runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lene Espersen (KF), 2004-04-21:
Det er meget nemt at svare på.
Selv om det er to forskellige lovregler, der gælder for henholdsvis medlemmer, sekretær og ministre, så har man naturligvis en tavshedspligt, og den må ikke brydes.
Det har jeg allerede klart tilkendegivet.
Og såfremt et medlem, en sekretær eller en minister
bryder den tavshedspligt, så kan man straffes.
Det har jeg redegjort for i det skriftlige svar, som jeg har givet til hr. Frank Jensen.
Så der er ikke nogen modsætning mellem det, som statsministeren substantielt har sagt, og det, jeg har sagt her i dag.
Jeg har nemlig noteret mig, at noget af diskussionen har gået på, om ministre, om man så må sige, var bedre beskyttet end andre personer.
Man kan sige, at kontroludvalgslovgivningen alene vedrører medlemmer og sekretær, men der er så anden lovgivning, der sikrer, at ministre er omfattet af den samme tavshedspligt.
Villy Søvndal (SF), 2004-04-21:
Men er sagen så ikke meget klar?
Kan vi så ikke afslutte det her meget hurtigt?
Når en minister går ud og fortæller, hvilke reaktioner der har været på et kontroludvalgsmøde, eller hvilke manglende reaktioner der har været på et kontroludvalgsmøde, er det så ikke soleklart, at den minister har brudt reglerne om tavshed ved at give udtryk for, ikke alene som i sin tid sagen med Bjørn Elmquist, om et møde er afholdt, og ikke alene om en bestemt sag har været på dagsordenen, men ved oven i købet i det her tilfælde at gå ud meget klart og tilkendegive, hvordan medlemmer henholdsvis har ytret sig og ikke har ytret sig på et møde?
Er det ikke en meget klar sag, vi står med?
Lene Espersen (KF), 2004-04-21:
Jeg gentager det gerne for hr. Villy Søvndal.
Jeg har allerede klart redegjort for kontroludvalgets medlemmers og sekretærs tavshedspligt med hensyn til meningstilkendegivelser, som de erfarer i forbindelse med møder i udvalget.
Den tavshedspligt følger den særlige bestemmelse i § 5 i loven om kontroludvalget.
Som jeg også har redegjort for, følger det af reglerne om ministres tavshedspligt også, at tavshedspligten omfatter oplysninger om f.eks. udvalgsmedlemmernes meningstilkendegivelser under møder i kontroludvalget.
Så selv om tavshedspligten for en minister ikke følger af § 5 i loven om kontroludvalget, men andre bestemmelser i lovgivningen, så fører tavshedspligten for ministrene jævnt sagt samme sted hen i forhold til meningstilkendegivelser i kontroludvalget som den tavshedspligt, der gælder for udvalgets medlemmer, og jeg ser derfor ikke nogen som helst modsætning mellem statsministerens udtalelser og det, jeg har redegjort for i dag.
Villy Søvndal (SF), 2004-04-21:
Det kan have sine grunde.
Men jeg vil godt spørge: Deler justitsministeren statsministerens opfattelse, da han i går gik ind i debatten med en klar melding, hvor han sagde, jeg citerer fra Ritzau: Reglerne for kontroludvalget gælder for alle, ministre og folketingsmedlemmer så vel som andre.
Lene Espersen (KF), 2004-04-21:
Jeg har forholdt mig til, hvad forsvarsministeren har oplyst, og det har jeg tilkendegivet her, for så vidt angår den konkrete sag, men jeg har også i dag meget klart lagt frem, at såfremt tingene skulle forstås på en anden måde, såfremt det, hr. Aage Frandsen sigter til med sit spørgsmål, var spørgsmålet om brud på tavshedspligt, så er der meget klare og meget sammenlignelige regler, både når medlemmer af og sekretær i kontroludvalget eller en minister overtræder sin tavshedspligt i henhold til straffelovens § 152, og nærmere kan jeg ikke komme den sag.
Aage Frandsen (SF), 2004-04-21:
Jeg vil godt tage udgangspunkt i mit sidste spørgsmål til justitsministeren og i justitsministerens svar.
Jeg vil nemlig gerne netop specielt bede forsvarsministeren om at forholde sig til det, som forsvarsministeren har afleveret til Justitsministeriet, og der forholder jeg mig til det, som er besvarelsen af spørgsmål nr. S 3302, hvor forsvarsministeren siger, at det alene drejer sig om ytringer om, hvad der var sagt uden for kontroludvalget.
Det er jo det, der står. Det er jo en helt ny situation, at det slet ikke var noget, der blev refereret til udvalget, men at det var noget, der var sagt udenfor.
Så vil jeg gerne have, at forsvarsministeren også forholder sig til, at de selvfølgelig ikke havde ytret sig udenfor, for det må de ikke.
Og det er ikke kun forsvarsministeren, jeg vil have skældt ud, det er også Folketingets formand, og det er også gruppeformændene for de to partier.
Skal jeg så forstå det sådan, at ministerens svar bygger på, at forsvarsministeren siger, at det alene var ytringer uden for kontroludvalget, han sigtede til?
Det er så i øvrigt oplysninger, som først forekommer i dag, at det var det, forsvarsministeren forholdt sig til.
Det vil sige, at justitsministeren er uenig med f.eks. professor Henning Koch, der har udtalt, at det er fuldstændig selvfølgeligt, at ministeren ikke må referere de diskussioner, der har været i udvalget, herunder andres tilstedeværelse, kropslige udfoldelser osv. osv.
Altså at det, som forsvarsministeren har gjort, er mindre skyldigt og mindre krænkende og mindre ulovligt, end hvis f.eks. SF's medlem af kontroludvalget havde ytret sig tilsvarende. Er det sådan, jeg skal forstå ministerens svar?
Jeg noterer, at justitsministeren refererer forsvarsministerens udtalelser; altså de udtalelser, som forsvarsministeren er kommet med.
Hvad forsvarsministeren sigtede til, vil jeg vente med til spørgsmålet til forsvarsministeren.
Nu er det sådan, at det spørgsmål, som jeg har formuleret, er lidt anderledes, end det spørgsmål, som hr. Frank Jensen har formuleret, for mit spørgsmål går specifikt på forholdet til straffeloven, både for en ministers vedkommende, som udtaler sig, og for kontroludvalgsmedlemmerne.
Derfor må jeg stille spørgsmålet igen: Hvis der var et medlem af kontroludvalget, der havde ytret sig på samme måde, som forsvarsministeren har ytret sig på, ville det så have været i strid med straffeloven, i første omgang selvfølgelig i strid med den bestemmelse, som er i § 5?
Lene Espersen (KF), 2004-04-21:
Hr. Aage Frandsen er sikkert opmærksom på, at jeg i dag skriftligt har besvaret et lignende spørgsmål stillet af medlem af Folketinget hr. Frank Jensen, om de udtalelser, som forsvarsministeren kom med i TV 2 den 14. april.
Jeg sigter her til spørgsmål nr. S 3302. Som det fremgår af denne besvarelse, har forsvarsministeren i et brev af 15. april 2004 til hr. Jan Trøjborg og fru Anne Baastrup, der begge er medlemmer af kontroludvalget, tilkendegivet, at det ikke med udtalelserne i TV 2 var ministerens hensigt at referere fra møder i udvalget.
Af min besvarelse fremgår det endvidere, at Forsvarsministeriet har præciseret, at forsvarsministerens udtalelse i TV 2 om, at der ikke er nogen af medlemmerne af kontroludvalget, der har rejst spørgsmål om, at regeringen ikke har håndteret informationerne fuldstændig korrekt, alene tog sigte på det forhold, at der ministeren bekendt ikke var medlemmer af udvalget, som under den senere tids offentlige debat havde rejst konkrete kritikpunkter mod regeringen for dens anvendelse af informationer fra Forsvarets Efterretningstjeneste vedrørende spørgsmålet om Iraks rådighed over masseødelæggelsesvåben.
Så vidt de oplysninger, jeg har modtaget om forsvarsministerens udtalelser.
Med hensyn til det mere juridiske spørgsmål om, hvorvidt et udvalgsmedlem eller en minister offentligt vil kunne oplyse, hvilke meningstilkendegivelser der er fremkommet på et møde i kontroludvalget, kan jeg henvise til min besvarelse af spørgsmål nr. S 3302.
Jeg vil her nøjes med at gengive de centrale konklusioner fra besvarelsen.
Den særlige tavshedspligtbestemmelse i § 5 i loven om kontroludvalget indebærer, at der for udvalgets medlemmer og sekretær er tavshedspligt med hensyn til alle oplysninger og meningstilkendegivelser, som de erfarer i forbindelse med møder i udvalget.
Bestemmelsen i § 5 gælder kun for udvalgets medlemmer og sekretær og således ikke for ministre.
Det betyder efter Justitsministeriets opfattelse, at spørgsmål om ministres tavshedspligt i kontroludvalget må afgøres efter andre bestemmelser i lovgivningen om tavshedspligt, herunder straffelovens § 152.
Disse bestemmelser fører efter Justitsministeriets opfattelse til, at en ministers offentliggørelse og oplysninger om f.eks. medlemmernes meningstilkendegivelser under møder i udvalget i almindelighed ville være i strid med ministerens tavshedspligt.
Men som det fremgik af det, jeg har anført, har forsvarsministeren oplyst, at det heller ikke er det, der har været tale om.
Som nævnt er det således oplyst, at forsvarsministerens udtalelser alene tog sigte på, at der ham bekendt ikke var medlemmer af udvalget, som havde rejst de omtalte konkrete kritikpunkter i den offentlige debat.
Lad mig for god ordens skyld afslutningsvis nævne, at der som bekendt er indgivet politianmeldelse mod forsvarsministeren i den foreliggende sag.
Hvad jeg her har sagt, skal derfor selvsagt forstås med det principielle forbehold, at det er politiet, der beslutter, hvad der skal foretages i anledning af indgivne anmeldelser.
Aage Frandsen (SF), 2004-04-21:
Baggrunden for spørgsmålet er, at det er justitsministeren, som har ansvaret for loven vedrørende kontroludvalget, det er også justitsministeren, der har ansvaret for loven vedrørende ministeransvarlighed, og så er det, fordi vi også bedømmer, at det er i Justitsministeriet, at man er i stand til at give den bedste juridiske vurdering af den her problemstilling.
Det, vi har lagt op til, er jo at få en juridisk vurdering af spørgsmålet om straffeloven i forbindelse med de handlinger og ytringer, som er kommet i den her forbindelse.
»Har forsvarsministeren efter justitsministerens vurdering gjort sig skyldig i noget, der er i strid med straffeloven eller anden lovgivning i forbindelse med sine udtalelser i TV 2-Nyhederne onsdag den 14. april 2004 kl. 22, og ville et medlem af det såkaldte kontroludvalg have gjort sig skyldig i noget, der er i strid med straffeloven eller anden lovgivning, hvis vedkommende havde udtalt sig på lignende måde?«
Skriftlig begrundelse
Spørgeren er naturligvis opmærksom på, at forsvarsministeren har givet en »undskyldning« til medlemmer af det såkaldte kontroludvalg for sine udtalelser den 14. april 2004 i TV
2-Nyhederne.
Men det ændrer naturligvis ikke ved, at udtalelser, der kan være i strid med straffeloven eller anden lovgivning, fortsat kan være strafbare eller få anden retlig konsekvens.
Lene Espersen (KF), 2004-04-21:
To ting til fru Line Barfod: Det har godt nok ikke været med fru Line Barfods partis stemmer, men der er faktisk allerede foretaget
ganske mange ting lovgivningsmæssigt og politimæssigt for at sikre, at kampen mod rockerne og den organiserede kriminalitet virker så effektivt som overhovedet muligt, og jeg har fuld tillid til, at dansk politi har meget stort held i kampen mod den organiserede kriminalitet for at få den optrævlet og få gjort de personer, som overtræder lovgivningen, ansvarlige for deres handlinger. Det andet, jeg vil sige til fru Line Barfod, er sådan set, at hvis fru Line Barfod efter den her debat går tilbage og læser, hvad fru Line Barfod just har fremsat af påstande, er det et meget godt eksempel på, at fru Line Barfod allerede har draget sine egne konklusioner om det arbejde og de undersøgelser, der foregår i undersøgelseskommissionen. Jeg har simpelt hen ikke den stålsatte overbevisning, som fru Line Barfod har, om, at tingene rent faktisk er foregået sådan, som fru Line Barfod siger det
Men jeg kan forstå, at fru Line Barfod har draget sine egne konklusioner og føler, at det er meget enkelt for en minister at handle ud fra de påstande, som har været fremsat i diverse medier. Hermed sluttede spørgsmålet.
Line Barfod (EL), 2004-04-21:
Ministeren forsøger at dreje det hen til noget helt andet.
Jeg står ikke og diskuterer, hvorvidt de personer, der undersøges i Dan Lynge-sagen, skal stilles til ansvar eller ej.
Det er det, undersøgelseskommissionen ser på, og det skal vi ikke gå ind i her.
Det, jeg spørger om, er helt konkret: Har ministeren gjort noget for at sikre sig, at de panserværnsraketter, der er omtalt i den her sag, ikke stadig befinder sig hos Bandidosrockere, at der ikke er nogle panserværnsraketter rundtomkring, der har været involveret i den her sag, som politiet ikke har styr på?
Jeg synes, det er ret vigtigt at få oplyst af ministeren, om ministeren har gjort noget for at undersøge det og for at sikre sig, at de raketter ikke befinder sig rundtomkring.
Det andet, jeg spørger til, er så fremadrettet: Har ministeren undersøgt, hvordan tingene foregår hos politiet i dag for at sikre sig, at det, der er påstand om er sket, ikke kan finde sted, at vi ikke kan have politifolk, der accepterer, at der bliver solgt våben til rockergrupper, uden at der gøres noget for at gribe ind?
Nogle af begivenhederne er jo bekræftet flere forskellige steder.
Jeg er helt klar over, at det er undersøgelseskommissionen, der skal tage stilling til, hvad der er sket, men vil man fremadrettet sikre sig, at det ikke kan ske?
Lene Espersen (KF), 2004-04-21:
Jeg vil godt først omkring det mere principielle sige, at jeg har fuld tillid til, at dansk politi udfylder de opgaver, som dansk politi er sat til at varetage i det her samfund for at sikre tryghed, ro og orden.
Til det andet spørgsmål om nedsættelse af en undersøgelseskommission: Der er da mange motiver til, at regeringen valgte at sige, at det her var den bedst egnede løsning til at få sagen fuldt ud belyst.
Men jeg vil da ikke lægge skjul på, at et af de hensyn, man må tage, er alle de påstande, der har været i medierne, hvor det måske har været vanskeligt for de mennesker, som blev beskyldt for alverdens ting og sager, at gå ud og forsvare sig selv. Jeg synes, det er i alles interesse, at sagen bliver belyst uvildigt, således at det ikke er en folkedomstol og mediernes omtale, der alene er med til at fælde dom over personer, men at vi sikrer os, at der er en undersøgelseskommission, som undersøger de konkrete påstande, der er kommet, og forsøger at finde et begivenhedsforløb, som dækker det, der rent faktisk er sket.
Line Barfod (EL), 2004-04-21:
Kommissionen beskæftiger sig med, om der er nogen, der i den konkrete sag har begået ulovligheder og skal drages til ansvar.
Det andet er selve indholdet.
Hvor befinder de sig i dag?
Jeg synes, det er lidt væsentligt for os og for befolkningen at vide, at det ikke flyder med panserværnsraketter rundtomkring, at politiet faktisk har styr på dem.
Jeg synes, det ville være rart at få et svar på, om ministeren har gjort noget for at undersøge det, så vi ikke skal afvente en undersøgelseskommission, før man går i gang med at finde ud af, hvor disse raketter måtte befinde sig henne.
Det er det ene.
Det andet er, at ministeren jo må mene, at der har været hold i en række af de udtalelser, der er kommet også fra politifolk og andre, siden hun mener, at der skal nedsættes en undersøgelseskommission til at undersøge det.
Så er det vel interessant at finde ud af, om den slags også kunne finde sted i dag.
Lene Espersen (KF), 2004-04-21:
Som jeg allerede har sagt til hr. Aage Frandsen, har jeg meget klart redegjort for de juridiske aspekter i min skriftlige besvarelse til hr. Frank Jensen, men jeg redegør gerne for det igen: Havde kontroludvalgets medlemmer og sekretær overtrådt tavshedspligten som følge af § 5, havde det naturligvis været strafbart.
Jeg har også redegjort for, at ministre, der overtræder tavshedspligten, kan straffes for deres overtrædelser efter straffelovens § 152.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-04-21:
Ministeren siger, at her er en opgave, som amterne bliver pålagt.
Den første del af opgaven medfører ingen merudgifter, siger ministeren så.
Hvad mener ministeren egentlig med, at den ikke medfører nogen merudgifter?
Altså amterne skal ud og lave et stykke arbejde.
Ifølge det, som Frederiksborg Amt siger, vil det medføre, at man skal skære kraftigt ned på andre miljø- og naturopgaver, fordi man ikke har afsat ekstra penge til dette her.
Der vurderer man altså, at den opgave, man bliver sat til, koster en del penge.
Så siger ministeren nu til Folketinget og til Frederiksborg Amt: Jamen I har ingen merudgifter i Frederiksborg Amt.
Jeg konstaterede bare, at det ikke hænger sammen.
Intet kommer af intet - undtagen lommeuld.
Var det ikke sådan, Storm P. sagde?
Det bliver ministeren vel også nødt til at erkende.
Jeg synes bare, det er ildevarslende, at ministeren påstår, at dette meget, meget store arbejde ikke medfører merudgifter.
Det var bare det jeg mente ikke hang sammen.
Line Barfod (EL), 2004-04-21:
»Vil ministeren sikre, at de seneste oplysninger i Dan Lynge-sagen om politiets viden om våbensalg til rockere indgår i undersøgelseskommissionens arbejde?«
Skriftlig begrundelse
Det fremgår af Ekstra Bladet den 14. april 2004, at der har været endnu en sag, hvor politiet har haft viden om våbensalg til rockere.
Spørgeren vil gerne vide, om ministeren vil sikre, at denne sag også indgår i undersøgelseskommissionens arbejde, ligesom ministeren tidligere har måttet fremsende en ny sag til undersøgelseskommissionen.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-04-21:
»Er ministeren opmærksom på de negative konsekvenser, som overflytningen af landzonemyndighed fra amt til kommune tyder på at få for det åbne land, og hvilke konsekvenser mener ministeren, at disse erfaringer bør få for en eventuel overførsel af miljø- og plankompetence fra amter til kommuner i en kommende strukturreform?« Skriftlig begrundelse
På dette område stilles spørgsmålstegn ved det forsvarlige i strukturreformens idé om at overføre den regionale miljø- og plankompetence til kommunerne.
Pernille Falcon (EL), 2004-04-21:
Enhedslisten kan ikke støtte det samlede forslag, som det foreligger.
Det skyldes primært de to forslag, som vi har været lidt inde på i debatten, netop spørgsmålet om opkrævning af gebyr for tolkebistand og spørgsmålet om opkrævning af gebyr i forbindelse med udeblivelse fra sygehusbehandling.
Derudover har vi en skepsis over for at bruge mundtlige tilsagn i forbindelse med aktindsigt i journaloplysninger.
Der er ikke særlig mange udeblivelser, og man mener faktisk, at man har mange andre udmærkede løsningsforslag til at sikre, at de få udeblivelser, der er, yderligere nedbringes.
Jeg vil yderligere gøre opmærksom på, at der kan være tendens til en social skævvridning i, hvem man rammer, fordi det typisk vil være folk, som er i en meget belastet situation generelt, og som ikke kan overskue deres tilværelse, som melder fra, og det tror jeg bare man skal være klar over i den sammenhæng.
Så det vil typisk ramme nogle patientgrupper frem for andre.
I forhold til spørgsmålet om at opkræve gebyr for tolkebistand tror jeg, at man skal gøre sig klart, at det godt kan resultere i, at kvaliteten af den tolkebistand, som man så får, hvis man ikke forstår tilstrækkeligt dansk, vil blive dårligere, for folk vil så typisk vælge familiemedlemmer, søskende og børn, som kan komme og oversætte det, lægen siger.
Det kan godt give nogle problemer, når det er indviklede problemstillinger omkring sygdomsforløb og måske også nogle meget private ting, som man havde brug for at ens egne børn ikke skulle involveres i.
der er altså også nogle etiske overvejelser i den her sammenhæng. Enhedslisten synes, det meget beklageligt, at man finder, at vejen frem i forhold til den meget lille gruppe i øvrigt af indvandrere og flygtninge, som slet ikke kan forstå dansk, og som har brug for tolkebistand, er en økonomisk straf.
Vi vil også gøre opmærksom på, at vi forestiller os, at der vil blive tale om en hel del bureaukrati i den sammenhæng, som slet ikke står mål med de indtægter, man får.
Så det er mere signalværdien, det er på sin vis et paradeforslag, som viser, at nu vil man straffe nogle bestemte grupper igen, fordi det ikke er lykkedes dem at lære dansk.
Jeg synes, man skal være opmærksom på, at nogle af de grupper, man rammer, typisk vil være nogle af de ældre medborgere, som faktisk kom til landet og har ydet en kæmpestor arbejdsmæssig indsats her og har betalt deres skat i rigtig mange år.
Der er mange af dem, der f.eks. i Københavns Amt stod på venteliste i årevis for at komme til at modtage en danskundervisning, som de så fik i begrænset grad, og de er så nået til et stade i deres liv, hvor de ikke orker at begynde forfra igen igen, efter at der egentlig nu er etableret nogle ordentlige danskundervisningstilbud.
Så jeg tror, man vil finde ud af, at man rammer en lille gruppe meget hårdt, og at det typisk er en gruppe af lidt ældre mennesker, som har knoklet meget for det her land i rigtig mange år.
Naser Khader (RV), 2004-04-21:
Det Radikale Venstre er positiv over for flere elementer i lovforslaget, men vi har også store forbehold over for andre elementer, hvor det måske vil være lidt af en tilsnigelse at kalde dem frit valg.
8 dages information til patienten går ud på, at sygehuset inden 8 dage efter modtagelsen af en henvisning af en patient skal meddele patienten tid og sted for behandling, og om man kan tilbyde behandling inden for 2 måneder, om muligheden for at benytte det frie og udvidede frie sygehusvalg samt om ventetider på andre sygehuse.
Spørgsmålet er, om det er realistisk og relevant.
Amtsrådsforeningen er skeptisk over for automatisk information til alle
Dels vil det ikke være vedkommende for alle, dels vil det kræve væsentlige administrative ressourcer.
Det vil vi gerne have afklaret.
Videregivelse af oplysninger til patientvejledere: Sundhedspersoner får med patientens mundtlige samtykke adgang
til at give nødvendige journaloplysninger m.v. til en patientvejleder på et patientkontor, så denne hurtigt og let kan rådgive patienten om ventetider og om patientens mulighed for at benytte det frie og udvidede frie sygehusvalg.
I dag kræves et skriftligt samtykke.
Vi er positive over for det mundtlige.
Forslaget er primært møntet på nye selvejende hospicer med driftsaftale med et amt.
Så til punktet om traumatiserede flygtninge.
Det frie sygehusvalg udvides til at omfatte de to private rehabiliteringscentre OASIS og RCT-Jylland.
To af landets amter vil søge at etablere et tilbud i første kvartal af 2004.
Mener ministeren, at denne resultatliste er udtryk for en fornuftig opgavevaretagelse over for en meget udsat gruppe mennesker?
Mit andet spørgsmål er: Hvis denne behandling skal betragtes som et psykiatritilbud, bliver der så begrænsninger for det frie sygehusvalg, eftersom psykiatritilbud normalt ikke er omfattet af udvidet frit valg?
Mit tredje spørgsmål er: Hvorfor mener ministeren, at det er nødvendigt at indføre et loft over det beløb, 19 mio. kr. årligt, som amterne kan betale til de to private rehabiliteringscentre?
Hvis nu centrene fortsat yder en god behandling, som giver grundlag for flere henvisninger af patienter, hvorfor skal den økonomiske ramme så være en begrænsning, hvis det samtidig er muligt at forkorte ventelisterne til behandling på de offentlige sygehuse?
En næstsidste ting, jeg vil ind på, er opkrævning af gebyrer.
Vi er åbne over for det.
Man har det allerede i dag hos tandlæger.
Men vi vil først gerne have et overblik over problemets omfang.
Den sidste ting er med hensyn til tolkning.
7 år er lang tid at vente på, at det bliver en realitet.
Men spørgsmålet er, om det er sundhedsmæssigt forsvarligt.
Kan vi sikre optimal behandling og tidlig diagnosticering?
Vil det reelt virke som en form for brugerbetaling over for en svag gruppe borgere?
I øvrigt er amterne og lægerne skeptiske, og det er vi også.
Men som sagt er vi positive over for flere elementer, har store forbehold over for andre elementer, og vi håber på en afklaring under udvalgsarbejdet.