Tove Videbæk (KD), 2004-11-19:
Det er et meget sympatisk forslag, der her behandles, og Kristendemokraterne vil i hvert fald gerne være med til at grundlægge gode madvaner i barndommen, til at forbedre børns ernæringstilstand og til at forbedre indlæringen hos folkeskolens elever.
Men metoderne til at indføre det kan jo være rigtig mange, og den, der er nævnt her i forslaget, er vi ikke helt hundrede procent enige i.
Pernille Due fra Institut for Folkesundhedsvidenskab har lavet en undersøgelse af 11-15-årige skolebørns vægt og sundhed, og hun siger, at den aldersgruppe er blevet 1,5 kg tungere i de sidste 4 år, at 20 pct. færre end for 20 år siden vurderer, at deres helbred er godt, at der er mange daglige symptomer, og at lægemiddelforbruget er steget kraftigt.
Børnene er mere fede, mere syge, mindre glade, mere pillespisende, mindre frugtspisende, mere fysisk passive.
Alle advarselslamper blinker i Pernille Dues undersøgelse, så det er klart, at der skal gøres noget, det er vi helt enige med forslagsstillerne i, men hvad er det, der skal gøres?
Man kunne f.eks. begynde med at tage slikog sodavandsautomaterne væk fra skoler, daginstitutioner og foreninger.
Det var da en begyndelse.
Man kunne så i stedet stille kildevandsautomater op, således at børnene har mulighed for at få noget rent, koldt og godt vand at drikke.
Mange vil argumentere med, at børnene jo bare kan gå ind på toilettet og stikke hovedet ned i håndvasken, dreje nakken af led og åbne munden op mod en måske ikke så lækkert udseende vandhane.
Det ved vi jo godt at børnene ikke gør.
De vil have en flaske i hånden, og det, det gælder om for os, er så at sikre, at den flaske indeholder noget godt.
Det vil den gøre, hvis der er en kildevandsautomat eller anden mulighed for at få rent koldt vand der, hvor de færdes, og ikke mindst der, hvor de spiser.
Man kunne også gøre mere ud af undervisningen i sund mad og sund levevis både i skoler og daginstitutioner.
Man kan også opfordre til oprettelse af sunde mad- og frugtsalg på alle skoler og til hyggelige spisesteder.
Derudover kunne man jo også opfordre kommunerne til at bruge de muligheder, de allerede har, for at lave madordninger i skoler og daginstitutioner.
Men det er altså ikke kun i skoler og daginstitutioner, der skal gøres noget.
Professor Bente Klarlund Pedersen fra Rigshospitalet siger, at fedme og inaktivitet hænger sammen, og at det er inaktiviteten, der gør os syge.
Hun siger også, at børn har 40 pct. færre gåture, dobbelt så mange bilture som i 1978, og det kan hverken skole eller daginstitution gøre noget ved.
På 5 år er de 10-15-åriges daglige tid foran fjernsynet vokset med 1 time, og det kan skolen og daginstitutionen heller ikke gøre noget ved.
Vi må simpelt hen tage fat i alle de her områder.
Vi må tage fat på alle områder, nogle af dem i skole og daginstitution og nogle af dem hjemme hos os selv.
Vi løser ikke problemerne alene ved at give børnene gratis mad i skolen.
Hvis der er sunde madordninger i skolerne, hvad vi absolut ønsker og støtter, vil vi bare have, at forældrene selv skal være med til at betale for det, ligesom de vil skulle betale for den madpakke, de kunne eller ville have givet barnet med i skole.
Hvis forældrene ikke har råd, skal de selvfølgelig have mulighed for, at børnene kan få maden alligevel.
Vi ved, at sund mad betyder utrolig meget for både velvære, for psyke, for, hvad man kan lære at forstå, hvad man kan yde, for helbred osv., men lige så meget betyder altså motion, og derfor skal der tages initiativer.
Det er et vigtigt initiativ, som der er taget lige nu og her.
Vi synes, at beslutningsforslag nr. B 16 er et utrolig sympatisk og godt forslag, men metoden, der foreslås, er vi betænkelige ved.