Morten Bødskov (S), 2004-05-10:
Det er jo kendt, at personer, der har været udsat for vold, ikke alene lever med fysiske men, langt de fleste lever også resten af livet med angsten for igen at blive overfaldet eller befinde sig på bestemte steder.
I Socialdemokratiet er vi på ofrenes side; derfor hævede den tidligere SR-regering også erstatningerne til voldsofre, og det var også den tidligere socialdemokratiske justitsminister, som tog initiativ til tilbuddet om at sikre offerrådgivning i landets politikredse.
Det sidste er vigtigt i den her sammenhæng.
Vi har i Socialdemokratiet altid været meget optaget af, at ofre ikke blev efterladt alene med fysiske og psykiske men, uden at der var nogen til at tage hånd om dem, lytte og rådgive om mulighederne for fremtiden, og det var derfor, at Socialdemokratiet iværksatte offerrådgivning i landets politikredse.
Ideen bag offerrådgivningen er god, og pointen er, at den synes at være kommet godt af sted, og at det faktisk virker.
I Socialdemokratiet deler vi, ligesom da vi havde det her forslag til behandling sidst, til fulde intentionerne i beslutningsforslaget, men vi har en række, kan man sige, mere tekniske betænkeligheder.
Den del af forslaget, der handler om at nå en lavere sagsbehandlingstid i Erstatningsnævnet, støtter vi varmt.
Vi er ikke sikre på, at den rigtige målsætning er 3 måneder, vi mener måske, vi bør komme endnu længere ned.
Når det drejer sig om tilbud om psykologhjælp, så spiller det jo en central rolle i forslaget.
Det er indlysende, at har man været udsat for en voldsforbrydelse, så er psykologisk hjælp en måde at komme igennem tilværelsen på efter et voldeligt overfald.
SF foreslår på den baggrund en række nye initiativer om støtte i tiden efter overfaldet.
Der skal bl.a. oprettes en central formidlingsenhed, hvor voldsofre skal kunne søge hjælp, og som i øvrigt også skal koordinere og styrke den fremtidige og samlende offerrådgivning med, man fornemmer næsten, fri trækningsret på de kommunale kasser.
Pointen er den, at i efterhånden ganske mange tilfælde har vi diskuteret tilbud om psykologhjælp.
Det er Socialdemokratiets opfattelse, at vi efterhånden er ved at trænge til en gennemgribende diskussion og en beskrivelse af de mange forskellige indgange, der er til at få psykologhjælp, som i øvrigt også i dag er en integreret del af vores lovgivning.
Der findes jo, som vi ved, i dag tilbud af denne her karakter både i sygesikringen og i sociallovgivningen.
Det var de tekniske bemærkninger og den tekniske kritik, vi havde til forslaget, at vi nu begynder at opstille endnu en ny stol, opretter endnu en ny enhed, inden vi har overblik over, hvordan det, vi allerede har iværksat, rent faktisk virker.
Det er derfor Socialdemokratiets ønske, at vi nu igen benytter det her forslag, det tror jeg nemlig også vi fremførte sidst, til at få gennemset de muligheder for rådgivning af psykologisk karakter, der er til ofre for voldsforbrydelser.
Det er vores opfattelse i Socialdemokratiet, at denne her hjælp, der gives til voldsofre, bør findes inden for rammerne af den almindelige sociallovgivning, og hvis der viser sig herindenfor at være problemer, eller hvis der viser sig at være problemer af anden karakter, f.eks. koordination af hjælpen, så er Socialdemokratiet selvfølgelig klar til at se på, hvordan vi kan ændre det. Men som sagt deler Socialdemokratiet intentionerne bag beslutningsforslaget.
Vi er enige i store dele af det, men vi har betænkeligheder ved andre.
Der er ingen tvivl om, at Socialdemokratiet er på ofrenes side, og vi ønsker at fortsætte linjen fra vores egen regeringsperiode og fortsætte initiativer, der kan forbedre vilkårene for voldsofre.
Men teknikken og behovet og de opklarende spørgsmål, der måtte være, håber vi at vi kan klare i udvalget, og Socialdemokratiet ser frem til en konstruktiv udvalgsbehandling af forslaget.