Ole M. Nielsen (KRF), 2002-02-05:
Først til hr. Ole Vagn Christensen om det at gå 30 år tilbage: Det var sådan i min egen udvikling, at jeg gik 30 år tilbage.
Da var jeg meget optaget af nogle tanker i den retning her.
Det at gå tilbage til 1899, og snakken om, hvor langt vi skal gå tilbage, får mig til at stille spørgsmålet
Jeg vil da også gerne have små butikker på landet og små håndværkere og små værksteder og en alsidig beboelse ude i det åbne land osv.
Men sådan er det bare ikke.
Men når jeg siger, at jeg gerne vil have de små butikker, så kunne jeg spørge: Hvorfor kunne de små brugsforeninger ikke gå? Hvorfor er brugsforeningsbevægelsen langt bagefter?
Det er den, fordi andelsbevægelsen ikke er effektiv nok. Det eneste sted, andelsbevægelsen er effektiv nok, er på slagteriområdet, for slagterierne opfører sig ikke som en andelsbevægelse.
Jeg kan sagtens beklage det, for jeg har stor respekt for andelsbevægelsen.
Men det funker bare ikke.
Hr. Touborg siger, at jeg roser markedsøkonomien, og han spørger, om man har markedsøkonomi i EU: Vi har jo overhovedet ikke en fri markedsøkonomi i Danmark.
Vi har en blandingsøkonomi.
Det sagde jeg også.
Det er jo det, der giver os den kombination af et utrolig effektivt samfund og et trods alt rimeligt godt samfund for de fleste.
Alt det skyldes, at vi har markedsøkonomien og en masse begrænsninger på den.
Vi kan gå til Polen og se, at de har fået markedsøkonomi, efter at de har haft kommunisme, men de har bare ikke fået lavet alle begrænsningerne på markedsøkonomien, som vi var rimelig gode til, og derfor er det de kloge, der narrer de mindre kloge.
Vi skal have den der gode blanding, som vi har.
Med hensyn til markedsøkonomi i EU: Svineproduktionen er altså den, der sætter normen for udviklingen i Danmark i øjeblikket, og den er som nævnt ikke præget af planøkonomien i EU.
Det er noget med 2.000-3.000 kr. i tilskud til 1 ha jord, som man giver 100.000 kr. for.
Dét er ikke incitamentet.
Det er de gode priser på svinene, der driver værket.
De overordnede mål med dette lovforslag her - at sikre et stort antal bæredygtige landbrugsbedrifter og at forbedre mulighederne for landmænds etablering - kan Kristeligt Folkeparti absolut tilslutte sig.
Vi deler, i et eller anden omfang i hvert fald, SF's bekymringer over strukturudviklingen, som den forløber i øjeblikket.
Vi tror dog ikke rigtig på den model her.
Jeg må indrømme, at da jeg så det her forslag, følte jeg mig rykket 30 år tilbage i tiden.
Jeg var en hel del optaget af retsstatsideer for 30-35 år siden og af den indretning, man havde af f.eks. landbrugsstrukturen i Holland.
Men selv dernede er de også blevet træt af den efterhånden, og dernede var den jo ikke kun et spørgsmål om statslandbrug - statsjord, der blev lejet ud - men i nok så høj grad om forsikringsselskabers og andre fondes jord, som blev udlejet. Det vil jeg da i hvert fald også hellere være med til.
og konkurrere er vel i virkeligheden heller ikke sådan et godt ord i hr. Touborgs mund.
For eksempel står der som betingelser i § 1: »Jordbrugerfonden skal også tilgodese bredere samfundsmæssige hensyn såsom natur- og miljøhensyn, fødevaresikkerhed og dyrevelfærd i landbrugets produktionsformer samt befolkningsudviklingen i landdistrikterne.«
Ja, selvfølgelig, men det skal efter min mening alle landbrug, og hvis det er det, der er meningen, så skal det ikke stå her.
Hvis det står her, er det, fordi de skal opfylde nogle strammere betingelser end andre landbrug.
Så ligger i sig selv dér begrundelsen for, at det ikke kan konkurrere.
Vi må bare konstatere, at så får vi noget, der ikke fungerer.
Så står der også et eller andet sted, at Jordbrugerfonden skal begrænse risikoen for den enkelte landmand.
Også deri ligger jo, at landbruget ikke kan konkurrere.
Det bedste incitament overhovedet er, at man har en risiko.
Jeg beklager, men sådan er verden indrettet.
At man har en risiko skærper årvågenheden.
Selveje og den dermed følgende risiko er altså simpelt hen det bedste incitament.
Så vil vi til gengæld sætte nogle begrænsninger for de ubehageligheder, som markedsøkonomi giver, og markedsøkonomi giver mange ubehageligheder.
Der er mange bagsider ved markedsøkonomien.
Men de begrænsninger må vi så sætte i form
af lovgivning.
Der må vi begrænse de uheldige udviklinger, der er.
Jeg bekymrer mig som før sagt også over strukturudviklingen, og jeg tror, at det var hr. Touborg, eller var det hr. Ole Vagn Christensen, der spurgte, hvad vi så vil gøre her og nu, og også EU-støtten blev nævnt.
Jeg mener også, og det mener landmændene i øvrigt også, at man skal afvikle EU-støtten.
Men jeg må konstatere, at det ikke er EU-støtten, der giver det stærke instrument i strukturudviklingen i øjeblikket.
Sådan hænger det ikke sammen.
Næ, det, der sætter gang i strukturudviklingen i øjeblikket, er de gode grisepriser.
Sådan set det eneste, der skal til for at ændre strukturudviklingen i øjeblikket, er, at svineproduktionen skal have nogle dårligere tider. Det er selvfølgelig ikke noget, vi kan ønske, hverken for landbruget eller for samfundet som helhed, for det er virkelig en god økonomisk indsprøjtning og en masse arbejdspladser, vi får i kraft af de gode priser, der er på svinene i øjeblikket.
Så vi må finde andre muligheder. Jeg mener faktisk, at vi, hvis ikke vi mener, at landbrugsloven i tilstrækkelig grad begrænser en uheldig strukturudvikling, må have lov til at tage landbrugsloven op.
Det har fødevareministeren jo også udtalt ønske om.
Jeg ved godt, at det var for at gå den anden vej, men det kunne jo godt ske, at der var nogle uheldige, nogle negative ting deri, som vi kunne se på, og som begrænser strukturudviklingen på en forkert måde, samtidig med at vi måske kunne stramme op i den anden retning, så vi hæmmer koncentrationen. Så intentionerne om det alsidige landbrug og livet på landet, det privatejede osv., er vi fuldstændig tilhængere af, men vi tror altså bare ikke, at det her er den rigtige form.
Så står der i øvrigt ikke noget i lovforslaget om, hvordan man skal tage hånd om udviklingen i det pågældende landbrug, altså byggeri og tilpasningen af det, og hvordan man skal overdrage bygninger osv. Det gjorde der i den rapport, som jeg desværre ikke har fremme nu, men som jeg havde fremme for et halvt års tid siden og læste, da den kom.
Der stod der noget om det.
Jeg kan huske, at jeg var meget negativt indstillet over for de bestemmelser, der stod deri.
Jeg tror bestemt, at de også vil være en hæmsko for, at man kan få et landbrug, der fungerer på den måde.
Så alt i alt er det altså lidt for meget socialisme, og socialisme har jo vist sin negative betydning i Østeuropa, så beklager.