runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Pia Gjellerup (S), 2005-11-01:
Man får næsten lagt ordene i munden, og jeg er meget enig med indenrigsministeren, når han siger, at der er noget, der går begge veje.
Vi behøver jo ikke sige fra Folketingets side, efter at vi har vedtaget en række ændringer af det kommunale landkort, at netto bliver det nok nogenlunde i orden, og så behøver vi ikke at bekymre os for det.
Vi vil gerne være med til at styrke det, der vil gå godt, og vi vil gerne prøve at afværge det, der kunne gå dårligt.
Jeg synes faktisk, indenrigsministeren skal fortsætte lidt med at overveje, hvad han ville stemme for, hvis situationen var en anden og der ikke forelå et flertalsforslag.
Det er nemlig en helt simpel ting, at vi her i Folketinget burde være kendt for at tænke på de muligheder, der måtte være, også før de opstår.
Jeg tror ikke, det er min opgave at stå og forhandle konkrete formuleringer her fra Folketingets talerstol,
men jeg synes bare, at da jeg lyttede til det udmærkede indlæg om netop den afbalancerede tilgang til spørgsmålene, som fru Pia Gjellerup holdt tidligere, var det ganske, ganske fint fanget.
Jeg har en fornemmelse af, at det vil være V, K og O's forslag, der kommer til afstemning først, og det ville da glæde mig usigelig meget, hvis et meget bredt flertal i Folketinget ville være med til at bakke op om de signaler, der er sendt om, at kommunerne skal tage det lokale demokrati alvorligt.
I øvrigt har dette forslag til vedtagelse jo det meget operationelle indbygget i sig, at der ligger commitment til, at der skal følges op på det i 2008, og at Folketinget orienteres i 2008, så Folketinget dermed får en fremadrettet handlemulighed, som i hvert fald ikke er afspejlet i det forslag, som er fremsat af oppositionen.
Jeg synes i virkeligheden, det er en meget stor indrømmelse.
Hr. Christian Wedell-Neergaard er ked af at skrive, at vi skal sikre kommunerne økonomiske rammer, der kan indfri de krav, der er opstillet til opgavernes løsning, og han mener, at der i den formulering må ligge uenighed, for de andre steder, hvor vi skriver noget, har jeg opfattet det sådan, at det er vi enige om.
Hvorfor står det der så, kunne man spørge.
Det er da ikke sådan, at fordi det står her, er det en kritik.
Jeg synes, det er meget ærligt, at den konservative ordfører tager det til sig på den måde, men det er jo også en indrømmelse.
For ikke at bore videre i det emne, som den konservative ordfører selv har rejst, men som han, da han fik ordet i 10 minutter, ikke rigtig ville tale om alligevel, vil jeg fritage ham for det og videre spørge, om ikke også Det Konservative Folkeparti synes, at det kunne være værd at vende tilbage til denne her meget vigtige debat, som jo i høj grad vil være holdningsbåret og båret af inspiration mere end af regler og vedtagelser, om opfølgning på, hvad der er sket tidligere end i 2008, nemlig f.eks. i 2007.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2005-11-01:
Det er klart, at vi mener, at når man rejser det økonomiske spørgsmål, så må der i det ligge en eller anden form for kritik eller mistænksomhed, og det er klart, at det er vi ikke tilhængere af.
Det vil vi som parti også deltage aktivt i, idet vi mener, at det kan være vigtigt især i de meget store kommuner, hvor der er to købstæder, at få en vis balance, og den balance kunne man opnå på denne her måde.
Så jeg mener, det er rimeligt, at man kommer tilbage, og skulle det være lidt før, har jeg såmænd ikke noget imod det.
Kristen Touborg (SF), 2005-11-01:
Hr. Wedell-Neergaard taler pænt om den nærdemokratiske fremtid, vi vil se, bl.a. siger hr. Neergaard, at man ikke skal se på begrænsningerne, men på mulighederne, og at kommunerne selv må delegere kompetencen ud.
Jeg er meget enig i begge dele, men sagen er jo, at vi herinde skal vedtage et lovgrundlag for de ting, der skal ske.
Derfor vil jeg godt spørge hr. Wedell-Neergaard: Er De Konservative klar til at give folket en initiativret til at påtvinge en folkeafstemning om forskellige ting, ligesom Dansk Folkepartis ordfører var?
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2005-11-01:
Nej, vi er måske sådan lidt mere stramme i betrækket lige på det punkt.
Vi vil meget gerne inddrage de lokale, og vi vil meget gerne skabe en lokal debat, men vi respekterer det repræsentative demokrati og kommunalbestyrelsens ret til at træffe beslutninger.
Vi er meget opmærksomme på muligheden for at identificere, hvor beslutningen bliver truffet, og at man skal stille nogle til ansvar for den trufne beslutning.
Derfor mener vi, at kommunalbestyrelsesmedlemmer er valgt til at træffe beslutninger, og det åg må de altså tage på sig, når de nu har været så uforsigtige at stille op til et valg og oven i købet er gået hen og blevet valgt.
Kristen Touborg (SF), 2005-11-01:
Umiddelbart lyder det ikke som sådan en voldsom nærdemokratisk holdning at have til tingene.
Det, jeg egentlig spørger om, er jo, om De Konservative er klar til at vedtage et lovgrundlag, så der var den mulighed for befolkningen, at det ikke kun er en gang hvert fjerde år, at befolkningen bliver hørt, således at når man en gang har valgt et byråd, så hænger man på dem i de næste 4 år.
Men jeg forstår, at det ikke lige er den form for nærdemokrati, som De Konservative går ind for.
De går i stedet mere ind for det sådan fastlåste.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2005-11-01:
Derfor er jeg da ked af, at hr. Kristen Touborg så klart har misforstået mig.
Ole Stavad (S), 2005-11-01:
Jeg vil godt følge op på de spørgsmål, som fru Pia Gjellerup stillede, og de svar, som hr. Christian Wedell-Neergaard afgav her.
Forstod jeg det rigtigt, at det sådan set drejer sig om de to sidste pinde i det forslag til vedtagelse, som hr. Ole Glahn præsenterede på vores vegne, altså spørgsmålet om større frihedsgrader til at eksperimentere med det lokale demokrati og det omkring økonomi?
Altså, når vi andre er nødt til at rejse det, så er det jo, fordi vi de facto ikke ved noget om det i dag.
Den viden vil vi først få på et væsentlig senere tidspunkt.
Kandidater til byrådene ved det heller ikke, og derfor er det vel helt berettiget, at vi, om jeg så må sige, foretager en gardering hvad angår økonomipunktet.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2005-11-01:
Nu er mit udgangspunkt jo et andet end hr. Ole Stavads, nemlig at jeg vil anbefale, at man stemmer for regeringens forslag til vedtagelse, som jeg naturligvis er enig i.
Jeg har bare forsøgt at – hvad skal vi sige? – skabe en stemning, hvor jeg synes, at nærdemokrati må være et spørgsmål, vi alle kan støtte og arbejde for, og derfor skulle der ikke være større uenighed.
Så er styrken i den indledende sætning i vores jo også noget mere afdæmpet.
Vi anser det ikke for et problem, at der er skabt de her kommuner, vi anser ikke, at der er problemer i det, men vi vil gerne have, at man i lyset af det, kommer med de her løsningsforslag.
Ole Stavad (S), 2005-11-01:
Når jeg tager det op her, er det jo, fordi jeg gennem forskellige spørgsmål fra den konservative ordfører har glædet mig over en interesse for, at vi samlede os, i stedet for at vi spredte os.
Det er en interesse, jeg deler.
Så er det jo lidt vigtigt at vide, hvad det så er, der skiller, og jeg synes jo, det lyder, som om der er mere og mere, der skiller, hvis det er sådan, at man ikke i en debat af den her karakter, hvor vi står over for en ny opgave, også kan åbne for nogle eksperimenter, åbne for nogle muligheder.
Vi har ikke specificeret det meget nøje i vores forslag til vedtagelse, så det er jo noget, vi kan sætte os ned og helt konkret se på hvordan skal gribes an.
Indledningen i forslaget til vedtagelse er en konstatering af, at vi står over for et stort behov og en stor opgave, i og med at antallet af folkevalgte jo reduceres ganske dramatisk, når vi går fra 271 kommuner til 98.
Det går jeg ud fra vi er enige om efterlader en slags tomrum, som godt kan udfyldes på en positiv måde, og det er det, der er vores oplæg.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2005-11-01:
Jeg er jo enig med hr. Ole Stavad i, at jeg troede, at der var sådan en fælles klangbund i det her, og at vi kunne have lavet en fælles tekst.
Men det ser jo altså ud til, at vi skal grave i uenighederne og ikke i enighederne.
Det er sådan i regeringens tekst, at der først er to konstaterende afsnit, og hvis man efter de afsnit satte noget ind der, så kunne det jo godt være, at vi kunne finde en enighed.
Jeg er enig i, at der er tale om en stor opgave.
Derfor taler vi jo også om nærdemokrati, og derfor mener vi også, at det er vigtigt.
Jeg mener ikke, at der er tale om noget tomrum.
Jeg mener, at det, at antallet af kommunalbestyrelsesmedlemmer bliver reduceret, ikke i sig selv er et udtryk for, at der bliver længere til noget som helst.
Det er stadig væk muligt at skabe en kontakt til borgerne.
Pia Gjellerup (S), 2005-11-01:
Så tror jeg, jeg må skuffe indenrigsministeren ved at sige, at jeg faktisk synes, at på nær det meget sene år 2008, som er det eneste, der overhovedet er operativt, er regeringens forslag til vedtagelse forholdsvis tandløst.
Jeg synes helt afgørende, at det er meget vigtigere at forholde sig til det andet forslag, som er fremsat af hr. Ole Glahn.
Uden at det bliver meget konkret og forpligtende er der en række præcise beskrivelser af nogle områder, det vil være vigtigt at sætte fokus på, og det er derfor, vi vil gøre, hvad vi kan for at få bragt det vedtagelsesforslag til afstemning.
Jeg synes, det er ærgerligt, at man, til trods for at man har kendt det i hvert fald fra i går, ikke har gjort sig umage fra regeringspartiernes side for at lave de ændringer, som måtte være nødvendige, men bare kommer med noget, som jeg tror de fleste må indrømme er et forholdsvis tandløst forslag til vedtagelse.
Over for det står tre styrepinde i det forslag, der er fremsat af hr. Ole Glahn, fru Pia Gjellerup, hr. Kristen Touborg og fru Line Barfod.
I regeringens forslag er der sådan set mere signal, mere commitment, og der er også det operationelle, at det skal følges op og ikke bare bliver glemt efter de fine taler, der er holdt her i dag.
Alt dette lagt sammen gør – og det kan næppe overraske – at jeg som indenrigs- og sundhedsminister føler mig fint dækket ind af det forslag, der er fremsat af Venstre, Dansk Folkeparti og Det Konservative Folkeparti.
Jeg håber da, at man, når man nu får en tænkepause, vil overveje, om man ikke burde bakke op om det.
Jeg synes, det er lidt ærgerligt, hvis det kun er tre partier – et flertal, nuvel – der tager ansvaret for at følge forslaget til dørs og samle op på erfaringerne i 2008 frem for bare at sende signaler ud i omverdenen.
Men det vil jo vise sig.
Line Barfod (EL), 2005-11-01:
Jeg kan forstå, at hr. Wedell-Neergaard er blevet pålagt at skulle stemme for regeringens forslag til vedtagelse og derfor ikke kan anerkende, at man skulle forsøge at nå til enighed om, at kommunerne skal have de økonomiske rammer, der er nødvendige for at løse de opgaver, de får.
Derfor vil jeg i stedet spørge til noget af det, hr. Wedell-Neergaard var inde på i sin tale, og som jeg syntes lød meget spændende, nemlig at unge som led i nærdemokratiet skulle have muligheden for at lave projekter og andet.
Det synes jeg er utrolig positivt, men jeg vil gerne høre: Hvis de så gør det, og det måske ikke lige er sådan nogle projekter, som De Konservative går ind for, vil projekterne så få lov at leve videre?
Vi har jo set andre steder, at regeringen går ind og vil ensrette, hvordan tingene skal være her i landet.
Christiania er et eksempel, men også andre kunne være bekymrede for, om de projekter, de gennemfører, kan få lov til at overleve.
Skal de have lov til at lave ungdomshuse, hvor de selv organiserer tingene og ikke vil organisere tingene, sådan som man nu gør efter konservativ målestok, ikke vil lave aktieselskaber osv., men leve efter nogle helt andre værdier?
Må de efter De Konservatives ordførers opfattelse have lov til, selvfølgelig under forudsætning af at de ikke chikanerer andre, at leve efter nogle helt andre værdier?
Jeg kan ikke helt se meningen med demokrati, hvis det kun gælder dem, som laver projekter, der passer ind i det konservative livssyn.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2005-11-01:
Nu kan det jo ikke undre, at Enhedslisten og den konservative ordfører ikke helt kan blive enige om de formelle rammer.
Men der er en ting, vi er enige om, og det er, at folk sådan set kan leve det liv, de har ønske om, og at de kan fastsætte de værdier i deres tilværelse, som de lægger vægt på, og som de gerne vil søge fremmet.
Men det er klart, at vores udgangspunkt er, at det sker inden for de kendte rammer i samfundet.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2005-11-01:
Altså, jeg vil gerne vise åbenhed over for yngre, som ønsker at involvere sig i den demokratiske proces og derved skabe nogle projekter, som kan være på ad hoc-basis, og som altså giver dem en mulighed for at deltage, komme med synspunkter, men som ikke forpligter dem til at fortsætte i en uendelighed.
Derfor lå der sådan set ikke i mit indlæg en stillingtagen til, om det var noget, der skulle fortsætte, eller noget, der skulle stoppe.
Jeg siger bare: Det er vigtigt at få unge mennesker med i denne debat, få dem engageret og derved skabe fremtidens politikere, give dem en mulighed for at forstå demokratiet og beslutningsprocessen og dermed også at kunne påvirke det, der sker.
Jeg går absolut ikke ind for ensretning.
Folk må for min skyld sådan set beskæftige sig med, hvad de vil.
Leif Mikkelsen (V), 2005-11-01:
Nu er der jo i dag masser af muligheder for at etablere lokalråd, og der er en række eksempler på det.
Det vil givetvis også ske i fremtiden, og det er godt.
Mange borgere går sammen og danner deres egne råd, og nogle steder inspirerer kommunalbestyrelserne dem til det.
Så det er godt og fint.
Jeg tror bare, at vi skal holde os én ting for øje: Hvis en kommunalbestyrelse skal fungere og skal have det økonomiske ansvar og stå til ansvar i forhold til styrelsesloven og andre regler, ja, så skal den sidste økonomiske kompetence nødvendigvis ligge i kommunalbestyrelsen og ikke i et råd, som eventuelt ikke er valgt til at stå til ansvar på den måde, men er valgt af lokale i området. Vi kunne jo godt, hr. Kristen Touborg og jeg, udveksle synspunkter om, hvordan det er gået med visse lokalråd, der har været tidligere, bl.a. i den by, vi er i her.
Så sidder der nogle beslutningstagere, som man vælger hvert fjerde år, og hvis de gør det forkert, ja, så må man jo bruge sin stemmeseddel.
Ole Stavad (S), 2005-11-01:
Det er vel ikke nogen stor overdrivelse at sige, at hr. Leif Mikkelsens tale var sådan en jubeltale, en glæde over, at alting fungerer, og at vi sådan set heller ikke behøver at gøre noget særligt, fordi vi nu går fra 271 til 98 kommuner.
Derfor vil jeg godt spørge hr. Leif Mikkelsen, om der slet ikke er noget budskab fra Venstres ordfører til de mange, der bliver valgt den 15. november, med hensyn til nye initiativer, til at være omhyggelig med at gå ind i en dialog med de der meget, meget større kommuner ofte med en meget stor geografisk udstrækning for at sikre, at der er nogle tilstrækkelig gode rammer, et tilstrækkelig stærkt fundament, for at det lokale og det nære demokrati også kan fungere i de store kommuner.
Leif Mikkelsen (V), 2005-11-01:
Det var nu en ret frisk tolkning fra hr. Ole Glahn, at min udtalelse er en opbakning til, at ministeren skal dispensere.
Det er sådan en særlig form for retorik eller diskussionstaktik, som åbenbart er veludviklet hos hr. Ole Glahn.
Jeg vil sige, at det er en meget klar overtolkning af mine udtalelser herfra – for nu ikke at blive misforstået.
Tolkningen må stå helt for hr. Ole Glahns egen regning.
Spørgsmålet om, hvorvidt man først går til de centrale politikere, altså Folketingets politikere, bestemmes jo egentlig herinde.
Hvor ivrige er Folketingets medlemmer til at tage enhver lille sag op og kalde en minister i samråd eller stille § 20-spørgsmål, og hvad man nu ellers gør?
Det er jo det, der får en række borgere til i givet fald at bruge den smutvej i stedet for at bruge deres lokale politikere.
Uanset hvem der sidder i opposition, så har jeg en fornemmelse af, at det altid er oppositionen, der er meget ivrig efter at være bærere på noget sådant, så som ansvarlig opposition, uanset hvornår og hvem der sidder der, burde man måske tænke lidt over ikke at sende det signal, at det var så nemt og så interessant, bare der er en lokal sag, der ikke lige går efter ens hoved.
Det kunne være et godt lærestykke for huset her.
Men ellers tror jeg da, at man normalt ved et lokalt problem forhører sig hos sin kommunalbestyrelse først, så man kan få løst problemet.
Hans Christian Schmidt (V), 2005-11-01:
Nu synes jeg, vi trods alt skal sige til hinanden, at der jo ikke er noget galt med store både.
Der er faktisk mange unge mennesker, der gerne vil være på nogle af de både, og de siger, når jeg besøger dem, at det er dejligt, at de er nogle stykker om bord på båden.
Jeg tror, at både hr. Per Clausen og jeg selv må huske på, at alt i fiskeriet ikke er som dengang, da vi var i den alder.
De unge kan godt lide at have nogle kammerater med ude at sejle, det er ikke altid en drøm for en ung mand at være alene ude med skipperen i lang tid under nogle sanitære forhold, som måske ikke helt svarer til tiden.
Jeg tror sådan set, at der er mange unge fiskere, der er glade for at være nogle stykker sammen, og jeg vil gerne se unge fiskere gå ind i erhvervet.
Jeg vil ikke udelukke, at der vil være nogle, måske endda mange af de små både, som vil købe de store.
Det indrømmer jeg gerne, for det ligger direkte i aftalen,
at man kan indgå en kystfiskerordning, så de store både ikke kan købe de små, mens de små har lov til at slå sig sammen økonomisk osv. og købe de store.
Det kan meget vel være, at de små køber nogle af de store, men det må de store leve med.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Kristen Touborg (SF), 2005-11-01:
I sidste uge valgte ministeren ikke at tage til Nordisk Råds session, men i stedet lave en ny fiskeriordning i Danmark.
Hvis ministeren var taget til Nordisk Råd, kunne ministeren have hørt, at Altingets Fiskeriudvalg ved et møde med Nordisk Råds Miljøudvalg gav udtryk for, at man havde store betænkeligheder ved og store bekymringer over, at Island for 15-20 år siden indførte omsættelige kvoter.
Bekymrer det slet ikke ministeren, at det land, der vel længst har haft de omsættelige kvoter, nu udtrykker stor betænkelighed?
Hans Christian Schmidt (V), 2005-11-01:
Nu var det sådan, at vi fik dagsordenen tilsendt, og der var ingen punkter på den, som direkte relaterede sig til omsættelige kvoter.
Vi bad om at få en dagsorden, fordi vi havde meget at lave, men hvis der er ting af interesse, diskuterer vi jo altid.
F. eks. inviterede jeg som ministerrådsformand her i sommer alle Nordens fødevareministre og fiskeriministre, og vi havde nogle rigtig gode dage i Århus, hvor vi diskuterede alle forhold igennem.
Men jeg vil gerne sige til hr. Kristen Touborg, at jeg sådan set har været i Island.
Inden vi lavede forliget, tog jeg faktisk til både Island og Færøerne, og jeg talte ikke kun med Altingets Fiskeriudvalg.
Det er en god idé ikke at lave omsættelighed, altså IOK, som den tidligere SR-regering i øvrigt lavede for f.eks. sild.
Det skal den roses for, hvis den selv syntes, det var godt, men det er da mærkeligt, at jeg skal stå og forsvare, at den tidligere SR-regering indførte IOK-ordninger, altså omsættelige ordninger, for sild.
Jeg laver derimod fartøjskvoteandele sammen med Dansk Folkeparti og regeringspartierne.
Jeg havde gerne set, at mange flere var med, og vi diskuterede og forhandlede jo også længe.
Jeg kan i øvrigt også sige, at Færøerne har nogle rigtig gode erfaringer, som kan bruges, og som vi også har valgt at bruge.
Jeg må indrømme, at der er flere ting i modellen, som selvfølgelig er inspireret af de erfaringer, man har gjort deroppe.
Man kunne ikke drømme om at indføre en IOK-ordning for det demersale fiskeri, og derfor kan man også se, at det har vi ikke gjort.
Kristen Touborg (SF), 2005-11-01:
Det er jo altid rart, når man kan fremhæve sig selv som den, der har gjort de gode ting, og kan pudse glorien lidt, men så vidt jeg husker, var der nu noget med, at Venstre også stemte for IOK'erne for sild, så et vist ansvar må Venstre vel også have for dem.
I øvrigt mener jeg helt klart, at de omsættelige kvoter og FKA reelt er og bliver det samme.
Men jeg vil godt spørge ministeren, om det ikke bekymrer noget, at politikerne i Island på tværs af partiskel klart siger, at den måde, man har lavet det på, altså med omsættelige kvoter, reelt har tømt en række små byer og bygder for aktiviteter, fordi fiskeriet er blevet koncentreret, og i og med at man har koncentreret fiskeriet, er det også rederierne, der bestemmer, hvor aktiviteterne skal foregå.
Bekymrer det ikke ministeren noget, at der kunne ske det samme her i landet?
Hans Christian Schmidt (V), 2005-11-01:
Jo, men jeg er sådan set overrasket over, at jeg står som dansk fiskeriminister og skal svare på, om det er klogt, hvad Island har gjort.
Jeg synes ikke, det tilkommer mig at være så kritisk over for Island, men da jeg nu bliver spurgt om det, må jeg jo sige, at jeg gentagne gange har sagt, at jeg ikke er enig i den måde, Island har gjort det på.
Men jeg synes ikke, det tilkommer mig at stå her og sige, at hvis de bare havde tænkt på en anden måde, så var det nok blevet bedre.
Jeg kan kun konstatere, at de har valgt deres model, og at vi har valgt en fuldstændig anden model i Danmark, og så må vi jo se, hvordan det går.
Jeg tror på, at vores bliver den bedste, og jeg kan i hvert fald se, at nogle af de ting, vi har undgået, tror jeg sådan set også godt at Island ville have undgået.
Men jeg synes altså, det er for nemt for mig at stå og sige, at islændingene skulle have tænkt på samme måde som os.
Altså, de mennesker, der har været inde over det her, er fiskere rundtomkring fra.
Det er sket under forhandlinger, det er i de store udvalg, vi har haft nedsat, som har siddet og arbejdet med de ting, og jeg har så bare haft fornøjelsen af at måtte være den, der fik lov til sammen med nogle andre at gennemføre det.
Det har da været fint nok.
Men det er det, der ligger i det.
Kristen Touborg (SF), 2005-11-01:
Nu bad jeg faktisk ikke ministeren om at kritisere den islandske ordning.
Mit spørgsmål var, om ikke det bekymrede ministeren, at man laver en ordning, der ligger så tæt på den, danskerne laver nu.
Men jeg vil godt gå et nummer videre i forbindelse med den kritik, som islændingene selv udtrykker af deres eget system, nemlig forholdet at rekrutteringen er gået helt i stå.
Ministeren sagde her i forbindelse med et tidligere spørgsmål, at det var vigtigt for ministeren, at der var mulighed for, at der kunne komme unge ind i erhvervet.
Kan ministeren ikke prøve at forklare, hvordan en sådan kapitalisering, der her er tilfældet, giver de unge bedre forhold?
Hans Christian Schmidt (V), 2005-11-01:
Jeg synes ikke, det er helt fair at sige, at »jeg beder ikke ministeren om at kritisere den islandske ordning, jeg spørger kun, om det ikke bekymrer ministeren, at den danske ordning fuldstændig eller næsten ligner den islandske ordning.«
Så siger jeg som minister: Jo, jeg kan ikke være tilhænger af den islandske ordning.
Jeg er imod den, fordi den danske ordning er fuldstændig forskellig fra den islandske.
Det lille trick består i, at hr. Kristen Touborg siger, at »da de jo nu er ens« – hvad de jo angivelig ikke er, hvis man læser forslagene.
Det er så nemt at se, at de ligger milevidt fra hinanden.
Her er der ikke noget med, at man får en ejendomsret.
Man får det i 8 år, så man kan planlægge, og så kan den til enhver tid siddende regering opsige ordningen.
Jeg forstår også, at der både er en ordfører for De Radikale og en ordfører for Socialdemokratiet, som siger, at det ville være en af deres vigtigste ting i fiskeripolitikken, når de engang måtte komme til, at de så kan opsige ordningen, og så varer det 8 år, inden at opsigelsen træder i kraft.
Det er jo en helt anden ordning.
Og det er bare svært at stå og svare på et spørgsmål og samtidig nikke til, at ordningerne ligner hinanden, når enhver kan se, at det gør de ikke.