runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Svend Heiselberg (V), 2001-01-23:
Jeg kan forstå, at hr. Helge Adam Møller ikke kan lide, når vi omtaler de automatiske fartfælder som rene pengemaskiner.
Jeg tror, jeg kan sige, at det var hr. Helge Adam Møllers formand, som opfandt udtrykket, og jeg synes, at det var et udmærket udtryk, der blev skabt, fordi det var dækkende for det, det er.
Jeg troede også, at hr. Helge Adam Møller var klogere.
Når pengene først er kommet i statskassen, så tror hr. Helge Adam Møller vel ikke ud fra den erfaring, som hr. Helge Adam Møller måtte have, at de så kommer ud, hvor de oprindelig har hørt til.
Tror hr. Helge Adam Møller virkelig dét?
De har været en fiasko af rang.
De har nedsat farten med 1,2 km i gennemsnit, hvor de har været opstillet. Så vil jeg sige til fru Dorte Bennedsen: Jamen vi ønsker lov og orden i dette samfund.
Så spørger fru Dorte Bennedsen, hvorfor de automatiske fartfælder er så stort et problem.
Vi ser jo, at der er endnu flere, der bliver dræbt i trafikken, fordi der køres i spirituspåvirket tilstand på trods af, at vi har fået fartfælder op.
Så er der 160.000-170.000 mennesker, som er rendt ind i de fartfælder, ikke fordi de ønsker at være lovbrydere.
Langt, langt de fleste af dem kommer, vil jeg sige, uforskyldt til at køre en halv snes kilometer stærkere, end de må.
Og det kan man godt grine hånligt ad, men sådan er det, når man kører i trafikken.
Jeg tror, at jeg er en af dem her i Folketinget, der kører mest ude i trafikken og altså oplever, hvad der sker.
Mange kommer helt uforskyldt til at køre 8-10 km hurtigere, end de oprindelig må, uden at de er opmærksomme på det, og så pludselig får de en klækkelig bøde.
Det mener vi er en helt urimelig måde at behandle det danske samfund og bilisterne på.
Og fru Dorte Bennedsen tilhører jo netop den fløj, som er imod bilisterne.
Dorte Bennedsen (S), 2001-01-23:
Jeg må bedrøve hr. Heiselberg.
Jeg er ikke bilhader eller bilmodstander.
Jeg er faktisk en meget ivrig bilist.
Og jeg synes, at bilister skal have ordentlige vilkår.
Men jeg synes også, at vi skal sikre, at bilister ikke kommer til at slå andre trafikanter eller sig selv ihjel. Så grinede jeg ikke hånligt, som hr. Heiselberg mente.
Men vi er måske her ved grundproblemet.
Vi ved, at fart er den største enkeltfaktor i forbindelse med dødsfald i trafikken.
Og så siger hr. Heiselberg her, at så kommer masser af mennesker helt uforskyldt til at køre 10 km/t. for meget.
I gamle dage kom man uforskyldt til at køre af sted med en brandert.
Men den holdning har dog heldigvis ændret sig.
Det er ikke smart og in længere.
Men det er smart og in at køre uforskyldt.
Nej, ingen kører uforskyldt 10 km/t. eller 8 km/t. eller 15 km/t. for stærkt, og hvis de gør det, så er de nogle dårlige bilister, der ikke følger med i, hvad de selv foretager sig i trafikken.
Margrete Auken (SF), 2001-01-23:
Det er altid en ganske chokerende oplevelse at høre hr. Svend Heiselberg stå her på Folketingets talerstol og fortælle os, at han ikke kan finde ud af at køre bil.
Det er de altså ikke, og hvis de opdagede, at det blev taget alvorligt, det, vi mener med loven, så kan de selvfølgelig finde ud af det.
Altså jeg kan godt finde ud af det, og jeg er altså ikke frygtelig meget bedre begavet end hr. Svend Heiselberg, så jeg må være en meget bedre bilist, og jeg synes ikke, det er spor svært.
Når det så er sagt, så ville hr. Heiselberg derudover, hvis han havde læst de notater grundigt, vide, at hvis man øger gennemsnitshastigheden med 2 pct., så øger man ulykkerne uden personskade med 4 pct., ulykker med personskade med 6 pct. og ulykker med dødsfald 8 pct. Så en tilsyneladende lille gennemsnitlig gevinst giver enormt.
Men da det ikke kunne falde hr. Heiselberg ind at blive klogere på de sager her, så kunne det heller ikke falde ham ind at læse videre i papirerne, for så skulle han jo selv til at køre lovligt.
Helge Adam Møller (KF), 2001-01-23:
Hr. Svend Heiselberg stillede mig et meget væsentligt og meget vigtigt spørgsmål.
Hr. Heiselberg spurgte, om hr. Helge Adam Møller virkelig tror på, hvad han siger.
Ja, det gør jeg, og derfor vil jeg også godt sige, at uanset om man er tilhænger eller ikke tilhænger af, at der kommer et landsdækkende system med fotoovervågning, så er det min faste overbevisning, at hvis systemet kommer, så tror jeg, at det vil skabe langt større forståelse hos de brede dele af den danske befolkning og bilisterne, hvis man siger, at de penge, der eventuelt går ind på systemet, anvendes til lokalt færdselssikkerhedsmæssigt arbejde ude i den kommune, hvor man har begået forseelsen.
Det er faktisk sådan, Færdselssikkerhedskommissionen sagde, at man bør lave det.
Og det synes jeg stadig væk er en god idé, hvis man skal have systemet.
Det vil skabe en større forståelse, end hvis pengene ryger ned i finansministerens kasse.
Det er forslaget.
Margrete Auken (SF), 2001-01-23:
Det er såmænd helt bevægende at høre både Socialdemokratiets ordfører og CD's med en eller anden forventning om, at der er gehør for noget som helst hos hr. Svend Heiselberg i de her sager.
Nu råber hr. Melchior til mig, at det er der selvfølgelig.
Jeg vil så sige, at det ser jeg så frem til.
Det vil være et gennembrud i debatten, som vi ikke har oplevet indtil nu, men det ser jeg da frem til.
Men altså, jeg går ikke ind i alt det andet dér, det var fuldstændig absurd at høre på.
at være, og det siger ikke så lidt, når vi snakker færdselssikkerhed.
Men på ét punkt var det altså lidt barokt; ja, ikke et, men altså vi tager lige sådan et frem af de mange barokke punkter, og det var, da hr. Svend Heiselberg skældte ud over, at der var skåret ned på færdselspolitiet.
Hvem er det, der har været med til det? Det har hr. Svend Heiselberg.
Når vi kommer til det med politiet, så bryder hr. Svend Heiselbergs ligesindede sig ikke om at blive snuppet - de pæne mennesker kan jo ikke være bekendt at ligge og bryde loven - så de ville ikke have det væmmelige politi, og derfor blev det skåret væk. Jeg vil meget gerne have mere færdselspoliti.
Det er en meget afgørende del af vores strategi.
Fotofartfælderne og meget mere færdselspoliti er noget, der kan forebygge den trafikvold, som bl.a. hr. Heiselberg åbenbart synes, at vi skal tage afslappet på.
Jørgen Winther (V), 2001-01-24:
Gyldne løfter og garantier, gyldne løfter fra sundhedsministeren og garantier fra statsministeren.
Det er altså sådan, at befolkningen efterhånden er træt af det, når der ikke er konkrete handlinger bag, og sagen er jo, at der ikke er afsat penge på finansloven til sundhedsområdet, som kan finansiere alle disse her ting.
Det, der er taktikken, er jo at komme med alle disse her løfter og så på et tidspunkt få et valg og sige, hvad man har lovet.
Problematikken er jo, at man har lovet og lovet og lovet, og så har vi en minister her, der siger, at han ikke aner, hvad det koster.
Ministeren siger, at han har store visioner, men ved ikke, hvad det koster, og yderligere ved ministeren heller ikke, hvor ministeren får pengene fra.
Vi har altså oplevet det her så mange gange, at vi kun har en hovedrysten tilbage.
Det er da noget ærgerligt; vi har en spørgetid, og ministeren har 4 dage til at forberede sig i og finde ud af, hvad det her cirka vil koste.
Jeg kan godt nøjes med et cirkabeløb
for, hvad de her udgifter måtte være.
Så vil jeg sige, at for få dage siden har jeg talt med ministeren og har spurgt, om de kræftpatienter i Danmark, som gerne vil have noget medicin, der kan forlænge deres liv, ikke kan få det.
Det gælder også den tidligere sundhedsminister; det drejede sig om medicin til brystkræft.
Nu er det så medicin til tyktarmskræft, som vi talte om i går.
Disse patienter i Danmark ønsker at få denne form for medicin.
De ansvarlige overlæger siger, at de ikke har penge til det.
Så hører vi både statsministeren og sundhedsministeren komme med alle disse her flotte ord, som jeg snart kan udenad, om den kærlige hånd, det varme håndtryk, god omsorg osv.
Men det er jo tomme ord, vil jeg gerne sige til ministeren.
Der er jo ingen konkrete handlinger og forslag bag.
Når man som minister kommer med forskellige forslag og initiativer
, må man have gjort sig tanker om, hvad det måtte koste, når det bliver gennemført. Befolkningen er ved at være træt af den nye sundhedsminister, som har lovet så meget og talt om de kærlige ord.
Samtidig ligger der patienter, der ikke kan få den nødvendige medicin.
Lone Møller (S), 2001-01-24:
Kan ministeren bekræfte, at der er afsat ekstra penge på finansloven til sundhedsområdet, og kan ministeren bekræfte, at der stadig væk er midler tilovers i forbindelse med udmøntningen af kræfthandlingsplanen?
Arne Rolighed (S), 2001-01-24:
Til fru Gyda Kongstad omkring selve formidlingsenheden eller rejsebureauet: Det drejer sig om at formidle i størrelsesordenen 50 patienter om måneden, 1-2 om dagen.
Det bliver ikke et stort bureau, det bliver formentlig et ekstra menneske, der skal knyttes til de allerede eksisterende formidlingsenheder.
Det indgår i de udredninger, vi nu har med Amtsrådsforeningen, og det finder vi en løsning på.
For så vidt angår hr. Preben Rudiensgaards spørgsmål om, hvad jeg forstår ved bedre støtte til de døende, så er der nedsat en arbejdsgruppe, der frem til april også som led i vores aftale med kommunerne skal komme med forslag til, hvordan vi gør det bedre over for de døende.
Det er de palliative områder.
Det er bedre ophold på sygehusene.
Det kan også indbefatte hospice, men sidst men ikke mindst også: Hvilke støtteforanstaltninger er der til hjemmet?
Det tager vi op, og det drøfter vi i de kommende forhandlinger, der finder sted her i maj og juni måned. Til hr. Jørgen Winther kan jeg sige, at det nu engang er sådan, at her er tale om en lang række vældig fornuftige sundhedspolitiske visioner og ideer, som nu punkt for punkt i løbet af foråret vil blive trukket ned og konkretiseret, og der vil komme forslag til, hvorledes det kan realiseres, og hvilke tidsplaner det vil indebære, og også hvilken finansiering, og hvad det koster.
Til fru Gyda Kongstad: Det er ikke vigtigt for mig, om vi laver et statsligt rejsebureau eller der er et privat rejsebureau til at forestå det her.
Det vigtigste for mig - og det er det, vi nu aftaler med Amtsrådsforeningen - er, at der er et bestemt sted, man kan henvende sig til, og hvor patienten kan få støtte omkring rejsevirksomhed, ophold, oversættelse af journalen, oversættelse i klinikken, så patienterne kan være trygge, som de også allerede er i dag, når de bliver henvist til behandling i udlandet.
Om det bliver amterne, der føjer en ekstra ressource til de allerede velfungerende formidlingsenheder, er ikke afgørende for mig.
Det vigtige er, at der kommer en enhed.
Til hr. Jørgen Winther skal jeg sige, at han ikke skal bekymre sig om sundhedsministerens opbakning.
Hr. Jørgen Winther kan være ganske rolig.
Preben Rudiengaard (V), 2001-01-24:
Hvis vi skal se i bakspejlet, så havde vi jo til for kort tid siden en meget nidkær finansminister, som var dygtig
til at lægge omkostningerne ud på amter og kommuner
Mit spørgsmål er: Når man nu får sat penge på dette her store projekt, som sundhedsministeren lægger op til, vi kender jo ikke beløbet på det, er det så således, for sådan hørte jeg det lidt, at hvad amterne ikke kan betale, må
vi jo så finde?
Er det således, at man bare lover på andres regning, eller kan vi sikre os, at amterne bliver kompenseret, såfremt ministeren får implementeret de ting, som han nu står og lover?
Kim Andersen (V), 2001-01-24:
Det er sådan, at ministerens chef, statsministeren, har sagt, at regeringen vil gøre en kæmpe anstrengelse for at genoprette tilliden til sundhedsvæsenet.
Og så har jeg et lille spørgsmål, som statsministeren har henvist mig til fagministeren, altså sundhedsministeren, med. Jeg vil gerne vide, hvad der er regeringens vision og ambition med hensyn til behandlingstidsgarantier, hvornår man kan komme til forundersøgelse, og hvor lang tid der må gå fra forundersøgelse til eventuel operation.
Der er mange vidnesbyrd om, at usikkerheden fra, at man føler sig syg og eventuelt er blevet henvist fra egen læge, eller man har fået en forundersøgelse, til man kan blive opereret, kan være meget, meget lang og pinefuld og i høj grad har noget med tryghed ved systemet at gøre.
Jeg tror, mange i landet ville være glade for at få et klart svar fra ministeren og gerne et ambitiøst svar, som jeg kan tilsige ministeren Venstres positive støtte til at gennemføre.
Jørgen Winther (V), 2001-01-24:
Det får vi jo at se.
Jeg har da et lille råd til ministeren
Altså fru Gyda Kongstad hedder fru Gyda Kongsted, og hr. Preben Rudiensgaard hedder altså hr. Preben Rudiengaard.
Tænk engang, hvis vi begyndte at sige hr. Arne Redelighed i stedet for Rolighed.
Vi er ikke flere medlemmer af Folketinget, end at det kan lade sig gøre at lære navnene.
Det var nok et lille sidespring, men et fornuftigt sidespring.
Jeg vil nok give ministeren ret i, at det da er rigtigt, at befolkningen på nuværende tidspunkt forventer og håber meget, for ministeren har lovet så utrolig meget.
Men jeg må sige til sundhedsministeren, at det er sådan, at befolkningen er vant til, at vi har den ene sundhedsminister efter den anden, der lover og lover, og så snart sundhedsministeren skal til at indfri de forskellige løfter, så ringer statsministeren og siger, at nu er der brug for en ny.
Nu er der ikke så mange måneder til næste valg, så det kan godt ske, at den nuværende undgår det, før vælgerne skal tale, men sagen er, at vi er så vant til en masse gyldne løfter, og det, vi har behov for nu, er handling.
Gyda Kongsted (V), 2001-01-24:
Jeg kan forstå på ministeren, at det så er 1-2 patienter pr. dag, der skal sendes til udlandet.
Jeg kunne godt tænke mig at spørge ministeren, på hvilken måde og hvordan de samme 1-2 patienter rejser til udlandet i dag.
Hvad er det, der gør, at man er nødt til at lave det her rejsebureau?
Lone Møller (S), 2001-01-24:
Kan ministeren bekræfte, at ministeren rent faktisk har taget initiativ til at invitere samtlige politiske sundhedsordførere til en orientering i Sundhedsministeriet netop om de tanker, som ministeren har været ude med, og at alle partier har haft muligheden for at spørge indgående til forslaget og dermed også få lidt mere kvalificerede svar, end de kan få på 2 minutters spørgetid på en onsdag?
Og har ministeren ikke en forventning om, at når sundhedsordførerne bliver inviteret til en orientering, melder de også tilbage til resten af deres politiske grupper, sådan at man i de politiske partier ved, hvad det er for tanker, ministeren går med?
Kim Andersen (V), 2001-01-24:
Det er ikke, fordi det er mit yndlingsspørgsmål, men det er, fordi vi gerne vil benytte de her spørgetider til at få opklaret nogle ting og kaste lys over væsentlige spørgsmål, som optager mange mennesker.
Jeg forstår, at regeringens vision på området er, at der maksimalt må gå 4 uger før forundersøgelser og herefter maksimalt 4 uger før operation. Hvis det er rigtigt opfattet, ellers vil jeg gerne korrigeres og have det skåret helt ud i pap, er mit spørgsmål, om ministeren finder, at det er sådan overvældende ambitiøst, at man, hvis man tror, man er alvorligt syg, skal vente 4 uger på en udredning.
Så vil jeg spørge til ministerens melding om, at man i amterne skal være ærlig og reel i sammenhængen mellem planer, mål og budgetter: Mener ministeren da ikke, at amterne er og har været ærlige og reelle?
Så vil jeg i øvrigt spørge, hvad ministeren mener, at det vil komme til at koste at overholde de behandlingsgarantier, som ministeren her har nævnt.
Knud Erik Hansen (SF), 2001-01-24:
Hvis der bor mange sammen, vil det gå ud over integrationen.
Jeg synes, at det, den tidligere rapport viste, faktisk var, at flygtninge siger, at de kan godt se, de kan få nogle ressourcer ved at snakke med deres tidligere landsmænd, men
så sandelig ønsker de også at være sammen med etniske danskere, for det er her, de skal bo, det er her, de skal fungere.
Der var et dobbelt ønske, og det kan jeg godt forstå.
Så jeg tror ikke, der er et ønske om at klumpe sig sammen, altså det er jo ikke det, der ligger, men der ligger et nært ønske om, at man kan bruge de familiebånd, man har, til integrationen i Danmark.
Der vil vi egentlig godt opfordre ministeren til, selv om det er svært for København, og selv om det er svært nogle steder i Københavns Amt, at sige: Det kan godt være, vi så skal gøre en undtagelse her, hvis der netop er familiemæssige bånd, der kan styrke integrationen af de mennesker. Hermed sluttede spørgsmålet.
Det er jo ikke første gang, jeg har spurgt til boligplaceringen.
Vi havde, jeg tror sidste onsdag eller
forrige onsdag et par spørgsmål, som var foranlediget af to rapporter, én, som bl.a. viste, at 26 pct. var utilfredse med deres boligplacering.
Nu er der så kommet en ny rapport, som bekræfter, at der faktisk er en del flygtninge, som ikke føler, at de får tilgodeset deres behov ved boligplaceringen.
Det, der er det nye her, er, at rapporten også bekræfter, at vi faktisk ikke lever op til de regler, vi selv har fastsat.
Der står i de regler, vi har fastsat, at vi også skal tage hensyn til flygtninges forhold, herunder også deres familiemæssige forhold.
Rapporten viser groteske eksempler på, hvorledes nogle, der kommer til Danmark, kunne få støtte fra deres nære familie, bror, søster, datter, men bliver placeret flere hundrede kilometer væk, en grotesk situation, når de faktisk kunne få en meget god støtte netop af deres familie.
Nogle gange opdager de måske endda først, når de sidder i toget, at de ikke får det ønske opfyldt.
Derfor vil jeg godt høre, hvad ministeren har tænkt sig at gøre ved det, for jeg synes, det er alvorligt, at vi placerer flygtninge på sådan en måde, at de ikke kan bruge de ressourcer, der er i Danmark.
Karen Jespersen (S), 2001-01-24:
Som spørgeren, hr. Knud Erik Hansen, selv har gjort opmærksom på, har vi for nylig haft det emne her oppe i spørgetiden, og min holdning har ikke ændret sig, siden vi sidst havde det oppe.
Det vil sige, at den nye rapport fra Nævnet for Etnisk Ligestilling har ikke ændret den.
Jeg mener fortsat, at den afvejning, der foregår, er fornuftig. Men som jeg også sagde sidst, er det jo sådan, at når den første samlede periode under den nye integrationslov er gennemført, er det jo meningen, at der skal laves en samlet vurdering af, hvordan det så er forløbet.
Det, der jo er en af de store prøvestene med hensyn til, om integrationen er lykkedes, er, hvor mange der så også bliver boende i den kommune, hvor de er blevet boligplaceret, hvor mange der har fået et arbejde, hvor mange der er faldet til med danske venner eller bekendte i det hele taget, hvor manges børn, der går i skole og er glade for det, og hvor mange der bliver boende. Jeg synes, at de tal, hvor man ser samlet på, om der er taget højde for de ønsker, som de flygtninge og indvandrere, der skal boligplaceres, har, ser pæne ud.
Altså ifølge Udlændingestyrelsen er det 67 pct. af dem, der havde et specifikt ønske, der kom til at bo i den kommune, de ønskede sig, eller i en nabokommune.
Situationen er jo den, at 30 pct. af dem, der har et specifikt ønske, gerne vil bo i Københavns Kommune eller en af de andre store byer, og en af grundene til, at man skal bo i hele landet, er jo netop, at vi ved, at der er nogle kommuner, hvor der bor så mange mennesker med en anden etnisk baggrund, at det kan være svært at gennemføre en ordentlig integration.
Det er klart, at det er ikke alles ønsker, der er blevet imødekommet, men det er dog en stor del af dem.
Det er selvfølgelig ærgerligt for de mennesker, det drejer sig om, men samlet set mener jeg, at det grundlæggende er en fornuftig lov, der så altså skal vurderes samlet,
når vi har været igennem den første 3-års-periode.
Knud Erik Hansen (SF), 2001-01-24:
Det, vi snakker om, er en 500-600 personer.
Det, jeg hører ministeren sige, synes jeg bekymrer mig lidt, nemlig at kvoterne faktisk går frem for de menneskelige hensyn, der også ligger i vores lovgivning.
Vi fik faktisk for 1½ år siden et tilsagn fra den tidligere indenrigsminister om, at han gerne ville kigge på det her, og han syntes faktisk ikke, at det var rigtigt, at kvoterne skulle gå foran de menneskelige hensyn.
Så jeg vil meget opfordre ministeren til at se på det
i den eksisterende lovgivning er der faktisk et krav om, at vi skal tage de her menneskelige hensyn.
Det sker ikke i øjeblikket, og det er 500-600 mennesker, vi snakker om.
Derudover vil jeg godt spørge ministeren, hvad ministeren har tænkt sig at gøre ved de mennesker, der kommer i klemme.
I øjeblikket er det så grotesk, at man ikke kan klage til Udlændingestyrelsen.
Udlændingestyrelsen tager kun sagen op, hvis der er nyt, uanset at det er Udlændingestyrelsen, der har foretage nogle forkerte vurderinger, og der er meget lidt mulighed for flytte mellem kommunerne.
Så hvis folk bliver placeret forkert, er de måske reelt også låst fast, og det gør jo problemet ekstra slemt, at man både prioriterer på en måde, hvor man ikke tager menneskelige hensyn, og at folk ikke har mulighed for at komme ud af det, da de ikke kan klage.
Jeg vil godt høre, om ministeren ønsker at gøre noget
ved klagesystemet.
Egil Møller (DF), 2001-01-24:
Jeg vil godt spørge ministeren, om ministeren fortsat ønsker og bakker op, at der skal være en positiv særbehandling, når flygtninge og indvandrere skal boligplaceres her i landet.
Karen Jespersen (S), 2001-01-24:
Jeg synes, det er et godt system, vi har i Danmark, som vi kan være stolte af, og jeg mener, at det er et fortegnet billede, hr. Knud Erik Hansen giver.
Vi skal tænke på, at vi har med mennesker at gøre, der kommer hertil, fordi de har været forfulgt, har levet under meget barske vilkår, har måske for nogles vedkommende været udsat for tortur.
Så kommer de til et land, der giver dem beskyttelse, giver dem permanent opholdstilladelse efter 3 år, giver dem efter 3 måneder et sted at bo, en lejlighed at bo i, giver dem et sammenhængende tilbud om sprogundervisning, integration på arbejdsmarkedet, og der bliver gjort en stor indsats.
At man så samtidig siger, at det altså også skal passe ind i situationen som helhed i kommunen, situationen i folkeskolen, i boligområderne og i øvrigt, synes jeg er en rimelig afvejning.
Jeg har ikke kendskab til nogen, man kan sige er kommet i klemme, og heldigvis er landet jo heller ikke større, end at man kan besøge hinanden.
Jeg synes, at hvis man kommer fra tortur og forfølgelse, og man får de muligheder stillet til rådighed, som man gør i Danmark, er den afregning absolut fair.
Det bedste, jeg kan sige til hr. Knud Erik Hansens bekymring, er, at der bliver lavet en samlet vurdering af integrationsloven.
Jeg mener ikke, man kan sige, at der finder en diskrimination sted.
Vi har nogle mennesker, der kommer i en særlig situation, der ikke har noget sted at bo, og det er jo et spørgsmål om, at hvis man siger A og giver nogle mennesker lov til at bo i landet, så er man selvfølgelig også nødt til at sige B og sørge for, at de har et sted at bo.
Så er der jo en debat om, hvorvidt vi har boliger nok, og der er det jo selvfølgelig en forpligtelse at sørge for, at folk kan få et sted at bo, når de bor i landet, hvad enten de tilhører en etnisk minoritet eller er danske statsborgere.
Knud Erik Hansen (SF), 2001-01-24:
Jeg spurgte ikke om, hvorvidt vores integrationslov var god, og om vi tog godt imod flygtninge.
Det er klart, der er en hel del ting, som vi gør godt, og som det er fint vi gør med den integrationslov vi har lavet.
Jeg spurgte til et punkt i loven, som er ømt på den måde, at vi rammer nogle mennesker og sårer nogle mennesker, fordi de ikke kommer til at bo et sted, hvor de kan føle sig ordentligt tilpas i Danmark.
Det var det, jeg bad ministeren om at forholde sig til, og egentlig kunne svaret være meget let, ministeren kunne sige, at hun godt ville kigge på det, fordi det var helt urimeligt.
Ministeren kunne svare, at det var helt urimeligt, at vi ikke kan tage det menneskelige hensyn, at de folk kan bo hos familie og nære slægtninge, som kan hjælpe i den svære integration, de skal i gang med.
Det havde været spændende, hvis ministeren ville kigge på det, når det nu er dokumenteret, at der er problemer.
Jeg fik heller ikke noget svar på, om ministeren vil gøre noget ved den fastlåste situation, som flygtninge kommer i, fordi de på ingen måde kan klage.
Har systemet, bureaukratiet, placeret dem forkert, er de låst fast.
Det ville ingen danskere altså acceptere