Line Barfod (EL), 2006-04-28:
Jeg vil gerne takke for debatten, og det er selvfølgelig især tak til Socialdemokraterne, Radikale og SF, der støttede ideen om nedsættelse af en kommission, men også tak til Konservative for åbningen for, at vi kan diskutere i Retsudvalget, om der er nogle områder, som vi har behov for at få belyst nærmere, og hvordan vi så kan få gjort det.
Så vidt jeg forstod Venstres socialordfører, ville Venstres retsordfører og medlemmer af Retsudvalget nok også være indstillet på, at man kunne være med til at drøfte det.
Det må vi så tage op med Venstres medlemmer af Retsudvalget.
Jeg håber i hvert fald, at det kan lykkes dér at få en god debat.
Der er bestemt brug for det.
Jeg er enig i det, der er sagt under debatten, om, at vi ikke skal lave lovgivning på basis af enkeltsager, men de fleste af os får jo masser af henvendelser, der viser, at der er problemer.
Så sent som i går blev jeg ringet op af en kvinde, som har fået et problem med sin tand og har fået at vide af tandlægen, at det kommer til at koste over 7.000 kr.
Hun er på førtidspension og har ikke råd til selv at betale, så hun ringede til kommunen og nåede nummer, jeg tror 20 sagsbehandler eller sådan noget i løbet af 2 år, som meget hurtigt over telefonen sagde, at det kunne hun ikke få hjælp til, uden at hun så fik nogen vejledning om, hvad hun ellers kunne gøre, uden hun fik nogen klagevejledning eller noget som helst.
Og den slags er der masser af eksempler på.
Spørgsmålet er så: Hvem har ansvaret for, at retssikkerheden er i orden på det her område?
Ja, vi er ikke engang klar over, hvilken minister det er.
Jeg ville jo umiddelbart sige, at den øverste ansvarlige minister for retssikkerhed var justitsministeren, men jeg kan forstå, at regeringen her siger, det er socialministeren.
På et af de områder, vi har taget op i beslutningsforslaget, nemlig gæld, er der jo kommet en ny lov, som bl.a. skulle sikre kontanthjælpsmodtagere, at der ikke blev foretaget lønindeholdelse.
Alligevel er der masser af kontanthjælpsmodtagere, der stadig væk bliver udsat for lønindeholdelse.
Jeg har prøvet ved hjælp af § 20-spørgsmål at få afklaret, hvilken minister der er ansvarlig for, at det ophører, og de henviser til hinanden.
Skatteministeren siger: Det er ikke mit bord, det er socialministeren eller beskæftigelsesministeren.
De andre ministre siger: Jamen det er skatteministeren.
Det er jo nogle af de ting, som det kunne være rart at få belyst, hvad enten det så bliver via en kommission eller vi starter med at lave nogle forskellige måder at undersøge det på i Retsudvalget.
Jeg synes nemlig, det er en forkert vej at gå, hvis det kommer til at gå sådan, som vi ser udviklingen i øjeblikket: at de borgere, der er så heldige at være i kontakt med en patientforening, socialforening eller andre brugerforeninger, kan få hjælp fra deres bisiddere, socialrådgivere, jurister osv. og dermed måske få en bedre retssikkerhed, mens nogle af dem, der er allermest ressourcesvage, måske slet ikke får den hjælp og dermed den retssikkerhed, de har behov for.
Jeg er fuldstændig enig i det, hr. Kim Christiansen sagde, om, at vi ikke skal skyde på de enkelte ansatte.
Jeg er også enig i det, hr. Tom Behnke sagde om, at onde kommuner ikke bliver gode kommuner af, at vi nedsætter en kommission.
Jeg tror ikke, der som sådan er onde og gode kommuner eller onde og gode ansatte.
Men når vi oplever et problem, jamen så kommer der detailstyring, og måske er det ikke den bedste måde at løse retssikkerhedsproblemerne på.
Måske er det noget andet, der skal til, og jeg synes, det kunne være rart at få nogle af dem, der arbejder med området, til at se nærmere på det og indhente erfaringer fra andre lande.
Spørgsmålet om en bod, hver gang kommunen overtræder lovgivningen, er f.eks. noget, man kender i nogle lande.
Det vil jo ligge i tråd med regeringens normale opfattelse af noget for noget, altså at man skal bruge pisk og økonomiske incitamenter osv.
Men her afviser man altså overhovedet at se på det.
Jeg synes, det kunne være rart at få belyst fordele og ulemper, ikke fordi vi nødvendigvis skal indføre det, men for at kunne se på den overvejelse.
Tilsvarende synes jeg, det er væsentligt at se på, hvad det er, der gør, at vi inden for strafferettens område giver borgeren så god en retsstilling.
Det gælder også helt ned i små færdselssager.
Men sådan er det ikke på det sociale område, hvor det er selve folks livsgrundlag, der er på spil.
I en af de sager, vi har brugt tid på i Folketinget, om en mand, der er fuldstændig handicappet og afhængig af hjælp hele døgnet rundt, skærer kommunen hjælpen ned til 37 timer om ugen, så han det meste af tiden skal sidde i en stol og ikke har nogen til at hjælpe sig, når han skal på toilettet, og derfor ikke kan komme på toilettet.
Det tog ham flere år med både klagesystem og domstole osv., før han fik omgjort den afgørelse.
Havde det været en straffesag, hvor man havde villet sætte ham i fængsel, jamen så havde vi haft en række regler, der kunne hjælpe ham, men det har vi ikke på det sociale område.
Det synes jeg da er værd at se på.
Og det kan jeg ikke forstå at ministeren er så fuldkommen afvisende over for, men vi må så prøve ved hjælp af Retsudvalget at få belyst en række af de her områder.
Så kan det være, at også socialministeren bliver mere opmærksom på, at der er nogle ting, hvor vi kunne se på, hvad det er for en lovgivning, vi laver på området.
Det er jo det, vi beskæftiger os med i Folketinget: Hvilken lovgivning skal der være, og hvilke muligheder skal kommunerne og andre myndigheder så have for at leve op til den lovgivning?
Det synes jeg kunne være væsentligt at se på, og det håber jeg så vi kan starte med at gøre i Retsudvalget.
Så bare for at tage et par enkelte af ministerens indvendinger, som andre ordførere jo har henvist til, så afviste ministeren f.eks., at der var behov for at se på klagevejledning, for Ankestyrelsen havde udsendt en pjece om, hvordan man skulle skrive en klagevejledning.
Det, der er foreslået her, er, at man ser på klagevejledning i forhold til folk, der ikke kan læse.
Det har jeg ikke hørt noget svar fra ministeren om.
Med hensyn til retshjælp siger ministeren: Jamen retshjælp er jo til brug for tvister, der skal være sagkyndig bistand i stedet for.
Retshjælp, den almindelige offentlige gratis retshjælp er ikke beregnet på brug til tvister.
Der møder borgerne op og kan spørge om hvad som helst.
Det kan være spørgsmål om deres sociale rettigheder, det kan være spørgsmål om testamenter og alle mulige andre ting.
Her mangler der altså mange steder ordentlig mulighed for god retshjælp, og derfor synes jeg, det kunne være værd for en kommission at se på, hvad erfaringerne er for de retshjælpe, man har, og hvor stort behovet er for at udvide den retshjælp.
Det kunne også være, at det var en lettelse for myndighederne, hvis borgerne i større omfang gik til en retshjælp og fik det afklaret.
Faktisk er det ofte sådan, at en god retshjælp afhjælper en tvist, fordi borgerne får noget viden om, hvad deres rettigheder er, og det viser sig, at de ikke havde den retsstilling, de troede, de havde, og derfor slet ikke behøver at klage.
Det kan også være, at retshjælpen kan fortælle dem, at de faktisk har fået medhold i det brev, de har fået, men de troede, at brevet var et afslag.
Med hensyn til ikkeproportionale sanktioner siger ministeren, at vi ikke skal gøre kontanthjælpssystemet og dagpengesystemet ens.
Det er jeg fuldstændig enig i.
Det er to vidt forskellige systemer.
Det, jeg bare prøver at påpege, er, at nogle af sanktionerne er helt ude af proportioner.
Hvad enten vi sammenligner med dagpengesystemet eller andre områder, hvor man har straf, så er det, at man, fordi man har begået en fejl, skal tilbagebetale sin kontanthjælp for flere år, en meget, meget voldsom sanktion.
Det synes jeg der kunne være behov for at man kigger på med nogle af de mennesker, der har forstand på området.
Så jeg håber, at vi får en god debat i Retsudvalget, og at vi kan komme videre.
I hvert fald kan man jo glæde sig over, at når vi får et andet flertal, så vil vi også kunne få en kommission, der kan se på retssikkerhed på det sociale område.