Kristen Touborg (SF), 1999-11-02:
Jeg vil godt starte med at sige tak til ministeren for redegørelsen om det nordiske samarbejde, hvor vi blev præsenteret for stort og småt på området.
Jeg kunne måske godt have tænkt mig, at ministeren i lidt højere grad kunne have løftet sløret for indholdet af det danske formandskabsprogram for år 2000.
Det ville have været relevant at inddrage i diskussionen her i dag.
Temaet kender vi godt: de nordiske velfærdsstater.
Men det kan dække over mange forskellige relevante problemstillinger.
Det kan indimellem være et problem, at EU-spørgsmål bliver henvist til Europaudvalget, da EU jo også berører de andre områder, som Nordisk Råd arbejder med.
Alligevel er det for tidligt at starte en ny reform nu.
Det er langt vigtigere at prioritere arbejdet bedre og mere effektivt for derigennem at styrke det nordiske samarbejde yderligere.
Det er fortsat Nordensøjlen, som fylder mest i budgettet.
Men der har dog vist sig et politisk ønske om at opprioritere nærområdearbejdet i fremtiden, og det støtter SF varmt, og vi mener navnlig, at østersøsamarbejdet bør opprioriteres i fremtiden.
SF ønsker et styrket samarbejde omkring Østersøen, bl.a. fordi det er vigtigt at styrke samarbejdet med lande uden for EU.
De fleste af landene er på vej ind i EU, og her kan vi føre en diskussion og hjælpe landene til tættere forbindelse med landene i Vesteuropa.
Og ikke mindst af hensyn til Rusland, som jo ikke kommer med i EU, i hvert fald ikke inden for overskuelig fremtid, er det vigtigt at have en dialog med landet ad mange kanaler.
Rusland er fortsat en central aktør i Europa, og selv om der er al mulig grund til at kritisere f.eks. deres nuværende indsats i Tjetjenien, er det farligt at isolere Rusland fra det europæiske samarbejde.
I den forbindelse kunne det vel være et relevant spørgsmål, om menneskerettigheder og minoritetsrettigheder kom til at spille en lidt større rolle i nærområdesamarbejdet.
Det er relevant i forhold til Rusland, men også i forhold til de baltiske lande. SF ønsker også at styrke Nordsøsamarbejdets Sekretariats funktion, men det er vel at mærke ikke, fordi der skal arrangeres mange nye møder for politikere og embedsmænd, men for at styrke den folkelige dimension i Østersøområdet.
Borgernes samarbejde er det nordiske samarbejdes styrke, og det kan også blive østersøsamarbejdets styrke.
EU spiller naturligvis en langt større rolle inden for det nordiske samarbejde efter Sveriges og Finlands indtræden.
Tæt koordinering inden for Norden er vigtig, navnlig inden for områderne miljø, energi og forbrugerbeskyttelse, hvor de nordiske lande bør udbygge samarbejdet og sammen præge EU's politik på området til gavn for forbrugerne og miljøet.
Det nordiske Svanemærke er et eksempel på et nordisk initiativ, som det europæiske samarbejde med fordel kunne tage ved lære af.
I alt for høj grad drejer debatten om flygtninge sig mere om at forhindre flygtningene i at komme ind end om, hvordan man fører en anstændig flygtningepolitik.
En flygtningepolitik, som håndterer de konkrete problemer, i stedet for at landene hele tiden venter på hinanden, for så sker der ikke rigtig noget som helst.
En flygtningepolitik, hvor de enkelte lande forpligter sig til at tage et antal flygtninge hvert år og tilbyde dem beskyttelse under rimelige vilkår.
Under krigen i Kosovo så vi, ligesom med Bosnien i sin tid, hvordan flere af de europæiske lande forsøgte med stor kraft at undgå at tage flygtninge eller i al fald kun tage meget få af flygtningene, mennesker, som vel at mærke flygtede fra en europæisk konflikt.
Hvis det ikke skal gentage sig, er der behov for, at mindst ét land - og helst flere - går sammen og viser vejen.
Her finder SF, der er en oplagt opgave for de nordiske lande.