runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Charlotte Antonsen (V), 2003-10-10:
Det er jo for så vidt ikke nogen ulempe, at jeg kan gøre hr. Kristian Thulesen Dahl glad - det glæder mig da.
Ja, Venstre ønsker et fuldt dansk EU-medlemskab.
Vi mener, at vi er foran, når vi taler om tvangsægteskaber.
Vi mener, at den stramme indvandrerpolitik, som vi har ført netop på det område, vil være en indvandrerpolitik, hvor EU også er nødt til at gøre noget mere ved sagerne.
Vi kan se rundtomkring i de europæiske lande, at man også i stigende grad har øjnene åbne for, at den form for kvindeundertrykkelse vil man ikke finde sig i.
Så man kan jo sagtens forestille sig, at EU måske om 10 år har en endnu strammere udlændingepolitik, end vi har i Danmark.
Der er ikke noget nyt i Venstres EU-politik.
Hvis fru Birthe Rønn Hornbech havde været her i dag, så er jeg sikker på, at hun kunne holde et langt foredrag om, at Venstres udlændingepolitik har ligget fast i 30 år. Det nye, der er sket, som hr. Thulesen Dahl også ved, hvis hr. Thulesen Dahl tænker sig om en ekstra gang, er jo, at mulighederne for at gennemføre en stram udlændingepolitik har ændret sig her i Folketinget, så vi pludselig har fået mulighed for at gennemføre vores udlændingepolitik, bl.a. sammen med hr. Kristian Thulesen Dahls eget parti.
Så det er situationen, og det er vores synspunkt.
Hr. Jesper Langballe mener, at EU er en stat.
Ja, altså det kan jeg jo ikke gøre noget ved.
Hr. Langballe kan kigge ud ad vinduet, og så kan han se Dannebrog, og han kan se dronningen, og vores kommende kronprins er lige blevet forlovet, og Folketinget bestemmer da stadig væk en hel del.
At tale om, at Danmark er en eller anden delstat, mener jeg, at hr. Langballe måske selv kan ligge og have mareridt om.
Jeg tror ikke, der er mange danskere, der har den opfattelse.
Vi er en suveræn stat.
Danmark kan godt fungere uden for EU.
Det ville ikke være lykkeligt, men det kan godt lade sig gøre.
Fru Tove Videbæk - altså jeg vil gøre det kort.
Fru Tove Videbæk har selvfølgelig ret i, at også religion er en væsentlig del af Europas historie.
Det er der da ikke nogen tvivl om, men vi mener altså i Venstre, at man skal holde politik og religion adskilt.
Derfor synes vi, at man skal holde sig til at tale om religionsfrihed i EU og de formuleringer, man i dag har i præamblen, og ikke forsøge at skrive endnu mere ind.
Vi mener altså, at det i højere grad er et personligt anliggende end noget, der hører til på EU-plan.
Tove Videbæk (KRF), 2003-10-10:
Fru Charlotte Antonsen sagde i sit svar til mig, at jeg ønsker at skrive religiøsitet ind i EU-traktaten.
I Kristeligt Folkeparti mener vi ligesom en række andre europæiske lande, at kristne værdier og kristen etik - som vi mener er en væsentlig del af Europas historiske arv og grundlag - bør indskrives i traktaten og i præamblen til den.
Hvorfor ønsker Venstre dog ikke, at det europæiske samarbejde må bygge på dette grundlag, og hvorfor vil regeringen ikke tage en række andre europæiske lande i hånden og sammen med dem kæmpe for, at vi får et kristent værdigrundlag at samarbejde på i Europa?
Jesper Langballe (DF), 2003-10-10:
Præsident, udenrigsminister, juridisk person, ubetinget retlig forrang frem for national ret.
Må jeg spørge fru Charlotte Antonsen, om fru Charlotte Antonsen kunne forestille sig en eller anden ting, der til forskel fra det, vi nu ser i forfatningen, kunne gøre EU til en samlet forbundsstat. Hvad ville kunne udgøre den forskel? Er det overhovedet muligt at bygge mere på?
Så vil jeg til gengæld fortælle fru Charlotte Antonsen, hvad en suveræn stat er.
Det er f.eks. en stat, der kan gennemføre en ændret udlændingepolitik som den, regeringen og Dansk Folkeparti har gennemført.
Det ville ikke have været muligt, hvis det havde stået til Venstre oprindelig, for så havde vi stemt ja til Maastrichttraktaten i 1992.
Så havde vi ikke fået det retlige forbehold, og så havde det ikke kunnet lade sig gøre at stramme udlændingepolitikken.
Dét er en suveræn stat.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2003-10-10:
Jeg sidder her ved starten af debatten og kommer mere og mere i løftet stemning, fordi der faktisk er et sted, hvor der kommer meget mere klarhed nu, som jeg slet ikke troede vi kunne få ud af denne debat, og jeg synes, det er aldeles fremragende.
Fru Charlotte Antonsen gør det i svarene til de korte bemærkninger om forbeholdene, der har været fra hr. Aage Frandsen og andre, krystalklart, at det er Venstres politik, at forbeholdene fuldt og helt skal væk, og at der ikke er nogen mellemvej.
Der er kun nogle mellemfaser i forhold til, hvornår man kan få dem afskaffet.
Fru Charlotte Antonsen sagde endda heroppefra - jeg skyndte mig at notere det ned, for jeg syntes, det var en pragtfuld ærlighed at få på bane allerede nu i forhold til den kampagne, der givet kommer, hvor man vil forsøge at give indtryk af, Danmark bevarer sin ret til at føre egen udlændingepolitik - at der nu tages 98 pct. af det retlige forbehold.
Og så siger hun: Så er der udlændingeområdet, som danskerne ikke er med på i denne omgang.
I denne omgang!
Det er klart underforstået, at selvfølgelig skal det væk, selvfølgelig skal EU have kompetencen.
Det er selvfølgelig, som hr. Aage Frandsen sagde, et spørgsmål om kigge meningsmålinger: Hvornår har vi opbakning til at gøre det?
Derfor er det da krystalklart, at det vil være en noget faretruende færd, hvis befolkningen overlader det til Folketingets flertal, herunder Venstre, at definere, hvornår EU så skal have den kompetence.
Jeg takker for klarheden.
Charlotte Antonsen (V), 2003-10-10:
Vi har jo også været til stede i konventets arbejde, dels har vi haft repræsentanter, som Folketinget har udpeget, dels har vi haft statsministerens personlige repræsentant, Henning Christophersen.
Så vi har også haft indflydelse på det udkast, vi i dag har fra konventet.
Til hr. Aage Frandsen
, og det er i virkeligheden lidt det samme til fru Marianne Jelved: Ja, jeg nævnte, at den sidste tilkendegivelse, vi havde fra folket om udlændingepolitikken, var fra folketingsvalget.
Vi har så også haft meningsmålinger i mellemtiden, der pegede i samme retning, nemlig at danskerne ønsker en stram udlændingepolitik.
Vi har også mange medlemmer i partierne, som vi lytter til, og vi lytter til folk på gaden.
I det hele taget forsøger vi at vurdere og tage højde for og medinddrage, hvad danskerne mener, i vores politik.
Kl. 9.55 Og man må sige, det er så især til fru Marianne Jelved, at hvis man skal formulere en ny folkeafstemning på EU-området, hvor det jo er folket, der har det sidste ord - det har hr. Aage Frandsen ganske ret i - er det ekstra vigtigt, at vi lytter til folket.
Det er jo omsonst at kalde til folkeafstemning, hvis man ikke selv tror på, at der er en chance for at få et ja.
Så kan vi lige så godt lade sagen ligge et stykke tid.
Der er ikke ændret ved, at Danmark ønsker fuldt dansk medlemskab af EU, men vi er ikke og bliver aldrig et alt eller intet-parti som nogle af fløjpartierne.
Derfor er vi interesseret i at tage et skridt i den rigtige retning.
Skridtet, vi lægger op til her, er et skridt, som betyder, at vi kan komme med i 95 pct. af den EU-politik, som vi i dag står uden for.
Det skridt vil vi meget gerne anbefale danskerne at sige ja til, også selv om det er vores politiske vurdering, at der ikke er nogen chance for, at vi vil kunne tage det fulde skridt i denne runde.
Marianne Jelved (RV), 2003-10-10:
Jeg er helt enig med Venstres ordfører.
De nye medlemslande er med på lige fod.
De har ingen forbehold.
De har fået forhandlet nogle overgangsordninger igennem med Danmarks statsminister som formand.
Fint nok.
Så siger fru Charlotte Antonsen, at folketingsvalget i 2001 handlede om udlændingepolitik, og at et flertal af danskerne - det var ikke lige sådan, det blev formuleret, men det var budskabet - krævede en anden linje på det område.
Men det er jo først fra denne sommer i år, i 2003, at Venstres ordfører, at statsministeren har ændret politik. Indtil da har vi striber af citater om, hvordan statsministeren og Venstres politikere har argumenteret for, at alle forbeholdene skal væk. Nu skal vi altså have et nyt forbehold.
Vi lytter så til, hvad det skal handle om, men den aktivistiske udenrigs- og sikkerhedspolitik er gået fløjten.
Hvad menes der så med, at vælgerne skal have et ærligt og reelt valg om en nyt forbehold?
Hvori består det reelle, som statsministeren nu trækker det frem?
Aage Frandsen (SF), 2003-10-10:
Fru Charlotte Antonsen argumenterede for den helt særlige ordning for den retlige undtagelse med, at der havde været en tilkendegivelse ved folketingsvalget i 2001.
Nu stemmer man jo om mange ting i forbindelse med et folketingsvalg.
Det får alligevel Venstre til at sige, at det skal laves om, fordi man ved, hvad folk stemte om ved folketingsvalget.
Der var sådan set en ØMU-afstemning, som direkte vedrørte ØMU'en/euroen.
Den skal derimod ikke respekteres.
Det vil vel sige, at det, Venstre alene gør, er hele tiden at se på meningsmålingerne.
Det er det glædelige, at vælgerne træffer en beslutning.
Derfor synes jeg, at Venstre skulle sige det, Venstre mener i stedet for at gøre det, Venstre tror vælgerne giver Venstre tilslutning til.
Charlotte Antonsen (V), 2003-10-10:
Altså jeg har indtryk af, at hr. Keld Albrechtsen i dag har valgt at sætte sig i en osteklokke eller bag en tyk mur.
Jeg havde nær sagt, at hele indledningen af debatten her i dag bestod af, at først statsministeren, derefter udenrigsministeren og så jeg på Venstres vegne redegjorde for, hvad vi lægger vægt på i det europæiske samarbejde.
Vi synes, at det forslag, vi har set, er et godt udgangspunkt for forhandlinger, og derfor mener vi, det er en god idé at starte på det grundlag.
Fru Line Barfod ved ikke, hvor hun har Venstre.
Nå nej, vi er også langt fra hinanden, ikke mindst i EU-sagen.
Altså når Enhedslisten peger på, at man på vandområdet og på landbrugsområdet ønsker, at vi skal stå udenfor, så er det jo det samme som at melde Danmark ud af EU.
Altså det er jo det indre marked, det er landbrugspolitikken, der er de største områder i EU-samarbejdet, og vi ønsker ikke at gå ud af EU, sådan som Enhedslisten gerne så.
Hr. Peter Skaarup tager igen fat i vores principprogram fra 1995 om EU-politikken, og det er rigtigt, at Venstre har ønsket kompetencekataloget.
Som bekendt er det også noget af det, vi har drøftet på konventet, hvor hr. Peter Skaarup jo selv var til stede.
Vi fik i stedet for en klar opdeling, som jeg gjorde rede for, af, hvad EU skal tage sig af, og hvad EU ikke skal tage sig af.
Her var det faktisk Henning Christophersen, der var meget stærkt medvirkende til, at vi fik en sådan klarhed.
Dertil kom, som jeg nævnte før for hr. Peter Skaarup, at landene, parlamenterne, altså i Danmark det danske Folketing, nu i højere grad får hånd i hanke med, hvad EU kan blande sig i, og hvad EU ikke kan blande sig i.
Peter Skaarup (DF), 2003-10-10:
Fru Charlotte Antonsen vedkender sig, at Venstres EU-politik ligger fast, og det har den gjort i mange år.
Men så er det, jeg ikke forstår, når jeg nu kan læse klare citater op fra Venstres program fra 1995, der hed »Et helt Europa«, hvor der er direkte modsætninger mellem det, som Venstre mente dengang, og det, som Venstre mener nu, for Venstre går jo ind for det resultat, konventet er nået frem til.
Så synes jeg, der er et problem for Venstre, og det vil jeg godt lige prøve at spørge lidt mere ind til. Der står i Venstres program fra 1995, at der er områder, der nu skal tilbageføres til de nationale parlamenter herunder det danske Folketing i et kompetencekatalog, og det er altså ikke sket.
Jeg vil i hvert fald godt spørge Venstre, hvad det er for nogle områder, der er tilbageført i konventets resultat, så vi kan se, at nu har det danske Folketing fået mere magt.
Jeg har svært ved at overskue, hvad det er for nogle områder, som vi skulle få mere magt på.
På samme måde med hensyn til kommissærposter: Hvor er det, at kommissærerne nu er helt lige og har lige rettigheder på alle områder, som Venstre skriver i 1995?
Endelig med hensyn til sanktioner: Venstre var et af de partier, der var de argeste modstandere af, at man indførte sanktioner over for Østrig.
Hvordan kan Venstre nu være med til, at man skriver sanktionsmuligheden ind i selve forfatningen?
Line Barfod (EL), 2003-10-10:
Der var engang, Venstre havde et slogan, der hed: »Venstre ved man, hvor man har«.
Jeg har forstået, at Venstre nu har fået sig et nyt slogan: »Venstre - nu med forbehold«.
Jeg kan forstå på fru Charlotte Antonsen, at Venstre vil værne om forbeholdene, i hvert fald nogle af dem.
Når det f.eks. gælder sommerhusreglen, så vil man værne om den, og udlændinge vil man så også, i hvert fald indtil meningsmålingerne ændrer sig, værne om. Så vil jeg bare gerne høre: Hvad er begrundelsen for, at det lige er det?
Hvorfor ikke få et sådan forbehold, som virkelig ville have stor betydning for borgerne i Danmark, virkelig ville kunne gøre en forskel og ville kunne sikre, at vi fortsat kan drikke vand fra hanerne i stedet for at skulle slæbe flasker med vand hjem fra butikkerne, fordi der siver giftstof ned til vores drikkevand.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-10-10:
Venstre er ikke et alt eller intet-parti, kunne man forstå.
Man må nok snarere konkludere, at Venstre er et intet-parti, fordi der ingen krav er til noget som helst.
Man møder frem til regeringskonferencen med en meddelelse til de andre landes regeringer om, at man har accepteret det udkast, der ligger.
Det er så tamt og ynkeligt, at man ikke kan forvente, at Danmark vil få indflydelse på noget som helst, for regeringen har på forhånd spillet sig sine kort af hænde.
Jamen det er da konklusionen, når man f.eks. begynder med at meddele de store lande, at de bare kan få en forøget indflydelse på de små landes bekostning.
Det har man allerede fra starten accepteret.
Man vil ikke engang gøre et forsøg på at få det ændret.
Kommissærposten har man også bare solgt på forhånd
Magtkoncentrationen, det bureaukrati, der skal opbygges omkring disse formands- og præsidentposter, noget, der er helt ude af trit med tankegangen i hvert fald i de nordiske lande, har man bare accepteret på forhånd.
Man har ingenting at komme med.
Jeg synes, det er forkert at sige alt eller intet-parti; jeg synes, det er mere rigtigt at sige intet-parti.
Charlotte Antonsen (V), 2003-10-10:
Selv om hr. Peter Skaarup kom til at fortale sig og talte om eller refererede til, at jeg skulle have nævnt, hvad fru Birthe Rønn Hornbech ville have udtalt om Venstres EU-politik for 30 år siden, så vil jeg da sådan set gerne medgive hr. Peter Skaarup, at Venstres EU-politik og både udlændinge- og EU-politik i store linjer stort set er den samme i dag, som de var for 30 år siden.
Vi har altid været glødende tilhængere af EU, og vi har i mange år peget på, at der var behov for en stramning af udlændingepolitikken, fordi det gik galt med integrationen.
Hr. Skaarup læste et afsnit op fra vores program fra 1995, og hvis jeg sådan skal oversætte det til let forståeligt dansk, så kan jeg forstå, at det, vi skrev, som vi også går ind for i dag, er, at alle lande skal stilles lige i Kommissionen.
Det ønskede vi, og det ønske har vi
stadig.
Vi har så, som det for nylig kom frem i Europaudvalget
og også i offentligheden, sagt, at vi da synes, at en kommissær pr. land er udmærket, men for os er det mindst lige så vigtigt, at de kommissærer, vi har i EU, faktisk har en politisk indflydelse, så derfor er det at se på deres ressort vigtigt.
Det, at store og små lande bliver behandlet ens, er også meget afgørende, når vi taler om Europa-Kommissionen.
Så det svarer sådan set fuldstændig - måske på en anden mere dansk ligefrem måde - til, hvad vi skrev i 1995.
Med hensyn til kompetencepolitikken, som hr. Skaarup nævner som det andet eksempel: Det, der er det gode og det nye i traktatudkastet, er jo netop, at de nationale parlamenter fremover får mulighed for inden for nærhedsprincippet at pege på, hvor man synes, EU går for vidt.
Så vi får altså et helt nyt redskab med den nye traktat til at sikre, at EU's kompetence ikke kommer til at gå de enkelte lande for nær.
Så det er faktisk med, kan jeg sige til hr. Skaarup.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2003-10-10:
Det lyder nogle gange så harmløst, når fru Charlotte Antonsen forklarer sig heroppefra, men jeg må altså konkludere, at det, regeringen går til forhandling med, er et ønske om at få skrevet ind i den protokol, der skal føre de danske forbehold over i traktaten, at man også kan ændre de forbehold efterfølgende.
Sådan hørte jeg statsministeren
Det vil sige, at hvis jeg har ret, og det tror jeg desværre jeg har, at Danmark agter at bruge en væsentlig del af sin forhandlingskonto på at lave indenrigspolitik i traktaten frem for at bruge af sin forhandlingskonto, som jo ikke er ubegrænset, til at slås for nogle vigtige sager.
Så mit spørgsmål er: Hvad er vigtigst for Venstre, at slås for at alle lande får en kommissær med stemmeret, eller at Danmark får indført en klausul, der gør det muligt for Danmark at prioritere indenrigspolitik i traktaten?
Jeg må simpelt hen konkludere, at jeg savner Uffe
Ellemann.
Aage Frandsen (SF), 2003-10-10:
Skal jeg forstå det sådan, at når der nu kommer meningsmålinger, for man lytter jo til befolkningen, så retter man sig efter dem.
Det må jo så betyde, hvis nu der kommer en meningsmåling sådan i november/december, som tilfældigvis viser, at der er flertal imod indtræden i ØMU'en, at så skal afstemning ikke afholdes. Jeg har også et spørgsmål om det retlige forbehold.
Det er vel sådan formelt, at man afskaffer det, at det afskaffes, og derefter lader man så meningsmålingerne bestemme, hvad det er, der skal opretholdes.
Det sidste, jeg har, er lidt i forlængelse af det, fru Marianne Jelved var inde på, nemlig i hvilket omfang man fægter med åben pande, undtagen når man skal i krig i Irak.
Er der ikke noget, man virkelig vil slås for, noget, der skal ind?
Det har jeg forstået at der vist ikke er.
Men er der så ikke noget, man virkelig vil slås for ikke må ryge ud?
Jeg vil så spørge om de grundlæggende rettigheder: Vil man virkelig slås for, at de er der, og at de bliver der?
Anders Samuelsen (RV), 2003-10-10:
Det største problem med den indstilling, som regeringen har fået til forbeholdene, er jo det fifleri, som kommer til at foregå.
Det, som regeringen lægger op til, er, for nu at citere regeringens egne skrifter, at Danmark med hensyn til det retlige forbehold fra sag til sag kan tage stilling til sin deltagelse i samarbejdet svarende til den model, der gælder for Storbritannien og Irland.
Er det ikke i bund og grund - det er et spørgsmål til Venstres ordfører - det samme som at sige, at nu fifler vi, for indtil nu har vi haft en klar situation, hvor det er befolkningen, der har vedtaget forbeholdet?
Vi er uenige i det forbehold, og vi vil gerne have det afskaffet.
Fremover er det ikke længere befolkningen, der er det Folketinget, som fra sag til sag kan gøre det, og det er det, der gør, at det her bliver et mudret vand, hvor man fratager befolkningen den klarhed, som ligger i, at enten har vi forbehold, eller også har vi ikke forbehold, og at det er os som befolkning, der tager stilling til det.
Er det ikke fifleri, når det kommer til stykket?
Charlotte Antonsen (V), 2003-10-10:
Det er jo også det, jeg siger....
Fru Marianne Jelved og hr. Anders Samuelsen beskylder os for at fifle.
Intet er mere forkert.
Vi kunne ikke drømme om at fifle.
Det har vi altid været stærke modstandere af.
Disse ændringer skal naturligvis ud til en folkeafstemning.
Det er folket, der bestemmer de danske undtagelser, der bestemmer, hvordan de skal se ud, og derfor er der ikke tale om at fifle.
Til hr. Anders Samuelsen: Ja, Venstre så gerne, at EU havde haft en mere fornuftig udlændingepolitik, så havde vi måske kunnet tage det fulde skridt.
Vi er ikke som Enhedslisten og hr. Søren Søndergaard et alt eller intet-parti.
selv om vi ikke hver gang kan tage det fulde skridt.
Hr. Aage Frandsen spørger om meningsmålinger og euro, og hvad ved jeg.
Til hr. Aage Frandsen vil jeg sige, at der endnu ikke er taget stilling til, hvornår vi i givet fald skal have afstemninger om afskaffelse af en eller flere af de danske undtagelser. Vi lytter til befolkningen; det forsøger vi at gøre hele tiden på møder og andre steder, for den sags skyld også til meningsmålinger og til vores medlemmer.
Vi mener, at det er arrogant, hvis man som politiker er ligeglad med folket.
Til fru Anne Grete Holmsgaard: Ja, forbeholdene kan ændres efterfølgende.
Det står i den nuværende traktat.
Det skal selvfølgelig også stå i den næste traktat, at det suverænt er op til Danmark selv, til det danske folk ved en folkeafstemning, at tage stilling til, om vi ønsker at opretholde de danske undtagelser. Det ligger fast, og det er derfor, vi ikke vil foruddiskontere den situation.
Det ville være at fifle, hvis vi ikke skrev de eksisterende undtagelser ind i protokollen, og det er derfor, vi griber det an, som vi gør.
Så ser vi da gerne, at der kommer en danske kommissær
med stemmeret, og at man i øvrigt får organiseret Kommissionen på en vis, som tilfredsstiller både små og store lande, så vi bliver stillet lige.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-10-10:
Jeg vil godt spørge fru Charlotte Antonsen, hvorfor i alverden regeringspartierne og Socialdemokratiet nu synes, at det er klogt at starte forhandlingerne på regeringskonferencen ved at meddele de andre, at det udkast til en ny traktat, der ligger, skal danne grundlag for forhandlingerne.
Dermed har man allerede på forhånd lagt sig fladt ned for det føderalistiske flertal i Unionens regeringer, det samme føderalistiske flertal, som var til stede i EU-konventet.
Kl. 9.50 Man starter forhandlingerne med at meddele, at dette føderalistiske papir skal danne grundlag for forhandlingerne.
Det er da forhandlingstaktisk fuldstændig håbløst.
Man starter med at sige, at man skal tage udgangspunkt i et papir, hvor landene ikke længere har garanti for en kommissærpost, hvor magten koncentreres hos formandskab og præsident og udenrigsministre og i øvrigt i bureaukratiet i endnu større omfang end tidligere, og hvor de små landes indflydelse reduceres dramatisk.
Man har ikke selv noget krav eller nogen indstillinger.
Det er da fuldstændig ubegribeligt og uforsvarligt, sagt til fru Charlotte Antonsen, i enhver henseende.
Charlotte Antonsen (V), 2003-10-10:
Jeg fatter ikke, hvad hr. Søndergaard tænker på.
Det, hr. Søndergaard lige har sagt, har intet hold i virkeligheden.
Det, Venstre går ind for med forbehold, er, at jo færre og jo mindre forbehold, jo bedre.
Det er meget enkelt.
Hr. Langballe
glemte jeg før.
Ja, Venstre går ind for et frivilligt samarbejde mellem suveræne stater. Det er det, EU er.
Det er ikke en stat ligesom Sovjetunionen; det er ikke en stat ligesom USA.
Landene har, som det nu understreges i traktaten, mulighed for at forlade EU.
Vi går i Venstre ind for religionsfrihed, og vi synes ikke, der er nogen grund til at blande det ind i det europæiske samarbejde.
Fru Anne Grete Holmsgaard tager faktisk fejl.
Det er sjældent, det sker.
Der er ikke tale om, at Venstre lægger op til, at vi skal have et femte forbehold.
Det, der er tale om, er, at vi lægger op til, at vi skal have en folkeafstemning om den nye traktat, hvor vi sikrer, at de eksisterende danske forbehold er en del af den traktat, som danskerne skal stemme om.
Så første afstemning er om den nye traktat inklusive de eksisterende danske undtagelser.
I en anden afstemning skal vi så tage stilling til forbeholdene.
Vi ved ikke i dag, hvornår det skal være, om det skal være samme dag eller senere, men det er så dér, vores nye model kommer ind i billedet.
Villy Søvndal (SF), 2003-10-10:
Jo, det tror jeg bestemt også, og derfor tror jeg heller ikke, man udsætter danske soldater for unødig risiko for et terrorangreb ud over, hvad der i øvrigt er risiko for i starten af december, nemlig for, at den danske regering trækker sit troppebidrag tilbage.
Det tror jeg sådan set ikke er så farlig en situation.
Det er jo logikken i det her forslag, ligesom det er logikken, at hvis sikkerhedssituationen i øvrigt bliver mere truende i Irak, så vil vi i Folketinget i løbet af kort tid også møde endnu en ansøgning om at udvide antallet af soldater for at sikre formålene, der hedder at beskytte sig selv og beskytte folk i området.
Så man kan sagtens se linjen i det her.
Det synes jeg ikke er så besværligt.