Knud Erik Hansen (SF), 2001-01-24:
Men nu har vi vænnet os til det.
Nettet er noget med teknik, men når det kommer til den konkrete anvendelse, er teknikken nok i virkeligheden den mindste del.
Den største opgave er af social art, nemlig organisatorisk, uddannelsesmæssigt, evnen til at bruge det, til at omstille sig, alt sammen noget, som har noget med de samfundsmæssige forhold at gøre og også har noget at gøre med de bløde værdier.
Vi får også nye vaner.
Det giver mulighed for, at mennesker kan kommunikere på nye måder, måder med nye kvaliteter.
Man bliver i stor udstrækning uafhængig af tid og sted i kommunikationen.
Men det betyder så sandelig ikke, at det ikke også er væsentligt at have kommunikation, hvor man er til stede på samme sted og til samme tid.
Alt kan ikke erstattes af kommunikation over nettet.
Nogle gange bliver det også til en diskussion om enten-eller, når man snakker om IT-udviklingen, hvor det, der måske i virkeligheden karakteriserer netværkssamfundet, er et både-og, at vi får mulighed for at vælge forskellige måder at fungere på.
Og nogle får en mærkelig tiltro til, hvad IT-udviklingen kan klare, men der er jo grænser for, hvor meget man kan erstatte en hjemmehjælper med en pc'er; det er noget helt andet, der skal løses, når en hjemmehjælper skal i gang.
Tilsvarende når vi skal kommunikere og have kontakt med hinanden.
IT kan så sandelig ikke gå ind og erstatte en masse ting.
Alt dette betyder så også, at vi står over for en stor opgave for at sikre, at alle kan bruge den nye teknik.
Når den kommer til at gennemtrænge vores hverdag så meget, så er det klart, at alle skal kunne bruge den nye teknik.
Og det gælder ikke kun dem, der er i arbejde.
For os gælder det også dem, der er uden for arbejdsmarkedet.
Det bliver en del af vores hverdag, og derfor skal vi have det ligesom med telefonen: alle skal kunne bruge den nye teknik.
Det kræver en mangfoldighed af tiltag, og det bør være en forudsætning for alt det, vi sætter i gang, at vi skal sikre, at alle kan være med.
Det gælder vores uddannelsessystem.
til nettet.
Det kan også være, at de ældre i daginstitutionerne får adgang til IT.
Vi skal være opmærksomme på, at hvor vi kan, der skal vi udbrede IT, så folk kan bruge det. Der ligger også en stor opgave i at sørge for, at vi i vores organisering af virksomheder har en parathed til at optage og bruge det nye.
Det kræver bl.a., at medarbejderne inddrages i virksomhedernes beslutning.
Skal man være med i den her udvikling, ja, så er det også helt afgørende, at man er med til at beslutte noget om udviklingen. Men det er også teknik, hvor der skal foretages nogle investeringer, og hvis man skal sige det lidt kort, så er det jo næsten umuligt at planlægge på IT-området, for der foregår så mange ting. Ting sker så hurtigt.
Der kommer nye forudsætninger, så det, vi er ude for, næsten bliver en slags kaosplanlægning, hvor man må acceptere, at det, man troede var virkeligheden om nogle år, ser anderledes ud, når der er gået nogle år.
I alt dette har vi en stor opgave i at finde ud af, hvad det offentliges rolle er, hvor det offentlige skal sætte ind, når det gælder den den tekniske udvikling.
Kan vi overlade alt til markedet, eller er der nogle steder, hvor det er utrolig vigtigt, at det offentlige går ind?
Efter vores mening er der klart nogle steder, hvor vi må sige, at der er det vigtigt, at det offentlige går ind og på en bestemt måde.
Det er vigtigt, at det offentlige går ind og er fortrop
i anvendelsen af IT
Vi kan være med til at fremme en udvikling og styrke nogle tendenser ved at være fortrop.
Her er det SF's opfattelse, at regeringen på nogle afgørende punkter har svigtet eller måske har været lidt langsom.
Jeg synes, det har knebet med initiativer.
Og der er nogle af de redegørelser, der nu kommer, som man godt kunne ønske sig havde været noget længere fremme, og at initiativerne havde været længere fremme.
Sikkerhed på nettet og digital signatur har været længe undervejs.
Og det er vores opfattelse, at vi har spildt et til to år, fordi det har været regeringens politik at lægge det ud til markedet, endda uden en sikkerhed for, at vi får en fælles standard for den elektroniske signatur, således at vi kan nøjes med at have én signatur, og således at det ikke bliver kaos. Havde regeringen været mere handlekraftig, så havde man sammen med kommunerne investeret i et fælles elektronisk signatursystem, som alle kunne bruge, også private virksomheder. Det svarer til at bygge veje og sikre én infrastruktur.
Der er ingen grund til, at vi skal have mange forskellige systemer.
Det, der nu ligger i redegørelsen, synes vi ikke klart viser, at vi lander i en situation, hvor vi får én signatur, og hvor også regeringen er med til skubbe til udviklingen.
Det haster, hvis vi skal have gang i en forpligtende kommunikation over nettet, med at få etableret denne infrastruktur, som elektronisk signatur er.
Det er en væsentlig forudsætning for, at netværkssamfundet kommer til at fungere. I første omgang er det opgaven at sikre, at alle kan få forbindelser fra ½-2 MB og være online, så kontakten til nettet bliver helt ubesværet.
Det er jo også en af kvaliteterne ved de nye forbindelser, at man er online og ikke skal igennem en besværlig opstartsprocedure, som gør, at der er en adskillelse mellem pc'en og den store verden, hvor der ligger en masse oplysninger.
Den er der ikke, den er ubesværet.
Senere bliver der en klar opgave i at få hastigheden op, så lyd og billede i højere grad kommer til at fungere på samme forbindelse.
Vi har bemærket, at der kommer en redegørelse, og vi har også set i denne redegørelse, at der står om bredbåndsplanen, at regeringen vil se på, hvordan udviklingen kan stimuleres yderligere ud over de tiltag omkring markedet, som regeringen har angivet.
Det er vores opfattelse, at det kan blive nødvendigt at styrke det yderligere ud over det, markedet kan klare, og vi venter meget, at regeringen kommer med en strategisk plan, som netop kan vise, hvor vi kan sætte ind strategisk for at styrke bredbåndsudviklingen, specielt også således, at vi kan få prisen ned, og således, at alle geografiske områder kommer med.
Vi mangler i redegørelsen noget om open source.
Der er tendens til i IT-diskussioner kun at fokusere på brugen.
Vi skal alle sammen være med.
Vi kommer så til at mangle den anden halvdel af hele IT-udviklingen, nemlig produktionen af systemer af IT.
Her repræsenterer open source for os en anden måde at producere IT på, som har mange kvaliteter, og som også et enigt Forskningsudvalg har udtalt sig om.
Jeg tror, det er vigtigt, at regeringen forstår, at det her ikke er et spørgsmål om et program, men om en måde at udvikle IT på.
Det er ikke, fordi man skal støtte et bestemt program.
Derfor er det også for os helt afgørende for udviklingen, at vi på et europæisk plan ikke får mulighed for at tage patenter på programmel
Det er vores opfattelse, at vi får den mest dynamiske udvikling på nettet og hele IT-udviklingen, hvis vi sikrer, at der ikke tages patenter på programmel.
Så alt det, der nu skulle være sagt, er, at nok er IT noget om teknik, at der er brug for nogle tiltag, og at regeringen, staten og det offentlige skal gå foran og trække i nogle af de investeringer, men nogle af de største udfordringer ligger nok på de bløde områder: uddannelse, vores parathed til at udnytte det nye i organisationen.
Det er måske her, vores styrke ligger i Danmark, det er det, vi kan bruge for at fremme vores egen styrke i hele IT-udviklingen.