Line Barfod (EL), 2003-12-11:
Nu har der jo hidtil i debatten været udtrykt meget stor bekymring, så derfor vil jeg gerne starte med at referere en meget positiv nyhed.
I Søndagsavisen i søndags kunne man læse på side tre en overskrift, der hed: »Danskere er de mest afholdende i Europa«.
Det blev refereret, at når det gælder alkohol på arbejdspladserne, så ligger Danmark faktisk helt i bund i forhold til de øvrige europæiske lande, at 80 pct. af danskerne mener, at det er uacceptabelt at drikke i arbejdstiden, og at kun 1 pct. af danskerne oplever, at deres kolleger ofte drikker alkohol til frokost.
Det er faktisk lykkedes i løbet af en relativt kort periode fuldstændig at ændre alkoholkulturen på arbejdspladserne, så det er altså muligt for os at gøre noget ved alkoholforbruget ved en indsats, hvor man inddrager folk i selv at være med til i fællesskab at fastlægge den alkoholpolitik, der skal være der, hvor de er.
Jeg synes selvfølgelig, det er vigtigt, at vi diskuterer de alkoholproblemer, der er, og de problemer, der er med, at nogle unge drikker for meget.
Der er ligesom ikke helt sammenhæng i det, man gør, og det, man siger.
Når vi så ser på, hvad det er, man kan gøre, så mener vi fra Enhedslistens side, at det er utrolig vigtigt at skille problemerne ad.
Jeg tror, vi har noget af det bedste ungdom, der har været nogen sinde, og det er altså vigtigt, at vi ikke går ud og siger, at alle de unge er forfærdelige, men holder fast i, at langt de fleste af de unge altså er utrolig fornuftige.
Så skal vi selvfølgelig se på, at der er en gruppe unge, der har store problemer.
Det giver sig udtryk i et alt for stort alkoholforbrug, at de drikker sig alt for berusede, så de slet ikke ved, hvad der foregår, at nogle af dem har et stort forbrug af hash eller andre euforiserende stoffer, at nogle af dem kommer ud i spiseforstyrrelser.
Nogle går det så galt, at de forsøger selvmord, og nogle lykkedes det desværre for.
De problemer skal vi tage meget alvorligt og se på, hvad vi kan gøre for denne gruppe unge, for at de får det bedre, for at den gruppe unge ikke kommer ud i så store problemer og har så lidt selvværd, at de tyr til den slags.
Hvis ikke vi laver den skillelinje, så bliver det altså meget svært at nå ud og komme i dialog med dem, som vi ønsker at hjælpe.
Derfor er det det, som vi gerne vil være med til at fokusere på.
Vi skal senere - i det nye år - behandle et forslag, som vi fremsætter fra Enhedslisten om at lave noget undervisning i skolerne, hvor vi styrker de unges grænser og lærer dem noget mere om, hvordan de selv sætter grænser over for andre, og hvordan de lader være med at overskride andres grænser.
Det tror vi faktisk kan være med til at hjælpe mange af de unge, der er tale om her, og også forhindre noget af det gruppepres, der jo også kan være omkring alkoholforbrug.
Og så mener vi altså, som vi også har været inde på flere gange i debatten, at man skal se på hele reklameforbruget, se på branchen, altså hele diskussionen om alkoholsodavand osv. Jeg vil så også gerne gøre opmærksom på, at i Nordisk Råd vedtog vi i oktober måned en resolution, som lægger op til, at de nordiske lande skal prøve at gøre noget for at begrænse alkohol og narko bl.a. ved at prøve at se på markedsføringspolitik, men også ved at prøve at få forhøjet afgifterne. I stedet for at vi hele tiden har sådan en nedadgående spiral, hvor man kører konkurrence på, hvem der kan sætte afgifterne mest ned, så synes vi hellere, vi skulle køre en konkurrence på, hvem der kunne sætte dem mest op, eller i hvert fald få et samarbejde om at få dem opad. Så vi mener, der er flere muligheder, man kan gå i gang med.
Men det er altså vigtigt, at vi ikke skærer alle de unge over én kam, for så når vi ikke en eneste af dem.
Vi er nødt til at gå ud og hjælpe dem, der har behov for det, men at se meget positivt på den meget store gruppe, der faktisk er utrolig ansvarsbevidst, og som kan være med til at sikre, at vi får en god alkoholkultur på skoler, i ungdomsklubber og andre steder, hvor de unge færdes.