runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Arne Melchior (CD), 1998-06-19:
Det har jeg ingen problemer med, men jeg vil heller ikke vedtage, at det i dag er fredag.
Det, som fru Baastrup siger i sit forslag til vedtagelse, har ministeren givet tilsagn om, også i sin tale i dag.
Så vidt jeg husker, sluttede talen netop med det.
Jo, det gør den, jeg skal komme og vise det, for jeg har nedskrevet det ordret, og jeg skal straks komme og vise fru Baastrup det.
Det har ministeren givet tilsagn om tidligere.
Implementeringen er da ikke afsluttet.
Selvfølgelig skal processen følges, selvfølgelig skal vi lære af de erfaringer, vi får, efterhånden som det træder i kraft, og så rette fejl, der eventuelt måtte forekomme, gøre yderligere forbedringer, men der er ikke skygge af basis for denne debat, og der er ikke skygge af basis for at vedtage, at fru Baastrup hedder det, hun hedder, og at jeg hedder det, som jeg nu engang hedder. Sådan nogle selvfølgeligheder skal vi ikke bruge timevis på her i Folketinget.
Det er jo ikke, fordi presselogen og tilhørerlogerne er fulde, men de, der alligevel måtte lytte over program 4, vil nok sige, at det er tomgang, tomgang, tomgang.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-06-19:
Jeg sagde allerede da, at vi støttede hr. Frank Dahlgaards forslag, men vi kan faktisk støtte både det forslag til vedtagelse, der er fremsat af SF, og også det, der er fremsat af Enhedslisten.
Det vil sige, at vi kan stemme for alle de indtil nu fremsatte forslag til vedtagelse.
Dorte Bennedsen (S), 1998-06-19:
Jeg er enig med hr. Keld Albrechtsen i, at det vil skabe nogle overordentlig problematiske situationer for Finland, hvis de alene skulle være med.
I dag har vi en situation, hvor det er lykkedes os at forhandle os frem til at opretholde den nordiske pasunion omfattende alle fem lande.
Finder hr. Keld Albrechtsen, at det er rimeligt, at Danmark - hvis vi fulgte hans ønske - trådte ud af Schengen og derved måske måtte, som hr. Keld Albrechtsen beskrev det, tvinge Finland til mod sit ønske at træde ud?
Det, det handler om, er, om vi kan opretholde den nordiske pasunion.
Og ja, det kan vi, den har vi, den fungerer, og den omfatter også Island og Norge.
Det er det eneste, der vil være sikkert.
Keld Albrechtsen (EL), 1998-06-19:
Jeg bliver nødt til at gøre fru Dorte Bennedsen opmærksom på, at det, der er det store problem for den nordiske pasunion, og som bringer den i fare i øjeblikket, jo er, at man har tromlet det her igennem uden at have sikkerhed for, om Norge kan deltage i Schengen.
Det tror jeg ikke på kan lade sig gøre, fordi der er et grundlovsproblem i Norge.
Det er altså tilhængerne, der har skabt et problem for den nordiske pasunion, som sandsynligvis ikke vil kunne bestå, medmindre vi melder os ud, for hvis vi melder os ud, så giver det Sverige, Norge og Finland og i øvrigt også Island mulighed for at følges med os ud.
Det opfatter jeg som et tilbud, ikke som en tvang.
Tove Fergo (V), 1998-06-19:
Jeg skal lige gøre opmærksom på fra starten, at jeg taler på egne vegne og ikke på Venstres vegne.
Jeg er medlem af to tilsyn, ét, der fører tilsyn med de indsatte i fængslernes beskæftigelse, og så er jeg medlem af Folketingets § 71-Tilsyn, der tager rundt og besøger de psykiatriske afdelinger for at se, hvordan de patienter, som bliver tvangsindlagt, egentlig har det, egentlig bliver behandlet.
Der er et forhold, der har slået mig og har rystet mig dybt, og det er, at når man bliver indsat og får en dom for en lovovertrædelse, ja, så har man i dette århundrede så at sige haft ret til at blive indsat i enecelle i fængslerne.
Man har ret til 2 gange ½ times frisk luft hver dag.
Man har ret til, at der bliver nedskrevet en behandlingsplan, en aktivitetsplan, en arbejdsplan, en beskæftigelsesplan.
Men når man kommer rundt - og det kan jeg så se, når jeg er rundt i fængslerne og i arresthusene, at sådan er det: Der er der de forhold for de indsatte, for de kriminelle i dette land.
Men når jeg så kommer rundt på de psykiatriske afdelinger, og jeg har snart været på alle landets lukkede psykiatriske afdelinger, er det ganske andre forhold, der gør sig gældende.
Dér har patienterne ikke ret til enestue; de har ikke ret til at komme ud i frisk luft; de har ikke ret
til en beskæftigelsesplan; de har ikke ret til at blive fulgt ud, hvis der ikke er personale til stede.
Og hvis det er nødvendigt at bæltefiksere, at spænde en patient fast til sengen, ja, så har de heller ikke ret til, at der sidder en person hos dem og holder øje med dem og hjælper dem, hvis de skal på toilettet, eller hvis de pludselig kaster op.
Den lov, vi her ser, og som Folketinget i dag vedtager, giver ikke forbedrede forhold for disse mennesker.
Samtidig sker der en indskrænkning i retssikkerheden for alle de mennesker, der bliver indlagt på psykiatriske afdelinger.
Og jeg vil fastholde det synspunkt, jeg gjorde gældende
forleden dag under andenbehandlingen, at jeg mener, at lovforslagets § 3, stk. 6, direkte strider mod Den Europæiske Menneskerettighedskonvention. Det kan ikke være rigtigt, at fordi man bliver indlagt på en psykiatrisk afdeling, kan afdelingens overlæge beslutte at udlevere alle mulige dybt personlige oplysninger om én til alle mulige forskellige instanser m.fl., som der står i loven.
Det kan ikke være rigtigt, og jeg har bedt ministeren om at svare på spørgsmålet: Hvordan harmonerer det med Den Europæiske Menneskerettighedskonventions artikel 8, hvor der står, at enhver har ret til respekt for sit privatliv og sit familieliv, sit hjem og sin korrespondance?
Jeg håber på, at ministeren kan svare på det i dag.
Ellers har jeg stillet spørgsmålet som et skriftligt spørgsmål, og så må vi jo så se, hvad der bliver svaret. Loven giver ingen forbedring for de psykiatriske patienter, desværre.
Derfor må jeg som en undtagelse fra Venstres gruppe stemme imod denne lov.
Ebbe Kalnæs (CD), 1998-06-19:
Ganske kort vil jeg gerne sige, at jeg som medlem af CD's folketingsgruppe og § 71 skal fortælle ministeren, at hr. Peter Duetoft ikke har haft nogen besværligheder med at overtale CD's folketingsgruppe. Jeg synes, der i ministerens udlægning lå en eller anden idé om, at hr. Peter Duetoft skulle stå alene, at han sådan havde vredet armene om på sin gruppe. Det kan jeg garantere helt sikkert for at han ikke har.
Der er en anden ting, som jeg også gerne vil sige til ministeren i denne sammenhæng, når man taler om Folketingets bevågenhed i forhold til psykisk syge.
På et tidspunkt afsatte man 25 mio. kr. til disse støtteforanstaltninger, som skulle til over for psykisk syge ude i kommunerne.
Dér, hvor jeg kommer fra, betyder det for to kommuners vedkommende, selv om de er små, mellem 50.000 og 60.000 kr. om året.
Det når vi ikke langt med, hvis vi skal kunne modtage folk, når de kommer ud fra systemet.
Peter Duetoft (CD), 1998-06-19:
Det var for sølle, hr. minister.
Jeg vil godt sige, at jeg har aldrig mistænkt og mistænker ikke folk i andre partier
for ikke at ville de sindslidende det vel.
Jeg har været en af dem, der har været hovedtalsmændene for, at jo bredere vi kan få denne sag løst, jo bedre.
Men justitsministeren må vel være enig med mig i, at så længe der er enkelteksempler, som man dog ikke kan regulere, ikke atypiske enkelteksempler, men enkelteksempler med nogle generelle problemer i sig, har enhver lov det problem, at den ikke er god nok.
Sådan er vel alle dele inden for Justitsministeriets område, at det er af enkelteksemplerne, man skal måle, om en lov virker.
Jeg fik ikke ministerens svar på et eneste af de spørgsmål, jeg stillede, men det er, fordi jeg kender svaret, jeg ved jo, at ministeren må indrømme, at ingen af de enkelteksempler, jeg kommer med, og som ikke er alenestående, bliver løst ved den her lov.
Og så må jeg sige, at det er vel et folketingsmedlems pligt, at hvis man ikke mener, en lov er god nok og den ikke kan løse de problemer, der rent faktisk er, så stemmer man imod den, og det gør jeg også.
Jeg vil gerne lige have lov til til sidst at stille et spørgsmål til sundhedsministeren, som jeg så var i salen før.
Jeg vil godt lige bede om sundhedsministerens vurdering af, hvorfor Sundhedsstyrelsen kan sige, at man ikke kender nogen pålidelige tal om stigningen i tvang.
Peter Duetoft (CD), 1998-06-19:
Jeg har i hvert fald forstået, at justitsministerens velfærd er vigtigere end patienternes velfærd.
Jeg vil godt spørge ministeren: Er det ikke korrekt, at Justitsministeriet bruger omkring et døgn fra anmodning om farlighedsdekret til det tidspunkt, man udsteder det?
Og er det ikke rigtigt, at det tager flere måneder at få det ophævet igen? Jeg går ud fra, at undersøgelsen omkring det at lave et farlighedsdekret rent faktisk er lige så omhyggelig som når det ophæves.
Og læg mærke til, hr. minister, det, jeg taler om, er, når overlægen oppe på Nykøbing rent faktisk anmoder om ophævelse.
Jeg taler ikke om de situationer, hvor patienterne selv ønsker det.
Noget andet, jeg godt vil sige til ministeren, er, at jeg undrer mig lidt over det dér med DUT. For det første kan man diskutere meget, om det i virkeligheden ikke var det, der stod i 1989-loven, som vi nu bare pinder ud, og dermed er der ikke pålagt amterne noget nyt; de er bare blevet pålagt noget, de åbenbart ikke har gidet læse i 1989.
Men derudover må jeg sige, at der er da en lang række af de forslag og de situationer, jeg nævner i dag, der ikke har noget med DUT at gøre.
Hvorfor skulle den her tidsfrist have noget med DUT at gøre?
Hvorfor skulle kampen mod skjult tvang have noget med DUT at gøre?
Dorte Bennedsen (S), 1998-06-19:
Alle gode gange tre: Nu var hr. Keld Albrechtsen i stand til at formulere sit spørgsmål sådan, at jeg var i stand til at forstå det, for det var jeg faktisk ikke, de to første gange det blev stillet.
Og med hensyn til det konkrete eksempel, hr. Albrechtsen fremhæver her, vil jeg sige, at det må der så tages hånd om. Jeg synes ikke, man skal bruge tilsynsmyndigheden til at sige, at ingenting fungerer; man skal sige, at det er godt, at vi har den.
Og jeg håber, at den bliver ved med at stille kritiske spørgsmål, hvis Tyskland eller Danmark eller andre lande ikke overholder regelsættet.
Det kan der ikke være nogen som helst tvivl om.
Til hr. Thulesen Dahl
: Det er fuldstændig rigtigt, at jeg afviste - eller rettere sagt diskuterede, om forespørgslen skulle stilles til justitsministeren eller til statsministeren.
Og med hensyn til, om statsministeren skulle være her,
vil jeg sige, at det er jo ikke justitsministeren som privatperson, der opfinder nogle synspunkter - undskyld mig, hr. minister - men faktisk regeringens synspunkter, og de ville jo ikke blive anderledes af, at forespørgslen også var stillet til statsministeren. Så siger hr. Thulesen Dahl, at vi skuffer befolkningens forestillinger, når vi efter hans mening ikke går ind i en dybere debat.
Jamen det, vi alle sammen mødte i valgkampen, var jo bl.a., at Dansk Folkeparti blev ved med at sige, at det var sneget igennem som punkt 27 på en dagsorden med, jeg ved ikke, hvor mange afstemninger der var den dag, den 30. maj.
Men det er jo ikke sandt.
Det har fra 1994, længe før hr. Thulesen Dahls tid, været grundigt debatteret i denne sal ved utallige lejligheder og er altså ikke sneget igennem.
Men det er klart, at hvis man går ud og bilder folk ind, at vi stemte om det uden en forudgående debat, så bliver de utrygge.
Til hr. Tom Behnke om det med grænsekontrollen må jeg sige: Jeg kan ikke huske tallene i hovedet, men hvis man ser på et område som narko, så er det jo en forsvindende del af narkoen, der tages ved grænsen; den tages jo helt andre steder i landet.
Og de ressourcer, der frigives dér, kan faktisk bruges fornuftigere.
Om internationalt politisamarbejde vil jeg sige til hr. Søren Søndergaard: Ja, det er meget fornuftigt, men det udelukker Schengen ikke.
Tværtom styrker Schengen mulighederne for at få et internationalt politisamarbejde.
Keld Albrechtsen (EL), 1998-06-19:
Jeg tror ikke, at Finland ville ønske at komme i en sådan situation og blive isoleret som en sådan lukket enklave i det nordlige.
Jeg tror, at Finland ville følge efter naturligvis.
Det vil jeg da håbe.
Jeg er ret sikker på, at afgørelsen i Norge vil falde meget hurtig efter et dansk nej - nordmændene har jo ikke nogen lyst til at komme ind i det her - og dermed også Sverige, og så kan man da ikke forestille sig, at Finland ville påføre sig selv sådanne lidelser.
Dorte Bennedsen (S), 1998-06-19:
For lidt siden hørte vi det ofte gentagne argument, at hvis Danmark træder ud af Schengen, så skader det ikke den nordiske pasunion, fordi Sverige og Norge selvfølgelig vil følge os.
Her vil jeg for det første sætte spørgsmålstegn ved, om hr. Keld Albrechtsen har ret i sin vurdering af Norge og Sverige, men lad det ligge, men jeg er nødt til at gøre hr. Keld Albrechtsen opmærksom på, at den nordiske pasunion omfatter flere lande, for den omfatter faktisk også Finland.
Jeg vil godt spørge hr. Keld Albrechtsen, om han har fantasi til at forestille sig, at Finland med den holdning, de i øvrigt har til det europæiske samarbejde, ville træde ud af Schengen?
Det, hr. Keld Albrechtsen foreslår her, vil i hvert fald med sikkerhed smadre den nordiske pasunion.
Tom Behnke (FP), 1998-06-19:
Jeg vil gerne takke justitsministeren for de konkrete svar, specielt om muligheden for at træde ud igen.
Jeg ved godt, at det selvfølgelig er ret hypotetisk, i og med at der ikke er et flertal, der ønsker det, men det var ret relevant at få sat på plads, hvilken konsekvens Amsterdamtraktaten har haft med hensyn til spørgsmålet om muligheden for at træde ud, hvis man ønskede at gøre det.
Men der var to ting, som jeg også spurgte om, og som jeg godt kunne tænke mig, at ministeren svarede på.
Det ene var: Hvad skal der til, for at vi kan genoprette den systematiske personkontrol ved den danske grænse, hvor galt skal det gå, eller hvordan skal det gå, for at man kan gøre det?
Det savner jeg svar på.
Det andet, jeg savner svar på, er: Hvad har man tænkt sig at gøre i forhold til det faktum, at det fremover bliver langt sværere at bekæmpe svindel med f.eks. dagpenge, sværere at have en veterinær kontrol på grænsen osv.?
Det var nogle af de elementer, som hr. Frank Dahlgaard havde med i sit forslag til vedtagelse, som jeg ikke synes ministeren har kommenteret.
Lad mig så lige opsummere i forhold til de forskellige forslag til vedtagelse.
Forslaget fremsat af hr. Frank Dahlgaard kan Fremskridtspartiet tilslutte sig.
Forslaget fra SF kan vi også tilslutte os.
Forslaget fra Dansk Folkeparti kan vi tilslutte os, selv om vi jo nok må sige, at det er lidt urealistisk på nuværende tidspunkt at afholde en folkeafstemning, men vi kan tilslutte os ideen. Og afslutningsvis om forslaget til vedtagelse fra Enhedslisten: Det kan vi ikke støtte på nuværende tidspunkt, men jeg vil så til gengæld love, at jeg forelægger det for min folketingsgruppe, for der er en enkelt af pindene, som jeg ikke er enig i, men jeg hører lige, og så ses vi jo, når vi skal stemme.
Keld Albrechtsen (EL), 1998-06-19:
Jeg synes godt nok, det i stigende grad er synd for fru Elisabeth Arnold og hr. Arne Melchior og andre, at de er blevet tvunget til at rejse denne debat, men jeg vil egentlig godt spørge fru Elisabeth Arnold som repræsentant for et regeringsparti, hvorfor man egentlig kom og bad os om at være med til at rejse denne debat.
Det kan man egentlig godt komme til at undre sig over efter de taler, der er blevet holdt.
Vi må konstatere nu, at de, der har taget initiativ til debatten, finder, at den er dybt overflødig og slet ikke burde have været holdt.
Det er lidt mærkeligt, men man kan måske forklare det.
Vi andre, som blev indbudt til at være medforespørgere, synes, det er en vigtig debat.
Vi vil gerne deltage i den.
Men lad os nu høre, hvorfor man har rejst denne debat, det har egentlig givet anledning til undren.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-06-19:
Jeg vil bare give fru Elisabeth Arnold mulighed for at meddele, hvad det er for et forslag til vedtagelse, Det Radikale Venstre støtter under dagens debat.
Det kunne om ikke andet være spændende at høre, hvad det egentlig var, som en del af forslagsstillerne til debatten syntes debatten skulle ende med, for man har åbenbart arbejdet med et forslag til vedtagelse, som man så har valgt ikke at komme med.
Det er måske, fordi man er enig om, at debatten er inderlig overflødig - den debat, man i øvrigt selv har været med til at rejse, og som fru Dorte Bennedsen i øvrigt i sit første indlæg meddelte, at hun var initiativtager til, og at hun havde skrevet rundt til ordførerne osv.
Det undrer mig såre.
Det er en understregning af, og det beklager jeg over for fru Elisabeth Arnold, at processen ikke fortsætter med den her kulegravning, som vi kunne tænke os.
Det er i virkeligheden en stopklods, og det er alene en udmøntning af et løfte, så man ikke efterfølgende kan angribes fra vores side for, at man ikke ville leve op til det, statsministeren sagde i den afsluttende TV2-runde.
Elisabeth Arnold (RV), 1998-06-19:
Jeg mener faktisk ikke, at jeg sagde, at det var en overflødig debat.
Jeg sagde, at vi skulle fortsætte med at have debatten en til to gange om året for at følge Schengensamarbejdets udvikling, og det synes jeg faktisk var en udmærket strømpil for det fremtidige samarbejde.
Grunden til, at det Det Radikale Venstre er medforespørger til denne debat, er, at jeg også som aktiv politiker i kampagnen op til Amsterdamafstemningen gentagne gange blev spurgt, om jeg fortsat ville være med til at debattere Schengensamarbejdet i Folketinget, og naturligvis sagde jeg ja, og derfor har jeg også været med til at rejse forespørgslen i dag.
Om mængden af fremsatte forslag til vedtagelse vil jeg blot sige, at som sæd og skik er i dette Folketing, har næsten alle partier et par forslag til vedtagelse i baghånden, som de kan tage med, hvis det skulle blive nødigt, og det har jeg forholdt mig til.
Der er ingen af de hidtil fremsatte forslag, jeg kan stemme for.
Jens Rohde (V), 1998-06-19:
Hr. Tom Behnke nævner, at vi er sat i en situation, hvor vi er uden for indflydelse, såfremt de øvrige lande skal træffe passende foranstaltninger, hvis vi fra dansk side ikke ønsker at følge det, der bliver besluttet.
Det er vi jo netop på grund af forbeholdet, så det er altså en selvvalgt situation.
Tror hr. Tom Behnke helt ærlig ikke, at de øvrige lande under alle omstændigheder ville træffe de her passende foranstaltninger, såfremt Danmark ikke vil tilslutte sig det, de øvrige lande beslutter sig for?
Så føler jeg trang til lige kort at nævne, at før den franske revolution i 1789 var der 20 grænsekontroller mellem Marseille og Lyon, og det forhindrede altså ikke en revolution.
Keld Albrechtsen (EL), 1998-06-19:
Det skal være meget kort.
Jeg glemte blot i min ordførertale at oplyse, at Enhedslisten støtter det forslag til vedtagelse, SF har fremsat.
Det vil vi også stemme for.
Tom Behnke (FP), 1998-06-19:
For nu at gøre det helt klart: Vi har i Fremskridtspartiet den opfattelse, at så længe det er en betingelse for at være med i Schengensamarbejdet, at vi får åbne indre grænser, skal vi lade være med at være med i Schengensamarbejdet. Men i og med at et flertal har bestemt sig for, at vi skal være med i det samarbejde, er det min opfattelse, at det vil være klogere, om det flertal også tog sig mod til, at vi var 100 pct. med i det samarbejde.
Dermed siger jeg, at de forbehold, der foreligger, mener jeg er ødelæggende.
Enten er man med, eller også er man ikke med.
Vi har i Fremskridtspartiet den holdning, at vi ikke skal være med, men de, der gerne vil være med i det her samarbejde, burde være 100 pct. med.
Et andet element, som også gør sig gældende, når vi taler om at være med, men kun være delvis med, er jo hele det overnationale, der foregår i Schengensamarbejdet.
Danmark er med til at finansiere alt det, der sker.
Selv om vi ingen indflydelse har på, hvad det er der sker, er vi med til at finansiere det.
Så både beslutningsmæssigt og økonomisk er det altså helt uforsvarligt, som det foregår i øjeblikket.
Jens Rohde (V), 1998-06-19:
Det passer jo ikke, når hr. Tom Behnke siger, at vi ikke har indflydelse på Schengensamarbejdet.
Det er blot i den situation, at de andre, når vi har sagt nej til et forslag, skal træffe passende foranstaltninger, at det kan komme på tale, at vi måske mister en form for indflydelse.
Jeg er helt sikker på, at det vil ende i en form for forhandling om, hvad det så er for foranstaltninger, der skal træffes.
Men vi har helt klart indflydelse på Schengensamarbejdet, og derfor er det også helt naturligt, at vi selvfølgelig er med til at finansiere det.
Tom Behnke (FP), 1998-06-19:
Jeg vil gerne appellere til, at justitsministeren klargør, hvordan tingene hænger sammen.
Har jeg ikke ret i - og det er så et spørgsmål til justitsministeren - at når vi taler om det mellemstatslige samarbejde inden for Schengenkonventionen, er det sådan, at Danmark sidder med ved forhandlingsbordet, så Danmark har medindflydelse på, hvad det er der foregår, og vi kan trække i nødbremsen, men når vi taler om den del af Schengensamarbejdet, som er overstatsligt, har vi ikke noget at skulle have sagt? Så er vi ikke med ved forhandlingsbordet, men vi er nødt til at finansiere det, de andre finder på, og vi er nødt til inden for 6 måneder at følge det op, bøje nakken og gøre, som de andre har besluttet, uden at vi har været med til at træffe de pågældende beslutninger.
Jann Sjursen (KRF), 1998-06-19:
Jeg skal gøre det forholdsvis kort.
Til de debatter, der tidligere har været, kan jeg ikke tilføje meget nyt om Kristeligt Folkepartis holdning, men vil dog understrege endnu en gang, at vi er tilhængere af Schengensamarbejdet som det internationale samarbejde, det er, af at bekæmpe grænseoverskridende kriminalitet og illegal indvandring og forsøge på at skabe nogle fælles rammer for asylpolitikken. Men jeg vil da også godt gentage mig selv endnu en gang og sige, at når det gælder selve ophævelsen af personkontrollen ved vore grænser, synes vi ikke, det er det mest vise ved Schengensamarbejdet.
Når vi alligevel ønsker, at Danmark fortsat er med i det, er det, fordi personkontrollen ved vore grænser altså ikke alene kan sikre, at vi kan bekæmpe kriminalitet, illegal indvandring osv.
Det skal der en baglandspatrulje til, sådan som vi også har fået etableret.
Vi må forstærke kampen ved de ydre grænser, som det er målet med Schengensamarbejdet.
Når det så gælder de retssikkerhedsmæssige aspekter ved Schengensamarbejdet, specielt SIS, kunne vi måske i virkeligheden i dag komme et skridt videre i hele den der debat, hvis vi kunne se lidt fordomsfrit også på det forslag til vedtagelse, specielt Socialistisk Folkeparti ved fru Anne Baastrup har fremsat.
Jeg synes faktisk, at vi her har et fremadrettet forslag til vedtagelse, som ikke bare roder rundt i fortiden, men som fastslår nogle ganske fornuftige ting, nemlig for det første størst mulig åbenhed om de beslutninger, der træffes inden for Schengensamarbejdet, for det andet størst mulig offentlig indsigt i regelgrundlaget for Schengensamarbejdet,
for det tredje inddragelse af organisationer og enkeltpersoner i Folketingets forberedelse til det arbejde, der sker i Schengeneksekutivkomitéen, og for det fjerde - og det er ikke mindst dér, jeg synes nyskabelsen i virkeligheden ligger - en opfordring til regeringen om at arbejde for, at der dannes et interparlamentarisk kontrolorgan.
Det synes vi faktisk er et ganske fornuftigt forslag, SF her fremsætter, og som jo i virkeligheden tager udgangspunkt i, at vi er med i Schengensamarbejdet, men at der er nogle ting inden for det samarbejde, der godt kan forbedres, og at især den parlamentariske kontrol kan forstærkes ved, at der oprettes et interparlamentarisk organ, sådan som det er foreslået.
Derfor vil vi fra Kristeligt Folkepartis side støtte dette forslag fra SF, hvorimod vi ikke kan støtte de andre forslag, der er fremsat af henholdsvis Enhedslisten, Dansk Folkeparti og hr. Frank Dahlgaard.