Kristen Touborg (SF), 2003-05-26:
I min begrundelse fik jeg åbenbart trådt ministeren godt og grundigt over tæerne, eftersom ministeren startede med at sige, at min begrundelse vist var noget værre ævlebævle, ikke nødvendigvis sådan efter citat, men sådan cirka var det.
Jeg måtte faktisk have Folketingets formand til at stå inde for, at vi fik den.
Det var så grunden til mit måske lidt mavesure opstød over, at tingene ikke kom så tidligt frem, som jeg syntes de burde gøre
Så sagde jeg i øvrigt, at jeg også mente, at det er regeringen og regeringspartiernes opgave at sørge for, at vi får de her debatter.
Men nok om det.
Da vi sidste år havde en regionalpolitisk redegørelsesdebat, gjorde indenrigsministeren og Venstres ordfører meget ud af at fortælle, hvor højt det regionalpolitiske var vægtet i regeringsgrundlaget, og at man ville vægte det regionalpolitiske arbejde i forhold til de dårligst stillede områder i Danmark, f.eks. Bornholm, Lolland-Falster og Nordjylland, og det samme har ministeren jo så faktisk sagt her i dag.
Hvis man i dag spørger repræsentanterne for disse områder, om de kan mærke et løft, efter at den nye regering er trådt til,
er svaret negativt.
Det var jo i hvert fald den melding, vi fik, da vi i sidste uge havde Nakskov Kommune på besøg i Kommunaludvalget.
Her efterlyste man nogle klare initiativer fra regeringens side, ikke mindst i forhold til den kommunale udligningsreform, som regeringen lovede ved sin tiltræden.
Er det efterhånden gået op for regeringen og Dansk Folkeparti, at hvis der ikke sker noget på dette område, vil man trods tiltrækning af en masse arbejdspladser i en kommune som Nakskov få en endnu dårligere økonomi til næste år og næste år igen, blot fordi regeringen ikke har villet lave de nødvendige tilpasninger af udligningssystemet?
Jeg synes, det har harmoneret meget dårligt med den regionalpolitiske redegørelses ord om at yde en særlig målrettet indsats over for de regioner, hvor det går mindre godt, og at regionerne generelt får bedre rammebetingelser for lokal foretagsomhed i såvel den offentlige som den private sektor.
Det hænger måske sammen med, at Venstre ikke længere ønsker at appellere til vælgerne i udkantsområderne, men i stedet satser på vælgerne og borgmesterposterne i de større byer.
Rent vælgermæssigt er det selvfølgelig en klog foranstaltning, men hvor er tankerne om det nære samfund, om en ligelig udvikling i land og by, som man kunne høre Venstre gøre sig til talsmand for før i tiden og hver gang, jeg møder dem i debatter i forsamlingshusene, eller som her i salen, da vi for blot 4 uger siden drøftede landdistrikternes vilkår?
Man kan også spørge på anden vis: Hvorfor skal kommunerne med i forvejen meget beskedne servicetilbud, og som ikke har levet over evne som Venstrekommunen Farum, ikke hjælpes tilstrækkeligt?
Hvis indenrigsministeren stadig væk ikke vil leve op til sit løfte om udligningsreformen, så synes jeg, at han meget nøje skal overveje, hvordan han fordeler sine midler til vanskeligt stillede kommuner her hen over sommeren.
Mit bud og SF's råd skal være, at man meget nøje sørger for, at det bliver de allerfattigste kommuner, der får disse midler. Kommuner, der får støtte, bør være karakteriseret ved, at de dels sidder fast i fattigdomsfælden, dels lider under et svagt beskatningsgrundlag, høje sociale udgifter, stor, langfristet gæld, lave serviceudgifter til skole, ældre og børnepasning og høj skatteudskrivningsprocent.
Der bør endvidere være særlig fokus på fattige kommuner, der forsøger at investere sig ud af vanskelighederne ved at skabe gode rammebetingelser og nye arbejdspladser.
Tiden går, og på vegne af Socialdemokratiet, De Radikale, Kristeligt Folkeparti og SF skal jeg fremsætte: Forslag til vedtagelse
Det forudsættes, at de forskellige kommunale parter, staten og arbejdsmarkedets parter stiller økonomiske ressourcer til rådighed for at understøtte udviklingen.«