Thor Pedersen (V), 2004-12-14:
Jeg vil lige starte med hr. Albrechtsen og sige, at de spørgsmål, vi har fået over, vil vi selvfølgelig sørge for at der er svar på, inden udvalget mødes i morgen, og i så god tid som overhovedet muligt, dvs. dem, vi kender, dem, der er oversendt.
Jeg blev helt blød om hjertet ved at høre, hvordan hr. Albrechtsen taler mod statsmonopoler, altså at det da var noget af det værste, man kunne forestille sig – statsmonopoler, uha, uha!
Derfor undrer det mig, at det ikke er et enigt Folketing, der kan stå bag denne fusion, for hele idéen er jo lige præcis, at man modarbejder monopoler.
Alternativet kunne jo være, at DONG levede videre, og det er jo det, regeringen har lagt op til – også privatisering – med den aftale, der ligger af 7. oktober omkring DONG; altså at vi i enighed her i Folketingssalen og med partierne med undtagelse af Enhedslisten har villet sikre, at DONG ville være i stand til at overleve i et fremadrettet perspektiv i konkurrence med store energiudbydere.
Og jeg har sagt, at i hvert fald til 2015 har vi en vished for, at der er den stabilitet omkring DONG i den struktur, som man kender omkring DONG, at de kan udvikle sig.
Senere kom det så op i forbindelse med, at Elsam jo i givet fald ønskede at afhænde aktier, at det var en idé, at man etablerede en større dansk energivirksomhed, i stedet for at den svenske stat skulle overtage; det er jo det, man taler om.
Vattenfall lyder jo flot, man ved jo blot, at det for så vidt er den svenske stat, der ejer 100 pct. af Vattenfall, hvor der jo ikke indgår overvejelser om, at man skal privatisere Vattenfall eller udbyde aktier.
Det er et statsstyret system, og det, vi ønsker, er lige præcis det modsatte, at etablere en stærkere virksomhed, der kunne agere på et friere marked, tage den udfordring op, i takt med at liberaliseringen slår igennem.
Liberaliseringen på et energimarked betyder altså, at selv hr. Albrechtsen skal være i stand til at kunne købe strøm, hvor hr. Albrechtsen vil.
Hvis hr. Albrechtsen ønsker at købe strøm fra et svensk atomkraftværk, vil det jo være muligt i fremtiden at få en sådan aftale og få fra atomkraftværker eller fra vandfald eller fra en dansk elproducent på kulfyrede kraftværker eller fra vindenergi, altså at det lige præcis er helt frit at vælge sin leverandør.
Det er ønsket, hvad enten vi taler om gas eller olie eller el, at der er frihed til at vælge leverandøren.
Så er der en forkert opfattelse hos hr. Albrechtsen med hensyn til det der med at sikre konkurrencen.
Det ligger sådan, at det, vi sikrer i det statslige ejerskab – og det er jo det, der så er afklaret op til 2015, altså den andel, som staten har – er, at der er en strategi, som en bestyrelse og dermed en direktion skal følge, og den strategi hedder forbedret konkurrence.
Det er jo det, vi er enige om, og det er det, som er omdrejningspunktet for de partier, der nu står bag aftalen, nemlig at vi ønsker at sikre konkurrencen.
Som det er sagt omkring gas til gasfyrede kraftværker, er det jo her, Konkurrencestyrelsen i virkeligheden har myndigheden til at påse det, og prisen på transmissionsdelen fastsættes jo af Folketinget i loven omkring naturgasforsyning, så det er i forvejen reguleret.
Så vil jeg lige sige til hr. Albrechtsen, at det er ikke sådan, at det bytteforhold, der er mellem DONG og Elsam, eller det, det i øvrigt måtte koste på en aktiebørs, afspejler sig i prisen på el eller gas, for markedet er jo lige præcis udsat for konkurrence.
Det er markedet, der fremover vil bestemme prisen.
Det, vi sikrer, er blot, at der er en dansk leverandør og en dansk producent af gas, en leverandør af olie og en producent af el.
Det er det, vi sikrer på et konkurrencepræget marked.
Lad os sige, at det er nødvendigt for DONG at etablere kundeforhold uden for landets grænser, f.eks. i Holland.
Det er for at sikre, at der er fri adgang for alle til at levere, så der ikke kan blokeres for konkurrencen, altså at udefrakommende også er i stand til at føre deres forsyninger gennem rør og ledninger.
Det er også rigtigt, som det blev fremhævet af hr. Svend Auken, at ønsket er selvfølgelig, at der skal sikres den nødvendige kapacitet til, at der kan leveres begge veje.
Det skal ikke nødvendigvis være den samme, der stopper i dette tilfælde el ind i den ene ende og henter el ud i den anden ende, der skal i virkeligheden være tale om, at forskellige leverandører kan være med til at levere til husholdninger eller virksomheder.
Det er at sikre konkurrencen.
Jeg fatter simpelt hen ikke, at man kan have et andet synspunkt, f.eks. at vi skulle sælge til den svenske stat, så vi ikke selv producerer el i Danmark, fordi det ville gavne konkurrencen – endsige at vi burde danne et konsortium med den svenske stat.
Det ville gøre, at man fjernede konkurrencen mellem det statsejede svenske selskab Vattenfall og den danske elproducerende enhed.
Vi ønsker at have så mange leverandører som overhovedet muligt, og det sikrer vi bl.a. gennem denne konstruktion, som er båret af sund fornuft.
Til gengæld må jeg konstatere det forunderlige i, at der er stor grad af enighed mellem de andre partier i Folketinget om at bære dette selskab frem, så vi over tid bliver i stand til at få en enhed, der kan sikre ikke alene forsyningssikkerhed, men også energi til den lavest mulige pris, og som er baseret på en meget duelig evne til at producere ydelser til husholdninger og virksomheder.
Det synes jeg vi skulle glæde os over alle sammen, og sådan kommer det nok også til at gå.