runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jeppe Kofod (S), 2006-01-27:
Jeg må altså tilstå, at jeg ikke ved, hvor hr. Søren Espersen får ideen fra, at der er nogen, der har interesse i eller endsige ønsker at støtte Hamasbevægelsen; det er der ingen der taler om her.
Det er det, der er hele diskussionens kerne, og ikke nogen støtte til Hamas.
Der er så en mulig regeringsdannelse, hvor Hamas eventuelt indgår.
Så er det, man spørger hr. Søren Espersen: Hvis de nu afstår og altså forpligter sig til at videreføre den hidtidige regerings linje, tror hr. Søren Espersen så virkelig, at det vil være særlig produktivt endsige vil skabe fred og forsoning i Mellemøsten, hvis man fuldstændig fjerner støtten til det palæstinensiske folk?
Det er det, som er hovedspørgsmålet, og der tror jeg både med hensyn til israelerne og Israel og palæstinenserne, at det vil være at gøre dem en kæmpe bjørnetjeneste, hvis vi førte Dansk Folkepartis politik ud i livet.
Jeg synes, det kunne være interessant at høre, om hr. Søren Espersen er enig med kvartetten i deres krav og ønske om at fortsætte processen, hvis den nye regering afstår fra terror og committer sig til en fredelig forhandlet tostatsløsning.
Pia Christmas-Møller (KF), 2006-01-27:
Når nu hr. Espersen går så meget op i det konkrete ordvalg, vil jeg anbefale hr. Espersen at genlæse min tale, for jeg kan rent faktisk ikke citeres for de sætninger, som hr. Espersen netop har forsøgt at citere mig for.
Men jeg har faktisk overhovedet ikke i hele min tale anvendt ordet respekt eller anerkendelse.
Søren Espersen (DF), 2006-01-27:
Lige en kort kommentar til det, der blev diskuteret om de jødiske bosættelser på Vestbredden.
Jeg har aldrig forstået, det var et særligt problem, når man har 1 mio. arabiske muslimer inden for Israels grænser, at man så ikke kan have 120.000 jøder det andet sted.
Det virker ikke sådan rigtig moderne, at man ikke kan det.
Jeg vil gerne spørge om en helt anden ting: Hvordan kan den konservative ordfører forklare befolkningen nu i Danmark, at man ikke må samle ind til Hamas på gaderne, samtidig med at den danske regering er parat til at fortsætte støtten til en regering, som er Hamas?
Man kan ikke skelne.
Hvordan vil fru Pia Christmas Møller forklare befolkningen det?
Pia Christmas-Møller (KF), 2006-01-27:
Lad mig slå fast, at det for Det Konservative Folkeparti selvfølgelig er grænsen fra 1967, der er udgangspunktet.
Det reflekteres jo også i de mange FN-resolutioner.
Tilbage står, at vi har en situation med meget stor ufred, og når man skal løse sådan en situation, er man nødt til at stille krav til begge parter.
Jeg tror ikke, at vi bidrager konstruktivt til den udvikling, hvis vi her går i detaljer med, hvem der har haft ansvaret for den episode, og hvem der har haft ansvaret for den episode.
Det afgørende er, at begge parter bestræber sig på at følge det fredsspor, som er muligt.
Her må vi se det som en kendsgerning, at israelerne jo rent faktisk har trukket sig tilbage fra Gazaområdet, og der er andre områder, hvor de også skal trække sig tilbage fra, lige så vel som palæstinenserne skal leve op til deres del af aftalen.
Det korte af det lange er, at israelerne har et hovedansvar for udviklingen af den israelske stat, palæstinenserne har et hovedansvar for udviklingen af en palæstinensisk stat, og de må i fællesskab gå til forhandlingsbordet og finde frem til et fremtidigt perspektiv, som rummer både fred og sikkerhed for begge parter.
Det er lige så enkelt og lige så svært, som det er vejen frem.
Hr. Søren Espersen har galt fat i kendsgerningerne.
Det Konservative Folkeparti har ikke bidraget og vil ikke bidrage til, at der bliver sendt danske skatteyderpenge til terrororganisationen Hamas.
Det kommer heller ikke til at ske.
Sagen er, at de bidrag, der er sendt til det palæstinensiske område fra Danmark, har været projektorienteret, og det er også den linje, vi vil overveje at fortsætte i henhold til de bevillinger, der er afsat på finansloven.
Det er altså projekter og ikke den konkrete terrororganisation Hamas, der har modtaget penge fra Danmark.
Jesper Kiel (EL), 2006-01-27:
Jeg forstår ikke helt, hvordan fru Pia ChristmasMøller kan synes, at det er gensidigt, når man skal lave fred, at der er en besættelsesmagt, som til stadighed sætter sig på større og større dele af det besatte område.
Er det ikke sådan, at når der er en overmagt, og den overmagt står for hovedparten af alle den voldsudøvelse, der er i området, så har den også et hovedansvar, og at den situation, hvor Vesten har presset på for at få forhandlingsløsninger som betingelse for, at man vil støtte palæstinenserne rent økonomisk, nu har ført til, at Fatahstyret er faldet, fordi palæstinenserne jo faktisk er blevet snydt gang på gang?
De har ikke fået nogen som helst indrømmelser fra Israel.
Går man ikke den forkerte vej, når man tvinger palæstinenserne ind i nogle forhandlinger, hvor Vesten ikke på forhånd vil være med til at garantere, at de også får nogle resultater, som de kan leve med?
Det er jo ubærligt at leve med, at Israel fuldstændig gør, hvad der passer dem med hensyn til at inddrage dele af Vestbredden.
EU anerkender også, at de faktisk er i gang med de facto at annektere dele af Vestbredden.
Jeg vil gerne starte med at spørge fru Pia Christmas-Møller i forbindelse med, at hun siger, at det er palæstinensernes eget ansvar at opbygge deres egen stat: Hvordan kan det sådan rent praktisk lade sig gøre, når Israel samtidig opretholder bosættelser med omkring 400.000 jøder på Vestbredden, når man er ved at bygge en mur, som strækker sig langt ind på Vestbredden og simpelt hen adskiller dele af det palæstinensiske selvstyreområde fra hinanden?
Man kontrollerer omkring 700 km vej, hvor palæstinenserne ikke må komme på, og en lang række ting.
Hvordan skal palæstinenserne opfylde alle de krav, som fru Pia Christmas-Møller gerne vil stille til dem, når jeg ikke hører, at nu må Israel også gøre noget for at sikre, at det rent faktisk kan lade sig gøre?
Kan vi få nogle svar på, hvad det er, man vil kræve af Israel i den her sammenhæng?
Søren Espersen (DF), 2006-01-27:
Tak for svaret.
Et andet spørgsmål er: Der blev sagt i den konservative ordførers tale, at man også havde respekt for det valg, der var kommet.
Man respekterede, at det palæstinensiske folk havde truffet den beslutning.
Respekterer fru Pia Christmas Møller også den tyske befolknings valg i 1933, hvor man satte Hitler til magten?
Er det også sådan respektfuldt omgærdet, eller har man despekt for det?
Et andet spørgsmål: Havde det været en god idé, om Palæstina havde gjort, ligesom Algier gjorde, forbudt ekstremistiske, islamistiske partier at stille op?
Ville det have ændret det?
Det er to forskellige spørgsmål, undskyld.
Line Barfod (EL), 2006-01-31:
Vi tror også på, at de danske vælgere er så bevidste, er så dygtige, at de godt vil kunne forholde sig til en grundlovsændring og også vil kunne komme hen og stemme for en grundlovsændring, hvis der har været en stor debat om det i befolkningen.
Man ved, hvad det er, man skal stemme om, så vi tror ikke, det er nødvendigt at have en tronfølgelov eller andet at pakke en grundlovsændring ind i.
Vi tror, at de danske vælgere er modne nok til, at de godt ville kunne have det som noget enkeltstående at lave en grundlovsændring.
Derfor undrer det os også noget, at hr. Svend Auken og hr. Niels Helveg Petersen har fremsat det her forslag om alene at ændre § 2, også fordi det at ændre fra indskrænket monarki til monarki kan vi altså ikke se den store forskel på.
Hvis nogen skulle være i tvivl, går vi i Enhedslisten ind for, at vi helt skal afskaffe monarkiet.
Det synes vi der kunne være god grund til at tage en stor grundig debat om i befolkningen.
Derudover har vi det problem, at vi mener, der er så mange andre ting, der skal diskuteres i grundloven, at det er svært at se, hvad meningen skulle være med denne ændring isoleret set.
F.eks. står der i forslaget her, at Danmark så skal være en uafhængig stat.
Men hvad betyder det, når de to forslagsstillere jo samtidig er varme tilhængere af EU og har været med til at overføre ganske betydelige mængder af suverænitet til EU?
Vi har senest med den såkaldte miljødom fra EF-Domstolen set, at domstolen der har slået fast, at Danmark har overført langt mere suverænitet til EU end det, nogen regeringer nogen sinde har fortalt os og nogen sinde selv ment, at de har gjort, og mere end det, der er blevet sagt til befolkningen i forbindelse med folkeafstemninger – sågar mere suverænitet end nogen regeringer i de 25 EU-lande havde troet, de havde overført.
Det synes jeg da er et problem, det er væsentligt at diskutere i forbindelse med, hvordan grundlovens bestemmelse om suverænitetsafgivelse er udformet.
Kan man blive ved med at tale om en uafhængig stat, hvis vi samtidig er med i et EU, hvor en domstol kan bestemme, at vi har afgivet langt mere suverænitet end befolkning, regering og Folketing nogen sinde har været klar over, at man afgav?
Der står også i forslaget, at den danske stat skal bygge på retssikkerhed, men igen kan man diskutere: Hvor meget er der egentlig i grundloven om retssikkerhed?
Er der ikke behov for, at vi f.eks. i grundloven får skrevet ind, at man har krav på en retfærdig rettergang?
Det står der ikke noget om.
Og med alt det, vi diskuterer i forbindelse med terrorpakker, den hemmelige retspleje, der er indført både i forbindelse med asylsager og i spørgsmål om den såkaldte rockerlov, så kunne der være god grund til at sikre, at vi får kravet om en retfærdig rettergang sikret gennem grundloven.
Kuupik Kleist (IA), 2006-01-31:
Jeg hører til dem, som mener, at der er behov for en generel revision af den danske grundlov, og jeg er også i en vis udstrækning enig med forslagsstillerne, i hvert fald i deres forehavende, uanset at der på et senere dagsordenspunkt jo er forslag om en langt mere omfattende revision af grundloven.
Grunden til, at jeg tager ordet under det her punkt, er, at både det grønlandske og det færøske folks interesser jo i en vis udstrækning knytter sig præcist til § 2 i grundloven, og hvis det utænkelige skulle ske, at et flertal i Folketinget pludselig bestemte sig for, at der nu skulle være en revision af § 2 specifikt, så ville jeg lidt i forlængelse af fru Birthe Rønn Hornbechs bemærkninger foreslå, at der så f.eks. også blev indsat yderligere en sætning om, at Danmark er i et fællesskab med Færøerne og Grønland, der kan undtages fra grundlovens ordning i henhold til en overenskomst mellem rigsdelen og den danske regering.
Nu bliver det formodentlig ikke aktuelt, så jeg håber, at forslaget om nedsættelse af en særlig grundlovskommission vil blive båret igennem her i Tinget, sådan at vi har mulighed for en mere omfattende revision eller i hvert fald en debat, der kunne lede til en revision af grundloven.
Nu har vi jo også et lidt specielt og måske ambivalent forhold til den danske grundlov, fordi vi jo aldrig har været i en situation, hvor vi har skullet stemme, om vi ville erklære os enige i grundloven eller ej.
Uanset det forhold gælder grundloven i dag både for Grønland og Færøerne.
Som en fremtidssikring vil jeg mene, at en generel revision er det mest relevante.
Mine bemærkninger her gælder vel så også for de næste dagsordenspunkter, og jeg vil gerne anføre, at de principper, der bliver fremlagt for en generel revision, som f.eks. at grundloven bør være tidssvarende, kan jeg erklære mig fuldstændig enig i, og at der i grundloven bør indarbejdes nogle fundamentale frihedsrettigheder, er jeg også fuldstændig enig i.
Specifikt det med hensyn til folkenes frihedsrettigheder synes jeg det ville være meget relevant og aktuelt at indarbejde i den danske grundlov.
Ud over det er jeg så af den holdning, at det grønlandske og det færøske folks interesser i det her tilfælde ville være at komme så langt uden om den danske grundlov som muligt.
De oplevelser og den erfaring, vi har med grundlovsdiskussionerne i vores egne lande og i dialogen med Danmark, er jo, at grundloven i de fleste tilfælde optræder som en hindring, i hvert fald i den udstrækning grundloven bliver fortolket fra statsmyndighedernes side, hvor grundloven kommer til at optræde som en hindring for nogle af de ønsker, som både det grønlandske og det færøske folk måtte have f.eks. omkring ejendomsret til landet, omkring den udstrækning, hvor vi kunne føre en selvstændig politik i forbindelse med nogle af de internationale traktater, som staten indgår, og med konventioner i det hele taget.
Det ville jo så i virkeligheden tilsige, at det grønlandske folk og det færøske folk burde udarbejde deres egne forfatninger ved siden af den danske grundlov.
Pia Christmas-Møller (KF), 2006-01-31:
Lad mig med det samme afsløre, at Det Konservative Folkeparti ikke kan give tilslutning til forslaget.
Det kan vi ikke af flere grunde.
For det første mener vi helt overordnet ikke, at der aktuelt er et væsentligt behov for hverken små eller store grundlovsændringer.
Den nuværende grundlov er fortsat god nok.
Vi har et folkestyre, vi har et demokrati, vi har et retssamfund, og der er ikke noget presserende behov for at få det specifikt fastslået.
For det andet mener vi, at den foreslåede ændring – og særlig formuleringen af den foreslåede ændring – har en uvis juridisk rækkevidde.
For det tredje: Hvis man ikke har tiltænkt nogen juridisk indholdsmæssig ændring, men alene en sproglig modernisering, er det et voldsomt apparat at sætte i gang for en modernisering af alene én paragraf.
Og for det fjerde mener vi ikke, at grundloven skal revideres én paragraf ad gangen, uanset om der er indholdsmæssige ændringer, eller det alene er en sproglig modernisering, der lægges op til.
Med andre ord opfatter vi forslaget som værende udtryk for hverken fugl eller fisk.
Vi ser det egentlig primært som et taktisk forsøg på at åbne grundloven med henblik på at få en langt mere omfattende grundlovsrevision sat i gang.
Og det mener vi som sagt ikke at der er et presserende behov for.
Vi afviser forslaget.
Søren Krarup (DF), 2006-01-31:
Vi har jo haft diskussionen før, og hr. Svend Auken har også tidligere nævnt Knud Christensen.
Som jeg også sagde i vores forrige debat, er hr. Svend Auken jo en ung mand.
Han har først lært mig at kende på et tidspunkt, hvor jeg jo næsten var ved at være færdig som kandidat, i Studenterkredsen, så hans erindringer er meget, meget uklare og upræcise.
Jeg synes heller ikke, de ændrer ved det afgørende.
Lad mig bare sige, at jeg synes glimrende om Knud Christensen, han var en tiltalende mand.
Og jeg er tilbøjelig til at sige, at der i hvert fald var et par ting – det kan vi ellers snakke om, når vi skal ændre grundloven – jeg ikke uden videre ville være modstander af; jeg ville ikke uden videre være modstander af et tokammersystem, og jeg ville heller ikke være modstander af, at man havde mulighed for at få folkeafstemninger indført på en anden måde.
Og han må ikke fortænke os i, at vi altså aner en vis hensigt i, at man nødvendigvis skal have brudt § 2, der er ret afgørende, op, for at få indført det, vi allerede har.
Det er en dyrkelse af det sprogligt korrekte, af det modernistiske, som jo i sig selv er et udtryk for et ønske om at vende op og ned på den grundlov, vi har.
Jeg må jo tilstå, at jeg egentlig foretrækker Orla Lehmanns sprogdragt for hr. Svend Aukens.
Svend Auken (S), 2006-01-31:
Hvis man nu har en udmærket fungerende kirke og så beslutter sig for, at det er mere retvisende at kalde den en folkekirke frem for at kalde den en statskirke, gør man så vold på alle store ideologiske principper osv.?
Hvis meningen, som hr. Søren Krarup siger, med hele vores grundlov er, at det er folket, der styrer, at magten i Danmark udgår fra det danske folk, og hvis det oven i købet er noget, som jeg tror vi er helt fuldstændig enige om, nemlig at Danmark skal være en selvstændig stat – vi kan så diskutere, hvor langt vi skal gå i internationalt samarbejde, vi skal ikke med i en eller anden forbundsstatslignende konstruktion – og hvis vi gerne vil have retssikkerhed her i Danmark, er det så ikke bare i virkeligheden meget jævnt udtrykt et fornuftigt visitkort til vores samtidige, vores efterkommere, til dem, der kommer til Danmark, at kalde tingene ved deres rette navn?
Hvad er der forkert ved at kalde tingene ved deres rette navn?
Da jeg først lærte hr. Krarup at kende, sværmede han meget for Knud Christensen, og en af de tiltrækkende ting ved Knud Christensen var, at han førte et borgerligt enmandsfelttog mod grundloven af 1953.
Jeg vil vove den påstand, at havde hr. Krarup haft stemmeret dengang, havde han selvfølgelig stemt imod 1953-grundloven, ligesom jeg er sikker på, at han havde været imod 1915-grundloven, og ligesom jeg er sikker på, at han havde været imod 1866-grundloven.
Der er jo noget mærkeligt ved, at man skal helliggøre det, som man i virkeligheden, hvis man havde levet på den tid, formentlig havde haft sin alvorlige tvivl ved.
Hvad er det ideologiske felttog, hr. Helveg Petersen og jeg er ude på, når vi ønsker, at det, som hr. Krarup selv siger er meningen med hele grundloven, ikke må stå der?
Hvorfor må det, der er meningen med det hele, ikke stå der?
Søren Krarup (DF), 2006-01-31:
Hvad nu, hvis det er det ord, der står skrevet uskrevet i hele grundloven?
Hvad nu, hvis det er det ord, som vi alle kender, og som vi alle lever efter, som hele Danmark lever efter?
Hr. Niels Helveg Petersen må undskylde mig, at jeg fatter mistanke og mistillid til en sådan dyrkelse af det korrekte sproglige udtryk, når forholdet er, at virkeligheden jo er fuldstændig tilfredsstillende.
Jeg spørger igen: Er folkestyret ikkeeksisterende i Danmark?
Lever vi ikke i en samfundsform, hvor folkestyret er levende og organisk?
Og har vi ikke en grundlov, som netop sikrer dette?
Niels Helveg Petersen (RV), 2006-01-31:
Jo, og det ændres der jo ikke på.
Vi ændrer en enkelt paragraf, og der indføjer vi altså et udtryk, der bedre beskriver det folkestyre, vi har, end udtrykket indskrænket-monarkisk.
Det er det, der er vores ærinde, ikke alt muligt med at vi vil maltraktere det danske folkestyre, eller med at vi befinder os på uvirkelighedens grund og foragter virkeligheden, eller hvad det nu er for noget, synes jeg, forholdsvis mystisk, som hr. Krarup siger.
Det ord findes ikke i grundloven, og det burde findes i grundloven.
Svend Auken (S), 2006-01-31:
Jeg håber, at ordføreren har mulighed for at blive her til behandlingen af det næste forslag, for vi har faktisk fra Socialdemokratiets side i forbindelse med de pejlemærker, vi mener, der skal gælde for en kommende grundlovsændring, forholdt os præcist til det spørgsmål, som han gør meget ud af i sine bemærkninger.
Der står i bemærkningerne til punkt 9 i vores forslag: »En ny grundlov må tage højde for det færøske og det grønlandske folks ønske om at blive anerkendt som to folk med hver sin historiske og kulturelle baggrund og ret til folkeretligt at optræde som selvstændige nationer inden for rigsfællesskabets rammer.«
Det er det, der står, og det er det, vi gerne vil have igennem.
Jeg håber derfor meget, at hr. Kleist har mulighed for at være her, når vi skal diskutere det.
For det er ikke kun et spørgsmål om ord og tidsånd og alt det der, men det er også et spørgsmål om realiteter.
Her ligger der nogle realiteter.
En sådan forfatningsændring vil netop have den rummelighed, som han efterlyser i sine bemærkninger.
Så jeg håber, at han har mulighed for at være med i den indholdsmæssige diskussion, vi skal have om den brede revision.
Søren Krarup (DF), 2006-01-31:
Jeg skal ikke komme ind på Stalins grundlov, selv om den faktisk er ganske tankevækkende, når man ønsker den korrekte grundlov, for der har ikke været en, der var mere fyldt af rettigheder.
Niels Helveg Petersen (RV), 2006-01-31:
Jeg skal ikke skænke hr. Krarups mange komplicerede komplimenter i starten af talen til Det Radikale Venstre og til, hvordan vi bedriver politik, mange ord.
Det er ikke særlig interessant.
Jeg har aldrig påstået, at Stalins grundlov var korrekt, og kunne ikke drømme om det.
Jeg har et meget enkelt lille spørgsmål: Er der noget galt med udtrykket folkestyre, er det ikke også en del af vores demokratiske tradition, er det ikke en del af virkeligheden?
Er det virkelighedsforagt at ville skrive udtrykket folkestyre ind i en dansk forfatning?
Søren Krarup (DF), 2006-01-31:
Svaret er, at vi har det jo, vi har det jo.
Hvorfor denne dyrkelse af udtrykket?
Det er og bliver temmelig meningsløst og er altså også udtryk for en interesse, som vi andre må blive lidt mistænksomme over for.
Og det kan ikke rigtig sammenlignes med folkekirke og statskirke, det vil jeg tillade mig at sige, for der er virkelig en væsentlig forskel.
Vi har en folkekirke, og den er netop ikke en statskirke i den forstand, at folkekirken ikke flager med splitflag, for at sige det kort.
Der er det ikke staten, der bestemmer, hvad dagsordenen skal være, det er det, folket er med til at bestemme.
Jeg vil sige til hr. Svend Auken, at jeg finder den der interesse i det korrekte udtryk overflødig.
Kuupik Kleist (IA), 2006-01-31:
Nu er jeg ikke nødvendigvis hundrede procent enig i den formulering, som jeg også har læst, og som er indeholdt i et af de kommende dagsordenspunkter.
Bl.a. kunne jeg godt tænke mig, at udtrykket inden for rigsfællesskabet blev formuleret på en anden måde.
Som jeg sagde, er grunden til, at jeg tog ordet på det her punkt, at i givet fald og såfremt et flertal i Folketinget ville erklære sig enig i behovet for at ændre § 2 isoleret, da mener vi, at det ville være under den paragraf, at der skulle indsættes noget om de frihedsgrader, som det færøske folk og det grønlandske folk måtte tildeles i en grundlov.
Line Barfod (EL), 2006-01-31:
Det glæder mig, at statsministeren nu siger, at grundloven beskytter borgerne mod nogle af de ting, som et folketingsflertal kunne finde på at beslutte.
Så er vi da nået et stykke ad vejen i forståelsen af, at det kan være væsentligt at skrive nogle rettigheder ind i grundloven.
Så siger statsministeren det, som også blev sagt i hovedindlægget, om de subjektive rettigheder, som statsministeren kalder det.
Da vil jeg bare høre: En af de rettigheder, som dog trods alt står i den nuværende grundlov, er, at ethvert barn har ret til at gå i skole og til gratis skolegang.
Den er jo beskyttet af grundloven, og den har også været afprøvet i flere retssager og reelt givet borgerne en beskyttelse.
Derfor kan jeg ikke helt forstå argumentet om, at hvis man f.eks. skrev en grundlovsbestemmelse om, at alle har ret til en bolig med den samme grad af rettighed, som er i spørgsmål om retten til at gå i skole, så mener statsministeren ikke, at det vil have nogen virkning.
Det har jeg svært ved at forstå.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-01-31:
Jeg vil sådan i min normale sprogbrug udtrykke det anderledes, men måske når vi samme resultat, idet jeg vil understrege, at en grundlov først og fremmest er til for borgernes skyld.
Det er det, vi har en grundlov til.
Det er også derfor, at jeg anker over, at der så er nogle, der vil putte alt muligt andet ind i grundloven, som ikke har noget at gøre med at beskytte borgerne mod overgreb fra myndighederne.
Så det skal en grundlov altså, nemlig beskytte borgerne, og så er det fornuftigt, at grundloven også fortæller lidt om og sætter nogle rammer for, hvordan vi institutionelt har bygget vores folkestyre op.
De to formål er centrale for en grundlov.
Line Barfod (EL), 2006-01-31:
Det undrer mig lidt at høre statsministeren tale, som om vi nærmest slet ikke behøver en grundlov, som om det bare er et spørgsmål om, at folketingsflertallet skal sørge for at føre en hensigtsmæssig politik.
Derfor vil jeg gerne høre, om ikke statsministeren er enig i, at en grundlov sætter nogle begrænsninger for, hvad også et folketingsflertal kan gøre.
F.eks. har det, at grundloven har et krav om, at man skal i grundlovsforhør inden for 24 timer, efter man er anholdt, en meget væsentlig betydning med hensyn til at begrænse, at dette Folketing, hvis der måtte komme et flertal, ikke kan indføre regler som dem, vi har set i Storbritannien og USA.
Hvis vi på samme måde i grundloven havde haft et forbud mod hemmelig retspleje, så havde nogle af de regler, der er indført i forbindelse med terrorpakken og rockerloven, heller ikke kunnet gennemføres.