Sonja Albrink (CD), 1998-04-02:
Debatten om domstolens indplacering har bølget frem og tilbage i masser af år og ikke mindst i de seneste år, hvor hele Justitsministeriets struktur har været oppe at vende.
Debatten blev også taget her i salen under første behandling af disse forslag i sidste samling, og jeg vil derfor ikke bidrage til en unødig forlængelse af debatten i denne omgang.
Jeg vil nøjes med at slå fast, at CD ikke har haft nogen kritik af Justitsministeriets håndtering af forholdene til domstolene, og at vi derfor ikke har set noget påtrængende behov for at ændre domstolenes indplacering.
For at sikre et dommerkorps, som altid er i overensstemmelse med det samfund, som de er så vigtig en del af, tror jeg også, det er gavnligt, at man udvider rekrutteringen i forhold til det hidtil relativt snævre grundlag, der er i dag, nemlig hovedsagelig fra Justitsministeriets rækker.
I de seneste år er både landsdommere og højesteretsdommere kommet fra utraditionelle stillinger.
Jeg håber på den anden side ikke, at Justitsministeriets folk skal være udelukket fra at arbejde ved domstolene, for man kan vel dårligt tænke sig en bedre og mere alsidig juridisk uddannelse end den, en fuldmægtig får under udstationeringer forskellige steder i retssystemet.
Det er mit håb og min forventning, at Domstolsstyrelsen
og Dommerudnævnelsesrådet vil få et alsidigt og fornuftigt rekrutteringsgrundlag, som også vil kunne styrke domstolenes stilling.
Her har det været CD's holdning, at dommere selvfølgelig skal have ret til at varetage andre tillidsposter uden for domstolene, og at det endda er i samfundets interesse, at de gør det.
en masse nævn og råd, hvor der skal sidde en dommer fra enten by- eller landsretterne og i enkelte tilfælde endda også fra Højesteret.
Dommeres tilstedeværelse er borgernes tryghed; så går tingene også rigtigt til.
Dommeres medvirken i private voldgiftssager har også været på forsiderne i formiddagspressen, fordi der har været nogle enkelte dommere, som tjente endog meget store penge ved at være voldgiftsdommer.
Men jeg må indrømme, at så længe dommerens medvirken i en voldgiftsret kan varetages, uden at det berører dommerens mulighed for at varetage sit dommerembede, har jeg ingen betænkeligheder. Det fremgår jo også klart af de undersøgelser, der er foretaget, at dommere i reglen lægger mere af deres egentlige dommerarbejde i fritiden, end de bruger af arbejdstiden på bibeskæftigelser, så mon ikke man lidt ser spøgelser ved højlys dag?
Men det er da som sagt klart, at der ikke må kunne sættes spørgsmålstegn ved dommeres uafhængighed, og derfor kan CD helt tilslutte sig, at dommere skal oplyse om de embeder og poster, han eller hun bestrider.
Det er fint, at der bliver offentlighed om det, men CD er samtidig helt på linje med Justitsministeriet med hensyn til, at den økonomiske side af sagen ikke er noget, der vedkommer offentligheden.
Vi skal om lidt behandle et andet forslag om indskrænkelse af offentlighedens adgang til at få oplysning om offentligt ansattes personlige forhold og ansættelsesforhold, og man kunne måske her til sidst spørge, om det giver mening, at man samtidig udvider de samme regler for en anden gruppe i det offentlige system.
Som sagt, ved sidste førstebehandling af disse forslag gav jeg CD's tilslutning til forslagene, og det vil jeg også gøre i denne omgang og håbe, at vi kan nå det inden sommerferien.