runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
John Vinther (KF), 1999-03-05:
Da Det Konservative Folkepartis ordfører, hr. Knud Erik Kirkegaard, er forhindret i at være til stede, skal jeg redegøre for vores holdning til dette forslag:
I Det Konservative Folkeparti er vi stærkt optaget af at sikre bedre mulighed for at forbedre forældrenes mulighed for at kombinere familielivet og ansvaret for børnene med et aktivt arbejdsliv, og nøgleordet til at løse denne problemstilling er fleksibilitet - fleksibilitet og valgfrihed med hensyn til pasningsmuligheder og fleksibilitet
med hensyn til arbejdstid
Vi synes, at parterne i deres overenskomster er for langsomme til at indrette sig efter familiernes ønsker.
Det er fortsat sådan, at en række overenskomster ikke åbner adgang til deltidsarbejde, selv om arbejdsgiveren og arbejdstageren gerne ville benytte denne mulighed, og Det Konservative Folkeparti er derfor parat til gennem lovgivning at pålægge parterne ved næste overenskomstfornyelse at åbne adgang for, at arbejdsgiveren og arbejdstageren på den enkelte virksomhed kan træffe aftale om at arbejde på deltid.
Derimod må jeg skynde mig at sige, at vi er dybt betænkelige ved, som Kristeligt Folkeparti foreslår, at give lønmodtagere med små børn et retskrav på deltidsarbejde.
En sådan bestemmelse vil efter vores opfattelse kunne give ganske alvorlige problemer, ikke mindst i små virksomheder med meget få ansatte, hvor et sådant retskrav kan gøre det stort set umuligt i praksis at tilrettelægge arbejdets udførelse.
Men kan det kommende udvalgsarbejde give mulighed for en gennemførelse af adgang til at aftale deltidsarbejde på den enkelte virksomhed, er vi parat til at medvirke til vedtagelsen af en sådan bestemmelse.
Kristian Jensen (V), 1999-03-05:
Vi har i Venstre stor tillid til arbejdsmarkedets parter, og vi har stor tillid til, at det ønske, som Kristeligt Folkeparti og Venstre deler om deltid, er noget, som vil blive aktuelt i fremtiden og vil blive sat længere og længere op på dagsordenen, så både forældre og andre, der har behov for deltid, kan få mulighed for det.
Vi har tillid til, at det er noget, arbejdsmarkedets parter vil tage fat på, men jeg kan ikke stå her og lege spåmand.
Jeg har ikke tænkt mig at sige, at om 2 år, om 4 år, om 10 år vil det problem være løst, men det er noget, som jeg er sikker på vil komme på dagsordenen hos arbejdsmarkedets parter inden for de kommende år.
Ole M. Nielsen (KRF), 1999-03-05:
At også Venstre i den grad ligger under for hensynet til arbejdsmarkedets parter, synes jeg egentlig er skuffende.
Vi har fælles synspunkter på andre områder og også på dette område, så jeg vil gerne spørge helt konkret: Hvor længe skal arbejdsmarkedets parter have lov til at forsømme den sag?
Nu går der igen 2-3 år, før vi skal have de næste overenskomstforhandlinger, og hvor mange år skal der gå, inden vi får opfyldt et så væsentligt ønske, som jeg kan forstå det er for Venstre og Kristeligt Folkeparti?
Kristian Jensen (V), 1999-03-05:
Venstre støtter varmt det ønske, Kristeligt Folkeparti har
Vi støtter det, fordi vi mener, at deltid er en god måde at få tid til både arbejdslivet og det liv, der er ved siden af - livet med interesser, med hobbyer og først og fremmest med børn og familie.
Vi synes, det er nogle rigtige, nogle gode og nogle velformulerede intentioner, der ligger bag, og at det ikke blot for forældre, men for befolkningen generelt ville være en fordel, hvis der kom mere deltid.
Vi er dog ikke helt enige med Kristeligt Folkeparti i, at det er vores opgave som lovgivere at gå ind og sikre en ret til deltid.
Vi har i Venstre den opfattelse, at statens opgave er at sikre, at der er retlig ligestilling mellem de personer, der ønsker at arbejde på deltid, og de personer, der ønsker at arbejde på heltid: at der ikke skal være nogen forskelsbehandling, at der ikke skal være nogle områder, hvor man kan blive diskrimineret og udsat for mindre ydelser og mindre sikring, hvis man vælger et deltidsjob.
Vi har imidlertid den principielle opfattelse, at spørgsmål som dette er noget, der skal løses gennem aftaler
Der er desværre stadig en lang række overenskomster, hvor der er et direkte forbud mod deltid, og det synes vi er en fejl, der bør gøres noget ved.
Vi mener faktisk, at staten godt kunne gå foran med et godt eksempel, altså at staten i de forhandlinger, den selv har som arbejdsgiver, skulle tage fat i det punkt og sige: Nu er vi klar til at tilbyde deltid, nu er vi klar til at tilbyde bedre vilkår for vore ansatte.
Vi har stor sympati for forslaget, som det ligger her, og vi håber, at regeringen vil tage sit ansvar som arbejdsgiver alvorligt.
Men vi kan ikke støtte, at man griber ind over for arbejdsmarkedets parter.
Ole M. Nielsen (KRF), 1999-03-05:
Jeg synes, det er helt tydeligt, at den børnepolitiske redegørelse er varm luft.
Der er gode teorier, men man vil ikke gøre noget som helst.
Arbejdsmarkedets parter er hellige med hensyn til at gennemføre nogle bestemmelser for, hvad der er vigtigt her i samfundet.
Hr. Kramer Mikkelsen nævnte, at der er sket forbedringer på overenskomstområdet.
Jeg kan godt huske, at det er noget med 5 kr. pr. time i barselsydelse eller noget i den retning; jeg kan ikke lige komme i tanker om det, men jeg vil gerne høre, hvad det er for nogle forbedringer, der er kommet på overenskomstområdet her for nylig.
Jeg er helt enig i, at den samlede arbejdstid ikke skal nedsættes, og jeg var fuldstændig enig med finansministeren, da han sagde, at vi skal arbejde mere.
Men det skal bare være fleksibelt gennem livet, så der også bliver plads til de ting, der er vigtigere end arbejde, produktion og forbrug, og det er det, vi vil med forslaget her. Hr. Kramer Mikkelsen siger, at der skal yderligere gang i hjulene på arbejdsmarkedsområdet, så man får luft til det. Ja, man skal selvfølgelig have alle andre behov opfyldt, før man kan få tid at tage sig af børnene, men jeg ved ikke, hvornår det sker.
Lars Kramer Mikkelsen (S), 1999-03-05:
Det foreliggende forslag rummer elementer, som Socialdemokratiet kan sympatisere med, nemlig et arbejdsmarked, der tager flere hensyn til familien.
Vi mener i modsætning til den forrige taler, at regeringen med bl.a. den børnefamiliepolitiske redegørelse faktisk har sat børnefamilierne højt i sine politiske prioriteringer.
Vi synes også i forbindelse med forslaget
her, at Kristeligt Folkeparti har skyklapper på, når man - både i forhold til de reelle behov på området og i forhold til den aktuelle situation på arbejdsmarkedet - ser, hvad der er mulighed for.
Jeg synes lige, jeg vil vende tilbage til de ting, der er foretaget, og sige i den forbindelse, at jeg ikke er enig med Kristeligt Folkepartis ordfører, som siger, at der ikke er sket noget på området.
Man kan tværtimod sige, at der i forbindelse med overenskomstindgrebet og i forbindelse med trepartsaftalen rent faktisk er sket forbedringer.
Principielt ser vi en sympatisk holdning bag forslaget.
Men når principperne bag forslaget står alene, og man betragter forslaget i forhold til, hvad arbejdsmarkedet har brug for, må vi konstatere, at man med forslaget bl.a. vil gribe ind over for arbejdsmarkedets parter, der fastlægger løn- og arbejdsvilkår ved overenskomst.
Socialdemokratiet mener selvfølgelig, at det skal være muligt for alle at gå på deltid; men samtidig skal det siges, at vi mener, det i højere grad skal ske ved fordeling af den samlede arbejdstid, således at den samlede gennemsnitlige arbejdstid ikke nedsættes, hvilket der som bekendt ikke er behov for i øjeblikket.
Det er klart, at vi bliver nødsaget til i de kommende år at finde en balance, der tilgodeser eksempelvis børnefamiliernes behov yderligere, selv om der faktisk er sket forbedringer; men det skal være en balance, der også tager hensyn til arbejdsmarkedets behov for arbejdskraft, og Socialdemokratiet vil hellere få yderligere gang i hjulene og dermed sikre, at arbejdsmarkedets parter kan finde luft til det i deres forhandlinger, og det er arbejdsmarkedets parter altså de bedste til.
Det, jeg har sagt, betyder ikke, at vi ikke kan se mange sympatiske elementer i intentionerne bag forslaget; men Socialdemokratiet er ikke enig i metoderne.
Ole M. Nielsen (KRF), 1999-03-05:
Tak for ministerens tale.
Det er helt rigtigt, at vi har tradition for, at den slags ting ordnes på arbejdsmarkedet gennem overenskomster, men der sker bare ingenting.
Når vi tager den seneste overenskomst, er der ikke sket en pind på området
, tværtimod er det sådan, at det, der sidste år startede som børneomsorgsdage, nu lidt tilfældigt er blevet til almindelige feriedage for alle.
Det vil altså sige, at vi tilgodeser alle, vi prioriterer ikke en bestemt gruppe, som jeg ved, at vi faktisk er enige med regeringen i, har brug
Der står f.eks. i regeringens børnepolitiske redegørelse, at man vil føre en dialog med arbejdsmarkedets parter om at skabe fleksible og familievenlige rammer på arbejdspladsen, men der sker bare intet, og derfor er det, vi mener, at det er nødvendigt at lovgive på området.
Tove Videbæk (KRF), 1999-03-05:
Hr. Anders Samuelsen taler om, at dette forslag vil forstyrre ligestillingen på arbejdsmarkedet, fordi det er kvinderne, der vil vælge at blive hjemme.
Men vores forslag er netop så familievenligt, så forældrevenligt, at vi lader det være op til den enkelte familie, om det er moderen eller faderen, der skal vælge, og vi tror på, at den enkelte familie selv kan finde ud af, hvem af dem det er der skal gå på deltid, eller hvad det er. Så nævner hr. Anders Samuelsen indvandrerne, og der vil jeg så sige, at mange af de indvandrere, som hr. Anders Samuelsen sikkert tænker på, jo er på forskellige overførselsindkomster, og så vil det ikke være et problem, for de kan alligevel ikke komme ind i den her ordning.
Vi kan ikke undgå at lave
nogle gode, generelle ordninger, fordi der er en lille gruppe, der måske kommer i klemme; i så fald må vi lave nogle specielle ting for den.
Vedrørende prioriteringen mener vi, at det gerne må koste at have børn, men det skal også være sådan, at der er den mulighed, og i dag har forældre reelt ingen mulighed for at vælge at passe deres børn selv.
Inger Bierbaum (S), 1999-03-05:
Da vores ordfører på området, hr. René Skau Johansen, ikke kan være til stede, skal jeg sige følgende: I Socialdemokratiet er vi faktisk glade for, at dette forslag om økonomisk støtte til de forældre, der selv passer deres børn, er kommet på dagsordenen.
Det giver os nemlig mulighed for endnu en gang at understrege, at vi er imod ideen om at lade pengene følge barnet, eller som det også kan udtrykkes: gøre forældre til offentligt ansatte.
En ordning, som der her foreslås, vil i hvert fald på lidt længere sigt være ensbetydende med en fuldstændig udhuling af de værdier og det økonomiske grundlag, som det danske velfærdssamfund hviler på.
Jeg tror ikke, forslagsstillerne har overvejet konsekvenserne af forslaget, nemlig at de, der ikke bruger et velfærdsgode, skal have en økonomisk kompensation.
Hvor langt skal vi gå på dette område?
Det kan blive en økonomisk og værdimæssig glidebane.
Forslagsstillerne beregner udgiften i det her forslag til at blive en halv milliard kroner pr. år.
Det tror jeg er i underkanten.
Men forslaget om, at de børnefamilier, der i forvejen sidder hårdt økonomisk i det, skal betale endnu mere for en vuggestue- eller børnehaveplads, for at andre forældre kan blive hjemme og passe deres børn,
tror jeg heller ikke vil falde i god jord, og det tager vi også afstand fra.
Vi er fuldstændig enige med forslagsstillerne i vigtigheden og nødvendigheden af at skabe nogle rammer for børnefamilierne, der i højere grad gør det muligt, at de kan indrette sig på arbejdsliv og familieliv, og herunder forhold, der gør det muligt for forældre at tilbringe mere tid sammen med deres børn.
Eller rettere, at børnene måske får mere tid sammen med forældrene.
Men en ordning som den, der her foreslås, er en meget dårlig idé.
For det første er det offentlige pasningstilbud noget, der stilles til rådighed for dem, der er i arbejde eller står til rådighed for arbejdsmarkedet, og her har den enkelte familie selv det afgørende ansvar for at prioritere i hverdagen og for at indrette sig på en måde, som gør det muligt at forene arbejdsliv og familieliv.
For det andet vil det primært være kvinderne, der vælger mere eller mindre frivilligt at blive hjemme og passe børn og hjem, som orlovsordningerne med al tydelighed har vist.
Og for det tredje lever vi i en tid, hvor der er brug
for alle på arbejdsmarkedet.
De sidste prognoser fra Finansministeriet viser tydeligt, at der i de kommende år vil være brug for alle hænder i dette land.
Socialdemokratiet vil til stadighed stræbe efter at skabe de bedst mulige rammer for børnefamilierne i samarbejde med kommunerne, arbejdsmarkedets parter og børnefamilierne selv, men vi kan ikke støtte et forslag, der i den grad rummer økonomiske, sociale og ligestillingsmæssige uhensigtsmæssigheder, som tilfældet er her i B 76.
Yvonne Herløv Andersen (CD), 1999-03-05:
Vi har lige været igennem en meget lang debat om mangelen på økonomi i kommunerne.
På forsiden af Berlingske Tidende står i dag, at indførelse af brugerbetaling er et af de forslag, Kommunernes Landsforening til juni kommer med til finansministeren.
Vi har ikke kunnet skaffe den hjemmehjælp, vi skulle for at dække det behov, der var.
Vi har hver for sig skammet os over den mangel på hjælp, der var.
Så hvis jeg skal prioritere her, så er det altså ikke et forslag på den sociale side, jeg vil prioritere, og jeg vil fastholde min overbevisning om, at tiden er løbet fra forslaget.
Tove Videbæk (KRF), 1999-03-05:
Hensigten med dette lovforslag er at nedbringe ventetiden på at få et høreapparat.
Men jeg er usikker på, om man faktisk også opnår det med det foreliggende lovforslag.
Så vidt vi har forstået, findes der i landet kun tre privatpraktiserende speciallægeaudiologer, og der er i dag 40 private høreklinikker over hele landet.
De fleste af disse drives af audiologassistenter, der er uddannet til at foretage høreprøver, diagnostiske tests og i at tilpasse høreapparater.
Og det forlyder, at en vedtagelse af lovforslaget faktisk vil fjerne eksistensgrundlaget for de fleste af disse 40 private klinikker, hvilket vil forlænge ventelisterne yderligere.
Vi ser frem til en god og grundig behandling af det her forslag i udvalget, men der er visse ting i det her, vi i hvert fald skal have undersøgt nærmere, inden vi kan sige, om vi er for det.
Søren Kolstrup (EL), 1999-03-05:
Da vor ordfører på området, fru Jette Gottlieb, ikke kan være til stede, skal jeg tilkendegive følgende: Enhedslisten er enig med forslagsstillerne i, at det er et problem, at de audiologiske afdelinger har så lidt kapacitet, at der er ventetid. Der skal ikke meget fantasi til at forestille sig, hvad det giver af gener for den hørehæmmede.
Vi er derimod ikke enige i at give privatpraktiserende audiologer den samme kompetence, som sygehusafdelinger har i dag til at ordinere høreapparat.
Der er så få privatpraktiserende audiologer, at det slet ikke batter noget i forhold til ventelisterne.
Vi er også overbevist om, at patienterne får det højeste faglige niveau på de særlige sygehusafdelinger, hvor der er mange patienter og flere specialister, således at der er bedre mulighed for vidensopsamling og faglig udvikling.
Der er ingen tvivl om, at et høreapparat er et særligt personligt hjælpemiddel, der skal tilpasses det enkelte øre.
Det bliver det allerede i dag.
Derimod er det ikke i alle amter muligt at få bevilliget digitalt høreapparat.
Løsningen på dette problem er ikke at henføre høreapparater til den gruppe hjælpemidler, hvor der er delvis brugerbetaling.
Det betyder jo, at kun de, der har råd til det, får det for dem optimale hjælpemiddel.
Enhedslisten kan ikke støtte forslaget.
John Vinther (KF), 1999-03-05:
Det forslag, som vi her behandler, tilsigter jo at løse et tragisk og meget beklageligt problem, nemlig det at man i mange amter har endog meget lange og helt uacceptable ventetider på løsning af det her problem.
Dér er jeg nødt til at sige, at vi fra konservativ side ikke nærer nogen frygt for at lade private træde til, når det offentlige ikke længere magter opgaven, så på den måde har vi sympati for forslaget.
Men så er jeg også nødt til at sige, at jeg mener, at forslaget lider, som også flere andre har været inde på, af den mangel, at man jo i virkeligheden ikke går i dybden med det, der virkelig er problemet, nemlig mangelen på audiologer i det her tilfælde.
Efter min opfattelse er der så få privatpraktiserende audiologer, at det ikke vil kunne afhjælpe problemet blot at lade dem træde til.
Vi har ikke noget som helst imod at lade dem træde til, men vi tror bare ikke rigtig på, at det i virkeligheden hjælper ret meget på at få løst det her problem.
Inge Refshauge (DF), 1999-03-05:
I Dansk Folkeparti kan vi støtte forslaget fra
Fremskridtspartiet
Vi ser ikke noget problem i, at ansøgere til høreapparater undersøges hos privatpraktiserende audiologer, som har det fornødne audiologiske udstyr og den faglige ekspertise, der skal til for at stille den nøjagtige diagnose.
Men det skal så også være forudsætningen.
Hvis det kan nedsætte ventetiderne for hørehæmmede på de audiologiske klinikker, finder vi i Dansk Folkeparti, at det er i orden, at hørehæmmede opsøger privatpraktiserende audiologer, som så kan udlevere høreapparaterne.
Amtskommunen skal så betale det beløb for høreapparaterne, som de kan få det til hos amtets faste leverandører, og bliver høreapparaterne dyrere, må de hørehæmmede selv betale differencen. For os i Dansk Folkeparti er det meget væsentligt, at ventetiden på at få et høreapparat bliver så kort som muligt.
Patienterne går jo alligevel ikke til audiolog, før det er meget nødvendigt, og derfor mener vi, at det skal gå rimelig hurtigt med at kunne få et høreapparat.
Det vigtigste for Dansk Folkeparti er, at ventetiderne til audiologundersøgelser bringes ned.
Villy Søvndal (SF), 1999-03-05:
Der er nogle gange en tendens til, at praktiske politiske diskussioner bliver hævet op på et ideologisk niveau, hvor det bliver lidt meningsløst.
Det synes jeg det her forslag et eller andet sted er udtryk for.
Hovedproblemet er følgende: Vi har meget lange ventelister specielt i forhold til forundersøgelserne til at få høreapparat, og vi har mangel på arbejdskraft.
Man kan så vælge at organisere det enten i privat eller offentligt regi, men pointen er, at det bliver der ikke én eneste audiolog mere af, på samme måde som der ikke bliver flere Fremskridtsfolk af, at man deler et parti i to.
Sådan er sagen jo; det forøger ikke på nogen måde kapaciteten.
Så kan man tage stilling til, om man kan lide det eller ej.
Men jeg vil advare imod at bære det op på så højt et ideologisk niveau.
Så synes jeg i øvrigt, man skal være lydhør også i den her debat over for de ting, der kommer udefra.
Vi har tidligere udtrykt utålmodighed i forhold til ventelisterne, da vi sidst behandlede Fremskridtspartiets forslag.
Det vil vi gerne gøre igen og dermed også være med til at understøtte det pres, som ministeren også understregede, i forhold til uddannelseskapaciteten.
Det er jo det, der er flaskehalsen i det her: at sikre, at vi får uddannet nogle flere audiologer.
Det vil vi gerne gøre igen.
Jeg synes i øvrigt, man skal være opmærksom på i denne her debat, at brugernes organisationer er meget betænkelige ved en privatisering af området her, altså dem, som så at sige har høreapparatet på.
De advarer imod det.
De advarer imod usikkerheden om, om standarden, om kvaliteten fastholdes.
Det er man i hvert fald nødt til at sikre, hvis man overhovedet vil bevæge sig i den her retning.
Det andet, man er nødt til at sikre sig, er, at vi ikke får en skjult brugerbetaling ind, hvis SF skal deltage i de her videre overvejelser.
Vi vil derfor ikke være med til at støtte lovforslaget her, men vi vil godt opfordre ministeren til at arbejde så ihærdigt, som socialministeren overhovedet er i stand til, og vi vil gerne være med til at presse på i forhold til at sikre, at problemerne på det her område bliver løst bedre end i dag.
Så vil jeg sige en sidste ting, som man også skal være opmærksom på, nemlig at det her jo også har at gøre med, at høreapparater ikke er det samme, som høreapparater var engang.
Det betyder til
gengæld, at mennesker kommer til at høre bedre, end de gjorde engang
Og det er jo en del af den her historie, at den så at sige forfinede teknik er med til at skabe problemer.
Men de problemer skal vi selvfølgelig løse, og derfor
al mulig støtte til at sikre, at der bliver afsat de fornødne ressourcer og lagt det fornødne politiske pres på Amtsrådsforeningen for at sikre, at det her problem bliver løst.
Annie Lunde Hansen (CD), 1999-03-05:
Dette lovforslag bringer ikke én eneste ud af ventelisten, for det er slet ikke dér, problemet ligger.
Problemet ligger i, at vi mangler personale, som det offentlige er drænet for, og som i øjeblikket er hos de private.
Jeg vil meget gerne spørge Venstres ordfører, hvor den store kapacitet til at nedbringe ventelisterne ligger, og hvor den findes henne.
Kristian Jensen (V), 1999-03-05:
Da Venstres ordfører, fru Else Winther Andersen, ikke kan være til stede, skal jeg på hendes vegne kort sige, at dette lovforslag kort og godt handler om, at der er nogle mennesker i Danmark, som ikke kan høre, i hvert fald ikke i en sådan grad, at de har et normalt liv, og det tvinger dem til at stå på venteliste i ud fra Venstres synsvinkel uacceptabelt lang tid.
Med dette forslag løser vi ganske enkelt problemet til gavn for alle, der har problemer med nedsat hørelse.
Der er blevet lavet en aftale her i Folketinget om, at nu lader vi amterne lave de her overenskomster, men det har jo vist sig, at det ganske enkelt ikke virker.
Og så mener Venstre, at det er fint, at vi bruger den kapacitet, der er til rådighed på det her område, ved at bruge privatpraktiserende audiologer.
Jeg vil ikke ind i en diskussion om, hvorvidt der er stor kapacitet eller lille kapacitet.
Det er et spørgsmål om, at der er ledig kapacitet, og den kapacitet skal vel bruges.
Her bør Folketinget stå sammen om at få de ventelister væk.
Venstre erkender, at der muligvis er spørgsmål omkring økonomien i det her, som vi skal kigge på i udvalget.
Der er muligvis også noget omkring ikrafttrædelsesdatoen, men i det store hele vil jeg på Venstres vegne gerne give tilslutning til lovforslaget.
Birthe Skaarup (DF), 1999-03-05:
Jeg har et spørgsmål til fru Inger Bierbaum omkring uddannelse af audiologassistenter.
Jeg synes, at der er gået lang tid.
Dansk Folkeparti har rettet henvendelse omkring det
her, at vi skulle have uddannet flere audiologer rundt omkring i landet, og jeg vil høre, om den socialdemokratiske ordfører ved noget om, hvorvidt man er startet på at uddanne flere.
Jeg bemærkede, at fru Inger Bierbaum sagde, at man ville gøre det.
Men jeg synes, at når der har været utallige henvendelser omkring det her, så skulle man være startet.
En anden ting, jeg også godt vil høre fru Inger Bierbaum om, er, at vi nu har mulighed for via de nye lønformer at give særlige tillæg til audiologer, og jeg vil høre, om det ikke er en idé for at tiltrække audiologer, også inden for det offentlige; for det er jo sådan lige i øjeblikket, at så går audiologerne fra det offentlige til det private, fordi der er højere lønninger her.
Skal vi ikke udnytte de lønformer, vi har mulighed for?