runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Svend Auken (S), 2004-02-17:
Vi er enige om, at man ikke skal ændre grundloven i tide og utide.
Nu er der gået 51 år.
De fleste af formuleringerne i grundloven stammer tilbage fra grundloven i 1849, der igen hviler på den belgiske forfatning i 1830, altså næsten 200 år gamle formuleringer.
Tror statsministeren alligevel ikke, at det er rigtigt at give dette århundrede, det nye århundrede, det 21. århundrede, en tekst, der passer til tidens krav og tidens forventninger, som herunder eksempelvis slår fast, at Danmark er et demokrati, et folkestyret land?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-02-17:
Jeg tror også, at jeg kan forudsige med ret stor sikkerhed, at der i løbet af det århundrede, vi nu har taget hul på, vil komme en ny grundlov.
Jeg synes også, det er kendetegnende, at min forgænger som statsminister, som jo altså var en socialdemokrat, brugte nøjagtig samme argumentation i sin afvisning af forslag, der var fremme i slutningen af 1990'erne, om grundlovsændringer, nemlig at der ikke var nogen stor, tung sag, der kunne bære en ændring af grundloven, at det under alle omstændigheder skulle hvile på en meget bred enighed, og derfor må man sige, at den argumentation, jeg har brugt i dag, følger en flot tradition, som også min forgænger som statsminister har fulgt.
Aage Frandsen (SF), 2004-02-17:
Jeg lyttede naturligvis med interesse til statsministerens tale og kommer til at tænke på, om statsministeren ikke i virkeligheden er af den opfattelse, at man egentlig er bedst tjent med en forfatning bestående af en række elementer og ikke af en samlet grundlov.
Det lød næsten sådan, for jeg er jo enig med statsministeren i, at der på en måde ikke er noget behov, fordi landet regeres, livet går videre, fordi vi har en forfatning og ikke kun en grundlov.
Derfor vil jeg spørge statsministeren ud fra den argumentation, som statsministeren bruger megen tid på, om det så overhovedet er relevant at sige, som statsministeren gjorde, at der vil komme et tidspunkt?
Næ, hvorfor dog det.
Det er da ikke noget, der er nødvendigt, for forfatningstraditionen gør jo, at vi ændrer forfatningen løbende.
Er det ikke også statsministerens synspunkt?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-02-17:
Jeg er ikke ganske enig i hr. Aage Frandsens fremstilling, for hvis vi ser på, hvad der historisk har ligget bag tidligere grundlovsændringer, så var de jo knyttet til, at der faktisk skete nogle ændringer af folkestyret.
I 1953 blev tokammersystemet afskaffet, for nu blot at tage et eksempel på, hvad der skete af grundlæggende ændringer i folkestyrets måde at arbejde på.
I 1915-grundloven var det spørgsmålet om kvindernes valgret, der var et bærende spørgsmål.
Så der har ved tidligere lejligheder været et element, hvor man har ønsket
en egentlig ændring af folkestyrets måde at arbejde måde på.
I alt det, der er fremført i de forslag, jeg har set, er der ikke et sådant element.
Der er et ønske om at få skrevet grundloven i et mere nutidigt sprog, ja; der er et ønske om, at ting, som allerede gælder, fordi de står i nogle menneskerettighedskonventioner, også skal indskrives i den danske grundlov, ja, jo.
Men der lægges ikke op til, at der skal ske egentlige ændringer af folkestyrets måde at arbejde på.
Det er der, jeg siger, at så skal man tænke sig meget om, før man tager fat på sådant et stort projekt.
Aage Frandsen (SF), 2004-02-17:
Jeg har forstået, at statsministeren er af den opfattelse, at det var fornuftigt, hvis EU fik en række grundlæggende rettigheder ind i forfatningstraktaten med den argumentation, at man dermed markerer nogle bestemte synspunkter.
Hvorfor er det egentlig nødvendigt, at EU skulle have sådan noget fælles?
Man har jo Det Europæiske Råds menneskerettighedserklæring, behøver man så at have nogle andre?
Er tankegangen ikke, at når man har en grundlov eller en EU-forfatningstraktat med nogle grundlæggende rettigheder, at man dermed markerer noget helt særligt, og at det derfor må være den samme argumentation, uanset om det drejer sig om EU eller det drejer sig om Danmark, nemlig en skrevet, grundlæggende traktat om de grundlæggende rettigheder?
Morten Homann (SF), 2004-02-17:
Når ministeren så siger, at det ikke er skattestoppet, der har været en hindring, så er det nærliggende spørgsmål, som jeg nu har prøvet at stille nogle gange, hvad hindringen så er.
Når lovforslaget har stået på lovprogrammet ikke bare en gang, ikke bare to gange, men samtlige de gange, lovprogrammet blev offentliggjort indtil denne folketingssamling, er det jo, fordi man har haft intentioner om at fremsætte lovforslaget.
Hvad er det så, der har gjort, at man først har haft intentioner om at fremsætte lovforslaget og så efterfølgende ikke har gjort det alligevel?
Nu spørger jeg den nuværende skatteminister, alle de andre skatteministre kan vi altid forholde os til.
Men den nuværende skatteminister sidder altså med ansvaret og har siddet med ansvaret i 2½ år, så jeg synes sådan set, at den nuværende skatteminister skulle komme med et svar.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-02-17:
Jo, men forskellen er jo den, at vi i Danmark har en grundlov, der sikrer borgerne nogle rettigheder.
Men det leder hen til, at hr. Aage Frandsen og jeg måske, når vi kommer i substansen, har en forskellig opfattelse af, hvilke rettigheder man med fornuft kan skrive ind i en grundlov. Jeg mener jo, at det, man skal have stående i en grundlov, det er rettigheder, der sikrer det enkelte menneske mod overgreb fra statsmagten.
Det er jo grundlæggende derfor, man i sin tid fik en grundlov, fordi man ville beskytte borgerne mod den enevældige fyrstes overgreb; det vil i nutidig sprogbrug hedde, at man sikrer borgerne nogle rettigheder mod overgreb fra statsmagten.
Derfor skal man have en grundlov.
Hr. Aage Frandsen er jo langt mere ovre i, at man skal have en grundlov, hvor man indskriver, at borgerne har ret til arbejde, til bolig og til uddannelse, til lægehjælp, til sygehuse, til alt muligt andet.
Det kan man skrive lige så meget, man vil om, men det skaffer jo ikke folk brød på bordet, at man skriver det som paragraffer i en grundlov.
Den slags såkaldte rettigheder kan man kun få opfyldt ved, at man fører en fornuftig politik, og ved at den enkelte i øvrigt gør en indsats.
Jan Trøjborg (S), 2004-02-17:
Bemærkningerne vil være, at det her jo er et eksempel
på, at EU spiller en fornuftig rolle, ikke alene i forbindelse med implementering af det indre marked, men også med at gennemføre foranstaltninger for forbrugerne, der er fornuftige og hensigtsmæssige. Vi kan helt støtte forslaget og dets intentioner og bider mærke i, at man engang imellem også må acceptere, at forslag, der medfører en bedre standard for forbrugerne, men i øvrigt også en bedre standard i erhvervslivet som sådan, medfører øgede administrative udgifter, og vi er helt bekendt med, at forslaget opregner de administrative udgifter. Der er små økonomiske udgifter for staten, nemlig et par årsværk yderligere i Finanstilsynet, men så er der en række væsentlige byrder for erhvervslivet, som regeringen opregner både på det økonomiske og på det administrative plan.
Vi er da glade for, at regeringen her har valgt at fremsætte et forslag, der til trods for øgede administrative byrder for erhvervslivet og øgede økonomiske byrder for erhvervslivet sikrer en bedre forbrugerbeskyttelse.
Det skal få vores helhjertede støtte.
Christian Lund Jepsen (V), 2004-02-17:
Salget af forsikringer sker jo efterhånden gennem mange forskellige kanaler.
Engang var det sådan, at vi primært købte vores forsikringer via et forsikringsselskab, men nu indgår vi også den form for aftaler i forbindelse med andre former for aftaler.
Forslaget, som vi behandler her, berører jo faktisk ganske mange forsikringsformidlere.
Omkring 10.000 erhvervsdrivende formidler direkte eller indirekte forsikring, og jeg synes, det er godt, at lovforslaget på udmærket vis sikrer, at denne formidling på forskellig måde struktureres.
Der er jo unægtelig en stor forskel på, om man er forsikringsmægler, forsikringsagent, forsikringsunderagent, eller der er tale om egentlig distributørvirksomhed.
Venstre er positiv over for lovforslaget, som jo også fremmer forbrugerbeskyttelsen på forsikringsformidlingsmarkedet.
Dels stilles der krav til de erhvervsdrivende om at have en passende viden om de produkter, de tilbyder forbrugerne, dels forpligtes de til at give forbrugerne information om produkterne og om formidleren.
Disse minimumskrav finder vi ganske fornuftige og også, at man undtager helt simple forsikringsprodukter, som f.eks. sælges i forbindelse med detailhandel eller rejsebureauvirksomhed.
Lovforslaget gennemfører et EF-direktiv om forsikringsformidling, og det har også det gode formål at fremme konkurrencen på markedet både for erhvervslivet og for de almindelige forbrugere.
Vi har naturligvis været høringssvarene igennem og har været meget tilfredse med de svar og præciseringer, der er heri, selv om vi også er klar over, at ikke alle ønsker har kunnet opfyldes, da direktivet ikke giver mulighed for fravigelser på nogle områder.
Der er ikke grund til at lægge skjul på, at forslaget også medfører øgede udgifter og øget administration for såvel det offentlige som for erhvervslivet.
Det er vi ikke så begejstrede for i Venstre, men de positive elementer taget i betragtning kan vi støtte forslaget.
Jeg skal så meddele, at Det Konservative Folkeparti også kan støtte det, og begge partier vil selvfølgelig medvirke til, at vi får forslaget relativt hurtigt igennem i udvalget og tilbage til salen.
Søren Gade (V), 2004-02-17:
Lovforslaget implementerer konglomeratdirektivet, hvilket indebærer supplerende tilsyn med de koncerner, hvor der indgår kreditinstitutter og forsikringsselskaber.
Venstre tillægger den finansielle stabilitet og investorbeskyttelse en stor betydning og bifalder de krav, som direktivet stiller med hensyn til bl.a. basiskapital og risikostyring og kontrol.
Tilsvarende støttes tanken om, at ændringerne foretages generelt for finansielle koncerner, således at den organisatoriske opbygning ikke vil udløse forskellige regelsæt.
Venstre finder det hensigtsmæssigt og naturligt, at lov om Arbejdsmarkedets Tillægspension, lov om Lønmodtagernes Dyrtidsfond m.v. tilpasses de relevante bestemmelser i finansiel lovgivning.
Dette ud fra den grundholdning, at ens produkter tilsynsmæssigt bør behandles ens, uanset hvem der står som udbyder.
Dette med naturlig respekt for institutionernes formål og politiske dispositioner.
Med hensyn til regler for videregivelse af fortrolige oplysninger støttes forslaget om, at der mellem penge- og realkreditinstitutionerne kan videregives fortrolige informationer til brug for risikostyringen.
Dels stiller det de danske finansielle virksomheder konkurrencemæssigt lige med de tilsvarende virksomheder i udlandet, dels er risikostyringen et helt afgørende element for penge- og kreditinstitutionerne også i relation til de kommende Basel II-kapitaldækningsregler.
De låntagende virksomheder har en interesse i, at kreditgivningen sker på basis af et korrekt og fyldestgørende kendskab til den økonomiske situation, og for samfundet som helhed har en effektiv og kvalitativ kapitalallokering betydning for de samlede låneomkostninger og for den økonomiske vækst.
Der lægges dog også vægt på, at der til videregivelsen er knyttet en række bestemmelser i form af tavshedspligt, forbud mod videregivelse af rent personlige oplysninger samt det forhold, at oplysningerne ikke må anvendes til andre formål end risikostyring, f.eks. til markedsføring og rådgivning.
Endelig finder Venstre det hensigtsmæssigt, at forsikringsselskaber skal registrere aktiverne uden fradrag
for den del af hensættelserne, der er genforsikrede, idet sådan en bruttoopgørelse indebærer en større kundebeskyttelse.
Venstre kan støtte lovforslaget og ser frem til et konstruktivt udvalgsarbejde.
Jan Trøjborg (S), 2004-02-17:
Da vores ordfører, hr. Frode Sørensen, ikke kan være til stede, skal jeg på hans vegne fremføre, at det som sædvanlig er en stor buket, ministeren fremlægger her inden for den finansielle sektor, og L 144 er et meget bredt forslag, men jeg skal trække et par forhold frem, som vi i den forbindelse vil se på under udvalgsarbejdet.
Vi ser fra Socialdemokratisk side naturligvis positivt på ændringer af regler, der har til hensigt at fremme sikkerheden for, at forsikringskunder får udbetalt deres retmæssige erstatninger, når en forsikringshændelse indtræder.
Vi skal også indrette kravene til forsikringsselskaberne således, at kunderne ikke får problemer i tilfælde af krise hos et forsikringsselskab.
Som det fremgår af høringssvarene, er der også et element, der handler om videregivelse af fortrolige oplysninger.
Det drejer sig om videregivelse af fortrolige oplysninger om erhvervskunder i forbindelse med risikostyring, og det er begrænset til videregivelse mellem penge- og realkreditinstitutioner, som er koncernforbundne.
Vi er opmærksomme på, at der efter forslaget ikke er mulighed for at udveksle oplysninger med forsikringsselskaber, forvaltningsselskaber, fondsmæglerselskaber eller for den sags skyld datterselskaber, der driver ejendomsmæglervirksomhed. Umiddelbart virker det fornuftigt med disse begrænsninger også sammenholdt med, at forslaget ikke omfatter private kunder, at det alene må bruges til risikostyring, altså ikke til markedsføring og rådgivningsaktiviteter. Der vil dog være behov for at dykke lidt længere ned i materien om de fortrolige oplysninger, og vi har lagt mærke til, at Dansk Handel & Service har et ønske om, at der bliver indhentet samtykke fra erhvervskunden, før oplysninger opgives. Afslutningsvis skal jeg konstatere, at ATP og LD overgår fra begrænset tilsyn til fuldt tilsyn.
Det virker fornuftigt.
Med hensyn til at ledelsen skal være fit and proper, så er det sikkert også noget, som vi måske skal se på andre steder i den finansielle sektor.
Jeg skal hilse fra hr. Ole Sohn og sige, at jeg også taler på SF's vegne, når vi udtaler, at vi ser frem til et godt og grundigt udvalgsarbejde om denne omfattende sag.
Colette L. Brix (DF), 2004-02-17:
Der er i dette forslag en række elementer, vi godt kan gå med til i Dansk Folkeparti, og der er et enkelt forslag, vi ikke kan støtte.
De ændringer, der kræves som følge af EU's såkaldte konglomeratdirektiv, ligger i hovedtræk meget tæt på de regler, der allerede gælder i lov om finansiel virksomhed, og derfor har vi ikke nogen indvendinger her. Ligeledes erkender Dansk Folkeparti, at Arbejdsmarkedets Tillægspension, Lønmodtagernes Dyrtidspension og Arbejdsmarkedets Erhvervssygdomsforsikring arbejder med risiko i vid udstrækning på samme måde som de finansielle virksomheder, og derfor forekommer det helt logisk, at man i vidt omfang harmoniserer reglerne med dem, der gælder for de finansielle virksomheder.
Lovforslaget indeholder også ændringer vedrørende forsikringsselskabers registrering af aktiver, således at man ved opgørelsen af forsikringsmæssige hensættelser ikke længere kan trække genforsikringer fra.
Sikkerheden for kunderne øges dermed, hvis krisen skulle kradse hos selskabet, og det kan vi godt støtte i Dansk Folkeparti.
Den del af forslaget, der omhandler ændrede regler for videregivelse af fortrolige oplysninger, kan vi derimod ikke støtte.
Dansk Folkeparti var imod denne del af forslaget, da vi behandlede spørgsmålet sidst her i salen, og det er vi stadig, selv om spørgsmålet dengang blev sparket til hjørne.
Vi vil ikke være med til det.
Med disse kommentarer vil Dansk Folkeparti gerne gå
videre med de andre dele af forslaget i det videre arbejde.
Naser Khader (RV), 2004-02-17:
Formålet med L 144 er at sikre, at der udøves et supplerende tilsyn med finansielle koncerner med henblik på at sikre stabiliteten i det finansielle system og derved beskytte de enkelte kunders og investorers interesser.
Baggrunden for ændringen er et direktiv, som i vidt omfang svarer til de nuværende regler i lov om finansiel virksomhed.
Med henblik på at beskytte forsikringstagerne foreslås det at ændre reglerne for forsikringsselskabernes registrering af aktiver.
Forslaget har til formål at reducere risikoen for, at forsikringskunder ikke får udbetalt erstatning, hvis et forsikringsselskab kommer i krise.
Dertil sikrer forslaget danske penge- og realkreditinstitutter samme konkurrencemæssige vilkår som kreditinstitutter i andre europæiske lande.
Forslaget udvider således muligheden for at videregive fortrolige oplysninger om erhvervskunder til brug for risikostyring.
Herudover indeholder forslaget en ændring af lov om Arbejdsmarkedets Tillægspension, lov om arbejdsskadesikring og lov om Lønmodtagernes Dyrtidsfond.
Formålet er at harmonisere dele af disse love med lov om finansiel virksomhed.
Forslaget er således et led i den igangværende finansielle lovreform.
Forordningen om grænseoverskridende betalinger forpligter alle medlemmer af EU til at gennemføre en bestemmelse, der sanktionerer overtrædelse af forordningen.
Forslaget sikrer denne forpligtelse i form af en bestemmelse om bødestraf.
Da forslaget, som tidligere nævnt, er en gennemførelse af et EF-direktiv, er vi i Det Radikale Venstre umiddelbart sympatisk indstillet over for forslaget.
Vi er skeptiske over for det med at videregive fortrolige oplysninger, men afventer den videre udvalgsbehandling.
Line Barfod (EL), 2004-02-17:
Da vores ordfører på området, fru Pernille Rosenkrantz-Theil, ikke kan være til stede, skal jeg fremføre følgende: Lovforslaget indeholder en implementering af et EF-direktiv om mere tilsyn med finansielle supermagter.
Det er der klart brug for, så trods afsenderen ser vi positivt på det.
Men der er en anden del af lovforslaget, vi absolut må vende os imod, nemlig den del, hvor finansielle virksomheder får ret til uden videre at udveksle kundeoplysninger mellem forskellige selskaber i koncernen, mellem en bankdel og en realkreditdel.
Det er en uskik, der allerede har bredt sig alt for vidt i den finansielle sektor, hvor kundeoplysninger kan udveksles mellem forskellige dele af en finansiel koncern, og nu vil man udvide mulighederne, hvad angår erhvervskunder, tilmed sådan, at disse oplysninger kan videregives uden kundens samtykke.
Det undrer os meget, at erhvervslivets organisationer er gået med til dette, og vi kan klart sige, at vi ikke vil støtte denne tilsidesættelse af erhvervskunders ret til fortrolighed, og vi forstår ikke, hvordan en konservativ minister på den måde vil tilgodese en relativt lille gruppe finansielle virksomheder og samtidig tilsidesætte langt de fleste virksomheder i landet. Selv om privatkunder ikke er omfattet af denne ret til videregivelse af oplysninger, gælder loven også enkeltmandsejede virksomheder og dermed også oplysninger om enkeltpersoner.
Kan ministeren bekræfte, at oplysninger nu kan videregives om privatpersoner, hvis de driver selvstændig virksomhed?
Det næste bliver vel, at der skal kunne videregives oplysninger om privatpersoner, der har store lån, med samme argumentation som for denne lov af hensyn til den finansielle koncerns risikostyring.
Hele argumentationen i denne lov er, at denne form for videregivelse mellem bank og realkreditvirksomhed allerede er tilladt i andre lande for alle typer kunder, og så skal det også være tilladt i Danmark, i første omgang kun for erhvervskunder, i næste omgang kan samme logik anvendes på alle kunder.
Det er en glidebane, som Enhedslisten under ingen omstændigheder vil være med til.
Så er der også nogle ændringer i lovforslaget vedrørende LD og ATP, og der vil vi se nærmere på deres bemærkninger under udvalgsarbejdet.
Jann Sjursen (KD), 2004-02-17:
Lige præcis det punkt i lovforslaget er vi imod.
Vi mener, at en sådan videregivelse af fortrolige oplysninger bør ske med forudgående samtykke. Derfor kan jeg ikke i dag på partiets vegne give umiddelbar tilslutning til lovforslaget, selv om det ellers indeholder mange andre gode elementer, som jeg vil undlade at gentage her fra talerstolen i dag.
Forbedringer, som vi selvfølgelig udmærket kan støtte.
Men kernespørgsmålet for os og det, som vi vil kigge nærmere på i forbindelse med udvalgsarbejdet,
er altså spørgsmålet om videregivelse af fortrolige oplysninger.
Da flere partier også har tilkendegivet, at det er et problem
for dem, håber vi, at regeringen har lyttet til de ord, der er sagt, for der synes faktisk ikke umiddelbart at være flertal for lige præcis den del af lovforslaget, og det er vi ganske udmærket tilfreds med.
Bendt Bendtsen (KF), 2004-02-17:
Først tak for den positive modtagelse, som lovforslaget har fået.
Formålet er jo, som hr. Naser Khader siger, at sikre stabiliteten i det finansielle system og derved beskytte de enkelte kunders og investorers interesser.
Som det også har været nævnt, er der taget positivt imod, at forslaget også har til formål at reducere risikoen for forsikringskunder, som får et tab, hvis et forsikringsselskab kommer i krise.
Så har en række ordførere sat spørgsmålstegn ved de nye regler omkring videregivelse.
Det er et element, som har været diskuteret af mange, og det må vi se nærmere på under udvalgsbehandlingen.
Jeg vil dog blot lige sige til orientering, at det er sådan, at i Danmark har vi adskilt realkreditinstitutter og den finansielle virksomhed, hvilket andre ikke har.
Forslaget skal bl.a. være med til at sikre danske penge- og realkreditinstitutter samme konkurrencemæssige vilkår som kreditinstitutter i andre europæiske lande, og det sker så ved muligheden for at udvide.
Mulighederne er der, hvis man driver sin virksomhed som enkeltmandsvirksomhed.
Men vi har jo klart afgrænset det.
Det her gælder erhvervskunder.
Dog kan jeg bekræfte det, fru Line Barfod siger.
Jeg har ikke lyst til at lade det her være en glidebane, så man kan udveksle oplysninger om privatkunder.
Det vil jeg gerne sige.
Med hensyn til den sidste del, hvor vi foreslår at udvide Finanstilsynets tilsyn med Arbejdsmarkedets Tillægspension, Lønmodtagernes Dyrtidsfond og Arbejdsmarkedets Erhvervssygdomssikring, er det helt korrekt, at det finansielle supermarked breder sig i de her år.
Derfor mener vi faktisk, at de skal have det samme finansielle tilsyn som andre finansielle koncerner.
Jeg ser frem til udvalgsbehandlingen, og så må vi bore lidt dybere i videregivelsesreglerne under udvalgsbehandlingen.
Pia Christmas-Møller (KF), 2004-02-17:
Lovforslaget indeholder ændringer på en række forskellige dele af den finansielle lovgivning.
En lang række af ændringerne er af mere teknisk og praktisk karakter, og samtidig er de i vid udstrækning en opfølgning på allerede vedtagne EF-direktiver.
Den del af forslaget, der har givet anledning til størst diskussion og derfor er mest kontroversiel, er forslaget om en liberalisering af reglerne om videregivelse af oplysninger inden for koncernforbundne finansielle selskaber. Det Konservative Folkeparti mener som udgangspunkt, at der bør udvises betydelig tilbageholdenhed med hensyn til at tillade videregivelse af fortrolige oplysninger.
På den anden side er der i visse sammenhænge behov for, at finansielle selskaber kan udveksle informationer til gavn for sikkerheden
i de dispositioner, som de foretager.
Dette forslag går alene ud på at tillade udveksling af oplysninger til brug for risikostyringen i koncernen, og der er vel at mærke kun tale om udveksling af informationer, for så vidt angår erhvervskunder.
Alle interessenter i sagen har en interesse i, at risikostyringen i de finansielle selskaber foregår så effektivt som muligt.
Det gavner kunderne, det gavner virksomheden, der yder kredit eller på anden måde eksponerer en risiko, og det er også ud fra en overordnet samfundsmæssig betragtning vigtigt, at risikostyringen foregår på optimale vilkår.
Efter Det Konservative Folkepartis opfattelse er der dermed sikret de fornødne restriktive regler om udvekslingen af disse fortrolige oplysninger, samtidig med at danske finansielle virksomheder konkurrencemæssigt stilles mere på lige fod med finansielle virksomheder i det øvrige Europa.
Der er fremkommet en række synspunkter i de høringssvar, der ligger til grund for lovforslagets videre behandling her
i Folketinget, og dem vil vi fra konservativ side naturligvis gennemgå med interesse og således også bidrage til at sikre, at saglige synspunkter, der er fremsat i denne forbindelse, bliver tilgodeset i videst muligt omfang inden forslagets endelige vedtagelse.
Vi anbefaler en konstruktiv udvalgsindsats.