runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Poul Nyrup Rasmussen (S), 1999-01-20:
Til fru Pernille Frahm: Jeg tror ikke, der vil være noget i vejen for, at kommissær Hans van den Broek med Kommissionens opbakning i øvrigt vil kunne præsentere de rapporter, der skal præsenteres ved slutningen af dette år, når vi under det finske formandskab skal gøre op, om der er yderligere lande, der skal rykkes op i den første gruppe, hvor - om jeg så må sige - de bilaterale, konkrete optagelsesforhandlinger skal i gang.
Så jeg tror ikke, at der af den grund er risiko for at frygte en forsinkelse af udvidelsen.
Problemet ligger ikke i Kommissionen.
Problemet ligger i visse medlemslande, altså blandt de 15. Det andet, jeg vil sige, er, at det jo først og fremmest er på grund af en omsorg for de nye landes muligheder for at klare den hårde konkurrence, at vi har forhandlinger om, hvor lang tid der skal gå.
Det må vi jo gøre os klart.
Det er også for at sikre, at de polske arbejdere, de estiske, de lettiske, de litauiske mennesker kan se et samfund vokse op og udvide sig, hvor man har fordele af markedsadgang, og hvor det ikke starter med, at man bliver rendt over ende. Så til hr. Keld Albrechtsen: En forudsætning for, at man kan sige noget fornuftigt om Amsterdamtraktatens betydning for udviklingsprocessen, er jo, at den er trådt i kraft, og Amsterdamtraktaten er jo ikke trådt i kraft endnu. Frankrig forventes først at ratificere her i løbet af en måneds tid eller så, og indtil den tid kan vi ikke sige noget ud over det holdningsmæssige.
Og jeg mener som sagt, at Amsterdamtraktaten er en forudsætning for, at udvidelsen til sin tid kan blive en realitet i form af nye medlemslande.
Jeg synes i øvrigt, at vi har haft en fornuftig debat i dag og glæder mig til at fortsætte debatten, også om det her emne, og jeg har ikke yderligere kommentarer.
Pernille Frahm (SF), 1999-01-20:
»Hvilke initiativer vil statsministeren tage i Ministerrådet for at sikre opfølgning af vedtagelsen i Europa-Parlamentet den 14. januar 1999 om en undersøgelse af forholdene i Kommissionen?«
Keld Albrechtsen (EL), 1999-01-20:
Jeg vil bare sige tak for, at statsministeren nu har givet tilsagn om, at udenrigsministeren vil give et godt svar på det spørgsmål, jeg har stillet.
Svend Aage Jensby (V), 1999-01-20:
Det svar fra statsministeren kan jeg godt forstå, og det stiller jeg mig indtil videre tilfreds med.
Men jeg har ét spørgsmål, som statsministeren i hvert fald helt sikkert kan svare på både som statsminister og som formand, om jeg så må sige, for regeringens sikkerhedsudvalg.
Som jeg nævnte tidligere, kunne man den 18. januar i Der Spiegel læse, hvorledes det var lykkedes at bryde en kode, hvoraf fremgår over 4.000 navne på vestlige forrædere. Hvorledes vil statsministeren sikre, at de danske efterretningstjenester får de fornødne ressourcer til sammen med de tyske myndigheder at gennemgå disse arkiver? Nu taler man meget bredt om Stasiarkiverne, men jeg tænker herunder specielt på den afdeling, som Markus Wolf, var chef for, HVA.
Skal de danske efterretningstjenester nu bruge de næste 1½-2 år på at svare på spørgsmål om nogle af dem, der har gjort deres tjenestepligt herhjemme for at afsløre de agenter, eller kan de bruge deres tid på sammen med tyskerne og andre at afsløre dem, der virkelig trænger til at blive afsløret?
Det synes jeg statsministeren i hvert fald godt kan svare på.
Pernille Frahm (SF), 1999-01-20:
Det bliver efterhånden noget uklart, om det er viljen, der mangler - hvad man jo kan få mistanke om, når man ser de citerede afsnit fra Jyllands-Posten - eller om det er evnen.
Hvis det er evnen, der mangler, må statsministeren komme med en eller anden forklaring på, hvordan det kan være, at et blad som Ekstra Bladet ustandselig kan hive ting frem fra Stasiarkiver, mens den danske statsminister eller den danske stat ikke er i stand til at få udleveret materialer. Det virker besynderligt.
Peter Skaarup (DF), 1999-01-20:
Jeg har et spørgsmål til statsministeren på baggrund af artiklen i Jyllands-Posten den 10. januar, hvor der nævnes i hvert fald nogle tilfælde, hvor alt tyder på, at der er foregået meget organiseret spionage mod Danmark fra personer, vi snakker om her i dag.
Jeg synes, statsministeren på en eller anden måde ikke rigtig svarer på, om det er ensbetydende med, at regeringens holdning er, at der faktisk stort set ikke er foregået nogen spionage mod danske personer i forbindelse med denne historie.
Når man læser de artikler, der har været om sagen, og når man hører statsministeren svare i dag, befinder man sig i to forskellige verdener.
Det nævnes meget præcist i artiklen af den 10. januar, at der er én person - det er i øvrigt Ninn-Hansen, det drejer sig om - der er blevet spioneret imod; men Politiets Efterretningstjeneste har ikke ønsket at gøre noget ved sagen.
Og så er jeg nødt til at spørge statsministeren: Er det korrekt, at der stort set ikke er foregået nogen spionage?
Kan vi udlede det af statsministerens tale, eller er der behov for at efterfølge sagen her yderligere?
Svend Aage Jensby (V), 1999-01-20:
Det, den tidligere justitsminister gennem et par år og dermed også politisk ansvarlige for efterretningstjenesterne, er citeret for, og som han ikke har taget afstand fra,
er: »Men vi havde en diskussion om, hvorvidt vi skulle iværksætte en systematisk gennemgang ... Vi blev enige om, at det ikke var værd at bruge ressourcer på det. PET kunne selvfølgelig stille konkrete forespørgsler, men vi ville ikke lave en systematisk gennemtrævling. Det ville være et kæmpe arbejde - og hvad ville glæden være af det?«
Det er altså den daværende regerings justitsminister, der siger »vi«, »vi«, »vi«, altså den politisk ansvarlige - han, der kunne sige: Det skal gennemføres, det her.
Det er så væsentligt for dansk sikkerhedspolitik og danske sikkerhedsinteresser at få gennemtrævlet, hvad der måtte findes dernede, at jeg - den politiske chef - beordrer tjenesten til at gøre det.
Så sent som den 18. i denne måned kunne vi læse i Der Spiegel, hvordan man i 1993 takket være en intensiv gennemgang af arkiverne kunne afsløre en af de værste spioner mod NATO, der nogen sinde har eksisteret, og så sidder landets daværende justitsminister og siger: Vi vil ikke bruge ressourcer på det.
Så kan jeg læse i en anden artikel i Jyllands-Posten
, at tidligere justitsminister Bjørn Wesths forgænger siger: Min holdning var - og den gav jeg udtryk for - at man skulle studere arkiverne, se, hvad de kunne bruges til, og bruge ressourcer på at få tingene igennem.
Hvordan hænger det sammen, statsminister, at man har to så vidt forskellige udtalelser fra to forskellige justitsministre?
Det forstår jeg ikke, og det synes jeg
landets regeringschef skylder os et svar på.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 1999-01-20:
Dette spørgsmål relaterer sig jo til udtalelser fra den tidligere justitsminister Bjørn Westh, og hr. Jensby stiller en række spørgsmål i den forbindelse og beder mig om at forholde mig til den pågældende udtalelse.
Det vil jeg gerne gøre.
Jeg har til brug for min besvarelse indhentet en række
oplysninger fra justitsministeren, som oplyser følgende: Politiets Efterretningstjeneste har oplyst, at tjenesten ikke i noget tilfælde, hvor den har haft et sagligt grundlag for at rette henvendelse til Stasiarkiverne, har undladt dette, og at ressourcemæssige forhold i den forbindelse ikke har spillet nogen rolle
PET har i øvrigt oplyst, at adgangen for udenlandske myndigheder, herunder også udenlandske efterretningstjenester, til Stasiarkiverne er reguleret i henhold til en tysk lov af 20. december 1991 om Stasibilag, og at adgangen er ganske restriktiv.
PET har ved flere skrivelser direkte til den myndighed i Berlin, Gaup-Kommissionen, der administrerer Stasiarkiverne, rettet forespørgsel om flere personnavne og dæknavne, men har endnu ikke modtaget oplysninger af interesse for PET's virksomhed fra kommissionen. Som svar på en konkret forespørgsel har kommissionen i august 1997 svaret, at PET's anmodning om fremsendelse af materiale fra Stasiarkiverne ikke kunne imødekommes i den foreliggende form, idet udenlandske myndigheder efter de tyske regler kun har adgang til arkiverne med henblik på strafforfølgning inden for rammerne af retshjælp i straffesager. Justitsministeren har endvidere oplyst, at PET imidlertid på anden måde har modtaget oplysninger om personer, som eventuelt kunne have haft adgang til den østtyske efterretningstjeneste.
Disse oplysninger har af PET's chef været forelagt Justitsministeriet, herunder daværende justitsminister Bjørn Westh. PET's indstilling var, at oplysningerne generelt set var af en så spinkel karakter, at der ikke var grundlag for politimæssig efterforskning, men at det dog kunne være forsvarligt at rette henvendelse til en eller to personer.
PET's efterfølgende henvendelse til disse personer bekræftede PET's vurdering af, at der ikke var tilstrækkelige forhold og hold i det forelagte materiale.
Jeg skal slutte med at sige, at en redegørelse for dette forløb har været forelagt Folketingets Udvalg
vedrørende Efterretningstjenesterne, det såkaldte Kontroludvalg.
Svend Aage Jensby (V), 1999-01-20:
Vil statsministeren forholde sig til følgende i Morgenavisen Jyllands-Posten den 10. januar 1999 citerede udtalelse fra den tidligere justitsminister og politisk ansvarlige for Politiets Efterretningstjeneste, Bjørn Westh, om baggrunden for at der ikke er foretaget en systematisk efterforskning i de østtyske arkiver: »Men vi havde en diskussion om, hvorvidt vi skulle iværksætte en systematisk gennemgang af, hvad der fandtes i disse arkiver. Vi blev enige om, at det ikke var værd at bruge ressourcer på det.
PET kunne selvfølgelig stille konkrete forespørgsler, men vi ville ikke lave en systematisk gennemtrævling.
Det ville være et kæmpe arbejde - og hvad ville glæden være af det«?« Skriftlig begrundelse
Der henvises til Morgenavisen Jyllands-Posten den 10. januar 1999.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 1999-01-20:
Til hr. Jensby vil jeg næsten foreslå, at vi går lidt tættere på det spørgsmål, hr. Jensby stiller, når vi kommer til det næste spørgsmål.
Dér har jeg mulighed for at beskrive det lidt mere sammenhængende.
Til hr. Søren Søndergaard vil jeg sige, at det svar, jeg gav hr. Jensby i første runde, tror jeg også er svaret på hr. Søren Søndergaards spørgsmål om processen: Hvem spurgte hvem hvornår?
Jeg sagde også, at henvendelsen gik fra Statsministeriet til Justitsministeriets departement, hvorfra Statsministeriet samme dag inden spørgetiden modtog notitsen.
Man har oplyst mig om, at indholdet af notitsen er udarbejdet af PET, Politiets Efterretningstjeneste, og det beskriver vel meget godt: Hvem sagde hvad hvornår, og hvordan var arbejdsgangen?
Til hr. Jensby vil jeg starte med at henvise til det, jeg fremhævede i mit første indlæg, og som jeg tror er væsentligt.
Justitsministeren og ministeriet har oplyst mig om, at Politiets Efterretningstjeneste har oplyst, at det er meget vigtigt, at tjenesten ikke i noget tilfælde, hvor den har haft et sagligt grundlag for at rette henvendelse til Stasiarkiverne, har undladt dette, og dernæst, at ressourcemæssige forhold i den forbindelse ikke har spillet nogen rolle.
Så nævnte jeg før under henvisning til daværende justitsminister Bjørn Wesths periode den samklang, kontakt, der har været mellem PET på den ene side og Justitsministeriet og ministeren på den anden.
Jeg vil gerne lægge følgende til: Justitsministeren har derudover oplyst for mig, at Justitsministeriet og PET for kort tid siden er blevet orienteret om, at det nu er lykkedes de tyske myndigheder at bryde koden på centrale og hidtil utilgængelige dele af Stasiarkiverne.
Justitsministeren har endelig oplyst mig om, at PET allerede har taget kontakt til de tyske myndigheder om mulighederne for at få adgang til disse oplysninger.
Jeg kan som sagt henholde mig til de oplysninger, der her er givet fra justitsministerens side. Til de øvrige spørgere må jeg sige, at jeg ikke har kunnet oplyse andet end det, der her er lagt frem, og hvis der skulle være ønske om yderligere oplysninger eller diskussioner, synes jeg, det bedste og mest korrekte ville være at rette spørgsmålet til justitsministeren; jeg forstår også, at der er taget initiativ til et samråd inden så længe.
Søren Søndergaard (EL), 1999-01-20:
Jeg er ked af, at statsministeren ikke vil bekræfte, hvad der er relativt åbenlyst, at det er et ualmindeligt ringe svar, som statsministeren er blevet sendt i byen med til hr. Jensby.
Men så vil jeg i stedet spørge statsministeren, om statsministeren kan oplyse, er vidende om, hvordan bestillingen fra Statsministeriet til Justitsministeriet af det notat foregik.
Anledningen til spørgsmålet er selvfølgelig, at artikler i Morgenavisen Jyllands-Posten gentagne gange hævder, at de, der arbejdede med det i Justitsministeriet, ikke kender noget til notatet, og derfor vil jeg høre, om det var den sædvanlige procedure, der blev benyttet, eller det var en ekstraordinær - hvad skal vi sige - uden om de normale kanaler-procedurer, der blev benyttet.
Har statsministeren mulighed for at besvare det spørgsmål?
Pernille Frahm (SF), 1999-01-20:
Med det forbehold, at Stasiarkiverne jo har vist sig at indeholde alt - revl og krat og en masse von hørensagen - må man alligevel erkende, at de arkiver også indeholder noget ganske vigtig dokumentation for en periode i danmarkshistorien og i Europas historie.
Arkiverne er åbne nu, og man venter bare på, at nogen henvender sig, så det er enkelt nok.
Det er bare at bede om at få udleveret materialet, så får man det.
Jeg vil gerne spørge, om statsministeren har gjort sig de overvejelser, at det, at man ikke henvender sig - det, at man ikke beder om at få alt materiale udleveret - giver anledning til megen mistro, megen mistilli og mange mistanker mod nuværende og forhenværende aktive politikere.
Søren Søndergaard (EL), 1999-01-20:
Jeg vil godt spørge statsministeren, om han ikke vil erkende, at det svar, han gav hr. Jensby, var et ualmindelig ringe svar og et svar, som ligger langt under den standard, man burde kunne forvente en statsminister går i salen med.
Men jeg synes sådan set, det vil være på sin plads - også over for den tidligere spørger - at erkende, at det er et ualmindeligt ringe svar, der er givet.
Svend Aage Jensby (V), 1999-01-20:
Statsminister, når nu der i svaret til mig af den 4. november står, at Politiets Efterretningstjeneste til stadighed har opmærksomheden rettet mod muligheden for at identificere bl.a. agenter fra DDR eller det tidligere Sovjetunionen,
må jeg naturligvis tro, det er rigtigt, at man virkelig udfolder nogle bestræbelser.
Hvis notatet, som er gengivet i Jyllands-Posten, indeholder en dækkende beskrivelse af de faktiske forhold, er det svar, jeg fik, nemlig at man til stadighed undersøger muligheden for at afdække tidligere østagenter, jo indholdsløst, og når man sammenholder notatet med den udtalelse, som PET-chefen kom med, nemlig at man ikke har kunnet få oplysninger, er svaret til mig af den 4. november jo indholdsløst eller ligefrem misvisende.
Har jeg ikke forstået det rigtigt?
Poul Nyrup Rasmussen (S), 1999-01-20:
Formålet med beredskabsnotatet har været at beskrive fremgangsmåden, når danske myndigheder har skullet søge om adgang til Stasiarkiverne hos de tyske myndigheder.
Notitsen er, efter hvad der er oplyst for mig, dækkende for beskrivelsen.
Her skal man naturligvis være opmærksom på, at notitsen ikke har karakter af en udtømmende beskrivelse af PET's samlede aktiviteter med henblik på at indkredse og afsløre mulige østagenter.
Notitsen angår alene PET's bestræbelser siden 1992 på at få oplysninger fra Stasiarkiverne i Berlin, og inden for den ramme opfylder den pågældende notits efter det for mig oplyste sit formål.
Jeg må først endnu en gang bekræfte, at efter hvad der er oplyst over for mig, har PET allerede taget kontakt til de tyske myndigheder om mulighederne for at få adgang til de nye oplysninger, der som sagt nu foreligger, efter at det er lykkedes de tyske myndigheder at bryde koden på centrale, hidtil utilgængelige dele af Stasiarkiverne.
Så jeg vil simpelt hen finde det klogest, at justitsministeren vurderer det fornødne ressourcebehov, før jeg svarer konkret på hr. Jensbys spørgsmål.
Men må jeg ikke sige det sådan, at opstår der et ressourcespørgsmål, må vi selvfølgelig tage positiv stilling til dét, så det ikke kommer an på ressourcerne at få de ting afdækket, som vi naturligvis også har et ønske om, og som PET ifølge det oplyste som sagt allerede er gået i gang med.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Svend Aage Jensby (V), 1999-01-20:
Jeg takker statsministaeren for svaret.
Det, der står i det notat, er jo, når man sammenholder det med den udtalelse fra lederen af Politiets Efterretningstjeneste, som var gengivet i samme avis, nemlig den 10. januar 1999 i Jyllands-Posten, at man ikke har fået informationer fra de tyske myndigheder, og derfor vil jeg gerne spørge: Er indholdet af notatet korrekt?
Poul Nyrup Rasmussen (S), 1999-01-20:
Måske kan det hjælpe lidt på den yderligere afklaring, at vi går lidt ind på nogle af de øvrige spørgsmål, som relaterer sig til forskellige faser i debatten; men lad mig prøve lige nu at svare først hr. Svend Aage Jensby.
Var svaret til hr. Jensby indholdsløst?
Dette svar var baseret på det samlede materiale, regeringen var i besiddelse af vedrørende de ovennævnte mulige agenter for DDR eller det tidligere Sovjetunionen.
Efter hvad der foreligger for mig, skelner jeg altså mellem beredskabsnotatet og det skriftlige svar, hr. Svend Aage Jensby har fået den 4. november 1998.
Søren Søndergaard (EL), 1999-01-20:
Jeg vil godt spørge statsministeren, om statsministeren klart kan afkræfte, at der i den periode, hvor statsministeren har været statsminister, har været gennemført politiske diskussioner om hensigtsmæssigheden eller mangelen på hensigtsmæssighed, hvad angår afsløring og offentliggørelse af bestemte personer, der har begået forbrydelser mod Danmark og samarbejdet med Stasi.
Jeg vil godt bede statsministeren klart afkræfte, at der på noget tidspunkt er foregået sådanne overvejelser og drøftelser, mens statsministeren har hørt på det.
Svend Aage Jensby (V), 1999-01-20:
Vil det sige, at man på anden vis har fået materialet?
Og hvis det er tilfældet, vil jeg spørge: Hvem har truffet beslutning om - hvis der er truffet en sådan beslutning - ikke at indlede en politimæssig undersøgelse i anledning af det modtagne materiale? Med andre ord: Har man truffet den beslutning i Justitsministeriet alene, eller har man i overensstemmelse med retsplejelovens ånd og bogstav sendt den til Rigsadvokaten til eventuel videre foranstaltning nede i systemet?
Jeg tror, statsministeren ved, hvem jeg tænker på, nemlig statsadvokaten eller politidirektøren i København.
Pernille Frahm (SF), 1999-01-20:
Det virker besynderligt.
Det er da et meget enkelt spørgsmål, der bliver stillet: Kan statsministeren afkræfte eller bekræfte, at der har været den type samtaler, den type diskussioner, og at han har deltaget i dem?
Søren Søndergaard (EL), 1999-01-20:
Nu har man jo i Berlingske Tidende kunne læse general Hillingsøs kommentar om, hvordan han havde oplevet, at helt følsomme og hemmelige oplysninger fra det danske militær var til stede i DDR, og derfor vil jeg godt i forlængelse af hr. Jensbys spørgsmål spørge, om man har spurgt på lige præcis den gruppe mennesker, som havde adgang til de helt centrale, følsomme oplysninger, da det jo selvfølgelig vil være relevant at få oplyst, om det er fra inderkredsen af det danske samfund, at der er tilgået oplysninger til Stasi.
Det er jo næppe, hvad skal vi sige, almindelige mennesker, som ligger inde med f.eks. de helt konkrete forstærkningsplaner osv., som der har været i NATO, og som der har været adgang til i Forsvarskommandoen.
Derfor: Har man spurgt på de konkrete navne som en indfaldsvinkel til at få nogle afsløringer på bordet?
Poul Nyrup Rasmussen (S), 1999-01-20:
Ja, jeg må sige til de mange spørgere, hr. Jensby, fru Pernille Frahm, hr. Peter Skaarup og hr. Søren Søndergaard: Jeg har ikke noget grundlag for i dag at svare på, hvem og hvordan man har spurgt, og jeg synes, det klogeste og rigtigste er, at man retter henvendelse til den minister, der har ansvaret og derfor også sidder inde med de faktuelle oplysninger.
Så jeg vil tillade mig at henvise til det samråd, vi skal have inden så længe, og hvis der er yderligere oplysninger, som ikke egner sig til Kontroludvalget, er det vel også det rigtige sted at drøfte slige spørgsmål. Jeg har simpelt hen ikke på nuværende tidspunkt grundlag for at oplyse mere end det, jeg allerede har fremlagt, og derfor har jeg ikke flere kommentarer i dag.
Jeg tror ikke, vi kommer det nærmere i dag.
Som sagt er man velkommen til at stille opfølgende spørgsmål også til justitsministeren, men jeg vurderer det sådan, at vi ikke kan komme længere i dag.
Peter Skaarup (DF), 1999-01-20:
På baggrund af de oplysninger, der fremkom i Jyllands-Posten den 10. januar, hvorefter det skulle være sådan, at embedsmænd forudså, at borgerlige politikere under en debat, som skulle afholdes i slutningen af sidste år, ville beskylde regeringen for at sylte Stasisager, der muligvis kunne belaste nuværende eller tidligere medlemmer af de to regeringspartier, kunne jeg godt tænke mig at spørge statsministeren: Er det en opfattelse, som kunne bero på noget virkeligt?
Er det noget, man har diskuteret inden for regeringskredsen, at det måske kunne blive udfaldet, og har det været årsagen til, at man måske ikke har sat så meget gang i papirerne, som der gerne skulle have været, i hvert fald ifølge de spørgsmål, der er blevet stillet af forskellige borgerlige politikere, bl.a. hr. Svend Aage Jensby?
Så kunne jeg godt tænke mig at spørge statsministeren:
Hvorfor er det efter statsministerens opfattelse sådan, at man i Danmark i modsætning til mange andre lande ikke har fået gennemført nogen retssager i forbindelse med de oplysninger, der er fremkommet om Stasiagenter i Danmark?
Hvorfor er det lige i Danmark sådan, at man faktisk ikke rigtig har fået gang i nogen retssager, ikke har fået nogen domfældelser?
Pernille Frahm (SF), 1999-01-20:
Jeg vil gerne supplere hr. Svend Aage Jensbys spørgsmål med: Har man spurgt på andre personer på centrale poster, folk, der var centralt politisk placeret?
Én ting er jo dem, man sådan i Ekstra Bladets jargon kunne kalde »de oplagte«, men
hvad med alle de uoplagte, alle dem, vi ikke har nogen anelse om?
Jeg mener, det er et vigtigt projekt at tage fat på for, som jeg sagde i et tidligere spørgsmål, at afkræfte nogle af de myter, der ellers kan opstå om, hvad folk har foretaget sig under den kolde krig.
Svend Aage Jensby (V), 1999-01-20:
Ja, det er jo ikke nemt, når man kan læse i avisen, hvorledes cheferne for de to nabolandes tjenester har kunnet givet udtryk for og blive citeret for, at de altså virkelig har kunnet få noget ud af at rette henvendelse vedrørende det tidligere regime dernede.
Så siger statsministeren, at de nu under drøftelser med PET-chefen har sagt, at de faktisk kun har fået en lille smule ud af det.
Det forstår jeg ganske enkelt ikke, og det er ikke nemt for os i et parlamentarisk system som vores overhovedet at forholde os til det.
Jeg vil spørge: Har man spurgt fra de danske myndigheders side på navngivne personer, herunder de personer, som under den kolde krig var almindelig kendt for at omgås østagenter, så det bragede, som er mødt op på ambassader her i København og har plejet omgang med DDR-folk og identificerede sovjetiske agenter?
Har man spurgt på de personer, som man dengang vidste indebar eller kunne indebære en sikkerhedsrisiko for Danmark?
Det synes jeg er interessant, for så vil det nemlig være til at finde ud af at få nogle informationer.
Altså: Har man spurgt på disse navngivne personer?
»Vil statsministeren oplyse, hvorfor dansk efterretningstjeneste ikke - i lighed med det norske og svenske efterretningsvæsen - fra Stasiarkiverne har modtaget et omfattende materiale, der i disse lande både har kunnet give anledning til efterforskning og til kortlægning af tidligere efterretningsoperationer i disse to lande?« Skriftlig begrundelse
Der henvises til oplysninger i Morgenavisen Jyllands-Posten fra den 10. januar 1999, hvoraf det fremgår, at både det norske og det svenske efterretningsvæsen fra de tidligere Stasiarkiver har modtaget nogle ud fra en efterretningsmæssig synsvinkel værdifulde oplysninger.