Ole Sohn (SF), 2003-04-03:
Først vil jeg takke Socialdemokratiet for at være kommet med beslutningsforslaget, og jeg synes også, at der i den forbindelse skal lyde en tak til ministeren for nu at dele sol og vind lige, for at have taget tråden op.
Hvem der så kom først, hønen eller ægget, er for mig underordnet, men jeg synes, det er vigtigt, at der nu bliver sat fokus på den teaterpolitiske situation.
Det er der behov for.
Nu er det jo sådan, at man kan læse forslaget med forskellige øjne.
Men jeg opfatter ikke indholdet af forslaget sådan, at man vil lave revolution, altså lave om på hele det grundlag, som teaterpolitikken bygger på, og det vil jeg egentlig også mene skulle ligne Socialdemokratiet dårligt, eftersom de jo har haft en stor del af ansvaret for den lov, som vi har.
Så derfor vil jeg sige det på den måde, at det, man præciserer i beslutningsforslaget, de takter, hvor Socialdemokratiet foreslår præciseringer, er vi i hovedlinjerne enige i.
Vi mener, det er klart, at en revision af teaterloven skal bygge på, at man sikrer, at dansk teaterpolitik hviler på klare kvalitetskrav og klare principper for alsidighed i udbuddet.
Det er unikt, og det er vigtigt.
Vi er også enige i, at der skal opstilles meget klare kriterier for den kunstneriske og udvikingsmæssige kvalitet af teatrene, at det er det, der danner baggrund for statsmidlerne til teatrene.
Nu har der været en debat om armslængdeprincippet, det har vi jo haft nogle gange i forskellige sammenhænge i det seneste års tid, og efterhånden tror jeg nok, vi er kommet dertil, at vi alle sammen er enige i, at armslængdeprincippet er det rigtige.
Jeg synes også, debatten i dag har vist, at det ville være meget uklogt, hvis vi som politikere skulle begynde at gøre os kloge på, hvad folket skal mene er godt eller dårligt teater.
Det tror jeg er ret individuelt.
Det, der er afgørende, er vel, at man får nogle teatre, som er meget alsidige, og som har bredden i sig.
Hvem kan ikke lide at se en rigtig god mainstream teaterforestilling i en fyldt sal, hvor vi alle sammen kan sidde og klappe og grine?
Men der skal også være mulighed
for, at publikum, som har særlige ønsker og behov, og teaterfolk, som har nogle særlige ideer til at udvikle nye kunstneriske retninger, kan prøve kræfter med det.
Og det er jo netop det, der er så fantastisk ved kunst og kultur, at man hele tiden bryder grænser. Der har i dagens debat været nævnt eksempler inden for filmverdenen på, hvordan det har udviklet sig.
Men vi skal også være opmærksomme på, at en af forudsætningerne for dansk films store succes i dag er, at vi har et fantastisk teaterliv, at vi har den sammenblanding eller supplering, at man i filmen gør brug af teaterskuespillere, i modsætning til mange andre lande, hvor man som filmskuespiller har specialiseret sig til filmen og ikke er i stand til at kunne stå på en scene.
Men det er jo det, der gør, at vi har den vekselvirkning i dansk film i kraft af gode historier og af særdeles gode skuespillere, som har fået deres oplæring på teatrene; de kan gøre sig på film, og i kraft af den popularitet, som en del af skuespillerne får på filmen, fører de den tilbage til teatrene og medvirker til, at flere besøger teatrene.
Vi er også meget enige i de præciseringer, som Socialdemokratiet foreslår om børne- og ungdomsteatre, at vi får teatrene til at sprudle ude på daginstitutioner og skoler, uddannelsessteder i det hele taget, for jo mere hele det musiske miljø bliver fremmet i uddannelsessystemet, jo bedre for uddannelserne, men også jo bedre for unges mulighed for at tilegne sig forståelsen, ideen og værdien af også at frekventere teatrene, når de bliver voksne.
Så vil jeg kommentere spørgsmålet om den geografiske spredning.
Jeg mener, det er vigtigt, at vi, særlig nu, hvor vi står over for det nye operahus og det nye skuespilhus i København, som skal være nationalscenerne, ikke fokuserer alle midlerne i hovedstaden, men at vi også har den teaterpolitiske spredning og dermed understøtter teaterforeningerne ude omkring i landet og også understøtter de teaterforestillinger, som fra hovedstaden bevæger sig ud i det ganske land.
Der har også været nogle diskussioner i dag omkring belægningsprocenter, om kriterierne for støtte.
Der er jeg meget enig i, at man skal passe på med ikke alene at gøre belægningsprocenter til et kriterium, for det vil jo af naturlige grunde føre med sig, at man ensretter teaterlivet, at det mere bliver en form for mainstreamteater, vi ser, fordi man skal sørge for hele tiden at tilrettelægge sine teatre sådan, at man fokuserer på flest mulige i teatrene. Det skal man selvfølgelig som hovedregel også, men man skal ikke gøre det i en sådan grad, at man mister bredden i det.
Og det er faktisk et af de steder, hvor jeg mener, at der er et begyndende, jeg vil ikke sige faresignal, men alligevel, og som jeg vil opfordre eksempelvis filmverdenen til at tænke på, og det er, at flere og flere af de film, vi ser i dag, er en moderne form for Morten Korch-film.
Det er udmærket, de er gode, og vi griner, og vi har det godt, men vi skal passe på, at man ikke får ensretning inden for de forskellige kunstretninger.
I forslaget til ændring af teaterabonnementsordningen kan jeg også se nogle gode, positive takter i Socialdemokratiets forslag.
Det skal ikke ske ved, at man i de her årlige kommuneaftaler aftaler, at man skal bruge en vis sum penge til teaterabonnementsordninger, og folk så tror på, at det står ved magt.
Vi har set det inden for biblioteksverdenen, hvor vi i tillid til hinanden lavede en ordning, hvor kommunerne skulle bruge en vis sum penge til udvikling af folkebibliotekerne, og nu ligger pengene og roder rundt på asfalten og andre steder i kommunerne.
Så det er helt afgørende for SF.
Afslutningsvis vil jeg så sige med hensyn til udspillet her, som vi støtter, begge forslagene, men også til ministeren og ministerens oplæg til, at der som opfølgning på teaterkonferencen i juni måned vil komme en invitation til et bredt samarbejde om en ny revision af teaterloven, at SF gerne medvirker til at indgå i forhandlingerne om en ny teaterlov.
Fru Ester Larsen fandt det fornødent ligesom, ikke truende, men dog trods alt at stå lidt fremadlænet i nærheden af mikrofonen, så det var helt sikkert, at det blev protokolleret, at man nok skulle tage udgangspunkt i, at den økonomi, der nu engang var, den var der - og ikke mere.
Så vil jeg gerne sige, også til inspiration for ministeren, som jo i de kommende uger drøfter bevillingerne til Kulturministeriet for det kommende år, at det ikke skal skorte på støtte fra SF's side i forsøget på at tilføre flere midler til teaterområdet.
Jeg synes, at de beløb, som Socialdemokraterne har foreslået, omkring 25 mio. kr. til abonnementsordning og 20 mio. kr. til udvikling, i hvert fald ikke er overbud for at sige det mildt.
Så skal jeg også af hensyn til den parlamentariske orden meddele på vegne af Enhedslisten, at de også ønsker at udtrykke sig positivt om de af Socialdemokratiet fremsatte beslutningsforslag.
Dette være hermed gjort.