runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Bjarne Laustsen (S), 2003-10-22:
Finansministeren bekræfter jo, at hvis man ikke havde været så dygtig til, bl.a. på Aalborg Tekniske Skole og andre steder, at få ansat de fleksjobbere her, så ville man ikke have den stigning til næste år.
Og hvis de er rigtig dygtige til næste år, så ligger der yderligere en regning oveni.
Jeg synes også, finansministeren skylder at sige, at det er den nuværende regering, der har ændret på det her.
Det er jo klart, at når man kigger på det samlede billede, så er det sådan, at fordi der er kommet mange fleksjobbere, så stiger prisen efter den konstruktion, der er bygget op.
Men samtidig med det så bidrager man jo til samfundshusholdningen, den udgift, som finansministeren har i forhold til andre kasser, altså overførselsindkomsterne, fordi det er godt, at folk kommer i arbejde.
Men hvordan skal erhvervsskolerne egentlig finansiere den ekstraudgift?
Hvor synes finansministeren, at man skal skære ned for at finansiere noget, der er rimeligt og godt, hvis man vil køre videre med uændrede aktiviteter?
Thor Pedersen (V), 2003-10-22:
Vi skal lige holde fast i - og det tror jeg også hr. Bjarne Laustsen ved - at det overhovedet ikke bliver dyrere at ansætte en fleksjobber.
Det stiger ikke med én krone.
Det bidrag, man skal betale til udligningsordningen, stiger, men det betaler man, uanset om man har en fleksjobber eller ikke har en fleksjobber.
Så er det et beløb, der udmåles pr. antal fastansatte, altså om jeg så må sige, en normal arbejdskraftstruktur.
Det er nøjagtig det samme motiv i 2004 som i år for at ansætte en fleksjobber.
Men det siger sig selv, at når man har etableret en ordning, hvor det er et solidarisk princip, at hvis der kommer flere ind som fleksjobbere, skal man betale lidt mere - sådan er ordningen bygget op - så må man også sige, jamen så lad os glæde os over, at man skal betale lidt mere; det er jo lige præcis, fordi der kommer flere fleksjobbere i arbejde.
Og kommer der endnu flere fleksjobbere i arbejde, skal der selvfølgelig betales endnu mere, for sådan er ordningen bygget op.
Det er den model, som hr. Bjarne Laustsen og den tidligere regering selv har bygget op, at sådan skal det være.
Det var altså ikke statskassen i virkeligheden, der holdt for for den del, der udlignede.
Det er jo sådan i dag, at hvis en maskinfabrik ansætter en fleksjobber, betaler maskinfabrikken selv f.eks. halvdelen
af lønudgiften
Der er ingen udligningsordning.
Egentlig kunne man sige, at det burde være sådan, at der slet ikke var nogen udligningsordning overhovedet på statens område; at man anerkendte, at folk med en halv arbejdsevne skulle man også betale for, så de følte, at de også havde et værd på den arbejdsplads, de kom til.
Jeg vil først sige, at der ikke er noget i denne her ordning - og det forventer jeg også kommer i det næste spørgsmål - der overhovedet gør det mindre fordelagtigt at ansætte fleksjobbere, tværtimod.
med staten og statskassen, for det skal hvile i sig selv, det vil sige, at det er inden for de rammer, man opererer med
Det er meget beskedne beløb, som man i virkeligheden selv skal have en andel i for at dække det, der ikke er betalt af kommunen.
Jeg synes, det er et mærkeligt livssyn at have, at man overhovedet ikke vil anerkende, hvis man har en fleksjobber, som er visiteret til institutionen, fordi der er en arbejdsevne, at det så har en værdi. Jeg vil godt lige gentage, at det, kommunen betaler af en fleksjobbers løn, enten er halvdelen efter arbejdsevnekriterier, eller det er to tredjedele af lønnen.
Af den tredjedel får man halvdelen i udligningsordningen, så det er altså en sjettedel
af normallønnen, man selv afholder for at have en medarbejder ansat
Jeg synes, det er et mærkeligt livssyn, hvis man siger: Jamen det må overhovedet ikke koste noget i institutionen.
Når det er blevet en stor succes, er det jo, fordi den arbejdskraft er blevet ansat, at de mennesker bliver hjulpet til et arbejde, og det er selvfølgelig også en del af økonomien, man har i institutionen, man har fået arbejdskraften, man får noget for pengene.
Det, der ligger i udligningsordningen, er ikke penge, der går i statskassen, vil jeg godt sige.
Ulla Tørnæs (V), 2003-10-22:
Jeg er da glad for at kunne få lejlighed til her at sige, såfremt hr. Carsten Hansen efter Folketingets åbningsdebat fortsat har været i tvivl om regeringens politik - men jeg mener nu alt andet lige, at det blev slået klart og tydeligt fast her - at vi naturligvis bakker op om den aftale, vi selv har lavet omkring folkeskolen.
Så jeg forstår ikke helt, hvori hr. Carsten Hansens tvivl er begrundet. For så vidt angår de bindende trinmål, er det fuldstændig korrekt, at i forbindelse med udarbejdelsen af hele Fælles Mål-projektet har vi naturligvis taget udgangspunkt i de allerede udarbejdede Klare Mål.
Selve prisen for Klare Mål, altså de administrative omkostninger ved at have ændret Klare Mål til det, vi nu kender som Fælles Mål, er jeg ikke i stand til at kunne gøre rede for her, da det ikke var en del af det spørgsmål, jeg blev stillet, men jeg er naturligvis parat til at svare på det på et senere tidspunkt.
Men jeg vil gerne minde hr. Carsten Hansen om, at vi jo i forbindelse med vedtagelsen af ændringerne af folkeskoleloven i fællesskab afsatte 280 mio. kr. til implementering af den nye folkeskolelov, og det vil sige, at heri var de bindende trinmål og hele projektet omkring Fælles Mål selvfølgelig også omfattet.
Vi havde på daværende tidspunkt en lang drøftelse, eller jeg havde på daværende tidspunkt en lang drøftelse med Kommunernes Landsforening, som mente, at det burde udløse et større DUT-krav.
Men det fik vi forhandlet på plads og nåede på det beløb, som jeg nævnte før, nemlig de 280 mio. kr. For så vidt angår evaluering og det, der står klart og tydeligt i folkeskolelovens § 13, stk. 2 omkring den løbende evaluering, så er det mit mål, at vi med de bindende trinmål, med den udvidede adgang til holddannelse fremover sikrer, at undervisningen bliver sådan tilrettelagt, at alle børn får mulighed for at nå de mål, som vi har beskrevet i fællesskab.
Muligheden for at sikre det skabes gennem den løbende evaluering, for derved kan man netop tilrettelægge undervisningen, sådan at den bliver målrettet den enkelte elev.
Beklager at taletiden er udløbet, men jeg vender gerne tilbage.
Bjarne Laustsen (S), 2003-10-22:
Ja, men finansministeren kunne jo så passende svare på: Hvem betaler egentlig ledighedsydelsen nu, når fleksjobberne er arbejdsløse, eller inden de nogen sinde fik et fleksjob?
Da var de måske på sygedagpenge eller på kontanthjælp.
Det er jo virkelighedens verden. Sandheden er jo, at vi netop blev enige om, at vi ville lave en succes, som det er blevet, ved at ændre på vilkårene.
Men regeringen har ændret på forudsætningerne, og det betyder nu her, at til den succes, det er med, at der er kommet mange ind i ordningen, siger finansministeren: Det er jeres egen skyld, nu må I betale noget mere.
Det er jo sådan, det bliver oplevet ude på den enkelte institution.
Så jeg synes, finansministeren skal ryste op med en bedre forklaring, for det skal altså hænge sammen, når en institution får en udgift.
Når man ansætter folk, er der nogle udgifter, og det skal balancere nogenlunde, når året er gået.
Indtil videre ligger der en udgift bare på de her erhvervsskoler på 85 mio. kr. på landsplan, og jeg har bare nævnt en enkelt institution: 3,2 mio. kr. i Aalborg.
Og det er meget for en institution, selv af den karakter.
Carsten Hansen (S), 2003-10-22:
Ja, tak for det.
Når jeg sådan ligesom inddrager prisen for de bindende trinmål, er det jo, fordi vi er helt enige om, at vi overlod det til ministeren at forhandle prisen for, hvad det så koster at hæve timetallet i engelsk, dansk og matematik og de andre forbedringer, vi var enige om, i en forhandling med KL.
Men det er helt sikkert, at de bindende trinmål ifølge det, der står i loven, ikke koster penge.
Det står oven i købet i ministerens eget økonomiafsnit.
Det behøver jeg ikke engang at få repeteret, behøver ikke at stille spørgsmål om, jeg vil bare have ministeren til at sige det.
Det betyder nemlig, at de vejledende delmål, som blev til trinmålene, ikke kostede en krone.
Hvorfor gjorde de ikke det?
Det gjorde de ikke, fordi de er præcis de samme.
Ja, det var den ene del.
Den anden er, at ministeren ikke kan forstå, at vi er i tvivl.
Det har resten af omverdenen jo så været, fordi De Konservative, som jo er en central del af og en central spiller i regeringen, jo har skabt voldsom tvivl om, hvad regeringen mener om det her ved at gå ud, nogle ganske få måneder efter loven er vedtaget, og forlange, at børnene bliver testet fra 2. klasse.
Der var det for mig vigtigt og magtpåliggende, at ministeren fastslog, hvad regeringens politik var på området, og jeg kan slet ikke forstå, at ministeren kan være i tvivl
om, at man udeomkring er i tvivl om det.
Jeg stillede såmænd bare det spørgsmål til undervisningsministeren om optagelse på de videregående institutioner.
Det havde været ordentligt og reelt, hvis man var kommet til os og havde sagt, at det ville man gerne diskutere.
Jeg vil da heller ikke afvise, at vi vil gå ind i en positiv dialog om det her, men jeg vil bare sige, at vi føler, at ministeren snyder på vægten, når man laver om på vægtningen.
Ulla Tørnæs (V), 2003-10-22:
Så prøver jeg igen, og jeg vil gerne gentage, hvad jeg sagde i min allerførste besvarelse.
Måske skulle jeg i virkeligheden starte med at sige, at det forholder sig sådan, at det ikke er den enkelte karakter i det enkelte fag, der bliver ganget med en faktor, men det er eksamensresultatet.
Det eksempel, jeg gav, var, at en elev, som har taget et ekstra fag på et højt niveau og har fået 8,5 i eksamensresultat, vil, hvis man ganger eksamensresultatet med en faktor 1,04, ved optagelse til en videregående uddannelse optræde med et gennemsnit på 8,8.
Det synes jeg er en belønning af de unge, som har valgt at tage et fag på et højere niveau, end de er forpligtet til, frem for som det er i dag, hvor vel langt de fleste erkender, at muligheden for at få en højere karakter på et B-niveau er større, end hvis man vælger et A-niveau.
Det er derfor, belønningen gives.
Carsten Hansen (S), 2003-10-22:
Jamen altså når man vil gange et A-niveau med en højere faktor, fordi man tager et ekstra A-niveau, så ændrer værdien og vægtningen af A-niveauet sig. Det kan godt være, at mine pædagogiske evner ikke rækker over for sundhedsministeren.
Hun har så mange embedsmænd, der kan sættes til at regne på det, hvis det skulle være.
Så ændrer værdien af A-niveauet sig da.
Det vil sige, at det sidste A-niveau, man tog med, kommer til at tælle mere, end et A-niveau normalt ville have gjort, for ellers skulle man vel ikke ændre det?
Det betyder så også, at vægtningen af karakteren A bliver højere, når man skal søge en videregående uddannelse, anderledes kan det da ikke forstås, må jeg sige til ministeren, og dermed griber man jo også ind i den aftale, vi har sammen på det område. Jeg synes, det havde været reelt og ordentligt, at ministeren var kommet undervejs i forhandlingerne og havde sagt: Her har jeg et ønske, jeg vil have med. Nu kommer man, inden aftalen er udmøntet som lov, og siger: Vi vil gerne ændre på noget som led i regeringens noget for noget-princip.
Det føler jeg er at snyde på vægten.
Altså man kan jo diskutere på mange niveauer, hvis jeg må have lov at sige det sådan, men et A-niveau, der bliver ganget med en højere faktor,
betyder faktisk også, at A-niveauet bliver tillagt en højere værdi, og det er præcis de værdier, vi har talt om undervejs i forløbet.
Det vil ministeren nu påstå ikke har en pind med gymnasiereformen at gøre.
Det har noget at gøre med optagelse.
Vi snakkede hele vejen igennem også optagelse, om man kunne komme ind på en læreruddannelse med et hf-B-niveau.
Jeg synes, det er meget underligt, og jeg vil sige, at vi føler virkelig, at det at lave aftaler med den her regering efterhånden er lidt problematisk.
Når vi laver en folkeskoleaftale, så søger De Konservative at undsige den, når vi laver en gymnasieaftale, så siger ministeren, at det, at man vægter et niveau højere, ikke har noget med gymnasieaftalen at gøre.
Det passer ganske enkelt ikke, må jeg sige til ministeren, og jeg vil godt sige, at vi føler lidt, at det her med niveauerne altså har noget at gøre med, at man faktisk giver et A-niveau en højere værdi.
Det kan godt være, at indholdet i det er fornuftigt, men det er ufornuftigt ikke diskutere med os som forligspartnere, når vi jo er en del af det her.
I øvrigt kunne jeg tænke mig at spørge: Hvordan vil ministeren ændre på optagelseskravene til de videregående uddannelsesinstitutioner?
Er det ikke dem selv, der suverænt bestemmer niveauerne?
Ulla Tørnæs (V), 2003-10-22:
Jamen så prøver jeg igen, og jeg vil anmode hr. Carsten Hansen om at høre godt efter, fordi der er ikke tale om, at vi med den her belønning af gymnasieeleverne ændrer på vægtningen af karaktererne.
Det, der er tale om, er, at i de situationer, hvor nogle elever vælger at tage et højere niveau end det, de er forpligtet til, får de så efterfølgende ved optagelse på en videregående uddannelse deres eksamensresultat ganget med en faktor, en faktor, som jeg forventer vil blive 1,04, for derved at belønne disse elever for at have taget et fag på et højere niveau end det, de egentlig er forpligtet til.
Altså har det intet med at gøre med den lange og meget vigtige diskussion, vi havde under drøftelserne om gymnasiereformen om vægtningen af de forskellige fag, og herunder også om, hvorvidt et A-niveau i det hele taget skulle have den og den placering i gymnasiereformen.
Det har
alene betydning, når man har taget sin studentereksamen, og man søger optagelse på en videregående uddannelse.
Derfor er det overhovedet ikke i strid med det, som vi har aftalt i forbindelse med gymnasiereformen.
Det har intet med det at gøre, og derfor blev det heller ikke bragt op i forbindelse med drøftelserne om gymnasiereformen.
Carsten Hansen (S), 2003-10-22:
Jeg skal ikke forholde mig voldsomt til selve indholdet i den der vægtning, ministeren lægger op til, men spørge, om ikke ministeren synes, at det er underligt.
Nu har vi siddet og forhandlet gymnasiereform i ganske mange måneder.
Sidst på natten indgår vi et stort forlig, og så kommer ministeren stillende her med noget, som ændrer afgørende på vægtningen af karaktererne, på trods afat vi har brugt, jeg ved ikke hvor mange måneder, og jeg ved ikke hvor mange bilag på at diskutere, hvor meget en karakter var, og at et A-niveau var et A-niveau, vi havde jo hele diskussionen om hf, og om man kunne blive optaget på de mellemlange uddannelsesinstitutioner, hvis man kun havde B-niveau osv.
Det er da ikke noget, der er opstået sådan natten over, eller er det, fordi man må trække på finansloven?
Vi har det sådan, at det næsten er som at lave en forsikringsaftale med en eller anden billig forsikringssælger, hvor man skal læse alt, hvad der står med småt nede i bunden.
Det havde været rimeligt og fair af ministeren at fremføre det her krav under forhandlingerne, så kunne vi have taget det med.
Jeg synes, at det her voldsomt svækker regeringens troværdighed, når vi laver aftaler, at man bagefter kommer med sådan nogle krav.
Vil det sige, at jeg i de forhandlinger på Socialdemokratiets vegne med ministeren kan modvirke det ved at sige, at A-niveauet ikke skal have så høje karakterer, som det burde have, for ellers så kommer ministerens forslag til at gælde, eller hvad er det ministeren tænker på her?
Det er da en underlig måde at forhandle på, synes jeg.
Ulla Tørnæs (V), 2003-10-22:
Jamen jeg er ikke sikker på, at mine pædagogiske evner rækker her, men jeg skal prøve én gang til: Altså der ændres ikke ved, at et A-niveau er et A-niveau, og det pensum, den eksamen, man går til, er nøjagtig den samme.
Det ændres der ikke ved med det her.
Det, der ændres ved, er, at de elever, som i dag vælger at tage et højere niveau, end de egentlig er forpligtet til,
også bliver belønnet for det, når de efter studentereksamen søger om optagelse til en videregående uddannelse.
Carsten Hansen (S), 2003-10-22:
Det gør jeg, for vi har jo lige lavet en ny gymnasieaftale, og så ser jeg til min store forundring, at regeringen bliver presset voldsomt på finanslovaftalen og hurtigt skal offentliggøre et skrift, der hedder »Vækst, velfærd - fornyelse II«.
Når jeg så læser på side 11, kan jeg se, at regeringen vil foreslå, at gymnasieelever, der gør en særlig indsats ved at tage ekstra fag på et højere niveau, skal belønnes ved, at karaktererne i ekstrafaget forhøjes, når de skal indgå i beregningen af karaktergennemsnit til brug for optagelse på en videregående uddannelse.
Vi har brugt meget tid på i den fælles aftale at sige, hvad et niveau er; et A-niveau er et A-niveau, et B-niveau er et B-niveau.
Vi har i øvrigt en aftale om, at
når ministeren er færdig med sine overvejelser om, hvordan man kan karakterfastsætte det, hvordan man kan gøre niveauerne sådan gangbare hele vejen igennem det gymnasiale niveau, så skal vi vende tilbage til en politisk forhandling. Men så ser jeg, at ministeren ønsker at bruge A-niveauerne på en anden måde end det, vi aftalte. Det får mig til at spørge: Hvad er det for nogle aftaler, vi laver med regeringen?
Kan vi stole på det?
Kan vi i det hele taget stole på, at når vi laver en aftale, forsøger regeringen ikke at gå udenom?
Vi har jo lige set eksemplet med folkeskoleloven, hvor den ene af regeringspartnerne forsøger at gå uden om.
Det føler vi os
meget utrygge ved.
Er en aftale en aftale?
Carsten Hansen (S), 2003-10-22:
Det er, fordi det politiske i det jo er, at det er uholdbart, at vi på sigt jo laver en aftale med regeringen - og i en aftale, det ved ministeren selvfølgelig også godt, bliver der givet og taget, og vi lover et fælles mål - og at man så gang på gang på gang ser, at den ene deltager, nemlig De Konservative, forsøger at omgå aftalen, forsøger at undgå de elementer, de ikke bryder sig om.
Det er ikke en måde at arbejde på, vil jeg sige til regeringen og regeringens repræsentant på hele uddannelsesområdet.
Det er altså ikke til at leve med de signaler, der kommer.
Derfor har det været utrolig vigtigt også på baggrund af åbningstalen, hvor ministerens bemærkninger jo kom ret sent, at det her det frem så kraftigt som overhovedet muligt.
Så vil jeg råde ministeren til at få taget en alvorlig samtale med De Konservative om, at vi undgår den slags situationer fremover, for det er næsten ikke til at holde til som forligspartner.
Ulla Tørnæs (V), 2003-10-22:
Jeg respekterer naturligvis fuldt ud, at vi er forskellige partier, og vi arbejder på forskellig vis.
Vi har ytringsfrihed her i landet, og derfor har jeg på ingen måde til hensigt at sige til nogen af kollegerne her i huset, at de ikke må mene dette og hint.
Det ville ligge mig meget, meget fjernt.
Det, der er det helt afgørende for mig, er på regeringens vegne at understrege, at jeg ikke ønsker at bidrage til den tvivl, som hr. Carsten Hansen tilsyneladende har et politisk ønske om at blive ved med at bidrage til, og det vil jeg da gerne opfordre hr. Carsten Hansen til at holde inde med.
Nu er det sagt så mange gange, og jeg gentager det gerne, at vi selvfølgelig står fuldt ud bag den aftale, som vi i fællesskab har lavet om folkeskolen, og det gør Det Konservative Folkeparti som regeringsparti naturligvis også.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Carsten Hansen (S), 2003-10-22:
Skriftlig begrundelse
Der er lige før sommerferien indgået en bred politisk aftale om en gymnasiereform, hvor ministeren ikke stillede ovennævnte krav i forhandlingerne.
Derfor er det interessant, at regeringen, endnu inden loven er vedtaget, ønsker at ændre på forudsætningerne for aftalen.
Dette er en helt ny praksis, som V og K er ved at indføre, hvor der er indgået brede aftaler, som derefter forsøges omgået.
Erik Mortensen (S), 2003-10-23:
Nu må jeg indrømme, at jeg er lidt handicappet med min stemmeføring i dag, for det kunne jo være meget sjovt at prøve at matche det toneleje, som hr. Kim Andersen lægger op til, men det kan jeg desværre ikke.
Igen: V og K blev presset til at lægge den sag ned i salen af oppositionen sammen med Dansk Folkeparti, helt klart.
Selvfølgelig forholder vi os til en aftale, men vi vil da ikke sige ja, før vi kender betingelserne.
Ministeren har selv under det foregående punkt redegjort for, at de forhandlinger om kompensationsklausulen stadig væk foregår. Det ville da være uansvarligt af os at hoppe ud med samlede ben og sige, at det her er fint, det gør vi.
Sådan er vi dog ikke.
Jeg ved ikke, hvorfor man skulle mene det i Venstre, men det gør vi altså ikke i Socialdemokratiet.
Sagen er jo ikke afgjort endnu.
Det er første behandling, vi har her.
Vi har gode muligheder for at stille spørgsmål og få svar.
Bendt Bendtsen (KF), 2003-10-23:
Det kan jo næppe komme som den store overraskelse, at regeringen ikke kan støtte det forslag til folketingsbeslutning, som SF har fremsat. Med hensyn til regeringens forslag vil jeg gerne sige tak for en god debat i dag.
Vi har haft en debat, og med det her beslutningsforslag håber regeringen selvfølgelig at få Folketingets opbakning til den aftale, der er indgået med A.P. Møller.
Det giver god samfundsøkonomisk mening.
Ikke nok med at aftalen giver staten et markant højere provenu fremover, men med aftalen øges også det samlede overskud med i alt 27 mia. kr., en gevinst, vi ikke kan realisere, hvis der skal skiftes operatør i 2012.
I tilgift til den store samfundsøkonomiske gevinst sikrer vi med aftalen et meget sundere skattesystem, hvor skattegrundlaget udvides og kulbrinteskattesatsen sættes ned.
Konkret indebærer aftalen som bekendt, og som vi også har drøftet tidligere i dag, en afskaffelse af det meget høje kulbrintefradrag på 250 pct. og en afskaffelse af bruttoafgifterne.
Til gengæld får staten andel i overskuddet enten som overskudsdeling eller som statsdeltagelse, og der vil blive lejlighed til at drøfte aspekterne i sagen, ligesom Folketinget i forbindelse med behandlingen af de forslag til lovændringer, der skal gennemføres, vil få lov til at drøfte spørgsmålene i relation til regeringens aftale.
Man kunne jo gentage sin ordførertale gang efter gang.
Jeg vil blot sige, at regeringen kan ikke støtte det fremsatte forslag fra SF.