Henriette Kjær (KF), 2004-01-14:
Jeg er glad for denne forespørgsel, fordi den giver anledning til, at vi kan få en god debat om arbejdet med at styrke det frivillige sociale arbejde. Det frivillige sociale arbejde har generelt en høj prioritet hos regeringen.
Vi anser den frivillige sektor for at være en vigtig medspiller for det offentlige, når det gælder indsatsen for de svageste grupper i samfundet.
De frivilliges indsats er et godt supplement til den offentlige indsats, fordi de frivillige kan tilbyde noget andet.
Handlingsprogrammet »Det fælles ansvar« var regeringens udspil til bl.a. generelt at styrke det frivillige sociale arbejde.
Samspillet mellem den offentlige og den frivillige sektor
er et af handlingsplanens centrale punkter.
Det er jo sådan, at der på det sociale område er nogle opgaver, som det offentlige skal tage sig af, mens der er andre opgaver, som frivillige kan vælge at gå ind i og løse.
Og på nogle områder når vi de bedste resultater i et samarbejde mellem det offentlige og de frivillige, og derfor er det vigtigt med et godt samspil.
Der vil også fremover være brug for, at den frivillige sektor deltager i løsningen af sociale opgaver, både sammen med den private sektor og i høj grad også sammen med den offentlige sektor.
Jeg hører ofte både politikere og frivillige, der er bekymrede for, at et øget eller et tættere samarbejde mellem det offentlige og de frivillige vil betyde, at det offentlige kommer til at omklamre de frivillige sociale organisationer.
Jeg kan sagtens forstå bekymringen, men jeg mener også, at man skal passe på med at overdrive dem.
Charteret opstiller tre punkter for samspillet mellem det offentlige og det frivillige Danmark, der giver nogle rammer for, hvordan samarbejdet undgår at flyde sammen:
For det første nævnes det, at samspillet skal være baseret på tillid og respekt.
Det indebærer bl.a., at begge sektorers forskellige kvaliteter skal respekteres, og at de frivillige selvfølgelig selv skal beslutte, hvilke opgaver de vil gå ind i og løse.
For det andet understreges det, at den frivillige indsats ikke skal erstatte den offentlige.
Og for det tredje opfordrer charteret til, at foreninger og organisationer, der modtager offentlig støtte, bør beskrive værdierne og målet for deres arbejde, og at det offentlige ikke skal blandes ind i at beskrive det.
Charteret siger netop, at det frivillige arbejde skal være frivilligt, og den holdning er jeg fuldstændig enig i.
Det giver ikke meget mening, hvis man tror, at det offentlige kan overtage det frivillige arbejde.
Og heller ikke omvendt: De frivillige skal ikke overtage det offentlige ansvar.
Jeg tror nu heller ikke, at der vil være den store fare for, at det kan ske.
Mon ikke de frivillige ville være smuttet for længst, hvis de følte, at nogen tvang dem til at udføre bestemte typer opgaver?
Jeg ser charteret som et vigtigt grundlag for at fortsætte arbejdet med at udvikle et samspil omkring det frivillige sociale arbejde.
Og så vil jeg gerne understrege, at de værdier og rammer, der er formuleret i charteret, er formuleret af politikere, repræsentanter fra den frivillige verden og den offentlige sektor i fællesskab, som vi også hørte fra fru Margrethe Vestager.
Det forpligter derfor begge parter at gøre en indsats for at styrke og udvikle samarbejdet.
Fru Sandy Brinck og fru Margrethe Vestager spørger, hvordan regeringen vil følge op på »Charter for samspil mellem det frivillige Danmark/Foreningsdanmark og det offentlige«.
Det giver mig anledning til at nævne nogle af de initiativer, som jeg gennem de seneste 2 år har taget for at styrke samspillet.
Jeg vil starte med at nævne de otte regionale møder, som lige er blevet afviklet her i oktober og november måned.
På møderne har det lokale samarbejde mellem kommuner, amter og frivillige været i fokus.
Fremmødet på møderne har været overvældende, især fra de frivilliges side. Meningen har været, at møderne skulle sætte skub i dialogen mellem de lokale myndigheder og de frivillige organisationer og skabe opmærksomhed omkring samarbejdet. Et vigtigt budskab fra alle otte møder var bl.a., at samarbejdet ikke kommer af sig selv.
Både det offentlige og de frivillige organisationer skal spille en aktiv rolle for at få dialogen og samarbejdet til at fungere.
De meldinger, jeg har fået fra møderne, viser også, at det er vigtigt at starte med en dialog i stedet for kun at være optaget af det med § 115-støtten.
Avisen tager fat på nogle af de problemstillinger, der er kommet op på møderne, og formidler de gode erfaringer videre, som blev præsenteret undervejs.
Socialministeriet sendte i august måned et idékatalog på gaden for at inspirere de lokale parter til at gøre samarbejdet bedre.
En anden måde at skabe et godt samspil mellem den frivillige verden og det offentlige er ved at afprøve nye måder at samarbejde på.
Jeg vil nævne de tre modelprojekter omkring partnerskaber, som Socialministeriet har sat i gang.
Ordet partnerskab er jo et ord, der bruges meget for tiden.
I denne sammenhæng dækker det over, at f.eks. en kommune og en frivillig social organisation samarbejder om en bestemt konkret opgave, og at samarbejdet er ligeværdigt, fordi det bygger på dialog og gensidig respekt.
Partnerskabsprojektet tager udgangspunktet i charteret, og projektet tager skridtet videre ved at opstille forskellige modeller for partnerskaber.
Erfaringerne skal senere formidles til andre i den frivillige og den offentlige sektor, som kunne tænke sig et samarbejde på tværs af sektorer.
Kort før jul kom så resultaterne fra de seneste § 115-redegørelser fra amter og kommuner om det lokale samarbejde med de frivillige sociale organisationer.
Jeg må sige, at konklusionerne fra den samlede rapport i det store og hele er meget positive.
Det er tegn på, at rigtig mange kommuner har opdaget de fordele, der er ved at have et konstruktivt samarbejde med de lokale organisationer.
Det er også positivt, at kommuner og amter nu uddeler 97 pct. af det beløb, de får over bloktilskuddet til at støtte det frivillige sociale arbejde, men det ville jo selvfølgelig være flot, hvis det kunne komme op på de 100 pct. og gerne over.
Som forespørgerne kan høre, har vi fra Socialministeriets side gjort vores til at gøde jorden og opmuntre til lokalt samarbejde og dialog, sådan som charteret jo lægger op til.
De initiativer, som Socialministeriet har sat i gang, er på den ene side med til at give konkrete erfaringer med samarbejde mellem den offentlige og den private eller frivillige sektor, og på den anden side bidrager de mange initiativer til at skabe større synlighed om den frivillige sektors styrke og muligheder.
Når det så er sagt, vil jeg også sige, at det er min holdning, at de lokale parter selv må tage fat og gøre det hårde arbejde for at etablere et samarbejde, der er tilfredsstillende og givtigt for alle.
Det kan vi ikke fra centralt hold pålægge dem.
Der er således fuld gang i opfølgningen på charteret.
Forhandling