Frank Aaen (EL), 1998-05-07:
I går var vi meget langt omkring, at der er mange, der ikke bliver omfattet af de forbedringer i dette indgreb, som regeringen praler så meget med.
Vi var tæt på, at arbejdsministeren lovede, at det faktisk skulle være en undtagelse, at nogle ikke var omfattet.
I dag ved vi, at der efter ministeriets egne beregninger er 5 pct., og det vil sige 20.000 mennesker, som ikke er omfattet.
Jeg er sikker på, at virkelighedens verden viser, at tallet er større, og jeg er helt overbevist om, at tallet inden for nogle fag er væsentlig højere end 5 pct.
Dér er det flertallet, som ikke bliver omfattet.
Man må jo undre sig over, at det bliver ved med at være sådan på trods af de tilsagn, som vi i går fik om at rette op på problemerne.
I virkeligheden er der vel kun én forklaring på det, og den er, at regeringen har lavet en aftale med arbejdsgiverne.
Det var det, som jeg var inde på før, og som jeg ikke kunne få svar på: man har taget arbejdsgivernes parti, ved at man har brugt de formuleringer, som arbejdsgiverne kom med, om, hvem der skulle have ret til ferie, og hvem der skulle have ret til omsorgsdage.
Vi fik i går flere gange at vide fra arbejdsministerens side, at de formuleringer, der var brugt, var kommet fra parterne, og at man på den måde bare havde taget det ind, som parterne næsten var blevet enige om, men vi kan i dag konstatere, at det var en fejlinformation af Folketinget fra arbejdsministerens side.
det har man gjort, fordi man ikke ville løbe fra det tilsagn, man har givet arbejdsgiverparten.
Det er derfor, vi ikke kan få løst det problem, som vi nu i to dage har boret i.
Derfor vil jeg også sige, at vi lige så godt kan få det åbent frem, at det er arbejdsgivernes parti, man har taget, for det er det, der generelt gælder i dette indgreb, nemlig at rammen ikke måtte overskrides.
Det var jo konfliktens
tema, at lønmodtagersiden ville have en ramme, der var større, og at arbejdsgiverne ikke ville give noget, der lå ud over den ramme, de havde tilbudt.
Her går regeringen altså ind på arbejdsgivernes side og sørger for, at det bliver den ramme, der fastholdes.
Hvorfor vil man ikke indrømme, at man på den måde har valgt side i konflikten, for det er jo det, det drejer sig om? At det er sådan, kan man også overbevise sig om på en meget enkel måde, for der er nogle i Danmark, der virkelig har forstand på, hvad der er godt, og hvad der er skidt for arbejdsgiverne, og de, der har mest forstand på, hvad der er godt og skidt for arbejdsgiverne, er dem, der spekulerer på Børsen.
Det er dem, der satser deres penge på, om det går godt eller mindre godt for arbejdsgiverne, og på Børsen belønnede man i går arbejdsgiverne med solide aktiekursstigninger som en reaktion på det indgreb, som regeringen fremlagde i går.
Det er et angreb på strejkeretten, og det er også et indgreb i fordelingen af samfundets goder.
Man laver et indgreb til fordel for dem, der i forvejen har fået så meget.
Så vil jeg slutte med at sige, at vi må notere os, at vi ikke kan få svar fra regeringen.
Nu så jeg igen regeringens øverste, statsministeren, komme forbi, og jeg vil gerne spørge: Kan vi ikke her fra talerstolen få regeringens begrundelse for, hvorfor det forslag, som Enhedslisten har stillet, ikke kan komme til førstebehandling?
Det er et forslag, som indebærer, at parterne selv afgør, hvilken overenskomst de skal arbejde under, således at det indgreb, der måtte komme, ikke bare besluttes her, men at man laver en afstemning blandt de strejkende om, hvad de synes om det.
Hvorfor har regeringen interveneret og sagt til Præsidiet, at den ikke vil have vores forslag til førstebehandling?
Kan vi ikke få et svar fra statsministeren?
Kan vi ikke få et svar fra arbejdsministeren?
Er der ikke én fra regeringen, der her fra Folketingets talerstol vil give en begrundelse for, hvorfor man administrativt vil forhindre, at det forslag, som Enhedslisten har stillet, kommer til behandling?