Svend Auken (S), 2002-12-05:
Jeg synes, både justitsministeren og Venstres ordfører tager meget let på det, der er sagens kerne.
Sagens kerne er, at en kommune, en mindre forstadskommune til København, er blevet tømt for værdier i et omfang, der aldrig er set før.
Og nu sidder der en halv snes tusind familier tilbage, som skal betale regningen. Før man overhovedet får én hjemmehjælpstime, før man overhovedet får én skoleundervisningstime, skal man betale 180 mio. kr.
Det betyder en ekstraregning for en almindelig familie med to børn i et helt almindeligt parcelhus på 3.000-4.000 kr. om måneden uden forbedret service, tværtimod med
forringet service
Og det er vel at mærke den kommune, der for 1 år siden blev fremhævet fra Venstres og De Konservatives side som mønsterkommunen, nærmest det sted, man burde valfarte til, hvis man skulle se, hvordan tingene skulle ske, og hvor finansministeren for 10 måneder siden sagde, at hvis andre kommuner ville gøre ligesom Farum, var der milliarder at spare.
Det er den største skandale nogen sinde.
Skandalen ligger ikke i rødvinsregninger eller kammerateri.
Skandalen ligger i, at dette har kunnet foregå, uden at det er blevet standset af alle de instanser og myndigheder, der har haft med dette at gøre, og uden at nogen har grebet ind.
Det, vi har ønsket med den undersøgelse - og jeg er glad for, at der er et flertal nu - er, at det samlede politiske ansvar for det, der er sket i Farum, kan blive placeret.
Det er ikke kommissionens opgave at fælde den retlige eller politiske dom, men det er at tilvejebringe det faktuelle grundlag for, at man kan placere dette ansvar.
Hvis vi ser på den strafferetlige undersøgelse, så er den en politimæssig undersøgelse, som har et helt andet sigte end det, som forslagsstillerne har med ønsket om at nedsætte undersøgelseskommissionen.
Vores ønske er at komme frem til en forklaring på, hvad det var, der gik galt i Farum.
Var det ministeriet, der svigtede? Var det tilsynsmyndighederne, der ikke var deres opgave voksen? Var det de advokater, der arbejdede?
Var det de revisorer?
Var det den kommunale revision?
Var det de politiske partier, som havde magten derude, der svigtede? Var det de folkevalgte, der svigtede? Hvem svigtede i Farum?
Ikke hvem overtrådte straffeloven.
Det har vi politi, anklagemyndighed og domstole til at tage stilling til.
Men hvem svigtede i Farum?
Hvordan kunne det gå så galt?
Når Folketinget har det ansvar at få sandheden frem om dette, er det selvfølgelig, fordi det vil afdække for os, hvad der er svaghederne i vores eksisterende system, men selvfølgelig også gøre det muligt for borgerne ude i Farum ligesom borgerne i det danske samfund efterfølgende med deres stemmeafgivning og med deres deltagelse i den politiske proces at sanktionere det, der er sket, rent politisk.
Det var ikke et mekka, det var ikke en idealmodel, det var en skændsel, det, der skete i Farum.
Og den skændsel skal afdækkes.
Man siger fra ministerens side og fra ordførernes side, at man vil vende hver sten.
Det har jeg ikke noget som helst konkret eksempel på at man har forsøgt.
Hver eneste gang en sten er blevet taget frem, er den blevet lagt i vejen for undersøgelsen om at nå frem til sandheden.
Ikke på noget tidspunkt har man gjort den sarteste anstrengelse for at komme til bunds i denne her sag.
Man har hele tiden skudt sig ind under politiet, men det er ikke politiets opgave at placere det politiske ansvar.
Det er ikke politiets opgave.
Så jeg kan ikke bekræfte det indtryk, at man har ønsket at få enhver sten vendt.
Jo, siger Venstres ordfører her i dag, vi vil da gerne vende alle sten - efter 2010 eller 2012.
Vi vil i hvert fald - vil jeg tro, hun vil sige - forpligte os til, at det bliver i første halvdel af dette århundrede, at man undersøger dette til bunds.
Når alle er døde, og det hele er glemt, vil Venstre starte en undersøgelse af det her.
Man kan da ikke byde mennesker, der har fået sprængt deres budget og enhver tillid
til det demokratiske system, det politiske system, at man bare sidder og venter.
Jeg sagde ved førstebehandlingen: Prøv at anstille det tankeeksperiment, at det her drejede sig om en socialdemokratisk ledet kommune, som havde gjort sig skyldig i det - det findes der heldigvis ingen eksempler på - og at socialdemokratiske ministre havde valfartet dertil og fremhævet det som en idealkommune, og at en socialdemokratisk finansminister som enkeltperson havde haft tætte forretningsmæssige kontakter til kommunen og efterfølgende som minister havde fremhævet, at der var milliarder at spare, hvis bare man gjorde som i den socialdemokratiske kommune, er der så nogen i denne sal, der forestiller sig, at Venstre og De Konservative ikke ville have ønsket at få det undersøgt til bunds?
Selvfølgelig ville man da det.
Jeg kan roligt sige, at vi i Socialdemokratiet naturligvis ville medvirke i en sådan undersøgelse, ligesom vi har medvirket i alle de undersøgelser, i alle de undersøgelseskommissioner, som skiftende borgerlige oppositioner har ment man skulle foranstalte i forhold til socialdemokratiske ministre.
Faktisk er det uhørt, ja, faktisk er det uden fortilfælde, at en regering nægter at medvirke ved en undersøgelse eller nægter at stemme for en undersøgelse.
Jeg kan roligt sige, at vi som tidligere ministre også er i søgelyset ved denne undersøgelse.
Det er også vores embedsgerning, der skal undersøges, for jeg synes, at man, når man har været minister eller er minister, skylder fuldt ud at stille sin embedsførelse til granskning for offentligheden, navnlig når det drejer sig om så alvorlige forhold som det her. Derfor kan jeg kun sige, at jeg er meget tilfreds med, at undersøgelsen kommer, men jeg må sige, så der ikke er
nogen tvivl om det i offentligheden og i Farum, at det er trods en ihærdig, hårdnakket modstand fra regeringspartierne og fra regeringens side, at det nu er lykkedes at få foranstaltet en undersøgelse.
Når så dette er sagt, vil jeg helt og holdent tilslutte mig det, fru Line Barfod sagde i sin korte bemærkning til justitsministeren, hvor hun komplimenterede ministeren og ministeriet for efter førstebehandlingen omsider at indkalde til en saglig drøftelse af, hvordan undersøgelsen skulle tilrettelægges.
Det har været et godt forløb.
Jeg var på forhånd skeptisk, men det viste sig at være et godt og sagligt forløb.
Det viste præcis det, som fru Line Barfod sagde, at det var muligt at tilrettelægge denne undersøgelse på en sådan måde, at den ikke krænkede og ikke ødelagde mulighederne for en fuldt tilbundsgående politimæssig undersøgelse.
Der er praktiske problemer, det vil der altid være, men de kan løses, og det er det, som arbejdet i Justitsministeriet har vist.
Det vil jeg gerne sige embedsmændene og ministeren tak for.
Som tingene står i dag, har vi altså et beslutningsgrundlag, der gør det muligt for os omsider at komme i gang med denne her undersøgelse, men jeg kommer altså ikke uden om at sige, at det egentlig er fantastisk, at Venstre og De Konservative systematisk - trods alle offentlige og gyldne løfter om det modsatte - har nægtet at medvirke til en tilbundsgående undersøgelse af Farumsagen.