runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Marianne Jelved (RV), 2003-12-18:
Den gæld, vi målte efter i Danmark 2010, var i størrelsesordenen godt og vel 80 pct. af bruttonationalproduktet i 1993, da der skete et regeringsskifte, og efter regeringens egen redegørelse, som jeg står med her, var den i 2001 kommet ned på 45,4 pct.
Det, vi drøfter, er jo finanspolitikkens holdbarhed.
Sagen er, at den har vi stor tvivl om, men vi vil gerne gå ind i en ordentlig dialog med regeringen om finanspolitikkens holdbarhed.
Hvis vi tager alle de ord og tal, der er i regeringens egen økonomiske redegørelse, til troende, indrømmer redegørelsen, at regeringen er på den nedre grænse af det holdbare interval.
Det betyder, hvis vi tager alle tallene til troende, at regeringen skal præstere et overskud på godt og vel 40 mia. kr. i 2006, 2007, 2008, 2009 og 2010 for at holde Danmark 2010-målene.
Hvordan vil finansministeren sandsynliggøre, at det er muligt?
Thor Pedersen (V), 2003-12-18:
Jeg må sige til fru Marianne Jelved, at når man ser på det, der ligger i den økonomiske redegørelse, vil man nå frem til et gennemsnitstal på ca. 1,9 pct. af BNP.
Det vil faktisk være gennemsnitstallet frem til 2010.
Så siger fru Marianne Jelved, at vi ligger tæt på grænsen, men tilføjer retfærdigvis, at det er inden for grænsen.
Ja, det er jo lige præcis det, der er det bæredygtige interval.
Hele idégrundlaget er, at der er en bevægelighed, der giver mulighed for den strukturelle tilpasning, som skal gennemføres over tid med at skaffe flere af dem, som i dag er uden for arbejdsmarkedet, ind på arbejdsmarkedet.
Det har jo ingen mening at dække et interval og sige, at man skal holde sig inden for det, og bagefter ikke anerkende, at hvis man holder sig inden for intervallet, følger man det, der er lagt frem.
Hvad skulle vi ellers med et interval?
Det bidrager jo til selve forståelsen af, hvad der ligger i en strukturel fremskrivning op mod 2010.
Jeg vil blot sige, at det lykkedes jo ikke for den tidligere regering på noget tidspunkt at følge sine egne forudsætninger.
Det forslag til finanslov, som den tidligere regering i virkeligheden har lagt frem i forbindelse med det, Socialdemokratiet foreslår, giver en vækst på 2,5 pct. i 2004, altså en fuldstændig forlængelse af det billede, vi har set i de tidligere år, så jeg forstår godt, at vismændene har en tvivl.
Jeg synes i virkeligheden, det er meget berettiget, at de har den tvivl, når vi ser på, hvor mange af sine egne forslag den tidligere regering var i stand til at efterleve, og sammenligner med det, den nuværende regering i virkeligheden præsterer.
Til det vil jeg blot sige, at det viser tallene jo, ligesom de gør med hensyn til gældsnedbringelsen.
Vi overtog en gæld på 44,6 pct. af BNP, og nu ligger det i redegørelsen, at til og med 2005 kommer vi ned på 36,8 pct. af BNP.
Vi følger de mål, der er sat, og i kroner og øre reducerer vi som sagt rent faktisk gælden, hvad den tidligere regering ikke magtede.
Så siger hr. Nikolai Wammen igen det samme om, hvad vismændene mener.
Jeg vil blot sige, at de siger ud fra helt andre forudsætninger.
Deres forudsætninger er nogle andre end dem, regeringen har lagt ind i Danmark 2010, og derfor kommer de til forskellige resultater og har forskellige vurderinger.
Jens Peter Vernersen (S), 2003-12-18:
Lige bestemt i dag, hvor vi har sidste behandling af finansloven, er der en historie i DR-nyhederne om, at selskabsskatterne fosser ind, og at finansministeren er glad for det, men i øvrigt ikke ved, hvor pengene kommer fra.
Det kan måske undre en anelse, når regeringen selv med sit lovforslag nr. L 99 i foråret 2002 fjernede loftet for, hvor meget man kunne forskudsindbetale i selskabsskat.
Virkningen har jo været, at der kommer rigtig store indbetalinger, fordi der er en forrentning på 4,2 pct., så der er sådan set ikke noget mystisk i det.
Som der blev sagt fra Skatteministeriet midt på året, kan myndighederne tydeligt konstatere, at renteniveauet er med til at bestemme, hvor meget virksomhederne indbetaler i forskudsskat. Der er ikke noget som helst mystisk i det.
Pengene bliver indbetalt, og staten får renter på 4 pct. af godt 6 mia. kr., dvs. 250 mio. kr., men i hvert fald halvdelen er en ekstra udgift som følge af det skattehul, regeringen har lavet på området.
Nicolai Wammen (S), 2003-12-18:
Finansministeren holdt en tale, hvor regeringens politik blev forsvaret, og det er der sådan set ikke sådan noget mærkeligt i.
Men han langede også hårdt ud efter oppositionen, fordi den ikke kan se, at alting går så godt.
Jeg vil godt følge op på det, som fru Marianne Jelved og også andre har været inde på, nemlig at vismændene klart siger, at regeringens politik forværrer holdbarheden, og at det derfor er nødvendigt for finansministeren at forholde sig til det.
Det Konservative Folkepartis ordfører, hr. Lars Barfoed, sagde tidligere på dagen, at det er løse bemærkninger, vismændene er kommet med, og jeg vil godt spørge finansministeren: Mener finansministeren også, at en kritik fra vismændene bare er løse bemærkninger, som han som finansminister ikke behøver at tage sig noget videre af? Eller anerkender finansministeren, at der er tale om en fundamental kritik af regeringens politik, herunder at de ufinansierede skattelettelser, man har foretaget, er med til at forværre dansk økonomi?
Thor Pedersen (V), 2003-12-18:
Nu skal man jo i virkeligheden debattere med vismændene om, hvad vismændene egentlig mener med det, de skriver.
Men med de informationer, som jeg er i besiddelse af, og med den mulighed, jeg har haft for at lytte til dialogen, anerkender vismændene, at hvis vi holder de forudsætninger, der er for Danmark 2010, når det gælder beskæftigelse og styret vækst i det offentlige forbrug, holder planen også.
Det, vismændene har sagt, er, at de tvivler på, at det er muligt for regeringen at holde væksten i forbruget inden for den ramme, der er lagt, altså fra 0,7 pct. og ned til 0,5 pct.
Det er den tvivl og den erfaring, der gør, at de siger, at det er ikke sikkert, det er holdbart, men sagen er jo, at de har et erfaringsgrundlag fra den tidligere regering.
Det er det, der er sagen, for OECD har nøjagtig samme bedømmelse som
vismændene
De siger blot, det er holdbart.
Det mål, den tidligere regering satte som holdbarhedsmål, var, om overskuddet på den offentlige sektors saldo var i intervallet 1,5-2,5 pct.
Det var det, man styrede efter, og hvis overskuddet ligger i det interval, når man også slutmålet i 2010.
Forudsætningen var, at der skulle 85.000 flere i beskæftigelse.
Det var målet for den tidligere regering, det er det også for den nuværende regering, og det har det været hele tiden.
Nu mangler der 53.000 frem til 2010, og vores forudsætning er som alle andres, at vi vil skaffe den arbejdsstyrke, og det skal ske gennem de 100 initiativer, som integrationsministeren og beskæftigelsesministeren har taget for at sikre, at der kommer den tilgang til arbejdsstyrken.
Ja, det er rigtigt forstået, at der er flere penge til hver eneste gruppe.
Der er flere penge til rådighed, og det vil sige, at med den ressourceanvendelse, der sker i kommuner og amter, er der flere ressourcer pr. individ, altså en fremgang.
De finansieres af de indtægter, som staten har, når vi har betalt skattelettelsen i 2004, når vi har betalt grænsehandelslettelsen i 2004, og når vi har finansieret skattestoppet i 2004.
Når vi har finansieret alt det, som vi her vedtager, er der for nærværende det skøn, at vi nærmer os 18 mia. kr. i overskud på statens finanser, og det er et større overskud, end vi havde forventet.
Sådan er vilkårene, derfor er skattelettelserne fuldt finansieret, og det er de også næste år og næste år igen.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2003-12-18:
Finansministeren holdt en tale om økonomien i Danmark, men jeg har sådan set lyst til at høre om nogle mennesker, og det kan være, finansministeren kan berige debatten med noget om mennesker.
Bag alle de økonomiske prioriteringer, bag alle de tal og al den teknik, der er blevet diskuteret i dag, er der jo nogle mennesker.
Regeringen mener, siger finansministeren, at der kommer 10.000 flere i arbejde i forlængelse af finansloven.
Jeg mener, det er en masse fugle på taget, og det har vi debatteret en masse i dag, men mit spørgsmål til finansministeren lyder: Hvad med de sidste 30.000?
Hvad skal der ske med de sidste 30.000?
Det er jo 40.000 ekstra, der er blevet arbejdsløse under denne regering
Man kommer med en plan for de 10.000, men hvornår har regeringen tænkt sig at komme med en plan for de resterende 30.000, som er arbejdsløse?
Det er jo det, der ligger bag alle de tal, finansministeren står og taler om.
Thor Pedersen (V), 2003-12-18:
Til hr. Søren Søndergaard: Det er i virkeligheden meget enkelt at sige, at der er en lønramme, og der er nogle budgetter, og de skal overholdes.
Sådan er det.
Og det, der er sagt, er, at det gælder, når tjenesten tillader det, og hvor tjenesten tillader det.
Man giver ikke en halv fridag, men siger, at hvor tjenesten tillader det, kan man holde fri fra kl. 12.00.
Sådan er det.
Hvis man tager det som en direkte udgift på en finanslov, så belaster det altså ikke finansloven med én krone.
Må jeg så lige gå til hr. Anders Samuelsen.
Det er altså stadig fantastisk, at man, når gælden falder - den falder i kroner og øre og i procent af BNP - så kan skylde mere væk.
Hr. Anders Samuelsen fortalte ikke, hvordan det regnestykke egentlig kan opstå.
Når der er 40 mia. kr. mindre i kronegæld i 2004, end der var, da regeringen tiltrådte, hvordan kan man så sige, at gælden stiger?
Der er altså ikke tale om, at man giver en gave, der går ud på, at man skylder mere væk, og man vil nok se, at når vi når 2010, så når vi målet ved at halvere den samlede offentlige gæld i forhold til 2000, altså 2001-prognosen.
Må jeg lige sige om vismændene, at hvis man blot vil læse rapporten, så står der her på side 81 noget om vismændenes vurdering og altså noget om deres erfaring.
De siger: Det er på denne baggrund i nærværende prognose skønnet, at realvæksten i det offentlige forbrug i 2004 og frem bliver ca. 0,3 pct. højere end annonceret i 2010-planen.
Det siger de med erfaring fra en årrække.
Så den byrde, at vi slås med tvivlen hos vismændene, skyldes den tidligere regering, for de dokumenterede, at de var ude af stand til overhovedet at følge deres egne mål og planer.
Ole Sohn (SF), 2003-12-18:
Jeg har fire spørgsmål.
Vores kritik i dag er ikke gået på konjunkturforløbet, men på, om regeringen gør nok i en lavkonjunkturperiode, og vi har brugt en hel dag på at konstatere, at det er vi dybt uenige om.
Regeringen mener, det er fint, at arbejdsløsheden stiger.
Her til sidst kom finansministeren med et lille fint ord, som jeg godt vil have uddybet.
Ministeren sagde, at der aldrig er blevet brugt så mange penge på de unge som gruppe, og at der aldrig er blevet brugt så mange penge på de ældre som gruppe.
Men begge de grupper vokser, så forbruget pr. skoleelev og pr. ældre bliver mindre, og det siger sig selv, at når der kun bliver ansat 3.000 flere i den offentlige sektor og demografien tilsiger, at der alene på skoleområdet bliver brug for 3.000 flere, kommer der problemer.
Det sidste er skattelettelserne.
Jeg håber, at finansministeren vil bekræfte, at skattelettelserne ikke bliver finansieret af tom luft, men af nedskæringer andre steder.
Anders Samuelsen (RV), 2003-12-18:
Jeg vil bare takke finansministeren for, at han bekræfter, at der faktisk står det, som jeg citerede, i vismandsrapporten, og der er ikke noget med, at det er en forældet vismandsrapport eller andet, som finansministeren prøver at lægge op til.
Den er altså dateret den 2. december 2003, ældre er den altså ikke. Er problemet for regeringen på nuværende tidspunkt, at den er gået fuldstændig og aldeles kold?
Hvis man kigger på, hvad den har lavet indtil nu, har den vel gennemført to, måske tre ting.
For det første har den gennemført Dansk Folkepartis udlændingepolitik, og tillykke med det.
Det mener den åbenbart er vigtigt at prioritere. For det andet har den støbt hr. Ole Stavads gamle skattesystem ind i beton
, selv om jeg ved, at hr. Ole Stavad faktisk havde en ambition om og en tanke om, at der hele tiden skulle arbejdes videre med det. Det er nærmest en kanonisering af hr. Ole Stavad, som ligger helt hinsides enhver forståelse, men sådan er det altså.
Vi var glade for at samarbejde med hr. Ole Stavad, men så glade var vi dog ikke, at vi ligefrem mente, at det hele skulle cementeres.
For det tredje har man øget hvert eneste barns gæld med 40.000 kr.
Morten Homann (SF), 2003-12-18:
Finansministeren kom til at sige i sin afrunding, at der faktisk aldrig nogen sinde noget sted i verden har været gjort så meget for studerende, for unge, som man gør i dag.
Men finansministeren mangler at svare på, hvordan det harmonerer med, at man skærer i boligstøtten, som rammer mange unges økonomi, at man fjerner adskillige tusinde skolepraktikpladser, som gør, at mange unge ikke kan færdiggøre deres uddannelse, men får rykket tæppet væk under sig.
Er det finansministerens opfattelse af, hvordan man rækker unge en hjælpende hånd, hvordan man sikrer unge ordentlige vilkår?
Man kan jo konkludere ud fra finansministerens sidste svar til mig, at regeringen mener, at de unge i Danmark har det
for godt, for finansministeren ridser en masse ting op, som er godt for unge i Danmark, og det eneste initiativ, regeringen så tager over for unge under uddannelse, er at fjerne skolepraktikpladser, skære på boligstøtten, sådan at unges vilkår bliver forringet.
Så unge har det åbenbart for godt i Danmark.
Nu skal jeg ikke gøre mig klog på, hvad der foregår inde i hr. Jens Peter Vernersen
, men min bekymring omkring a conto-skatten er sådan set ikke, at der kommer for mange penge i statskassen.
Det må jeg sige er finansministerens
hovedpine.
, så snart vi når frem til foråret og til næste år.
Og a conto-skatten skal afregnes næste efterår. Så når erfaringen fra sidste år har vist, at mange virksomheder - det har Skatteministeriet jo også bekræftet - bruger finansministeren som bank og får 4,2 pct. rentefrit ud af det, så ryger mange af de penge, som finansministeren glæder sig over nu, ud af statskassen igen til næste år.
Jens Peter Vernersen (S), 2003-12-18:
Finansministeren sagde, at vi ikke ved, hvor mange penge der var indbetalt på grund af det og det.
Men der er noget, vi ved.
I den lov, som også lod hullet stå åbent for TDC - det var i den samme erhvervslovgivning - er det altså ikke ét hul, man finder, det er hul på hul.
Vi ved, at når der indbetales 6 mia. kr. ekstra, så er det altså i hvert fald 250 mio. kr. og i hvert fald mindst halvdelen, det ligger i det interval.
Det ved vi.
Og vi ved, at Skatteministeriets specialkonsulent siger, at når man har en høj rente på forskudsindbetalinger, så betaler man ind, det er helt naturligt.
Vi har altså en viden på en række punkter, men hovedudgangspunktet er, at det var regeringen, der fjernede loftet, der gav mulighed for, at man kunne sætte pengene ind til 4,2 pct. skattefrit.
Det kan man ikke få andre steder, og derfor har man også en viden om, hvad der er årsagen til, at pengene er der.
Henrik Vestergaard (V), 2003-12-18:
Jeg kan forstå, at hr. Nicolai Wammen har udvidet sit repertoire fra i fredags med ikke at svare til nu slet ikke at turde komme herop.
Derfor er jeg nødt til at rette mit spørgsmål til finansordføreren for Venstre, hr. Kristian Jensen.
Er det ikke korrekt, at i det skatteudspil som Socialdemokratiet har præsenteret, er der en nedskæring af børnechecken på 1 mia. kr. for de 0-6 årige?
Eva Kjer Hansen (V), 2003-12-18:
Da den socialdemokratiske finansordfører jo tilsyneladende ikke ønsker at tage ordet på nuværende tidspunkt, vil jeg gerne spørge hr. Kristian Jensen, om ikke det er korrekt, at vismændene direkte fraråder yderligere finanspolitisk lempelse.
Jeg spørger, fordi jeg har bemærket, at Socialdemokratiet i dag har været yderst begejstrede for vismændenes rapport.
Det er jo velkendt, at det socialdemokratiske finansoplæg indebærer en øget vækst på 2,5 pct., og derfor synes jeg, det er vigtigt at få klart markeret, at vismændene direkte fraråder yderligere finanspolitisk lempelse.
Thor Pedersen (V), 2003-12-18:
Svaret er meget enkelt.
I modsætning til den tidligere regering agter vi at overholde vækstforudsætningerne hele perioden igennem.
Det er det, vi selv i virkeligheden styrer, når vi trykker på knapperne ved en finanslov og laver kommuneaftaler. Den del styrer vi.
Så er vi glade, hvis interessen også for at øge beskæftigelsen er så stor, at vi får meget brede flertal for at nå det, som vi mangler, nemlig beskæftigelsesudvikling, den strukturelle tilgang.
Og så har regeringen sagt, at uanset hvad, så er vores mål, at når vi når 2010, er den samlede offentlige gæld det halve af det, den var i januar 2001 målt i procent af BNP.
Det gør vi gennem hele strukturforløbet.
Det gør vi også gennem salg af statslige aktiver.
Det fremgår også af redegørelsen som en forudsætning for os, som det også har ligget i alle tidligere finanslovforslag, at der er afsat bidrag fra salg af statslige aktiver.
Det vil der også være her.
Morten Helveg Petersen (RV), 2003-12-18:
Jeg er nødt til at gå op for tredje og sidste gang, for finansministeren svarer stadig væk ikke på spørgsmålet, der går på 2010-planen.
Den oprindelige 2010-plan siger, at gælden skal være på 39,2 pct. af BNP i 2003.
Regeringens egen finansredegørelse siger 42,8 pct. af BNP.
Det er en difference på 3,6 pct., det er ca. 50 mia. kr., som man er bagud i forhold til 2010-planen.
Vil finansministeren dog ikke bare anerkende, at man ikke overholder 2010-planen?
Thor Pedersen (V), 2003-12-18:
Til hr. Morten Helveg omkring gældsafviklingen: Altså hele den strukturelle plan frem mod 2010 har nogle indbyggede forudsætninger om styret vækst i offentligt forbrug og en vækst i beskæftigelsen. Den vækst i beskæftigelsen - for at sige det på en anden måde - der skal sikre et råderum, det råderum har vi ikke angrebet endnu.
Det råderum, der ligger i økonomien til de udgifter, vi afholder til offentligt forbrug og til skattelettelse, er inden for den vækst, der ligger i Danmark frem mod 2010 uden den stigning i beskæftigelsen.
Derfor er vi ikke bagud.
Det er nemlig sådan, at af de ca. 1,9 pct., der er til rådighed til skattelettelse og vækst i forbrug, har vi stort set ikke nået halvdelen endnu.
Vi når det næste år, men vi har altså ikke angrebet den del, der kommer af en større beskæftigelse.
Så til fru Line Barfod omkring frihed: Ideen er den, at det skal være muligt også for statsligt ansatte under ordnede forhold at kunne følge brylluppet, hvis det er muligt for tjenesten.
Så spørger fru Line Barfod: Jamen hvad med dem, der så har fri den dag, får de fri en anden dag?
Jeg synes, det er helt urimeligt at skulle forlange af kongehuset eller især kronprinseparret, at de skulle gentage deres bryllupsceremoni også dagen efter eller en anden dag, for at andre kunne holde fri på bryllupsdagen.
Ideen er at give mulighed for, at man, den dag brylluppet rigtigt og faktisk afvikles, dér kan opleve begivenheden.
Hvis det er noget, man vil have på video, kunne man jo gøre det i sin fritid i al almindelighed.
Ulrik Kragh (V), 2003-12-18:
Jeg forstår det altså heller ikke, men det kan være, at hr. Kristian Jensen kan forklare mig det, for det kan åbenbart ikke lade sig gøre at få hr. Nicolai Wammen til at tage et initiativ til at komme og svare på de spørgsmål, som vi nu flere gange har forsøgt at få svar på.
Når det ligger hr. Nicolai Wammen så meget på sinde at få beskæftigelsen i gang, og når det ligger hr. Nicolai Wammen så meget på sinde at sørge for at følge vismændenes råd,
hvorfor i alverden vil hr. Nicolai Wammen så ikke erkende, at den anbefaling, der er i vismændenes rapport om ikke at øge udgifterne i den offentlige sektor med fremrykkede investeringer, vil være forfærdelig for langtidsvirkningen på beskæftigelsen?
Morten Helveg Petersen (RV), 2003-12-18:
Jeg føler mig nødsaget til at gå op igen, for finansministeren svarede ikke på mit spørgsmål i første omgang, det kan han så få mulighed for at gøre nu.
Kan finansministeren bekræfte, at den oprindelige 2010-plan sagde, at der skulle være en gæld på 39,2 pct. af BNP, og at den gæld, som finansministeren selv fremlægger i sin økonomiske redegørelse, er på 42,8 pct. af BNP?
Det er en difference på 3,6 pct. af BNP.
Det lyder måske rimelig uskyldigt, men det er da i hvert fald 50 mia. kr.
Er det regulære ikke, at finansministeren erkender, at regeringen ikke er i stand til at overholde 2010-planen, man allerede er 50 mia. kr. bagud i gældsafvikling?
Thor Pedersen (V), 2003-12-18:
Jeg må blot lige sige om »Danmark 2010« at vi forfølger den plan, der hedder, at vi holder væksten inden for 0,7 pct. i år og næste år, altså 0,7 i år og 0,7 næste år, og så er det ellers 0,5 pct. hvert år, som den tidligere regering selv havde lagt ind.
Vi ønsker at øge arbejdsstyrken med 53.000.
Hvis vi når det mål, så er vores plan også holdbar, sådan er det.
Så kan man sige med hensyn til, at vismændene ikke tror, at det er muligt for os, fordi de har dårlige erfaringer med den tidligere regering, at der mangler 28 mia. kr., hr. Morten Helveg kan få det til at blive 50 mia. kr. og fru Marianne Jelved til 40 mia. kr., at så må de blive enige med vismændene om, hvad det er for et tal, vi egentlig taler om, for det er svært for mig at vurdere, hvad der så er det rigtige tal, når det er sådan, at vores fremskrivning viser, at det er holdbart, at det er inden for rammerne.
Så må fremtiden vise, hvem der egentlig fik ret.
Til hr. Ole Sohn: Det er jo utroligt, at man ikke, når vi diskuterer det her ud fra en finanslov, kan fange budskabet om, at når det hedder »hvor tjenesten tillader det«, så er det altså, hvor tjenesten tillader det, og så er det inden for den økonomiske ramme, der er
Det sagde jeg også før.
Når jeg svarer på, om det koster noget, så siger jeg, at i økonomisk forstand, i kroner og øre på finansloven, så er der ikke tale om flere lønkroner, det er inden for den ramme, tjenesten tillader det, og det vil sige, at det er en decentral vurdering hos de arbejdsgivere, der er i institutioner og statslige styrelser.
Der er altså ikke tale om en gave, at hele Danmarks befolkning skal have en halv fridag, men som statslig arbejdsgiver synes jeg også, at vi har lov at vise det arbejdsgiveransvar; vi tror, at vores medarbejdere er meget optagede af, hvad der sker den dag; vi tror faktisk, at der er mange, der alligevel ville forsøge på arbejdsstedet at få mulighed for at følge med i de begivenheder, og det synes jeg virkelig de skal have lov til.
Det er enestående, og regeringen glæder sig over - og det tror jeg også at det store flertal af det danske folk vil glæde sig over - at de får mulighed for at gøre det i god overensstemmelse med deres arbejdssted uden på den ene eller den anden måde at skulle snige sig til det.
Søren Søndergaard (EL), 2003-12-18:
Nu ville finansministeren være venlig over for de statsansatte, og så ender han med at fornærme dem, for den eneste måde, hvorpå man med nogen rimelighed kan hævde, at det ikke koster noget at lade de statsansatte få en halv fridag, er jo, hvis de ikke laver en pind.
Så det, finansministeren siger heroppefra, er jo sådan set, at de statsansatte ikke laver noget, så de kan lige så godt holde fri.
Det var ikke særlig venligt af finansministeren.
Men finansministeren svarede ikke på det, der var spørgsmålet, nemlig: Var det noget, der blev aftalt i finanslovforhandlingerne, var det noget, der kom fra kongehuset, eller er det rigtigt, hvad der står i MetroXpress i dag: »Julegave til det danske folk fra Se og Hør«, og så slår man op på den næste side, og så står der: »Alle får fri 14. maj«, og ovenover står der: »Se og Hør overtalte statsministeren«?
Det er jo interessant at vide: Er det sådan, at statsministerens tidligere spindoktor har bestilt tid og har overbragt en henvendelse til statsministeren under overskriften: Kære Anders, kan vi lige få en halv fridag til de statsansatte, sådan at Se og Hør kan køre en kampagne for det, og så har statsministeren ringet til Finansministeriet, og hokuspokus, så koster en halv dags arbejde for samtlige statsansatte lige pludselig ikke noget?
Er det sådan, det hænger sammen?