runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Poul Nyrup Rasmussen (S), 1999-05-05:
Jeg sagde før, at det er rart, at vi nu har fået det på det rene, at vi ikke taler om en Europahær, og uanset hvor mange gange det bliver påstået, så taler vi ikke om en Europahær.
En Europahær er for mig også en Europahær, der har til opgave at forsvare Europas grænser, og en Europahær er derudover en Europahær, der ligger uden for NATO med sit eget kommandosystem og ikke er en integreret del af NATO.
Og da vi kan sige om alle de spørgsmål her, at sådan forholder det sig ikke, så kan vi deraf også konkludere, at vi har ikke en Europahær, og vi er enige om heller ikke at skulle have det.
Det er det første.
Hvad er det så for opgaver, spørger hr. Peter Skaarup.
Ja, det er minerydningsopgaver f.eks., det er humanitære opgaver.
Hvis vi f.eks. ser på Bosnien-Hercegovina i dag og ser på grænsen over til Republika Srbija nede i området, har vi jo reelt et ingenmandsland her, der er fyldt med miner, som kan ødelægge børn og kvinder og mænd, hvis man ved et uheld kommer til at bevæge sig ind i området.
Og her har vi typisk opgaver, der er der i dag, opgaver, der vil komme, som EU godt kan gå ind og løfte en væsentlig del af.
Det er dén type opgaver.
Vi sammenfatter de opgaver her, jeg nævner, under overskriften Petersbergopgaverne, beskrevet ved et møde i Petersberg og dermed også indkredset til, hvad jeg vil kalde fornuftige, humanitære opgaver, der har det formål at sikre, at befolkningen i lokalsamfundet kan få et lidt bedre liv, et lidt tryggere liv, vokse op i samarbejde og samklang med os.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-05-05:
Jeg vil godt spørge statsministeren, om det ikke er korrekt, at der står i NATO-erklæringen, at man i NATO's planlægning faktisk skal afsætte og lave en sammenhængende planlægning, for at styrker kan stå til rådighed for EU-ledede aktioner.
Det står der jo i erklæringen.
Og der tænkes jo dér på ganske andre ting end minerydning; der tænkes jo ganske enkelt på militære operationer.
Sådan er sprogbrugen også formuleret.
Det vil jeg gerne bede statsministeren om at bekræfte.
Så spurgte jeg statsministeren, om den nye linje, som han nu er slået ind på, hvor han går ind for, at man altså kan lave militære aktioner under EU-flag, indebærer, at Danmark kan deltage i sådanne aktioner.
I vores undtagelse står der jo, at Danmark ikke deltager i forberedelsen og gennemførelsen af EU's militære aktioner.
Derfor overrasker og undrer det mig, at statsministeren ikke kan svare på det enkle spørgsmål.
Gælder den danske undtagelse, eller gælder den ikke?
Så spurgte jeg statsministeren: Hvad er statsministerens holdning til Romano Prodis udspil om, at der skal være en regeringskonference, hvor man skal lave en militær union i EU?
Det må statsministeren da have en holdning til.
Statsministeren står jo bag udpegningen af Romano Prodi og står dermed jo formentlig også bag Romano Prodis politiske program.
Peter Skaarup (DF), 1999-05-05:
Jeg vil godt i fortsættelse af mit spørgsmål om, hvor det er, statsministeren forestiller sig, at de her EU-aktioner, hvor Danmark så skal medvirke, kunne finde sted - her giver statsministeren så svaret, at det kunne f.eks. være i Republika Srpska, hvor der kunne være nogle minerydninger og sådan nogle ting, man ville tage sig af - spørge, om der er andre områder, hvor statsministeren forestiller sig, at Danmark vil være aktiv eller EU vil være aktiv.
Taler vi f.eks. om EU-området, eller taler vi om det euroatlantiske område, som bliver nævnt i erklæringen, eller hvor er det mere i praksis, at det vil blive aktuelt?
Kunne vi forestille os, at det ville være i Mellemøsten, som ligger tæt på det her område, eller på Vestsahara, eller hvor er det, at man ligesom sætter grænsen for, hvor aktionerne kan finde sted?
Endelig vil jeg så godt spørge, om der vil være tale om EU-ledede operationer under alle omstændigheder eller der vil komme til at indgå tropper fra andre lande end bare EU.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-05-05:
« Skriftlig begrundelse. Den danske regering har på NATO-topmødet godkendt en erklæring, der taler om EU-ledede operationer.
Meget tyder på, at den danske regering ikke har gjort opmærksom på, at Danmark på grund af den danske undtagelse er afskåret fra at deltage i militære aktioner under EU-ledelse.
Det må derfor sikres, at den danske regering respekterer den danske undtagelse, der fastslår, at Danmark ikke deltager i udarbejdelsen og gennemførelsen af afgørelser og aktioner inden for Unionen, som har indvirkning på forsvarsområdet.
Danmark må altså ikke deltage i gennemførelsen af militære aktioner under EU-flag.
Men efter mødet i Udenrigspolitisk Nævn den 27. april 1999 står det klart, at der ikke desto mindre på NATO-topmødet i Washington blev givet grønt lys for, at der kan gennemføres militære aktioner under EU's ledelse.
Der vil ikke være tale om forsvar af EU's territorium, men om de såkaldte Petersbergopgaver, dvs. militære aktioner som led i såkaldt krisestyring og fredsskabelse.
Dermed er der altså i realiteten lagt op til skabelsen af en Europahær.
Dermed er der også lagt op til fiflerier med den danske undtagelse, for meget tyder på, at regeringen vil have Danmark med i dette projekt.
Svend Aage Jensby (V), 1999-05-05:
Vil ministeren under henvisning til artiklen i Jyllands-Posten den 16. februar 1999 om, at »NATO søgte hjælp fra dansk ubåd« kommentere artiklen, herunder oplyse, om det kan bekræftes, at der i 1999 to gange fra NATO's side er fremsat forespørgsel om, at Danmark kunne stille en ubåd til rådighed for en aktion i Adriaterhavet, samt oplyse, hvorfor anmodningen ikke blev imødekommet?« Begrundelse Under henvisning til pressens omtale af, at NATO i forbindelse med kampagnen mod Eks-Jugoslavien over for Danmark har fremsat anmodning om, at en dansk ubåd måtte blive stillet til rådighed for NATO, at der fra forskellig politisk side er sat spørgsmålstegn ved, hvorvidt anmodningen skyldtes indenrigspolitiske hensyn, samt at dansk forsvar mere eller mindre direkte beskyldes for at stå bag anmodningen, bedes ministeren uden at tilsidesætte den fornødne fortrolighed besvare spørgsmålet.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 1999-05-05:
Jeg må sige til hr. Keld Albrechtsen, at den tid med fodnoter er altså forbi.
Det er gammeldags.
Det hører en anden tid til.
Nu er vi ovre i en ny tid, og den nye tid handler om ansvar.
Den nye tid handler om, at vi siger ligeud, vi er medlem af NATO, og det at være medlem af NATO er rettigheder og pligter.
Vi kan ikke stille krav om, at andre skal støtte os, hvis vi ikke også støtter andre.
Vi er beslutsomme for, at humanismen må have en meget afgørende, den mest afgørende placering, i hvert fald i vores del af verden, fremover.
Det er også det, der er den gennemgående røde tråd i budskaberne fra Washington, ligesom det er den gennemgående tråd, at NATO nu skal modernisere sig og forny sig.
Når det så er sagt, er det også rigtigt, at vi i Washington i virkeligheden oven på Berlinmødet sidst i EU-kredsen har fået den afklaring, der er, at den europæiske søjle er en europæisk søjle om forsvarsspørgsmål inden for NATO og ikke uden for NATO, og det mener jeg er en stor, stor fordel for Danmark og en afklaring for Danmark.
Som det fremgår af kommunikeet fra Washington, kommer europæiske krisestyringsopgaver, som vi taler om her, kun på tale, hvis NATO som helhed ikke påtager sig opgaven, og hvis NATO som helhed siger, at vi godt vil hjælpe på materielsiden eller på styringssiden til at gennemføre den eller den operation.
Der har således slet ikke været behov for, det har ikke været relevant i Washington at nævne forbeholdet.
Det er jo
NATO, det er ikke EU.
Vi er fulde medlemmer af NATO og deltager på lige fod, på solidarisk fod i de forskellige opgaver.
I EU er det danske forbehold uændret; det er der ikke nogen tvivl om.
Mogens Andreasen (DF), 1999-05-05:
Vi ved, at der er sat en række tiltag i gang, og et stort antal virksomheder er opmærksomme på medarbejdernes vilkår og velbefindende.
Der er vel ingen, der kunne drømme om, at en virksomhedsledelse eller en virksomhed ikke ville sørge for, at dens medarbejdere var fuldt på højde med deres indsats, hvor de samtidig har et miljø, som de kan holde til, og som de også vil være klar til at holde til i fremtiden.
De tiltag, der er gjort rundtomkring på virksomhederne, har jo medvirket til, at det er blevet bedre, og der må vi jo sige, at så længe vi ikke konstaterer, at der er en tilbagegang i de vilkår på virksomhederne, som der skal være for medarbejderne, jamen lige så længe mener vi ikke, der er behov for yderligere lovgivning. Det er klart, at ingen skal udsættes for psykiske eller fysiske skader i deres arbejdsdag, men jeg mener også, der er sat så mange initiativer i gang, som indebærer, at yderligere lovgivning er unødvendig.
Alle er opmærksomme på problemet, men selvfølgelig skal vi også være opmærksomme på, hvad der sker i fremtiden, og skulle der på et tidspunkt være behov for justeringer, må vi se på det eventuelle problem på det tidspunkt.
Jeg mener ikke, at der for nærværende er brug for at ændre lovgivningen, og derfor kan vi ikke på nuværende tidspunkt støtte det forslag, som er kommet fra Enhedslisten.
Frank Aaen (EL), 1999-05-05:
Hr. Anders Samuelsen var inde på det rummelige arbejdsmarked.
Vi er naturligvis fuldstændig enige i, at arbejdspladser, hvor specielt arbejdsgiverne, men selvfølgelig også de øvrige ansatte viser større tolerance og åbenhed over for at holde fast i folk, også selv om de har nogle problemer og ikke helt kan klare sig så hurtigt som de andre, er en vigtig del af et psykisk godt arbejdsmiljø.
Men så vil jeg spørge hr. Anders Samuelsen, om man i Det Radikale Venstre i bestræbelserne på at få flere ind på et rummeligt arbejdsmarked, i fleksjob og alt muligt andet, er opmærksom på det problem, det naturligvis skaber for arbejdsmiljøet, hvis de personer, man anbringer i de her ordninger, ikke bliver ansat på lige vilkår med de øvrige ansatte, altså at de ikke har samme overenskomst, at de faktisk slet ikke har nogen overenskomst, at de ikke har samme rettigheder som de øvrige ansatte.
Er Det Radikale Venstre opmærksom på, at man faktisk ved at lave den slags mærkelige ansættelsesformer, hvor nogle stemples på ryggen »Jeg er ikke som I andre«, er med til at forværre arbejdsmiljøet for de pågældende?
Anders Samuelsen (RV), 1999-05-05:
Fra det Radikale Venstres side er vi meget opmærksomme på den problemstilling, som bliver rejst her, men jeg er også overbevist om, at også Enhedslisten har den erkendelse, at det ikke er en knude, som bare lige løses fra den ene dag til den anden.
Problemstillingen er jo egentlig den, at vi tidligere ikke havde de muligheder, som vi nu har med fleksjob, og det vil sige, at da var der kun plads til hundrede procent arbejdsduelige på arbejdsmarkedet.
Nu er er der åbnet for nogle andre muligheder.
Derved opstår der en anden problemstilling, som vi ikke har kendt tidligere: Hvordan forholder man sig så til det faktum, at man ikke er et ligeværdigt medlem af en arbejdsløshedskasse?
Frank Aaen (EL), 1999-05-05:
Det tilsagn er jeg selvfølgelig glad for og ser spændt frem til, hvordan det bliver udmøntet, men jeg vil bare gøre hr. Anders Samuelsen opmærksom på, at det ikke er et problem, der er opstået med fleksjobbene.
Det er jo et problem, vi har kendt i årevis, at de, der er ansat i puljejob og i andre former for aktivering, ikke har samme rettigheder som alle andre.
Det er min opfattelse, at problemerne med det psykiske arbejdsmiljø meget langt hen ad vejen er forværret og forøget, og derfor er det altså ikke en hel ny problemstilling.
Jeg håber bare, at man også er opmærksom på, at der også er en gruppe ansatte, som i dag faktisk er den største af dem, vi taler om her, der har et problem, som faktisk forværrer deres arbejdsmiljø.
Anders Samuelsen (RV), 1999-05-05:
Jeg siger, det er en problemstilling, som er opstået - men lad mig så sige - bl.a. med indførelse af fleksjob.
Det skal så forstås sådan, at hvis man stod i den situation før, at man simpelt hen ikke var inde på arbejdsmarkedet, så havde man måske ikke et problem med det psykiske arbejdsmiljø på arbejdspladsen, men så havde man et problem med overhovedet ikke at være med på arbejdsmarkedet.
Man kan sige, at problemet er flyttet derind, og vi skal selvfølgelig være opmærksom på, hvordan vi så løser den problemstilling.
Men selvfølgelig skal det også holdes op imod, at alternativet for mange af de folk, vi taler om her, var at stå helt uden for arbejdsmarkedet.
Dér tror jeg i hvert fald, at vi kan komme til at tale om at stå med nogle helt andre typer psykiske problemer og alvorlige på samme måde, som det er alvorligt at være i en situation, hvor man ikke føler sig tilpas på den arbejdsplads, man af den ene eller den anden årsag er på.
Frank Aaen (EL), 1999-05-05:
Jamen hvorfor så bemærkningerne om, at det her er et utidigt tidspunkt?
Det kan jeg ikke være meget uenig i, men det, jeg bad om, var en tilkendegivelse af, om regeringen vil overveje problemerne med, at fleksjobbere ikke bliver ansat med samme rettigheder som andre på arbejdspladsen, og om den så også er indstillet på at se på det problem, som de 70.000, der i dag er ansat i puljejob og aktiveringsordninger, har, nemlig at de arbejder på en arbejdsplads, hvor de ikke har samme rettigheder som deres kolleger.
Thorkild B. Fransgaard (FP), 1999-05-05:
Med hensyn til det psykiske arbejdsmiljø er vi i Fremskridtspartiet ikke sikre på, at det står så dårligt til, som der gives udtryk for.
Tværtimod er min erfaring i hvert fald som erhvervsmand, men også efter det, jeg hører rundt omkring, at det går rigtig godt ude på arbejdspladserne.
Der opstår selvfølgelig chikane, der opstår mobning imellem medarbejderne, om det så er i alvor eller i spøg.
Men generelt - for at komme frem til det alvorlige - hvis der er psykiske problemer enten på arbejdet, i hjemmet eller andre steder, så er det noget, medarbejderne klarer med hinanden.
Det gælder også med hensyn til arbejdere og arbejdsledere eller virksomhedsejere.
Der kan være nogle ting, man ikke ser helt ens på, men at det giver store psykiske problemer, tror jeg ikke på.
Opstår der nogle ting, ja, så taler man om det.
Jeg vil endda sige, at i mange tilfælde er en sådan samtale mange gange bedre end psykologhjælp. Når det så er sagt, er det rigtigt, at arbejdende ude på arbejdspladserne, enten de er private eller offentlige, må løbe stærkere og stærkere, og nogle af dem bliver hen ad vejen stresset.
Det gælder både arbejdstagere og arbejdsgivere, at der bliver mere og mere, de skal udfylde fra det offentlige, der bliver mere og mere fra det offentlige, de hele tiden skal sikre sig bliver besvaret.
En ting, der har været nævnt, kan jeg så også gentage
her, det er det nye, der kom sidste år, om, at alle medarbejdere skal være med til at udfylde - hvis jeg husker rigtigt - 16 sider med en arbejdspladsbeskrivelse.
I de virksomheder, jeg kender, foregår det på den måde, at man vil ansætte en konsulent til at hjælpe medarbejderne, fordi det er så stort et pres for dem, at de skal sidde og besvare alle de efterhånden ligegyldige spørgsmål.
Sådan noget er med til at udøve et psykisk pres på medarbejdere.
Det er absolut ikke med til at hjælpe.
Det er bare et enkelt eksempel, men der vælter jo mange ting ned over hovedet på både arbejdstagere og arbejdsgivere herindefra, som er med til at øge det psykiske pres.
Også før, men i særdeleshed nu må man arbejde hele dagen lang bare for at tjene penge til det offentlige.
Det giver et psykisk pres på medarbejderne.
Hvis regeringen vil gøre noget for at lette presset på arbejderne, det gælder både inden for det private og det offentlige, hvis den vil gøre noget for, at de kan få mere glæde ved dagen, så skulle den se på det område, for de ved
Det var det, man skulle se på.
Så kom der helt sikkert glæde tilbage til dem, der har mistet lysten til at arbejde.
Ove Hygum (S), 1999-05-05:
Jeg vil starte med at sige, at når man tænker på, hvordan den nuværende arbejdsmiljølovgivning er blevet til, og hvem der har båret den igennem, så har det slået mig ved flere lejligheder de sidste 12 måneder og 13 dage, at vi udveksler synspunkter i forskellige sammenhænge her i salen om udfordringer på arbejdsmiljøområdet, frem for at det, man kunne kalde det mere progressive arbejdsmiljøflertal, søgte sammen i en direkte dialog, og det skal så være min opfordring, at det bliver situationen fremover.
Det er således, at jeg igennem den sidste måneds tid har haft lejlighed til at mødes med de nye branchearbejdsmiljøråd inden for ti forskellige jobgruppeområder
, og den generelle melding er, at arbejdspladsvurderingen rent faktisk er ved at udvikle sig til at være netop det værdifulde værktøj, der gør, at man får en mere systematisk tilgang til hele arbejdsmiljøproblemstillingen og de initiativer, der skal tages på den enkelte virksomhed.
Jeg tror faktisk, at arbejdsgiverne på landets virksomheder store som små er kommet til den erkendelse, at det er værdifuldt på den måde løbende at have en status og en handlingsplan over, hvad man har i virksomheden af arbejdsmiljøproblemer.
Hr. Ole Sohn spørger mere generelt, om Arbejdstilsynet kan skride ind, når der er ledelsesproblemer i en virksomhed.
Hertil vil jeg svare, at det kan man ikke svare på, når problemstillingen formuleres så generelt.
Arbejdstilsynet går ikke ind i psykosociale arbejdsmiljøproblemer, hvis det handler om problemer, der har direkte baggrund i ledelsens overordnede beslutninger om virksomheden, hvorimod det går ind, når det drejer sig om problemer, der har direkte eller indirekte tilknytning til den enkeltes arbejdssituation.
Derfor må det afhænge af sagens nærmere omstændigheder, om det er spørgsmål, som Arbejdstilsynet kan gå ind i.
Jeg har konstateret, at partier, der repræsenterer et flertal i Folketinget, ikke kan stemme for en vedtagelse, der er fremsat af forespørgerne
, og det er jeg naturligvis tilfreds med i den forstand, at jeg tager det som udtryk for, at et bredt flertal mener, at der er en række initiativer i gang og det er vigtigt, at disse initiativer bakkes op og får lejlighed til at kaste resultater af sig.
Om det forslag til vedtagelse, der er fremsat, skal jeg sige om det første, det handler om, nemlig at man skal ophæve anonymiseringen af anmeldte psykiske arbejdsskader, at det har Arbejdstilsynet allerede gjort. Det vil sige, at den person, som anmelder et problem, kan være anonym, og det er en beskyttelse af lønmodtageren, hvorimod virksomheden ikke er anonym.
Det anser jeg for at være en rigtig balance.
, og her kan jeg kun understrege, at arbejdsmiljøloven naturligvis gælder, uanset om man er organiseret eller ej. Arbejdsmiljøloven omfatter arbejde for en arbejdsgiver, og derfor skal loven overholdes af alle arbejdsgivere.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 1999-05-05:
Arbejdsministeren var så venlig at have et par kommentarer til mit indlæg, hvori han opponerede imod det, jeg havde sagt om arbejdspladsvurderingerne.
Dér vil jeg godt sige til arbejdsministeren, at jeg tror, der er utrolig stor forskel på, hvad det er for nogle virksomheder, vi taler om.
Hvis det er store eller mellemstore virksomheder, vil den skriftlige arbejdspladsvurdering naturligvis kunne indgå som et integreret led i den indsats, der ydes på denne virksomhed, men hvis det er meget små virksomheder, det drejer sig om, er der altså mere pjat end realitet i det skriftlige materiale, der skal udarbejdes. Jeg har som kirkepolitisk ordfører haft lejlighed til at studere det skemamateriale, der har været udarbejdet til en menighedsrådsforening i den anledning, og dér må jeg sige at jeg følte anledning til at ryste på hovedet, og havde jeg haft to hoveder, ville jeg have rystet på dem begge to, som vist nok en anden har sagt ved en tidligere lejlighed.
Og så vil jeg godt lige stille arbejdsministeren et spørgsmål bare for forståelsens skyld, idet arbejdsministeren brugte en lidt pudsig formulering, nemlig »det progressive arbejdsmiljøflertal her i Folketinget«: Hvem i alverden er dét?
Svend Aage Jensby (V), 1999-05-05:
Vil ministeren under henvisning til artiklen i Jyllands Posten den 16. februar 1999 om, at »NATO søgte hjælp fra dansk ubåd« kommentere artiklen, herunder oplyse, om det kan bekræftes, at der i 1999 to gange fra NATO's side er fremsat forespørgsel om, at Danmark kunne stille en ubåd til rådighed for en aktion i Adriaterhavet, samt oplyse hvorfor anmodningen ikke blev imødekommet?« Begrundelse Under henvisning til pressens omtale af at NATO i forbindelse med kampagnen mod Eks-Jugoslavien over for Danmark har fremsat anmodning om, at en dansk ubåd måtte blive stillet til rådighed for NATO, at der fra forskellig politisk side er sat spørgsmålstegn ved, hvorvidt anmodningen skyldtes indenrigspolitiske hensyn, samt at dansk forsvar mere eller mindre direkte beskyldes for at stå bag anmodningen, bedes ministeren uden at tilsidesætte den fornødne fortrolighed besvare spørgsmålet.
Ole Sohn (SF), 1999-05-05:
Så vil jeg da anbefale Enhedslistens ordfører at lytte efter, når man holder ordførertaler, for faktisk var det lige nøjagtig et af kernepunkterne.
Jeg koncentrerede mig i min ordførertale netop om, hvordan man kunne sikre, at man fik spørgsmålet om hele det psykiske arbejdsmiljø omfattet, også de problemer, der ligger omkring ledelsesretten, for det er jo her, et af kerneproblemerne ligger.
Ole Sohn (SF), 1999-05-05:
Jo, jeg synes altid, man kan finde anledning til at diskutere arbejdsmiljø og forbedring af arbejdsmiljøet.
Men debatten var jo i den her forbindelse mere på sin plads sidste efterår, for der er foretaget initiativer.
Dér, hvor man kan sætte presset i gang, er for mig at se, når vi går i gang med efterårets politiske forhandlinger om optakten til evalueringen af arbejdsmiljøreformen. Så det var såmænd bare en sidebemærkning om, at man kunne have valgt et mere passende tidspunkt for forespørgslen.
Nu har jeg først hørt det her og håber, at vi får
det omdelt.
Vi er som sædvanlig meget positive over for at sikre, at intentionerne omkring det psykiske arbejdsmiljø også gøres til et vigtigt indsats- og visionsområde, men spørgsmålet er, om de punkter, som er skitseret, ikke allerede er dækket ind.
Frank Aaen (EL), 1999-05-05:
Dagligt hører vi i dagspressen, læser i fagpressen om ansatte, om arbejdspladser med enorme problemer med stress, chikane, udbrændthed.
Meget tyder på, at det moderne arbejdsmarked nedslider og ødelægger mennesker i et enormt omfang, og at det i modsætning til tidligere måske i dag i højere grad er dårligt psykisk arbejdsmiljø, der skaber de alvorlige problemer, og efter vores opfattelse er det problemer, som det ikke kan gå hurtigt nok med at få tacklet.
Det er derfor, vi har valgt at stille denne forespørgsel til arbejdsministeren om resultaterne i bestræbelserne på opnåelse af et bedre psykisk arbejdsmiljø på de danske arbejdspladser og om, hvilke initiativer ministeren vil fremlægge med henblik på at sikre, at arbejdsmiljøet lever op til hensigterne i handlingsplanen for et rent arbejdsmiljø år 2005.
Besvarelse
Sagen er, at der lige nu pågår en diskussion imellem de ansattes organisationer og arbejdsgiverne og desværre også imellem de ansattes organisationer med FTF og AC på den ene side og på den anden side LO, som endnu en gang har valgt af mærkelige årsager at tilslutte sig arbejdsgivernes side.
Dér synes jeg faktisk, det var på sin plads ikke sidste år eller næste år, men her og nu fra SF's side klart at sige, at vi støtter, at man hurtigt tager fat i og får gjort noget ved de problemer i indsatsen, der er.
Carsten Hansen (S), 1999-05-05:
Jeg skal starte med at sige, at selvfølgelig er det utrolig vigtigt, at vi får evalueret den indsats, der er sat i gang.
Men det er også vigtigt, at vi får parterne med i den evaluering, der skal foregå, for ellers er den ikke noget værd, men vi skubber gerne på, så vi får den evaluering i 2001.