvordan statsministerens løfte harmonerer med finansministerens finanslovforslag, hvor der netop lægges op til, at der skal ske en nedskæring af den danske politistyrke med helt op til 800 mand. Hvem tegner regeringens linje? Er det statsministeren, eller er det finansministeren?
Jacob Buksti (S), 1999-10-07:
Det, som jeg altid har været så imponeret over i de borgerlige partiers erhvervspolitik, er, at når man skærer ind til, hvad det egentlig drejer sig om, handler det alene om skattelettelser, skattelettelser og skattelettelser.
Men når vi andre er ude at tale med erhvervslivet, får vi at vide, at problemet er, at de ikke tjener penge nok til at kunne betale skat, og derfor er problemet, at hvis man tror, man kan løse erhvervslivets problemer med skattelettelser, gør man det kun for dem, som klarer sig. Men det er ikke det samme, som at der ikke er nogen problemer knyttet til f.eks. generationsskifte eller andre ting; det har vi erkendt, det mener vi også der er.
Så med hensyn til de her møder og møder og møder, som hr. Bendt Bendtsen mener bliver holdt: Jeg mener faktisk, at det er et meget ambitiøst projekt, regeringen sætter i søen med denne plan om globalisering og videnøkonomi, hvor man altså vil undersøge og komme med udspil om kompetence, samarbejde, innovation og iværksætterkultur, om erhvervslivets adgang til kapital, effektiviteten på markedet, globalt udsyn, erhvervslivets samfundsmæssige ansvar og forenkling og kvalitet i lovgivningen.
Det burde hr. Bendt Bendtsen som fortaler for erhvervslivets vilkår gå positivt ind for i stedet for at stå her og gøre det til et problem.
Bendt Bendtsen (KF), 1999-10-07:
Jamen det er jo den samme procedure hele tiden.
Man må jo konstatere, at ordføreren ikke tager fat i, at Danmark har mistet konkurrenceevne.
Det er åbenbart ikke noget problem.
Så erkender man - og det synes jeg er rimeligt - at der er et problem vedrørende generationsskiftereglerne.
Men kan vi så ikke få bare ét eneste eksempel fra den socialdemokratiske ordfører på, hvordan man vil løse det problem? Kan vi ikke bare få ét eneste forslag, når man nu erkender, at der er problemer?
Jacob Buksti (S), 1999-10-07:
Nu kan der jo være mange måder at høre på.
Jeg har min tale her, og jeg skal nok lade være med at læse den op en gang til, men jeg vil da bare tage et par enkelte højdepunkter, som jeg faktisk havde sat ind som sådan en lille appetitvækker til fru Mimi Jakobsen, når det drejer sig om hele prioriteringen af det problem, som har vist sig i kraft af, at vi har fået så høj en beskæftigelse, som vi har, og som har blotlagt, at der er en stor gruppe af mennesker, som ikke er kommet med.
Det kræver en særlig indsats at få den her gruppe mennesker ind på vilkår, som kræver forståelse og en indsats, som vi har også har set at f.eks. CD, men også SF, har været ude med interessante forslag om, og som vi er helt åbne over for.
Det var faktisk sat ind som sådan en lille appetitvækker, og jeg kunne godt nævne lidt flere mennesker, men det skal jeg lade være med.
Så menneskene er altså med, og jeg havde kun 20 minutter.
Mimi Jakobsen (CD), 1999-10-07:
Hr. Buksti bød velkommen til den socialdemokratiske bane, og det må jeg da sige vistnok er en invitation, som vi fra CD's side vil modtage med nogen tøven, for det første, man mærkede sig om den bane, var jo, at den var fuldstændig mennesketom.
Jeg spørger mig selv: Er det, hvad den socialdemokratiske folketingsgruppe og det store Socialdemokrati har valgt at prioritere som arbejdsopgaver, som visioner, som drømme for det næste folketingsår og for det næste årtusind, som statsministeren talte så meget om?
Hr. Buksti talte om større ressourceproduktivitet, kreditratingen med de tre A'er blev nævnt flere gange, den stærke position i ny global økonomi, globalisering og videnøkonomi og at finansiere den øgede forsørgerbyrde.
Jeg mener at kunne huske, at Socialdemokratiet engang havde et motto, der hed »Mennesket i centrum«.
Der var jo totalt mennesketomt i hr. Bukstis tale, og jeg vil bare gerne høre, om det vil være helt upassende i løbet af debatten - så kan vi lige så godt få det at vide med det samme - at tale lidt om de forsagte, om de udstødte, om børns og unges fremtidsmuligheder, om danskernes dagligliv, om den offentlige sektors nedslidning, for så tror jeg da, at salen bliver lige så mennesketom som den socialdemokratiske banehalvdel.
Jacob Buksti (S), 1999-10-07:
Hvis det er sådan, at vi tager den helt hypotetiske situation, at vi først har et stort overskud på de offentlige finanser og derefter nedbringer den offentlige gæld fuldstændig og sparer 52 mia. kr., som vi derefter bruger til at finansiere den øgede forsørgerbyrde, vi har, og, når vi så har gjort det, har penge tilovers, jamen så kan man da ikke afvise det, men det tror jeg ligger temmelig langt ude i fremtiden.
Det tror jeg også hr. Kim Behnke vil medgive.
Men det er jo heller ikke rigtigt, som hr. Kim Behnke står og siger her.
Faktisk har det jo netop været et mål for den her regering at lempe skatten for de laveste indkomster, og det er faktisk sket.
Jeg ved godt, at det er sket uden hr. Kim Behnkes medvirken, nemlig ved pinsepakken, men det er sket, uanset hvordan og hvorledes man ellers ville regne galt.
Så er der altså også det at sige til hr. Kim Behnke, at det også er en uomtvistelig kendsgerning, at Danmark er det land i hele verden, hvor der er den mest jævne indkomstfordeling overhovedet.
Det er der faktisk andre borgerlige partier her i Tinget der synes er en skam, fordi der er for få rige, men det synes vi socialdemokrater faktisk
er fint.
At det så er et problem, at man ikke længere kan tage det hele fra de rige og give det til de fattige,
er så en anden sag.
Kim Behnke (FP), 1999-10-07:
Jamen den del af den danske befolkning - og det er hovedparten af den danske befolkning - der har oplevet, at det godt kan være, at personskatterne er faldet en lille smule igennem de år, der er gået siden 1993, men at miljøafgifter og alle mulige andre afgifter til gengæld er steget i et sådant omfang, at familiens samlede økonomi er blevet udhulet, kunne godt tænke sig at vide, hvor grænsen er henne.
Er grænsen de nuværende 65 pct. i reel skattebelastning for en sådan familie, eller er den 70 pct., eller er den 80 pct.?
Eller er det først den dag, vi danskere betaler 100 pct. i skat, man kan se, at vi måske skal have sænket den lidt?
Hvis hr. Buksti i dag erklærer, at selv når der er økonomisk råderum, skal man ikke klatte pengene væk til skattelettelser, hvornår bliver det så?
Hvis ikke, når der er økonomisk råderum, hvornår bliver det så?
Jacob Buksti (S), 1999-10-07:
Nej, det er det ikke, men jeg tror, at vi i Socialdemokratiet opnår stor troværdighed ved at sige, at det nok ikke er vores mærkesag.
Kim Behnke (FP), 1999-10-07:
Det kan være, det er, fordi hr. Frank Aaen er blevet aktionær
i landets største virksomhed, han har fået de synspunkter.
For år tilbage, da den socialdemokratisk styrede regering startede, lovede man, at den danske befolkning havde skattelettelser i udsigt.
Så sent som ved den finanslovbehandling, vi havde i sidste måned, slog man fast
også fra Socialdemokratiets side, at på det tidspunkt, hvor der var plads i det økonomiske råderum, så var der mulighed for skattelettelser. Og det må jo være en sidste minuts indskydelse, at statsministeren i forgårs tog afstand fra muligheden for skattelettelser, for det er ikke med i den skriftlige del af åbningstalen, men det blev jo sagt heroppefra af statsministeren.
Og så har hr. Buksti understreget det igen i dag ved at erklære, at plads i det økonomiske råderum ikke skal klattes væk på skattelettelser.
Mit spørgsmål til hr. Buksti er derfor: Er det udsagn både fra hr. Buksti og fra statsministeren ikke det samme som en erklæring fra Socialdemokratiet om, at der aldrig bliver skattelettelser i Danmark?
Jacob Buksti (S), 1999-10-07:
Jeg synes, det er spændende at høre hr. Frank Aaen stå her og være fortaler for en lille, begrænset betaling fra den mest velstillede del af pensionisterne for praktisk hjælp.
Det handler jo ikke om pleje og omsorg.
Det handler jo om netop at sikre en ordentlig kvalitet af det her i fremtiden.
Det handler jo heller ikke om, at man skal indføre brugerbetaling for de rige på hospitaler og den slags ting.
Det handler om, hvordan og hvorledes man sikrer, at vi kan styre det forventningspres, som kommer på de offentlige udgifter i fremtiden.
Det var det samme, som vi lavede med ændringen i boligstøtteloven og i medicintilskudsreglerne, som hr. Frank Aaen heller ikke kunne lide.
Og det, jeg bare kan konstatere, er, at hr. Frank Aaen bliver fortaler for de mest velstillede i det her land.
Det eneste, jeg mangler, er næsten, at hr. Frank Aaen også bliver tilhænger af, at man ikke skal gøre noget ved de store formuer.
Frank Aaen (EL), 1999-10-07:
Jamen med den logik skal de rige jo også til at betale, når de skal på hospitalet.
Så skal de rige jo også betale, når de bruger biblioteket.
Så skal de rige i det hele taget betale, hver eneste gang de trækker på en af velfærdssamfundets ydelser. Er det det, der er Socialdemokratiets politik?
Så synes jeg, vi skal have det klart frem, for det er jo en bombe under selve den solidariske velfærd, hvor vi har haft det sådan i Danmark, at vi har betalt over skatten, og når man havde brug for hjælp, fordi man ikke kunne klare sig uden hjælp, så fik man den tildelt af samfundet uden yderligere betaling.
Men hvis det er sådan, at folk skal betale igen,
så begynder de jo også at spørge: Hvorfor skal vi så betale så høj skat?
Og derfor har jeg et spørgmål til hr. Buksti.
Jeg vil gerne tage flere penge fra rige, også gerne rige ældre.
Det, jeg bare ikke forstår, er, hvorfor det er blevet socialdemokratisk politik, at når man vil tage flere penge fra rige ældre, skal man nøjes med at tage fra de 15 pct. af de rige pensionister?
Det er 15 pct. af pensionisterne, der modtager hjemmehjælp.
Hvorfor er det kun dem, der skal betale?
Hvorfor er det ikke alle rige pensionister?
Jacob Buksti (S), 1999-10-07:
Forskellen er, at Socialdemokratiets politik går ud på at sikre, at vi fortsat har råd til velfærd for dem, som har behov.
Vi vil ikke privatisere.
Vi vil ikke lægge det ud til hvem som helst.
Vi vil sikre, at vi stadig væk kan levere en ordentlig kvalitet i de offentlige ydelser til de grupper, som må have et berettiget krav derpå.
Det, som vi bare i al beskedenhed siger, er, at hvis vi vil fremtidssikre velfærden i det her samfund, så bliver vi altså nødt til at tænke os om.
Ellers er der ikke råd til det.
Derfor kan jeg ikke forstå, at det er, som om hr. Frank Aaen med de holdninger, han repræsenterer, bliver fortaler
for de rige pensionister, de rige børnefamilier, alle de rige. Det kan godt være, hr. Frank Aaen siger, at der er kommet mere brugerbetaling på daginstitutionerne - ja, for dem, som tjener over 320.000.
Når det er sådan, at vi taler om hjemmehjælp, jamen så er det hjemmehjælp for dem, som selv kan betale en del, og det er netop for at sikre kvaliteten for dem, som har behov for mere.
Hvis vi giver alle sammen mere af det hele, så bliver der mindre til alle.
Frank Aaen (EL), 1999-10-07:
Jeg vil lige starte med komme med en bemærkning til starten på dagens debat.
Det er helt ude af proportioner, men det er rart at få makkerparret præsenteret på den måde.
Så til hr. Buksti: Da vi talte om holdninger og om værdier, syntes jeg, det var et godt udgangspunkt.
Men hvordan går det med Socialdemokratiets holdninger og værdier? Hvordan ser det egentlig ud i Socialdemokratiets verden, når man nu kører frem med brugerbetaling på det ene basale velfærdsområde efter det andet?
Sidste år var det på medicinområdet, og nu er det de ældre, der har brug for hjælp, fordi de ellers ikke kan leve i eget hjem, som skal betale for deres hjemmehjælp.
Så er det for dem, der søger almen voksenuddannelse: brugerbetaling, og så er det for daginstitutionerne: mere brugerbetaling, for vi fik i går en rapport fra finansministeren om endnu mere brugerbetaling.
Må jeg spørge Socialdemokratiet: Hvor bliver den solidariske velfærd af?
Hvad er forskellen på jeres velfærdsmodel og Venstres?