runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Aage Frandsen (SF), 2004-10-20:
Ministeren sagde, at en af grundene til, at man kom med forslaget, var, at der havde været en stigning i antallet af elever på produktionsskolerne.
Jamen det kan da ikke komme bag på ministeren, for ministeren skriver selv i bemærkningerne til lovforslaget om nedlæggelsen af den fri ungdomsuddannelse, at det var det sted, man kunne søge hen.
Ministeren havde også en bemærkning om, at vi ligger lavt med hensyn til unge, der har en ungdomsuddannelse.
Ministeren sagde ikke, at det tal endda faldt i 2002, formentlig fordi den fri ungdomsuddannelse var under afvikling på det tidspunkt, og mit spørgsmål går på: Der er jo andre unge, der ikke går i gang med en kompetencegivende uddannelse, og som ikke bliver vejledt.
Hvad med den unge, som henvender sig til kommunen, og kommunen bare automatisk vejleder vedkommende til et beskæftigelsesprojekt?
Skal vedkommende ikke have et tilbud om Ungdommens Uddannelsesvejledning?
Det er da endnu vigtigere, for der er ingen pædagogisk vejledning af nogen art i et beskæftigelsesprojekt i modsætning til på en produktionsskole.
Ulla Tørnæs (V), 2004-10-20:
Jamen jeg kan kun gentage, hvad jeg allerede har sagt, uanset om stemmen har været hævet eller ej.
Hvis man fremover tilhører produktionsskolernes målgruppe, vil man også blive optaget på en produktionsskole.
Men det, der er vigtigt for os at sikre, er – og det skal som sagt ses i lyset af, at vi ikke klarer os godt sammenlignet med andre lande, når det drejer sig om, hvor mange unge der får en kompetencegivende uddannelse – at viften har været spredt ud for de unge, så de har fået indsigt i, hvilke uddannelsestilbud der stilles til rådighed.
Ret meget mere har jeg så at sige ikke at tilføje.
Margrethe Vestager (RV), 2004-10-20:
Ministeren behøver slet ikke hæve stemmen.
Jeg kan godt høre det, men jeg forstår det stadig ikke.
Hvis man går på en produktionsskole, er det, fordi viftens tilbud ikke indeholder tilbud til en.
Så er det, fordi man tilhører målgruppen for produktionsskoler, og den er meget veldefineret og meget hårdt defineret – forstået på den måde, at hvis man tilhører den målgruppe, har man faktisk ikke andre valg.
Det er de valg, som ministeren og flertallet nu ønsker skal præsenteres en gang til for den unge, men det handler jo ikke bare om vejledning, for den unge kan søge al den vejledning, den unge vil, og produktionsskolen kan samarbejde alt det, den vil, med Ungdommens Uddannelsesvejledning.
Det hænger ikke sammen, og derfor må man også sige, at det meget mærkelige, man må kunne udlede af det, er, at produktionsskolerne kan optage unge, uden at de udløser tilskud, altså unge uden for målgruppen.
Kan det virkelig være meningen?
Det kan umuligt være meningen, at produktionsskolens tilbud skulle bruges på nogle af dem.
Det hænger ikke sammen!
Jeg ville ønske, vi kunne tage en anden runde, så vi kunne få klarhed over det.
Det kan godt være, vi bliver nødt til at gøre det i de skriftlige bemærkninger, for det hænger ikke sammen.
Hvis målgruppen er voksende, så er det jo netop den, produktionsskolerne er til for.
Hvis der er en stigning i elevoptaget, må man også deraf kunne udlede, at der er en stigning i målgruppen.
Ellers må man antage, at ministeren er bekymret for, at man optager folk uden for målgruppen.
Anderledes kan det simpelt hen ikke logisk være.
Hvis der er en stigning i målgruppen, så kan det skyldes, at der bliver stadig færre muligheder for de elever, vi taler om her, nemlig dem, der ikke umiddelbart kan begynde på en ordinær ungdomsuddannelse, eller som er faldet fra en ordinær ungdomsuddannelse.
Det kan være et resultat af regeringens politik, og så er det jo oplagt netop at bruge produktionsskolen for at få det til at lykkes, at disse unge får en ungdomsuddannelse.
Det er jo faktisk målet med produktionsskolens virksomhed.
Hvorfor i alverden skal de unge så have mere vejledning, hvis de tilhører målgruppen, når hele produktionsskolen netop er et vejledningsforløb, en intensiv over tid udstrakt vejledning?
Ulla Tørnæs (V), 2004-10-20:
Som jeg var inde på tidligere, mener jeg ikke, der er noget som helst galt i, at vi bruger de redskaber, som vi i fællesskab har etableret, nemlig i det her tilfælde Ungdommens Uddannelsesvejledning, til at sikre, at de unge, som går på produktionsskolerne, altså er omfattet af målgruppen for produktionsskolerne.
Jeg ser overhovedet ikke noget som helst odiøst i det.
Ungdommens Uddannelsesvejledning er jo ikke, som man i øvrigt også kunne få indtryk af ved at lytte til debatten her, sådan en slags lukket land.
Det skulle jo gerne være noget helt naturligt for et ungt menneske at kontakte og konsultere de vejledere, som er tilknyttet Ungdommens Uddannelsesvejledning.
Så det er jo ikke sådan, at Ungdommens Uddannelsesvejledning er en instans, der modarbejder produktionsskolerne og omvendt.
Tværtimod er det jo faktisk to instanser, som har et fælles mål, nemlig at sikre, at de unge finder en vej igennem uddannelsessystemet.
Så jeg ser absolut ikke det samme billede for mig, som jeg hører fru Lene Jensen forsøge at fremmane her.
Lene Jensen (S), 2004-10-20:
Jeg stillede faktisk et par spørgsmål i mit ordførerindlæg, som jeg ikke har fået svar på, men det kan vi vel klare skriftligt siden hen.
Lad mig prøve at bruge et andet ordvalg, end at ministeren har en mistanke.
Er ministeren bekymret for, om der går nogen på skolerne, som egentlig ikke hører hjemme der?
Tror ministeren, at den vækst, der har været, har været der, fordi der nu går nogle på skolerne, som ikke hører hjemme der?
Det er meget svært at forstå det anderledes, når man siger, at det er væksten, som driver, at der nu skal være en egentlig visitation.
Hvis ministeren går rundt og tror det, er der så nogen former for dokumentation for det, eller var det noget, ministeren kunne tænke sig at fremskaffe, hvis det var muligt?
Ulla Tørnæs (V), 2004-10-20:
Jeg bryder mig slet ikke om fru Lene Jensens ordvalg her.
Det er i øvrigt nøjagtig det samme ordvalg, som fru Lene Jensen brugte i dialogen med fru Tina Nedergaard.
Der er ikke tale om nogen mistænkeliggørelse af en skoleform.
Der er tale om, at vi kan konstatere, at der er sket en stigning i antallet af elever på produktionsskolerne.
Det er ikke et udtryk for nogen mistænkeliggørelse.
Så synes jeg, nu da vi i fællesskab har etableret en professionel Ungdommens Uddannelsesvejledning, at det er helt på sin plads at sikre, at de unge, som fremover kommer til at gå på en produktionsskole, også tilhører produktionsskolernes målgruppe.
Det har intet at gøre med en mistænkeliggørelse af en skoleform.
Derimod handler det om noget af det, som jeg var inde på før, at vi sammenlignet med andre lande er i en situation, hvor vi ikke formår at sikre, at unge får en kompetencegivende uddannelse i lige så stor en udstrækning, som man altså formår det i andre lande.
Det er som sagt rent faktisk noget, vi i den nuværende regering har tænkt os at gøre noget ved, og det gør vi bl.a. med det her forslag.
Lene Jensen (S), 2004-10-20:
Jeg bliver en lillebitte smule forvirret, når ministeren på den ene side lægger vægt på, hvor stor betydning det har at blive vejledt, og det kan jeg i utrolig mange sammenhænge være enig i, og så på den anden side siger, at man har konstateret den her stigning, og at det ligesom er derfor – sådan hørte jeg det – man gerne vil lave om på den her procedure.
Betyder det så ikke, at ministeren i modsætning til i hvert fald den ene af sine ordførere rent faktisk må have en eller anden form for mistanke om, at der går nogle rundt – og det kan så være de ekstra, som er kommet ind gennem de senere måneder – som rent faktisk ikke tilhører målgruppen?
Det er altså enormt svært at udlægge det anderledes, end at det er det, der er mistanken, og måske har man endda en mistanke om, at det kan gå hen og blive værre.
Er det det, der er drivkraften i det her forslag?
Ulla Tørnæs (V), 2004-10-20:
Jeg vil gerne starte med at takke Dansk Folkeparti og regeringspartierne, Det Konservative Folkeparti og Venstre, for opbakningen og støtten til lovforslaget her.
Det, der imidlertid er situationen, er, at vi har kunnet konstatere en stigning i elevoptaget på produktionsskolerne, og ser vi på gruppen af unge i Danmark, som ikke får en kompetencegivende uddannelse, sammenlignet med gruppen af unge i andre lande, som ikke får en kompetencegivende uddannelse, ja, så må vi konstatere, at vi er stillet dårligere end andre lande, vi normalt sammenligner os med, og det har vi faktisk fra regeringens side tænkt os at gøre noget alvorligt og seriøst ved.
Derfor vil vi gerne være helt sikre på, at de unge, som fremover går på en produktionsskole, hvilket de skal have mulighed for, tilhører den i loven definerede målgruppe.
Vi synes i den forbindelse, at det er oplagt, nu da vi i fællesskab har lavet et nyt og omfattende vejledningssystem, at bruge Ungdommens Uddannelsesvejledning til netop at varetage denne her funktion, altså til at sikre, at de unge, som fremover optages på en produktionsskole, tilhører produktionsskolernes målgruppe.
Flere har været inde på, at der jo er tale om unge, som allerede i dag har været omfattet af en vejledningsindsats, men jeg går ud fra, at vi her i Tinget kan være enige om, at målet med vejledningsreformen lige præcis var at gøre vejledningen af de unge bedre end den vejledning, som de unge har fået hidtil.
Ungdommens Uddannelsesvejledning skal altså være den professionalisering af vejledningsindsatsen, som i øvrigt et enigt Folketing bakkede op om, da vi lavede vejledningsreformen.
Derfor synes jeg også, at det er helt på sin plads at bruge Ungdommens Uddannelsesvejledning i den her sammenhæng.
Bodil Kornbek (KD), 2004-10-20:
Kunne det tænkes, at produktionsskolernes stigende elevoptag helt grundlæggende skyldes nogle tiltag, som regeringen selv har indført, såsom lukningen af den fri ungdomsuddannelse og indskrænkningen på daghøjskolerne?
Det var alle nogle muligheder, hvis primære målgruppe jo er den samme som produktionsskolernes, nemlig de unge, der har vanskeligt ved at finde fodfæste i et uddannelsessystem, et system, som de har stiftet bekendtskab med, er blevet vejledt i, et system, de har prøvet, men har en erkendelse af, at det ikke er der, de kan være på det tidspunkt i deres liv.
Nu forsøger man så via lovgivning at dæmpe elevaktiviteten i produktionsskolerne, uden at der foreligger dokumentation for, at eleverne på produktionsskolerne ikke skulle tilhøre målgruppen, og uden at der er foretaget en undersøgelse af årsagerne til denne elevstigning.
Jeg synes også, det er en smule tankevækkende, at man fremsætter et lovforslag, kort tid før en fælles arbejdsgruppe skal fremlægge en rapport med forslag til reguleringsmekanismer og regler på produktionsskoleområdet.
Hvorfor et lovforslag nu uden at inddrage en kommende rapports anbefalinger i overvejelserne om produktionsskolernes fremtid?
Det vil da også være tankevækkende, hvis der i forslaget rent faktisk ligger nogle økonomiske overvejelser, nemlig besparelser, og dermed er der jo ikke længere tale om, hvad det er, der tjener de unge bedst.
Kristendemokraterne kan sagtens se en fordel i, at der etableres et tættere samarbejde mellem produktionsskolerne og Ungdommens Uddannelsesvejledning, men vi finder det betænkeligt, hvis centrene pludselig står med retten til visitation af eleverne til produktionsskolerne.
Grundlæggende karakteristika ved Ungdommens Uddannelsesvejledning er jo netop, at den skal være sektor- og institutionsuafhængig.
Ungdommens Uddannelsesvejledning, UU-centrene, er etableret for at være vejledende og rådgivende.
Med lovforslaget pålægger man nu centrene en kompetence til at afvise bestemte unge, som egentlig kan være i målgruppen til en uddannelse.
Det er den ret, som de står med.
Hvordan vil ministeren sikre, at centrene bevarer deres uafhængighed, såfremt lovforslaget her går igennem?
Desuden synes jeg heller ikke, at forslaget tager højde for, hvad det er for en målgruppe, man har med at gøre.
Man risikerer at miste en del af de unge, der egentlig viser en interesse for, at de gerne vil noget, og som har en drivkraft, men når de så oplever, at de skal godkendes og ligefrem igennem en form for blåstempling eller optagelsesproces, så mister de måske alligevel modet på vejen, for de er jo kendt i vejledersystemet; de har været der mange gange før. Måske skal man se lovforslaget som endnu et forsøg fra regeringens side på at lægge låg på nogle muligheder, som ikke lige er kompetencegivende, muligheder, som jo egentlig giver de unge rum til at finde ud af, hvor det er, de vil hen med deres liv, og hvor det er, de skal hen uddannelsesmæssigt.
Endnu en dør risikerer at blive lukket for de unge med det her forslag, og der er efterhånden ikke mange tilbage.
Vi kan ikke stemme for det her lovforslag.
Pia Boisen (EL), 2004-10-20:
Da Enhedslistens ordfører ikke kan være til stede, skal jeg fremføre Enhedslistens holdning til lovforslaget:
Alt for mange unge falder i dag fra en ungdomsuddannelse, og alt for mange unge kommer ikke i gang overhovedet.
Næsten 20 pct. af en ungdomsårgang får ikke en uddannelse efter folkeskolen.
Regeringen og Dansk Folkeparti har skam reageret på denne her kæmpe udfordring: den fri ungdomsuddannelse er blevet lukket, og daghøjskolerne er blevet beskåret ganske voldsomt.
Et af de steder, der indtil nu er gået nogenlunde fri, er produktionsskolerne, som i høj grad har givet unge et skub ind i erhvervsuddannelserne.
De har faktisk oplevet en elevtilgang, vel ikke mindst fordi unges andre muligheder er blevet reduceret.
Det går åbenbart ikke.
Regeringen ønsker færre elever i produktionsskolerne.
Der skal strammes op, og i stedet for, at produktionsskolerne kan optage elever selvstændigt, skal alle nu visiteres gennem Ungdommens Uddannelsesvejledning.
UU’s afgørelse kan ikke ankes, og den kan ikke ændres før efter ½ år.
Lovforslaget må bero på, at undervisningsministeren og Undervisningsministeriet har en eller anden idé om, at det nok er de forkerte, der går på produktionsskoler, at skolerne optager unge, som egentlig ikke hører hjemme der.
Hvad er ellers baggrunden for at lave lovændringen?
Det kunne være interessant at høre ministeren forklare, om der er problemer med de elever, der i dag optages på skolerne, og om man kan dokumentere, at der er et behov for lovforslaget.
Eller handler det som sædvanlig bare om at spare penge?
Produktionsskolerne har selv i høringsmaterialet fremlagt et kompromisforslag, hvorefter produktionsskolerne stadig kan optage eleverne, men hvor UU får en central placering i vejledningen af de unge.
Enhedslisten vil anbefale, at dette forslag følges, ellers kan vi ikke støtte lovforslaget.
Ulla Tørnæs (V), 2004-10-20:
Hvis de unge tilhører målgruppen, så håber jeg, at det klart og tydeligt er fremgået her af både det, jeg har sagt, og i øvrigt også det, som ordførerne for både Dansk Folkeparti, Venstre og Det Konservative Folkeparti har været inde på, at så skal de selvfølgelig have mulighed for at gå på en produktionsskole.
Det er slet ikke det, der er sagen her.
Det, forslaget handler om, er at sikre, at man får en vejledning om andre uddannelsesmuligheder, altså får bredt viften ud, som fru Tina Nedergaard så ganske glimrende beskrev det.
Det er det, det handler om: at sikre, at de unge, før de bliver optaget på en produktionsskole, er bevidst om, hvad der findes af andre muligheder.
Helle Sjelle (KF), 2004-10-20:
At man har et forslag som det her, udelukker jo ikke, at man går i dialog den pågældende skolebestyrelse, lærere, forældre og elever imellem.
Det synes jeg ikke.
Jeg synes, at det her jo ikke kan stå alene.
Det her handler jo også om, at man har en god dialog med den pågældende skole.
Men vi bliver nødt til at indse, at vi alle sammen ønsker, at der skal være så gode præstationer i skolen som overhovedet muligt, og i den forbindelse mener vi, at det her også er et redskab i kampen for, at vi får nogle gode uddannelsesinstitutioner.
Men som sagt ser vi ikke, at det ene udelukker det andet, at det her forslag udelukker, at man tager en dialog med den lokale skole og den lokale forældrebestyrelse eller den lokale skolebestyrelse.
Det gør vi bestemt ikke.
Med hensyn til det andet om karaktergivning synes jeg ikke, der er nogen grund til at give lovforslag karakterer.
Bodil Kornbek (KD), 2004-10-20:
Uddannelse handler ikke længere kun om samarbejde og ønsket om en kulturel udveksling og vidensdeling, og derfor er Kristendemokraterne også enige med regeringen i, at det er vigtigt at satse på internationalisering af vores uddannelser.
Jeg fandt det også meget positivt, at regeringen – netop undervisningsministeren og videnskabsministeren – i foråret kom med en redegørelse for, hvordan man kan styrke internationalisering og tog udgangspunkt der.
Men på trods af vores fælles udgangspunkt og ønske om at styrke denne internationalisering i det danske uddannelsessystem har jeg altså store betænkeligheder ved dette forslag.
Først vil jeg sige, at forslaget giver ministeren bemyndigelse til at fastsætte meget nøje regler for, hvilke uddannelser der skal være tale om, hvilke lande stipendieordninger skal henvende sig til.
Jeg mener, at en sådan ordning vil gå ud over bredden i det internationale og den internationalisering af uddannelsessystemet, som vi sådan set ønsker at fremme.
Lovforslaget tager jo udgangspunkt i, hvilket behov Danmark har økonomisk, erhvervsmæssigt, i stedet for måske også at se på, hvilke behov de studerende har, behovet i verden og det ansvar, vi også har i den forbindelse, og det at kunne se Danmark som en del af et internationalt uddannelsessamfund, hvor der selvfølgelig er nogle rammer, vi skal forholde os til, og hvor uddannelser jo bliver mere og mere på markedets vilkår.
Hvordan håndterer vi hele det spektrum?
Som det ser ud her, mener vi, at det er alt for snævert og egentlig ikke ambitiøst nok i forhold til at se på Danmark som en del af det internationale.
Så vi kan ikke støtte forslaget i denne udformning, om end vi er meget optaget af internationalisering og uddannelse.
Helle Sjelle (KF), 2004-10-20:
Jeg har set det selv samme citat – jeg står faktisk med det her foran mig – og det er netop derfor, vi ønsker, at validiteten i de her undersøgelser er i orden.
Det tror jeg jeg har sagt klokkeklart.
Det er vores betingelse for, at vi støtter det her forslag.
Margrethe Vestager (RV), 2004-10-20:
Det ræsonnement undrer mig meget.
Vi taler om ekspanderende virksomhed, vi taler også om betalende kunder, og derfor undrer det mig lidt, at fru Louise Frevert betoner, at det er på det danske sprogs præmisser.
Det er jo allerede meget udbredt, at man underviser på engelsk, netop for overhovedet at kunne tiltrække studerende, fordi det kun er en ganske lille del af de globale borgere, der bor uden for Danmark, som taler dansk, så de kan følge undervisningen på universitetsniveau.
Louise Frevert (DF), 2004-10-20:
Jeg tror ikke, det bliver aktuelt, det er jo ren hypotetisk tale, der kommer fra fru Margrethe Vestager.
Som udgangspunkt må vi sige, at princippet om, at man selv betaler for en uddannelse her i Danmark, siger vi ja til.
Det kræver som en forudsætning, at de kan klare sig på det danske sprogs præmisser, og det i sig selv vil jo sætte en begrænsning.
Men for at gøre det helt klart: Vi har ikke noget imod at åbne uddannelsesinstitutionerne for studerende, der selv kan betale, men det giver jo sig selv, hvor meget plads der er, og det giver jo også sig selv, hvor megen kapacitet og hvor mange ressourcer man vil bruge på det.
Margrethe Vestager (RV), 2004-10-20:
Det er inspireret af Venstres ordfører, fru Helga Moos, som sagde i sin ordførertale, at der ingen grænser er for, hvor mange vi kan tage imod.
Når man selv betaler, er der altså ingen grænser for, hvor mange vi kan tage imod, og det undrer mig egentlig lidt, fordi jeg kender i hvert fald noget til Dansk Folkepartis politik.
Vi taler om studerende fra lande, der ligger uden for EØS og uden for Norden, f.eks. meget muslimske lande.
Er Dansk Folkeparti enig i, at der ikke er nogen grænser for, hvor mange vi kan tage imod, når bare de betaler selv på 5-årige universitetsuddannelser?
Hvis man forestiller sig, at Saudi-Arabien gerne vil finansiere et antal studerende, som svarer til et helt fakultet ved Københavns Universitet, synes man så i Dansk Folkeparti, at det er hensigtsmæssigt?
Louise Frevert (DF), 2004-10-20:
Dette lovforslag er ganske udmærket, idet det præciserer, hvilke elever der kan tage en uddannelse i Danmark, åbner mulighed for brugerbetaling for uddannelserne på institutionerne, hvis man har lyst til at forøge antallet af pladser, og sikrer, at der selvfølgelig ikke bliver udløst et taxametertilskud fra staten til de elever, som selv betaler for deres uddannelse.
Ifølge alle rapporter fra både OECD og vismændene bliver der gjort opmærksom på, at Danmark er et unikt uddannelsessted, hvad angår gratisuddannelse.
Jeg må pointere én gang for alle, at Dansk Folkeparti ikke på nogen måde – derfor pointerer jeg det – ønsker at få brugerbetaling ind ad bagdøren på hverken de mellemlange videregående uddannelser eller de lange videregående uddannelser, hvis der er nogen, der har den opfattelse.
Desuden omfatter lovforslaget ikke udvekslingsstuderende, hvor man forudsætter, at en dansk studerende bliver udvekslet med en udenlandsk studerende.
Det vil ikke indgå i denne aftale, for den ordning bevares, som den er i dag.
Den har bidraget til megen god erfaring og læring hos de unge danskere, der har været udvekslingsstudenter i udlandet, men den virker jo begge veje, og man kan sige, at den har været udgiftsneutral for skatteborgerne.
Det er også strålende, at det er præciseret i lovforslaget, at den udenlandske uddannelsessøgende, som optages på en uddannelse, skal være klar over, at det sker på de samme præmisser som for en dansk studerende, nemlig at man har møde- og deltagepligt og deltager i undervisningen på lige fod med de danske studerende.
Derudover er jeg fuldt overbevist om, at den øgede konkurrence nationalt på uddannelsesinstitutionerne vil blive forstærket, når de studerende selv skal betale for en uddannelse.
De vil stille større krav og ikke være ligeglade med, om det er i det ene eller andet land, uddannelsen foregår, men de vil være meget kritiske over for, at uddannelsen er den bedste, de kan tage, fordi de selv skal betale for den.
Det vil også bevirke, at uddannelsesinstitutionerne er nødt til at stille større krav til sig selv for at komme op på et højt internationalt niveau.