runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Flemming Oppfeldt (V), 2004-04-20:
Ideen med dette lovforslag er at sikre, at alle ledige får en god og borgervenlig håndsrækning af kommunerne ved ledighed.
Lovforslaget er først og fremmest rettet mod det offentlige selv, lovforslaget er en slags tjekliste for god offentlig jobservice.
Det første punkt, hvor der sættes ind, er rådighedskontrollen; det er rådighedskontrollen af kommunens indsats over for den ledige kontanthjælpsmodtager, det drejer sig om.
Hvis den ledige af den ene eller anden grund ikke er mødt til en samtale hos AF eller til uddannelse eller til job, er det jo vigtigt, at der er kontakt mellem kommunen og den ledige om problemet.
De kommuner, der bare lader stå til, vil med denne lov få en vurdering af deres indsats: Hvordan kan de forbedre indsatsen?
Hvis de smøler meget med opfølgningen over for borgerne, kan de risikere, at de mister
et statsligt tilskud, for det er klart, at staten ikke kan udbetale penge for et arbejde, der ikke bliver udført.
For det andet sætter lovforslaget ind med kontrol og hjælp til en bedre vurdering af de ledige kontanthjælpsmodtagere.
Denne vurdering eller visitation skal ske i samarbejde med borgeren, og det, der kontrolleres, er først og fremmest kommunernes evne til at foretage den rigtige vurdering.
Der findes efterhånden et meget stort erfaringsgrundlag fra den slags vurderinger rundtomkring i landet, og det er det bedste fra dette erfaringsgrundlag, som danner baggrund for den model, der bliver udarbejdet, og som kommunerne kan følge.
En del af baggrunden for lovforslaget er, at der er meget stor forskel på kommunernes beskæftigelsesindsats.
Der er nogle, der gør det rigtig godt, men der er også kommuner, der ikke har prioriteret denne opgave særlig højt.
Forslaget vil sikre højere kvalitet af indsatsen over for ledige kontanthjælpsmodtagere.
Tjeklisterne, som bliver et resultat af lovforslagets udmøntning, vil hæve niveauet blandt kommunerne, og vi vil få en chance for at samle op på de svageste af de ledige, som kræver en tæt kontakt i hverdagen.
Endelig skal jeg nævne, at den samlede rådighedskontrol, der indføres på kontanthjælpsområdet, også indføres på integrationsområdet, således at kommunerne øger indsatsen over for vore indvandrere.
Vi skal kræve noget mere af dem, men det kræver først og fremmest, at vi kræver noget mere af os selv som kommuner og som offentligt system.
Der er selvfølgelig kommuner, der kan føle dette her som et indgreb i det kommunale selvstyre.
Her er det nok vigtigt at understrege, at de dygtigste kommuner fortsat kan løbe foran og sætte nye og højere standarder for beskæftigelsesindsatsen.
Der er ikke nogen, der skal opfatte loven som et maksimum, den skal opfattes som et minimum.
Venstre kan ikke tilstrækkelig kraftigt understrege betydningen af, at kommunerne tager denne opgave til sig som en af de vigtigste kerneopgaver i de kommende år og prioriterer al prestige og energi i at bruge planen »Flere i arbejde« målrettet til at åbne en masse nye døre for de borgere, som traditionelt er de sidste, der kommer i beskæftigelse.
Lone Møller (S), 2004-04-20:
Siden regeringen tiltrådte, har det jo ikke skortet på taler
om, hvor meget regeringen har fået nedbragt ventelisterne
Det er der vel i og for sig ikke noget at sige til på baggrund af de ekstra midler og den indsats, den forrige regering gjorde.
Men medierne har de sidste par dage sået meget stor tvivl om, hvad det egentlig talt er for tal, vi kan bruge til at beregne ventelisterne.
Derfor vil jeg gerne spørge, om ministeren kan bekræfte udtalelsen fra vicedirektør i Sundhedsstyrelsen Kjeld Kjeldsen, som til MANDAT: Amternes Politiske Magasin i marts måned udtaler: Vi kender i dag ikke de faktiske ventetider. Først om nogle år vil der være grundlag for at følge udviklingen i de faktiske, bagudrettede ventetider.
Kan ministeren ikke bekræfte, at også under den tidligere regering kunne det klart dokumenteres efter de aftaler, der blev lavet med amterne, at mange flere blev opereret og mange flere blev ambulant behandlet?
Det er der jo sådan set ikke noget særlig nyt i.
Line Barfod (EL), 2004-04-20:
Med det ændringsforslag, vi har stillet her til tredjebehandlingen, vil vi gøre et sidste ihærdigt forsøg på at rette op på svaghederne ved forslaget om en overgangsordning for østarbejdere, der kommer til Danmark efter den 1. maj.
Forslaget går ud på, at østarbejdere, som har fået en arbejds- og opholdstilladelse, vil blive ligestillet med arbejdere fra andre EU-lande, hvis de opnår dagpengeret i Danmark.
Som bekendt er de normale betingelser for dagpengeret, at man dels opfylder et beskæftigelseskrav, nemlig 1.924 timers arbejde inden for 3 år, dels et anciennitetskrav om 1 års medlemskab af en a-kasse.
Når vi taler om arbejdere fra EU-lande, er det jo sådan, at en del af beskæftigelsen og en del af ancienniteten kan tages med fra hjemlandet.
Hvis man i hjemlandet har været medlem af en a-kasse og har været i arbejde i tilstrækkeligt omfang, stilles der kun få krav til beskæftigelse og anciennitet i Danmark.
Forslaget vil altså give en oplagt motivation for østarbejdere til at melde sig ind i en a-kasse, når de har fået opholdstilladelse i Danmark.
Det vil jo så samtidig give de faglige organisationer i Danmark en direkte anledning til også at få østarbejderne fagligt organiseret.
Det er en selvstændig pointe i vores ændringsforslag, for jeg er af den klare opfattelse, at hele spørgsmålet om ordentlige overenskomstmæssige løn- og arbejdsforhold i sidste ende kun kan sikres af stærke faglige organisationer og deres medlemmer. En anden og nok så væsentlig side af forslaget er, at de arbejdere fra de østeuropæiske lande, som kommer til Danmark, skal behandles anstændigt.
Et er, at de selvfølgelig skal sikres ordentlige arbejdsforhold på linje med andre, der arbejder på det danske arbejdsmarked, noget andet er, at de også skal have mulighed for at forsikre sig mod arbejdsløshed. Ellers vil de som udgangspunkt stå meget svagt over for deres arbejdsgivere, fordi en fyreseddel vil fratage dem ethvert forsørgelsesgrundlag i Danmark.
Men kan det ikke misbruges, hvis en østarbejder relativt hurtigt kan opnå dagpengeret og derefter måske få et eller andet luset job, er der nogle, der spørger.
Og jo, stort set alt kan misbruges.
Men det afgørende er, at hvis vores forslag bliver vedtaget, vil østarbejderne meget lettere kunne sætte sig imod at arbejde under forhold langt under dem, der normalt gælder på det danske arbejdsmarked, for så vil de jo vide, at de har dagpengeretten.
Derfor er det efter min mening ikke rigtigt, når beskæftigelsesministeren i svaret på spørgsmål 15 påstår, at vores ændringsforslag skulle svække overgangsordningen.
Tværtimod vil vores forslag give de faglige organisationer en tættere kontakt til de nye arbejdere fra østlandene og dermed give dem bedre mulighed for at modvirke, at østarbejderne misbruges som løntrykkere.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2004-04-20:
Selvfølgelig kan man sige, at vi har givet sundhedsvæsenet en saltvandsindsprøjtning i omegnen af 3,5 mia. kr., siden vi kom til, for at nedbringe ventelisterne, men det er nu alligevel egentlig ikke det, der er målsætningen.
Når vi har givet sundhedsvæsenet en saltvandsindsprøjtning på 3,5 mia. kr., er det for at få behandlet nogle patienter, og så er der den afledte effekt, som også er ønsket, at hvis vi behandler flere patienter nu, end vi gjorde før, vil ventetiderne også falde.
Set i det perspektiv er der sådan set ingen grund til at drage tvivl om nogen ting, for i modsætning til det, man gjorde tidligere, hvor man skrev noget lyrik ind i en aftale om, at nu må amterne også behandle nogle flere patienter, og så gav man noget på blokken, har vi jo lavet et instrument, som sikrer, at amterne først kan få fingrene ned i posen med pengene, når der er behandlet flere patienter.
Derfor har vi fuld sikkerhed for, at den saltvandsindsprøjtning, vi har givet sygehusvæsenet, har sat sig i mere patientbehandling: 60.000 flere patienter i 2002 sammenlignet med året før, 26.000 patienter, der har gjort brug af det udvidede frie valg ved at søge privat behandling. Så der har været fuld valuta for pengene, kan man sige.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Tove Videbæk (KD), 2004-04-20:
Indtil videre er der jo brugt nogle milliarder på at nedbringe ventelisterne.
Man kunne godt få den tanke, om vi overhovedet ved nok om, hvordan ventelister nedbringes.
Det er der i hvert fald sat spørgsmålstegn ved i den nævnte artikel i Ugebrevet Mandag Morgen.
Vi ved, at diagnosen er de alt for lange ventelister,
men ved vi nok om, hvilken medicin der skal til for at behandle ventelisterne, så de bliver kortere?
Ved vi nok om det?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2004-04-20:
Jeg er meget enig med fru Tove Videbæk i, at man ikke kan leve med at have et registreringssystem, som ikke er retvisende.
Det er jo præcis den holdning, som jeg er glad for at vi deler, som gjorde, at jeg allerede i 2002, da det stod lysende klart for mig, at man ikke kunne fæste lid til det, aftalte med amterne, at vi nu måtte underkaste hele den måde, vi registrerer på, et serviceeftersyn.
Derfor blev der nedsat en arbejdsgruppe, som involverede også sygehusejerne, som kom med en rapport i marts 2003: »Rapport for arbejdsgruppen til videreudvikling af ventetidsoplysninger i Landspatienregistret«.
Det førte frem til, at man i koordinationsgruppen for individbaseret patientregistrering, som består af Sundhedsstyrelsen, sygehusejerne, Amtsrådsforeningen, senere i 2003 kom med nogle meget klare anbefalinger til, hvordan man kunne rette systemerne til, sådan at vi kan få en retvisende opgørelse af det, der er sket i sygehusvæsenet.
Det er så det, vi har indført med virkning pr. 1. januar 2004.
Jeg mener, at med de skridt, vi her har taget, vil vi få en dokumentation af det, der sker i sygehusvæsenet, som vi kan fæste lid til.
Så skal der selvfølgelig gå noget tid, for hvis man skal beregne noget, der er sket bagudrettet, så skal der jo løbe noget vand i åen først.
Men jeg mener, at vi har draget omsorg for, at vi nu får et dokumentationssystem, som vi kan fæste lid til. Problemstillingen bliver så den, at vi nu får nogle rigtige oplysninger, som jo bliver svære at sammenligne med nogle gamle forkerte oplysninger.
Det er sådan set det, striden handler om, men det er for mig at se striden om kejserens skæg, for det centrale er, at vi, der i dag har ansvaret - fru Tove Videbæk og jeg m.fl. - drager omsorg for, at med hensyn til den politik, vi vedtager og udmønter, kan man også efterfølgende gå ud og se, om den har den ønskede effekt.
Det kan vi komme til nu.
Tove Videbæk (KD), 2004-04-20:
Jeg vil gerne spørge lidt videre vedrørende ventelisteproblematikken.
Vi ved jo, at nedbringelse af ventelister på landets sygehuse har været og vel stadig væk er et af de højest prioriterede indsatsområder for regeringen.
Derfor vil jeg gerne høre, om regeringen eller sundhedsministeren kan leve med, at der bliver sat så kraftigt et spørgsmålstegn ved registreringssystemet og opgørelsesmetoderne.
Jeg vil også spørge, om ministeren allerede har eller vil tage initiativ til, at vi får en opgørelsesmetode, som vi kan være sikre på og trygge ved, for Keld Møller Petersen sagde jo til Ugebrevet Mandag Morgen, at vi ikke har et fornuftigt grundlag at diskutere ud fra.
Det virker uvægerligt, som om vi har et presserende behov for et gennemsigtigt og sikkert registreringsopgørelsessystem, eller mener ministeren, at det nye system, som nu er sat i gang, er tilstrækkeligt og tilfredsstillende?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2004-04-20:
Vi har tilført det danske sundhedsvæsen et virkelig stort beløb.
Jeg skal ikke kunne sige, hvis man går langt, langt tilbage i historiebøgerne, om man kan finde et budgetår i 1950'erne, hvor der har været et større hop, men man skal i hvert fald meget langt tilbage for at kunne se et så markant løft i amternes rammer til sygehusdrift, som den her regering har skabt.
Det har vi gjort målrettet og først og fremmest i forhold til behandlingerne i sygehusvæsenet, fordi den tidligere regering efterlod et ventelisteproblem, som skyggede over enhver anden sygehusdiskussion.
I takt med at vi får håndteret det problem - det er jo det, vi er i gang med - opstår der en naturlig mulighed for at gøre noget mere, som har karakter af kvalitet frem for kvantitet.
Til det henregner jeg bl.a. diskussionen om, hvorvidt de fysiske rammer på landets sygehuse er ordentlige.
Jeg tror, det vil være fornuftigt, at vi nu får taget stilling til, hvordan vores sygevæsen skal forankres rent myndighedsmæssigt, før vi sådan massivt begynder at nyinvestere i sygehusbyggeri.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Karen J. Klint (S), 2004-04-20:
Ja, det er nu altså ikke min idé, at det lige kun og alene skulle løses i en regeringsaftale med amterne.
Det er faktisk et direkte citat af det, den nuværende statsminister sagde ifølge Politiken i marts 2001.
Det var der, at rammen om enestuer kom ind.
Det kan jeg jo godt se det historiske i, for det var også der, vi havde rammen omkring enestuer til psykiatrien, så jeg vil godt tilbage til beløbet.
Nu hører jeg, at ministeren ikke selv agter at sige
noget konkret om tidshorisonten, men når det dengang blev kaldt for et virkelig stort beløb, er der så slet ikke nogen, der kan løfte sløret for, hvor stort et beløb samfundet skal være med til at bidrage med - staten måske noget, amterne meget - for at vi kan få forbedringer på enstueområdet?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2004-04-20:
Altså selv når der bliver udstedt frikort, så står der nogle bagved og skal klare regningen alligevel. Det, jeg kan sige, er, at amterne jo har mulighed for at prioritere den her anlægsopgave inden for rammerne af den økonomi, der er til rådighed for amterne.
Det, jeg kan konstatere, er, at vi har udvidet de økonomiske rammer, amterne har at drive sundhedsvæsen for, herunder har vi udvidet de muligheder, amterne har for at belåne udbygning på sygehusvæsenet. Jeg kan forstå, at fru Karen Klint så går og leder
efter, at vi meget mere målrettet dikterer, at nu skal der være enestuer
Det kunne der være en vis charme ved.
Det er jo nok, fordi fru Karen Klint er blevet inspireret af den måde, regeringen i øvrigt har ført politik på på sundhedsområdet, for i modsætning til den sidste regering, som jo skrev en masse lyrisk, hver gang man lavede aftaler med amterne, side op og side ned og så lidt på blokken, så har den her regering jo på hele indholdssiden i sygehusvæsenet, altså i spørgsmålet om kapacitet, sørget for at lave nogle instrumenter, der sikrer, at amterne gør det, vi gerne vil have dem til.
Det er vel det, der så inspirerer fru Karen Klint til at foreslå, at vi skulle gøre noget tilsvarende i forhold til at udbygge på enestuerne.
Fru Karen Klint fæster altså stor lid til, at den arbejdsform, vi i modsætning til den tidligere regering har brugt på sundhedsområdet, måske også med nytte kunne bruges i forhold til de fysiske rammer.
Det skal jeg ikke stå her og afvise.
Omvendt må jeg sige, at det ikke er noget, vi har
Karen J. Klint (S), 2004-04-20:
Så vil jeg gå videre med det økonomiske spørgsmål, for der er måske ikke så mange, der har nået at få det med i anlægsprojekterne indtil nu.
Hvis man nu pludselig her i reformtiden finder ud af i sundhedsvæsenet, at det vil være meget godt så at lave nogle flere enestuer, vil udgifterne hertil så være omfattet af det nye indgreb, som regeringen planlægger i et af de lovforslag, vi har til drøftelse, eller er der et frikort til at etablere enestuer?
En anden del af spørgsmålet er: Hvornår kommer den nuværende regering tættere på løfterne om formelt at danne en økonomisk ramme for enestuer til andet end psykiatrien, som der jo har været enighed om havde behov for enestuer før alt muligt andet, men somatikken har jo også behov for enestuer?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2004-04-20:
Jeg beklager da, hvis jeg har bragt forvirring.
Nu troede jeg, fru Karen Klint spurgte, om man kunne stole på alle statsministerkandidater.
Det var derfor, jeg svarede, som jeg gjorde.
Principielt skal man selvfølgelig kunne stole på alle.
Det er klart.
Jeg står da ved statsministerens udtalelser om, at det er en målsætning, at vi får flere enestuer på de danske sygehuse.
Det er jo bl.a. også derfor, at regeringen i de økonomiaftaler, vi har lavet med amterne, har udvidet amternes mulighed for at foretage anlægsarbejder ganske, ganske markant, f.eks. ved at løfte den generelle adgang til at investere i sygehusbyggeri helt op til 50 pct.
Det er et konkret bidrag til at fremme en udvikling i sundhedsvæsenet, som også har fokus på kvalitet, herunder kvalitet i de fysiske rammer.
Karen J. Klint (S), 2004-04-20:
Det lyder jo som et halvt frikort, men kun til hveranden toppolitiker.
Så jeg er nødt til at spørge lidt mere konkret: De løfter, der blev givet, om, at det var uværdigt at have enestuer, det, den nuværende statsminister var inde at sige om, at man faktisk burde tage et meget stort beløb op til vurdering i regeringens aftaler med amterne, hvornår planlægger den nuværende sundhedsminister at tage det beløb op til vurdering med amterne?
En anden del af det spørgsmål er også, om den nuværende statsminister slet ingen indflydelse har på den sundhedspolitik, der føres i landet.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2004-04-20:
Tak for spørgsmålet, som jo giver mig lejlighed til at bringe en tvivl til ophør, for jeg har jo også noteret mig, at nogle har forsøgt at sætte et spørgsmålstegn ved effekten af regeringens indsats.
Det er der nu ikke nogen grund til.
Det har været en kanonsucces.
I 2002 blev der behandlet 60.000 flere patienter end året før.
Hvis man går ind og ser på den tid, folk skal vente fremadrettet, før de kan komme i behandling, har vi oplevet et fald på omkring 20 pct., hvis vi tager de 18 mest almindelige planlagte operationer under et.
Så har der været en diskussion om de bagudrettede ventetider, hvor jeg på et tidspunkt i 2002 måtte konstatere, at man registrerer det, der er sket i sundhedsvæsenet, som vinden blæser.
Det betyder, at man i nogle amter har registreret patienter med nul ventetid, hvilket jo er urealistisk, da det skulle betyde, at man simpelt hen er henvist, diagnosticeret og opereret selv samme dag.
Vi har haft eksempler på folk, der har ventet 19 år for at få fjernet mandler, selv om det jo ikke har nogen sandsynlighed på sig.
Kort sagt kan man sige, at vi ikke har kunnet fæste lid til de bagudrettede tal.
Det er baggrunden for, at jeg allerede i efteråret 2002 aftalte med amterne, at vi skulle give det her et serviceeftersyn, for ingen kan jo have interesse i, at vi har nogle bagudrettede tal, som ikke er valide.
På baggrund af den aftale med amterne blev der lavet et analysearbejde, og det har så ført til, at vi fra den 1. januar begynder at registrere på en ordentlig måde.
Så har jeg set i medierne, at jeg skulle have truffet den beslutning for at skjule et eller andet.
Jeg turnerer selv rundt med et resultat, der hedder, at de fremadrettede ventetider er faldet med 20 pct., men hvis jeg opgjorde tingene på den måde, som den tidligere regering opgjorde det på, kunne jeg altså turnere rundt med et tal, der hedder 25 pct.
Jeg ville jo være noget naiv, hvis jeg ikke kørte med det store flotte tal, hvis ellers jeg troede, at det havde en retvisende karakter.
Det vil jeg da generelt sige ja til, og hvis det er en statsministerkandidat fra mit eget parti, så vil jeg sige et stort ja, og dermed lader jeg jo også en usikkerhed stå åben om, hvorvidt man i alle tilfælde i forhold til statsministerkandidater fra andre partier kan drage den samme konklusion og have den samme forventning.
Ja, i virkeligheden kræver det måske to gange ja.
Både et ja til, at der nu kommer nogle retvisende tal, og et ja til, at jeg da også gerne ser, at Dansk Folkeparti fortsat støtter op omkring regeringens sundhedspolitik.
Det, man vel bare sammenfattende kan sige, er, at det jo er i alles interesse, at vi kan dokumentere det, der sker, på den rigtige måde.
Derfor er det simpelt hen urimeligt, at der lyder denne her kritik.
Man siger, at man måske godt må lyve i en større sags tjeneste, og det kan være, Bent Hansen føler, han virker i en større sags tjeneste som næstformand for Socialdemokratiet.
Men derfor synes jeg nu alligevel, han skulle holde sig for god til at lyve.
Birthe Skaarup (DF), 2004-04-20:
Ganske kort må jeg så konstatere, at ministeren fremover vil sørge for, at vi får de helt retvisende tal på det her område.
Det er jeg naturligvis tilfreds med, også ud fra at Dansk Folkeparti har været med til at støtte op om det her projekt.
Vi regner også med, at vi i fremtiden vil satse meget på det her område, så borgeren får en kortere ventetid.
Men det kræver vel bare et ja-svar fra ministerens side til det her.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2004-04-20:
Jeg tror, at det, der interesserer den enkelte borger, der måtte have en sygdom,
er: Kan jeg komme i behandling?
Hvornår kan jeg komme i behandling?
Det er altså det fremadrettede:
Hvor længe skal jeg vente? På den bane er det entydigt konstaterbart, at ventetiderne er raslet ned.
Tager man de 18 almindelige, planlagte operationer under et, så er ventetiden fremadrettet faldet med 20 pct. og på udvalgte sygdomme med markant meget mere.
Så er det selvfølgelig ønskeligt, at vi også kan bedømme det danske sundhedsvæsen på, hvordan man agerede i går, hvor dygtig man var i går i forhold til, hvor gode man var for 1 år og for 3 og for 5 år siden.
Og der vil jeg sådan set
gerne bruge Kjeld Møller Petersens begreb skandale. Men det skal jo altså rettes mod nogle andre end den nuværende regering.
For det er da skandaløst, at man år for år har opgjort det, der er sket i det danske sundhedsvæsen, på en måde, som man ikke kan fæste lid til. Men det ville da være endnu mere skandaløst, hvis vi blev ved med at gøre det.
Det kan da ikke have sin rigtighed, at vi for at sammenligne med noget historisk forkert skulle blive ved med at gøre tingene forkert.
Hvis man bliver ved med at gøre tingene forkert, ja, så kan jeg altså konstatere, at ventetiden er faldet med en fjerdedel, siden regeringen kom til. Men det er jo altså ikke særlig interessant at sammenligne noget forkert med noget forkert. Det er jo sådan set mere interessant fremadrettet at sørge for, at man får et retvisende resultat.
Birthe Skaarup (DF), 2004-04-20:
Nu mener jo så en af de magtfulde mænd, Kjeld Møller Petersen fra Syddansk Universitet, at det her er en skandale, at tallene ikke bliver opgjort på en ordentlig måde.
En anden, der kommer med nogle udtalelser, er Århus Amts sygehusdirektør, Leif Vestergaard Pedersen, og han vurderer faktisk, at ingen af tallene er rigtige.
De tal, som regeringen bygger sine beregninger på, kan bruges som en grov indikator, siger han, men er meget uegnede til at lave statistik over, og det er Landspatientregistrets tal, der er velegnede, selv om de ikke just er særlig pålidelige.
Det får mig naturligvis til at rejse spørgsmålet.
På den ene side siger han, at det ene hold tal er gode nok, men de er ikke gode nok.
Og på den anden side siger han, at de andre tal er gode nok, men de er alligevel ikke gode nok.
Hvad skal borgeren regne med, og hvad skal vi som politikere gå ud fra, når en så indflydelsesrig sygehusdirektør siger sådan?