runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Preben Rudiengaard (V), 2000-01-19:
Til fru Karen Klint vil jeg gerne sige, at det var ligesom om, der var lagt op til, at hvem skulle så bestemme.
Og for os i Venstre, Danmarks liberale parti, er det således, at vi gerne vil køre en høj oplysning.
Og her kunne man så godt tænke på at begynde at bruge andre metoder af mere moderne karakter end sådan en farvet folder ind af en brevsprække.
Og så, når folk har oplysningen, jamen så kan de også selv få lov til at vælge.
Jeg skal bare som politiker - også i min egenskab af at være læge - over for befolkningen oplyse om de risici, og så skal befolkningen, som jeg har stor tiltro til, have lov til at kunne vælge en sund levevis.
Det er det, der ligger mig på sinde.
Fru Anni Svanholt sagde, at der var frit valg på alle hylder, og at vi ingen holdninger havde.
Jamen jeg må jo sige, at jeg jo netop har præciseret, at vi havde nogle holdninger. Hvis fru Anni Svanholt havde hørt efter, hvad jeg sagde, så sagde jeg, at foruden at gå ind i de brede livsstilssygdomme og livsstilsrelaterede sygdomme, rygning, overvægt osv., så pegede jeg også på, at vi gerne så på nogle nationale forebyggelsesstrategier.
Jeg har i mine 25 år i den funktion, jeg har som læge, aldrig oplevet den store effekt af forebyggelse.
Og derfor kunne vi godt tænke anderledes og mere kreativt, og derfor håber jeg
også, SF kan gå med i nogle nationale forebyggelsesstrategier.
Karen J. Klint (S), 2000-01-19:
Jeg vil gerne gentage spørgsmålet til hr. Rudiengaard, fordi jeg ikke fik svar.
Nu fik jeg gentaget, at vi skal være venlige, og vi skal give folk viden, så de kan træffe deres personlige frie valg og forhåbentlig så også leve sundt, men statistikken siger jo, at til trods for det frie valg, så er der altså nogle, der får det resultat af det her frie valg, at de bliver syge.
Og så var det jeg spurgte, hvem det så er, der skal betale for det frie valg, hvis man ikke lytter til rådgiverne.
Tove Videbæk (KRF), 2000-01-19:
Det er vedrørende selvbestemmelsen og det, at danskerne selv skal bestemme.
Der er også 500.000 rygere i Danmark, der hvert år selv bestemmer, at de vil holde op med at ryge.
Folk forsøger virkelig helhjertet gang på gang at holde op, men det mislykkes for langt de fleste af dem.
Med deres selvbestemmelse og deres frie vilje kæmper de imod afhængigheden af stofferne, som er i cigaretterne, og ofte vinder afhængigheden over selvbestemmelsen, og det er på grund af en hel masse afhængighedsskabende stoffer, der er i cigaretterne. Jeg er bange for, at de kulørte reklamer, der kommer ind af brevsprækkerne, ikke hjælper så meget her, eller mener
hr. Rudiengaard det?
Frank Dahlgaard (UP), 2000-01-19:
Vil statsministeren bekræfte, at arbejdsløshedsprocenten i i Spanien i dag, som han omtalte, er 15 pct., ikke 5, men 15?
Den sidste del af spørgsmålet har vi ikke været inde på: om det sociale, hvor statsministeren jo nævner i sin SAMAK-redegørelse til de nordiske kolleger, at de sociale forhold kan vi også sikre ved at være med i ØMU'en. Dér vil jeg henvise til noget, som jeg er sikker på at statsministeren har kendskab til, nemlig LO's nyhedsbrev, helt konkret fra 23. september sidste år, hvor man har en analyse, der viser udviklingen fra midten af 1970'erne og frem til i dag med hensyn til, om det indkomstmæssigt er gået mod en mere ligelig udvikling eller en mere skæv udvikling.
Og LO's konklusion er, at Danmark er det eneste land, som har kørt mod en mere socialt lige fordeling af goderne, mens man i de andre lande, herunder Tyskland, er kørt den anden vej.
Hvorfor i alverden skal vi på den baggrund, - og statsministeren må kende det her - indskibe os i et fællesskab, hvor det kører mod en mere socialt ulige fordeling?
Preben Rudiengaard (V), 2000-01-19:
Til fru Karen Klint vil jeg gerne sige og gentage, at det, der er vigtigt for os, er, at vi opretholder en høj oplysning til befolkningen, og at vi fortæller om de risici på en sådan måde, at befolkningen også kan forstå det og så gerne vælger
Men jeg kunne jo måske foranlediges til at tro, at fru Karen Klint lægger op til, at vi skal tvinge befolkningen til at rette ind i et fundamentalistisk, asketisk system.
Så står vi af fra Venstres side.
Det kan jeg godt love.
Og til fru Tove Videbæk vil jeg sige, at de 500.000 er jeg også meget bekymret for.
Jeg ryger selv lidt også, det må jeg være den første til at erkende.
Jeg ved også, man kan blive afhængig af disse ting, og derfor kan vi godt finde ud af nye metoder.
Jeg så gerne, at vi fik et samfund, hvor vi ikke røg, eller røg meget lidt, så man ikke skadede sit helbred så meget.
Og derfor skal vi bruge andre metoder, ikke de kulørte reklamer og alt muligt andet.
Det, vi skal, er, at vi skal have en trend ind blandt især de unge - vi ældre er nok lidt vanskeligere at ændre - og vi skal bruge andre metoder, end vi hidtil har gjort.
Vi vil gerne samarbejde om at finde nye metoder til, at vi får en holdningsændring og også en livsstilsændring og derved også vælger et sundere helbred, især blandt vores unge grupper i samfundet.
Søren Søndergaard (EL), 2000-01-19:
Jeg kan se, der er uklarhed om, hvad der er foregået i sagen.
Så meget desto mere hensigtsmæssigt havde det måske været, hvis den danske regering havde henvendt sig direkte til den engelske regering vedrørende den her sag og havde fået informationerne direkte og dermed også gjort opmærksom på sin bekymring for sagen.
Det kan vi ikke nå i denne spørgerunde.
Jeg vil bare sige, at jeg blev glad, da jeg læste Socialdemokratiets formand, Lene Jensens, udtalelse, for det var en klar udtalelse.
Jeg var også glad for statsministerens udtalelse, jeg blev også glad for de udtalelser, som kom på det tidspunkt, og nogle af de handlinger, justitsministeren har foretaget. Det skal jeg ikke lægge skjul på, for jeg synes
, at det var godt, at der blev taget initiativ.
vi har været lige her i den sidste periode, hvor det jo strammede til, og hvor alle vidste, der fra forskellige kræfter ude omkring i verden ville blive lagt et enormt pres på de engelske myndigheder for at udlevere Pinochet, og hvor der lige præcis var behov for, at en demokratisk regering stod op og sagde: Vi synes, det er en god ting, at den mand bliver retsforfulgt.
Vi beklager, regeringen ikke gjorde det.
Grundlaget for den britiske indenrigsministers beslutning var jo, som ministeren har redegjort for, en helbredsundersøgelse.
Det er den helbredsundersøgelse, som Amnesty International i sin klage til den britiske indenrigsminister har kaldt mistænkelig.
En af de ting, som Amnesty anfører, er jo, at det er lidt svært for dem, ud over de mistænkeligheder, der er i forbindelse med den undersøgelse, som jeg ikke vil komme ind på her, medmindre ministeren ønsker det, så kan vi godt komme ind på dem, men bortset fra dette, er det, der har været lidt svært for Amnesty International, jo, at den rapport, som de har skullet tage stilling til at vurdere juridisk, har været hemmeligholdt, har været hemmelig, og det er derfor, at det efter vores opfattelse ville være naturligt, når man lader sådan en undersøgelse danne grundlag for sådan en alvorlig beslutning, og man oven i købet inviterer andre til at vurdere det, men ikke viser dem undersøgelsen, at man så i det mindste lader den undersøgelse afprøve ved en domstol.
Og det er derfor, at en af de ting, som ministeren kunne have gjort og måske stadig væk kan gøre, er at foreslå den engelske minister, at man lader denne her undersøgelse afprøve ved en domstol.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-01-19:
Jamen jeg er nødt til så at knytte nogle kommentarer dertil, når statsministeren siger, at inden for det europæiske område og i ØMU'en kan vi forfølge nogle sociale og politiske mål.
Jamen hvad er det for mål?
Det er mål, som man i Fællesskabet kan blive enig om, og det er ikke nødvendigvis de samme, som vi her i det danske samfund ønsker.
Derfor er det ubegribeligt, at specielt den socialdemokratiske statsminister kan gå så voldsomt ind for det, når det tydeligt fremgår af LO's beregninger, at vi har kørt mod et mere ligeligt samfund de sidste 20 år, altså også under konservativt styre, mens man i Europa har kørt den anden vej. Når statsministeren hævder, at beskæftigelsen er højt på tapetet i Det Europæiske Fællesskab og inden for ØMU'en, ja, så må man bare se på arbejdsløshedstallene.
De er dobbelt så høje i Euroland, som de er i Danmark, og derfor er der altså nogle store ubesvarede spørgsmål, der hænger i luften.
Når vi, det danske folkestyre, selv har lavet denne succes, hvorfor skal vi så afskrive os nogle muligheder og lægge nogle vigtige beslutninger væk fra Danmark?
Det er ubegribeligt. Hermed sluttede spørgsmålet.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-01-19:
»Hvad er den danske regerings holdning til Europa-Kommissionens forslag om ny EU-offentlighedslov?«
Europa-Kommissionen ønsker vidtgående begrænsninger af adgangen til aktindsigt.
Især vil Europa-Kommissionen have ret til at hemmeligholde hele lovforberedelsen, så adgang til dokumenter først kan opnås, når beslutninger er truffet.
Dette sikrer, at Kommissionen kan give disse dokumenter i fortrolighed til de største industrilobbyister fra de store lande og udelukke alle andre - herunder de allerfleste danske borgere, medier og organisationer - fra aktindsigt, indtil det er for sent at påvirke tingene.
Den nye Europa-Kommission under Romano Prodi har vist meget uheldige signaler, når det gælder åbenhed og aktindsigt; det går nærmest baglæns i øjeblikket.
Den seneste sag, som vi kan læse om i B.T. i dag, er, hvordan man i madsminkesagen i månedsvis har undertrykt en meget væsentlig rapport og endda nægtet at udlevere den til den danske regering på det tidspunkt, da man behandlede Danmarks brug af miljøgarantien.
Og så ligger der altså dette udkast til ny offentlighedslov, som vil lukke for aktindsigt på områder, hvor man faktisk har den i dag.
Derfor håber jeg på et meget klart svar fra ministeren til Prodi.
Niels Helveg Petersen (RV), 2000-01-19:
Jeg er bekendt med, at der foreligger et udkast til et arbejdspapir fra en af Kommissionens tjenestegrene.
Der er tale om et foreløbigt udkast, Kommissionen har ikke taget stilling, forslaget drøftes fortsat i Kommissionen, og Kommissionens endelige holdning kendes derfor ikke. Danmark har hele tiden arbejdet for at sikre større åbenhed i EU, og det synspunkt har jo gradvis vundet indpas, også afspejlet i Amsterdamtraktaten.
Danmark har i øvrigt sammen med Sverige fremlagt et initiativ til nye aktindsigtsregler; det blev fremlagt i december 1999. Når Kommissionens forslag foreligger, så vender regeringen selvfølgelig tilbage til denne sag over for Folketinget som led i den helt normale EU-procedure.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-01-19:
Jeg lagde mærke til, at ministeren hævdede, at en større åbenhed gradvis har vundet indpas.
Altså alle vi andre kan jo kun se, at man af hensyn til industriinteresserne forsøger at holde helt afgørende, vigtige dokumenter hemmelige for offentligheden, for forbrugerne og endog for regeringerne.
Derfor vil jeg godt spørge ministeren, om det ikke er uklogt at lade græsset gro og lade, som om det her nok går, og så bare vente på, at Kommissionen kommer med det udkast, for vi ved jo godt, at det stort set bliver, som det står i det udkast.
Eller - og det vil jeg så spørge ministeren om - har den danske regering en begrundet optimistisk formodning om, at det endelige forslag, Kommissionen fremsætter, får et andet indhold end det udkast, der nu foreligger?
Niels Helveg Petersen (RV), 2000-01-19:
Jeg kan love hr. Keld Albrechtsen én ting: Når der foreligger et forslag fra Kommissionen, vil regeringen selvfølgelig tage nøje stilling til det og vurdere, om det er godt nok, om det skal forbedres, eller om, hvad vi i øvrigt skal foretage os med forslaget, og det vil jeg nøje rådføre mig med Europaudvalget om.
Skal vi ikke gemme diskussionen, til vi ved, hvad vi snakker om?
Keld Albrechtsen (EL), 2000-01-19:
Jeg synes, det står ret klart, hvad vi snakker om.
Vi snakker bl.a. om, at Kommissionen har undertrykt en dybt alvorlig rapport om madsminke, som viser, at der er kræftfremkaldende stoffer i f.eks. belgiske og franske fødevarer, hvilket er helt uantageligt.
Og den rapport har man undertrykt og endda nægtet at udlevere
til den danske regering, som har tryglet og bedt Kommissionen om at få den.
Finder ministeren, at det er acceptabelt?
Finder ministeren, at vi skal finde os i sådanne forhold i Kommissionen af hensyn til belgiske industriinteresser?
Det kan jeg da ikke tro at ministeren synes, men det vil jeg godt bede om at få et klart svar på.
Og så vil jeg godt spørge ministeren: Hvis det bliver det udkast, der ligger nu - og jeg hørte ikke, at ministeren på nogen måde kunne sandsynliggøre, at det, der kommer fra Kommissionen, skulle kunne gå hen og blive bedre, end det ser ud nu - vil den danske regering så tage afstand fra det indhold?
Ministeren kender jo udkastet.
Niels Helveg Petersen (RV), 2000-01-19:
Den sag, hr. Keld Albrechtsen refererer til, og som skulle være omtalt i dag i B.T., kender jeg ikke.
Jeg er derfor ude af stand til at svare på spørgsmålet.
Det er jo heller ikke det, hr. Keld Albrechtsen har spurgt mig om, og derfor vil jeg lade det ligge.
Men jeg vil anmode hr. Keld Albrechtsen om på helt sædvanlig vis igennem Europaudvalget at stille de spørgsmål; så kommer der svar.
Hvad det andet angår, så kender vi jo ikke det endelige indhold af Kommissionens udspil, og jeg synes, det er mest rimeligt at vente med at tage stilling til et udspil, til vi kender det.
Samtidig ved spørgeren jo udmærket godt, bl.a. fra det dansk-svenske forslag, vi fremlagde i december, i hvilken retning vores bestræbelser går.
Og de går jo i retning af at sikre den størst mulige åbenhed.
Kommissionen kender jo udmærket Danmarks synspunkter, bl.a. fra det papir, som vi sammen med Sverige fremlagde i december.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-01-19:
Jamen så vil jeg godt spørge ministeren: Er ministeren nu i virkeligheden sikker på det?
Kommissionens optræden tyder ikke på, at Kommissionen er klar over, at Danmark mener det alvorligt.
Kommissionens optræden tyder på det modsatte.
Og hvad ville der ske ved, at Kommissionen blev bibragt en fuldstændig krystalklar opfattelse af, hvad Danmark mener?
Hvad ville der ske ved det?
Hvad ville der gå af ministeren
ved at skrive et brev til Prodi?
Er ministerens problem, at han ikke har tid, eller at han ikke gider?
Jamen jeg forstår det simpelt hen ikke.
Niels Helveg Petersen (RV), 2000-01-19:
Vi har jo skrevet et brev til Kommissionen i december med et udførligt forslag - et dansk-svensk forslag - til regler for aktindsigt.
Så der ligger på Kommissionens bord en henvendelse fra Danmark vedrørende denne sag, og den er jeg helt sikker på - for at svare på det spørgsmål - at Kommissionen kender.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-01-19:
»Vil regeringen offentliggøre den tyske rapport om sprøjtegiften glyfosat, som Kommissionen har fortroligstemplet?«
Skriftlig begrundelse
Ifølge Information den 13. januar 2000 har Kommissionen fortroligstemplet en tysk rapport om sprøjtegiften glyfosat, som er det aktive stof i sprøjtemidlet Roundup.
Kommissionens beslutning om at hemmeligholde rapporten er ifølge Information i strid med Århuskonventionen, der har til formål at sikre borgernes information i forvaltningen af miljøet, og som blev vedtaget på miljøtopmødet i Århus i 1998.
Spørgsmålet rettes til udenrigsministeren, fordi der her er tale om en helt principiel sag vedrørende borgernes adgang til aktindsigt i EU-sager.
Det er muligt, at Kommissionen mener, at Århuskonventionen endnu ikke er trådt formelt i kraft,
Det var jo meningen med Amsterdamtraktaten, i hvert fald efter den danske regerings opfattelse, at der skulle indføres større åbenhed i EU.
Desværre går Kommissionen i praksis den modsatte vej, og derfor bør Danmark nu tage en konfrontation med Kommissionen.
Den foreliggende sag vil være et godt udgangspunkt for en principiel konfrontation med EU-bureaukratiet i Bruxelles.
Og det vil være helt fint, hvis Kommissionen ville reagere på en dansk offentliggørelse ved at trække Danmark for EF-Domstolen.
Det ville nemlig medføre, at vi både politisk og juridisk ville fremtvinge en god debat om EU's regler.
Jeg har jo forstået på et telegram, der var fra Ritzau her i formiddag, at miljøministeren mener, at man skal arbejde for større åbenhed i EU, og derfor mener han også, at den her Roundup-rapport, som altså omhandler de stoffer, der er i Roundup, burde offentliggøres.
Derfor håber jeg, at ministeren vil tage et aktivt skridt i den her sag og ikke bare finde sig i, at Kommissionen hemmeligstempler tingene.
Nu har en af ministerens mest betroede medarbejdere, nemlig den danske faste repræsentant i Bruxelles, jo altså puklet løs for at få udleveret den rapport.
Det overrasker mig lidt, at ministeren ikke ved noget om den sag.
Jeg vil da bede ministeren sætte sig ind i den så.
Men så vil jeg godt spørge ministeren: Hvad er det, der holder den danske regering tilbage fra allerede nu at gå til Kommissionen og sige, at dette lovudkast, denne ny offentlighedslov, ganske enkelt ikke duer; at vi ikke vil finde os i, at selv den beskedne aktindsigt, som er nu, skal indskrænkes?
Ministeren er vel bekendt med, at eksperter, der har bedømt dette udkast, siger, at der faktisk har været tale om en indskrænkning af aktindsigten i forhold til den praksis, som er et resultat af EF-Domstolens afgørelse?
Frank Jensen (S), 2000-01-19:
Hr. Søren Søndergaard interesserer sig for, om jeg har været i sving.
Jeg kan love hr. Søren Søndergaard for, at det er
jeg altid.
Og også i den konkrete sag har Danmark jo været i sving.
Det kender hr. Søren Søndergaard alt til, selv om Danmark ikke har kompetence i den konkrete sag til at begære Augusto Pinochet udleveret til Danmark.
Det spørgsmål er kendt af hr. Søren Søndergaard.
Det er der en lang redegørelse fra Rigsadvokaten om, og en redegørelse som i øvrigt Justitsministeriet den 29. januar sidste år tilsluttede sig.
Men spørgsmålet om, hvorvidt Pinochet bliver udleveret til et af de lande, der har begæret ham udleveret, og som har en national kompetence til i deres nationale lovgivning at begære Pinochet udleveret fra England, er jo ikke et spørgsmål, jeg på nogen måde har mulighed for at blande mig i.
Jeg kan godt komme med erklæringer - og det har jeg også gjort her indledningsvis - om, hvad regeringens holdning er.
Og regeringens holdning er den, at man så vidt muligt skal søge folk, der forbryder sig mod menneskerettighederne, gjort ansvarlige for det.
Nu har vi så en konkret sag i England, og hvor den britiske indenrigsminister har fået uafhængige læger til at undersøge, hvorvidt den pågældende kunne stå igennem en strafferetlig proces.
Og der har lægerne indstillet, at det kan han ikke.
Der kan ikke forventes nogen forbedring af Pinochets sygdomsmæssige tilstand.
Og det har ført den britiske minister til at erklære, at såfremt, i fald han ikke får indvendinger fra de lande, der har begæret ham udleveret, vil han træffe beslutning om, at Pinochet kan rejse tilbage til Chile.
Hvad der så måtte ske i Chile, er der ingen af os, der kan vide på nuværende tidspunkt.
Den sag må vi vente med at vurdere, til Pinochet i givet fald rejser tilbage til Chile.
Søren Søndergaard (EL), 2000-01-19:
Jeg betvivler sådan set ikke, at ministeren er konstant i sving, men jeg bliver nødt til at konstatere, at det altså ikke har været på denne her sags område i den forløbne uge.
Det er jo klart, at selv om vi på grund af problemer i den danske lovgivning ikke kan kræve Pinochet udleveret, så er der folk i Danmark og danske statsborgere, der har en klar retslig interesse i den sag.
Og derfor har ministeren selvfølgelig mulighed for politisk at komme med en melding.
Det har ministeren ikke gjort, det beklager jeg meget.
Den anden del af spørgsmålet går jo netop på, hvordan man så vil fortsætte anstrengelserne for at få Pinochet stillet for retten.
Eller er det sådan, at den danske regering med den beslutning, der er taget i England, da også totalt har opgivet håbet om, at den forbryder bliver stillet for en domstol?
Niels Helveg Petersen (RV), 2000-01-19:
Jeg er bekendt med, at Miljøstyrelsen, som er den danske myndighed i denne sag, har behandlet en anmodning om aktindsigt og har rettet henvendelse bl.a. til Tyskland og Frankrig, der ikke ønskede dokumentet offentliggjort.
Hvad angår Århuskonventionen må jeg henvise til miljøministeren.
Jeg er bekendt med, at miljøministeren netop i dag har været i samråd i Miljø- og Planlægningsudvalget om bl.a. åbenhed om proceduren i forbindelse med behandlingen af sprøjtemidlet Roundup i EU.
Denne sag henhører under miljøministeren.
Den behandles af ham, og han har i dag været i samråd.
Og lad mig føje til, at jeg er helt enig med miljøministeren.
Søren Søndergaard (EL), 2000-01-19:
Nej, det er jeg fuldstændig klar over.
Den diskussion om udlevering til Danmark har vi jo haft tidligere.
Men den danske regering har jo fuldstændig på linje med forskellige internationale humanitære organisationer mulighed for at gøre sin holdning gældende. Selvfølgelig har den danske regering da det.
Og jeg vil da minde om, hvad Socialdemokratiets næstformand udtalte i december måned 1998: »Den sag må ikke løbe af sporet.
Man skal ikke kunne undslippe, blot fordi man er blevet gammel og forhenværende.
Det skylder vi ofrene«, sagde Socialdemokratiets næstformand i december 1998.
Har Socialdemokratiet og dermed regeringen skiftet holdning siden da, eller hvad er grunden til, at man ikke har brugt den sidste uge til at komme med en offentlig udtalelse om, at man synes, at denne her sag skal gennemføres?
Hvad er baggrunden for det?
Det synes jeg ikke jeg fik noget svar på.
Frank Jensen (S), 2000-01-19:
Der skal ikke herske tvivl om regeringens klare afstandtagen fra de forfærdelige og tragiske overgreb mod demokratiet og civilbefolkningen i Chile under Pinochetstyret.
Der skal heller ikke herske tvivl om regeringens ønske om, at personer, der står bag alvorlige menneskerettighedskrænkelser, i videst mulig udstrækning gøres ansvarlige for deres handlinger.
Det vil jeg gerne have sagt, inden jeg tager fat på den mere juridiske side af sagen.
Jeg har forstået, at Pinochet på foranledning af den britiske indenrigsminister har gennemgået en uvildig lægeundersøgelse.
Efter det oplyste er konklusionen i lægernes rapport, at Pinochet på grund af forværring af sin helbredstilstand er, som det hedder »unfit to stand trial«.
Det skulle endvidere fremgå af rapporten, at der ikke kan forventes en ændring, en forbedring af hans tilstand.
På den baggrund har den britiske indenrigsminister tilkendegivet, at han har til hensigt at afbryde den igangværende udleveringsprocedure, medmindre han modtager væsentlige indvendinger.
De lande, der har direkte retlig interesse i udleveringssagen, det vil sige Spanien og Chile, samt Frankrig, Belgien og Schweiz, der har udtrykt ønske om udlevering, er blevet underrettet om beslutningen.
Indenrigsministeren i England har endvidere underrettet en række menneskerettighedsorganisationer.
De pågældende lande og organisationer fik frist indtil i går til at fremkomme med bemærkninger.
Spørgsmålet om, hvorvidt der er grundlag for at udlevere Pinochet, er et anliggende mellem Storbritannien og de lande, der har begæret ham udleveret.
Afgørelsen træffes af de britiske myndigheder i overensstemmelse med national ret.
Danmark har ikke grundlag for at begære Pinochet udleveret til strafforfølgning her i landet.
Regeringen har derfor heller ikke grundlag for at gå ind i den spansk-britiske udleveringssag.
Søren Søndergaard (EL), 2000-01-19:
Den britiske indenrigsministers beslutning om at lade Pinochet slippe for retsforfølgelse og måske især måden, det er sket på, har jo været et slag i ansigtet på forhåbningerne om at påbegynde opbygningen af et internationalt retssamfund.
Det er jo en sag, altså sagen om Pinochet, som regeringen tidligere har sagt mange gode og store ord om.
Jeg minder bare om statsministerens udtalelse.
»Nu må Frank Jensen i sving.
Så har justitsministeren været i sving
i den seneste uge, og hvad har justitsministeren gjort?
Niels Helveg Petersen (RV), 2000-01-19:
Den danske regering ønsker, at denne rapport er tilgængelig for offentligheden.
Hermed sluttede spørgsmålet.