Margrete Auken (SF), 2001-04-26:
Den 1. juli sidste år skrev Mark Malloch Brown, chefen for UNDP, i Berlingske Tidende - det er ikke alt, hvad der kommer fra konservativt hold, der er slemt - et indlæg, der begynder
sådan her: I år - det er altså inden for det år, vi stadig væk er i - vil der blive født 40 millioner børn, som staten intet kender til.
De er statistisk usynlige.
Mange af dem vil være blandt de 12 millioner børn, som hvert år dør af årsager, der kunne være forebygget eller blandt de 100 millioner børn, som bor på gaden, eller de 1,2 millioner piger, der årlig sælges til prostitution.
Selv hvis de overlever, vil de næsten med garanti være blandt de 1,2 milliarder mennesker, der lever for mindre end 1 dollar om dagen under usikre forhold med mangel på bolig, mad og arbejde.
Dette er skrevet på baggrund af den rapport, der kom samme dag, nemlig Human Development Report for år 2000, som handlede om noget, der faktisk ikke rigtig har været debatteret og slet ikke har været rejst i debatten her i dag - det er selvfølgelig også min egen skyld, jeg kunne have gjort det tidligere - nemlig sammenhængen mellem vores bistandshjælp og menneskerettighederne.
Det var ikke nok bare at sige, at vi skulle have lov til at skrive artikler i Information og tale
frit fra talerstole som denne her.
Der foregår en dramatisk krænkelse af menneskerettighederne i disse lande, og der er alligevel folk her i landet, som igen vil til at skære ned på den i forvejen alt for spinkle bistand, fordi de simpelt hen ikke regner disse fattige menneskers elendighed for noget, der skal tages alvorligt, og i hvert fald ikke noget, der skal ses under synsvinklen menneskerettigheder.
Det hører faktisk hjemme under den internationale folkeret, at disse mennesker skal have rettigheder, og når disse rettigheder krænkes, sådan som det er tilfældet i øjeblikket, er det ikke et spørgsmål om, hvorvidt man allernådigst skal give dem en lille smule, så de kan holde sig i live 3 dage længere, eller man faktisk skal give dem en chance for at komme på fode.
Den rapport, jeg nævnte, fik faktisk en meget flot omtale i pressen.
Jeg kan igen citere fra Berlingske Tidende.
Dagen før rapporten kom, skrev man, at menneskerettighedstraktaten har svage håndhævelsesmekanismer, mens - og det er jo meget interessant - handelsaftaler bakkes op af tvangsfuldbyrdelse og magt.
Rapporten havde helt konkrete forslag til, hvad man kunne gøre for at få den side af menneskerettighederne respekteret, og foreslog syv konkrete tiltag.
Jeg går ikke ud fra, at ministeren kan dem lige på stedet - det har hun muligvis - men det hører med i billedet, at rapporten fik en flot modtagelse omkring den 1. juli og derefter blev fuldstændig glemt igen, ligesom det hele tiden går med disse usynlige millioner.
De forsvinder ud af synsfeltet, fordi de bare er nogle skravl, som man ikke regner for noget i den del af verden, hvor menneskerettighederne kan regnes blandt det enkelte individs politiske rettigheder.
Alle disse mængder, der bare får lov at sulte ihjel, bliver ikke taget med.
30.000 børn dør om dagen af sultrelaterede eller fattigdomsrelaterede sygdomme.
30.000 er faktisk ret mange, men alligevel har De Konservative lige stået og sagt, at de vil skære ned, for det kan vi nok klare. Det er jo skamløst i forvejen, og om det så bliver en tand mere skamløst, kan vel være det samme.
Det er dét, vi hører Venstre og De Konservative sige,
for slet ikke at snakke om sådan et spøgelse, som vi fik fra det tidligere Frihed 2000.
Dem havde man vel heller ikke ventet andet end forfærdeligheder fra, så det er ikke så chokerende, men det er mere chokerende, at Venstre og De Konservative nu står her og vil forstærke disse menneskers elendighed, hvor vi burde stå samlet i dag om at gå med i de konkrete initiativer, som er foreslået.
Vi kan jo heldigvis enes om nogle af dem.
Jeg synes, ministeren skal gå op og love os, at nu er det altså ikke kun 90 pct.s gældslettelse, men nu følger vi Sverige og England og siger 100 pct.
Lad os få det på plads.
Lad os for alvor sørge for, at nogle af de implementeringskrav, rapporten stiller, kan komme med, når vi tager handelssiden.
Jeg tror, det er nr. 3 eller nr. 4 af de anbefalinger, der kommer fra UNDP, som siger, at det skal være en del af handelsbetingelserne under WTO for private organisationer, at de ting kommer med, og at de også skal med, når vi inddrager TRIPS i arbejdet.
Jeg er glad for, at ministeren er villig til at arbejde for, at det bliver virkelig fattigdomsrelateret, så det ikke bliver et spørgsmål om, hvorvidt man opvejer de aller-, allerrigeste mod de aller-, allerfattigste, men at vi ser det ud fra menneskerettighedsvinklen.
Jeg vil meget håbe, at jeg får et entusiastisk svar på fra den radikale bistandsminister, som går på, at det var godt, vi omsider begyndte at snakke menneskerettigheder i denne forbindelse.