Lisbeth L. Petersen (V), 2003-05-14:
Nej, der er ikke tale om at tale med flere tunger.
Det er helt klart, og vi har stadig den samme mening: der er begået en procedurefejl. Lagtinget skulle have været informeret, og det blev det ikke.
At hr. Tórbjørn Jacobsen så ikke vidste noget om det møde mellem ministeren og lagmanden, kan jeg ikke gøre noget ved.
Grunden til, at vi ikke ville gå med til det første forslag og være med til at fremsætte det, var, at vi ville undersøge sagen nærmere, fordi det hele lød lidt forkludret eller uklart.
Det fandt vi så ud af, og hr. Tórbjørn Jacobsen kan være glad for, at vi fandt ud af det.
Som indledning til min tale vil jeg ganske kort redegøre for denne sags forhistorie.
Den 27. marts 2003 blev der på Færøerne stadfæstet nogle militære straffe- og retsplejelove samt indfødsretslove m.v., uden at Lagtinget var informeret, og på denne baggrund fremsatte det færøske socialdemokrati den 8. april 2003 et forslag i Lagtinget om, at disse love skulle tilbagekaldes.
Alle de andre færøske partier bortset fra Sambandspartiet underskrev forslaget som medforslagsstillere.
Sambandspartiet var enig med forslagsstillerne i, at det var en uheldig situation, at Lagtinget ikke var blevet orienteret, men fra partiets side ville vi først undersøge sagen nærmere.
Det fremgår også af betænkningen, og det fremsatte forslag blev enstemmigt vedtaget af Lagtinget den 2. maj 2003.
For Sambandspartiet er det helt grundlæggende, at ingen rigslov skal sættes i kraft på Færøerne, uden at den først er behandlet eller vedtaget af Lagtinget.
Ved forhandlingerne, som gik forud for vedtagelse af hjemmestyreloven, var det magtpåliggende for Sambandspartiet at fastholde, at ingen lov, som vedrører Færøerne, dvs. rigslove, skal stadfæstes, uden at Lagtinget først har behandlet eller vedtaget den.
Af hjemmestyrelovens § 7 fremgår: »For at sikre, at lagtinget i videst muligt omfang får indflydelse på udformningen af særlige bestemmelser for Færøerne i love, der gives af rigets myndigheder, skal regeringsforslag indeholdende bestemmelser, der udelukkende vedrører Færøerne, forelægges det færøske hjemmestyre til betænkning, forinden de fremsættes for rigsdagen.
I øvrigt skal rigslove, der vedrører lokale færøske forhold, forelægges det færøske hjemmestyre til betænkning, forinden de sættes i kraft på øerne.
Der kan i det enkelte tilfælde sættes en frist, inden hvis udløb hjemmestyrets betænkning skal foreligge.
Har den i dette stykke omtalte forelæggelse på grund af tvingende omstændigheder ikke kunnet finde sted, skal loven snarest tilstilles hjemmestyret til udtalelse.
På tilsvarende måde forholdes der med traktater og andre internationale overenskomster, der kræver rigsdagens samtykke, og som berører særlige færøske interesser.«
Siden hjemmestyrelovens vedtagelse har dette princip normalt ikke voldt problemer, men med stadfæstelsen af ovenstående militære straffe- og retsplejelove og indfødsretslove den 27. marts 2003 er dette princip brudt, og det er meget beklageligt.
Selv om Sambandspartiet ikke var medforslagsstiller på lovforslaget, som blev fremsat af det færøske socialdemokrati m.fl. i Lagtinget den 8. april 2003, valgte vi at stemme for forslaget med den begrundelse, at der bl.a. var tale om et klart brud på en enstemmig lagtingsbeslutning i 1946 i forbindelse med forhandlingerne om indholdet af hjemmestyreloven.
Når hr. Tórbjørn Jacobsen i sit beslutningsforslag nævner, at det er første gang, Lagtinget ikke bliver informeret i forbindelse med en kundgørelse af en lov, som vedrører Færøerne, er det ikke helt rigtigt.
Det er sket før, nemlig den 29. oktober 2001, da nogle forslag om ændringer af indfødsretsloven blev sat i kraft på Færøerne, uden at Lagtinget havde behandlet forslagene, men dengang var der ingen reaktion.
Efter gentagne anmodninger om svar fra landsstyrets side kom der ingen reaktion, og den 29. oktober 2001 kundgjorde den daværende regering derfor ændringerne i indfødsretsloven.
Som jeg nævnte før, var der ingen reaktion overhovedet, heller ikke efter kundgørelsen.
Samtidig med at vi i det foreliggende tilfælde beklager, at regeringen nu har sat nogle rigslove i kraft på Færøerne, uden at Lagtinget er blevet orienteret, undrer vi os over lagmandens håndtering af sagen.
Ud fra den aktindsigt, som Sambandspartiet har fået i den konkrete sag, fremgår det, at lagmanden, dvs. landsstyret, var informeret om lovforslaget, så når hr. Tórbjørn Jacobsen i bemærkningerne til sit beslutningsforslag siger, at det var uden landsstyrets vidende, er det ikke helt korrekt.
Landsstyret var nemlig informeret.
Dette fremgår af korrespondance mellem den danske forsvarsminister og lagmanden på Færøerne i fortsættelse af drøftelser i et møde, som blev afholdt på Færøerne mellem forsvarsministeren og lagmanden.
Af et brev til lagmanden, som er dateret den 25. juli 2002, fremgår det, at emnet er omtalt, da det bl.a. siges fra forsvarsministerens side: »Som lovet vedlægger jeg et notat, der beskriver de love og bekendtgørelser på forsvarets område, som der findes behov for at kundgøre på Færøerne.« Ellers vil jeg understrege, at efter min mening er Folketinget ikke det forum, hvor jeg skal bruge tid på at diskutere eller kritisere lagmanden og hans måde at varetage sit embede på.
Den diskussion skal foregå på Færøerne og i det færøske Lagting.
Men jeg må dog bemærke, at hr. Tórbjørn Jacobsens motivation for fremsættelsen af beslutningsforslaget ikke er rigtig, for ikke at sige usand, når han påstår, at landsstyret var uvidende om, hvad der ville ske.
At Lagtinget ikke er blevet orienteret, er korrekt.
For os er princippet om, at Lagtinget skal informeres, det centrale i denne sag, og vi ønsker, at den politiske aftale, som hjemmestyreloven også er udtryk for, skal respekteres.
Det var et meget vigtigt anliggende for Sambandspartiet, da man i sin tid forhandlede om hjemmestyreordningen, og det er det stadig.
Hjemmestyreloven er nemlig ikke kun jura, men en politisk aftale, som for os i Sambandspartiet også bygger på gensidig respekt og tillid.
Det er proceduren, som nu er blevet anvendt, vi er imod, og som vi vil sikre os ikke bliver brugt igen, og derfor vil jeg gerne anmode forsvarsministeren om at kigge på proceduren, så det ikke gentager sig.
Man kan stille sig det spørgsmål, om der er grund til at reagere så voldsomt, når det drejer sig om indholdet i loven; det kan der være forskellige meninger om.
Men jeg vil endnu en gang understrege, at det, vi reagerer imod, er, at et vigtigt princip er brudt, og så kan jeg også oplyse, at under den kommende udvalgsbehandling vil jeg stille nogle spørgsmål for at få mere klarhed over forløbet af den foreliggende sag.