Ole M. Nielsen (KRF), 1999-05-20:
Kristeligt Folkeparti har opfordret til indgreb allerede for 1 uge siden, og derfor støtter vi naturligvis også regeringens indgreb her.
Og naturligvis og beklageligvis er indgrebet et overgreb på sygeplejerskernes rettigheder.
Vi må bare konstatere, at sådan har det været før, og sådan vil det også gå i fremtiden i lignende situationer.
Det er derfor, vi spørger: Hvad fornøjelse har sygeplejerskerne egentlig af strejkeretten?
I vores udmelding har vi ikke taget stilling til sygeplejerskernes lønforhold.
Ikke fordi jeg er uinteresseret i sygeplejerskernes situation, tværtimod.
Jeg erkender, at sygeplejerskerne sandsynligvis har et lønefterslæb, at deres arbejdsforhold i mange tilfælde kan være belastende, og at der er problemer med rekruttering inden for faget.
Jeg ved også, at der er mange sygeplejersker, der forlader jobbet, men jeg ved faktisk ikke rigtig, hvad årsagerne er.
De kan jo være mange.
Det er jo ikke sikkert, at det er for lav løn eller for hårdt arbejde.
Der er jo også sådan noget som psykisk arbejdsmiljø.
Vi ved, at hele vores sundhedsvæsen fungerer for dårligt, og at det selvfølgelig også påvirker sygeplejerskerne i deres daglige arbejde og deres opfattelse af det.
Sygeplejerskerne har altså ikke gjort noget ulovligt eller noget urimeligt, for strejke er et fuldt lovligt konfliktvåben med den aftale, sygeplejerskerne lever under
Men de tanker var ikke afgørende for mine overvejelser i forhold til Kristeligt Folkepartis udmelding om et indgreb.
Mine overvejelser var mere principielle - direkte ud over bekymringen om sygeplejersker eller lærere.
Jeg tog udelukkende stilling til, at vi ikke vil acceptere en strejke på et område som sygeplejen.
Årsagerne
til min holdning er mange: Først og fremmest mener jeg ikke, at vi skal konflikte på områder, der rammer uskyldige mennesker, områder, som er meget vigtige for samfundet, og hvor konflikten får konsekvenser for f.eks. de syge, som har brug for behandling.
Jeg er klar over, at et nødvendigt beredskab er blevet opretholdt, så akutte lidelser kan behandles, men som vi har debatteret tidligere i debatten her, går det alligevel ud over nogle mennesker.
Det kan ikke afvises, at mennesker på venteliste dør tidligere eller får deres helbred alvorligt forværret, når der strejkes.
Generelt mener jeg, at arbejdskampe er et levn fra fortiden.
Strejke som konfliktvåben hører ikke til i et civiliseret og højt udviklet samfund som vores.
Jeg kan forstå, at arbejdere i sidste århundrede sluttede sig sammen. Dengang drejede arbejdskampen sig helt konkret om at få brød på bordet.
Men i dag konflikter man f.eks. om den sjette ferieuge - i hvert fald på andre områder end sygeplejerskernes - og det er jo det rene flødeskum på lagkagen i forhold til brød på bordet.
Strejkesystemet - arbejdssystemet - som vi har det nu, blev oprettet på et tidspunkt, hvor de sociale tilbud hed fattiggården.
Derfor er situationen en helt anden i dag.
Jeg mener, vi har brug for et helt andet middel end strejke, når vi skal løse konflikter.
I fremtiden vil der være behov for at få indført en hel anden struktur omkring overenskomstforhandlingerne.
Vi politikere har et ansvar for, at man finder en anden måde at løse problemerne på.
Men hvilken model kunne man forestille sig?
Jeg foreslår et voldgiftssystem, hvor parterne først forsøger at forhandle sig til rette.
Lykkes det ikke, indbringes sagen for en voldgift.
Det betyder, at parterne ikke har ret til strejke.
Man kunne også overveje, om sygeplejerskerne skulle have en tjenestemandslignende stilling, hvor de ikke må strejke.
Det er ikke behageligt at svigte de menneskelige forpligtelser, som jo i høj grad er forbundet med sygeplejerskens job, og samtidig er det psykisk belastende at være i konflikt. Jeg argumenterer for, at vi skal finde en mere civiliseret måde at løse konflikterne på, en mere menneskelig og mere værdig måde.
Strejke var engang et nyttigt våben i kampen mod arbejdsgiverne.
Nu hører det fortiden til.
En ny måde at løse arbejdsstridigheder på vil blive til glæde for alle parter i en konflikt.
Jeg ved godt, at det ikke giver noget netop her og nu, og jeg ved, at det her indgreb ikke giver noget til sygeplejerskerne, men vi må se at komme over det her og så se at få lavet nogle bedre systemer i fremtiden.