runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Charlotte Antonsen (V), 2006-03-30:
Jamen hr. Messerschmidt tager fejl.
Det, som jeg netop i mit forrige indlæg pegede på, er, at det jo ikke er noget, som EU eller EF-Domstolen har fundet på, efter at der var et nej.
Det er nogle overvejelser, som man også har haft i Kommissionen og andre steder, om: Hvordan skal vi fortolke traktaten på det her område?
Så hr. Messerschmidt har jo ikke ret heller, når han bliver ved med at gentage, at EF-Domstolen sådan bare beslutter ud i det blå.
Nej, det, der er realiteten, er jo, at EF-Domstolen beslutter sig på grundlag af det, politikerne har sagt dels i direktiver og dels i traktaten.
Det, der er anderledes end i Danmark, er selvfølgelig, at man i EF ser så meget på: Hvad er formålet, nemlig hvad står der i traktaten?
Men traktaten er altså også noget, alle landene i enstemmighed har vedtaget.
Kim Andersen (V), 2006-03-30:
Det her forslag fra skatteministeren kan Venstre støtte fuldt og helt.
Det er måske ikke umiddelbart noget stort forslag, men set i en sammenhæng og i rækken af tidligere og kommende initiativer er det i virkeligheden ganske væsentligt.
Forslaget lægger op til at reducere de administrative byrder for erhvervslivet yderligere, og dermed lever det jo op til den målsætning, som regeringen har, om, at de administrative byrder reduceres med 25 pct. inden 2010.
Forslaget indeholder en række konkrete elementer, bl.a. dette, at man skal lempe kravet om opbevaring af kassestrimler i forretningslivet, objektivering af reglerne om forskudt indkomstår for personer, ophævelse af pengeinstitutters underretningspligt om arbejdsgiverindbetalt kapitalpension, forlængelse af selvangivelsesfristen for selskaber med fremadforskudt indkomstår, en præcisering af reglerne om opbevaring af det skattemæssige årsregnskab m.v. og en lempelse af kravet om en skæringsdato for regnskabsåret ved en skattefri fusion.
Erhvervs- og Selskabsstyrelsen har opgjort, at disse ændringer og justeringer og administrative lettelser har en positiv virkning på 32 mio. kr. om året for erhvervslivet, og det er med til at lette administrationen og øge gennemskueligheden af regelgrundlaget på området, hvilket er positivt.
Vi støtter forslaget og tilsiger det en velvillig behandling i udvalget.
Morten Messerschmidt (DF), 2006-03-30:
Det er lidt demotiverende først at få at vide, at man skal have en belæring og så bare få noget fuldstændig elementært fremlagt.
Det, det handler om, er, at den dom, som nu er kommet, jo i vendinger, der minder utrolig meget om det, man ser i artikel 271 i forfatningen – det kunne være, fru Charlotte Antonsen ville føle trang til at slå det op – lægger sig op af den retstilstand, man ville have indført, hvis forfatningen var blevet vedtaget.
Det er da et problem, som jeg vil sige er så graverende, at man selv som EU-internationalist, som fru Charlotte Antonsen må være, vel bør tænke en lille smule over, hvad det egentlig er, der sker.
Hvem er det egentlig, der skal have magten over EU?
Nu hørte vi tidligere i fru Antonsens indlæg, at stort set alt det, der kommer fra EF-Domstolen, er af det gode både for EU og for medlemsstaterne, derfor ved jeg ikke, om refleksionen vil føre til så meget.
Men alligevel burde man måske reflektere over, om ikke det ville være rigtigt, at det er politikere, som altså er ansvarlige over for deres vælgere, der træffer afgørelser for, hvordan EU-samarbejdet skal se ud, snarere end at det er dommere.
Jeg skal af hensyn til de øvrige tilstedeværende ikke forholde mig til justitsministerens evne til at forholde sig nøgternt og sagligt til sagen.
Men så vil jeg gerne spørge, om justitsministeren vil være venlig at henvise til de artikler inden for søjle 1-samarbejdet, altså EF-traktaten, som meget klart giver mulighed for eksempelvis på miljøområdet at lave strafpålæg, altså pålæg til medlemsstaterne om at indføre strafferetsregler.
Jeg kunne godt tænke mig at vide, hvad det præcis er for en artikel, man mener det så klart fremgår af.
Jeg kan til forbrugeroplysning sige, at det naturligvis ikke står nogen steder, men at det alene er EF-Domstolen, som har fortolket det ind i traktaten.
Det er blot for at understrege, at det er så dybt symptomatisk for den fidele holdning, som regeringen har over for alt, hvad der kommer fra EU, at man godt vil stå på Folketingets talerstol og brokke sig, men når det kommer til stykket, når det kommer til spørgsmål om handling, om at tage afstand og melde fra, så vil man ikke, fordi man er bange, fordi man overhovedet ikke vil stå ved de ord, man udtaler, og fordi man åbenbart ikke mener det alvorligt, når man siger, at det faktisk skal være medlemsstaterne og ikke EF-dommere, som ændrer traktaterne.
Der er sket en traktatændring med den her afgørelse, ellers var der overhovedet ikke nogen idé i at have den her debat.
Det har jeg meget svært ved at se at ministeren kan komme uden om.
Lene Espersen (KF), 2006-03-30:
Jeg vil sige til hr. Morten Messerschmidt, at nu sker der det samme igen.
Hr. Morten Messerschmidt bevæger sig langt ud ad en eller anden vanvittig tangent, der handler om, at man bryder traktaten.
Efter regeringens opfattelse, og det vil jeg gerne slå fuldstændig fast,
er den dom, som vi diskuterer i dag, ikke udtryk for, at traktaten bliver brudt.
Tværtimod bliver traktaten præciseret.
Det kan Dansk Folkeparti så have en anden opfattelse af.
Men jeg må bare sige, at det simpelt hen er skrap kost at høre den der fuldstændig tågede og virkelighedsfjerne fortolkning, som hr. Morten Messerschmidt her lægger for dagen.
Men det er jo udtryk for, at det er meget nemmere bare at bilde befolkningen vanvittige ting ind, som ikke lader sig gøre i virkelighedens verden, frem for at forholde sig nøgternt og pragmatisk til det, der er fakta og de kolde konsekvenser, og så arbejde aktivt for Danmarks skyld på at påvirke tingene i den rigtige retning.
Morten Messerschmidt (DF), 2006-03-30:
Det er jo en ufattelig fejhed, vi her hører udtalt af Danmarks regering.
Man siger: Ja, vi synes, det er et problem, at EF-Domstolen bryder traktaten; vi synes, det er et problem, at vi fremover kan stemmes ned på strafferetlige områder inden for det overstatslige samarbejde under søjle 1, men vi har ikke tænkt os at gøre noget som helst ved det.
Jo, man vil måske godt mødes med sine 24 kolleger i Justitsministerrådet og sidde og klappe dem på ryggen og sige, at nu må vi også sætte en bekymret mine op og i øvrigt sige, at det her ikke lugter.
Men man gør intet.
Man er fuldstændig ligeglad med, at Kommissionen overhovedet ikke interesserer sig for, hvad Ministerrådet mener.
Man er fuldstændig ligeglad med, at der nu er anlagt en ny sag ved EF-Domstolen.
Man agter overhovedet ikke at foretage sig noget aktivt ud over at intervenere sagerne og i øvrigt vente på, at man bliver stemt ned; at man får en afgørelse, der går imod ens egen sag.
Jeg synes, at det er en dybt fej holdning.
Men må jeg ikke spørge helt konkret til justitsministerens sidste kommentar om, at man skulle have formuleret traktaterne anderledes: Hvad er det præcis for artikler, der skulle have været formuleret anderledes i en af de to traktater, vi taler om her, for at vi ikke havde stået i det morads, vi står i i dag?
Hvad er det præcis for artikler?
Det vil jeg gerne høre.
Lene Espersen (KF), 2006-03-30:
Jeg synes jo, at hr. Rune Lund selv har givet svaret på det.
Jeg vil sige, at de synspunkter, som regeringen har, simpelt hen ligger milevidt og nærmest astronomiske lysår fra det, hr. Rune Lund her giver udtryk for.
Regeringen accepterer alle de grundlæggende principper i et retssamfund.
Vi accepterer en tredeling af magten, og vi synes, det er i Danmarks interesse og i alles interesse, at der er en EF-Domstol til at gå ind og vurdere, hvorvidt traktaten er overholdt eller ej.
De synspunkter, som regeringen har haft, og som ikke kun statsministeren, men også jeg har givet udtryk for, er, at vi synes, at vi skal være meget nøjeregnende og meget omhyggelige med at være præcise, når vi selv lovgiver, for jo bredere og jo mere uklart vi udformer lovgivningen, desto flere huller overlader vi jo til domstolenes skøn selv at udfylde, ganske som fru Lone Dybkjær sagde det i sin ordførertale.
Det er jeg meget enig i.
Det synes jeg er en god og en ordentlig måde at diskutere på, og det er en erkendelse af, at vi måske skal være bedre, når vi lovgiver.
Men det har intet at gøre med den slags mærkelige udtalelser, som hr. Rune Lund kommer med, og som jeg faktisk ikke synes klæder et parti, der ellers normalt taler meget om retsstat.
Det er jo et gammelt prokuratorkneb, at når man er blevet fanget i at sige noget forkert, begynder man bare at tale udenom.
Nu begynder hr. Rune Lund – i en debat, vi har om en dom, der kommer fra EF-Domstolen – at tale om domstole i USA.
Jeg synes bare, det viser et eller andet om, at Enhedslisten har en umanerlig dårlig sag.
EF-Domstolen er da fuldt ud legitim.
Jeg må sige, at hvis Enhedslistens ordfører havde været så venlig at bede Enhedslistens retsordfører om at være i salen, er jeg sikker på, at fru Line Barfod ville sidde med meget røde kinder og kigge ned i bordet ved tanken om, at en domstol, som er ratificeret og vedtaget med meget, meget stort flertal af den danske befolkning, mener Enhedslisten ikke er legitim, fordi Enhedslisten er uenig i nogle af domstolens afgørelser.
Det er pinligt, at Enhedslisten kommer med den slags synspunkter.
Rune Lund (EL), 2006-03-30:
Det forekommer mig, at justitsministeren synes, at enhver domstol er en domstol, og at den derfor skal accepteres på de vilkår, som domstolen fungerer under.
For mig at se er det ikke sådan.
Uden sammenligning i øvrigt kan jeg sige, at de domstole, som USA har sat til at dømme de folk, der er i Guantánamolejren, opfatter jeg ikke som legitime.
De bryder international lov og ret.
Derfor synes jeg ikke, at de er i orden, ligesom jeg heller ikke opfatter EF-Domstolen som værende en legitim domstol.
Det er en domstol, der fungerer som en politisk integrationsmotor i noget, som er et udemokratisk foretagende, som er en EU-superstat, der fungerer på de store selskabers præmisser.
Derfor opfatter jeg den ikke som legitim.
Det synes jeg er meget vigtigt.
Men mit spørgsmål er egentlig: Hvordan kan det være, at justitsministeren synes, at mit forslag til vedtagelse er så vidtrækkende, når det bare er en gentagelse af, hvad regeringen mente den 12. september 2005 kombineret med en udtalelse af landets statsminister i januar 2006?
Det forstår jeg simpelt hen ikke.
Lene Espersen (KF), 2006-03-30:
Regeringens overlevelse kan jeg ikke udtale mig om, men jeg vil i hvert fald sige, at jeg som justitsminister ikke ville efterleve en sådan vedtagelse, og så måtte Folketinget jo vurdere, om man syntes, det var på tide at få skiftet ud på den post.
Men jeg mener simpelt hen grundlæggende, at det er helt forkert, hvis man, når man en gang har accepteret en tredeling af magten og vi har uafhængige domstole, efter politisk forgodtbefindende siger, at når der er dommere, der går en imod, så gider man bare ikke efterleve dommene.
Der må man altså acceptere, at domstolene har det sidste ord.
Hvis der så er noget at være utilfreds med, kan der være nogle regler og nogle konventioner og nogle ting, man gerne vil ændre, og så må man forsøge på politisk vis at få ændret på de ting.
Men man må efterleve de afgørelser, der er.
Jeg vil sige, at det ville være ganske besynderligt, hvis en justitsminister forbrød sig mod retten og blev siddende, det være sig både i Danmark og i international ret.
Svend Auken (S), 2006-03-30:
Jeg tror, at det, ministeren siger, er rigtigt, men jeg tror faktisk, at man kan gå et skridt videre og sige, at dommen selv siger, at spørgsmål om sanktion og straf i princippet hører hjemme under søjle 3, og det tror jeg er meget vigtigt.
Så der er ikke sket et egentlig søjlespring fra søjle 3 til søjle 1.
Kunne regeringen fortsætte, hvis man her i Folketinget vedtog at pålægge regeringen, at den ikke skulle rette sig efter EF-Domstolen?
Ville det da være muligt for ministeren at fortsætte som minister og for den øvrige regering at fortsætte?
Er det ikke i realiteten det samme at pålægge en regering en fuldstændig umulig opgave, hvis vi fortsat vil være medlem af EU, at vedtage det forslag til vedtagelse, som er fremsat af Dansk Folkeparti?
Det her er jo et alvorligt spørgsmål, for det er regeringens førende støtteparti, der fremsætter et forslag, der, hvis det blev vedtaget, ville gøre det umuligt for den nuværende regering at fortsætte.
Lene Espersen (KF), 2006-03-30:
Man kan sige til det første spørgsmål, som hr. Svend Auken stillede, at det, som EF-Domstolen argumenterer for i sin afgørelse, er, at alle bestemmelser i den rammeafgørelse, de tager stilling til, fra artikel 1 til 7, herunder også artikel 5, der handler om sanktionsvalgene, kunne være vedtaget inden for søjle 1.
Men Domstolen siger på den anden side, som hr. Svend Auken siger det, i præmis 49, at rammeafgørelsen overlader det til medlemslandene at vælge de strafferetlige sanktioner, der skal finde anvendelse.
Det er med udgangspunkt i de to udtalelser fra dommen, at regeringen når frem til, at sanktionsvalget fortsat er overladt til medlemsstaterne.
Det vil være meget svært at forstå, hvad man som medlemsland lavede i et samarbejde, hvis ikke man gad indrette sig efter de fælles spilleregler, der er.
Svend Auken (S), 2006-03-30:
Men man har selv slået det fast, så denne påstand om, at der er sket et egentligt søjlespring, er simpelt hen ikke holdbar.
Det andet spørgsmål, jeg har til ministeren, er: Hvad ville der egentlig ske, hvis nu oppositionen stemte det her forslag til vedtagelse igennem, som hr. Morten Messerschmidt har fremsat, og vi meddelte EU-organerne, at vi ikke var til sinds at rette os efter EF-Domstolens kendelse?
Hvad ville egentlig konsekvenserne af det være?
Kan ministeren give Folketinget et indtryk af det?
Rune Lund (EL), 2006-03-30:
Jeg kan forsikre justitsministeren om, at det, jeg står og fremlægger her, er Enhedslistens EU-politik, og den er vi meget stolte af.
Vi opfatter ikke EF-Domstolen som en legitim domstol.
Vi opfatter den som en domstol, som overfører magt til EU uden om folkevalgte politikere, og uden at der bliver afholdt folkeafstemninger.
Vi så, hvordan det her blev stemt ned i forbindelse med afstemningerne i Frankrig og Holland.
EU-forfatningen ligger død.
Det er ikke demokratisk, og det er ikke legitimt.
Derfor opfatter vi ikke den her dom som legitim.
Men tilbage til mit spørgsmål: Hvorfor er det, jeg foreslår, så vidtrækkende, når det i virkeligheden bare er en fremlæggelse af, hvad regeringen mente den 12. september 2005, dagen før miljødommen den 13. september, kombineret med en udtalelse fra landets statsminister til Ritzau i januar i år?
Hvorfor er det så vidtgående?
Lene Jensen (S), 2006-03-30:
Der er brug for det, for der er lang vej til målet om en reduktion af de administrative byrder med 25 pct. inden 2010.
Lovforslaget her lægger op til seks ændringer, som vi i udvalgsarbejdet vil kigge meget nærmere på.
Det vil være afgørende vigtigt for os, at ændringerne i reglerne ikke medfører ringere lignings- og kontrolmuligheder, og dét vil være afgørende for vores endelige stillingtagen.
Vi vil allerede nu gerne påpege, at det bliver helt nødvendigt at give grundig information til virksomhederne om de her ændringer.
I høringssvaret til lovforslaget vurderer Erhvervs- og Selskabsstyrelsen, at lovforslaget har stor betydning for de omfattede virksomheder, og det er uden tvivl helt rigtigt.
Derfor foreslår styrelsen også, at en kommunikationsplan for loven bør prioriteres, og styrelsen henviser i øvrigt til dens egen vældig fyldestgørende guide for udarbejdelse af kommunikationsplaner.
Ikke desto mindre er den endelige kommunikationsplan i lovforslaget en fuldstændig kopi af SKATs forslag i høringssvaret, altså nyhedsbrevet til virksomhederne og opdateringen af pjecer.
Det er ikke noget højt ambitionsniveau.
Jeg kan godt forstå, at SKAT ikke p.t. føler sig klædt på til at foreslå noget mere ambitiøst, de har rigeligt at give sig til, men vi taler om et lovforslag med en del ændringer, som ministeren bør prioritere implementeringen af, hvis det skal have den effekt, som ministeren lægger op til.
Vi vil deltage aktivt i det videre udvalgsarbejde.
Mikkel Dencker (DF), 2006-03-30:
Dansk Folkeparti støtter regeringens bestræbelser på at lette de administrative byrder for erhvervslivet.
For os er det højt prioriteret, at virksomhederne kan koncentrere sig om det, de er bedst til, nemlig at skabe vækst og arbejdspladser og generere merværdi til gavn for hele samfundet.
Forslaget her indeholder seks forskellige elementer, som vi i Dansk Folkeparti finder fornuftige.
Bl.a. opnår personligt erhvervsdrivende samme vilkår for at benytte forskudt regnskabsår som virksomheder drevet i selskabsform.
Dermed slipper personligt erhvervsdrivende for at skulle indgive ansøgning om overgangen til forskudt regnskabsår.
Lovforslaget indeholder også et element om, at selvangivelsesfristen forlænges for selskaber
med fremadforskudt indkomstår
Dermed ligestilles de tilnærmelsesvist med virksomheder med regnskabsår, der følger kalenderåret, ved, at de opnår en længere selvangivelsesfrist, end det er tilfældet i dag.
Jeg har ikke tænkt mig at komme ind på alle lovforslagets elementer, men skal blot konstatere, at vi i Dansk Folkeparti kan bakke op om alle forslagets elementer, og at vi dermed støtter lovforslaget.
Lene Jensen (S), 2006-03-30:
Som det allerede er blevet sagt, falder det her lovforslag i to dele: dels den, der handler om lempelser i forbindelse med afvikling og eftergivelse af studiegæld, dels socialt udsatte menneskers muligheder for eftergivelse af offentlig gæld.
Med hensyn til studiegælden er vi meget positive over for at gøre det mere lempeligt og dermed gøre eftergivelse efter 9 år muligt, i stedet for efter 12 år.
Betingelsen er jo, at man har afdraget så meget, man overhovedet kunne, for at komme i betragtning med hensyn til eftergivelse.
Derfor er vi meget positivt indstillet over for at lempe reglerne, så flere hurtigere kan komme videre med deres økonomiske liv.
Med hensyn til eftergivelse af offentlig gæld for mennesker i en svær situation – det er så dem, som vi også kalder for socialt udsatte grupper, men det er jo mennesker i en svær situation – sigter den her del af lovforslaget mod at fjerne en barriere for, at f.eks. kontanthjælpsmodtagere, der har været minimum 4 år eller længere i systemet, kan komme tilbage på arbejdsmarkedet uden at blive konfronteret med store krav om tilbagebetaling af offentlig gæld.
Og jeg vil gøre en sætning fra høringssvaret fra Rådet for Socialt Udsatte til min: Det er et konstruktivt bidrag til at forbedre de socialt udsatte gruppers situation og indslusning på arbejdsmarkedet.
Jeg synes så, at ambitionsniveauet i forhold til at hjælpe kontanthjælpsmodtagere skal være langt højere end det, vi ser her, men det hører hjemme i en anden ressort end skatteministerens.
Vi vil også prøve at kigge på, hvordan de perioder, hvor man kommer i beskæftigelse, hvorefter man så mister sit arbejde, sin uddannelse, eller hvad det nu kan være, så influerer på den gældseftergivelse, der er i gang.
Men vi er bestemt positive over for forslaget og glæder os til at gå konstruktivt ind i udvalgsbehandlingen.
Kim Andersen (V), 2006-03-30:
Til begge spørgsmål: Ja, sådan opfatter jeg det også.
Line Barfod (EL), 2006-03-30:
Jeg har to spørgsmål.
Det ene er til studiegældsdelen af det her forslag, hvor jeg bare skal have en bekræftelse, går jeg ud fra, fra ordføreren på, at det alene fra Venstres side er ønsket, at der skal være lempelser med dette forslag; at der ikke er lagt op til nogen som helst form for stramninger, men at det alene er ønsket, at man skal lempe, og at vi skal se snart at få de sidste studielån ud af verden, som folk jo har optaget tilbage i 1970'erne og begyndelsen af 1980'erne.
Kim Andersen (V), 2006-03-30:
Forslaget har til formål at forenkle reglerne for eftergivelse af studiegæld på baggrund af de erfaringer, der er indhøstet, siden revisionen af regelsættet fandt sted i 1998.
Det var det tidspunkt, hvor kriterierne for gældseftergivelse blev objektiviseret.
Dernæst har lovforslaget det formål på forsøgsbasis at skabe en mulighed for, at man kan eftergive gæld til det offentlige for skyldnere, som har modtaget kontanthjælp, starthjælp eller introduktionsydelse i 4 år eller mere, og det støtter vi også.
Forslaget skal jo ses på baggrund af, at man ikke fra det offentliges side skal bruge unødige ressourcer på inddrivelse af noget, som ikke er muligt at inddrive, og det skal også ses som udtryk for, at det ikke skal være en bremse for personer, der har mulighed for at komme videre i tilværelsen med uddannelse eller med et arbejde.
Hvis man har gået på kontanthjælp i en lang periode og har fået en gæld til det offentlige og derefter får udsigt til at komme på arbejdsmarkedet, men samtidig ved, at den løn, man måtte kunne oppebære på arbejdsmarkedet, fra dag et vil blive decimeret, fordi man skal gældsafvikle til det offentlige, ja, så er det jo såre menneskeligt at slutte, at så er incitamentet til at tage et sådant arbejde ikke nødvendigvis voldsomt stort hos den enkelte.
Det er der ikke noget formål med, og derfor vil vi gerne hjælpe med til at rydde den sten af vejen, og det lægger det her forslag op til.
Det er beskæftigelsesfremmende, og det er præget af sund fornuft.
Venstre støtter det.