Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2000-05-03:
Galninge
Og hvordan bliver vi så kloge og stærke?
Det bliver vi først og fremmest, hvis vi har viden, hvis vi er oplyste, og forudsætningen for at få viden er, at der er uddannelsesinstitutioner at uddanne sig i, og at der foregår forskning.
Her er jeg helt enig med hr. Peter Duetoft i, at i virkeligheden er det meget mere interessant at se på, hvordan vi sørger for, at det her bliver et folkeoplysningsprojekt og et forskningsprojekt, hvor vi virkelig hele tiden har mulighed for at granske vor egen historie for på den måde at gå kloge videre.
Jeg erkender også, at forudsætningen er, at kilderne er der, og at der er åbenhed i forhold til kilderne, med andre ord: at der er adgang til arkiverne.
Og det er der.
Det går bedre og bedre.
I 1999 var der 1.758 ansøgninger om dispensationer fra de eksisterende regler, og der blev givet 60 afslag.
Det betyder ikke, at alle problemer er løst med hensyn til den periode, vi taler om.
Jeg erkender, at der er og har været problemer, og det er de problemer, der nu skal tages hånd om.
Men der skal tages hånd om dem under respekt for bl.a. privatlivets fred.
Vi er også nødt til at erkende, at når der eksempelvis er tale om verserende retssager, så kan der ikke gives arkivadgang.
Jeg synes, at det især i spørgsmålet om privatlivets fred er afgørende hele tiden at overveje, hvad der er vigtigst: at vi her får indsigt, at samfundet får indsigt, eller hensynet til privatlivets fred.
Hvad vejer tungest?
Det er der hele tiden embedsmænd der må sidde og være med til at afgøre.
Under alle omstændigheder mener jeg ikke, at det kan være sådan, at vi giver adgang til arkiver alene for at snage i borgernes fortid. Hvis der skal gives adgang til arkiverne, så er det, fordi vi alle sammen bliver klogere, ikke bare fordi vi kan få lov til at afsløre et eller andet om en eller anden.
Det er ikke sådan, at det er embedsmænds embedsførelse, der er beskyttet af arkivloven, sådan at arkivloven forhindrer, at man kan undersøge, hvordan embedsmænd har opført sig, f.eks. i forbindelse med Anden Verdenskrig og i forbindelse med behandlingen af konkrete personsager.
Når jeg tidligere sagde, at der var problemer og har været problemer, så vil jeg gerne henvise til sagen med den islandske forsker Vilhjalmur Vilhjalmsson, som jo har undersøgt vores måde at behandle de jødiske flygtninge fra Tyskland i 1930'erne og 1940'erne på.
I første omgang fik
den pågældende forsker afslag, da han ansøgte om at få arkivadgang, men det gav så meget debat, at Tilgængelighedsudvalget behandlede sagen, og heldigvis endte det med, at den pågældende forsker rent faktisk fik adgang. Så det er efter min mening et eksempel på, at det går den rigtige vej.
Dér, hvor vi nu har et problem, er i forhold til det såkaldte Stockholmarkiv, som jo handler om efterretningstjenesten under Anden Verdenskrig.
Dér har vi stadig væk nogle lukkede arkiver, men rigsarkivaren er i gang med at drøfte det her spørgsmål med Forsvarsministeriet, og jeg er fuldstændig overbevist om, at det vil lykkes os at finde en løsning på det problem.
Under alle omstændigheder betyder en vedtagelse af det forslag til vedtagelse, som et flertal af Folketingets partier har fremsat, at regeringen vil være forpligtet til meget nøje at følge praksis på det her område.
Det er vores ansvar, det er politikernes ansvar og det er ministrenes ansvar, at sikre, at vi faktisk får fuld indsigt i, hvad der er foregået før, under og efter Anden Verdenskrig, og vi er forpligtede til løbende at rapportere til Folketinget om, hvordan det går.
Og det er lige så klart, at hvis der viser sig at være uoverstigelige problemer, så bliver vi nødt til at ændre arkivloven.
Det skal vi under alle omstændigheder gøre under samlingen 2001-02, og vi nedsætter nu et udvalg, der skal se på, hvordan vi gør det mest hensigtsmæssigt.
Men lad os først se problemerne, og lad os først se, om vi ikke kan håndtere dem inden for den efter min mening udmærkede lovgivning, vi har.
De mørke sider i danmarkshistorien er det spejl, som vi danskere med jævne mellemrum må holde op foran os, så vi afskrækkes fra at udvikle de monstre, som jeg håber at vi kan undgå i fremtiden.
Og dér tænker jeg på monstre som masseforfølgelse, racisme, fremmedhad og fæl nationalisme.
I søvnen skabes monstre, sagde statsministeren.
I lyset skabes vidende mennesker, og det er dét, der er projektet her og nu.
Derfor er jeg glad for, at der er så bred opbakning i Folketinget til den afbalancerede linje, vi nu vælger at følge i afdækningen af vores fælles historie.