Ole Sohn (SF), 2004-11-18:
Jeg synes, at indlægget fra hr. Bent Bøgsted tyder på, at vi måske kan få rettet op på det forslag, som regeringen har lagt frem.
Jeg ved ikke helt, med hvilken baggrund ...
Jeg vil næsten formode, at man på et eller andet sådan ideologisk peptalkgrundkursus i Venstre har rejst spørgsmålet om, hvordan man nu virkelig skal få lavet en offensiv mod alle de her bistandsmodtagere og arbejdsløse, der går og snyder systemet.
Nu skal de godt nok have kniven.
Alene argumentationsformen, man bruger i forslaget, at regeringen for at imødegå misbruget foreslår, at de administrative sanktioner ved misbruget skal skærpes sådan over en bred front.
Det er også det, der har givet det resultat, at man har blandet begreber sammen.
Eksempelvis er det centralt, at hvis nogen begår svindel, laver svig, så er det klart.
Men nu har det her Ting opbygget et dagpengesystem, som er så uoverskueligt, at selv ministeren har erkendt, at det er uforståeligt, ikke alene for brugerne, men også for dem, der skal administrere det – samt for lovgiverne og dem, der skal administrere lovgivningen.
Derfor har man nedsat et regelforenklingsudvalg.
Det er også derfor, man anerkender, at der faktisk godt kan være tilfælde, mange endda, hvor folk, der er på dagpenge, ikke begår svig, men kommer til at foretage uagtsomme handlinger af forskellige grunde.
Men ifølge lovforslaget skal de også have et knald på brillen, som om det er noget, som de gør bevidst.
Jeg vil for så vidt gerne takke Venstres ordfører for at sige, at man er kommet til den erkendelse, at her har man nok været lige lovlig brysk i sin iver for at komme efter folk, der har begået forseelser af den ene eller den anden slags.
Det, der er værd at understrege, er, at uagtsomhed er noget, der er kendetegnet ved, at man ikke har haft til hensigt at gøre noget uberettiget.
Jeg vil også godt lige forholde mig lidt til spørgsmålet om de sociale ydelser.
Der har været en debat om, hvorvidt den gensidige forsørgerpligt skulle gælde her eller ikke skulle gælde her.
Jeg kan godt forstå, at Socialdemokratiet rejser spørgsmålet.
Jeg er fuldstændig enig.
Spørgsmålet er, om det er den rigtige måde at gøre det på, at ændre på forsørgerpligten.
Vi synes, og det har vi altid syntes, at man skal skille det ad.
Men det helt afgørende er jo sådan set, hvad ideen egentlig er med at straffe nogen, som i forvejen ligger ned.
Vi ved, at der er hundredtusinder børn i det her land, hvis familier ikke har råd til at sende dem til børnefødselsdag hos kammeraterne, fordi økonomien ikke rækker til det.
Det er altså blandt de familier, vi nu siger, at de skal have et hak på brillen, hvis det er sådan, at de arbejder sort.
Selvfølgelig skal man forhindre, at de arbejder sort, men spørgsmålet er, om det er den rigtige måde at gribe problemet an på, og her tror jeg faktisk, at Dansk Folkeparti er inde på noget af det rigtige.
Det er, at det er arbejdsgiverne, som har ansvaret.
Det er dem, der har ledelsesretten, det er dem, der sørger for ansættelsesforholdet.
Det er der, man skal gribe ind, og derfor tror jeg, at det er væsentligt, og det vil vi arbejde meget på at man får taget fat her og sikret, at arbejdsgivernes ansvar bliver meget mere centralt placeret, for det er her, man har en mulighed for at gøre en effektiv forebyggende indsats, og ikke ved at træde yderligere på folk, der i forvejen ligger ned.
Det kunne jeg egentlig godt tænke mig at få uddybet lidt.
Jeg håber, ministeren kan uddybe, hvorfor det, der af alle andre betragtes som noget, der skal hjælpe folk i gang, nu skal bruges som en straffebestemmelse over for folk, som er blevet taget i at arbejde sort.
Jeg er helt enig i, at man skal formidle folk et job jo før jo bedre, men når man i tankegangen selv opererer med, at aktivering er en straf, så forstår jeg bedre, hvorfor man tillader, at der er så meget meningsløs aktivering i det her land.
Jeg håber, det er fremgået, at vi ikke sådan umiddelbart støtter forslaget.