Karen Jespersen (S), 2000-11-29:
Ja, og mine bestræbelser har også været så hurtigt som muligt at sørge for, at både de andre asylansøgere, de hæderlige, og personalet på centrene, borgerne i lokalsamfundet, ikke havde nogen form for gener eller led overlast på grund af, at der var nogle, der kom herop under dække af at være asylansøgere.
Men så kunne man også have nogle overvejelser, hvor man siger: Hvor kunne man så inden for lovens rammer placere et center?
Der har jo tidligere været et center på Middelgrundsfortet, og det var bl.a. det, jeg henviste til.
Men om man opnår en større mulighed for overvågning dér,
er så et diskussionsspørgsmål.
I hvert fald er det sådan, at Middelgrundsfortet, som er det, jeg har nævnt, og som jeg da stadig væk vil sige var en mulighed, jo er optaget af andre formål.
Og derfor var den bedste mulighed, der umiddelbart var til rådighed, Sandholmlejren, fordi man i Sandholmlejren allerede har et apparat, man har indhegning, man har mulighed for adgangskontrol, man har døgnbemanding.
Så man har en række tekniske, praktiske indretninger, der gør, at på det center kan man altså overvåge folk meget mere effektivt, end man kan andre steder.
Og hvis man skulle etablere det apparat mange steder, blev det meget dyrt og altså også svært at gøre det.
Det er 25 politifolk, der er involveret i den afdeling, der ligger på selve centret.
Så jeg synes, det er fuldt forsvarligt at sige: Vi forsøger med denne her mulighed.
Det ser heldigvis ud til indtil videre, at det går rimeligt.
Det bedste, der kan ske, er jo, at de mennesker ikke kommer herop.
For kalkulationen skulle jo helst gå ud på, at det ikke kan betale sig at købe en ret dyr flybillet fra Armenien, eller hvor de ellers kommer fra, fordi deres kriminelle forehavende simpelt hen bliver så umuliggjort, så de lige så godt kan blive hjemme.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Det andet spørgsmål lyder: »Vil ministeren redegøre for, hvad årsagen er til, at kriminelle asylansøgere skal samles på ét sted i Sandholmlejren«.
Årsagen til ét sted er, at dér kan man så sætte en del ressourcer ind på særlig overvågning.
Og i Sandholmlejren er der allerede indhegning.
Man kan lave denne her særlige adgangskontrol, hvor man kan holde øje med, hvem der kommer og går.
Man kan have en politistation inde på selve centret, hvor der er 20 politibetjente, 4 politikommissærer og 1 leder.
Og så er det jo altså kombineret med, at man patruljerer i området.
Der er Sandholmlejren jo altså mere velegnet, og man kan sige, at det vil være svært at etablere de foranstaltninger flere forskellige steder i landet. Så er det også sådan, at de nationaliteter, der bliver indkvarteret i Sandholmlejren, er nogle, der så er underlagt en særlig procedure, hvor det går særlig hurtigt.
Og den består især af, at man ikke går omvejen ad det, der hedder Dublinproceduren - altså man begynder ikke at spørge i alle andre lande, om de mennesker har været dér.
Så det er sådan set det, der især er overskriften for dem, der kommer til Sandholmlejren, at de kommer fra nogle bestemte lande - det tidligere Sovjetunionen - og der har man altså valgt en særlig procedure, når man behandler deres sager, så de kommer hurtigt ud af landet igen.
Og de, der behandler deres sag, er også i Sandholmlejren, og det gør selvfølgelig også produceren hurtigere.
Man skal ikke transporteres fra én del af landet
til en anden, når man skal afgive sin forklaring osv., osv.
Så det er begrundelsen for, at Sandholmlejren er valgt.