runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Birthe Skaarup (DF), 2002-05-07:
Ministeren har jo stået her på talerstolen og fortalt om, hvorledes patienterne er forsikrede.
Jeg synes godt nok, det er groft, når både hr. Lars Kramer Mikkelsen og fru Lone Møller står heroppe på talerstolen og fører sig frem med, hvad de vil gøre for patienterne.
Hvem har været med til at finde 1,5 mia. kr.?
Hvem har været med til at finde penge til diverse andre ting i sygehusvæsenet på finansloven?
Jeg synes, det er lige groft nok, at vi skal høre på den slags.
Man kan jo også spørge, om vi netop ikke er patienternes parti, når vi er med til at minimere ventelisterne, er med til at sætte nogen aktivitet i gang inden for sundhedsvæsenet, er med til at finde en pulje på 35 mio. kr. til diverse tiltag omkring allergi, alternativ behandling og eksperimentel behandling i udlandet og ud af en 150 mio. kr.-pulje er med til at sætte diverse andre ting i gang på sundhedsområdet.
Jeg synes, at det er Socialdemokratiet, der skal skamme sig her.
De har været 9 år ved magten - 9 år, hvor de kunne have indført et system, som de nu klandrer andre partier for ikke at ville indføre, til trods for vi er i gang med en proces, som alle Folketingets partier er indbudt til at deltage i.
Lone Møller (S), 2002-05-07:
Hvem er vi?
Er det Dansk Folkeparti?
Så vil jeg også godt spørge: Hvornår kommer der noget konkret ud af det?
Jeg hørte hr. Jørgen Winther tale om nogle år eller nogle måneder eller måske om lidt.
Jeg vil gerne vide, om vi kan være sikre på det her i Folketinget.
Lars Kramer Mikkelsen (S), 2002-05-07:
Jamen så er det jo bare synd, at Dansk Folkeparti ikke er patienternes parti, for det er det jo ikke, hvis det i denne sammenhæng mener, at nu skal vi igen - man har sat, tror jeg, det hedder på jysk - sætte os ned og forhandle om det her. Forhandlingen var godt i gang sidste efterår, og her var der bred enighed om, hvad en lov for området kunne omhandle.
Fru Birthe Skaarup kan lige så godt erkende, at til trods for at man har stillet et identisk forslag, er det ren og skær tidsudtrækning, fordi man er bundet af en finanslovaftale.
Man kan jo bare sige, at forklaringen på, at man ikke længere står ved de politiske beslutninger, man har truffet, er, at man har lavet nogle andre prioriteringer.
Det er reelt nok, og det er de prioriteringer, vi skælder
Dansk Folkeparti ud for at have foretaget sammen med regeringen, så det er vel bare at erkende, at man ikke længere vil sikre patienterne, men hellere vil noget andet.
Birthe Skaarup (DF), 2002-05-07:
Dansk Folkeparti er kommet med et forslag til, hvorledes man kunne lave reformsystemet om, og det har vi gjort i samråd med alle de andre partier.
Jeg skammer mig ikke, men ærlig talt synes jeg, fru Lone Møller måske skulle skamme sig over at tage sådan på vej fra denne talerstol.
Fakta er nemlig, at vi nu har indledt nogle drøftelser og har sat en proces i gang, og så bliver de øvrige partier indbudt til også at deltage i den proces.
Med hensyn til ikrafttrædelsesdatoen, som hr. Lars Kramer Mikkelsen omtalte, er det jo sådan, at det forhåbentlig kommer til at træde i kraft fra den 1. januar
2003, og det er den ikrafttrædelsesdato, som jeg regner med, at hr. Kramer Mikkelsen henviste til.
Er vi den lille mands parti?
Jo, det er vi, men vi er også hele Danmarks parti.
Lone Møller (S), 2002-05-07:
Jeg vil også gerne spørge, om fru Birthe Skaarup ikke skammer over at stå på denne talerstol og sige, at nu skal vi sætte os ned og tale om tingene.
Mener fru Birthe Skaarup ikke, vi har siddet længe nok? Så vil jeg gerne spørge, hvor længe endnu vi skal blive siddende, før borgerne er kommet i endnu mere uføre, mens fru Birthe Skaarup har holdt lange taler fra Folketingets talerstol.
Jeg synes, fru Birthe Skaarup skal gå herop og sige, at hun skammer sig, for hun har lavet en politisk aftale, og den kommer i hvert fald ikke hverken patienter eller øvrige borgere til gode.
Så ville der være nogen rygrad i fru Birthe Skaarup, men ellers er det bare bragesnak.
Lars Kramer Mikkelsen (S), 2002-05-07:
Vi skal sætte os ned og finde ud af det her.
Vi mener jo sådan set, at vi allerede havde fundet ud af det, men jeg vil godt stille dette spørgsmål til Dansk Folkeparti: Er det ikke korrekt, at Dansk Folkeparti selv har fremsat et forslag, som er identisk med det her?
Men Dansk Folkeparti vil altså alligevel ikke være med til at sikre patienterne.
Det er vi sådan set kede af, og derfor er det jo ikke helt forkert at spørge: Hvor er den lille mands parti henne?
Jeg kan huske, at det bl.a. var det, der stod på nogle af valgplakaterne for Dansk Folkeparti.
Vi synes, det er beskæmmende, at man i denne sammenhæng i første omgang tænker på penge, og at det er beskæmmende, at der er partier, der ikke bekymrer sig mere om de syge end om de penge, forslaget her vil koste, for i virkeligheden er det jo peanuts.
Vi er i Socialdemokratiet trætte af, at regeringens skattestop står i vejen for enhver nytænkning og enhver velfærdsforbedring i dette land.
Det burde være patienten og ikke skattestoppet, der blev sat først.
Birthe Skaarup (DF), 2002-05-07:
Socialdemokratiet
Fakta er, at i den tidligere regeringsperiode blev der sat en reform i gang, og vi troede, at vi kunne nå et langt stykke hen ad vejen.
Vi kom også et stykke, men den blev aldrig færdig.
Over for det står, at Dansk Folkeparti har været et af de partier, hvor netop denne sag har stået øverst på prioriteringslisten; det kan jeg lige så godt sige.
Vi ønskede at gøre noget for borgere, der klagede, og det var selvfølgelig også derfor, vi deltog aktivt i de forhandlinger, som blev ført i den tidligere regerings tid.
I lighed med det fremsatte forslag, som Socialdemokratiet naturligvis ikke skal have utak for at have fremsat, går vores ønske på, at vi skal have dette enstrengede system, således at der oprettes et uafhængigt rådgivningsorgan med afdelinger i eksempelvis hvert amt.
Det skal selvfølgelig være sådan, at kontoret kan vejlede og hjælpe med indgivelse af klager og oplyse om klagens vej gennem systemet, men det centrale skal være, at patienten kun skal indgive en klage ét sted.
Der er også mange patienter, der i tidens løb har klaget over sagsbehandlingstiden.
Modsat kan et centralt klagenævn være med til at målrette en klage så meget, at den kostbare tid for patienten minimeres betragteligt.
Noget af det, vi selvfølgelig også gerne vil have ændret, er klagenævnenes sammensætning, således at der ikke bliver et overtal af sundhedsfaglige medlemmer.
Hvor står vi så i processen for at få ændret klagesystemet?
Der er behov for det, ingen tvivl om det, og på baggrund af dette forslag har vi henvendt os til Venstre og De Konservative for at høre, om regeringen vil være med til at få speedet op på en reform, hvor de punkter, jeg har nævnt, sættes i gang.
Vi er blevet enige om at gå i gang med at se på sagen, og vi har som sagt indledt nogle ganske sporadiske forhandlinger.
For det første må jeg sige, at jeg tror nok, vi alle sammen er enige i, at uoverskueligheden for borgerne skal væk.
Det enstrengede klage- og erstatningssystem skal etableres med uafhængige kontorer, eventuelt placeret i tilknytning til patientkontorerne i amterne.
Noget af det, vi godt vil påpege, er, at placeringen ikke bør etableres således, at en klager kan risikere at møde vedkommende, som man vil klage over, på kontorets gang.
Det skal være således, at uvildigheden er i højsædet.
Med hensyn til patientforsikringen har vi aftalt, at den skal indgå i næste års finanslov.
Jeg kan udmærket høre, at man fra Socialdemokratiets side mener, at der kan være nogle problemer med almen praksis, men problemet med hele forslaget er jo i sin enkelthed, at det er vanskeligt at finde en finansiering af forslaget.
Vi ønsker at få dette system sat i gang hurtigt og effektivt, og at patienterne får tillid til klagesystemet, således at de får deres klager ordentligt belyst og behandlet.
På den baggrund synes jeg, det er en god idé, ministeren kom med her, nemlig at alle partier i Folketinget skal sætte sig ned og se at få styr på det enstrengede klagesystem, se på patientforsikringen og samtidig finde og udforme en løsning, hvor der også er finansiering.
Jeg synes, at man skal tage imod den udstrakte hånd.
Lars Kramer Mikkelsen (S), 2002-05-07:
Det kan hr. Kramer Mikkelsen, og jeg vil sige, at det er jo interessant, at kritikken nu er så hård mod et forslag, der tilsyneladende er så stor enighed om.
Jeg er godt klar over, at man fra regeringens og fra regeringspartiernes side opfatter det som et voldsomt drilagtigt forslag, og det undrer os, al den stund det, vi gør, er, at vi forsøger at sætte patienten i centrum.
Den svada har vi hørt mange gange, men i virkeligheden fremmer vi bare et forslag, som der - vil jeg sige endnu en gang - var et stort flertal for i Folketingssalen, inden vi gik til valg den 20. november.
Derfor er der heller ikke nogen grund til at tage sådan på vej, skælde sådan ud og blive så irriteret over, at vi fremsætter forslaget.
Lone Møller (S), 2002-05-07:
Det er dog utroligt at høre fru Birthe Skaarup på denne her talerstol ligesom give udtryk for, at Dansk Folkeparti har reddet dansk sundhedsvæsen ved at finde 1,5 mia. kr., som på intet tidspunkt endnu er udløst og måske slet ikke når at blive det.
Det skal vi ikke diskutere nu.
Men det handler det her forslag jo ikke om.
Jeg vil gerne spørge, om fru Birthe Skaarup ikke kan bekræfte, at der igennem de sidste 9 år er afsat i størrelsesordenen 11 mia. kr. til sundhedsvæsenet.
Og så tro, at 1,5 mia. er det, der løser alle problemerne!
Det er dog groft at høre på.
Og 35 mio. til alternativ forskning og influenzamedicin til A.P. Møller, og jeg ved ikke hvad.
Det, som det her handler om, er: Vil Dansk Folkeparti være med til at sikre, at patienter, der efter den 1. juli får fri og lige adgang til hvad som helst på alle hylder,
også er sikrede, sådan at de, hvis de får en fejlbehandling, også kan få en erstatning.
Det er det, forslaget handler om, og ikke fru Birthe Skaarups alternative behandling.
Næh, det var til hr. Jørgen Winther.
Lars Kramer Mikkelsen (S), 2002-05-07:
Nu er vi et parti, som sammen med Det Radikale Venstre har siddet i regering i en lang årrække.
Der har været nogle prioriteringer, ligesom den nuværende regering har sat sig ned og prioriteret.
Sådan har det også været.
Der er ingen, der påstår, at det har været det centrale punkt i den tidligere regerings politik, men der har jo helt klart været en prioritering.
Selvfølgelig har der været det.
Det, der undrer, er, at når vi sidste år lagde det op til en demokratisk forhandling mellem Folketingets partier, hvor Venstre var en central part, og man langt hen ad vejen
var enig om, hvordan det her skulle se ud, er det nu sådan, at det er man ikke længere. Nu er man kommet i regering, og nu er argumentationen, at man er blevet ansvarlig, så nu kan man ikke finde pengene, og derfor vil man ikke lave det.
Man kan jo sige, at vi andre har måttet høre den sang i 9 år, men et eller andet sted handler det selvfølgelig om, at vi gerne vil forsøge at fastholde et forslag, som vi ved, der var flertal for inden folketingsvalget.
Jørgen Winther (V), 2002-05-07:
Det er såmænd bare en lille kort replik til hr. Kramer Mikkelsen.
Selvfølgelig kan Socialdemokratiet tillade sig at komme
med et forslag.
Det er da klart.
Det, vi bare i vores lille baghjerne undrer os over, er, hvorfor man ikke, da man har haft regeringsapparatet i så mange år, har fået embedsmændene til at lave de forskellige konkrete udformninger, kommet med et lovforslag, fundet en finansiering for det osv.
Det er en tanke og sådan en lille forundring, vi har lov til at have
Det synes jeg er meget fint, for vi har gennem masser af år diskuteret det.
Angående hvornår vi kom med det: Det, jeg sagde, og det, jeg mener, er, at jeg regner med, vi her i sommerens løb uden større problemer kan blive enige med de forskellige partier om en konkret udformning.
Jeg tror ikke, der er ret stor forskel.
Nu har vi også diskuteret det tidligere.
Det er altså i orden, at Socialdemokratiet kommer med forslaget.
Vi kan bare undre os lidt over, hvorfor man ikke før er kommet med noget konkret og har fundet pengene.
Jørgen Winther (V), 2002-05-07:
Jeg vil gerne bekræfte over for fru Lone Møller, at vi har debatteret det her mange gange, og at vi også har haft forskellige gode ideer fra det ene og fra det andet parti, som vi i fællesskab har fundet ud af.
Men jeg må også sige, at den endelige - som ministeren sagde - detalje jo ikke var til stede.
Der var ikke på finansloven for indeværende år angivet nogen penge til at udvide selve Patientforsikringen. Det behøver jeg ikke engang spørge om fru Lone Møller kan bekræfte, for sådan er kendsgerningen.
Venstre er ansvarligt.
Det er regeringen i øvrigt også, og sagen er, at når vi nu kommer med et forslag, som vi gør på et tidspunkt, er der penge med.
Jeg vil godt skyde på, at det ikke varer ret lang tid, ret mange år, ret mange måneder, før vi kan blive enige om det.
Og så kan vi tage første fase, anden fase, tredje fase, efterhånden som vi finder pengene.
Lone Møller (S), 2002-05-07:
Hr. Jørgen Winther siger nu, Venstre er ansvarligt.
Jeg kunne gå ned på min plads og finde mange citater fra debatter her i Folketinget, hvor Venstre på intet tidspunkt har drøftet, hvor vi skulle finde pengene.
Jeg vil gerne bede hr. Jørgen Winther bekræfte, at i de forhandlinger, der har været ikke kun lige inden valget, men igennem en del år, på baggrund af den betænkning, der kom i 1998, som hr. Jørgen Winther måske husker, har det aldrig har været kardinalpunktet, hvor vi skulle finde pengene.
Mener hr. Jørgen Winther ikke, vi rent faktisk var så langt, at vi meget vel kunne have nået at sikre, at der lå et forslag i Folketinget om, at borgerne også var underlagt en forsikringsordning, efter at det frie valg træder i kraft pr. 1. juli, hvor borgerne bliver meget ilde stedt?
Jørgen Winther (V), 2002-05-07:
Lad mig lige starte med et par små bemærkninger til fru Lone Møller, mens jeg har dem i hovedet.
Både fru Lone Møller og undertegnede og mange andre politikere var med til de forhandlinger hos den daværende minister, Arne Rolighed.
Jeg har samme opfattelse
som den nuværende minister
, at vi havde en masse punkter, som vi sådan var ret enige om, men penge var der jo ikke på bordet.
Hvis Socialdemokratiet og hvis ministeren havde haft et kæmpestort ønske om, at det skulle gennemføres, kunne man jo have afsat de nødvendige 50 eller 60 mio. kr. i finansloven.
Så tror jeg også, vi var blevet enige, men pengene var der jo ikke.
Så kan jeg heller ikke dy mig.
Fru Lone Møller siger, man nok skal finde pengene.
Jeg husker tydeligt, hvordan man ikke ville være med til at finde 1,5 mia. kr. til et bedre sundhedsvæsen og hurtig afvikling af ventetider ved at tage pengene nogle bestemte steder.
Vi anviste det inden for ulandsbistanden.
Socialdemokratiet var først meget imod.
Til sidst stemte man så ja, men uden at man havde sagt, hvor man ville tage pengene.
Så det er altså lidt luftige bemærkninger, når fru Lone Møller siger, man nok skal finde 50 mio. kr.
Ja, hvorfra?
Man siger bare, man stemmer for, men man viser ikke, hvor pengene skal tages.
O.k., tilbage til forslaget.
Egentlig var det sådan en lille god tale, jeg lavede på kontoret, hvor jeg ville være fordragelig, men det er fru Lone Møller, der ændrer min sindsstemning her. Forslaget er faktisk meget sympatisk, og det mener jeg.
Selve indholdet er også meget fint, og vi har også diskuteret det her mange gange tidligere.
Venstre synes også, det ville være meget, meget godt med et enstrenget system, for det er en kendsgerning, at mange patienter, som er udsat for en behandling, som de tror er fejlagtig, har svært ved at finde ud af, hvad Patientklagenævnet er, hvad Patientforsikringen er, hvor man skal skrive hen osv.
Jeg kender mange patienter, som har været meget frustrerede over, hvordan man nu skulle klage over den ene og den anden behandling.
Efter ministerens venlige indbydelse tror jeg, at de forskellige partier ret nemt kan finde ud af, hvad substansen skal være i det her.
Jeg tror, vi alle sammen er enige om, at det skal være et enstrenget system.
Jeg tror da også, at vi er enige om, at Patientforsikringen på sigt skal udvides, for hvorfor er det sådan, at hvis man bliver behandlet forkert på et sygehus, kan man få erstatning, men hvis det er af en praktiserende læge eller en praktiserende speciallæge, har man ikke ret til det samme.
Vi er bare ansvarlige og vil finde pengene først.
Venstre vil også meget gerne have et enstrenget system.
Jeg vil også sige nogle rosende ord om selve bemærkningerne til forslaget.
Her står, at »Patientrådgivningen kan eventuelt varetages af amternes patientvejledere, således at amterne ikke skal oprette nye institutioner hertil.«
Jeg synes, det lyder som et fornuftigt forslag.
Alt i alt vil jeg sige til de fire partier, at det er et godt forslag.
Vi skal bare have fundet pengene, og så er der nogle detaljer, vi måske lige skal have krøllet sammen, så vi bliver enige.
Jeg indledte lidt barsk, men slutter fredeligt.
Lone Møller (S), 2002-05-07:
Så vil jeg gerne spørge hr. Kramer Mikkelsen, om det ikke er korrekt, at Venstre virkelig har brændt for denne sag, og om hr. Lars Kramer Mikkelsen ikke synes, det er underligt, at Venstre ikke i al den tid, de har siddet i opposition, har fremsat et forslag, som de kunne have presset den tidligere regering til at have fundet pengene til.
Lars Kramer Mikkelsen (S), 2002-05-07:
Vi er i gang med en proces.
Det er vi jo sådan set også her fra talerstolen.
Vi er i gang med en proces, som blev indledt sidste efterår.
Her var Dansk Folkeparti tilhængere af det her forslag.
Det var Venstre også.
I al sin enkelhed er det en prioriteringsdiskussion.
Det er alt, der foregår i folketingsarbejdet.
Man prioriterer hele tiden.
Det er da vel nogenlunde legalt at klandre nogle, der ikke ønsker at prioritere patienters retsstilling.
Det er det, vi gør, og det bliver Dansk Folkeparti så gal i skralden over, til trods for at det at prioritere patienters retsstilling er en holdning, som man indtog for mindre end - hvad er det efterhånden blevet til - 5 måneder siden. Det er da ikke så underligt, at man spørger Dansk Folkeparti, hvad det er, der har ændret sig, siden man politisk har følt, at det her nu ikke længere er noget, der har prioritet.
Og så bebrejder man - det var jo også det, ministeren gjorde - Socialdemokratiet, at vi ikke har gjort det i 9 år.
Vi indledte altså processen i vores regeringsperiode.
Birthe Skaarup (DF), 2002-05-07:
Til hr. Kramer Mikkelsen: Jeg startede faktisk med at sige, at denne her reform af patientklagesystemet havde Dansk Folkepartis prioritet.
Netop på den baggrund har vi rettet henvendelse til ministeren for at få speedet op i denne her sag.
Jeg kan ikke lade være med at sige, at når hr. Kramer Mikkelsen siger, at vi startede at forhandle om reformen sidste efterår, så passer det jo ikke, det er meget længere siden, meget længere siden. Jeg tror, det er 1 ½ år siden,
men det hastede ikke så meget, det må jeg indrømme, i den tidligere regerings tid. Nu haster det lige pludselig.
Men Socialdemokratiet var jo villig til at ændre datoen til 1. januar 2003, hvis Dansk Folkeparti skulle have været med.
Lad være med al den bragesnak heroppe fra denne her talerstol.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2002-05-07:
Jeg tilkendegav også i mit første indlæg, at for så vidt angår den enstrengede adgang eller indgang til systemet, tager vi hul på det.
Det bliver et tema, som vi diskuterer med Amtsrådsforeningen i de forestående økonomiforhandlinger.
Og når vi har set, hvor langt det bærer, er det naturligt at optage drøftelser med Folketingets politiske partier, sådan som jeg også tilkendegav ved starten af debatten.
Det vil jeg selvfølgelig gerne bekræfte her at jeg agter at tage initiativ til.
På dette som på andre punkter vil der naturligvis være en invitation til alle Folketingets ansvarlige partier, og dertil regner jeg jo alle, indtil man måtte bevise det modsatte.
Lone Møller (S), 2002-05-07:
Jeg vil gerne på vegne af forslagsstillerne takke for den overvældende positive holdning, der er til det her forslag.
Jeg har ikke hørt et eneste parti, som ikke har været enig i intentionerne.
Jeg har heller ikke hørt nogen partier, som ikke er interesseret i og optaget af at styrke
patienternes rettigheder.
Der er vel heller ingen tvivl om, at vi i dag har et klagesystem, som i stor udstrækning fungerer godt.
Det så vi jo også med Ombudsmandens rapport.
Men der er vel heller ingen tvivl om, at borgerne i al almindelighed mange gange føler sig utrolig lost.
Hvor skal de klage?
Hvem skal de klage over?
Det er et arbejde, som vi har været i gang med i snart ganske mange år, bl.a. i februar måned 1998 afgav Sundhedsministeriet en betænkning, som bl.a. også anbefalede, at dækningsområdet skulle udvides til at omfatte behandlingsskader i praksissektoren, psykiske skader og vaccinationsskader.
Vi kan måske alle sammen godt slå hinanden oven i hovedet med hensyn til, hvem der nu end har gjort hvad, hvem der burde have sørget for at få det indført.
Men med de meldinger, der er kommet i dag - bortset fra at jeg var ikke helt sikker på, hvem det nu var, der var i gang - regner jeg da med, at jeg fra denne her talerstol kan få et tilsagn fra ministeren om, at det er alle Folketingets partier, som er indbudt til forhandlinger om at få denne her patientforsikringslov moderniseret, så den ikke bare passer til de ting, der er vedtaget, men også er sådan, at borgerne fremover kan føle sig trygge. Som jeg kan lytte mig til, skulle der da ikke være nogen som helst problemer med, at der kunne ligge et færdigt forslag, når Folketinget åbner den første tirsdag i oktober.
Vi har hele sommeren til at gøre det her færdigt.
Og ikrafttrædelsestidspunktet kunne passende være den 1. januar 2003.
Så har alle partierne også muligheden for at byde ind i finanslovforhandlinger, så vi ikke igen om 1 år står i en situation, hvor vi skal diskutere, hvor vi får finansieringen fra, og hvem der ikke har gjort noget som helst.
Kan jeg få en garanti fra sundhedsministeren om, at samtlige Folketingets partier på baggrund af det, vi har drøftet siden 1998, bliver indbudt til forhandlinger, og jeg tænker rent faktisk på reelle forhandlinger, ikke på at man har lavet en aftale med enkeltpartier, er jeg sikker på, at vi kan finde økonomien, og jeg er sikker på, at vi kan give patienterne, borgerne i dette land, det, at alle borgere pr. 1. januar år 2003 er omfattet af dette, uanset hvor de bliver behandlet.
Hvis det bliver udgangspunktet for denne debat, skal jeg på forslagsstillernes vegne være yderst tilfreds med denne her debat, selv om det er sent.