Bodil Kornbek (KRF), 2003-02-05:
Michael Ende har skrevet en børnebog, der hedder »Momo«.
Momo er en pige, der bor i en lille by, der tager kampen op mod de grå tidstyve, der stjæler menneskenes tid ved at systematisere livet og tiden, således at alt bliver så effektivt som muligt, resultatorienteret.
Og glæden i byen forsvinder.
Momos udgangspunkt er, at vi skal respektere og værdsætte mennesker for det, de er, og for såvel det, de er gode til, som det, de er knap så gode til.
For Momo drejer det sig om at give tid frem for at tage tid, således at det enkelte menneske bliver i stand til at udfolde sine individuelle evner i en positiv retning. Momos livssyn afspejler Kristeligt Folkepartis forståelse af rummelighed.
Derfor klinger det også en smule hult i mine ører, når regeringen og forligspartierne i de almindelige bemærkninger til lovforslaget skriver, at skolen skal være rummelig, for hvis der er noget, folkeskolen ikke bliver med dette nye lovforslag, er det rummelig.
Det er vel at mærke også den eneste gang i hele lovforslaget, at rummeligheden og sikringen af dette bliver nævnt.
Først og fremmest
fagligheden styrkes gennem flere timer til de grundlæggende fag, bl.a. dansk og matematik på de første trin.
Overordnet kan Kristeligt Folkeparti bakke op omkring intentionerne bag lovforslaget om at styrke det faglige niveau i en række fag.
Men der har været en alt for ensidig fokusering på øget faglighed; det er lig med flere boglige timer.
Grundlæggende må man vel sige, at børns trivsel er det, der kan give en øget faglighed.
Lærernes efteruddannelsesmuligheder, lærernes muligheder for at kunne håndtere nye læringsområder i skolen,
det skal vi ruste lærerne til, for det er sandelig også med til at styrke fagligheden.
Med lovforslaget skal fagligheden også styrkes med indførelse af bindende trinmål.
I Kristeligt Folkeparti er vi af den overbevisning, at de bindende trinmål vil resultere i en svækkelse af den nødvendige fleksibilitet, som
lærerteamet, og den enkelte skole skal og bør have for at kunne tilrettelægge undervisning med udgangspunkt i elevernes behov.
Vi mener også, det er vigtigt at være opmærksom på, at det kommunale engagement i folkeskolen og om folkeskolen skal bevares, fordi det kommunale engagement også er noget ganske essentielt i forhold til skolens udvikling og i det lokalområde, skolen er placeret i.
Jeg synes, forslaget udviser en total mangel på tillid til folkeskolelærernes faglige evner til at vurdere, hvordan det står til med de enkelte elever i klassen.
De bindende trinmål vil få en langt større kontrollerende betydning i undervisningen, end der gives udtryk for, og vil ikke mindst skabe et uhensigtsmæssigt resultatpres hos både lærerne og eleverne, hvor fokus bliver på det, der kan måles.
Der har været talt en del i hele den her proces om nye lærings- og undervisningsformer, hvilket vi i allerhøjeste grad også kan støtte.
Her har man bl.a. også inddraget holddannelse.
Men helt fra begyndelsen i den her proces har det forekommet Kristeligt Folkeparti, at hensigten med holddannelse i folkeskolen har haft et andet formål end det rent pædagogiske og fornyelse af undervisningen.
Det har handlet om økonomi, og den store taber i den her holddannelsesproces kan blive den resourcekrævende, men absolut nødvendige specialundervisning.
Så er der hele indskolingsfilosofien, som forligspartierne lægger for dagen, hvor legen skal gøres intellektuel, og hvor børnene skal lege for at lære, mens at lege for at lege er underbetonet.
Hermed synes vi, at en helt væsentlig dimension falder bort, nemlig indskolingens betydning for børnenes udvikling af sociale og kreative evner via legen.
Børn skal have mulighed for at lege og beskæftige sig med andet end det, der kan måles, for kun herved sikrer vi, at børnene udvikler sig til hele mennesker.
Hele indskolingsfilosofien afslører et børnesyn, hvor man kun er noget gennem de faglige resultater, man leverer, mens rummet for den individuelle udvikling indsnævres.
Vi er ikke begejstret for den udvikling.
Hvad har egentlig været drivkraften i dette lovforslag
om forbedring af folkeskolen?
Lovforslaget afslører en kassetænkning frem for en helhedstænkning med børnene i fokus.
Regeringens og forligspartiernes indretning af skolen med det nye lovforslag udviser total manglende respekt for, at børn lærer i helhed, at de lærer ved at lege, at de lærer forskelligt og ikke mindst i forskellige hastigheder.
Hvad er det for et børnesyn, regeringen og forligspartierne ønsker at fremtidens folkeskole skal bygge på?
Ligesom Momo ønsker vi rummelighed.
Men ligesom Momo ønsker vi ikke at støtte de grå tidsrøvere, der med dette lovforslag vil systematisere livet og tiden.