runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kim Andersen (V), 2006-11-17:
Jeg vil gerne begynde med at slå fast, at de regler, der gælder om beskatning af afdøde ægtefæller i dag, blev vedtaget af et enigt Folketing tilbage i 1997, og her stemte SF altså også for.
Men nu vil SF bede regeringen om at fremsætte et lovforslag, som sikrer, at kirkeskatten beregnes uafhængigt af den efterlevendes ægtefælles medlemskab af folkekirken.
Den nuværende beskatningsordning ved dødsfald går ud på, at den efterlevende ægtefælle betaler skat af begge ægtefællers indkomster i dødsåret.
Afdøde betaler ikke skat, og de to indkomster opgøres hver for sig af hensyn til progression og fradrag, men skatten beregnes med den efterlevende ægtefælles skatteprocent.
Det kan jo have den konsekvens for et ægtepar, hvor den ene, som falder bort, ikke var medlem af folkekirken, at den indkomst, man har haft i dødsåret indtil dødstidspunktet, tillægges længstlevende ægtefælles indkomst og beskattes der, og hvis længstlevende er medlem af folkekirken, vil afdøde, som altså ikke var medlem af folkekirken, også blive pålagt kirkeskat.
Det kan naturligvis godt stilles op som et problem og et dilemma.
Det har vi vel været vidende om hele tiden, det er ikke nogen ny problemstilling.
Men det hensyn har altså måttet vige til fordel for ønsket om enkelhed og overskuelighed og ønsket om, at længstlevende ægtefælle ikke umiddelbart efter tabet af sin hustru eller mand skulle til at beskæftige sig med nogle detaljer om beskatning.
Det er vel sådan set problemstillingen i det her forslag og i det her spørgsmål.
Jeg vil gerne sige helt klart, at for Venstres vedkommende er enkelheden og overskueligheden meget, meget afgørende.
Jeg synes også, vi skal tage et vidtgående hensyn til, at længstlevende ikke skal besværes med nogle skattetekniske spørgsmål og problemstillinger umiddelbart efter at have mistet sin ægtefælle.
Men på den anden side indrømmer vi, at der er et dilemma, også af principiel karakter, som for nogle – det er sikkert meget få – kan have en vigtig moralsk betydning.
Jeg er glad for det, som skatteministeren har givet udtryk for her på talerstolen: at vi arbejder med det under udvalgsbehandlingen, at vi ser på, hvordan de to hensyn kan vejes op mod hinanden, og om der kan findes en teknisk løsning, som også er menneskeligt forsvarlig, på dette dilemma.
Kan det lade sig gøre, er vi positive over for at se på det.
Indtil da afviser vi det her forslag, fordi enkelheden for os har forrang.
Morten Homann (SF), 2006-11-17:
Jeg vil selvfølgelig takke for, at skatteministeren gerne vil diskutere spørgsmålet, men jeg vil godt spørge, om ministeren ikke er enig i, at det er paradoksalt, at når en skatteyder, som ikke har været medlem af folkekirken, dør, skal der efterfølgende betales kirkeskat for den pågældende, fordi ægtefællen er medlem af folkekirken.
I levende live har det fint kunnet administreres, at man ikke betaler kirkeskat, men når man dør, kan det ikke længere administreres.
Mener ministeren ikke, at det er absurd, og vil ministeren ikke medgive, at nu, hvor skatten ikke længere skal beregnes på en kugleramme, fordi vi heldigvis har edb-hjæpemidler til rådighed, må det kunne lade sig gøre at finde en løsning, som ikke besværer den efterlevende ægtefælle unødigt?
John Dyrby (S), 2006-11-17:
Med dette forslag synes jeg egentlig der rejses en principiel debat.
Og den er principiel, fordi medlemskab af folkekirken eller en anden religiøs institution jo er noget meget personligt, i folkekirkesammenhæng har det medført en dåb, så det er altså ikke noget, man bare melder sig ind i, men det er en aktiv handling, der foretages på et eller andet tidspunkt, ligesom det er en aktiv handling, hvis man på et tidspunkt melder sig ud.
Så det har også noget med følelser og med basale holdninger at gøre.
Det er rigtigt, når ministeren og Venstres ordfører siger, at vi jo skal have enkelhed i skattelovgivningen, og at man ikke skal lave for mange forviklinger for den efterladte, som i virkeligheden har nok at tage sig til og nok at se til.
Men jeg synes, at sandheden er, at den efterladte, hvis den efterladte vil leve op til et ønske om det eller føler, at der er noget principielt i, at den afdøde ægtefælle, der ikke var medlem af folkekirken, ikke kommer til at betale kirkeskat – at der ikke betales kirkeskat af den afdøde ægtefælles indkomst i det sidste år – jo så i virkeligheden skal foretage sig noget.
Jeg synes i virkeligheden, at det enkleste og det rigtigste ville være, at vi ikke belemrer den afdøde med det, og jeg synes egentlig, det må være muligt med de systemer, vi har, at lave en løsning, så det kører uden problemer, altså at der ikke betales kirkeskat af den afdødes indkomst i året.
Jeg tolker også indlæggene fra ordføreren for Venstre og fra ministeren sådan, at det vil man kigge på i udvalgsarbejdet, og det vil vi også fra Socialdemokraternes side være positivt indstillet over for.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2006-11-21:
Jeg er glad for, at fru Henriette Kjær var tilfreds med karakteren.
Hvis vi nu skal tage den nye karakterskala, tror jeg, vi startede på et 10-tal, og nu er der kommet pil opad efter den første besvarelse.
Men lad os se, om vi ikke kan komme helt op på topkarakteren 12. Fru Henriette Kjær sagde faktisk, at nu skal vi lade branchen selv gøre det – det er Det Radikale Venstre enig i – og hvis de ikke kan det, skal vi gribe ind med lovgivning.
Det er Det Radikale Venstre også enig i.
Kunne den konservative ordfører løfte lidt af sløret for, hvor lang tid vi så skal give branchen?
Jeg er sådan set enig med Dansk Folkeparti om den 1. januar, men hvis de Konservative kunne lande på den 1. marts, så tror jeg også, at vi sammen kunne få en stor forbrødring her i Folketingssalen i dag.
Hvad siger den konservative ordfører til det?
Henriette Kjær (KF), 2006-11-21:
På det lag kunne vi måske godt mødes, men jeg vil sige, at når vi når dertil, tror jeg også, der er styr på tingene, så jeg tror ikke, det bliver aktuelt.
Men jeg er enig i, at så har de haft en så lang indkøringsperiode, at vi må kunne sige, at nu kommer der lovgivning, fordi der ikke er blevet bragt orden i tingene.
Man kan altid finde et bud, der simpelt hen ikke gider sætte sig ind i hverken distributionslister eller det ene eller det andet.
Men hvis det overordnede billede på ingen måde er i orden – ja, så bliver vi nødt til at snakke om lovgivning først på foråret.
Rune Lund (EL), 2006-11-21:
Vi har debatten her i dag på foranledning af, at SF og Enhedslisten har fremsat et beslutningsforslag, og jeg synes egentlig, det er interessant, at deadline for, hvornår der skal tages initiativ til lovgivning på området, faktisk er den 1. januar.
Med Enhedslisten, SF, Socialdemokraterne og Dansk Folkeparti er der et mandats flertal i Folketinget for det, og med De Radikale er det endnu større, så jeg kan konstatere et flertal uden om regeringen, hvis regeringen ikke er indstillet på at tage lovgivningsinitiativer efter den 1. januar.
Hvordan forholder fru Henriette Kjær sig til det?
Henriette Kjær (KF), 2006-11-21:
Jeg forholder mig overhovedet ikke til den slags regelrytteri, havde jeg nær sagt, og heller til den slags hvis og hvis og hvis-diskussion i Folketingssalen.
Jeg appellerer til, at vi skal tage det stille og roligt og først se, om tingene ikke selv falder på plads.
Jeg synes, det er en underlig skepsis, hr. Rune Lund og til dels også andre har over for, at der skal findes en mindelig løsning, som jeg dybest set tror alle er enige i, også udgiverne.
To af de bladhuse, der står bag de nye gratisaviser, har også ugeaviser, og derfor er jeg helt overbevist om, at de vil blive meget, meget kede af lovgivning på området, fordi den kan ramme deres ugeaviser.
Jeg tror, de er så fornuftige, at de lever op til det, der står beskrevet i den frivillige aftale, men ellers må vi tage alle hvis'erne, når den tid kommer.
Louise Frevert (DF), 2006-11-21:
Jeg begynder pludselig at blive lidt nervøs.
Jeg hørte, at i sin ordførertale gav fru Henriette Kjær udtryk for et ønske om, at situationen bliver forbedret, og jeg går ud fra, at vi er enige om, at det absolut er et fremskridt, at branchen nu er blevet enig.
Men jeg hørte også fru Henriette Kjær tilkendegive, at det er den 1. marts eller deromkring, der er ordførerens deadline.
Jeg skal bare have at vide, hvad der skal til, for at ordføreren egentlig mener, at det er nødvendigt at stramme grebet en lille smule, fordi tingene ikke fungerer.
Henriette Kjær (KF), 2006-11-21:
Jeg bliver nødt til at sige til hr. Rune Lund, at jeg overhovedet ikke tror, det bliver aktuelt at spille med.
Jeg må sige til fru Louise Frevert, at jeg ikke kunne drømme om – ikke drømme om – at diskutere den slags datoer fra Folketingets talerstol.
Jeg kunne ikke drømme om at komme frem med en dato for, hvornår jeg mener, der skal gribes ind med lovgivning.
Det skal ikke ske på grund af en pludselig indskydelse, det må ske efter forhandling og efter at man sagligt har vurderet, hvordan situationen ser ud.
Så må man sætte sig stille og roligt sammen og finde ud af, hvad datoen skal være.
Jeg sagde, at når vi er nået hen først på foråret, mener jeg nok, at vi er nået dertil, at vi skal til at tale om lovgivning, hvis der ikke er bragt orden i tingene.
Men jeg vil ikke stå her og komme med en nagelfast dato, og det kan man i øvrigt heller ikke.
Skulle vi mødes lige præcis den 1. januar, dagen efter nytårsaften, og sætte os sammen og begynde at formulere et lovforslag?
Tag det nu roligt.
Louise Frevert (DF), 2006-11-21:
Selvfølgelig er det da et spørgsmål om at tage det roligt, og derfor mener vi også, at de små 40 dage til den 1. januar vil være fin tid til at kunne se, om det, som branchen har besluttet, kan lade sig gøre eller ej.
Uagtet hvad fru Henriette Kjær mener, er det her altså en sag, der optager borgerne utrolig meget, netop fordi der hober sig aviser op i opgange, i postkasser og alle mulige andre steder, hvor det er til gene for forbrugerne.
Derfor mener jeg, at hvis man virkelig mener det alvorligt med at varetage forbrugernes tarv bedst muligt, må det da være et spørgsmål om at sige til forbrugerne: Hvis det, der er blevet taget initiativ til på nuværende tidspunkt, ikke virker, er vi vagthunde, der nok skal sørge for, at der bliver taget et bedre initiativ.
Jeg spørger en gang til: Hvad skal der til, før ordføreren mener, at det er mere alvorligt, end det er på nuværende tidspunkt?
Og hvis forholdene ikke bliver forbedret, hvilke sanktioner mener ordføreren så der skal gøres brug af?
Henriette Kjær (KF), 2006-11-21:
For det første vil jeg sige, at jeg ikke behøver at køre en masse forurettede borgere foran mig.
Jeg er selv borger, jeg modtager selv gratisaviser, jeg falder selv over dem, når jeg er ude at gå med min hund, så jeg oplever det også selv og har selv en interesse i, at der bliver bragt orden i tingene.
Det har jeg sagt mange gange nu, det sagde jeg i min ordførertale, og det har jeg sagt, når jeg har svaret på spørgsmål.
Jeg har også sagt, jeg mener, at vi skal lovgive.
Tak for den fine bedømmelse af min ordførertale, der blev betegnet som ganske fornuftig.
Jeg synes, det er lidt af en stor omgang, for jeg opfatter det faktisk sådan, at vi bredt politisk er enige om, at der skal styr på denne sag.
Jeg mener også, at vi bliver nødt til at skride til lovgivning, hvis man fra udgivernes side bare er fuldstændig ligeglade med de signaler, der kommer fra forbrugerne og fra de politiske partier herinde, men jeg har selvfølgelig en tro på, at man opfører sig fornuftigt og får tingene bragt i orden.
Jeg ved ikke lige, om det skal være den 1. januar, som fru Louise Frevert fra Dansk Folkeparti nævnte.
Jeg mener måske, det er lidt for kort tid til at få tingene kørt ind.
Men jeg er da parat til at diskutere det, og jeg mener, der skal lovgivning til, hvis man ikke selv kan finde ud af det.
Jeg synes ikke, vi skal sige andet, for det bliver den.
Morten Homann (SF), 2006-11-21:
Jeg undrer mig lidt over, at fru Henriette Kjær overhovedet ikke ønsker at diskutere ting fra Folketingets talerstol.
Nu har vi faktisk en debat her af den simple grund, at vi skal diskutere spørgsmålet om retten til at sige nej til gratisaviser, så jeg håber da, at fru Henriette Kjær er indstillet på også at diskutere substansen i det her.
Har fru Henriette Kjær fået et pålæg fra den konservative gruppe, eller er det for egen regning, at hun er på vej til at sikre, at regeringen kommer i mindretal på den her sag?
For realiteten er jo, hvilket også hr. Rune Lund har været inde på, at der er et flertal i Folketinget, som peger på den 1. januar som skæringsdato.
Og hvis fru Henriette Kjær ønskede en mindelig løsning, kunne man jo sige, at her var alle tiders chance for at gribe den 1. januar.
Men hvad er grunden til, at fru Henriette Kjær alligevel insisterer på, at vi skal langt længere frem på foråret?
Jeg kan ikke se andre grunde, end at hun ønsker, at regeringen skal komme i mindretal på det her spørgsmål, men det kan være, at der er andre grunde til, at hun ønsker, at der skal dannes et flertal uden om regeringen.
Henriette Kjær (KF), 2006-11-21:
Nu er debatten gået fuldstændig i selvsving.
Vi er et stort set enigt Folketing her, som nu skal skændes om, endda sådan meget aggressivt, hvorvidt det skal være den 1. januar eller den 1. marts eller et eller andet derimellem.
Jeg synes, det er uværdigt.
Jeg synes, det er en plat diskussion, det bliver jeg nødt til at sige til hr. Morten Homann.
Det kan da godt være, at man finder ud af, at der er et folketingsflertal imod en.
Men hvis der var et folketingsflertal, der mente, at vi skulle have grønne skove hele året rundt, og at vi om vinteren måtte gå ud og klistre blade på og male dem grønne, så ville det da ikke få mig til at sige, at det syntes jeg var en god idé, fordi jeg kunne registrere, at der var et flertal for det.
Rune Lund (EL), 2006-11-21:
Jeg synes jo, det er slapt, at Det Konservative Folkeparti ikke vil være med her med det samme i dag og sige: Vi vil stemme for dette beslutningsforslag.
Men jeg kan samtidig se – og det har ikke noget med hvis og hvis at gøre, det er simpel matematik, man kan bare regne sammen – at Enhedslisten, SF, Socialdemokraterne og Dansk Folkeparti har et mandats flertal i Folketinget, og når De Radikale kommer med, kommer der 17 oveni, altså 18 mandaters flertal i Folketinget.
Det er da en virkelighed, man kan forholde sig til.
Så bliver den 1. januar deadline, og vil Det Konservative Folkeparti spille med og gå ind for den 1. januar som deadline, eller vil Det Konservative Folkeparti ikke spille med?
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2006-11-21:
Hvis den ikke virker, vil Det Konservative Folkeparti så støtte forslaget fra Dansk Folkeparti om, at vi venter til den 1. januar og derefter sætter os sammen igen og ser på, om det er nødvendigt at komme med nogle initiativer herindefra?
Når det kan lade sig gøre for betalingsaviser, tror fru Henriette Kjær så ikke, at det også kan lade sig gøre for gratisaviser?
Rune Lund (EL), 2006-11-21:
Skal det forstås sådan, at den 1. januar er deadline for Dansk Folkeparti med hensyn til at se, om en frivillig ordning fungerer?
Morten Homann (SF), 2006-11-21:
Hvis man læser, hvad det var, hr. Walter Christophersen sagde til Ritzaus Bureau i juli måned, kan man se, at det jo netop var, at der skulle lovgivning til, og at forbrugerne skal have ret til at sige nej.
Så der er meget, meget langt fra det, Dansk Folkeparti sagde, dengang vi kunne konstatere, der var et flertal for at gøre noget ved det, til det, Dansk Folkeparti siger i dag, hvor man bare vil se tiden an, ligesom ministeren vil.
Louise Frevert (DF), 2006-11-21:
Lad mig nu pointere en gang for alle for hr. Morten Homann: Vi er på forbrugernes side; vi er forbrugernes talerør.
Det er vi som folkevalgte, og det bør hr. Morten Homann også vide.
Selvfølgelig skal forbrugerne – vi alle sammen – have en ret til at kunne sige nej tak, og det er jo lige nøjagtig det, som man har lavet en frivillig aftale om i branchen.
Man skal ikke forhaste sig, så jeg gentager en gang til: Der har været næsten lovløse tilstande, ja, men det ser ud, som om vi er ved at komme på det rette spor, og vil det så ikke altid være bedre med en frivillig aftale, der oven i købet imødekommer vores ønsker hele spektret rundt?
Det vil jeg da sige vil være det mest givtige i det her tilfælde, så man ikke skal pådutte nogen noget og man ikke skal trække nogen forslag ned over hovedet på folk.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2006-11-21:
Jeg vil gerne kvittere for den tale, som Dansk Folkepartis ordfører kom med, og jeg er glad for, at Dansk Folkepartis ordfører i modsætning til Venstres ordfører øjensynligt tager det her med at fastsætte en frist for branchen alvorligt.
Hvad er det for initiativer, hvad er det for tiltag, som Dansk Folkeparti forestiller sig vil blive taget, hvis ikke det fungerer med de løsninger, som branchen er kommet med?
Hvis ikke det fungerer inden den 1. januar, hvad er det så for et tiltag, Dansk Folkeparti påtænker?
Louise Frevert (DF), 2006-11-21:
Uden som sådan at skulle foregribe begivenhedernes gang
vil jeg nok sige: Lad os slå koldt vand i blodet.
Lad os i første omgang se på, hvordan det her kommer til at virke indtil den 1. januar, og da vil man jo ved selvsyn kunne se, om der bliver ryddet op.
Da vil man ved selvsyn kunne se, om de respekterer de nej tak-skilte, der står på forbrugernes postkasser.
Man vil som forbruger selv være klar over, om man har fået en tilfredsstillende løsning eller ej.
Så lad os nu lige give det noget tid og se på, hvor store problemerne er.
Det kunne jo godt være, at gratisaviserne respekterede de skilte.
Det kunne jo godt være, problemet kun – men kun i citationstegn, må jeg nok pointere – ville være, at der lå aviser og flød på gader og stræder, og så er det nogle helt andre initiativer, man skal til at iværksætte.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2006-11-21:
Jeg er fuldstændig enig med fru Louise Frevert.
Det var heller ikke, fordi jeg havde forestillet mig, at der nu skulle komme et forslag til, hvilke paragraffer eller lovgivninger der lige præcis skulle justeres efter den 1. januar.
Det, der er det interessante, er, om jeg kan få Dansk Folkepartis ordfører til at bekræfte, at Dansk Folkeparti sammen med Det Radikale Venstre og de øvrige tre oppositionspartier har et flertal i Folketinget, der efter den 1. januar ønsker at gribe ind, hvis ikke branchen forstår det meget kraftige signal, som vi i dag sender sammen.
For jeg er meget enig med fru Louise Frevert i, at man selvfølgelig ikke skal lovgive for enhver pris.
Vi skal i udgangspunktet satse på, at de selv kan finde ud af det.
Men kan fru Louise Frevert bekræfte, at vi har et flertal i Folketinget for at gribe ind fra nytår, hvis ikke de finder ud af det?
Henriette Kjær (KF), 2006-11-21:
Jeg vil gerne starte med at sige, at jeg synes, at det er meget positivt, at vi har fået gratisaviser i Danmark.
Lidt ligesom på bibliotekerne, hvor alle kan gå ind gratis og få viden og få det materiale, man har brug for, kan man også her få gratis informationer, uden man behøver at have noget abonnement eller andet – og endda få dem direkte leveret til døren.
Men det er selvfølgelig en relevant problemstilling, som SF og Enhedslisten lægger op til med det her beslutningsforslag.
For det er selvfølgelig irriterende at få materiale, i det her tilfælde aviser, ind ad sin brevsprække, som man ikke er interesseret i at få, fordi man eventuelt har et abonnement på en anden avis i forvejen og ikke føler, man har behov, eller fordi man af miljøhensyn ikke ønsker at få aviserne.
Og så er der også det, mange har været inde på, med, at det kan være meget besværligt for mange mennesker at skulle slæbe aviserne ned i genbrugscontainerne.
Så derfor er der behov for, at der sker noget på området.
Man kan også differentiere det og sige, man godt vil have den ene, men ikke den anden osv.
Den sidste af gratisaviserne er Nyhedsavisen.
De har sagt, de vil respektere et gratis aviser nej tak-skilt, og det synes jeg sådan set også er ganske udmærket.
Det bedste vil selvfølgelig være, at de kommer med i den ordning, som de andre aviser har lavet, men jeg synes også, at der er en tryghed og en garanti i det, man har meldt ud fra Nyhedsavisens side.
Jeg vil være meget ked af, hvis vi skal lovgive på det her område, det vil jeg gerne tilkendegive fra talerstolen.
Jeg synes, det er at skyde over målet.
For det første har udgiverne en interesse i, at der bliver bragt orden i den her sag.
Det har de så også vist vilje til ved at lave aftalen.
For det andet bliver det meget svært at lave lovgivning på det her område.
Det bliver svært at differentiere i forhold til, om det drejer sig om ugeaviser, kirkeblade eller andet.
Det hele er jo gratisaviser, og det bliver svært at skelne mellem de forskellige hold eller sæt af gratisaviser i lovgivningen.
Der bliver også talt om, at man gerne vil have bødestraf for udgivere, der ikke overholder den eventuelle lovgivning.
Der har jeg så også svært ved at se, hvordan man skal løfte bevisbyrden.
Jeg har svært ved at se, hvordan man kan løfte bevisbyrden i retten, og derfor bliver det altså et meget svært lovgivningsarbejde at bevæge sig ud i.
Jeg synes, vi skal give gratisaviserne mulighed for at finde deres egne ben.
De har et helt nyt korps af uddelere, som skal læres op, og nogle af dem skal også lære dansk.
Vi ved jo alle sammen, at der også er kommet arbejdskraft fra udlandet, så giv dem nu en chance.
Jeg synes, man er meget hurtig på aftrækkeren i denne sag.
, at de ordninger, der bliver lavet nu, dels med frameldingsordningen og dels med et skilt med nej tak til gratisaviser, også vil blive overholdt, og at det vil køre ganske uden problemer inden for kort tid.
Derfor afviser vi fra konservativ side forslaget fra SF og Enhedslisten.
Louise Frevert (DF), 2006-11-21:
Efter de udtalelser, hr. Simon Emil Ammitzbøll er kommet med,
tror jeg også, at alle partier hele spektret rundt er enige om, at det, der er foregået, ikke har været særlig godt for forbrugerne.
Det er vi enige om, og det tror jeg godt vi alle sammen kan lægge hovedet på blokken på at vi er.
Og så må man jo finde ud af derefter, hvor flertallet ligger.
Rune Lund (EL), 2006-11-21:
Det vil sige, at hvis det her beslutningsforslag var stillet den 2. januar 2007, og situationen ikke havde ændret sig i forhold til den nuværende situation, ville Dansk Folkeparti have stemt for det her beslutningsforslag.
Louise Frevert (DF), 2006-11-21:
Jeg vil anse ordførerens spørgsmål for at være hypotetisk, eftersom det ikke er en situation, vi står i.
Vi står i en anden situation på nuværende tidspunkt, ergo forholder jeg mig til den situation, jeg er i på nuværende tidspunkt.
Rasmus Prehn (S), 2006-11-21:
Vi har jo set den ene sag efter den anden, hvor Dansk Folkeparti har reddet ministre, som ellers har gjort en række ting, som er meget kedelige for forbrugerne.
Det, jeg gerne vil spørge om, er, om ikke fru Louise Frevert kan bekræfte, at for hver eneste dag vi venter, for hver eneste dag vi lader frivilligheden råde, og for hver eneste dag vi slår koldt vand i blodet, som fru Louise siger at vi skal, jamen så er det altså forbrugerne, der er retsløse, så er det dem, der ikke har retten til at sige fra over for, hvad der kommer i deres postkasse.