Margrete Auken (SF), 1998-01-21:
Allerførst vil jeg sige: Jeg var faktisk med til at vedtage loven om det registrerede partnerskab, og jeg var glad for at stemme for den og har agiteret for den, for jeg synes, det er en god lov.
Og jeg hører også til de mennesker, som i kirkelige sammenhænge - og det kommer strengt taget ikke Folketinget ved - i stigende grad er blevet overbevist om, at vi skal have et ritual af en eller anden art, for jeg har haft meget med homoseksuelle at gøre i mit arbejde som præst og mener faktisk, at det er en god idé.
Lad dét lige være sagt, fordi det er vigtigt at slå fast, at det her ikke drejer sig om andet end positive holdninger til de homoseksuelle - ikke til alle homoseksuelle, men det har jeg heller ikke til alle heteroseksuelle, kan jeg så sige - og derfor er jeg også glad for, at fru Anne Baastrup i sit svar før ikke slog på, at det, de lesbiske gør nu, er uforsvarligt.
For det, som har skræmt mig i dag - og jeg har ikke tidligere tænkt så meget på det, som jeg har i dag - er jo, at flere af ordførerne og sidst hr. Jan Køpke Christensen har beskrevet det, som om det, som mange lesbiske har gjort og fortsat gør, er lidt betænkeligt. Og lad os da håbe - det synes jeg er et vigtigt signal, og det må i hvert fald slås meget fast, og jeg håber da også, fru Anne Baastrup er enig med mig i det - lad os da håbe, at de i videst mulig udstrækning bliver ved med at gøre det på den måde, sådan at der er en far.
For som sagt er det altså noget, jeg tror mange af dem gør på en måde, så der er en far med i det.
Så lad os sige til dem: Hvis I vil varetage jeres barns interesser, er det dog den bedste måde at gøre det på.
Jeg synes, det er vigtigt, at det signal i hvert fald kommer af sted.
Og hvis man vil tale om diskrimination, kan jeg sige, at når jeg i sin tid overhovedet bevægede mig ind på det dér med donoranonymiteten, var det altså, fordi jeg kunne se, at der kunne forekomme situationer, f.eks. hvis in vitro-befrugtning var nødvendig, hvor det kun kunne foregå via hospitalet, altså hvis der var en medicinsk grund til, at kvinden var infertil.
Jeg vil gerne medgive fru Baastrup, at det ikke kun er logikken, der driver det her.
F.eks. har jeg personlig det forhold til abort, at jeg er voldsomt imod abort som sådan, men ikke er imod fri abort.
Og mennesker, der kender livets virkelighed, forstår godt, hvad det er, jeg siger, selv om logikken er braset sammen.
Og jeg vil godt sige, at netop fordi jeg har hørt kritikken fra mange sider, er jeg stadig væk ikke sikker på, at vi ikke skal kigge generelt på donoranonymiteten og gøre det, man har gjort i Sverige.
Men indtil videre - og i hvert fald for så vidt, som jeg er talsperson for den gruppe i SF, der har stået bag min holdning her - må jeg sige, at vi har altså valgt at sige, at donoranonymiteten skal ophæves, når der er en mand, der gerne vil være far til barnet, men at vi altså er i en anden situation, når der ikke er det.
Men tavshedspligtskravet i mit arbejde gør, at jeg jo ikke kan gøre meget mere ud af det end bare i almindelighed at sige, at det altså er noget, hvor jeg synes, vi i hvert fald ikke må bagtale disse kvinder eller på nogen måde gøre det, som disse kvinder har foretaget, til noget misliebigt.