runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Martin Lidegaard (RV), 2004-03-25:
Jeg kunne godt tænke mig at gentage mit spørgsmål: Synes hr. Keld Albrechtsen, der kunne være grund til at fremskaffe en øget dokumentation på området med henblik på rent faktisk at kortlægge konsekvenserne for ulandene?
Nu ved jeg jo, at hr. Keld Albrechtsen er meget imod bioteknologisk udvikling, i hvert fald hvis der er gensplejsning med i billedet, så det kan de heller ikke benytte sig af.
Men hvad skal vi så gøre med de ulande, hvor problemet er, at det skadelige middel, man sprøjter med, er et led i landbrugets traditioner, som man ikke lige kan komme af med?
Keld Albrechtsen (EL), 2004-03-25:
Jeg tror faktisk, det er positivt forkert at antage, at man ikke kan have udvikling uden at gå ind for høje standarder fra starten.
Det tror jeg faktisk er positivt forkert.
Jeg tror faktisk, det ville være en kolossal fejltagelse, hvis vi rådede udviklingslandene til at starte en industriel opbygning på lave standarder.
Den periode i industrialismens udvikling skal de springe over, for hvorfor skulle de gentage vores fejl og få de samme folkesygdomme osv., som vi er plaget af?
Det ville da være helt idiotisk af ulandene, og det tror jeg heller ikke de har tænkt sig.
Jeg har snakket med mange mennesker fra ulandene, som har fortalt om, hvordan de har sagt nej til bestemte produktioner, som store selskaber ønskede at sætte i gang,
fordi de troede, at de kunne slippe af sted med hvad som helst, bare fordi det var et uland
Men i ulandene er der også en miljøbevidsthed, og den skal vi styrke.
Vi skal ikke styrke et synspunkt om, at der skal produceres på bekostning af miljøet, fordi omkostningerne er lavere, og i øvrigt kan problemet ikke isoleres til de fattigste ulande, for det handler jo om en generel sænkning af standarderne, i hvert fald forslaget om sænkning af standarden for aflatoksin.
Martin Lidegaard (RV), 2004-03-25:
Jeg synes også, der er grund til at tage en diskussion om forsigtighedsprincippet og hvad man egentlig forstår ved det, men jeg kan i hvert fald sige for mit eget vedkommende, at jeg forstår forsigtighedsprincippet sådan, at selv om man ikke har et fuldt videnskabeligt belæg for, at et stof er farligt, forbyder man det alligevel. Hvis det er så doktrinært for hr. Keld Albrechtsen, kunne det da være, at vi skulle have en drøftelse af det, for det kan jo få stor betydning for hr. Keld Albrechtsens politik på alle mulige andre områder, at forsigtighedsprincippet ligesom står over alt andet - over økonomisk udvikling, over kvalitet, over hvad som helst.
Forsigtighedsprincippet er det, der styrer Enhedslistens politik.
Jeg må sige, at nogle gange kan jeg blive misundelig over ikke at tilhøre et parti, der i og for sig har så meget styr på verden, at man kan ændre den.
Man kan tage ned til Tanzania, hvor 90 pct. af befolkningen bor på landet og stort set ikke har til dagen og vejen, og indføre fuldstændig de samme standarder, som findes i EU.
De kan springe til med det samme, der er ingen grund til, at de skal igennem hele den udvikling, vi har været igennem, for at kunne levere den rigtige standard.
Jeg har nogle spørgsmål.
Punkt 1: Er det ikke rigtigt forstået, at forslagene trods alt er beregnet på de mindst udviklede lande og ikke på de multinationale selskaber?
Punkt 2: Er det ikke rigtigt, at udvikling og standarder og muligheden for at opfylde standarder følges ad?
Man kan da ikke lave standarder, før man har haft en økonomisk udvikling, og hvordan får man den, hvis man ikke må eksportere?
Og punkt 3: Går hr. Keld Albrechtsen ind for øget dokumentation på dette område?
Keld Albrechtsen (EL), 2004-03-25:
Nu ved fru Anne Grete Holmsgaard jo godt, at man ikke skal stå her på talerstolen og begive sig ud i et forsøg på en videnskabelig definition af et princip, som vi må anmode juristerne om at komme med et notat om.
Vi kan bede ministeren om at sørge for det, for jeg synes også, det er interessant, men jeg vil ikke selv begive mig ud i det.
I den almindelige folkelige forståelse tror jeg, det er sådan, at hvis det siges, at et stof er giftigt og kan medføre kræftrisiko, skal vi så vidt muligt overhovedet ikke bruge det og i hvert fald ikke bruge det mere, end at det kan begrænses rent teknisk.
Jeg har forstået, at det er nogenlunde den måde, princippet er anvendt på i forbindelse
med de konkrete grænseværdier, der gælder i EU, og jeg er faktisk enig i det, som EU har gjort på det område.
Det er bestemt ikke på alle områder, jeg er enig med EU, for EU tilsidesætter forsigtighedsprincippet mange gange.
Der er mange gange, hvor jeg har hørt de store selskaber bruge nøjagtig den samme argumentation som fru Anne Grete Holmsgaard: Jamen der er jo lidt tvivl, og behøver vi nu tage hensyn til det, og hvad med de økonomiske gevinster osv. osv.?
Men den køber jeg altså ikke.
Jeg er fuldstændig doktrinær, når det gælder forsigtighedsprincippet.
Det må ikke fraviges, færdig, punktum, basta!
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2004-03-25:
Nu er forsigtighedsprincippet i virkeligheden blevet skamredet utrolig meget i dag af mange ordførere, så jeg vil gerne have hr. Keld Albrechtsen til at forklare mig, hvad forsigtighedsprincippet egentlig går ud på.
Der er sagt eventyrlig meget sludder om det, så nu vil jeg gerne høre af hestens egen mule, hvordan hr. Keld Albrechtsen egentlig udlægger forsigtighedsprincippet.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-03-25:
Mit svar er, at hvis der er en risiko, skal vi anvende forsigtighedsprincippet, og forsigtighedsprincippet tilsiger høje standarder og aldrig sænkning.
Så enkelt er svaret vel i
virkeligheden
Freddy Dam (V), 2004-03-25:
L 173 er et lovforslag, der tager sigte på at cementere og præcisere Skatteministeriets opfattelse af, at pengeinstitutter og andre selskaber ikke skal have adgang til fradrag for kunstige skattetekniske tab i forbindelse med annullering af egne aktier.
Arbejdsgruppen afgav betænkning nr.
1392 herom i september 2000
, og betænkningen gav hverken den tidligere SR-regering eller den nuværende VK-regering anledning til at fremsætte lovforslag.
Derimod inspirerede betænkningen en række pengeinstitutter til at forsøge at opnå fradrag for tab i forbindelse med annullering af egne aktier og udlodning til aktionærer, som der ellers ikke kunne opnås fradrag for.
Mange selskaber har opkøbt egne aktier og efterfølgende annulleret dem, men ikke alle, der har haft mulighed for det, har forsøgt at opnå fradrag i den anledning.
Man må gå ud fra, at det skyldes forskellige juridisk-faglige vurderinger af, om der i lovgivningen er grundlag for et sådant fradrag, og om det ville være omkostningsrisikoen værd at søge fradraget gennemført ved at bringe spørgsmålet for domstolene.
I Skatteministeriet er man af den faste overbevisning, at der ikke er grundlag for disse fradrag ifølge den gældende lovgivning, og som det fremgår af bemærkningerne til lovforslaget, er det Skatteministeriets opfattelse, at der i arbejdsgruppens redegørelse ikke er holdepunkter for en antagelse om, at ny lovgivning er nødvendig for at imødegå de nævnte dispositioner.
På samme måde er en række af landets førende skatteeksperter ikke et sekund i tvivl om, at disse kunstige skattetekniske fradrag ikke vil finde nåde for domstolenes kritiske øjne, om end nogle få af eksperterne naturligvis ikke vil afvise, at der kan være en spinkel teoretisk risiko herfor.
I Venstre er vi af den opfattelse, at lovgivningsmagten ikke nødvendigvis skal skride ind med lovgivning, hver gang der opstår mulig tvivl om fortolkningen af specielle lovregler.
Lovgivningsmagten har til opgave at udstikke generelle regler, ikke afgøre enkeltsager.
Det har vi skattemyndighederne og domstolene til.
Men da der på den anden side er udsigt til, at mange selskaber vil kræve at få disse fradrag, hvis de nuværende klagere mod forventning skulle få medhold ved domstolene, og da der er tale om ganske betydelige beløb, har vi i Venstre stor forståelse for, at skatteministeren udviser en ansvarlig holdning ved at tage skridt til at forhindre en mulig fremtidig udnyttelse af skattereglerne, som vel alle her i salen finder uønskværdig. Det er bedre at konstatere, at den lovgivning, vi gennemfører med dette lovforslag, alt andet lige er
unødvendig, hvis domstolene til sin tid underkender fradragene, end at udsætte statskassen for massive tab, som ingen ønsker, og derfor støtter Venstre naturligvis lovforslaget.
Man kan altid diskutere, hvad der er det relevante tidspunkt.
Arbejdsgruppen afgav sin betænkning i september 2000, og skulle der gribes ind, kunne man vel i princippet have gjort det allerede på daværende tidspunkt.
Men det er min opfattelse, at både den daværende regering og den nuværende regering mente, at et indgreb ikke var nødvendigt, fordi lovgivningen var god nok.
Jann Sjursen (KD), 2004-03-25:
Da der er skabt usikkerhed om skattemyndighedernes opfattelse vedrørende de skattemæssige konsekvenser af, at et selskab køber og annullerer egne aktier, ja, så har regeringen fremsat L 173.
Jeg skal ikke gennemgå materien yderligere, men vi kan selvfølgelig tilslutte os det formål, der er med lovforslaget, og den hensigt, det har, idet jeg jo selvfølgelig bemærker, at det også understreges i lovforslaget, at regeringen med forslaget selvfølgelig ikke har til hensigt at påvirke udfaldet af de verserende sager.
Man kan diskutere det kunstneriske indtryk, eller om regeringen har udvist rettidig omhu i den her sag.
Den debat vil jeg springe over ved denne lejlighed, men altså blot give Kristendemokraternes tilslutning til det fremsatte lovforslag.
Morten Homann (SF), 2004-03-25:
Jeg tror så, at svaret må blive et ja til hr. Jakob Buksti, men jeg vil sige nej til den del af spørgsmålet, der handler om, om det kommer bag på mig, at Venstres ordfører må spørge SF til råds.
Det kommer sådan set ikke bag på mig.
Venstre har forsøgt at forklejne og forplumre diskussionen om skattehuller, lige siden man tiltrådte som regering, og det er meget sigende, at netop denne her sag bliver rejst af SF, og at det er på SF's foranledning, at vi står her i dag.
Tilsvarende var der en sag, kendt som TDC-sagen, i efteråret, som også blev rejst af oppositionen, så det undrer mig egentlig ikke, at Venstre må spørge SF til råds om, hvad der er skattehuller.
Jacob Buksti (S), 2004-03-25:
Jeg vil gerne spørge hr. Morten Homann, om ikke hr. Morten Homann synes, det er bemærkelsesværdigt, at det tilsyneladende er så uklart for Venstres ordfører, hvad skattehuller er, at han bliver nødt til at spørge SF's ordfører?
Skatteministeren siger jo selv i svaret på spørgsmål 155
i bilag 292, alm. del, at det kan være en lille smule svært at se, hvor grænsen går mellem efterlevelse af lovgivningssystemet med uheldige konsekvenser og så en bevidst udnyttelse af et hul
Kan SF's ordfører ikke være enig i, at et skattehul må være der, hvor man opnår fradrag for udgifter, man aldrig har haft, eller hvor man opnår fradrag for de samme udgifter to gange?
Eller at man f.eks. opnår fradrag for noget, som rent teknisk er et tab, men ikke et tab som er i den her sag, eller hvor det drejer sig om, at man har tilrettelagt et tagselvbord, hvor man kan gå ind og øse af kassen, så man får penge fra det offentlige uden at have haft nogen udgifter.
Det er vel et princip i dansk skattelovgivning, at man har fradrag for udgifter, som medgår til at erhverve den indkomst eller indtjening, man har.
Huller må være, når man har fradrag, uden at der er nogen udgift.
Morten Homann (SF), 2004-03-25:
Nu gav jeg faktisk hr. Freddy Dam en løselig, hurtig beskrivelse af, hvad der i hvert fald er skattehuller.
Når der er en modstrid mellem, hvad der klart er intentionen bag lovgivningen, og hvad der viser sig at være den faktiske retstilstand.
Det kunne være en mulighed, som er blevet afdækket af en virksomhed, i det her tilfælde efter alt at dømme Jyske Bank, inspireret af en betænkning skrevet i Skatteministeriets regi.
Det var et bud på en definition på et skattehul, men jeg forventer ikke, og jeg håber heller ikke, at hr. Freddy Dam forventer, at man fra Folketingets talerstol på stående fod skulle give en udtømmende definition på, hvad alle skattehuller kan gå ud på. Så vil jeg godt sige til hr. Freddy Dam, at det her er jo ikke hvad som helst.
Hvis ikke det er skattehul, og hvis ikke det fortjener Folketingets opmærksomhed, så undskyld mig, så ved jeg ikke, hvad det fortjener.
Freddy Dam (V), 2004-03-25:
Jamen det nytter jo ikke.
Her bebrejder man skatteministeren, at han ikke lukker et skattehul, og et skattehul som muligvis ikke er der, og ingen af os aner, og Folketinget aner ikke, hvad der egentlig skal forstås ved et skattehul.
Det må da være det mindste, man kan forlange, at man beskriver, hvad det er man ønsker at få lukket.
Morten Homann (SF), 2004-03-25:
Jeg tror, at både jeg selv og hr. Freddy Dam vil have os frabedt, at jeg på stående fod skal forsøge at komme med en udtømmende beskrivelse af, hvad der er skattehuller, og hvad der ikke er skattehuller.
Men det, der i hvert fald er kendetegnende ved et skattehul som f.eks. det her, er, at der er en klar modstrid mellem, hvad der er virkeligheden, såfremt en virksomhed kan få et fradrag endda i den størrelsesorden, vi taler om, og hvad der har været intentionen.
Det har forhåbentlig ikke været lovgivningens intention, men jeg synes da, det kunne være interessant, hvis hr. Freddy Dam havde det synspunkt, at det skulle være muligt at opnå fradrag for at annullere sine egne næringsaktier.
Hvis det er det, der er tilfældet, så har vi selvfølgelig en ny diskussion, og så lad os diskutere det.
Hvis ikke det er det, der er hensigten, og vi har en lov, der rent faktisk gør det muligt, så er det en klar definition på et skattehul, at man har en lov, som ikke lever op til hensigten.
Men jeg vil sige, at som udgangspunkt er det Folketingets opgave og Folketingets ansvar at lave en lovgivning, som er i overensstemmelse med de intentioner og de principper, som vi har.
Derfor skal skattehuller lukkes, ikke mindst når det drejer sig om skattehuller som det her, som er i mange milliarder kroner-klassen, som kan koste skatteyderne utrolig dyrt.
Freddy Dam (V), 2004-03-25:
Jeg vil gerne bede hr. Morten Homann om at prøve i detaljer at beskrive for mig, hvad det er præcist, der karakteriserer et såkaldt skattehul.
Altså skattehuller har været omtalt i et væk fra denne talerstol, og nu synes jeg tiden er kommet til, at vi får en nøje forklaring på, hvad et skattehul egentlig er.
Det er mit ene spørgsmål.
Mit andet spørgsmål er: Hvis det nu viser sig, hvad vi jo tror nogle af os, at en endelig retsafgørelse fører til, at Skatteministeriet får medhold, vil hr. Morten Homann så fortsat fastholde, at det, vi gør i dag, er at lukke et skattehul?
Til sidst skal jeg lige spørge, om det efter hr. Morten Homanns opfattelse er sådan, at hver gang man må tro, at der er relevant retlig tvivl omkring fortolkningen af lovgivningen, så bør Folketinget gå ind og lovgive bare for en god ordens eller for god sikkerheds skyld?
Jacob Buksti (S), 2004-03-25:
Hr. Freddy Dam understregede, at hverken den nuværende eller den tidligere regering foretog sig noget.
Er hr. Freddy Dam ikke vidende om, at den såkaldte arbejdsgruppe afgav sin betænkning i september 2000, og at der i starten af 2001 blev iværksat et arbejde på præcis dette område i Told- og Skattestyrelsen, som førte til en lang række overvejelser i ministeriet og i styrelsen, og som blev afsluttet i sommeren 2002?
Det vil sige, at hvis man skulle have et relevant grundlag at agere på, forelå det først i foråret 2002, altså i den nuværende regerings tid.
Charlotte Dyremose (KF), 2004-03-25:
Da fru Else Theill Sørensen desværre var nødt til at løbe ud ad døren, har jeg lovet på hendes vegne at udtale følgende: Den ideelle skattelovgivning er klar og utvetydig.
skal jeg ikke kunne sige, men det er i hvert fald ikke i Danmark, den findes.
Det siger jeg ikke for at klandre den nuværende skatteminister, for ansvaret for skattelovgivningens manglende klarhed er et ansvar, han må dele med alle tidligere skatteministre og regeringer.
Jeg er egentlig helt sikker på, at de alle har gjort deres bedste.
Det lovforslag, vi her står med, er foranlediget af, at der her åbenbart er et område, hvor lovgivningen ikke er tilstrækkelig klar.
Lovforslaget skal tydeliggøre, hvordan det skattemæssigt skal behandles, når et selskab køber og efterfølgende annullerer egne aktier.
Når jeg bruger ordet tydeliggøre, og når det ord også er brugt i bemærkningerne, er det, fordi såvel som Skatteministeriet som skattemyndighederne er af den opfattelse, at de skattetekniske tab, der kan opstå i forbindelse med køb og annullering af egne aktier, ikke er fradragsberettigede.
Den opfattelse er der rejst tvivl om, og det er på den baggrund, skatteministeren nu fremsætter dette lovforslag til tydeliggørelse af reglerne.
Det kan Det Konservative Folkeparti støtte.
Mikkel Dencker (DF), 2004-03-25:
Jeg skal gøre det ganske kort, for jeg synes allerede,
det har været glimrende belyst af de tidligere ordførere, hvad sagen drejer sig om. Som de allerede har været inde på, er lovforslaget fremsat efter den presseomtale, der var for en måneds tid siden af, at flere banker mener, at de har ret til fradrag for opkøb og annullering af egne aktier.
Jeg har forstået på ministeren, at det allerede fremgår af lovgivningen på området, at der ikke er ret til fradrag for disse tilfælde.
Ikke desto mindre er loven ikke så klart formuleret, at det afholder nogle fra at forsøge at få et fradrag alligevel.
Som følge heraf verserer der en række sager for tiden om dette emne.
For at der fremadrettet ikke skal herske nogen tvivl om, at der ikke er ret til sådanne fradrag for opkøb og annullering af egne aktier, præciseres loven med dette forslag.
Det er en intention, som Dansk Folkeparti er enig i, og vi kan dermed støtte lovforslagets vedtagelse.
Freddy Dam (V), 2004-03-25:
Det er tidligere sagt i denne sag, at jura ikke er nogen eksakt videnskab.
Juridiske afgørelser bygges på en juridisk overbevisning på basis af studier af praksis og litteratur, og det ene og det andet, og selvfølgelig er der forskel på, hvad eksperterne mener.
Det er jo også grunden til, at bankerne har indledt disse sager ved domstolene, og det er faktisk noget, der tilkommer domstolene at afgøre.
Det er ikke sådan, som jeg også sagde i min ordførertale, at det er Folketinget, der uafladeligt skal gå ind og afgøre enkeltsager.
Jeg synes, at den rigtige måde at gribe det her an på, havde været i princippet at afvente, at domstolene taler.
Men jeg er da også af den opfattelse, at når man uafladeligt bliver konfronteret med, at det vil være skatteministerens ansvar, om han ikke griber ind, så er man jo på et eller andet tidspunkt trods alt nødt til at sige, jamen vel, så må vi jo gå ind og regulere her, så det står mejslet i granit, hvad der fremover skal være retsstillingen på det her område.
Morten Homann (SF), 2004-03-25:
Nu er muligheden for, at der er et skattehul, jo ikke mere spinkel end som så.
Som hr. Freddy Dam også nævnte i sit ordførerindlæg, foreligger der jo en ganske udførlig betænkning, som bl.a. beskriver det her problem.
Og det er jo ikke hvem som helst, der har skrevet den, det er nogle af Skatteministeriets egne dygtige folk, der har stået bag plus nogle af de fremmeste eksperter på det her felt, der har beskrevet problemet, der har beskrevet en løsning.
Freddy Dam (V), 2004-03-25:
Nu er det jo hverken hensigtsmæssigt eller muligt at give sig til at afveje, hvor mange eksperter der var for, og hvor mange eksperter der var mod.
Men det er jo klart, at når man uafladeligt konfronteres med, at der kan være en spinkel mulighed for, at der kan opstå tab, som man ikke ønsker, så er man jo på et tidspunkt nødt til at gribe ind.
Det synes jeg så er fint nok.
Når skatteministeren overdænges med bemærkninger om, at det vil være hans ansvar til sin tid, hvis der ikke gribes ind nu, så forstår jeg da godt, at skatteministeren griber ind.
Morten Homann (SF), 2004-03-25:
Men man kunne på baggrund af hr. Freddy Dams indlæg forstå det, som om der var en hærskare af eksperter, som havde rystet på hovedet af det her og bakkede skatteministeren op i, at der ingen tvivl var om det her. Men det er jo ikke sandheden, må jeg sige til hr. Freddy Dam.
Sandheden er jo, at der er en meget bred kreds af eksperter, som i varierende grad har vurderet, at det her er et problem.
Nogle har sagt, at der måske er tvivl, og nogle har sagt, at det er fuldstændig klart, at skatteministeren har et problem i det her tilfælde.
Kunne hr. Freddy Dam ikke komme lidt nærmere på at dokumentere, hvem i alverden der var, der skulle underbygge den historie, som skatteministeren står ganske alene med, nemlig at der ikke er noget problem på den her front, hvilket i øvrigt er ganske velbeskrevet i betænkningen fra 2000?
Freddy Dam (V), 2004-03-25:
Efter min opfattelse er der altså ikke behov for at placere ansvaret i denne forbindelse.
Det, der efter min opfattelse er behov for at fokusere på, er det faktum, at man i Skatteministeriet rent faktisk nåede frem til, at den lovgivning, vi havde og stadig har, efter ministeriets opfattelse var god nok, og at der derfor ikke var grund til at gribe ind.
Jacob Buksti (S), 2004-03-25:
Det kan da ikke være rigtigt, at hr. Freddy Dam siger, at enten er det klart for enhver, eller også er det uklart.
Det må vel være sådan, at man forsøger at skabe sig klarhed over, hvordan forholdene er.
Som jeg har forstået det, har Told- og Skattestyrelsen arbejdet med spørgsmålet, og styrelsen har bedt om en stillingtagen fra ministeriets side, enten fra ministeren selv eller fra ledende embedsmænd.
Det gør Told- og Skattestyrelsen da kun, hvis den mener, der er et problem, for ellers hænger tingene jo ikke sammen.
Hvis det var sådan, at Told- og Skattestyrelsen mente, der ikke var noget problem, var der jo ingen grund til at bede om en stillingtagen.
Ministeriet bliver bedt om at foretage en stillingtagen i juni 2002.
Anderledes er det ikke, og derfor må ansvaret for, at der ikke er foretaget noget, ligge hos den nuværende minister.
Svend Erik Hovmand (V), 2004-03-25:
Formålet med lovforslaget er at tydeliggøre de skattemæssige konsekvenser, som følger af, at et selskab annullerer sine egne aktier.
Lovforslaget skal ses på baggrund af den usikkerhed, der har været i forbindelse med en række verserende sager, hvor banker har købt og derefter annulleret egne aktier.
Ved et selskabs annullering af egne aktier er der tale om en kapitalnedsættelse, der omfattes af reglerne om udbyttebeskatning, men selskabet modtager ikke skattepligtigt udbytte; selskabet kan ikke fradrage udlodning af udbytte til aktionærerne.
I de verserende sager er spørgsmålet, om der som følge af annullering af egne aktier er opstået et fradragsberettiget tab for selskaber efter regler i aktieavancebeskatningsloven.
Lovforslaget har ikke til formål at ændre på reglerne eller påvirke udfaldet af de verserende sager.
Det er således fortsat skattemyndighedernes opfattelse, at disse skattetekniske tab ikke er fradragsberettigede.
Køb og efterfølgende annullering af egne aktier er en udlodning, som ikke kan fradrages i selskabernes skattepligtige indkomst,
heller ikke via regler i aktieavancebeskatningslovgivningen
Da der imidlertid er skabt usikkerhed om denne opfattelse og for at understrege regeringens vilje til at forhindre, at sådanne skattetekniske tab kan udnyttes, foreslås det, at reglerne tydeliggøres igennem denne lovgivning.
Jeg er glad for at kunne konstatere, at et flertal i Folketinget kan tilslutte sig lovforslaget, og jeg ser frem til en konstruktiv udvalgsbehandling og vil naturligvis svare på de spørgsmål, som måtte komme.
Jeg er bl.a. helt opmærksom på de bemærkninger, som SF's ordfører gjorde, og jeg vil være helt optaget af at få bragt de afklaringer til veje, som ønskes.
Lone Møller (S), 2004-03-25:
Nu kunne det jo godt være, at der var nogle områder, som man måske ikke i dagligdagen er opmærksom på, hvor tingene har udviklet sig.
Det kunne måske også klares på en anden måde, men Socialdemokraterne er optaget af, at vi hele tiden er på forkant med, hvordan vi kan gøre det bedst muligt for ulandene uden selvfølgelig at omgå de regler, som vi selv har været med til at vedtage.