runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2000-12-13:
Som jeg nævnte under det umiddelbart foregående spørgsmål, vil vi tage stilling til det, så snart vi har en grundig vurdering af Nicetraktaten.
Den har vi i løbet af januar-februar måned, og så kommer vi tilbage til spørgsmålet.
Det er grundloven, der for mig er det afgørende.
Hvis grundloven tilsiger det, gør vi det, og hvis den ikke tilsiger det, gør vi det ikke.
Min vurdering lige nu er, at der ikke er tale om afgivelse af suverænitet, og det er det, der er vores ledetråd.
Det sagde jeg også lige før.
Jeg synes, at resultatet i Nice er overordentlig tilfredsstillende.
Det opfylder de to mål, som vi rejste til Nice for at nå, for det første at få skabt grundlaget for helingen af Europa efter alle de lidelser, det europæiske kontinent har været igennem i næsten 75-100 år, for det andet at skabe tryghed omkring Danmarks velfærd og Danmarks arbejdsmarkedspolitik.
Begge dele er nået i Nice, og derfor var det en god traktat, vi kom hjem med.
Jeg må sige, at jeg er lidt trist til mode over hr. Jørgen Winthers spørgsmål, for det kan desværre skabe skabe utryghed blandt de kvinder i Danmark, som frygter brystkræft eller er i en ulykkelig situation.
Jeg håber, hr. Jørgen Winther er klar over, at sagen er klaret.
om det.
Må jeg oplyse fra Sundhedsministeriet, at amterne på et møde den 3. november besluttede, at midlet Herceptin bør tages i anvendelse efter Lægemiddelstyrelsens retningslinjer og efter anbefalinger fra Brystcancergruppen.
Og for at der ikke skal være nogen tvivl: Det vil være efter normal praksis, det vil sige, at omkostningerne selvfølgelig dækkes af det enkelte amt.
Enkelte amter har dog en særlig og konkret tilladelse fra Lægemiddelstyrelsen til at tage midlet i brug, og det har de allerede gjort.
Vi regner med, at behandling med Herceptin vil omfatte ca. 120 brystkræftpatienter på årsbasis.
Og som sagt: Der er taget hånd om sagen, og det er meget, meget vigtigt, at det er gået sådan, at der blev reageret, så vi kunne få den tryghed, som vi har nu.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-12-13:
Jeg vil gerne sige, at jeg synes, det er meget stærkt utilfredsstillende, når statsministeren nu kommer hjem med en stor ny traktat og der så er en interesse i Folketinget for at drøfte den og vi stiller en række spørgsmål, at så tager statsministeren i en række tilfælde ikke engang ordet, når vi har stillet disse spørgsmål.
Jeg lagde mærke til, at hr. Kristen Touborg stillede et overordentlig relevant spørgsmål for eksempel til statsministeren, men statsministeren værdigede overhovedet ikke hr. Touborg et svar.
Det synes jeg ikke er tilfredsstillende, og derfor vil jeg godt spørge statsministeren, om han nu vil give hr. Kristen Touborg et svar på det overordentlig præcise spørgsmål om demokratiet i det her, som hr. Touborg stillede.
Charlotte Antonsen (V), 2000-12-13:
Kan statsministeren bekræfte, at regeringen gør meget for at snakke uden om det her problem?
Og kan statsministeren i den forbindelse bekræfte, at kvaliteten af dansk sygdomsbehandling ligger langt under sammenlignelige lande, at netop i internationale undersøgelser viser det sig jo, at Danmark i den grad halter bagefter?
Kan statsministeren bekræfte det?
Lone Møller (S), 2000-12-13:
Kan statsministeren bekræfte, at vi herhjemme har nedsat en kræftstyregruppe med de ypperste kræftlæger i Danmark, som bl.a. er i gang med at lave en handlingsplan, men jo også vurderer, hvorfor Danmark på nogle områder måske er bagud?
Kan statsministeren bekræfte, at det er der altså ingen dokumentation for på nuværende tidspunkt, og det er rent faktisk det, man er i gang med, sådan at statsministeren forhåbentlig kan bekræfte, at vi faktisk gør meget for at komme på forkant med det her problem?
Jørgen Winther (V), 2000-12-13:
Har statsministeren en god forklaring på, hvorfor Danmark så igen er bagud og er langt bagud med henblik på at tilbyde patienterne denne her udmærkede form for behandling?
Hvad er årsagen til det?
Jeg kan ikke finde ud af det.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2000-12-13:
Jeg kan sige til hr. Jørgen Winther, at det er min opfattelse, at en dokumenteret, effektiv behandling for en alvorlig sygdom skal tilbydes patienterne i det danske sundhedsvæsen.
Det har jeg altid ment; det er, hvad jeg altid har stået for, og det er det, der simpelt hen er grundlaget for regeringens sundhedspolitik og også for amternes sundhedspolitik.
Jørgen Winther (V), 2000-12-13:
»Vil statsministeren på samme energiske måde som i marts 1999 i betainterferonsagen meddele sundhedsministeren, at alvorligt syge brystkræftpatienter med omgående virkning skal have ret til behandling med Herceptin, som har en dokumenteret effekt på overlevelsestiden ved visse former for brystkræft, således at danske patienter ikke selv skal betale fra 100.000 kr. til 200.000 kr. for denne livsforlængende behandling
Ja, så forstår jeg, at så bliver det en kommentar til, at jeg ikke får et svar; men sagen er jo, at jeg er trist til mode, når vi igen ser, at Danmark er bagud inden for kræftbehandlingen.
Tyskland, Sverige, Finland, andre lande er igen meget, meget længere fremme end Danmark.
Og jeg forstå ikke, at statsministeren ikke erkender det og siger: Det skal der gøres noget bedre ved.
Og så kunne jeg egentlig godt tænke mig at spørge statsministeren om: Hvilke penge er det, Amtsrådsforeningen har?
Jeg ved, at regeringen har penge, og hvis det er regeringen, der træffer beslutningen, følger der bloktilskud med til amterne, og det er det, sagen drejer sig om.
F.eks. siger overlæge Kamma Bertelsen, Odense: »Man kan godt forudse, at både brystkræftpatienter og Kræftens Bekæmpelse vil lægge pres på os.
Men vi plejer at være ret gode til at forklare, at det har vi ikke penge til.«
Sådan siger Kamma Bertelsen.
Hr. statsminister
: Det gør mig trist til mode.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2000-12-13:
Til hr. Jørgen Winther må jeg sige, at den beslutning, der blev truffet af amterne, indebærer også, at der afsættes penge, og det er dermed også en bekræftelse til fru Lone
Møller
Jeg er meget enig i fru Lone Møllers understregning af, at den lægefaglige vurdering bør der ikke gå partipolitik i.
Det er jeg lidt trist til mode over at se at man forsøger.
Lad nu den lægefaglige vurdering stå som det, vi skal have en fælles respekt for, og lad vores politiske ansvar være, at der er afsat penge, der er afsat ressourcer.
Og det er dermed også et svar til fru Charlotte Antonsen.
Jeg føler, at sagen er fuldt og helt belyst.
Beslutningerne er truffet.
Og så har jeg ikke mere at tilføje til det spørgsmål.
Lone Møller (S), 2000-12-13:
Jeg vil gerne bede statsministeren om at bekræfte, at vi i dette land har en sundhedspolitik, som er vurderet på faglighed og ikke afstemninger, eller hvad man synes er mest hensigtsmæssigt, alt afhængigt af hvilken side af det her Folketing man nu tilhører.
Derfor vil jeg gerne bede statsministeren om at bekræfte, at det ikke er lægefaglige vurderinger, der ligger til grund for al behandling i dette land.
Og så vil jeg også gerne bede statsministeren om at bekræfte, at når Amtsrådsforeningen har givet sit tilsagn om at indføre ny medicin, så har Amtsrådsforeningen også givet tilsagn om at bidrage med ekstra midler.
Charlotte Antonsen (V), 2000-12-13:
Det lyder næsten, som om statsministeren tror, at det er amterne, der bestemmer, hvilken medicin patienterne skal have.
Men det tror jeg dog trods alt ikke om statsministeren.
Derfor vil jeg gerne bede statsministeren bekræfte, at amterne fastsætter budgetterne, og derefter skal lægerne inden for disse budgetter tage stilling til, hvad der er mulighed for at behandle.
Og dertil vil jeg gerne spørge statsministeren: Er det ikke rigtigt, at det tværtimod er regeringen, der har bragt mennesker i en meget ulykkelig situation og har taget dem som gidsler? Altså vi kan jo se af statistikken, at danske kræftpatienter dør i langt større antal end kræftpatienter i vore nabolande, blandt andet når vi taler om brystcancer.
Er det ikke uheldigt, at hvis man er kvinde og får brystcancer, så er det bedre at være født i Sverige end i Danmark?
Jørgen Winther (V), 2000-12-13:
Jamen jeg vil gerne oplyse statsministeren om et par tal, som statsministeren åbenbart ikke er vidende om.
Jeg kan sige, at i Tyskland har man brugt det her præparat til ca. 2.000 patienter, og det er siden ultimo august.
Og i Danmark har otte eller ni patienter fået det
Det er, som om vi på næsten på alle områder inden for nye kræftbehandlinger er langsommelige.
Det gælder også de nye strålebehandlinger, som vi har talt så meget om her i Folketinget og andre steder.
Det er, som om vi er langsommelige.
Og det, jeg ikke forstår, er, at når statsministeren siger, at han gerne vil have et godt, effektivt sundhedsvæsen, hvorfor sætter man sig så ikke i spidsen for at sørge for, at vi får det?
Det gjorde statsministeren angående betainterferon til dissemineret sklerose.
Og sagen er her: Der er stadig væk overlæger i Danmark, der siger, at de ikke kan bruge det på grund af økonomien.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2000-12-13:
Først til hr. Jørgen Winther: Altså der er mange måder at drive politik på.
Men hvis man begynder at tage mennesker, som er i en ulykkelig situation, som gidsler i en politisk debat, er det ikke godt.
Jeg har allerede redegjort for de beslutninger, som amterne har truffet.
Der er afsat penge udtrykkeligt til det formål.
Det er ikke overlægerne, der afsætter penge; det ved hr. Jørgen Winther udmærket godt.
Det er amterne, der afsætter pengene, og pengene har man principielt givet tilsagn om skal være der, således at de behandlinger er i gang.
Jeg kan bekræfte over for fru Lone Møller, at de mennesker, de patienter, der har brug for den behandling, også vil få den efter de beslutninger, der er truffet, og jeg kan også bekræfte over for fru Lone Møller, at hvis hr. Jørgen Winther havde gjort sig den ulejlighed at se efter i almindeligt tilgængelige informationer - denne beslutning, der er truffet for vel tre ugers tid siden - jamen så var der intet grundlag for, at vi skulle have denne polemik her i Folketingssalen i dag.
Til fru Charlotte Antonsen kan jeg derfor også sige, at det ikke er overlægerne, der beslutter at afsætte penge; det er amterne, der beslutter det, og amterne har nu truffet beslutning om, at denne behandling skal gennemføres, og det går jeg naturligvis fuldt og helt ud fra at den bliver, sådan som vi har set det ved tidligere lejligheder.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-12-13:
Tak for svaret.
Der er nogle områder, hvor jeg gerne vil have et uddybende svar, og det er blandt andet i forhold til ændringerne i artikel 7.
Det er det sted, hvor man jo i EU-Traktaten laver en decideret overvågning af de enkelte medlemslande og den debat, der finder sted.
Jeg vil gerne høre statsministeren, om man på det område fik et tilfredsstillende resultat.
Jeg kan forstå, at regeringen jo rejste af sted med et ønske om, at det skulle være sværere at iværksætte den procedure, end det reelt er blevet.
Det andet spørgsmål, jeg gerne vil have en uddybning af, er den vurdering, som flere lande - jeg nævnte det lige i mine indledende spørgsmål - gav udtryk for undervejs i forhandlingerne, nemlig at man savnede Danmark som et af de lande, der kæmpede for de små landes rettigheder og de små landes muligheder i EU-samarbejdet.
Det kom specifikt til udtryk fra portugisisk side, at man, da man kæmpede for de små landes stemmevægte, savnede Danmark ved sin side.
Endelig vil jeg gerne spørge statsministeren, om det er korrekt fremstillet, at det ikke er Danmark, der har sikret, at der ikke bliver flertalsafgørelse på artikel 42 - et område, hvor vi helst ikke så flertalsafgørelse - men at det var Storbritannien, og at Danmark faktisk var indstillet på at acceptere en flertalsafgørelse på artikel 42, en af de traktatartikler, der er et ømt punkt for Danmarks vedkommende.
Charlotte Antonsen (V), 2000-12-13:
Jeg vil gerne spørge statsministeren, om det ikke er korrekt, at det er op til overlægerne selv at vurdere, om man vil afsætte penge til ny behandling, og om det ikke er statsministeren bekendt, at selv om man traf en beslutning den 3. november i år, så siger overlæger, bl.a. fra Odense Universitetshospital, alligevel til pressen, at man ikke mener, at man får penge til behandling med Herceptin næste år, og at man i øvrigt plejer at være ret god til at forklare, hvorfor vi ikke har penge til det. Så det, jeg gerne vil spørge statsministeren om, er, at uanset hvad statsministeren har sagt, er det så ikke rigtigt, at der ikke er nogen garanti for, at brystkræftramte kvinder kan få den ny behandlingstype?
Jørgen Winther (V), 2000-12-13:
Jamen jeg bliver også trist til mode, når jeg hører statsministerens svar, for det er jo ikke sådan, som statsministeren siger.
F.eks. har overlæge Kamma Bertelsen på Odense Universitetshospital den holdning, at hun ikke mener, at herceptinbehandlingen kommer i gang foreløbig, og der er også en anden overlæge, Peter Vejby Hansen fra Ålborg, som siger, at Herceptin er spændende og lovende, men efter hans mening er det ikke lige nu, det skal bruges.
Så altså sagen er, at der findes forskellige overlæger på landets sygehuse, der på grund af sygehusenes økonomiske problemer mener, at de ikke kan bruge det her.
Så kan statsministeren sagtens sige, at Amtsrådsforeningen har sagt det her, men Amtsrådsforeningen har jo ingen kompetence til at sige, at det skal bruges, og sagen er, at der er forskellige overlæger, der helt klart udtaler, at de ikke vil bruge det.
Og hvis statsministeren ikke vil helt tro på det, så vil jeg sige: Det står i en artikel i Århus Stiftstidende den 1. december i år.
Det centrale i det her spørgsmål går ud på, at det er, som om der er en vis træghed, når nye præparater i Danmark skal indføres, så patienter kan få gavn af dem, og da statsministeren tidligere har været ret energisk med hensyn til, at en vis gruppe patienter havde mulighed for at få et nyt præparat, vil jeg gerne have statsministerens besvarelse af det her spørgsmål.
Har statsministeren stadig den opfattelse, at hvis der findes en dokumenteret behandling til en alvorlig sygdom, skal denne behandling også tilbydes patienter, også selv om behandlingen er særdeles kostbar og kun gavner nogle af patienterne, jf. statsministerens tidligere udtalelser om betainterferon til behandling af visse patienter med dissemineret sclerose?
Arne Melchior (CD), 2000-12-13:
Jeg er helt opmærksom på, at statsministeren har sagt, at han ikke har mere at tilføje, så jeg er forberedt på, at jeg muligvis ikke får svar på mit spørgsmål.
Jeg vil gerne gøre opmærksom på, at ifølge taletidsreglerne i denne spørgetid har ministeren første gang 2 minutter og de følgende gange 1 minut til at svare.
Nu spørger jeg så: Er en væsentlig grund til, at statsministeren ikke giver sig til at svare på fem forskellige spørgsmål på 1 minut, den, at det simpelt hen ikke kan lade sig gøre?
Og der er det gode ved det spørgsmål, jeg her stiller, at hvis statsministeren vælger ikke at svare på det, så har han dermed bekræftet, at spørgeren har ret.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Peter Skaarup (DF), 2000-12-13:
Ja, jeg må sige, at det undrer også mig i lighed med hr. Kristen Touborg, at der ikke bliver en folkeafstemning omkring en traktat, ligesom der var omkring Amsterdamtraktaten, Maastrichttraktaten og jo også det forbehold, vi havde til afstemning her den 28. september.
Men det er så, hvad det er. Men jeg synes under alle omstændigheder, at efter sådan et topmøde kunne statsministeren godt svare på de spørgsmål, som bliver stillet. Jeg stillede bl.a. et spørgsmål, der gik ud på, hvad det præcis var, statsministeren og regeringen mente var negativt ved stemmevægtene.
Der kom lidt snak, men der var ikke noget konkret om, hvad det egentlig var, der var negativt, hvor det var, Danmark havde et udspil, der ikke blev imødekommet fra de andre landes side.
Det mangler vi et svar på.
Vi mangler også et svar omkring Europa-Parlamentet
Hvorfor er det positivt, at vi mister tre medlemmer af Europa-Parlamentet fra og med denne her traktat?
Jeg forstår ikke, hvorfor det er positivt; der må statsministeren også komme med et svar på: Hvori består det positive ved, at Danmark mister tre medlemmer, fra 16 til 13?
Og endelig: Hvor er det positive i, at vi legitimerer Østrigsanktionerne i Nicetraktaten, altså det, som Danmark kæmpede imod skulle permanentgøres, i hvert fald i afslutningen af Østrigsanktionerne?
Kristen Touborg (SF), 2000-12-13:
Jeg tror, statsministeren må have misforstået mit spørgsmål lidt, for statsministeren svarer nu, at han ikke finder, det er klogt at blande tingene.
Jeg tænkte sådan set, om det ikke ville være i god overensstemmelse med regeringens egne hensigter om at få en bred folkelig debat omkring EU-sammenhænge og få en bedre forståelse for EU-spørgsmålene i den danske befolkning.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-12-13:
Jamen det er jo fantastisk, det er jo fantastisk.
Nu er det lykkedes statsministeren
- er det det femte spørgsmål, vi har?
- sådan meget hurtigt bare lige at give nogle småsvar, og jeg må anerkende, at her til sidst var det faktisk de mest konkrete svar, vi har fået i forhold til alle de spørgsmål, vi har stillet, og »så har jeg i øvrigt ikke mere at tilføje«. Jeg har noget mere at tilføje.
Jeg synes, det er selvfølgelig en måde at tackle det på at sige, at vi er tilfredse med alt, hvad der er kommet ud af topmødet, færdig, slut.
Men det er vel ikke hele sandheden, for sandheden i forhold til artikel 7, som handler om overvågning, som statsministeren siger at vi nåede en tilfredsstillende løsning på, er vel, at regeringen kæmpede for noget andet, for skrappere muligheder for at få sanktioner eller henstillinger, hvordan man nu vil lave det, over for lande iværksat.
Er det ikke korrekt, at det resultat, man i virkeligheden fik, ligger et stykke fra det, regeringen ønskede?
Og vedrørende artikel 42 spurgte jeg helt specifikt, om statsministeren ikke kan bekræfte, at de, der sørgede for, at der fremover er enstemmighed på artikel 42, var ikke Danmark, for Danmark var villig til at acceptere flertal på artikel 42.
Det var Storbritannien, som satte hælene i; det er Storbritannien, vi skal takke for det.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2000-12-13:
Til hr. Kristian Thulesen Dahl om ændringer i artikel 7: Ja, det er tilfredsstillende; vi har fundet en løsning.
Savnede man Danmark?
Nej, det gjorde man ikke, vi sloges og kæmpede af alle vores evner, og det vil hr. Thulesen Dahl også forstå, hvis han havde været i lokalet.
Artikel 42
- ja, det er en tilfredsstillende løsning, vi har fundet.
Til hr. Keld Albrechtsen og hr. Touborg
: Nej, men jeg tror ikke, det er klogt at sammenblande begreberne.
Vi har grundloven, som er fundamentet for stillingtagen til folkeafstemning.
Til hr. Frank Dahlgaard, Nice og Amsterdamtraktaten
: De to ting kan man ikke uden videre sammenligne; det var to forskellige formål.
Amsterdam, det var beskæftigelse og miljø; det nåede vi.
Nice, det er udvidelsen; det nåede vi.
Til hr. Peter Skaarup om negative træk: Man kunne måske ønske, at der var en lidt tættere, logisk sammenhæng i stemmevægtenes fordelinger, men alt i alt et tilfredsstillende resultat for Danmark. Og må jeg så ikke bare tilføje, at jeg synes, vi har drøftet det her grundigt i en lille times tid under § 20-spørgsmålene, og vi får rig lejlighed til, hvad jeg meget gerne vil deltage i, en lang række folketingsdebatter, som jeg næsten også opfordrer til, her i januar, februar måned, når vi kan få tingene lagt til rette og får den tid, vi har brug for, så befolkningen også kan få et mere dybtgående kendskab.
Så på den baggrund har jeg ikke mere til tilføje.
Peter Skaarup (DF), 2000-12-13:
Jeg har lagt mærke til, at statsministeren, efter at resultatet af Nicetraktaten var kendt, har udtrykt, at der var positive elementer, men at statsministeren også fandt, at der var nogle negative elementer.
Det var spørgsmålet omkring stemmevægtene.
Og der kunne jeg godt tænke mig, at statsministeren uddybede, hvad det egentlig var statsministeren mener der var negativt ved udfaldet af Nicetraktaten.
Så vil jeg spørge statsministeren, om statsministeren mener, det er gavnligt for Danmark, at vi nu mister tre medlemmer af Europa-Parlamentet; vi går jo fra de nuværende 16 til 13 fremover.
Er det gavnligt for dansk indflydelse på Europapolitikken i det hele taget og EU?
Og endelig vil jeg spørge statsministeren: Det synspunkt, Danmark havde med, at det var en dårlig idé, i hvert fald henne i forløbet mente Danmark, at det var en dårlig idé med de her Østrigsanktioner: Er det fornuftigt, at man nu med Nicetraktaten har sørget for, at fremtidige Østrigsanktioner kan holdes inden for Traktaten, altså at det kan blive kutyme, at man laver sanktioner over for lande, man ikke kan lide?
Frank Dahlgaard (UP), 2000-12-13:
Jeg vil igen spørge statsministeren, om han vurderer, at Nicetraktaten er et større skridt, en større ændring end det, der skete i Amsterdamtraktaten.
Og i givet fald
: Hvorfor skal vi så ikke have Nicetraktaten til en folkeafstemning, for det havde vi jo med Amsterdamtraktaten?
Lone Møller (S), 2000-12-13:
Og så er det jo korrekt, at der står nogle artikler i avisen, men er beslutningen, der er truffet, ikke - og det vil jeg gerne bede statsministeren om at bekræfte - at de patienter, der efter en lægelig vurdering har behov og brug for og gavn af dette medikament, også vil få det?
Frank Dahlgaard (UP), 2000-12-13:
»I hvilket omfang mener statsministeren at Danmark efter forhandlingerne i Nice om en ny EU-traktat kommer til at afgive suverænitet?«
Keld Albrechtsen (EL), 2000-12-13:
Jeg vil gerne stille statsministeren et lidt grundlæggende spørgsmål.
Statsministeren ved jo, at hr. Holger K. Nielsen har sagt, at hvis Nicetraktaten indebærer en væsentlig ændring af forholdet mellem Danmark og Unionen, skal der selvfølgelig være folkeafstemning om Nicetraktaten.
Det er jeg ret enig i, og nu står det altså klart, at der oven i Nicetraktaten følger en ny forfatningstraktat i 2004.
Vi ved ikke, om der vil blive folkeafstemning om den traktat, men der sker altså en ændring af Kommissionen, hvor Danmark kan miste sin kommissærpost i 2010 eller 2015, og heller ikke det spørgsmål er det sikkert, befolkningen bliver inddraget i til sin tid.
Men mener statsministeren ikke, at der faktisk er tale om, at Nicetraktaten med efterfølgende ændringer medfører en meget væsentlig ændring af forholdet mellem Danmark og EU?
Og vil statsministeren virkelig fastholde, at hele den unionsudvikling, der ligger foran os, kan man godt sætte i gang nu med vedtagelse af Nicetraktaten uden at spørge befolkningen?
Jeg spørger, fordi jeg simpelt hen ikke kan forstå det.
Hvis man har en almindelig, grundlæggende, elementær demokratisk tankegang, kan det da ikke foregå på den måde.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-12-13:
Jeg vil gerne takke hr. Flemming Kofod-Svendsen for støtten
til de ændringsforslag, der jo er en opfølgning på det, man lavede sidste efterår, hvor man tog nogle, synes vi, ret afgørende ydelser fra specielt pensionisterne - fra enlige pensionister, man tog ægtefællepension, efterlevelsespension m.v.
Det ærgrer mig selvfølgelig, at hr. Flemming Kofod-Svendsens parti så ikke kan stemme for forslagene.
Så må vi jo på et tidspunkt finde en anden form at få fremlagt de forslag på, for det er vigtigt for os, at vi holder fokus på det, regeringen lavede med finanslovaftalen sidste år på det her område, at få genoprettet de områder på et tidspunkt.
Jan Petersen (S), 2000-12-13:
Det vedrører ændringsforslag nr. 539, der vedrører overførsler på over 100 mio. kr., som efter forslaget skal forelægges Finansudvalget.
Det er jo sådan i dag, at såfremt der skal overføres midler over 100 mio. kr. fra en konto til en anden, eksempelvis som der var tale om i forbindelse med Kosovo, så har regeringen jo sagt, at det orienterer den om; det tilsagn eksisterer, og det vil formentligt kunne gentages.
Men forstår jeg forslaget ret, at man her vil skabe en egentlig sikkerhed for, at det skal ske, at det ikke bare bygger på en regerings tilkendegivelse, men bygger på en decideret vedtagelse via en anmærkning?
Hvis det er sådan, ændringsforslaget skal forstås, kan jeg ikke se noget problem i at vedtage det.