runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Bjarne Laustsen (S), 2002-11-13:
Jeg kunne godt tænke mig at spørge ministeren yderligere efter, hvornår man egentlig sagde noget om det her i valgkampen forud for den 20. november 2001.
Sagde man noget om, at den politik, som man agtede at føre, kunne føre til, at der var færre, der kunne komme i lære og få en praktikplads i erhvervslivet ude i amter og kommuner?
Det er jo den barske kendsgerning.
Så kan ministeren jo godt stå og tale om hovsapolitik.
Det vil jeg altså gerne have at vide: Var det fremme, var det et tema, som den borgerlige regering havde i sidste valgkamp?
Så vil jeg godt spørge ministeren efter: Hvor får man egentlig den bedste uddannelse henne?
Er det på en skole, hvor man er nødt til at gå i en skolepraktik, eller er det i en uddannelse ude på et praktiksted?
Det kan så være privat, og det kan være offentligt, men konsekvensen er altså, at der er en lang række virksomheder inden for det statslige og det kommunale område, der antager færre lærlinge og elever.
Det bliver vi nødt til at spørge yderligere til, hvis ikke ministeren kan give et mere fyldestgørende svar i dag.
Pia Christmas-Møller (KF), 2002-11-13:
Også Det Konservative Folkeparti kan give tilslutning til lovforslaget, som jo er en direkte opfølgning af den indgåede aftale mellem regeringen og det færøske landsstyre, en aftale, som blev indgået den 24. oktober 2002.
Thomas Adelskov (S), 2002-11-13:
Jeg må konstatere, at ministeren holder fast i, at man næste år skal til at diskutere en erhvervsuddannelsesreform, og at man her efter nytår skal til at diskutere, hvordan man løser praktikpladssituationen.
Men jeg må også konstatere, at det svar, ministeren har til de 12.000, der i dag står og er praktikpladssøgende, er intet.
Bjarne Laustsen (S), 2002-11-13:
Det kan man overhovedet ikke udlede noget som helst om.
Men jeg kan oplyse ministeren om, at der er en lang række kommuner i Nordjylland, også venstrestyrede kommuner, som direkte er gået ind på baggrund af den aftale, man var nødt til at lave med regeringen på baggrund af Venstres skattestop, som man også fremførte i valgkampen.
Det var bare derfor, jeg spurgte, om Venstre sagde noget om, at den politik, man ville føre, også kunne komme til at føre til, at der blev færre lære/praktikpladser.
Mange har jo simpelt hen haft det synspunkt: Vi fyrer ganske almindelige ordinært ansatte, og derfor har vi sat et stop for at antage elever.
Så vil jeg gerne spørge ministeren efter: Er det korrekt opfattet, at man mener, at den flerårsaftale, der er lavet, som er en nedskæring på erhvervsskolerne, skulle føre til, at vi skulle få flere lære/praktikpladser?
Vi deltager meget gerne i en diskussion om at få flere ud.
Vi skal aldeles ikke afskaffe skolepraktikken, så lang tid vi ikke har noget andet at sætte i stedet.
Henrik Sass Larsen (S), 2002-11-13:
Regeringen og det færøske hjemmestyre har indgået aftale om tilskudsrammen for perioden 2003-2006, og det er en aftale, som ligger i forlængelse af de øvrige aftaler, der er lavet.
Det er en aftale, som vi synes er god og fornuftig, og vi kan i Socialdemokratiet tilslutte os lovforslaget fuldt ud.
Pia Larsen (V), 2002-11-13:
Venstre kan støtte dette forslag om at fastfryse bloktilskuddet til Færøerne på niveauet for 2002, således at bloktilskuddet i perioden 2003-2006 vil være 615,5 mio. kr. årlig.
Bloktilskuddet er reduceret siden 2001, da Færøerne har overtaget flere sagsområder og dermed de til områderne forbundne udgifter.
Vi har jo den aftale, at det økonomiske ansvar følger med de områder, der overtages, og derfor vil bloktilskuddet kunne blive reduceret yderligere, hvis Færøerne i den omtalte periode skulle overtage flere sagsområder.
Jeg vil gerne tilføje, at Venstre er noget bekymret for, om den færøske økonomi kan klare en eventuel yderligere reduktion, hvis det sker alt for hastigt.
Det skulle nødig ramme de svageste i samfundet.
Vi er bestemt enige i målet om, at Færøerne skal opnå en selvbærende økonomi, men det skal selvfølgelig være realistisk og velforberedt, Færøerne er jo alene i kraft af sin størrelse et økonomisk skrøbeligt samfund. Men vi kan støtte lovforslaget, som bygger på en aftale mellem finansministeren og Færøernes landsstyre.
Thor Pedersen (V), 2002-11-13:
, at jeg har stor forståelse for de spørgsmål, der rejses, i og med at høringssvarene er kommet på et senere tidspunkt, og at der også i høringssvarene er tale om tekniske problemstillinger, der kræver en nærmere afklaring.
Derfor vil jeg gerne sige med det samme, at jeg meget gerne så, at vi fik lov til at give udvalgets medlemmer tilbud om en teknisk gennemgang på alle de områder, der er nævnt, og de spørgsmål, man i øvrigt kunne stille.
Jeg vil blot lige summere op, at forslaget om én afregningskonto jo har det sigte, at det giver bedre styringsmuligheder for staten.
Vi undgår en balanceoppustning, og det nedbringer så i virkeligheden statens saldo og låntagning og begrænsningen af den tid, hvor de interne offentlige betalinger passerer pengeinstitutter.
Derfor kan man sige, at det er rigtigt, at dem, forslaget egentlig påvirker negativt, for så vidt er de pengeinstitutter, der har en bankdag både før og efter, altså fra man modtager fra en betaler og til banken har mulighed for at sende det videre til staten.
Må jeg sige omkring kommuner og amter, at det væsentlige her jo er, at vi begrænser de krydsende betalinger mellem stat og kommuner, og man skal være opmærksom på, at det er en fordel for begge parter.
Kommunerne vil således have A-skat og arbejdsmarkedsbidrag stående den sidste bankdag i måneden for de bagudbetalte.
Disse beløb er i dag trukket på deres konto.
, at pengeinstitutterne vil kræve deres kontrakter med kommuner og amter genforhandlet
Det er selvfølgelig kommunerne og amterne, der her selv vælger strategi, men vi vil gerne opfordre amter og kommuner til på samme måde at styrke deres cash management, altså deres likviditetsstyring, og sikre stordriftsfordele også i forbindelse med eventuelle genforhandlinger.
Det kan ske ved, at kommuner og amter samarbejder om deres aftaler med pengeinstitutter.
Må jeg lige sige vedrørende a-kasser, at der kan anføres mange begrundelser for, at forslaget også skal omfatte a-kasserne, og det vil vi også gerne have lov til at redegøre for under udvalgsarbejdet.
Det, der er tale om, er jo, at vi
tilbyder en fast forrentning svarende til diskontoen i dag, og den matcher det, som a-kasser reelt kan opnå ved en placering med lav risiko. Man kan også vælge at placere pengene i langtløbende obligationer med høj risiko, men man skal bare huske, at det er statens penge, man i givet fald udsætter for en risiko.
Men det vil jeg gerne vende tilbage til under udvalgsarbejdet.
Og som sagt, jeg har stor forståelse for, at der er spørgsmål, og jeg håber, at udvalget vil tage imod tilbuddet om en teknisk gennemgang.
Jann Sjursen (KRF), 2002-11-13:
De øvrige elementer i lovforslaget er vi ikke umiddelbart forpligtet på gennem aftaler med regeringen, og vi synes også, der kan være problemer her, sådan som flere ordførere har gjort opmærksom på.
Derfor vil vi også under udvalgsarbejdet bore i de spørgsmål, som allerede har været nævnt.
Jeg synes måske også, at det forslag, der kom tidligere fra fru Margrethe Vestager om eventuelt at opdele lovforslaget, kunne være hensigtsmæssigt, så man fik et klarere overblik over, hvem der havde ansvaret for hvilke ting.
Men det er jo nogle af de ting, som kan drøftes nærmere under udvalgsarbejdet.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2002-11-13:
Formålet med det her lovforslag er at styrke styringen af likviditeten i staten, og af statens mellemværender med kommuner og amtskommuner og a-kasser med flere.
En øget styring vil selvfølgelig give den effekt, at det vil forbedre statens likviditet, og det lyder jo alt sammen meget fornufigt.
At man i den sammenhæng tilsyneladende kan opnå et provenu på 39 mio. kr. til staten på sparede bankdage er også positivt, og vi kan i hvert fald godt leve med, at banksektoren går glip af de penge.
Da også kommuner og amter ifølge bemærkningerne til lovforslaget får overskud på forslaget, ser det alt sammen meget fornuftigt ud.
Enhedslisten vil dog i udvalgsarbejdet bore lidt mere i konsekvenserne for kommunerne og amterne, da der tilsyneladende er nogen uenighed mellem amterne og kommunerne på den ene side og ministeren på den anden side, hvad angår konsekvenserne af det her forslag.
De dele af forslaget, som vedrører udskydelse af udbetaling af overskydende selskabsskat og udskydelse af udbetaling af hektarstøtte, har vi ikke nogen bemærkninger
Regeringen sørger også her for, at virksomhederne og landbrugserhvervet får de penge tilbage, som det må koste i forringet likviditet og renteindtægt.
Der er dog et enkelt element i forslaget, som vi er direkte imod, og det er forslaget om, at a-kasserne skal pålægges at indsætte deres, dvs. medlemmernes, bidrag til dagpenge, efterløn og ATP i den offentlige betalingsservice til en langt lavere rente, end a-kasserne får i dag.
Det giver regeringen en ekstra indtægt på 24 mio. kr. om året.
Hvordan det helt nøjagtig skulle kunne hænge sammen, ved jeg ikke rigtig.
Jeg tror, at regeringen har fået 2 og 2 til at blive 5 for at gøre lovforslaget mere spiseligt.
En dårligere rente må selvfølgelig betyde færre penge til a-kasserne eller til regeringen.
A-kasserne kan heller ikke få ministerens regnestykke til at gå op.
De mener, at de med vedtagelsen af det her forslag vil gå glip af et ikke uvæsentligt millionbeløb, som der kun er medlemmerne til at betale.
Og flere a-kasser har også konkret dokumenteret over for os, at det forholder sig på den måde, så hvis det her lovforslag vedtages, bliver a-kasserne nødt til at sætte kontingentet op for at bevare det nuværende serviceniveau.
Det synes vi i Enhedslisten er helt urimeligt, og vi har derfor allerede taget sagen op i et spørgsmål til finansministeren.
Vor stillingtagen til det samlede forslag afhænger af, om der kan findes en tilfredsstillende løsning på det problem.
Vi vil under ingen omstændigheder acceptere, hvis det her forslag betyder, at a-kasserne kommer til at mangle en indtægt, hvilket vil sige ekstra kontingent for medlemmerne.
Vi forventer, at finansministeren i det mindste vil medvirke til at finde en samlet løsning, der gør, at a-kasserne i lighed med virksomhederne og med landbruget holdes skadesløse over for konsekvenserne af det her forslag.
Hvis ikke, vil Enhedslisten stille forslag om, at den del af lovforslaget, som vedrører a-kasserne, ganske simpelt tages ud.
Margrethe Vestager (RV), 2002-11-13:
I forhold til den indholdsmæssige redegørelse skal jeg ikke tilføje noget i forhold til de ordførere, som har været på talerstolen.
Blot to bemærkninger: For det første står Det Radikale Venstre selvfølgelig til fulde inde for det, som var aftalen under finanslovforhandlingerne med et indhold, som svarer nogenlunde til det af hr. Ole Sohn refererede, nemlig at finde en finansiering, som bedrede statens likviditetsstyring.
Og dem, som det var rettet imod, var netop afregningen mellem de finansielle institutioner og Nationalbanken.
På baggrund af høringssvarene synes vi, der er en række spørgsmål, som vi bliver nødt til at have afklaret, før vi kan sige ja til det samlede lovforslag, eventuelt også med en overvejelse om, om man skulle opdele lovforslaget i to for at få, hvad skal man sige, en klarere diskussion af de to dele af det.
Jeg har nemlig forstået allerede på de ordførere, der har været oppe, at første del er ukontroversiel, mens der er en række spørgsmål, som vi bliver nødt til at have afklaret, før vi kan gå videre med den resterende del af det.
Det regner jeg med at vi kan gøre under udvalgsbehandlingen.
Og haster det set med finansministerens øjne, er vi selvfølgelig klar til at arbejde hurtigt med det af indlysende grunde.
Ole Sohn (SF), 2002-11-13:
Det plejer at være sådan, at jo mere kompliceret og teknisk et lovforslag er, jo kortere bliver ordførertalerne, men jeg vil alligevel prøve at se, om jeg ikke kan trække tiden lidt.
Jeg vil gerne sige om lovforslaget, at ideen, som den blev præsenteret, da vi forhandlede finansloven, var, at man skulle styrke statens likviditetsstyring - og det er vi fuldstændig enige i - og at ofrene for opgaven ville være banker og sparekasser, som ville miste nogle rentemidler til fordel for staten.
Men sådan som lovforslaget er skruet sammen, har det jo fået en lang række utilsigtede virkninger.
Andre har nævnt spørgsmålet omkring kommunernes likviditet, hvor man går ind i eksisterende aftaler, uden at vi på nuværende tidspunkt kender regningen, og det er selvfølgelig også meget interessant at vide, hvad det koster i DUT fra staten til kommunerne, hvis man griber ind i aftalen.
Dertil kommer en række af de eksempler, som er nævnt fra a-kasser.
Bl.a. opkræver a-kassen FTF, fordi det for dem er mest praktisk, kontingentet 3 måneder forud, altså 3 måneder, før staten er berettiget til pengene.
De kommer til at afregne fra starten, og det er under alle omstændigheder ikke tilsigtet, og det vil også være en helt urimelig måde at gribe ind i en a-kasses måde at tilrettelægge sin virksomhed på og dermed påføre den væsentligt højere administrationsomkostninger.
Når man pålægger a-kassen højere administrationsomkostninger, pålægger man altså også medlemmerne et øget kontingent, og det er et spørgsmål, om det ikke er i strid med skattestoppet.
Derfor mener jeg faktisk, at der i den måde, forslaget er udformet på, umiddelbart - havde jeg nær sagt - ligger flere spørgsmål, end der gives svar, og derfor vil jeg sige til både ministeren og til udvalgsformanden, at det her altså fordrer nogle grundige forhandlinger, inden vi kan færdiggøre det her lovforslag.
Men jeg mener faktisk, at der er en lang række ting, der skal afklares.
Jeg mener også, at der er nogle ting, der skal ændres i loven, før at den lever op til det, vi har snakket om tidligere.
Pia Christmas-Møller (KF), 2002-11-13:
Med gennemførelsen af forslaget vil vi opleve en forbedring og effektivisering og styrkelse af statens afregning og udbetalinger, og det vil være i størrelsesordenen 150 mio. kr. årligt.
Det kan vi fra konservativ side give fuld støtte.
Henrik Sass Larsen (S), 2002-11-13:
Jeg skal indledningsvis sige, at da Socialdemokratiets ordfører, fru Pia Gjellerup, ikke kan være her, skal jeg på vegne af Socialdemokratiet fremføre hendes ordførertale.
Der er, som det også er fremgået her, tale om et ret teknisk og kompliceret forslag, og jeg vil derfor ikke gå i detaljer her i salen men vende tilbage dermed under udvalgsarbejdet.
I Socialdemokratiet er vi principielt enige i, at staten skal have indbetalt de penge, som tilkommer staten, på en smidig og effektiv måde uden unødige forsinkelser.
Overordnet set er dette forslag derfor positivt, da det medvirker til på en enkel måde at sørge for ganske mange indbetalinger til staten af tilgodehavender.
Debatten forud for behandlingen i dag har vist, at der er en række indsigelser imod den foreslåede betalingsform.
Vi vil naturligvis se på disse indvendinger under udvalgsarbejdet, men også i vurderingen af disse vil vi anlægge det hovedsynspunkt, som jeg lige har refereret, nemlig at staten skal have sine penge smidigt og effektivt uden unødige forsinkelser.
Kristian Jensen (V), 2002-11-13:
Det er sjældent, at et enkelt lovforslag flytter rundt med så mange millioner, som netop det her lovforslag, og samtidig er det - desværre må man sige - også sjældent, at et lovforslag er så indlysende rigtigt som netop dette forslag.
Lovforslaget går ud på, at staten forvalter sine ind- og udbetalinger til kommuner, amter, a-kasser, overskydende selskabsskat samt hektarstøtte bedre.
Hvis man skal tage det yderst simplificeret - og det vil jeg gerne understrege - så går lovforslaget ud på, at hvis staten skulle betale 20 mio. kr. til en kommune og får 22 mio. kr. tilbage, ja, så nøjes man bare med, at de overskydende 2 mio. kr. bytter plads, og derved sparer man rentetabet ved at sende pengene frem og tilbage.
Derudover omlægges udbetalingerne af overskydende skat og hektarstøtte sådan, at beløbene bliver udbetalt på tidspunkter, der likviditetsmæssigt passer bedre med statens kassebeholdning.
Det giver en lidt senere udbetalingsdato, hvilket beløbsmodtagerne kompenseres for, bl.a. gennem en forhøjelse af rentegodtgørelsen for overskydende skat.
Det er glædeligt, at staten nu følger den samme vej, som erhvervslivet har fulgt de seneste år, og får bedre styr på betalingerne.
Det kan kun undre, at man ikke tidligere har fundet anledning til at gå i den retning. Jeg vil ikke gå ind på teknikken eller de mere bankorienterede dele af lovforslaget.
Skulle der ligge en detalje i formuleringerne eller paragrafferne, er jeg overbevist om, at det løses under udvalgsarbejdet
, ligesom høringsnotatet viser, at Finansministeriet allerede har lyttet til nogle af de indkomne kommentarer og allerede nu har bebudet ændringsforslag ved andenbehandlingen.
Når det samtidig er sådan, at en bred kreds af partierne i Folketinget allerede har brugt provenuet fra det her lovforslag i forbindelse med finanslovforhandlingerne, er jeg sikker på, at forslaget vil få en grundig, men venlig behandling, og Venstre kan naturligvis støtte det.
Thor Pedersen (V), 2002-11-13:
Nu er hr. Ole Stavad jo meget bekendt med, hvordan satspuljereguleringsloven er, og hvordan systemet er.
Så vil jeg spørge hr. Ole Stavad: Hvor står der i den gamle lov noget om vetoretten?
Hvor står tilbageløbsmodellen?
Er det ikke lige præcis de principper, man har vedtaget i den kreds, som ønskede at tilvejebringe retsgrundlaget for en fordeling af midler?
Sådan er det vel.
Så det her er nøjagtig det samme.
Men når man vedtager et nyt retsgrundlag, er det også rimeligt, at partierne spørger: Hvad er det så, vi har lært?
For sådan gjorde man i den gamle lovgivning, og sådan er der også lagt op til, at man gør i den nye lovgivning, altså selve udmøntningsprocessen og den måde, man politisk håndterer det.
Det er fuldstændig uændret.
Det eneste, der er nyt, er, hvis et parti siger, at det godt vil stemme for det, men for at sabotere ordningen.
Så det er man nødt til at håndtere politisk.
Pia Christmas-Møller (KF), 2002-11-13:
Når flere kommer med, svækker man egen forhandlingsposition, sagde hr. Henrik Sass Larsen.
Det var så årsagen til, at man skulle have sagt nej til at give Dansk Folkeparti lov til at komme med i forligskredsen, og for den sags skyld også Enhedslisten, dersom de ønskede det.
Det er jeg bare lidt uforstående over for.
Hvorfor nu det, når man blev tilbudt, at Dansk Folkeparti kunne komme med uden vetoret, det vil sige, at man havde den eksklusivitet for sig selv at besidde en vetoret sammen med de øvrige oprindelige forligspartier.
Hvordan kan det være udtryk for en svækkelse af egen forhandlingsposition, at andre partier får lov at komme med?
I realiteten kan man sige, at det jo sådan set kun er op til deres idérigdom at påvirke processen, når de kommer med på de vilkår.
Jeg forstår stadig væk ikke argumentationen bag Socialdemokratiets afvisning af, at Dansk Folkeparti, et demokratisk valgt parti, faktisk Folketingets tredjestørste parti, kan komme med i en forligskreds på de vilkår, som de oprindelige forligspartier har aftalt.
Hvad er den egentlige baggrund for Socialdemokratiets stivnakkede nej?
Ole Sohn (SF), 2002-11-13:
Det er igen lidt til det her spørgsmål om, hvorvidt man er med på første eller anden klasse.
Vi har sådan set forsøgt i nogle timer at finde ud af, hvad det er, partierne gør, når de går ind.
Enhedslisten har meget klart sagt, hvad de gør, og hvad der er deres intention.
Vi ved ikke, hvad Dansk Folkeparti vil.
Vi har forsøgt at få det at vide, men vi ved det ikke.
Vi havde i hvert fald håbet, at regeringen havde afklaret det med sit parlamentariske grundlag inden.
Vi har faktisk forsøgt at spørge Dansk Folkepartis ordfører: Med hvilke intentioner går man ind?
Vi kan se i finanslovaftalen, at de ikke anerkender grundlaget, men bare konstaterer, at det er der et flertal for, og det er også o.k. for mit vedkommende.
Det er ikke det, det er det afgørende.
Men det er dog en indikation af, at de ikke støtter selve ideen.
Det næste er, at vi så spørger dem om nogle konkrete bud på, hvor det så er, man kan forvente, at Dansk Folkeparti vil agere.
Det kan vi ikke få noget svar på.
Det er jo en af forklaringerne på, at det måske havde været mere sundt, hvis man havde fulgt de normale parlamentariske principper om at opsige et forlig før valget. Venstre og De Konservative måtte jo have vidst forud for valget, eller i hvert fald havde de drømt om, at de kunne få flertallet.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2002-11-13:
Det er fuldstændig korrekt, hvad finansministeren siger.
Det er et usædvanligt skridt at tage at melde sig til et forlig, hvor man udelukkende har det formål at sabotere, men det er jo finansministeren selv, der har valgt proceduren.
Man må sige, at det er en ganske usædvanlig procedure, og det er også derfor, at Enhedslisten tager dette meget usædvanlige skridt.
Det er jo sjældent, at vi får en indbydelse til at give de fattigste pensionister og kontanthjælpsmodtagere penge, og det vil vi selvfølgelig ikke lade gå vores næse forbi.
Man må også sige, at det er meget usædvanligt, at finansministeren fremsætter et forslag, hvori man for at komme med i forligskredsen blot skal stemme for forslaget.
Det er en meget usædvanlig procedure i det her parlament.
Thor Pedersen (V), 2002-11-13:
Jeg vil først sige til fru Pernille Rosenkrantz-Theil, at det ikke er helt sædvanligt, at man siger, man vil stemme for et lovforslag for at sabotere hele indholdet.
Det er ret usædvanligt, men den holdning har man lov at have. Så er det, jeg siger, at de partier, som ønsker at tilvejebringe det grundlag, der ligger i lovforslaget, må forholde sig til det.
Hvis nogen skal afskæres fra at gøre noget sådant, kan det godt betyde, at der kommer ændringsforslag til lovforslaget.
Må jeg sige til hr. Ole Sohn, at jeg forstår godt det standpunkt, at man skal være fuldgyldigt med, men det hørte jeg bare ikke nogen sige.
Til gengæld har jeg hørt, at der er
nogle, der har talt meget om frygten for, at der kom et parti ind, som havde vetoret.
Det har en stor del af debatten jo kørt på, så det var altså ikke helt uberettiget, at det blev stillet som forslag.
Det er et parti, som erklærer, at de er enige i indholdet.
Det er ikke, som fru Rosenkrantz-Theil siger, hvor man går ind for at sabotere det, men det er for at være med i det.
Man kender vilkårene; man kan ikke kritiseres for ikke at have et synspunkt om de svage grupper.
Derfor ser jeg ikke noget mærkeligt i, at vi i forbindelse med en ændring af loven, som under alle omstændigheder har været nødvendig, giver en mulighed for tilslutning.
Så vil jeg lige sige om måden, det er lagt til rette på, at det jo lige præcis er at respektere alt det, der er vedtaget.
Det berører overhovedet ikke satspuljeordningen, som er vedtaget for 2003.
Det berører alene de midler, der er helt urørte, og som kræver en helt frisk politisk stillingtagen til, hvordan man ønsker at anvende dem, hvor formålet er det brede, at det kan være til sundhed, til de svage grupper, og det kan være på arbejdsmarkedet.
Det er det, der ligger i det, Der er ikke nogen udløbsdato, og derfor har vi altså valgt den ordning, hvor det overhovedet ikke griber ind i eksisterende forlig, men griber ind i et lovgrundlag, som på visse områder er forældet, og som giver en mulighed for, at de partier, der er enige i lovgrundlaget, når det gælder udmøntningsmekanismen, altså selve motoren, grundideen, kan få lov at være med.
Det synes jeg i virkeligheden er et meget fair princip.
Og så er jeg ikke i tvivl om, at vi under arbejdet i udvalgene og i den politiske del finder de løsninger, der gør, at der også er et sådant grundlag i loven, at den ikke tilgodeser dem, der alene vil sabotere ordningen.