Keld Albrechtsen (EL), 2001-05-17:
Hvad angår ændringsforslaget om at udsætte Nicetraktaten, indtil det viser sig, om der rent faktisk bliver optaget mere end fem lande, må jeg konstatere, at den socialdemokratiske ordfører ikke vil diskutere problemet.
Det forstår jeg godt.
For debatten, som vi lige har oplevet den med fru Susanne Clemensen, illustrerede jo med al tydelighed, at flertallet simpelt hen ikke er i stand til at forklare, hvorfor det skulle være nødvendigt at sætte Nicetraktaten i kraft på nuværende tidspunkt, hvor vi ikke ved, om der nogen sinde bliver optaget mere end fem ansøgerlande.
Det lykkedes ikke fru Susanne Clemensen at forklare det.
Der var ingen andre andre af flertallets ordførere, som ønskede at bidrage til forklaringen, og situationen er den ganske enkle, at flertallet simpelt hen ikke kan besvare spørgsmålet.
Fru Susanne Clemensen håbede og troede.
Det var hendes hovedargument.
Hun håbede og troede.
Jeg synes, det har været trist at opleve også i forbindelse med udvalgsarbejdet, at flertallet i Folketinget i den her sag faktisk har vist en fuldstændig manglende interesse for de mange og dybt alvorlige problemer, som knytter sig til den stribe af indviklede traktatbestemmelser, som man her vil sætte i kraft for den danske befolknings vedkommende uden at spørge befolkningen. Så kunne man da i det mindste tage sig den nødvendige tid.
Når man nu vil køre det her hen over hovedet på befolkningen uden en folkeafstemning, så kunne man da i det mindste forlange, at flertallet her i Folketinget ville tage de problemer alvorligt, der rent faktisk er i hver eneste af artiklerne i denne dybt komplicerede traktat.
Men jeg kan se, når jeg kigger ud over ordførerne,
at heller ikke min påpegning af problemet her i og for sig interesserer ordførerne en bønne. Man har besluttet, at denne sag ikke vedrører befolkningen.
Den vedrører ikke offentligheden.
Den skal bare administrativt køres igennem i udvalget.
Og Keld Albrechtsen kan sådan set holde alle de taler, han vil, for det rager flertallet en papand, hvad der bliver sagt, og hvilke spørgsmål der bliver stillet.
Og det er sådan, selv om vi f.eks. kan dokumentere, at den forudsætning og betingelse, som SF's hovedbestyrelse vedtog at sige ja til Nicetraktaten på, nemlig at det skulle sikres ved en fortolkning her i Folketinget, at det ikke kunne medføre udliciteringer på forskellige offentlige områder, heller ikke blev opfyldt.
Men herregud, hvorfor skulle man da også have en ordfører til stede i sådan en sag, der bare handler om at trække en traktat ned over hovedet på den danske befolkning uden en folkeafstemning.
Det er der da ingen grund til at sige noget om endsige have en ordfører til stede til at svare på spørgsmålene.
Det illustrerer jo sådan set meget godt, hvordan det her behandles i Folketingssalen i øjeblikket.
Jeg synes, det er deprimerende for vores demokrati at se noget sådant ske på den måde, som det gør.
Og så er der spørgsmålet: Hvorfor skal det absolut igennem her i maj måned?
Den eneste forklaring, jeg kan se, er, at man ønsker at give et signal, der kan indvirke på den irske folkeafstemning.
Det er jo sådan, at man i Irland har et mere demokratisk system end i Danmark.
For i Irland holder man rent faktisk en folkeafstemning om Nicetraktaten.
Jeg kan ikke se anden forklaring på det her hastværk, der er i dag omkring godkendelsen af Nicetraktaten, at det er, fordi man vil forsøge på at påvirke en irske befolkning i sin folkeafstemning.
Jeg tror faktisk, at når den irske befolkning hører om, med hvilken apati og mangel på interesse, det danske Folketing har forholdt sig til den her traktat, så vil en godkendelse af traktaten her i Folketinget ikke give flere jastemmer i den irske folkeafstemning, men det vil tværtimod fylde mange irere med stolthed over, at de dog har et demokrati, hvor man får lejlighed til at tage stilling til forfatningsændringer.
For det er jo forfatningsændringer, vi reelt snakker om ved en regulær folkeafstemning.
Så jeg tror ikke, at den tanke, at man på den måde forsøger at påvirke den irske befolkning, rent faktisk bliver en succes for flertallet.
Når vi ser på de konkrete ændringsforslag, må vi konstatere, at man altså vil gennemtromle traktaten, uanset at det er uklart, om der nogen sinde kommer den udvidelse med mere end fem lande, som man påstår, at det hele skulle tjene til.
Vi må også konstatere, at flertallet agter at vedtage traktaten, selv om det er blevet klarlagt, at der ikke er den vetoret over for en rotationsordning, hvor Danmark mister sin kommissærpost, som ordførerne her under førstebehandlingen i Folketingssalen påstod fandtes, nemlig at Danmark så på det tidspunkt kunne sige nej til at miste den danske kommissær.
Det er blevet klarlagt i udvalget, at den vetoret ikke eksisterer.
Der bliver en rotationsordning, og Danmark kommer i perioder til at miste sin kommissærpost.
Og det ændringsforslag, Enhedslisten har stillet om det spørgsmål, bliver stemt ned.
Det vil sige, at det altså er fastslået, at selv om Danmark med sikkerhed mister sin kommissærpost i perioder, vil man alligevel vedtage traktaten, og det, man sagde ved førstebehandlingen, som forskellige ordfører forsøgte på at bilde befolkningen ind - at vi bare kunne sige nej til det - står altså klart: Det kan vi ikke.
Man vil vedtage traktaten, selv om den indeholder en bestemmelse, som med sikkerhed vil føre til diskrimination mod danske partier.
Det er en traktatbestemmelse, som vil medføre, at man indfører en støtteordning, hvor parlamentsgrupper i Europa-Parlamentet, som hidtil bare har taget af kassen på ulovlig vis, nu skal have de samme penge gennem en ordning, der bliver lovliggjort, men på en sådan måde, at en række danske partier, der stiller op til parlamentsvalget, vil blive afskåret fra at modtage støtte.
Man indbygger princippet om diskrimination mod danske unionsmodstanderbevægelser og -partier direkte i traktaten.
Det har Enhedslisten også stillet et ændringsforslag om.
Det ændringsforslag bliver støttet af Dansk Folkeparti, men derudover stemt ned.
Dermed godkender i dag et flertal her i Folketinget, at der indføres diskrimination mod unionsmodstandernes partier og bevægelser ved fordeling af midler fra EU's kasse, hvor de store partigrupper har formået at indrette et system, hvor et kæmpe sugerør er stukket ned i kassen med den virkning, at Europa-Parlamentets budget til næste år skal forhøjes til over 1 mia. euro.
1 mia. euro er det lykkedes dette parlament at nå op på i bevillinger. Men det gør altså ikke noget indtryk på flertallet, og man stemmer bare ændringsforslaget ned.
Vi har også stillet et forslag om, at den forudsætning for det danske EF
/EU-medlemskab, som Folketinget fastslog i 1986 for at få EF-pakken igennem,
det løfte, at Luxembourgforligets vetoret eksisterer, skal sikres, for den falder nemlig væk med vedtagelsen af Nicetraktaten.
Heller ikke det ændringsforslag vil man vedtage.
Nu afskaffer man Luxembourgforligets vetoret ved en administrativ afgørelse hen over hovedet på befolkningen; den forudsætning, som lå til grund for vedtagelsen af de gældende traktater.
Jeg skal slutte med at fastslå, at der også ved traktaten - og det er et ændringsforslag, vi har stillet - overføres magt til embedsmændene i Bruxelles til at overtage Danmarks plads ved bordet i verdenshandelsorganisationen WTO, hvor det fremover vil være sådan, at Danmark altså nu frivilligt afgiver sin plads ved bordet.
Vi fik ellers under eurofolkeafstemningen at vide, at det der med at have en plads ved bordet var det mest afgørende af alt.
Men nu afgiver Danmark altså sin plads i WTO og overlader den til embedsmændene i Bruxelles.
Jeg synes, det er meget beklageligt, at SF nu begiver sig ind på den metode, som ellers er den gangbare og normale metode for regeringer her i landet, når det gælder EU, nemlig at man uddeler løfter, som ikke kan indfries.
Jeg vil gerne citere fra den bemærkning i betænkningen, som hr. Knud Erik Hansen nu mener løser problemerne.
Det vil sige, at man fastslår, at det, som tidligere kunne gøres med enstemmighed og med Danmarks deltagelse direkte ved bordet, nu kan gøres af embedsmændene i Bruxelles på Danmarks vegne med flertalsafgørelser uden vetoret, og det vil sige, at vi ikke længere har snor i det.
Det betragter hr. Knud Erik Hansen så som en garanti.
Hr. Knud Erik Hansen tror åbenbart på, at kommissærerne i Bruxelles kan stå inde for de beslutninger, som SF's hovedbestyrelse har truffet.
Jeg lider ikke af den samme optimisme med hensyn til kommissærerne i Bruxelles, det må jeg sige til hr. Knud Erik Hansen.