Keld Albrechtsen (EL), 2000-03-30:
Baggrunden for det her forslag er ligesom andre modeller, som også fra Enhedslistens side har været forsøgt gennemført, jo udtryk for, at vi gerne vil prøve at reparere på det demokratitab, der skete, da Danmark kom med i EF og i EU.
Der er endda første, anden og tredje behandling, således at der også i offentligheden er tid til - på baggrund af, hvad man har hørt folketingsmedlemmerne sige under første behandling - at reagere på det, som er sagt, i forhold til partierne, i forhold til regeringen.
Da er det klart, at selv en situation med åbne europaudvalgsmøder jo ikke vil bringe åbenheden op på samme niveau som grundlovens system her i Danmark, men det vil da ikke desto mindre være en pligt for os at prøve at komme så langt i den retning, som det nu overhovedet kan lade sig gøre inden for EU's rammer.
Det kan ikke lade sig gøre i samme omfang, men vi bør dog have det som et sigtepunkt.
Og der har vi foreslået, når vi ikke kunne få gennemført de åbne møder, hvor presse og offentlighed kunne være til stede, at man i det mindste, som det er blevet gennemført i Sverige, kunne have referaterne tilgængelige for offentligheden, ligesom Folketingets forhandlinger jo er tilgængelige for offentligheden.
Så det er jo ikke noget ukendt system, at også meget ordrige referater, også referater hvor der endda kan findes elementer af sludder en gang imellem, er offentligt tilgængelige og har været det, så vidt jeg ved i langt over 100 år, uden at det har voldt nogen som helst problemer. Så anføres det jo som hovedargument imod forslaget, at der kunne være nogle oplysninger, som Europaudvalget så ikke fik.
Der er jeg meget enig i det, som hr. Kristian Thulesen Dahl anførte, nemlig at i de situationer - det er jo også understreget i forslaget - hvor der kunne være sådan et hensyn, der siger forslaget, at hvis regeringen mener, at der bør være fortrolighed, så kan referatet ikke offentliggøres.
Det er også sådan, at vi foreslår en 4-ugers-frist fra mødet i Europaudvalget til offentliggørelse af referatet.
Så kan man så efterfølgende se, hvad partierne har ment, og det er jo netop det afgørende, at man skal kunne holde partierne ansvarlige for deres stemmeafgivning, som både SF's og Det Radikale Venstres ordførere var inde på. Nu sagde jeg i en kort bemærkning, at Enhedslisten jo er et praktisk arbejdende og et nøjsomt parti, og kan vi ikke få alt det, vi ønsker, går vi frem med de små skridt, og fru Elisabeth Arnold foreslog et lille bitte skridt.
Det er unægtelig et meget lille skridt, men det er dog et skridt.
Og kunne det gennemføres, ville det da være et lille stykke af vejen, og så har det ikke været frugtesløst at fremsætte det her forslag, altså forslaget om, at der laves i det mindste et beslutningsreferat, hvoraf partiernes stillingtagen så er indført i annalerne, og hvor partierne f.eks. også kan stilles til ansvar i forbindelse med f.eks. et folketingsvalg, således at man ikke som parti vil kunne tage ud til vælgermøder og sige, at det har vi ingenting med at gøre, det har vi aldrig støttet, mens man måske rent faktisk sad og gjorde det i Europaudvalget.
Så det,
fru Elisabeth Arnold foreslår, vil være et fremskridt i demokratisk forstand, og hvis der kunne blive enighed om det i forbindelse med en beretning eller en ændret udgave af det her forslag - hvordan vi så skal gå videre med det - så synes jeg, at forslaget trods alt har ført til noget fornuftigt.
Så det håber jeg da at andre partier så vil slutte op om.
Jeg vil slutte med at sige, at Danmarks ordning med et Europaudvalg jo har været en ordning, hvor andre lande har kigget til det danske Europaudvalg.
Jeg kan huske, at Jacques Delors, altså den tidligere Kommissionsformand, i sin tid vist sagde noget i retning af, at EU har - jeg tror, der var
13 medlemmer dengang - 12 medlemslande og så det danske Europaudvalg.
Og på vigtige punkter har det danske Europaudvalg også beholdt førertrøjen i forhold til andre ordninger i andre parlamenter i EU, men på det her punkt, når det handler om offentlighed og åbenhed, har svenskerne altså nu overhalet os.
Jeg synes ikke, der er nogen grund til, at
vi ikke her i Danmark skulle beholde førertrøjen, det kan jeg altså ikke se nogen rimelig grund til.