runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Frank Dahlgaard (UP), 2000-08-24:
Den konservative leder talte meget om de økonomiske fordele og erhvervsmæssige fordele for Danmark ved at afskaffe kronen og gå over til den dér kollektive EU-valuta.
Men hvordan hænger det sammen med, at den højeste økonomiske sagkundskab i landet, nemlig de økonomiske vismænd, i maj måned fremkom med deres analyse og samlede konklusion, som var, at der ikke er nævneværdige økonomiske fordele for Danmark ved at gå med, at det stort set er lige så godt for os at køre videre med vores egen valuta som at køre ind i den kollektive EU-valuta?
Og i den forbindelse vil jeg gerne stille hr. Bendt
Bendtsen
det spørgsmål: Hvis det virkelig var så usikkert, hvis det blev et ja til kronen og et nej til euroen, hvordan kan det så være, at aktiekursen har slået højderekord i Danmark, hvordan kan det være, at udenlandske investeringer og opkøb af danske virksomheder kører på fuldt tryk?
Hvordan kan det være?
Medmindre altså vismændene har ret, men så har hr. Bendt Bendtsen jo uret.
Holger K. Nielsen (SF), 2000-08-24:
De Konservative kører et slogan, der hedder »Ja med omtanke«, og det er unægtelig et slogan, der forpligter.
Derfor vil jeg godt spørge til en udtalelse, som den konservative leder kom med på et pressemøde i mandags, og jeg citerer her fra et Ritzautelegram, mandag kl. 10.14, der siger hr. Bendt Bendtsen følgende: »For os er euroen ikke et mål i sig selv, det er et middel til at få de østeuropæiske lande med, så de ikke bliver drevet i armene på en eller anden galning sydfra.«
Det synes jeg dog er et interessant argument.
Vil det sige, at hvis danskerne siger nej den 28. september, så vil alle de østeuropæiske lande blive drevet i armene på en eller anden galning sydfra?
Der tror jeg da befolkningen har krav på at vide, hvad det er for en galning sydfra, hr. Bendt Bendtsen tænker på.
Hvordan kan man forestille sig, at de østeuropæiske lande bliver drevet i armene på denne galning sydfra?
Hvad er det for en analyse, De Konservative bygger på
Kan vi ikke få afklaret: Hvad har den danske euroafstemning at gøre med østeuropæernes forhold til en eller anden galning, der skulle komme sydfra?
Det synes jeg vælgerne har krav på at få at vide fra et parti, der siger ja med omtanke.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-08-24:
Hr. Bendt Bendtsen begyndte i det mere muntre hjørne med historien om, at jeg skulle være modstander af euroen på grund af frygten for, at Københavns Lufthavn skulle blive oversvømmet på grund af drivhuseffekten, og jeg kan sige til hr. Bendt Bendtsen, at den historie har nu nået den britiske avis The Guardian, som har meddelt den britiske befolkning, at de danske euromodstandere er modstandere af euroen, fordi de frygter at komme til at stå i vand til knæene.
Det er ikke altid, at den måde, pressen får præsenteret begivenhederne på, rammer, om jeg så må sige, lige i plet, og det er den her historie måske et eksempel på.
Så vil jeg blot spørge hr. Bendt Bendtsen, når vi nu snakker om indflydelse: Er det ikke korrekt, at et nej faktisk vil give Danmark større indflydelse?
Et nej vil være vejen til virkelig indflydelse ved forhandlingsbordet på EU's regeringskonference.
For er det ikke korrekt, vil jeg spørge hr. Bendt Bendtsen, at Frankrig f.eks. nu kræver, at der skal være en stor ny traktat i Nice til december, som altså kommer til at hedde Nicetraktaten?
Frank Aaen (EL), 2000-08-24:
Men så er det egentlig underligt at starte med at sige, at man ikke engang vil diskutere, hvad der sker i Nice til december. Det næste skridt hører i hvert fald med, når man diskuterer visioner. Så er jeg ude på en del møder rundt i landet, tit sammen med socialdemokrater, og så får jeg at vide, at visionen er, at nu er det et socialdemokratisk Europa, der er socialdemokratiske regeringer i næsten alle lande, og det her går ud på at tøjle markedskræfterne, den rå kapitalisme, og at spekulanterne skal have en på tuden.
Så er det, jeg spørger hr. Bendt Bendtsen: Er det sådan, at Det Konservative Folkeparti støtter et socialdemokratisk projekt, eller er det Socialdemokraterne, der er helt galt på den, og at det i virkeligheden er det modsatte af et socialdemokratisk projekt?
Er visionen et socialdemokratisk Europa, eller er visionen det liberalistiske Europa?
Bendt Bendtsen (KF), 2000-08-24:
Hr. Frank Aaen taler lidt om, at han gerne vil have en afgørelse af, om jeg synes, det er et socialdemokratisk projekt, eller om det er et borgerligt projekt.
EU er et samarbejde mellem frie, selvstændige lande, hvor vi udbygger det, vi allerede har, altså fri bevægelse, kapital, arbejdskraft, varer, og jeg vil ikke gå ind i den diskussion med hr. Frank Aaen og sige, om det er det ene eller det andet projekt.
Det er klart, at når der i øjeblikket er mange socialdemokratisk ledede regeringer i Europa, så kan man sige: Er det så det eller det?
Det er at sammenligne æbler med pærer.
Det her er et samarbejde mellem frie, selvstændige lande.
Hr. Sjursen udtaler, at et ja er det usikre.
Vi mener faktisk, at hvis vi går ud af det venteværelse til den fælles mønt, hvor Danmark befinder sig på nuværende tidspunkt - vi er ikke kommet med skræmmebilleder - så kan det påvirke investeringer, udenlandske investeringer. Og jeg vil også sige, selv om vi har en ERM II-aftale i dag: Ja, det er godt.
Men hvordan ser den ud om 10 år?
Vi ønsker jo ikke at deltage i det her.
Hvad hvis vi skal bruge penge i forbindelse med spekulation mod kronen?
Det kan godt være, at økonomiministeren kan hente pengene et andet sted, men hvem betaler renterne?
Vi mener, at et ja er en fortsættelse af den økonomiske politik, vi har kørt i en årrække.
Det er en fortsættelse af det, som Poul Schlüter startede i sin tid.
Og er EU så en stærkere og tættere integration?
Jamen det er det jo.
Når vi nu ønsker at udvide antallet af medlemsstater i EU, er det klart, at så skal vi på en række områder aftale nye spilleregler, for at det kan fungere, og derfor bl.a. Nicetraktaten.
Men det kan være, at det, vi hører fra Enhedslisten, er, at man er imod, at de her EU-lande skal udvide mod Øst.
Er det det, man er imod, siden man ikke vil aftale nye spilleregler? Og så lige til hr. Frank Dahlgaard: Jamen selvfølgelig, økonomisk vækst i Europa gør jo, at der er tillid til aktiekurserne.
Jann Sjursen (KRF), 2000-08-24:
Hr. Bendt Bendtsen sagde i sin ordførertale, at et nej var et spring ud i det uvisse.
Det forstår jeg simpelt hen ikke.
Et nej den 28. september betyder, at Danmark fortsætter det samarbejde, som vi har indgået også med eurolandene i ERM II-aftalen.
Er det ikke rigtigt?
Hvori består det spring ud i det uvisse, som hr. Bendt Bendtsen i sit ordførerindlæg påstår at det er?
Og når man ser på de rapporter, der er kommet - og det er rigtigt, der er kommet mange, og vi kan bruge dem hver især, som vi gerne vil - så er der dog én ting, der er slående ved de forskellige rapporter med deres forskellige vurderinger.
Det er, at de sammentænker den økonomiske og den politiske union i EU.
Og her er det, jeg vil spørge hr. Bendt Bendtsen, om det i virkeligheden ikke er sådan, at et ja er et spring ud i det uvisse i den forstand, at den politiske union, som normalt er forudsætningen for en møntunion, slet ikke er etableret i EU i dag, og at det, vi vil opleve i de kommende år, også i
forbindelse med regeringskonferencen, der skal føre til en ny traktat på Nicetopmødet i december, er, at det fører til en stærkere politisk integration?
Er det ikke sådan, må jeg spørge hr. Bendt Bendtsen
, at et ja er et spring ud i det uvisse i forhold til den politiske union, som følger efter en møntunion?
Frank Dahlgaard (UP), 2000-08-24:
Hr. Bendt Bendtsen forsøgte at forklare, hvorfor aktiekurserne i Danmark er steget til rekordniveau, og kom med en forklaring om, at det var nok, fordi man havde tillid til, at det ville blive et ja, og han talte om Det Konservative Folkepartis indsats. Jamen den er jo meget tynd, for tilbage i foråret havde jasiden, altså dem, der vil afskaffe kronen, bl.a. Det - såkaldte - Konservative Folkeparti, jo et forspring i meningsmålingerne, og da var der virkelig grund til at tro, at det ville blive et ja.
Men så har meningsmålingerne jo kørt i en retning, hvor nejsiden har vundet frem, dem, der ønsker at holde fast i kronen, bl.a. gode, selvtænkende konservative kræfter, og i dag er der absolut en mulighed og en sandsynlighed for, at det kan blive et nej.
Det var der ikke tidligere.
Det må hr. Bendt Bendtsen kunne forklare bedre.
Holger K. Nielsen (SF), 2000-09-06:
De dér garantier om det ene eller andet, der bliver givet, kender vi jo alt for godt.
Om 3-4 år vil fru Mimi Jakobsen og alle de andre her i salen jo sige : Ja, men desværre, udviklingen er gået hurtigt, og vi er blevet klogere, osv. osv.
Den melodi har vi hørt gang på gang.
Hvorfor er det nødvendigt?
Det er det da bl.a. af hensyn til det internationale finansmarked.
Jeg har faktisk brugt en del tid på det i mit indlæg.
Allerførst citerede jeg det italienske medlem af ECB's styrelsesråd, som siger
, at hvis der sker en opbremsning i den politiske integration, så vil det svække tilliden til euroen på det internationale marked. Der var nogle af os, der var på FN's generalforsamling sidste efterår, og vi havde et møde med Merill Lynch, det store finanshus i New York, hvor vi talte med deres direktør for europæiske anliggender og spurgte om, hvad deres holdning er til euroen.
Det vil sige, at der vil blive et kolossalt pres fra det internationale finansmarked, hvor man vil sige, at hvis der ikke bliver enten en fælles regering eller en meget kraftigere politisk styring, end tilfældet er nu,
så vil vi ikke have tillid til den valuta.
Det pres vil være der.
Der vil også være et pres fra de mange interne spændinger i ØMU-området.
Det er ikke nok, at bare Centralbanken går ind.
Det skal også kombineres med en politisk styring af den økonomiske/politiske udvikling i det her område.
Det bliver selvfølgelig ikke som USA, for Europa er anderledes.
Det er klart, det gør det ikke.
Men det bliver en så vidtgående integration, at det vil få karakter af noget, der ligner en føderation eller en statsdannelse.
Selvfølgelig med stor selvstændighed til de enkelte medlemslande, til delstaterne, men alligevel en udvikling i den retning - en føderal udvikling for at bruge et fint ord.
Og det må den danske befolkning forholde sig til.
Vil vi være en del af den udvikling, eller vil vi ikke være en del af den udvikling?
Det er det virkelig centrale spørgsmål i denne her folkeafstemningskampagne.
Tilhængerne forsøger at krybe udenom, men det er det centrale spørgsmål.
Mimi Jakobsen (CD), 2000-09-06:
Jeg ville godt have spurgt mere om økonomisk supermagt, men fru Charlotte Antonsen overtog og kørte videre med spørgsmålet, så det behøver jeg ikke; det imødeser jeg så et svar på til os begge to. Jeg ville bare så gerne høre, vil jeg sige til hr. Holger K. Nielsen - og det er sikkert forklaret før, men så lad os tage den én gang til: Hvori består det naturnødvendige i statsdannelsen i Europa, fordi man går sammen i en fælles mønt?
Kan vi nu ikke få det forklaret.
Selv om jeg måske har hørt det før, så er jeg sikker på, at det vil interessere mange ude omkring.
Hvorfor er det naturnødvendigt, at man skal have en europæisk statsdannelse? Og jeg deler fuldstændig fru Pia Christmas-Møllers holdning:
Vi hopper heller ikke med på den, om det bliver et ja eller nej, det kan jeg forsikre for.
Lene Espersen (KF), 2000-09-06:
Og jo, jeg er da glad for at få bekræftet, at Dansk Folkeparti gerne vil være med i anden fase.
Jeg kan da godt fortælle hr. Thulesen Dahl, hvad forskellen er på at være med
i anden og tredje fase.
I anden fase har man alle pligterne.
Der er man tvunget til at opfylde en hel masse krav.
Men bortset fra det er der sådan set ikke den store forskel på de to faser.
Det må så selvfølgelig være op til Dansk Folkeparti at vurdere, hvor lang tid man skal sætte sig uden for indflydelse.
Men jeg må jo sige, at forvirringen er ved at være komplet omkring, hvad der egentlig er Dansk Folkepartis politik.
På den ene side har vi en fru Pia Kjærsgaard, der siger, at måske og såfremt og politisk opportunisme, og det kan være, at om en 5, 10 år... Så har vi en hr. Kristian Thulesen Dahl, der nu udsteder garantier: Om 15 år har vi præcis den samme holdning.
Men der er så musefælden inden i det: Hvis der rejser sig et folkekrav, så kan det være, vi ændrer holdning.
Hvad består det i?
Er det en meningsmåling, der viser, at 50,000005 pct. siger ja?
Er det en demonstration ude på Slotsholmen eller et eller andet sted?
Hvad er det, der skal til, for at det her folkekrav er opfyldt, så Dansk Folkeparti endnu en gang kan ændre holdning til euroen?
Pia Christmas-Møller (KF), 2000-09-06:
Jeg vil gerne takke hr. Holger K. Nielsen for svaret.
Det er dagens nyhed set med mine øjne, at SF efter et ja den 28. september vil være de fremmeste i kampen for opbygningen af et Europas Forenede Stater med en fælles regering og det hele.
Det er virkelig en nyhed, og jeg ser frem til at se, om den nu også kommer til at holde i virkeligheden.
Sagen er, at når vi får et ja den 28. september, vil SF med den nye kurs være meget alene i Europa, for der er nemlig ikke nogen andre regeringer, som ønsker en fælles statsopbygning. Der er ikke flertal for, at man nu skal have fælles politik på velfærdsområdet, personskatteområdet, fordelingen af sociale ydelser.
Jeg kan garantere hr. Holger K. Nielsen for, at Det Konservative Folkeparti ikke vil følge hans anbefalinger. Lige siden 1972 har vi hørt, at dansk medlemskab af EF ville føre til, at dansk selvstændighed måtte opgives, og at vi ikke havde egen beslutningskraft om f.eks. folkepensionernes størrelse.
Det har ikke været sandt på noget tidspunkt, og det bliver det heller ikke, for det ligger overhovedet ikke i den europæiske udvikling.
Alene udvidelsen med de mange nye lande garanterer for, at det er nationernes samarbejde og ikke en ny føderal stat, vi er i gang med at opbygge.
Charlotte Antonsen (V), 2000-09-06:
Hr. Holger K. Nielsen svarede mig ikke på mit spørgsmål.
Når SF nu mener, at det er ligegyldigt, nærmest meningsløst, at der sidder en dansker, en dansk centralbankdirektør, med ved bordet i Den Europæiske Centralbank, hvor vedkommende ikke kan varetage danske interesser, gælder det så også SF's syn på danske kommissærer, der jo som bekendt heller ikke må varetage danske interesser? Hr. Holger K. Nielsen har også haft travlt med at diskutere, om det ville have spillet nogen rolle, om Danmark havde siddet med eller ej.
Det er der jo ingen der kan vide.
Vi kan heller ikke vide, hvordan SF ville have forholdt sig til euroen, hvis Steen Gade var blevet formand i stedet for Holger K. Nielsen.
Men én ting ved vi om den danske centralbankdirektør, Bodil Nyboe Andersen: Hun har faktisk været fantastisk god til at fastholde kronens værdi i de mest turbulente perioder, politisk osv., og dér kan vi så ikke vide, om det kunne have ført til en større værdifasthed for euroen, men det kan da godt være.
Selvfølgelig kan man ikke svare på den slags hypotetiske spørgsmål.
Til sidst om denne her økonomiske supermagt, som hr. Holger K. Nielsen er inde på som SF's nye ønske: Jeg har altså også meget vanskeligt ved at se det for mig: en økonomisk supermagt, som bruger al sin tid på at bekrige sig selv internt med devalueringer.
Selvfølgelig kan man ikke have en økonomisk supermagt med nogen som helst styrke bag, hvis man ikke har en fælles valuta, hvis man bruger al sin vågne tid på at bekæmpe hinanden økonomisk ved hjælp af devalueringer.
Det hænger ikke sammen.
Lene Espersen (KF), 2000-09-06:
Det er jo ikke, fordi man har lyst til at beskylde hr. Kristian Thulesen Dahl for at være doven, men hvis man lytter til hr. Kristian Thulesen Dahls tale, lyder det, som om noget af det er noget, der er blevet trukket frem af skuffen, fra dengang hr. Kristian Thulesen Dahl var medlem af Fremskridtspartiet.
Hr. Kristian Thulesen Dahl taler om opbyggelsen af en økonomisk og monetær union, som om det var noget, man lige var gået i gang med.
ØMU'en er en realitet, og hvis Dansk Folkeparti ikke er tilhænger af, at Danmark deltager i ØMU'en, så synes jeg da, det ville være ganske godt for debatten, at Dansk Folkeparti gik herop på talerstolen og sagde det.
Danmark er med i anden fase af ØMU'en i dag.
Danmark afleverer et konvergensprogram årligt til de øvrige EU-lande for at fortælle, at vi har orden på økonomien.
Det er prisen for at ligge i læ af en stærk valuta.
Men det er åbenbart ikke gået op for hr. Kristian Thulesen Dahl endnu.
Så hører vi hr. Kristian Thulesen Dahl sige, at han forstår ikke, hvordan nogen kan sige ja.
Det er der en anden i Dansk Folkeparti der gør: Fru Pia Kjærsgaard holder sandelig døren åben for euroen.
Fru Pia Kjærsgaard har jo en særlig udviklet form for politisk opportunisme, og hun siger også som formand: »Hvis det i løbet af en årrække skulle vise sig gunstigt for Danmarks situation, så kan vi tilslutte os.
Det vil jeg ikke afvise.«
Man må sige, at den slingrekurs, som Dansk Folkeparti nu har begivet sig ud på, i hvert fald ikke er noget, der skaber særlig stor klarhed hos vælgerne.
Men jeg vil da godt høre hr. Kristian Thulesen Dahl, om hr. Kristian Thulesen Dahl er enig med fru Pia Kjærsgaard i et synspunkt om senere tilslutning til den her forfærdelige euro.
Holger K. Nielsen (SF), 2000-09-06:
Det sidste spørgsmål synes jeg sådan set er interessant, men det burde måske også primært stilles til jasigerne; det er jo dem, der anbefaler det her, og jeg er jo imod det her, men det rimeligste er nok, at bliver det et ja, må vi da tage vores politik op, fordi der er nogle nye forudsætninger.
Vi vil selvfølgelig tage det til efterretning, hvis det bliver et ja, og så må vi tage det op; sådan er det.
Men hvordan det vil blive, kan jeg jo ikke sige i dag, men det er da klart, at for mig at se er det en stor beslutning det her, og jeg fatter ikke, at Det Konservative Folkeparti - i hvert fald ledelsen i Det Konservative Folkeparti - tager så lemfældigt på det, som vi skal stemme om senere i dag.
Til fru Mimi Jakobsen: EU er en stormagt i øjeblikket, EU forhandler i øjeblikket som EU i forskellige fora, i FN, i WTO; det er ikke noget, vi kommer til eller vi skal sammenflettes mere for at gøre, sådan er tilfældet lige nu.
Der sker ingen ændringer på de punkter,
ligegyldigt om det bliver et ja eller et nej den 28. september
Der sker intet på det punkt.
Vi har hele tiden ment, at EU skulle spille en stærk rolle, f.eks. i FN's klimaforhandlinger; det har vi støttet kraftigt.
Vi mener, at EU skal spille en stærk rolle i WTO; det har vi støttet kraftigt. Og det er helt ligegyldigt, om det bliver et ja eller et nej den 28. september.
Kunne vi ikke godt få denne her debat lidt ned på jorden?
Tilhængerne forsøger at skabe det billede, at hvis det bliver et nej, så er vi uden for alt muligt, så kan vi ikke påvirke, hverken på den ene eller den anden måde.
Det passer ikke, det er sludder og vrøvl; vi er stadig væk med i EU, vi er stadig væk med til at påvirke EU's politik i WTO, som vi gør det i øjeblikket.
Så bliver der spurgt om flertalsafgørelser: Jo, men vi går da ind for flertalsafgørelser på grønne afgifter; det har vi haft i vores program igennem adskillige år.
Det er muligt, det er forbigået en række medlemmers opmærksomhed her i salen, men det har vi faktisk haft, så der er ikke noget nyt dér.
Hvis det er fornuftigt, hvis det kan løse nogle grænseoverskridende problemer, så støtter vi det.
Og så til fru Lene Espersen om indflydelsen, og om vi ryger uden for al indflydelse på alting, når det drejer sig f.eks. om grønne afgifter: Jamen det gør vi ikke; vi er stadig væk med i samarbejdet på de felter
, så lad være med at give det indtryk til befolkningen, at vi bare bliver kørt totalt ud på et sidespor, hvis det bliver et nej.
Pia Christmas-Møller (KF), 2000-09-06:
Jeg må indrømme, at som debatten om SF's indlæg skrider frem, stiger forvirringen om, hvad der egentlig er SF's europapolitik.
I forvejen har jeg ofte været i dyb tvivl om, hvorvidt hr. Holger K. Nielsen selv for alvor tror på det, han siger.
Hr. Holger K. Nielsen sagde i sit oplæg, at den fælles mønt naturnødvendigt vil føre til en ny europæisk statsdannelse, og at etableringen af den fælles mønt, Danmarks indlemmelse i den fælles mønt, er en uomgørlig beslutning.
Må jeg spørge hr. Holger K. Nielsen, om disse to argumenter fra SF's side fører til, at når og hvis vi får et ja den 28. september, vil vi se et SF, der vil overgå de mest progressive kræfter i den europæiske debat?
Vil det føre til, at SF herefter aktivt vil arbejde for, at velfærdspolitik, personskattepolitik, fordelingspolitik, al den slags, skal gøres til et europæisk anliggende?
Vil SF herefter aktivt arbejde for en fælles europæisk statsdannelse, fordi det er naturnødvendigt, fordi tingene ellers ikke kan fungere og beslutningen er uomgørlig, som hr. Holger K. Nielsen har sagt det?
Det er jo en naturlig konsekvens af SF's egen argumentation.
Jeg vil gerne høre, om jeg har forstået det rigtigt.
Elisabeth Arnold (RV), 2000-09-06:
Ja, jeg havde såmænd også regnet med, at jeg skulle stille det samme spørgsmål, fordi hr. Kristian Thulesen Dahl tordnede mod centralisme og ensretning; det ville de ikke.
Mit spørgsmål ville så være: Jamen vil Dansk Folkeparti så fravige den politik, Danmark har ført indtil nu, med at lægge os i slipstrømmen af, hvad man beslutter i euroland?
Vil Dansk Folkeparti føre en anden politik?
Det hørte vi ikke noget om.
Det, vi har gjort, er jo nøjagtig at kopiere den rentepolitik, de andre har lagt.
Men så var der nogle interessante diskussioner om folkeafstemninger i Tyskland, og der var en meget, meget stor kritik af, at man ikke kunne afholde folkeafstemninger i Tyskland.
Så vil jeg gerne spørge: Hvem har ansvaret for, at der ikke kan afholdes folkeafstemninger i Tyskland?
Det skulle vel ikke være tyskerne selv?
Det er jo ikke EU, der har ansvaret for det.
Det er den tyske forfatning, der simpelt hen ikke åbner mulighed for det.
Og hvem er det, der har ansvaret for, at fru Drude Dahlerup ikke kan stemme i Danmark f.eks.?
Er det EU's skyld, eller er det tyskernes skyld?
Nej, det er vores egen skyld.
Det er, fordi vores valglov er forældet.
Betyder det, at Danmark er udemokratisk?