runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Aage Frandsen (SF), 2002-01-31:
De eksempler, der har været fremme i pressen, hvor man siger, at det er ikke rimeligt, at personer, der vinder en sag, endda måske 100 pct. ikke kan få dækket alle deres omkostninger, har været eksempler på personer, som nok ikke nødvendigvis var den lille mand, men alligevel en person, som ikke var specielt økonomisk stærk og formuende med en hel masse advokatbistand og revisorer bag sig.
Det er derfor, jeg synes, at man godt kunne diskutere, hvis det er den gruppe, man er optaget af, om man kunne indføre et eller andet kriterium.
Det er klart, at det ikke er et kriterium, som i sig selv er rigtigt, rigtigt i den forstand, at så har man ramt helt rigtigt.
Men det er objektivt i den forstand, at man kan definere sig frem til det.
Det betyder så alle lønmodtagerne, medmindre de har et lille firma ved siden af, som er i selskabsform.
Der er slet ikke tvivl om, hvem der har selskabsform, hvem der har bestemte typer af beskatningsformer.
Det betyder ikke, at man altid rammer rigtigt.
Nej, men det gør man sandelig heller ikke med det her forslag, for der er altså nogle, som har kæmpeadvokatforetagender og revisorforetagender bag sig, som godt kan finde ud af at udnytte det her system.
Det er der slet ingen tvivl om.
Det er jo derfor, at alle de eksperter, der sad i det udvalg, sagde: Den går ikke, det er simpelt hen at åbne for en guldgrube for nogle bestemte mennesker, nemlig advokater og revisorer.
Svend Erik Hovmand (V), 2002-01-31:
Jeg har lovet på dette tidspunkt at gøre det meget kort, og derfor skal jeg ikke gentage, hvad jeg tidligere har sagt til den socialdemokratiske ordfører.
Er det selskabet, eller er det den privatejede virksomhed?
Men jeg tror, at også hr. Aage Frandsen vil give mig ret i, selv om jeg forstår tankegangen, at det ville være en meget, meget svær sondring.
Det ville være en administrativt ganske besværlig sag.
Det er det ene.
Det andet er, at jeg mener, at der kan være mange hensyn at tage.
Der kan være mange årsager til, at folk vælger den ene selskabsform frem for den anden, og jeg mener i virkeligheden ikke, det er særlig afgørende i spørgsmålet om, hvorvidt de skal kunne føre en sag mod det offentlige system.
Charlotte Dyremose (KF), 2002-01-31:
Lige præcis det, som den socialdemokratiske ordfører her nævner, har vi faktisk tænkt på i Det Konservative Folkeparti.
Som sagt: Det er en konservativ mærkesag.
Vi har arbejdet meget med den. Fordelen er jo netop, at man kommer med et skøn på forhånd om, hvad sagsomkostningerne er.
Og det er klart, at der er ingen, der vil anerkende, at sagsomkostningerne er nul, hvis man taber, og en hel masse, hvis man vinder.
Det skøn bliver lavet på forhånd.
Lige præcis på den måde løser vi problemet.
Henrik Sass Larsen (S), 2002-01-31:
Det er jo altid spændende i de her tider at høre skatteministerens bud på skattepolitik.
Jeg kan så forstå, at til de betænkeligheder, der bliver udtrykt her, de bekymringer, man har, den argumentation, man fremfører, ud over en eller anden lang populistisk remse om den lille mand - det var meget underholdende - fik vi at vide, at den måde, systemet her blev sikret på, var, at skatteministeren ville følge sagen meget nøje.
Tak for forsikringen.
Men vil det hjælpe?
Altså vil skatteministeren så gribe ind og sige, at nu er det meget uretfærdigt, at alle mulige advokater, revisorer bare hamrer til sig af nogle store tilskud.
Er det det tilsagn, skatteministeren vil give, at han vil sørge for, at der ikke sker en honoraroppustning?
At han vil sørge for, at der ikke sker en stor økonomisk udvikling i, at de her mennesker bare får raget til sig?
Er det det, som skatteministeren vil stå og garantere heroppe?
Og så vil jeg bede skatteministeren prøve at forholde sig til de øvrige argumenter.
Hvem skal afgrænse det her?
Hvad er afgrænsningen?
Det er jo det, der er det principielle i forhold til det her.
Svend Erik Hovmand (V), 2002-01-31:
Må jeg allerførst takke for en generelt positiv tilslutning til forslaget fra et flertal i dette Ting.
Der er jo stillet en række spørgsmål, som også er velegnede til at blive behandlet i udvalget.
Men jeg vil måske udtrykke en lille, stille undren over, at partier, som ellers normalt plejer at varetage de svagestes vilkår, er tøvende, eller nogle af dem endda modstandere af dette forslag.
Dette forslags hele idé er jo, at man hjælper den svage.
Det er jo det, der er hele ideen med det, at det er den svage, den lille mand, som sætter sig op imod det store system og vinder.
Hvordan er hans stilling i dag?
Ja, vi har desværre alt for mange eksempler på, at hans sagsomkostninger bliver lige så store, undertiden endda større end det, han får ud af overhovedet at føre sagen.
Det, der har været drivkraften bag dette forslag, er den urimelighed, der her er tale om.
Vi har lavet en model, som vi tror på vil kunne begrænse
, osv.
Men selvfølgelig kan man da altid diskutere, om den model nu er den eneste rigtige, om den kunne gøres endnu bedre. Men det, man ikke kan diskutere, er, at alternativet til ikke at gennemføre den her lov, alternativet til ikke at gennemføre en indsats på dette område er, at det går ud over den lille mand.
Det kan godt være, at der er en advokat, der måske lægger fingeren på vægtskålen i et vist omfang.
Jeg tror det nu ikke.
Der er rimelig gode kontrolforanstaltninger.
o.k., hvad er det så i forhold til den situation, at den lille mand ikke er i stand til at køre en sag imod det store system.
Det er her, min, hvad skal vi sige, sociale indignation kommer lidt op.
Altså jeg synes, det er lidt underligt, at specielt Socialdemokratiet vender sig imod dette forslag.
Anders Samuelsen (RV), 2002-01-31:
Det er ganske rigtigt på ingen måde en ny problemstilling, vi her diskuterer i Folketingssalen.
Der åbenbares her et klart dilemma i det forslag, som vi bliver præsenteret for i dag, i hvert fald et dilemma for De Radikale.
For hvis man fastholder og afviser og eventuelt får held til at få revet det her forslag af bordet, så fastholder man jo den gamle situation, hvor det er åbenlyst for enhver, at der var en risiko.
Vi har også set konkrete eksempler på, at den svage part kommer i klemme, kommer til at skulle føre en sag, eventuelt vinde sagen, men har større omkostninger end det, han får dækket, for altså at få ret.
På den anden side er det også klart, at det gamle system forhindrer misbrug og forhindrer spekulation i systemet.
Hvis vi nu på den anden side vedtager det forslag, som ligger her i dag, og som vi behandler i dag, er det klart, at så redder man den svage part.
Det er der overhovedet ingen tvivl om at man gør.
Men så åbner man op for et potentielt misbrug, hvilket adskillige ordførere har været inde på tidligere i dag.
Så det skal jeg ikke komme nærmere ind på.
Men det er den problemstilling, vi står over for, sat på spidsen.
Svaret på problemstillingen er selvfølgelig at følge det forslag, som SF's ordfører også påpegede tidligere har været behandlet allerede i den her folketingssamling, nemlig det forslag, som Det Radikale Venstre fremsatte, hvor man graduerer i forhold til, hvor meget man har vundet, og holder det op imod, hvor meget man så skal have dækket af sine omkostninger.
Der er intet som helst belæg for, at man ikke kan gennemføre et sådant princip.
Alene det, at regeringen med sit forslag i dag lægger op til, at netop når man har vundet over 50 pct, så skal man have dækket 100 pct., må klokkeklart forudsætte, at man kan definere, hvornår man har fået 5l pct. ret, hvornår man har fået 50 pct. ret, og hvornår man har fået 49 pct. ret. Det må jo være sådan efter det princip, at får man 49 pct. ret, så skal man ikke have 100 pct.s omkostningsdækning.
Hvis man kan gøre det inden for det interval - 49, 50, 51 - kan man selvfølgelig også gøre det inden for intervallet 73, 74, 75 eller 85, 80, 70, hvad som helst.
Derfor er det oplagt, at man burde følge det radikale forslag.
Vi har ikke gjort vores stilling endelig klar endnu i Det Radikale Venstre.
Den vil afhænge af de svar, som dukker op i forbindelse med udvalgsarbejdet på de spørgsmål, som vi vil stille.
Vi vil eventuelt også forsøge os med en række ændringsforslag til lovforslaget, men summa summarum er, at den problemstilling, som jeg skitserede i starten af mit indlæg, er den problemstilling, vi står over for.
Skal man vælge at fastholde den situation, som vi har haft indtil nu, og dermed helt oplagt lade nogle svage komme i klemme, eller skal man gå over i det nye system, hvor man redder de svage, men til gengæld åbner op for et potentielt misbrug?
Charlotte Dyremose (KF), 2002-01-31:
For at svare på det første først: Det skal stå i den forhåndsopgørelse, man laver, hvordan man har tænkt sig at skulle betale advokaten.
Det vil sige, at hvis man har tænkt sig at lave en ordning med nul, som jeg sagde lige før - nul, hvis man taber, og et stort beløb, hvis man vinder - så skal det stå der på forhånd.
Kunne jeg få den socialdemokratiske ordfører til at gentage spørgsmål nummer to, for det har jeg glemt?
Aage Frandsen (SF), 2002-01-31:
Skatteministeren siger, at det her er af hensyn til den lille mand, den svage.
Jeg ved godt, at der er nogle partier, der har det sådan, at hver gang der skal argumenteres for et eller andet, så er det altid den lille mand og den svage, man vil gøre noget for.
Hvorfor er man så ikke optaget af, at en person, der får dagpenge, og som måske får frataget sine dagpenge, fører sag og vinder den, får dækket sine sagsomkostninger?
For hvem er det, der fører de her sager mod det store, staten, systemet, for at bruge skatteministeren eget udtryk?
Ja, det er jo nok ikke den allersvageste.
Det er nok heller ikke den allermindste mand eller kone.
Men selskaber, som man sandelig da ikke kan sige er den lille mand, A.P. Møller er da ikke den lille mand, og det gælder i det hele taget de selskaber, der fører sager, at så kunne man løse problemet, hvis det er det, man er optaget af. Men det er jo nok ikke det, skatteministeren dybest set er optaget af.
Nej, den svage, den lille mand eller den lille kone skal bruges som murbrækker for noget andet, som skatteministeren er optaget af, nemlig at man gerne vil begunstige nogle mennesker, som er økonomisk godt stillet.
For hvem er det, der fører sagerne?
Men altså vil skatteministeren være så venlig at forholde sig til mit konkrete spørgsmål, som jeg stillede i mit indlæg, i stedet for at argumentere for noget, som måske i virkeligheden ikke er i realitetens verden.
Hvad med et forslag, der sagde: Personer, enkeltmandsejede virksomheder for sig, selskaber er noget andet?
Henrik Sass Larsen (S), 2002-01-31:
Det var en interessant ikkebesvarelse, jeg fik fra skatteministeren.
Der blev sådan set sagt: Det vil jeg ikke svare på.
Og der blev sagt, at man allerede havde svaret mig.
Det havde skatteministeren ikke.
Altså skatteministeren har holdt en eller anden lille retorisk tale, men svaret mig har skatteministeren ikke. For at gentage spørgsmålene: Hvis nu en eller anden skatteyder allierer sig med en advokat, og advokaten siger: Jeg skal bruge 80 timer til at føre den her sag, det koster 1.200 kr. i timen plus moms, og jeg sender den regning ind på forkant, sådan som man skal gøre ifølge forslaget.
Vil man i det øjeblik vurdere og sige: Nej, det er kun rimeligt med 40 timer; nej, det er kun rimeligt med 25 timer; eller det er kun rimeligt med 70 timer?
Er det dér, man vil gå ind, eller er det bare en blankocheck, man udsteder?
Det er et rimeligt spørgsmål, som ministeren da må forholde sig til.
Så det her med den lille mand igen.
En del af ekspertudvalgets bidrag gik jo rent faktisk ud på, at man
sagde, at hvis man bryder med officialprincippet, hvis det offentlige faktisk også varetager skatteyderens sag til fordel for skatteyderen, så ville man jo ende i en situation, hvor flere og flere mennesker siger: Jamen det eneste naturlige, man gør, er, at man altid betragter skattemyndigheden som modpart og derfor altid hyrer en rådgiver
Vil det være til fordel for den lille mand, ville den lille mand gøre det, hvis man tvinger skattemyndigheden ind i sådan en rolle?
Det er da også et interessant spørgsmål, som jeg vil bede skatteministeren, som er så optaget af de svagest stillede i det her samfund, rent faktisk svare på.
Line Barfod (EL), 2002-01-31:
Forespørgslen fra Kristeligt Folkeparti og forslaget til vedtagelse handler om, at politiet endnu en gang skal have bevilget flere ressourcer.
Det har politiet fået mange gange i de seneste år.
Så det er altså ikke, fordi der ikke fra et flertal i Folketinget er lydhørhed over for politiets gentagne ønsker.
Derimod kan det måske undre lidt, at man den ene gang efter den anden kan få øgede bevillinger, uden at der bliver fulgt særlig meget op på, hvordan bevillingerne bruges, herunder den overarbejdspukkel, der gentagne gange er blevet givet bevillinger til at nedbringe, uden at det ser ud til, at de bevillinger har ført til det ønskede resultat.
Vi håber derfor, at det, man er i gang med omkring omstruktureringer af politiet, kan føre til, at man får set nærmere på, hvordan politiet organiserer arbejdet, og hvad der kan gøres for at effektivisere det, herunder også se nærmere på, hvordan der er fulgt op på den konsulentrapport, der blev lavet for nogle år siden, og som havde en række anbefalinger.
I den forbindelse kan det jo godt undre lidt, at den betænkning, der kommer fra Politikommissionen, og som en enig Politikommission med en række repræsentanter fra politiet har udarbejdet, er blevet skudt ned af Venstres ordfører, endnu inden betænkningen er afleveret til ministeren.
Som også fru Anne Baastrup har været inde på, kan det godt undre lidt, at Kristeligt Folkeparti er så bekymret for politiet, når man ser på alle de andre steder i den offentlige forvaltning, hvor man også har store problemer med overarbejde, arbejdspukler osv., og de mange steder, hvor der skæres ned. Hvis man bare ser på beslægtede områder, som fru Elisabeth Arnold var inde på, bliver der i finansloven skåret på domstolene.
Men her er der åbenbart ikke fra Kristeligt Folkepartis side den store lydhørhed over for behovet for flere penge.
Tilsvarende på andre områder i den offentlige forvaltning er der også mange grupper, der har store problemer med arbejdsmiljø, overarbejde osv.
De har behov for øgede ressourcer, uden at det åbenbart giver anledning til forespørgselsdebatter.
Fra Enhedslistens side mener vi, at der er langt mere behov for øgede bevillinger til det forebyggende arbejde, herunder f.eks. Det Kriminalpræventive Råd, som regeringen også lægger op til at spare på, og hele det boligsociale arbejde, der i høj grad er med til at forebygge kriminalitet, men som regeringen også vil spare på.
Vi mener, at der er behov for, at der kommer flere ansatte på en række områder.
Hvis man f.eks. ansætter flere på stationerne, i busser og tog osv.,
Der er altså flere andre muligheder for at nå de samme resultater, uden at man giver øgede bevillinger til politiet, men ved at man forebygger, at folk kommer ud i kriminalitet.
Så vi anbefaler, at man satser på forebyggelse i stedet, og vi kan derfor ikke stemme for Kristeligt Folkepartis forslag til vedtagelse.
Søren Søndergaard (EL), 2002-01-31:
Enhedslisten er meget indstillet på at skærpe kampen mod, straffen for, overvågningen af terrorisme og terrorister.
Men for at kunne gøre det, kræver det én ting, nemlig en definition af, hvad terrorisme er, for hvis vi ikke starter med som udgangspunkt at spørge, hvad terrorisme egentlig er, hvordan afgrænser vi så, hvem det er, der skal straffes hårdere, og hvem det er, der skal overvåges?
Hvis vi ser på den definition på terrorisme, som er lagt i det forslag, der ligger her, er man bl.a. terrorist, hvis man destabiliserer eller ødelægger et lands eller en international organisations grundlæggende politiske, forfatningsmæssige, økonomiske eller samfundsmæssige strukturer.
Men der er jo en række lande, hvor i hvert fald Enhedslisten går ind for, at man netop ødelægger landenes strukturer, ødelægger Iraks struktur, ødelægger Nordkoreas struktur, ødelægger Irans struktur, ødelægger strukturerne i alle mulige diktaturer.
Derfor er mit spørgsmål til Venstre: Er det ikke nødvendigt, at vi under det kommende udvalgsarbejde får en mere præcis definition af terrorisme, så det ikke rammer frihedskæmpere?
Line Barfod (EL), 2002-01-31:
Fru Birthe Rønn Hornbech talte smukt om solidariteten med FN og EU, og vi er helt enige i, at det er vigtigt, vi laver et fælles internationalt arbejde mod terrorisme.
Samtidig talte fru Birthe Rønn Hornbech om, at det var nødvendigt nu at anvende midler, som man ville have afvist for 30 år siden, fordi terrorismen har udviklet sig.
Netop for at skabe klarhed over, hvad det er for nogle midler, vi anvender til hvilke typer kriminalitet,
mener vi fra Enhedslistens side, at det ville være en fordel, at vi adskiller det, der handler om terrorbekæmpelse som følge af de internationale forpligtelser, fra de dele af lovforslaget, som er rent danske anliggender, og som handler om, at man forsøger at gennemføre nogle ændringer i retsplejeloven om udvidet dataovervågning, mulighed for udlevering af danske statsborgere osv., som ikke har specielt noget med terrorbekæmpelse at gøre, men skal anvendes over for en række forskellige forbrydelser.
Jeg vil gerne høre, hvad Venstres holdning er til at adskille det, der følger af de internationale forpligtelser, og det, der er rent danske ønsker om at ændre lovgivningen.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2002-01-31:
Jamen jeg mener slet ikke, at vi med udgangspunkt i det lovforslag, der ligger her, kan begynde at omkalfatre opbygningen i straffeloven og retsplejeloven og f.eks. have en straffelov for internationale forpligtelser og en for, hvad vi synes er politisk opportunt i Danmark.
Det, der har været meget afgørende for os, da vi forhandlede de her lovforslag, var, at det helt klart af bemærkningerne fremgår, hvad der er hvad, og jeg er altså nødt til at sige til fru Barfoed, hvad enten hun kan lide det eller ej: Denne regering agter at føre politik, og det står
meget tydeligt i bemærkningerne til lovforslaget, hvornår det er FN's sikkerhedsresolution, hvornår det er EU-rammeafgørelsen, hvornår det er trusselsvurderingen i Danmark, hvornår det er Brydensholt-udvalget
Der er ikke noget at komme efter.
Det var bare beklageligt, at der var nogle af de eksperter, der var der i går, der ikke havde opdaget det.
De talte lidt efter deres fordomme.
Men det står helt klart, og dér, hvor det ikke er en følge af internationale forpligtelser, er det udtryk for et politisk ønske, og det gælder så i øvrigt også de internationale forpligtelser, så der er ingen forskel.
Det behøver ikke at føre til, at vi skal lave straffeloven om, det skulle da bare mangle.
Line Barfod (EL), 2002-01-31:
Jeg har ikke foreslået, at vi skal ændre straffeloven i én del, der handler om det, der følger af internationale forpligtelser, og én del, der handler om det, der følger af, hvad vi ønsker i Danmark.
Jeg foreslog, at vi delte behandlingen af forskellige ændringer af forskellige love op, så det blev klart og tydeligt også for borgerne, hvad der handler om hvad, for overskriften på lovforslaget, som man også kan se af det, der står heroppe, er gennemførelse af FN-konventionen til bekæmpelse af finansieringen af terrorisme m.v.
Overskriften over det, der bliver talt om, er terror, det, man har lanceret de her lovforslag under, er terrorbekæmpelse, men hvis borgerne skal kunne følge med i, hvad de her forskellige lovforslag handler om, er det altså væsentligt at behandle det, der handler om terrorbekæmpelse, for sig, det, der handler om Brydensholt-udvalgets forslag til at kunne bekæmpe en lang række forskellige former for kriminalitet, for sig, og at behandle det, der handler om at ophæve forbudet mod at udlevere danske statsborgere til retsforfølgning, for sig. Det, jeg blot appellerer til at Venstre også har forståelse for, er, at det vil gøre lovgivningsarbejdet noget klarere.
i overskriften over de lovforslag, man bunker sammen.
Søren Søndergaard (EL), 2002-01-31:
Jeg er ked af, at fru Birthe Rønn Hornbech ikke fandt tid til at svare på et i virkeligheden, synes jeg, meget centralt spørgsmål.
Altså hvis man vedtager en lov om strengere straffe og en indsats over for forbrydere og man ikke har nogen definition på, hvad forbrydere er, jamen så er man ligesom ude på dybt vand.
Det her er et lovforslag, der handler om strengere straffe og strengere indgreb over for terrorister, og den definition, der er på terrorisme, er så bred, at en hvilken som helst befrielsesbevægelse i hele verden kan komme ind under den.
Jeg læser op igen »...at destabilisere eller ødelægge et lands eller en international organisations grundlæggende politiske, forfatningsmæssige, økonomiske eller samfundsmæssige strukturer«.
Jamen det går vi i hvert fald i Enhedslisten ind for at man skal have lov til.
Det går vi ind for.
Gør man ikke det i Venstre?
Eller mener man, at en Saddam Hussein skal fredes, at Kim Jong-Il skal fredes, og at alle mulige diktatorer rundtomkring i verden skal fredes?
Det er et meget konkret spørgsmål til fru Birthe Rønn Hornbech.
Anne Baastrup (SF), 2002-01-31:
Nu har fru Line Barfod bragt temaet om opsplitning af lovforslaget på banen.
Det, der jo også var diskussionen i går under høringen, var jo, hvorvidt det er hensigtsmæssigt i dag at gennemføre bestemmelser om udlevering af danske statsborgere set i lyset
af EU-rammeafgørelsen, når vi så samtidig ved, at der også er en fælles arrestordre undervejs. Jeg vil så derfor spørge fru Birthe Rønn Hornbech, om det ville være en god idé, at man særskilt tog spørgsmålet om udlevering op til en senere behandling, når vi helt har sikkerhed for, hvad det konkret er for nogle retsafgørelser, man er forpligtet til at overholde fra EU's side, således at vi kan se det hele i en sammenhæng og ikke er nødsaget til at ændre lovgivningen efterfølgende.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2002-01-31:
Hvor meget er det, jeg har til at svare, 2 minutter?
Først vil jeg sige, at de her lamper lyser i alle regnbuens farver.
Men med hensyn til, hvad der står heroppe, så stemmer det ikke med det, der står på lovforslaget, for der står meget klart, at der er tale om både straffeloven og retsplejeloven og konkurrence- og forbrugerforhold og våbenlov og udleveringslov.
Det kan folk godt finde ud af.
Så er der det med småtryk, man har sat op her af nemhedsgrunde, ikke?
Så lad os nu ikke køre efter det.
Jeg vil sige til hr. Søren Søndergaard: Det var ikke uvilje.
Det er jo ikke nogen ny diskussion, hvornår det er en frihedskæmper, og hvornår det er en terrorist.
Jeg håber så også, det vil vise sig, at vi har den samme opfattelse af, hvad demokratiske værdier er, som jeg gjorde så meget ud af i min ordførertale, og som vi har gjort meget ud af at få præciseret i bemærkningerne, så hr. Søren Søndergaard ikke skulle have de problemer, som han synes at have i dag.
Læs nu bemærkningerne!
Vi taler om beskyttelse af demokratiske værdier, og det står i bemærkningerne.
Vi tager gerne en diskussion i Retsudvalget om det igen, men vi begynder altså ikke at skrive hverken personer eller lande ind i lovteksten, kan jeg forsikre hr. Søren Søndergaard for, men har hr. Søren Søndergaard et bedre forslag til definitionen og til præcisering af bemærkningerne, så kom med dem i Retsudvalget.
Lad os kigge på dem og se, om vi kan få dem indarbejdet i et betænkningsbidrag.
Men vi ved jo godt, vil jeg sige til hr. Søren
Søndergaard, at det her er også politik, og vi to har meget forskellige politiske udgangspunkter, lad os nu bare være ærlige om det. Med hensyn til spørgsmålet om at skille lovforslaget: Jamen det har vi ikke nogen tanker om. Nu lyser den røde lampe igen om et øjeblik.