Per Stig Møller (KF), 2004-06-02:
Jeg vil starte, hvor den sidste ærede taler sluttede.
Jeg er fuldstændig enig med hr. Jann Sjursen: Det, der er tale om, er at bakke op omkring FN. Det har SF jo aldrig gjort.
Jeg tror ærlig talt ikke, SF har stemt for at sende en eneste soldat ud på opfordring fra FN; jeg kan så blive rettet, men det er i hvert fald sjældent, det er sket.
Når Danmark er gået ind på FN-opfordring, tror jeg ærlig talt, hr. Villy Søvndal er gået imod.
Hr. Villy Søvndal har jo altid en rædsel for verden og altid et sortsyn, som gør, at han aldrig tror, at noget kan blive bedre.
Jeg husker stadig væk den debat, da vi skulle have Polen, Tjekkiet og Ungarn ind i NATO; da sagde hr. Villy Søvndal heroppe fra talerstolen, at han ikke kunne sove om natten af skræk for, hvad der ville ske, når de tre lande blev medlemmer af NATO.
Jeg håber, hr. Søvndal har fået søvn siden, for det er jo faktisk gået meget godt.
Jeg synes, det er meget vigtigt, at soldaternes indsats har en bred dansk støtte.
Jeg vil også godt takke for den støtte, som Danmark her leverer til FN og til det Irak, der prøver at komme på fode, for det er jo, hvad det drejer sig om.
Vi kan jo altid lade historikere diskutere fortiden, virkeligheden er altså nu sådan, at FN med 1511 fra oktober i fjor kraftigt bad verden om at gå ind for at stabilisere og genopbygge Irak.
Det er også, hvad den nye resolution, som altså endnu ikke er vedtaget, men som man stadig væk arbejder med, opfordrer til.
I den resolution, som England og USA har fremlagt i nat, opfordrer man medlemsstaterne og de internationale og regionale sikkerhedsorganisationer til at bidrage, til at hjælpe den multinationale styrke, herunder de militære styrker, med at imødekomme den irakiske befolknings behov for sikkerhed og stabilitet, humanitær assistance, rekonstruktion af landet og for at støtte FN's indsats.
Det er altså mærkeligt, at man bliver ved med at sige: Jamen det vil vi ikke.
For uanset hvad man måtte mene om marts, så står vi altså med en irakisk regering, som prøver at komme på fode, og som også beder om, at man kommer ind.
De nye ledere af Irak, præsident al-Yawer og premierminister Allawi, har jo i går i forbindelse med, at de blev indsat, klart givet udtryk for, at de ønskede en fortsat tilstedeværelse af en multinational styrke, så selve den diskussion om, hvorvidt man skal ind eller ud, er jo ret akademisk på indeværende tidspunkt, for den irakiske regering starter med at sige, at den ønsker en fortsat tilstedeværelse af den multinationale styrke, med en klar understregning af, at Irak ikke for indeværende vil være i stand til at påtage sig det fulde ansvar for landets sikkerhed.
Samtidig lægger denne regering naturligvis vægt på, og det støtter vi også, at irakernes egen kapacitet opbygges så hurtigt som muligt, således at ethvert spor af besættelsen kan fjernes.
Derfor har denne regering jo også bebudet, at den vil hæve lønningerne til politiet og til sikkerhedsstyrkerne for at gøre det mere attraktivt at være med til hurtigt at få skabt ro i deres eget land.
Det vil sige, at invitationen til dem, der er der nu, og til flere, hvilket altså også afspejles i det sikkerhedsrådsforslag, der foreligger, altså ikke er til at tage fejl af.
Jeg er helt enig i, at der skal være suverænitet til denne regering, og det er den amerikanske præsident altså også.
Uanset hvad man i øvrigt rundtomkring måtte mene om ham, så fremgår det jo - og det er til hr. Niels Helveg Petersen - at han siger her i Herald Tribune i dag på baggrund af et referat fra et pressemøde i går: We are really going to pass full sovereignty: Vi overdrager fuld suverænitet.
Det er et citat fra præsident Bush, og det er jo altså, hvad han står for.
Så er der spørgsmålet om styrkerne, og det er også et meget væsentligt spørgsmål.
Der skal man altså lige gå tilbage igen og høre, hvad præsidenten sagde.
De vil jo ikke være i stand til at klare det fra dag et; det skal bygges op.
Det vil sige, at der skal være et samarbejde, og det er også indeholdt i forslaget til sikkerhedsrådsbeslutning.
Det svarer jo til det, jeg hele tiden har sagt: at beder man os om ikke at blive, siger man, at vi skal gå, så går vi, uanset hvad der måtte stå andre steder.
Det var jo så også det, hr. Niels Helveg Petersen efterlyste i sin tale.
Jeg tror, det er meget vigtigt, at vi nu gør, hvad vi kan for at støtte FN.
FN har faktisk investeret politisk troværdighed og kapital her.
Brahimi har været i området for at skabe denne regering, det var Brahimi, der i går præsenterede denne regering, og de topkandidater, amerikanerne havde, er jo ikke dem, der er blevet udnævnt.
Regeringsrådet har spillet en stor rolle, men det er jo kun godt, at både FN og regeringsrådet er enige om den regering, der er dannet, og at amerikanerne så også støtter den.
Så det er afgørende, at disse positive kræfter nu får fuld støtte.
Derfor er jeg også glad for den brede støtte her
i Folketinget; det er en moden beslutning, uanset hvor uenige vi var i marts måned, for det, det drejer sig om, er, at det ikke bliver en sammenbrudt stat, og modstanderne her har jo ikke givet noget som helst oplæg til, hvordan det skulle lykkes at få skabt et roligt Irak, hvis man trak styrkerne ud.
Hr. Villy Søvndal taler om Spanien og taler om Norge og taler om Honduras.
Jeg synes nu ikke, Honduras skal afgøre dansk politik, og jeg tror normalt heller ikke, at Honduras har afgjort SF's politik; jeg tror såmænd, at hr. Villy Søvndal dengang i de glade 1970'ere aldrig fulgte Honduras. Jeg synes, det er lidt mærkeligt, at Honduras nu pludselig skal være mærkepæl for os.
Men uanset hvad de måtte gøre, så er det jo os, der skal tage ansvaret for, hvad vi mener er rigtigt, og vi mener, det er rigtigt at støtte FN, som har investeret politisk kapital, og som vi har ønsket skulle investere politisk kapital, og det har hr. Søvndal også.
De kommer så og investerer politisk kapital, og så vil man ikke støtte dem alligevel.
Det hænger ikke sammen, at man beder dem om at spille en væsentlig rolle, så spiller de den væsentlige politiske rolle, og så siger man: I øvrigt er jeg ligeglad.
Så vil jeg godt helt præcist kommentere et par ting fra hr. Niels Helveg Petersen.
Altså uenigheden mellem Bush og Blair er i hvert fald ud fra de senere avisartikler manet i jorden, idet Blair har erklæret sig enig med Colin Powell, som har rettet nogle af de ting, som Blair startede med at sige.
Omkring eksporten er det jo fuldstændig rigtigt, at på kort sigt var det en meget optimistisk tekst, men på lang sigt håber jeg da så sandelig, at den bliver rigtig.
Jeg er pessimist på kort sigt og optimist på lang sigt - i øvrigt noget, George Orwell præsenterede sig selv som - for det er jo vigtigt, og uanset det så altså ikke er blevet opfyldt på kort sigt, så drejer det sig jo stadig væk om, at vi får økonomien i gang igen, og at vi får genopbygningen i gang igen.
Der er jo også sket det, siden den artikel blev skrevet, og det ved vi jo var efter nytår, at der satte terroren pludselig kraftigt ind og skubbede en kolossal masse forventninger.
Så sent som i februar måned, da jeg snakkede med Jeremy Greenstock i Bagdad, mente han jo, at de kunne skabe 1,5 million nye job i løbet af efteråret.
Det er jeg ikke sikker på at han mener i dag, for så skal der virkelig gang i roen og stabiliseringen for at få skabt så meget på så kort tid.
Men jeg håber, han får ret.
Om uroen i Saudi-Arabien vil jeg godt præcisere, at det jo er en forlængelse af bin Ladens opgør med den vestlige kultur, som lå før Irakkrigen, og som lå bag angrebene på Twin Towers i New york og på Pentagon i Washington.
Det, de vil, er jo at få smidt alle ikkemuslimer ud.
Det er jo også derfor, de så tragisk skar halsen over på en svensker. Sverige er ikke med i Irak, og de vidste, det var en svensker, og skar halsen over på ham alligevel. Det er jo også derfor, de har kidnappet - nu går jeg over til Irak igen - russere og kinesere og frigivet dem igen; det er for at terrorisere alle dem, der skal bistå genopbygningen, således at der ikke kan blive genopbygget, så de kan få skabt det kaos, som de kan tage magten i. Derfor er det rigtigt, som hr. Niels Helveg Petersen siger, at meget afgøres i de kommende uger og måneder, ja, det er fuldstændig rigtigt.
Det er derfor, det i de kommende uger og måneder er vigtigt, at man følger FN's opfordring og støtter det nye Irak.