Sonja Mikkelsen (S), 2000-05-12:
Efter forslaget fra fire borgerlige oppositionspartier skal der skabes mulighed for, at patienter under visse betingelser kan få bevilget behandling i udlandet, selv om denne behandling finder sted i forskningsmæssig eller eksperimentel sammenhæng. Forslaget er fremsat, fordi der ikke, sådan som reglerne er i dag, er mulighed for at blive henvist til behandling i udlandet, hvis der er tale om alternativ behandling, tale om forskningsmæssig behandling eller en behandling, der har eksperimentel karakter.
Det er Sundhedsstyrelsen, der træffer afgørelse om, hvorvidt en behandling er forskningsmæssig eller eksperimentel.
Jeg kan allerede nu sige, at jeg ikke kan støtte forslaget, sådan som det er formuleret.
Denne behandlingform har tidligere været genstand for drøftelser her i Danmark, og det har som bekendt endnu ikke været muligt at få en videnskabelig dokumentation for effekten af den strålebehandling af svulster uden for hovedet, som foregår i Sverige. Man har derfor i Danmark valgt at tilbyde behandlingen som et videnskabeligt forsøg for på den måde at opsamle viden om, hvilken effekt behandlingen har, og hvilke patienter der kan have gavn af at få den tilbudt.
Der er for øjeblikket i Danmark to protokollerede og godkendte forsøg med det, der kaldes
extracraniel stereotaktisk strålebehandling, altså strålebehandling på svulster, der ikke er i hovedet.
Forsøgene finder sted på henholdsvis Rigshospitalet og på Århus Kommunehospital, og alle patienter, hvor man mener, at behandling kan nytte, kan indgå i det forsøg.
Sygehusene afviser ingen relevante patienter, uanset hvor i Danmark de bor.
På Rigshospitalet ligger antallet af patienter, der indgår i forsøget, på ca. 30 om året, og antallet på Kommunehospitalet i Århus foreligger ikke oplyst, men det ligger formentlig på det samme niveau.
Så lige denne behandlingsform, der er nævnt i bemærkningerne til forslaget, tilbydes rent faktisk i Danmark som forsøg til de patienter, hvor der efter danske lægers opfattelse er en begrundet formodning om en positiv effekt.
Behandlingsmetoden er nemlig, så vidt jeg har fået oplyst, ikke noget vidundermiddel, der virker på alle former for svulster.
Det er ikke, fordi jeg ikke godt kan forstå, at en alvorligt syg patient vil forsøge alt her i verden for at blive rask.
Vi tillader jo heller ikke alle mulige forsøgsmæssige behandlinger her i landet, uden at der stilles krav om, at lægerne enten har udarbejdet en forsøgsprotokol og fået behandlingen godkendt i en videnskabsetisk komité, eller at de er sikre på, at der andre steder er lavet gode og lovende forsøg, der viser, at behandlingen virker efter hensigten.
I den vejledning, Sundhedsstyrelsen udsendte sidste år, er det præciseret, hvad der skal til for at tage
nye behandlingsformer i brug, og i vejledningen understreges det, at der før ibrugtagningen af nye behandlingsmetoder skal ske en vurdering af det videnskabelige grundlag
Der skal således enten være udført et videnskabeligt forsøg, der dokumenterer effekten af behandlingen, eller andre skal have sådanne erfaringer med metoden, at den kan anses for at være sikker for patienten.
Jeg synes derfor heller ikke, at vi skal til at sende danske borgere til udlandet til en behandling, som vi ikke ved om hjælper.
På den anden side vil jeg gerne se på, om det vil være rimeligt, at patienter får mulighed for at få bevilget behandling i udlandet, hvis den indgår i godkendte og kontrollerede forsøg, hvis behandlingen udføres som et samarbejde mellem danske og udenlandske sygehuse.
På den måde vil der fortsat være en vis sikkerhed for, hvad det er for en type behandling, som patienterne modtager, altså at der ikke er tale om enkeltstående tilfælde af behandlingsforsøg eller alternativ behandling.
Som det fremgår af det, jeg har sagt, så kan jeg ikke støtte beslutningsforslaget.
Det er efter min mening
også for bredt blot at skrive som kriterium for bevilling af behandling i udlandet, at patienten skal have en bedre livskvalitet i den sidste periode af livet. Jeg kan i øvrigt ikke lade være med at undre mig over, at Venstre er så ivrig efter at indføre yderligere adgang til forsøgsmæssig og eksperimentel behandling og så oven i købet i udlandet, idet jeg netop, samtidig med det her beslutningsforslag blev fremsat, fik en række spørgsmål og var indkaldt til samråd i Sundhedsudvalget om en anden sag, hvor det er mit indtryk, at i hvert fald et af Venstres medlemmer er meget restriktiv i sin holdning til, hvilken dokumentation der skal foreligge, før en behandling her i Danmark kan tilbydes patienter, ja, efter pressen at dømme vil jeg næsten tro, at medlemmet har en mere restriktiv holdning til, hvad der kan gøres i Danmark, end den, jeg her giver udtryk for at ville åbne for til udlandet.
Det er somme tider lidt vanskeligt at vide, hvad Venstre vil.
Jeg skal på regeringens vegne anbefale, at det foreliggende beslutningsforslag forkastes, men jeg giver samtidig tilsagn om at se nærmere på muligheden for, at den pågældende bekendtgørelse ændres, sådan at der skabes mulighed for at få bevilget behandling i udlandet, der indgår i godkendte og kontrollerede forsøg, hvis behandlingen udføres som et samarbejde mellem danske og udenlandske sygehuse.
Men først skal det nærmere vurderes, hvad det vil have af økonomiske konsekvenser, og hvordan det kan håndteres.