runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2002-04-18:
Først til fru Charlotte Antonsen.
Man kan ikke tale sig bort fra, at regeringen har skåret afgørende dele af Øststøtten bort, og at det har efterladt et meget, meget dårligt indtryk i ansøgerlandene, at denne regering siger ét og gør noget andet. Om Øststøtten, som har skabt mange nye arbejdspladser i Østeuropa og i øvrigt har haft en positiv tilbagevirkning på dansk erhvervsliv, kan man på ingen måde sige, at den afskaffer vi bare, og at udvidelsen i sig selv erstatter den.
Det gør den ikke.
Når fru Charlotte Antonsen prøver at give befolkningen det indtryk, at regeringen har den samme målsætning i sin nationale bæredygtighedsstrategi som den forrige, er det jo usandt.
Det er muligt, at man har det i ordene, men jeg står her med et papir, som punkt for punkt, når det gælder støj, arbejdsmiljø, miljømærker, sprøjterester, landbrug, økologi, vandmiljø, Kyotomekanismer, trafikbelastning af byerne osv., trækker i modsat retning.
Alt, hvad der hedder konkrete værktøjer for at nå de mål, man har sat sig: væk med det; dokumentationen er her.
Fru Charlotte Antonsen må da også kende sit eget partis konkrete håndtering af forpligtelserne i den nationale bæredygtighedsstrategi.
Der siges ét, men når det virkelig kommer til pligterne og værktøjerne for at nå det, så leves der ikke op til praksis. Fru Eva Kjer Hansen bad om de seks konkrete punkter.
Nu må man huske, at de tre vigtigste opgaver er udvidelsen, det er den bæredygtige strategi, og det er forpligtelserne efter Lissabon, beskæftigelsen.
Ved siden af det er der så 5-6 punkter, som formandskabet også skal løfte.
Det er så pkt. 1: Miljøområdet.
Meget skal nås her, meget skal følges op fra Barcelona, som jo var en stor, stor skuffelse.
Det er pkt. 2: Samarbejdet om energiafgifter, som skal iværksættes senest i december 2002.
Det er pkt. 3: Vi skal nå en række resultater på fødevaresikkerhedsområdet.
Hr. Henrik Dam Kristensen var inde på det tidligere på dagen.
Det er pkt. 4: Vi skal nå resultater i skattepakken, som efter planen skal afsluttes.
Jeg tror, statsministeren var inde på det.
Det er pkt. 5: På det forbrugerpolitiske område skal vi nå en række resultater.
Og så pkt. 6: Vi har en midtvejsevaluering af landbrugspolitikken, og vi har naturligvis også den fælles fiskeripolitik, som skal løftes - vanskeligt, men den skal løftes. Så til hr. Lars Barfoed én gang til: Beskæftigelsen når man kun gennem et offensivt samarbejde i den økonomiske politik, på uddannelsesområdet, i arbejdsmarkedspolitikken.
Hvis vi forudsætter, at de 15 lande samtidig går ind i investeringer på uddannelsesområdet, på beskæftigelsesområdet, i arbejdsmarkedspolitikken efter Lissabons anvisninger, men på en forpligtende måde, så kan vi faktisk nå de 11 mio. job, som vi i vores beregninger har påvist er muligt.
Lars Barfoed (KF), 2002-04-18:
Jeg vil tilslutte mig fru Eva Kjer Hansens efterlysning
omkring seks-punkts-planen.
Den venter vi stadig spændt på.
Når jeg spørger lidt til det, er det sådan set ikke, fordi jeg er interesseret i at grave grøfter i debatten her. Jeg synes faktisk, at det er vigtigt at få de ting frem, fordi der traditionelt er og har været en bred enighed i det her Folketing blandt de fleste partier om europapolitikken.
Og jeg synes, det er det rette forum her at få en saglig debat om de forskellige forslag, vi kunne bidrage med fra dansk side til at udvikle det europæiske fællesskab videre.
Så når jeg efterlyser de punkter, er det jo, fordi jeg synes, det var interessant, når de nu er parate fra Socialdemokratiets side og hr. Poul Nyrup Rasmussen selv nævner dem, at få dem frem i debatten.
Men de er måske hemmelige. Så vil jeg sige omkring beskæftigelsen, at hr. Poul Nyrup Rasmussen siger, at nu må man forpligte sig sådan helt konkret til, hvordan vi skal få forøget beskæftigelsen i Europa.
Det synes jeg lyder smukt og rigtigt, og jeg synes også, det på mange måder var smukt og rigtigt, at det blev indeholdt i Amsterdamtraktaten, at vi har en beskæftigelsesmålsætning.
Men kunne vi ikke høre lidt mere om, hvordan man konkret skal få øget beskæftigelsen i Europa?
Jeg har jo den holdning, at jeg i virkeligheden tror, at vejen til større beskæftigelse i Europa går gennem et styrket indre marked og går gennem at videreføre Lissabonprocessen, hvor vi kan få skabt en stærkere videnbaseret økonomi i Europa, så vi får stærkere virksomheder og et stærkere marked i en global sammenhæng.
Det vil skabe flere arbejdspladser.
Eva Kjer Hansen (V), 2002-04-18:
Hr. Poul Nyrup Rasmussen nævnte i et svar til mig tidligere, at hr. Poul Nyrup Rasmussen har en seks-punkts-plan, og at den kunne vi komme tilbage til.
Jeg vil meget gerne, om vi kan komme tilbage til den seks-punkts-plan nu, for jeg har noteret tre synspunkter fra socialdemokratisk side, men jeg mangler så de øvrige tre punkter i den seks-punkts-plan.
Så lad os nu få de seks punkter frem og specielt da også for at få afdækket, om det show, vi så tidligere, hvor man klandrede regeringen for ikke at have taget nogle ting som forbrugerpolitikken og fødevarepolitikken med, mens man egentlig slet ikke har det som prioritering selv, bare var lidt for sjovs skyld.
Charlotte Antonsen (V), 2002-04-18:
Ja, det er svært at få klare svar fra den forrige statsminister, men det er der jo ikke noget nyt i.
Jeg vil gerne gentage mit spørgsmål fra før til hr. Poul Nyrup Rasmussen.
For det første: Er Danmark fortsat det land i verden, der giver den højeste ulandsbistand?
For det andet med hensyn til øststøtte: Er den bedste øststøtte, vi kan give, ikke medlemskab af EU?
Er det ikke bedre end bare at overføre penge til de østeuropæiske lande?
Så kan jeg så tilføje et nyt spørgsmål
Der er ikke ændret et komma ved målsætningen, så der er altså ikke tale om en ringere miljøpolitik.
Der er bare tale om en anden måde, fordi denne regering ikke er helt så begejstret, som den forrige regering var, for den tidligere miljøminister hr. Svend Auken.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2002-04-18:
Den første spørger ville gerne have en konkret dokumentation
af, hvor det er, VK-regeringen skærer ned i ambitionsniveauet på bæredygtighedsområdet.
Det vil jeg meget gerne kort give.
Der er sket en markant svækkelse af målsætningen for 2005, som reelt svarer til, at regeringen helt afstår fra konkrete ambitioner om videreudbygning af vedvarende energi.
Hvis vi tager adgang til naturen, så har man afskaffet målsætningen om at sikre bedre adgangsforhold for befolkningen.
Hvis vi tager kemikaliepolitikken, så har man afskaffet tidsfristen for screening af kemikalier i målsætningerne for udvikling af EU's kemikaliepolitik.
Hvis vi tager støjudviklingen, så har man afskaffet målsætningen om at sikre indfrielse af de hidtidige målsætninger om reduktion.
Hvis vi tager arbejdsmiljøet, så har man afskaffet virkemidlerne.
Og sådan er der en meget, meget lang liste.
Men ved siden af udvidelsen er der en række andre opgaver, herunder især to:
For det første at nå et forpligtende, ambitiøst mål i Johannesburg.
Derfor er svaret til den første spørger: Ja, vi kan godt flere ting på én gang, og vi skal kunne det under det danske formandskab.
Det har vi prøvet før, og den opgave kan udmærket løses.
Hr. Lars Barfoed har jeg allerede svaret, at jeg mener, at ambitionsniveauet for de tre hovedopgaver er meget vigtigt at fastholde, og det er ikke gjort med overskrifter alene.
Derfor er det, jeg i dag hejser advarselsflaget til den danske regering og siger: Tænk jer nu godt om, hvorvidt det er klogt som det allerførste ved indgangen til et dansk formandskab at sige: Vi trapper selv ned i vores bæredygtighedsstrategi.
KL. 15.35 Og så til hr. Thulesen Dahl.
Hr. Thulesen Dahl kan ikke snakke sig uden om, at Danmark rent faktisk har skåret ned i sin ulandsbistand, samtidig med at vi nu skal have ansvaret for europæisk lederskab, der har sat sig i spidsen for en forøget ulandsbistand.
Det er og bliver nettoresultatet, og det er der mange andre end jeg der har lagt mærke til.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2002-04-18:
Jeg bliver nødt til at trætte hr. Poul Nyrup Rasmussen lidt mere omkring det her med ulandsbistanden.
Det er jo sjovt, som man kan det her.
Jeg skal nok lade være med at trætte
med, at den radikale leder tidligere fortalte om, at hvis ikke det var på grund af radikal modstand internt i den tidligere SR-regering, så havde Socialdemokratiet fået gennemført et ønske om at skære ulandsbistanden ned. Jeg skal også nok lade være med at trætte med den forbrugeroplysning, at vi for at par år siden lige pludselig fik et EU-initiativ, som rent teknisk gjorde beregningen af renter i bankerne anderledes, end den var før.
Så det er jo sådan en lidt mærkelig diskussion.
Sagen er, at den danske ulandsbistand er to-tre gange så stor som EU-gennemsnittet.
Og så kan hr. Poul Nyrup Rasmussen finde på at stille sig herop og sige, at det er en katastrofe, og at Danmark skulle fortælle de andre lande, at de skulle give lidt mere, end de gør i dag.
Men det var meget forventeligt, at det ville komme.
Lars Barfoed (KF), 2002-04-18:
I betragtning af de mange efterlysninger, vi tidligere hørte fra en række socialdemokratiske medlemmer af Folketinget i forbindelse med de korte bemærkninger til Venstres ordfører, og i betragtning af, at hr. Poul Nyrup Rasmussen startede sit indlæg med at sige, at regeringen må have klare målsætninger, synes jeg, at det var en lidt skuffende, spagfærdig tale, den socialdemokratiske ordfører holdt ved denne lejlighed.
Jeg synes ikke rigtig, at den socialdemokratiske ordfører benyttede lejligheden til at fremlægge Socialdemokratiets visioner for EU-politikken.
Men jeg forstår, at hr. Poul Nyrup Rasmussen har seks konkrete punkter til forslag til visioner, og dem er vi da alle sammen spændt på at høre.
Det havde været interessant, om de havde været med i ordførertalen. Men vi får formentlig noget at høre om dem lige om lidt.
Det, jeg lyttede mig til, var faktisk kun tre punkter, selv om hr. Poul Nyrup Rasmussen sagde, at nu ville man være meget klar i mælet.
Det var, at udvidelsen skulle ske i december - det er vi jo alle sammen enige om, det er jo ikke nyt, det er regeringen også enig i - det var, at beskæftigelsen skulle stige, og det var, at vi skulle have en global aftale i forbindelse med handelstopmødet.
Det er vi jo alle sammen enige i alt sammen.
Kunne vi ikke få nogle flere konkrete bud på, hvad det er, Socialdemokratiet gerne vil have, der skal ske i det næste halve år?
Jens Kirk (V), 2002-04-18:
Nu er hr. Poul Nyrup Rasmussen jo ikke en hvem som helst her i Folketinget.
Og jeg hørte ordene »særinteresser skal træde i baggrunden«, og så hørte jeg bl.a., at ordet bæredygtighed var taget ud af den danske politik.
Hvor i den danske politik er der slettet på bæredygtigheden - det mål, som vi alle vil nå?
Jeg spørger.
Det næste er om udvidelsen med de 10 lande her.
Er det ikke det største punkt, der er sket de sidste 10 år, som kræver fuld koncentration og ikke skal ligesom overspilles af andre ting, fordi vi nu har 7 andre punkter, der også skal ind samtidig?
Man kunne nævne her - og det ved vi jo alle sammen - at landbrugsudvidelsen kræver endda meget stor behændighed, hvis
det bare skal lykkes at få sat nogle pejlemærker
Vi skal have en ny fiskeripolitik, som skal være færdig i dette år, og som også kræver mange sværdslag.
Så jeg spørger forhenværende statsminister Poul Nyrup Rasmussen: Kan vi have alle disse ting inde, uden at vi slører billedet af, hvad der er det væsentligste, nemlig udvidelsen?
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2002-04-18:
Til fru Charlotte Antonsen
blot et par forbrugeroplysninger.
For det første om Amsterdamtraktaten: Uden en dansk indsats havde vi ikke fået det beskæftigelseskapitel, vi har i Amsterdamtraktaten i dag, og som nu er videreført i de efterfølgende traktater.
Det er også det, der er mit hovedbudskab: at man ikke påvirker verden og slet ikke Europa, hvis man ikke har nogle meget klare ambitioner, og hvis man ikke står frem og kæmper hårdt for dem.
Fru Charlotte Antonsen må ikke give befolkningen det indtryk, at den daværende danske regerings kamp for at få et beskæftigelsessamarbejde i Europa satte sig i vejen for Østudvidelsen.
Det er ikke sandt.
Og jeg vil gerne insistere på, at man enten går herop og siger, at man er kommet til at sige noget, der er forkert, eller også, at man på anden måde trækker det her tilbage. Ingen kan med sandheden i behold komme her og påstå, at den daværende danske regerings kamp for beskæftigelsen i Amsterdamtraktaten forhindrede Østudvidelsen.
Ingen påstår det heller i Europa.
Tværtimod får vi megen anerkendelse også i Europa for, at det faktisk lykkedes i Amsterdam at få det beskæftigelseskapitel med.
Når det gælder den danske nedskæring af ambitionsniveauet i den nationale bæredygtighedsstrategi, så kan jeg forsikre for, at det, at næsten alle de konkrete ambitionsniveauer for den tidligere regering, når det gælder den nationale bæredygtighedsstrategi, er skåret væk, gør indtryk rundtomkring.
Et land taler nu engang bedst og stærkest, hvis det land selv står stærkt på det område, det går ind for.
Man taler svagere om bæredygtighed, hvis man dagen før har skåret sin nationale bæredygtighedsstrategi meget markant ned, for så er man ikke troværdig, så taler man ikke med den styrke, man har ved selv at have gjort sit hjemmearbejde.
Når det gælder ulandsbistanden, jamen så siger det jo sig selv, at når Göteborg opfordrer til, at alle lande forbedrer deres indsats, og vi så skærer vores ned, så er det det modsatte signal.
Til hr. Thulesen Dahl må jeg sige: Vi er uenige om ulandsbistand, og det er fair nok.
Det ser vi forskelligt på.
Men jeg håber også, at hr. Thulesen Dahl kan indse, at hvis hele Europa siger, vi skal forstærke vores indsats i forhold til ulandene, og vi så skærer ned, så er det et forkert signal.
Eva Kjer Hansen (V), 2002-04-18:
Fra Socialdemokratiets side er der bragt mange emner ind i denne debat.
Tidligere under debatten hørte vi Socialdemokratiets ordfører være på talerstolen og efterlyse udspil og initiativer omkring forbrugerpolitikken og omkring fødevarepolitikken, og hvad ved jeg.
Og stor var derfor min forbavselse, for jeg sad og lyttede meget nøje, da jeg faktisk ikke kunne høre nogen konkrete tiltag i den socialdemokratiske ordførers tale om, hvad der skulle ske på det område.
Er det i virkeligheden udtryk for, at når det kommer til stykket, er Socialdemokratiet faktisk enig i regeringens linje, sådan som den er blevet præsenteret i dag?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2002-04-18:
Jeg synes, det var en meget forventelig tale, man hørte fra hr. Poul Nyrup Rasmussen, men det er jo ikke i sig selv en diskvalifikation.
Det kan være godt nok, at man bliver bekræftet i sin opfattelse.
En af de ting, som blev sagt, og som også er sagt ved tidligere lejligheder, var den, som fru Charlotte Antonsen også lige kommenterede, nemlig ulandsbistanden, hvor jeg kan forstå, at Danmark nu ikke længere er det gode eksempel.
Nu tilhører jeg jo et parti, Dansk Folkeparti, som gerne ville gå endnu længere ned mod de 0,7 pct., som er det af FN anbefalede for alle lande, men jeg bliver nødt til at spørge hr. Poul Nyrup Rasmussen: Er det, at Danmark giver 1 pct. i ulandsbistand, altså mellem to og tre gange så meget som EU-gennemsnittet, udtryk for, at Danmark ikke er et godt eksempel?
Hvis man tager som udgangspunkt for at være et godt eksempel, at man giver meget eller måske endda giver mest, hvordan hænger det sammen?
Det lyder bare, som om det er en rille, der skal køres i her under debatten, og det kommer også helt forventeligt.
Charlotte Antonsen (V), 2002-04-18:
Jeg føler, at hr. Poul Nyrup Rasmussen gør sig skyld i lidt af det samme, som man vel gjorde i midten af 1990'erne, da vi forhandlede Amsterdamtraktaten.
Man var så ivrig efter at kaste alverdens emner på dagsordenen, at det, der var hovedformålet - i hvert fald efter det, den daværende socialdemokratiske regering sagde - nemlig Østudvidelsen, blev tabt og udskudt til Nicetraktaten.
Derfor er vi jo kommet nogle år bagud i forbindelse med optagelsesforhandlingerne, og jeg vil godt sige: Den fejl ønsker den nuværende regering ikke at gentage.
Vi ønsker Øst som den helt klare prioritet, og vi ønsker at holde hovedet koldt.
Men det er da klart, at de emner, statsministeren nævnte, også vil blive lagt frem under det danske formandskab og i Johannesburg.
Jeg vil gerne spørge hr. Nyrup Rasmussen, om hr. Nyrup Rasmussen tror, at den danske finanslov vil blive drøftet i Johannesburg, og jeg vil også gerne spørge hr. Nyrup Rasmussen, om ikke Danmark, også efter finanslovens vedtagelse, stadig er det land i verden, der giver mest ulandsbistand.
Og mener hr. Nyrup Rasmussen ikke, at den bedste øststøtte, vi kan give, er medlemskab af EU?
Charlotte Antonsen (V), 2002-04-18:
Jeg kan sige til hr. Thulesen Dahl, at jeg bragte det op i ordførertalen, fordi det er relevant.
Jeg synes nemlig, det er vigtigt, at vi fortæller befolkningen, at Østudvidelsen er en prioritet for Danmark, men ikke nogen let sag, og at Irland ligesom Cypern, landbrugspolitik og strukturpolitik er et af eksemplerne på, at der er en masse sten, der skal fjernes på vejen, før vi når frem til Østudvidelsen.
Det synes jeg er vigtigt at vide, når vi i dag drøfter to formandskaber, og Øst er højt prioriteret i begge formandskaber.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2002-04-18:
Nu var det jo fru Charlotte Antonsen selv, der i sit ordførerindlæg valgte at bringe Irland og den irske situation med Nicetraktaten på banen, og når man overhovedet bringer det op, er det svært at at forstå det som noget andet end enten et forsøg på at presse irerne eller et forsøg på allerede nu at bruge det indenrigspolitisk og over for andre EU-lande og sige: Hvis der nu går noget galt med udvidelsen, ja, så er det altså irernes skyld.
Enten bruger man det til at presse dem ved en folkeafstemning, eller også vil man bruge det som en dårlig undskyldning for den ambition, man selv lægger for dagen.
Det er svært at finde ud af, hvorfor fru Charlotte Antonsen ellers vælger at bringe det op.
Det kan jeg ikke få til at hænge
sammen.
Charlotte Antonsen (V), 2002-04-18:
Problemet med SF's EU-politik er, at hvis SF ikke får sin vilje, vil SF ud af EU.
Det var det problem, jeg påpegede, for hvis det bare var den sædvanlige diskussion for og imod, højre og venstre, var det jo meget fint og konstruktivt, men desværre er SF jo ikke nået hele vejen til snorene. SF er ikke et japarti endnu, men vi glæder os da, for det nås vel en dag.
Til hr. Kristian Thulesen Dahl fra forrige runde og også til hr. Keld Albrechtsen: Vi respekterer folkeafstemninger i Europa; jeg havde nær sagt, at det er vi de første til at sige, al den stund vi benytter dem meget i Danmark.
Jeg omtalte, at irerne skal have en folkeafstemning, og at der blev stemt nej til Nicetraktaten, som en sten på vejen.
Det vil jeg gerne holde mig til, for jeg mener, det vil være meget, meget upassende, hvis vi her i det danske parlament begynder at drøfte noget, der er et rent irsk anliggende.
Men det er ikke nogen let sag, når alle ved, at Nicetraktaten er udvidelsestraktaten, altså den, der skal sikre, at man får de stemmer, der nu er blevet aftalt, og det rigtige antal pladser i Europa-Parlamentet, osv.
Svaret til fru Elisabeth Arnold har jeg glemt at få med herop, men hende har jeg vist i øvrigt også svaret, for jeg kan i hvert fald se, at hun har forladt stedet, så det vil jeg ikke bruge mere tid på, men i stedet sige til hr. Keld Albrechtsen om det med de fattige: På Barcelonatopmødet lykkedes det immervæk at give de fattigste lande, ulandene, 60 mia. kr. frem til 2006.
Jeg ved godt, at hr. Keld Albrechtsen og SF er meget vilde med at excellere i alverdens tekniske detaljer og definitioner af det ene og det andet, men det må være resultaterne, der tæller for de fattige.
For de fattige er 60 mia. kr. en god håndsrækning, og det er altså lykkedes at få flere lande til at bidrage med mere ulandsbistand.
Villy Søvndal (SF), 2002-04-18:
Jeg glemte at kvittere for, at jeg faktisk synes, at fru Charlotte Antonsen var meget morsom, sidste gang hun var på talerstolen; det synes jeg altid man skal kvittere for i en forsamling som denne.
Uden at grine redegjorde fru Charlotte Antonsen for - og det synes jeg også er udtryk for en stor kunst - at regeringen havde lige så høje miljøpolitiske mål som den tidligere regering, men bare ville tage andre midler i anvendelse.
Den evne til sort humor er ganske uovertruffen, og derfor kunne man jo også være bekymret.
er det måske godt nok, at man ikke er så optaget af miljøspørgsmål, hvis det er med den dagsorden.
Det er det ene.
Det andet er Venstres vedtagelsesforslag, og det synes jeg er soleklart.
Den nuværende regering er optaget af liberalisering og frihandel og støtter sig på de højreorienterede regeringer i EU.
Vi er optaget af miljø, vi er optaget af sociale spørgsmål, og det vil sige, at hvis der er noget, der går i den rigtige retning, stemmer vi for, og går det i den forkerte retning, stemmer vi imod, sagt som en forbrugeroplysning.
Sådan gør vi i øvrigt også her i Folketinget.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-04-18:
Det er altså vanskeligt at blive ved med at gentage spørgsmålene, når man ikke rigtig får nogen svar, men må konstatere, at regeringen ikke har nogen plan for, ikke nogen visioner om, hvordan en bekæmpelse af fattigdommen skal gennemføres.
Det arbejde, man har gjort indtil nu på Barcelonatopmødet, var at forsøge at spænde ben for halvering af fattigdommen - jo, det var det, må jeg sige til fru Charlotte Antonsen.
Nu kommer så diskussionen om afvikling af landbrugsstøtten, og det har man heller ingen planer for.
Tværtimod siger man, at det spørgsmål skal slet ikke op, det skal slet ikke diskuteres.
Hr. Thulesen Dahls spørgsmål om Nicetraktaten var også relevant, og her venter vi også spændt på et svar.
Det kan jo ikke være rigtigt, at man nu skal true den irske befolkning ved at sige: Nu bliver I altså tvunget til at stemme for denne traktat, som godt nok er en meget elendig traktat, for ellers står I i vejen for alt muligt andet.
Det er en revolverpolitik, som jeg tror den irske befolkning vil reagere kraftigt imod, og jeg håber, at man vil anerkende fra Venstres side, at man må respektere det irske nej og lægge sine planer ud fra den forudsætning, at Nicetraktaten sandsynligvis aldrig kommer til at træde i kraft.
Det vil være det demokratisk rigtige at gøre, og det håber jeg fru Charlotte Antonsen kan bekræfte.
Lars Barfoed (KF), 2002-04-18:
Jeg kom til at tænke på den film, der hedder »Tilværelsens ulidelige lethed«.
Lige pludselig er alting meget lettere. Er hr. Poul Nyrup Rasmussen trods alt ikke enig i, er vi ikke alle enige i, at vi skal gøre alt, hvad vi kan, at det er den største prioritet for det kommende formandskab at få udvidelsen på plads? Så er der nogle tunge, ikke mindst budgettunge sager, der skal forhandles på plads.
Det er ikke sådan bare lige at gøre det. Så vil jeg som det andet blot lige kort kvittere for, at det, selv om det tog lidt tid, nu er lykkedes at få de seks punkter frem, som Socialdemokratiet anbefaler at regeringen prioriterer i den kommende tid.
til dem, at vi jo for så vidt alle sammen er enige om dem.
Det er jo punkter, der er på dagsordenen i forvejen, altså fiskeripolitikken skal jo på plads, fiskeriordningen bortfalder nytårsaften, og det gælder også de andre punkter, hr. Poul Nyrup Rasmussen nævnte.
Men bevares, vi er da enige om, at det er noget, der skal arbejdes med i det næste halve år, men det er jo ikke sådan, at det er præget af nye målsætninger og nye visioner.
Men vi er som sagt enige om, at det er det, der skal arbejdes med.
Eyvind Vesselbo (V), 2002-04-18:
Nu ved jeg ikke helt, hvad der er mest uldent, denne her nye strategi, som jeg står med, eller det manglende svar, hr. Poul Nyrup Rasmussen leverede.
For det, som hr. Poul Nyrup Rasmussen gjorde, var jo alene at stå og nævne nogle begreber, nogle oversigter over, hvad det var, den nye regering har gjort i strategiplanen, men ikke noget om indholdet.
Hvis det ikke er uldent, så ved jeg ikke, hvad uldent er.
Der var ændring af Kyoto, der var ændring på det ene og det andet sigt på landbrugsområdet, men ikke noget konkret.
Det er da meget uldent at gå på Folketingets talerstol uden at sige noget som helst.