runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Per Stig Møller (KF), 1997-10-09:
Jeg nåede ikke hr. Frank Aaen tidligere omkring dagpengene.
af dagpengene.
Vi har foreslået en forkortelse af dagpengeperioden, så den kommer på længde med den norske periode.
Til hr. Søren Søndergaard om straffelovene: Vi har stillet forslag om skærpelse af straffene for vold.
Vi mener, at dette at begå vold mod andre mennesker er noget af det alvorligste, der kan foregå, og derfor har vi foreslået en skærpelse af straffen, men det har ikke kunnet komme igennem.
Og vi insisterer ikke på at slå vore børn.
Vi siger, at det i forvejen i forhold til bistandsloven er blevet forbudt at mishandle og slå sine børn.
Det er revselsesretten, hr. Søren Søndergaard taler om, og det er noget andet, som ligger i forbindelse med bistandsloven.
Dér har man en forpligtelse til at beskytte sine børn mod overfald, så det var en overflødig lovparagraf, man lavede.
Hr. Ole Stavad siger, at vi er i tvivl om, hvorvidt der er et behov.
Jamen det er jo det, vi vil analysere.
Det er da ikke rimeligt, at regeringen kommer med en pressemeddelelse, og så skal vi alle sammen klappe hælene sammen, og så kommer der en ny oplysning fra økonomerne ugen efter, og så skal vi klappe hælene sammen til den anden side.
Lad os da få undersøgt tingene ordentligt.
Venstre har nu stået i to timer og forklaret, at den tidligere model gav 7,7 mia. kr.
Vi har foreslået, at ud over det kan man også i forhandlingerne overveje begunstigede ordninger svarende til kapitalpensionsordningerne.
Dér vælter pengene jo ind, og de kan bruges i forbindelse med børneopsparing, uddannelsesopsparing, etableringsopsparing og alderdomsopsparing.
Det har vi også foreslået.
Det er altså også en model, der kan bruges.
Så vi har altså givet alternativer til det.
Hr. Melchior siger, at hjertet kun hos ganske få sidder til højre, men at langt de fleste har det til venstre.
Hr. Elmquist siger om betalingsbalanceproblemet: Jamen det har vi jo foreslået løst ved at lette erhvervsskatterne, for det er jo altså kunsten at få dansk eksport til at stige; det er altså også bedre for betalingsbalancen, hvis vi eksporterer mere.
Men er det ikke 4-5-6 pct. af lønsummen, der skyldes, at regeringen har pålagt erhvervslivet ekstra byrder?
Det betyder da, at konkurrenceevnen svækkes, og når man svækker konkurrenceevnen, så gør det da også, at betalingsbalancen ryger.
Villy Søvndal (SF), 1997-10-09:
Jeg har to spørgsmål til hr. Per Stig Møller.
Mirakelkuren for De Konservative, når det drejer sig om offentlige besparelser, er udlicitering.
Jeg vil bede De Konservative forholde sig til den kendsgerning, at det mest udliciterede område, vi overhovedet har, er det område, der hedder anbringelse af børn og unge under socialområdet.
Der er en masse empirisk viden.
Vi har store entreprenører.
Den største hedder Tvind - bare for at antyde, hvilke problemer man kommer til at stå over for.
Jeg har den modsatte opfattelse.
Det er selvfølgelig lidt svært at diskutere med nyreligiøse folk, men er det virkelig det eneste bud, og kan et stort politisk parti slippe så let fra at forkynde meget store offentlige besparelser, nemlig ved bare at bruge et mantraord?
Må jeg så godt stille hr. Per Stig Møller et andet spørgsmål
: Når man siger nej til et opsparingsindgreb, er det så ethvert indgreb, der indeholder et obligatorisk element, og er det ultimativt fra De Konservatives side?
Margrete Auken (SF), 1997-10-09:
Sådan til opklaring om det dér med hjertet vil jeg sige, at man skal have hjertet på rette sted, og det er så ifølge Vorherres indretning til venstre - sådan lige sagt til hr. Per Stig Møllers opklaring af såvel teologien som fysikken.
Så selvfølgelig også om det dér med politiet.
Jeg ved ikke, om hr. Per Stig Møller er klar over, at De Konservative i sin tid modsatte sig, at SF var med i politiforliget, for man mente nemlig, at politiet var en politisk indretning, som den borgerlige side havde patent på.
SF ville faktisk meget gerne være med, for for en gangs skyld var der et udspil, der drejede sig om at bruge ressourcerne rigtigt, så vi kunne få mere politi på gaderne, så vi fik et politi, der var synligt, der kunne være i nærheden af de mennesker, der faktisk var bange og havde noget at være bange for, sådan så man ikke bare fortsatte med det dér frilandsmuseum, som justitsministeren kaldte det forleden dag i fjernsynet, fordi man aldrig havde udsat politiet for nogen rationalisering.
Bruno Jerup (EL), 1997-10-09:
Jeg vil godt tage et spørgsmål op over for hr. Stig Møller, som jeg også tog op over for hr. Fogh Rasmussen, bl.a. for at få at vide eller få vurderet, om de to partier er enige i det spørgsmål.
Som hr. Per Stig Møller måske kan huske, plæderede jeg for, at man skulle sikre sig, at der ikke kom profit ind i sundhedsvæsenet, sådan som hr. Fogh Rasmussen gjorde sig store anstrengelser for.
I hr. Per Stig Møllers indlæg var det eneste, der blev sagt, sådan set, at man bare skulle sikre sig, at vores hospitaler skulle være de bedst mulige; så var den sætning
ikke længere, og mere kom der ikke fra hr. Per Stig Møllers side.
Men det kunne jo være interessant at vide, om hr. Per Stig Møller faktisk er enig med hr. Fogh Rasmussen, for hvis hr. Per Stig Møller er det, er det jo den samme form for ultraliberalisme, som åbenbart ligger som et åg hen over De Konservative.
Og hvis hr. Per Stig Møller ikke er enig, kan vi altså forstå, at hr. Fogh Rasmussens udspil var rent til udendørsbrug, fordi det åbenbart ikke er noget, der kommer i en kommende VK-regerings periode.
Pia Gjellerup (S), 1997-10-09:
Hr. Per Stig Møller nåede selv i sin velforberedte ordførertale at modsige sig selv adskillige gange.
Det er lidt af en præstation.
Selv om man da indimellem kunne have lyst til det, kunne jeg forstå fra konservativ side, så er
det da imponerende alligevel at forberede sig på at tale sig selv imod.
Det ene synspunkt var meget fornuftigt og forståeligt: at der er grund til at begrænse forbruget, at der er grund til at passe på betalingsbalancen.
Det siger den konservative ordfører, at det har vi sagt i månedsvis.
Ja, jeg kan føje til, at det har man nærmest sagt i årevis.
Nu, når regeringen så siger, at nu ser vi faktisk nationalregnskabstal, der for første gang viser, at der er baggrund for at gøre noget på det her område, så siger hr. Per Stig Møller her: Jaeh, det er ikke helt nu, og det er nu slet ikke så nødvendigt, og i morgenradioavisen i går hørte vi lidt, og vi har også set nogle tal fra Dansk Handel og Service, og lad os analysere det.
Det synes jeg er utroligt.
Der er brug for, at vi stiller op for at værne om betalingsbalanceoverskuddet, og til det er der også brug for forslag fra Venstres og De Konservatives side om, hvad man vil stille op for at nå det mål, som man selv har talt om i årevis.
Venstre og De Konservative har haft masser af år til at finde en løsning.
Løsninger har man ikke budt på i dag heller.
Per Stig Møller (KF), 1997-10-09:
Jeg nåede ikke at svare hr. Elmquist på, hvad man ville gøre, hvis der flyttes rundt mellem kontiene.
Det tror jeg ikke er særlig relevant at man gør, når man f.eks. skal have en skattemæssig gevinst.
Så har man glæde af at få et ekstra skattefradrag ved at binde dem til nogle af de opsparingsordninger, vi har nævnt som en mulighed.
Men til gengæld vil jeg så sige til hr. Elmquist, at det er da utrolig let i forhold til ATP-modellen at flytte rundt på konti, for hvis man har en kapitalpension, hvor man ville have betalt 32.000 kr., og man skal af med 8.000 kr. til ATP-modellen, jamen så kan man da bare nøjes med at indbetale
24.000 kr.
Så jeg synes, vi skal prøve at undersøge det argument i fællesskab, hr. Elmquist, for det gælder også den af regeringen foreslåede ordning.
Vi skal have en ordning, der virker, så hr. Elmquists argument gælder altså i hvert fald også regeringens model.
Jamen det er da ikke det eneste.
Venstre og De Konservative har jo altså offentliggjort vores »Fornyelse 98«, hvor vi har foreslået besparelser på de dér 11-12 mia. kr.
Jeg kan da nævne, at bare regelforenkling ville give 600 mio. kr., udlændingepolitikken, altså med kortere sagsbehandlingstider osv., giver 585 mio. kr., de ministerielle besparelser 1,7 mia. kr., besparelser på reserverne, som regeringen jo også vil tage, 890 mio. kr., produktivitetsbesparelser 2,1 mia. kr.
Og så vil jeg lige gøre opmærksom på, at man skal se på side 10 eller 11 i regeringens lille brune, som vi har fået i forbindelse med indgrebet.
Prøv at slå op på side 10 eller side 11.
Jamen hvordan kan det være, at vi så skal være så specifikke, når regeringen bare siger: Vi skal spare 2 mia. kr., men vi ved egentlig ikke rigtig hvor.
Det synes jeg er overordentlig interessant.
Det har man dog haft en hel embedsstab til at finde ud af, men det har man ikke været i stand til at sige noget om.
Hvad angår rationaliseringerne inden for politiet, vil jeg sige til fru Margrete Auken, at selvfølgelig skal de ikke væk.
Men vi foreslår i vores finanslovforslag - og vi kan konstatere, at regeringen modtager ideen - at vi skal have 200 nye betjente, og at det skal ske i forbindelse med finanslovbevillingen. Hr. Jerup spørger: Hvad med hospitalerne?
Vi skal have de bedst mulige.
Vi har fremlagt en sundhedsreform.
Vi fremlagde den i april måned.
Hr. Jerup kan læse den dér.
Jeg har jo ikke tid til at sige mere.
Og så må jeg vende tilbage til fru Gjellerup, når jeg får næste svarrunde.
Jacob Buksti (S), 1997-10-09:
Det vil sige, at vi alle er sådan nogle skabskonservative.
Det er jo ikke nogen særlig behagelig følelse.
Men alligevel, hvis vi nu går ind på tankegangen og bevæger os ud af skabet, hvad ser vi så?
Så kigger vi os rundt, og så spørger vi os selv: Hvor er det selvstændige konservative standpunkt?
Det er svært at se. For hvad er det, den nye konservative ledelse har gjort?
Den har stillet sig solidt i skyggen af Venstre, sådan at når Venstre tager et skridt til siden, tager De Konservative tilsvarende et trin til siden, osv.
Og derfor må man, når man ser hen over De Konservative og De Konservatives ledelse, når vi efterlyser dette selvstændige standpunkt, sige, at den nye konservative ledelse giver ny mening til begrebet »skyggekabinet«.
Torben Lund (S), 1997-10-09:
Jeg har to korte spørgsmål til hr. Per Stig Møller.
Det ene er: Nu hører vi så meget om denne præmie på opsparingsordningerne.
Både Venstre og De Konservative har været inde på det. Kunne vi nu ikke få løftet sløret for, hvor stor denne rentepræmie skal være?
Hvor mange penge skal ud som tilskud fra statskassen for at finansiere det, man kalder opmuntringen til den frivillige private opsparing?
Hvor mange milliarder kroner taler vi om, at man skal tage ud af statskassen til denne ordning?
Det var meget interessant i hr. Per Stig Møllers svar til mig lige før, at da jeg nævnte, hvor man så skulle tage besparelserne hjem, blev der nævnt kommunale områder.
I Venstres oplæg var det besparelser på statsbudgettet.
Næh, her var det udliciteringer inden for ældreomsorgen f.eks.
Det er jo et kommunalt område.
Så det andet, jeg vil spørge hr. Per Stig Møller om, er: Er det tankerne om tvangsudlicitering, der stadig spøger i konservativ tankegang, eller hvordan vil man inddrage de penge fra kommunerne, da jeg forstår, at det er dem, der i høj grad skal lægge ryg til dispositionerne for at skabe besparelserne.
Frank Aaen (EL), 1997-10-09:
Hr. Per Stig Møller afviste, at De Konservative skulle have et forslag om at halvere dagpengene for ufaglærte under 30 år.
Den afvisning forstår jeg ærlig talt ikke.
For i V og K's egen »Fornyelse 98« står der på side 32-33, at er man under 30, og er man ufaglært, så får man efter 6 måneder halveret dagpengene.
Det er altså ca. 6.000 kr. i dagpenge om måneden til mennesker under 30 år.
Jeg forstår det ikke.
Er det virkelig konservativ politik, at først forærer man rige mennesker, der har så mange penge, at de ikke kan bruge dem i forvejen, en skattelettelse via det at fjerne formueskatten på 100.000 kr. om året, og så foreslår man nu, at de mennesker, der ikke ved, hvad de skal gøre af de penge, skal have en belønning for at lade være med at bruge dem?
Er det virkelig det, der er indholdet af den konservative økonomiske stramning?
Keld Albrechtsen (EL), 1997-10-09:
Jeg vil ikke bebrejde hr. Per Stig Møller, at han har begået en fejl, når han forsøger at bilde befolkningen ind, at Amsterdamtraktaten skulle betyde en styrkelse af nærhedsprincippet.
Man kan komme til at begå en fejl.
Men jeg vil bebrejde hr. Per Stig Møller, at han nu fremturer og bliver ved med at påstå noget andet, når vi nu gør opmærksom på fejlen.
Hr. Per Stig Møller siger nu, at man får indført som noget nyt, at EU-regler kan afskaffes, hvis man vurderer det, og at nye EU-regler skal vurderes, før de bliver iværksat.
Jamen det var nøjagtigt det, der blev aftalt i Edinburgh, det var nøjagtigt de gældende regler.
Det er der lige nøjagtigt intet nyt i.
Det er det, der står.
Så jeg synes, at hr. Per Stig Møller skylder befolkningen at sige undskyld, fordi han har begået en fejltagelse, og lad os så slå en streg over det, hvis altså hr. Per Stig Møller vil være med til at erkende, at det var en fejltagelse.
Per Stig Møller (KF), 1997-10-09:
Jeg nåede ikke at svare fru Pia Gjellerup før.
Vi har sagt, at vi vil begrænse forbruget.
Det sagde vi i april måned, hvor regeringen sagde, at det var der ikke brug for.
Det var det offentlige forbrug, vi nævnte.
Vi anbefalede i april måned stop for væksten i det offentlige forbrug, og regeringen sagde, at det var hul i hovedet.
Nu vil regeringen så selv skære det ned med 2 mia. kr., og det vil sige, at det var en sen erkendelse; det var det, vi nævnte i april.
Det er det samme, som er gået galt for regeringen, for hvis man ser de økonomiske oversigter, hvis man ser »Danmark som foregangsland«, kan man se, at man forventede en lavere vækst
Man har altså ikke haft styr på den offentlige sektor, som man skal styre.
Så skal jeg igen svare på: Hvad vil vi med den betalingsbalance?
Ja, vi vil jo løfte betalingsbalanceproblemet ved at få mere eksport.
Det giver en større indtægt til Danmark.
Det betyder også, at der er råd til større indkøb.
Det er jo hele kunsten.
Når regeringen bliver ved med at belaste erhvervslivet, er det da ikke mærkeligt, at man får et betalingsbalanceproblem, for så falder eksporten, og det er også det, vi kan se på tallene - nej, fru Pia Gjellerup, ikke de tal, som regeringen reagerede på i sidste uge, hvor det var importen, der steg, og det var eksporten, der faldt.
Der er forskel på de to ting.
Det er det, det hele drejer sig om.
Hr. Torben Lund spørger om præmieringen af opsparingen,
hvor stor skal den være?
Det er det, vi skal undersøge for at nå målet.
Vi skal også undersøge: Hvor stort er målet?
Det er det, forhandlinger er til for.
Hele ideen er jo, at vi skal forhandle om disse ting, således at vi kan se, hvor stort et behov har vi, og med hvilke midler når vi de mål.
Det skal ikke gøres i Folketingssalen, det skal gøres ved forhandlingsbordet.
Så nævnte vi en lang række andre ting, udliciteringer i forbindelse med budgetforbedringer.
Vi nævnte jo ikke kun de ting, som har med kommunerne at gøre, men jeg nævnte personligt lige før 6 mia. kr. på andre områder. Så tillader jeg mig at minde om, at regeringen er utrolig upræcis i sine besparelsesforslag; det er bare noget, man skal finde ud af.
Men vi har altså samlede besparelser på 11 mia. kr., når tilskuddene eller de nye områder, som vi giver flere penge til, er trukket fra.
Jeg beklager over for hr. Aaen.
Jeg misforstod hr. Aaen.
Det, jeg troede vi talte om, var dagpengeperioden.
Den foreslår vi jo over to år forkortet til tre år.
Det er fuldstændig rigtigt, at vi ønsker at overføre ungesuccesen fra de 25-årige til de 30-årige.
Regeringen foreslår en dimittendsats på 82 pct. i sit forslag, som er fremsat i dag.
Det, vi har foreslået, er: Lad os dog videreføre succesen for de unge under 25 år til de unge under 30 år, så vi kommer helt af med ungdomsarbejdsløsheden.
Nu kan jeg heller ikke nå mere, kan jeg se.
Ole Stavad (S), 1997-10-09:
Jeg synes, at det bliver mere og mere forvirrende det her.
Jeg gik til denne debat med en forventning og en forhåbning om, at klarheden ville brede sig. Vi kan ikke få nogen som helst svar fra hr. Per Stig
Møller, som vi heller ikke kan få det fra hr. Anders Fogh Rasmussen på: Hvad er det Venstre og De Konservative vil angående opsparingen?
Nu siger hr. Per Stig Møller så, at det er det offentlige forbrug, der fuldstændig skal standses.
Det er på sygehusene, det er på pasning af børn, det er på ældreomsorgen, det er på psykiatrien, det er på vore folkeskoler.
Jeg må spørge hr. Per Stig Møller: Er det det, De Konservative vil?
Altså, jeg synes i alle tilfælde af hensyn til debattens klarhed: Er meldingen fra Det Konservative Folkeparti ud til kommunerne i dag, at der ikke er mere med at forbedre på børnepasning, at der er ikke mere med at forbedre vores sygehuse, at der er ikke mere med at forbedre ældreomsorgen og folkeskolerne?
Klarhed, hr. Per Stig Møller, om jeg må bede.
Jens Peter Vernersen (S), 1997-10-09:
Når hr. Per Stig Møller her fra talerstolen, godt nok i anden omgang og hårdt presset,
giver en beklagelse af, at han havde sagt, at der ikke skal ske forringelser for unge mellem 25 år og 30 år ved at halvere deres dagpenge, så viser det jo med al tydelighed, at man ikke sådan lige uden videre går til biddet.
Det viser med al tydelighed, at man ikke uden videre accepterer det, man rent faktisk havde skrevet i sit oplæg.
Jeg synes, at når det nu er kommet dertil, at det er klarlagt, at man vil halvere dagpengesatsen for de 25-30-årige, så synes jeg, det er vigtigt, at de 25-30-årige, der hører denne debat, er klar over, at det er dét, der venter foran: en halvering af dagpengene for denne gruppe også.
Bruno Jerup (EL), 1997-10-09:
Hr. Per Stig Møller svarede ikke på mit spørgsmål, og derfor vil jeg gerne benytte lejligheden til at gentage det, for jeg synes, at det er vigtigt og interessant, om Det Konservative Folkeparti ligger i hælene af eller bag ved Venstre i det spørgsmål, der handler om så meget som muligt at få skubbet profitten ind i sundhedsvæsenet ved hjælp af det forslag, der ligger bl.a. fra Venstres side om, at pengene skal følge patienten.
Det er jo interessant at høre fra Det Konservative Folkeparti, om de faktisk er enige i den linje, om de på det spørgsmål er fuldstændig underlagt Venstres ultraliberalistiske jernhæl.
Bjørn Elmquist (RV), 1997-10-09:
Jeg vil trods alt godt sige tak til hr. Per Stig Møller, for jeg synes, at han gør et forsøg på at svare, kommer i tidnød, det er forretningsordenen osv.
Men tak for det.
Jeg noterede mig også, at hr. Per Stig Møller sagde en ting, og det er måske noget af det mest konstruktive, der har været sagt indtil nu fra de to oppositionspartier: Vi vil gerne finde noget, der virker.
Det er da immer væk noget af et tilsagn.
Det får så til gengæld det hele til at tage sig lidt mere ulogisk ud, for hr. Per Stig Møller siger, at den offentlige sektors forbrug er det største problem, men man vil godt være med til at gøre noget ved det private forbrug for at hjælpe på betalingsbalancen.
Hvordan gør vi det?
Ja, ved hjælp af offentlige tilskud får vi folk til at sætte nogle penge i banken, som de måske alligevel ville have sat i banken.
Det vil sige, at dermed bruger vi flere offentlige penge, og dermed forøger vi det problem, der var det største i forvejen, siger hr. Per Stig
Møller, nemlig det offentlige forbrug, den offentlige sektor, de offentlige udgifter. Det kan være, at vi kan få det redet ud ved forhandlingsbordet, vi får det næppe her i salen.
Men gør et forsøg alligvel.
Per Stig Møller (KF), 1997-10-09:
Må jeg sige til hr. Albrechtsen, som jeg ikke nåede at svare før, at i Amsterdamtraktaten har man nu fået nærhedsprincippet protokolleret som rammeforslag, som man i fremtiden skal lave fra Kommissionens side, og som så udfyldes af landene selv på forskellig vis.
Man har også fået indført, at nationale parlamenter skal ind i fortolkningen om, hvordan nærhedsprincippet udmøntes i forbindelse med rammeforslagene.
Det er da klare styrkelser af nærhedsprincippet i forbindelse med Amsterdamtraktaten.
Hr. Stavad har altså ikke hørt ordentligt efter.
Det er jo også fristende at sidde og tale sammen hele tiden.
Nu har
jeg fire gange, hr. Stavad - undskyld, jeg bliver lidt træt, men det bliver skolelærere jo af og til, når elever ikke kan høre ordentligt efter - nu har jeg fire gange sagt, at vi har stillet forslag til besparelser på 23-24 mia. kr. Det er på statsbudgettet.
f.eks. forskning og uddannelse, og vi fjerner nogle tilskud til erhvervslivet, det vil sige, at nettobesparelserne bliver at fjerne nogle skatter på erhvervslivet
Nettobesparelsen bliver 11 mia. kr. på statsbudgettet.
Jeg har nu tre gange læst op her fra vores finanslovforslag "Fornyelse 98", så for ikke at spilde Folketingets tid vil jeg anbefale, efter at jeg nu har sagt det tre gange, at hr. Stavad begynder at læse på det, hvis det interesserer ham så meget. Så er det også væsentligt, når hr. Stavad nævner det med børn osv., at der sagde vi jo: Selvfølgelig skal det ikke ramme dér.
Men jeg kan heller ikke se på regeringens forslag
Vi kunne da stå her og vifte og sige: Nå, nu vil regeringen spare på børn og på ældre, osv.
Det er jo primitivt.
Det er jo primitivt, hr. Stavad, for vi ved jo, at den omsorg ønsker vi alle sammen.
Men regeringen kommer ikke med nogen udmøntning af det.
Det, vi siger, er, at 800.000 offentligt ansatte må være nok til at klare problemerne i Danmark, og ønsker vi nye opgaver udført, må vi finde besparelser andre steder.
Det står faktisk også på side 8 i regeringens forslag.
Så løst er det formuleret.
Men vi har klart sagt, at man f.eks. kunne gøre det ved privatiseringer.
Til hr. Jens Peter Vernersen om de halverede dagpenge
: Hr. Jens Peter Vernersen glemmer én ting, nemlig at vi også har en bistandslov.
Det er muligt, den ikke er i hr. Vernersens bevidsthed, men den er altså i vores bevidsthed, og det vil sige, at der stadig vil være mulighed for forsørgelse via bistandsloven.
må jeg så tage i næste runde.
Pia Gjellerup (S), 1997-10-09:
Efter nu at have været en del rundt
kan vi i hvert fald konkludere, at også hr. Per Stig Møller og altså derved Det Konservative Folkeparti - må vi tro - er indstillet på at lave noget, der begrænser presset på betalingsbalancen.
Vi er altså fælles om gerne at ville nå et overskud af en vis størrelse på betalingsbalancen. Imidlertid er der nogle af de meget konkrete forslag, regeringen er kommet med, som Det Konservative Folkeparti ikke vil medvirke til, og det er selvfølgelig i den forbindelse, jeg vil spørge: Hvad er Venstres og De Konservatives bud i stedet for det yderst konkrete, vi er kommet med?
Der er bare det, at hvis man både skal spare på importen - og altså sikre betalingsbalancen - og man gerne vil gøre det med noget, der virker, så er det ikke det mest effektive sted at kaste sig over de offentlige udgifter som en løsning for hele området.
Derfor har regeringen også lagt op til noget andet, nemlig at man begrænser forbruget.
Det, hr. Per Stig Møller har sat sig for, er, at man skal løse problemet ved at fyre offentligt ansatte.
Det er ikke effektivt, og der ville skulle fyres usædvanlig mange for at nå det fælles mål, vi har, nemlig at sikre betalingsbalancen.
Jes Lunde (SF), 1997-10-09:
Jeg tror, regeringen er i tvivl.
De tænker, så det knager, kan man ligefrem se.
Der er også heftig aktivitet i kulisserne.
Mange ministre er
væk; de har brug for at tale sammen.
Det er jo fair nok alt sammen, men jeg synes måske, at hr. Per Stig Møller kunne bidrage til at hjælpe regeringen en anelse på vej her i dag.
Ja eller nej?
Det ville da gøre det en lille smule nemmere for regeringen at overskue landkortet.
Kan vi få en tilsvarende klar melding fra De Konservative, så bliver det lidt nemmere for regeringen at tælle frem og tilbage og se, hvor den kan komme igennem med sin politik.
Om regeringen så vil bruge mulighederne til at lave det her på en social forsvarlig måde med os, kan jeg ikke vide noget om:
Men det kunne vel skabe lidt klarhed, hvis De Konservative ville fortælle, om det er udelukket, at der laves bunden opsparing med De Konservative.
Ja eller nej?