Poul Nyrup Rasmussen (S), 2000-05-03:
Holocaust, forstår de det alle sammen, de unge mennesker i Danmark, hvad det var?
Hvis man overhovedet skal tale om et helvede her på jorden, så var det holocaust - intet mindre end et ragnarok, som aldrig må gentage sig.
Ofrenes lidelser og vi andres afmagt over for, hvordan sådanne grusomheder kunne finde sted i vores tid, kommer vi aldrig nogen sinde over, og det skal vi heller ikke.
Holocaust er en del af vores fælles erindring og allerallerstørste rædsel.
Holocaust skal til evig tid minde os om, at menneskeligheden har et Janusansigt, om kampen mellem det gode og det onde, det lyse og det mørke, og om, at der i ethvert menneske et eller andet sted er en risiko for, at de værste sider, som gemmer sig i os, viser sig - kræfter, som må og skal tøjles.
Det skylder vi ofrene, det skylder vi os selv, og det skylder vi også fremtiden.
Holocaust må aldrig nogen sinde glemmes.
I januar i år var stats- og regeringslederne, politikere, religiøse ledere, historikere og overlevende fra holocaust for første gang samlet i Stockholm for at diskutere den lære, vi kan drage af historien.
Målet var at aflægge vidnesbyrd om holocaust, fordi der desværre, men uundgåeligt, er færre mennesker, der overhovedet kan vidne om det, og at yde støtte til uddannelse og forskning om dette mørke kapitel i det 20. århundredes historie.
I konferencens sluterklæring slog alle deltagende regeringsrepræsentanter fast, at det fælles ansvar for det internationale samfund er et fælles ansvar for at bekæmpe onder som folkedrab, etniske udrensninger, racisme, antisemitisme og fremmedhad.
Deklarationen indeholder også en forpligtelse til at fremme studiet af holocaust i hele dets omfang og fremme undervisning om holocaust i skoler og universiteter og en pligt til at mindes ofrene for holocaust.
Regeringsrepræsentanterne forpligtede sig også til at kaste lys over de endnu ubelyste aspekter ved holocaust.
Staterne vil tage alle de fornødne skridt til at lette adgangen til arkiver, så alle dokumenter om holocaust kan blive tilgængelige for forskningen.
I Danmark har vi netop oprettet et dansk center for holocaust- og folkedrabsstudier.
Målet er at opbygge dansk viden om de forhold, der kan skabe grundlag for og som kan forklare - hvis det overhovedet kan forklares, hvad det vel næppe kan - og afdække de kræfter, der udløser folkedrab.
Centerets indsats vil omfatte tre hovedområder: For det første uafhængig forskning af bl.a. danske aspekter af holocaust, for det andet udvikling af metoder til forebyggelse af folkedrab og endelig for det tredje formidling af viden, viden og viden og oplysning om folkedrab.
Jeg ser frem til, at regeringens lovforslag nr. L 164 om oprettelse af centeret snart vil kunne vedtages.
Jeg synes også, jeg vil lægge til i dag, at flere forskere i den senere tid har afdækket rystende beretninger om danske myndigheders udvisning af bl.a. statsløse jøder i Tyskland før og under Anden Verdenskrig.
Der er behov for at få beskrevet de faktiske hændelser i dansk politik på det pågældende tidspunkt, også når det gælder den danske centraladministrations rolle og politikernes viden og ansvar.
Det anfægter naturligvis ikke de begivenheder, vi
også kender på den lyse side i 1943 med danskeres indsats for at transportere danske jøder til Sverige, men også vi har sorte pletter, der skal frem i lyset, også vi må afdække vor historie fra 1930'erne og 1940'erne og beskrive åbent og ærligt, hvad det var, der skete.
På min opfordring har bestyrelsen for Dansk Center for Holocaust og Folkedrabsstudier besluttet at påtage sig et bredt anlagt undersøgelsesarbejde af Danmarks politik om bl.a. de jødiske flygtninge, som søgte til Danmark efter nazisternes magtovertagelse i perioden op til Anden Verdenskrig og frem til afslutningen af Anden Verdenskrig.
Centeret er nu i gang med at ansætte de fornødne forskere til at løse opgaven, og arbejdet vil også omfatte sideløbende støtte til den islandske forsker, Vilhjalmur Örn Vilhjalmsson, som jo også skal have støtte til at færdiggøre sit eget forskningsprojekt om emnet.
Jeg vil godt foreslå, at vi i dag benytter debatten til at minde hinanden om, at et velfungerende demokrati med minoritetsrettigheder og menneskerettigheder hviler på en historisk bevidst og veloplyst befolkning.
Det er helt fundamentalt, men det er ikke nok at huske.
Vi skal spørge os selv, hvad vi kan gøre for at undgå gentagelser.
Når det drejer sig om politiske aktiviteter, og også når det drejer sig om mange andres arbejde, embedsmænd, lærere og kulturpersonligheder, så er det vigtigt, at forståelsen for demokratiske og menneskelige værdier bliver holdt oppe.
Især for den nye generation er det vigtigt at vide, hvad holocaust drejede sig om.
Det er vigtigt at vide det, fordi de værdier, vi har,
Det her er en fælles sag for os alle hver eneste dag, og lad mig understrege, at det kræver aktiv handling hele tiden for at skabe et godt samfund.
Aristoteles mente, at mennesket var et zoon politikon eller på dansk et politisk dyr, men altså ikke at forglemme også et dyr.
Det, som én gang er nået, bliver for nemt accepteret, og vi fristes til at tro, at vi kan hvile på laurbærrene, men den geniale spanske maler Goyas radering er stadig fuldstændig sand, når den viser, at i søvnen skabes monstre.
En befolkning, der er vågen og velinformeret, er en forudsætning for og en konsekvens af demokratiet.
Kun sådan en befolkning vil huske ofrene, og derfor har vi alle sammen, hele samfundet, en interesse i at fastholde og formidle viden om holocaust og minde om dets ofre, og kun derved kan vi undgå en gentagelse af fortidens tragedier og bedre bekæmpe racisme, antisemitisme og intolerance, som jo også kan vise sig i nutidens samfund.
I den forbindelse er jeg ganske enig i det første indlæg.
Jeg ser også deklarationen fra Stockholmkonferencen som et vigtigt bidrag i den bestandige kamp for retfærdighed
og frihed for alle og for, at holocaust aldrig nogen sinde vil blive en tilstedeværelse på denne Jord, så længe der er mennesker til.