Henriette Kjær (KF), 1998-01-21:
Efter at lovforslaget om kunstig befrugtning blev vedtaget, har der været en del debat i medierne om det rimelige i, at lesbiske og enlige ikke længere har ret til at blive behandlet via kunstig befrugtning.
I Det Konservative Folkeparti ønsker vi ikke at ændre på den lov, vi fik vedtaget i maj i fjor.
Vi mener som udgangspunkt, at et barn har krav på en far og en mor, og vi ser ingen grund til, at staten direkte skal være med til at skabe et fædreløst samfund. Folk må have den seksualitet, de har lyst til; men hvis man har valgt at leve som enlig - eller bare er enlig, fordi man ikke kan finde en mand - har man da ikke krav på et barn.
Der skal én af hvert køn til, for at der kan komme et barn ud af det, og det må man da respektere.
Jeg finder det ærlig talt koldt og kynisk, at der er nogle, der godt vil have et barn, men af egoistiske årsager ikke gider have en mand med i det.
Jeg synes, det er unfair over for det barn, der bliver født.
Det er en helt anden sag, når vi taler om enlige fædre eller mødre.
Men så befinder vi os i en situation, hvor barnet trods alt har samkvem med sin far og får indtryk og impulser fra ham.
Jeg er ikke i tvivl om, at enlige er gode og kærlige forældre; selvfølgelig er de det, og lesbiske kan også være gode og kærlige forældre.
Men når jeg ser, hvad forslagsstillerne skriver i bemærkningerne til lovforslaget, er jeg dybt rystet.
Jeg ved altså ikke, om jeg skal grine eller græde, for jeg synes, det er helt vanvittigt.
Hvis det kan være helt ligegyldigt, hvilket køn vi repræsenterer, undrer det mig såre, at vi overhovedet har et Ligestillingsråd, der kæmper for, at mænd og kvinder skal være ligeligt repræsenteret i råd og udvalg, og hvad ved jeg, og hvis det kan være ét fedt for et barn, om der er en far eller en mor eller en mor og en anden kvinde, kan det vel også være ligegyldigt, om der kun sidder 10 mænd eller 10 mænd og 10 kvinder i et råd.
Børnehaver, der leder med lys og lygte efter mandlige pædagoger og pædagogmedhjælpere, har åbenbart efter forslagsstillernes opfattelse misforstået det hele.
Når børnene ikke har behov for en far derhjemme eller for en mandlig person, de har et forhold til, har de vel heller ikke behov for et mandligt mod- og medspil i børnehaven - eller hvad?
Det er da lysende klart, at børn har behov for både en far og en mor, og det er barnets tarv, vi skal varetage i denne sag.
De undersøgelser, der er lavet, og som viser, at børn i lesbiske forhold har det godt, er selvfølgelig rigtige nok, for de børn, der er blevet interviewet, har selvfølgelig svaret, at de har det godt og er glade for deres familie.
Men det betyder da ikke, at det ikke havde været rart med en far og det, en sådan kan bidrage med.
Men det er sunde og raske kvinder, og de kan godt få børn, hvis de vil.
De kan finde en mand, der vil være far til barnet, og så kan de i øvrigt leve, som de har lyst til, for det er der jo ingen, der ønsker at blande sig i, og det finder jeg sådan set helt o.k.
Men det er afgørende for mig, at barnet har kontakt til sin far, og derfor synes jeg ud fra de samme argumenter, jeg havde med hensyn til de enlige kvinder, at det er helt absurd, at man som kvinde bare kan vælge manden fra, fordi det passer én bedst.
Det er kønskamp af værste skuffe.
I bemærkningerne til lovforslaget står der meget dramatisk, at som loven er udformet i dag stiller den en stor gruppe kvinder i en meget usikker og potentielt livstruende situation, fordi de kan få overført hiv-smitte ved brug af ukontrolleret donorsæd.
Jamen undskyld mig: Alle kvinder, der går ubeskyttede i seng med en mand, er dermed i en potentiel livstruende situation, hvis de altså ikke har bedt om en negativ hiv-test.
I øvrigt tror jeg nok, jeg har mere fidus til de lesbiske kvinder, end forslagsstillerne tilsyneladende har, for hvis de kvinder vil lave deres egen private sædformidling, vil de nok kræve negative hiv-tests fra donorerne.
Forslagsstillerne kan altså ikke opnå støtte til dette forslag fra Det Konservative Folkeparti.