Margrete Auken (SF), 1998-01-15:
Når man hører hr. Helge Adam Møller, kan man slet ikke forstå, hvorfor han overhovedet vil være med i et forlig, for det er, som om vi bare kan genopføre og genopføre og genopføre de debatter, vi har haft. Jeg synes bare ikke, det fører ret meget med sig.
Det er klart, at vi også fremover kommer til at opleve, at uanset hvad vi foretager os, er der problemer i fængslerne, fordi det er mennesker fyldt med problemer, vi putter ind i fængslerne.
Det er altså ret håbløst at gøre fængsler kriminalitetsfri, vil jeg bare sige, selv om jeg tror, vi gerne ville gøre det alle sammen.
Det er ikke nok at tale om det, som om det var en børnehave, der bare trænger til en fast ledelse, og så er den hjemme.
Jeg synes simpelt hen, det er uanstændigt at omtale problemer, som kan være meget tunge, på den måde.
Vi er i SF meget tilfredse med, at vi er med i det finanslovforlig, der er indgået, og vi står også bag det forslag til vedtagelse, der er stillet, fordi vi faktisk føler, at der er noget at tage fat på, og at tingene kan gøres på en anden måde.
Der har i meget lang tid været rumlerier i Kriminalforsorgen, og systemet er nu på både den mere menneskelige side og den bygningsmæssige side meget nedslidt.
Der skal penge til, men der skal altså også mere end penge til.
Bygningsmassen er ældgammel og mør, for det er jo meget længe siden, der er blevet bygget nye fængsler.
Jeg er imod, at vi bygger noget, der minder om Kumla osv.,
og jeg tror, at de såkaldt flugtsikre fængsler er farlige, i hver fald for de ansatte på stedet.
Men lidt spænding og arbejde må der jo gerne være forbundet med at stikke af, hvis man vil det, og det er nu engang for nemt at komme ud visse steder, simpelt hen fordi murværket er for dårligt.
Jeg fik at vide her for nylig, at en dessertske havde været et tilstrækkeligt redskab, så det var måske nok en idé at gøre noget ved det.
Så er spørgsmålet, om man skal gøre det på den måde, at man siger, at vi skal bruge de fineste bygninger, de nye bygninger.
Her vil jeg godt tilslutte mig det, fru Dorte Bennedsen sagde om de værste af fangerne.
Som en sagde til mig: Hvorfor skal rockerne have nogle fine, nye klubhuse?
Det er måske ikke lige det mest hensigtsmæssige.
Jeg synes også, at hvis vi laver nybyggeri og får noget, der ser lidt bedre ud osv., skal det først og fremmest være til de almindelige fanger, og så skal vi bare sørge for, at de bygninger, vi putter de andre ind i, kan holde til dem.
Så er der problemerne med hele planlægningen i Kriminalforsorgen.
Vi mangler en målsætningsdebat.
Vi har den faktisk jævnligt her i Folketinget, men jeg kan ikke rigtig finde ud af, om den foregår inden for Kriminalforsorgen.
Jeg er ret sikker på, at den gør det, men med de henvendelser, vi får fra mange forskellige steder, virker det altså meget tilfældigt.
Fru Dorte Bennedsen nævnte de henvendelser, vi har fået fra den frie forsorg om vilkårlige nedskæringer
at på trods af at Folketingets ønske om, at der bruges flere ressourcer på samfundstjeneste osv., og det ser ud, som om der er flere, der kommer i samfundstjeneste, har man alligevel ikke fået tilført midler efter en nedskæring, osv. Men det er ikke nok til, at vi bare kan sige: O.k., så må vi flytte nogle flere penge over til den frie forsorg.
Det synes jeg selvfølgelig man skal gøre, men det er et signal om, at vi har brug for at få hele baduljen endevendt, så vi får en ordentlig beskrivelse af, hvordan man vil arbejde med tingene, og så de flerårige budgetter kommer til at svare til den målsætning, man har lagt sig fast på.
I den sammenhæng vil vi godt, som også Socialdemokratiets ordfører gjorde, understrege betydningen af, at Kriminalforsorgen i hvert fald i videst muligt omfang ud over at tilgodese det behov for straf, der foreligger, også gør det eneste, som giver mening, nemlig i så stor udstrækning som muligt sender mennesker, som ikke begår ny kriminalitet, tilbage i samfundet. Skal vi begrænse ofrenes antal, gælder det jo om, at vi sørger for at begrænse forbrydernes antal.
Det er det vigtigste sted at gribe ind, hvis det skal komme ofrene til gode. Vi er glade for, at man satser på cognitive skills.
Jeg ved ikke, hvor begejstret jeg er for udtrykket - styr dig selv - for det er ikke den måde, man bliver gode venner på.
Jeg vil bare sige, at hvis man skal have mennesker til at styre sig, er »styr dig selv« ikke det bedste, man kan sige til dem.
Det vil jeg bare lige sige af erfaring hjemmefra, at når børnene siger sådan til én, er det ikke lige den måde, man reagerer på.
Hvis jeg f.eks. sagde til hr. Bjørn Elmquist, at han skulle styre sit handicap, tror jeg, hr. Bjørn Elmquist ville lade følelserne løbe fuldstændig af med sig, så det kunne godt være, jeg skulle finde et lidt mere konfliktdæmpende udtryk end lige netop det, hr. Bjørn Elmquist har lanceret. Jeg kan forstå, han er stolt af det, men det ville jeg ikke være, så lad os hellere blive ved med at snakke udenlandsk og sige cognitive skills, for det er noget, der går hjem hos de almindelige indsatte i fængslerne.
Til allersidst bare ét ord om uddannelsen af fængselspersonalet.
Den skal altså være bedre, og der skal afsættes ressourcer i et helt andet omfang, end tilfældet har været indtil nu.
Det kan ikke nytte noget, at man tror, man kan sætte mennesker til at bevogte meget erfarne forbrydere og regner med, at det nok går godt, hvis de ikke har fået en langvarig træning og har den ballast, som sætter dem i stand til at passe deres arbejde.