Kim Behnke (FP), 1999-04-09:
Der har fra flere sider været bebrejdelse - eller i hvert fald noget, der nærmer sig bebrejdelse - mod Enhedslisten for, at de har rejst en forespørgselsdebat, som vi behandler i dag.
Den deler Fremskridtspartiet bestemt ikke.
Tværtimod har vi i forbindelse med det arbejde, der er foregået i Folketingets Europaudvalg med den ny måde at behandle EU-stof på, ofte argumenteret for, at langt flere EU-spørgsmål skulle behandles direkte i salen og ikke bag den lukkede dør i Europaudvalget.
Det skyldes, at der jo er behov for, at befolkningen også kan få indsigt i de forskelle, der er i partiernes holdninger, og ikke blot får et facit refereret efter et europaudvalgsmøde.
Så at Enhedslisten har rejst den debat i dag, er vi kun glade for og tilfredse med.
Og der er jo grund til at have en debat også i forhold til det indholdsmæssige.
For som udenrigsministeren jo ganske klart var inde på: Det, at en Kommission er trådt tilbage, er jo da bestemt en begivenhed, som både i historisk perspektiv og også i forhold til den konkrete situation i EU bestemt bør give anledning til debat, ikke kun i det danske Folketing, men forhåbentlig også i de andre landes parlamenter, sådan at man med stor alvor ser på det, der er foregået, og beslutter sig for, hvordan det kan blive bedre i fremtiden.
Fremskridtspartiet har aldrig lagt skjul på, at efter vores opfattelse er Kommissionen at betragte som embedsværk.
Det må være Ministerrådet, der er omdrejningspunktet, og derfor har vi både ved afstemningen om Maastrichttraktaten og senere om Amsterdamtraktaten argumenteret for, at Kommissionens rolle skulle nedtones og Ministerrådets rolle skulle opprioriteres.
Det skyldes, at de mennesker, der er udpeget til at sidde i Kommissionen,
er embedsmænd.
Det er ikke personer, som befolkningerne i Europa på nogen måde har taget stilling til.
Det er ikke personer, som har noget som helst folkeligt mandat, hvorimod Ministerrådet består af ministre udpeget efter de enkelte landes regler om det og derfor er nogle, der har et folkeligt mandat bag sig.
Vi har også haft den opfattelse, at vi mente, Parlamentet passende kunne påtage sig rollen at være kontrolmyndighed i forhold til det, der foregår i Kommissionen, men så sandelig også i forhold til de mange forskellige tilskudsordninger, der eksisterer i EU-systemet.
Men jeg skal ikke skjule, at den holdning er vi om ikke kommet i tvivl om, så har i hvert fald Parlamentets måde at opføre sig på i den aktuelle sag da bestemt givet os anledning til overvejelser. For det var jo pinligt at se, at da endelig Parlamentet skulle tage stilling til alle de problemer med svindel, korruption, nepotisme osv., der er foregået i Kommissionen, viste det sig jo, at da blev det klare, partiegoistiske afgørelser, som kom til at veje tungere end forholdet til det indholdsmæssige.
Det var efter vores mening pinligt at se specielt danske socialdemokrater, der havde ført sig frem i pressen med krav om både det ene og det andet.
Men når det kom til afstemning i Parlamentet, ja, så var det vigtigere at holde hånden over nogle partikammerater end at gå ind og få gjort det, der skulle gøres.
Derfor må vi sige, at vores vurdering af, hvilken rolle Parlamentet skal have i fremtiden, stærkt er blevet påvirket af det.
Vi har undervejs i hele forløbet omkring EU's kommende budgetter og »Agenda 2000« anbefalet regeringen igen og igen, at man skulle gøre diskussionen om svindel langt mere nærværende ved at stille krav om, at de penge - mellem 10 og 20 pct., som man ikke kunne redegøre for - var de eneste penge, man kunne bruge til budgetudvidelser.
Så ville alle
Der har jo fundet svindel sted, og det har fundet sted i mange år.
Vi har i Fremskridtspartiet aldrig haft problemer med at finde alle de eksempler.
De er blevet draget frem, men
ofte jo af pressen og ikke af parlamentarikere i EU-systemet.
Og det er jo, fordi mange selv indirekte og direkte har været involveret i de forskellige projekter.
Vi brugte afstemningen om Amsterdamtraktaten den 28. maj som anledning til at lave en liste med et par og tres hårrejsende eksempler på, hvordan svindlen foregår i EU, men det gav jo ikke anledning til andet end et skuldertræk hist og pist.
Først nu, hvor Kommissionen er trådt tilbage, har man kunnet se, hvor grelt det i virkeligheden har stået til. Spørgsmålet er så, hvordan vi får fremtiden til at blive bedre.
Der kan ikke blive tale om, at nogen bliver genudpeget.
Desuden må det være sådan, at Danmark skal gå
foran.
Danmark må vise, at vi er parat til at vælge og indstille en ny kommissær i stedet for den, vi har haft hidtil, og for os er det en selvfølge, at man kan tage Folketinget med på råd.
Men derudover skal der også graves et spadestik dybere, sådan at de mange embedsmænd, der sidder nede ad stigen i Kommissionen, også bliver stillet til ansvar og også bliver skiftet ud.
Så kunne vi i øvrigt tænke os, at man ved næste regeringskonference lader sig inspirere af det danske system
Jeg skal derfor konkludere, at af de forslag til vedtagelse, der er fremlagt, er der tre, Fremskridtspartiet kan støtte, og det er forslaget fra Enhedslisten, forslaget fra SF og forslaget fra Dansk Folkeparti.
De har oven i købet alle tre den kvalitet, at de kan vedtages samlet, uden at de strider imod hinanden.