Søren Søndergaard (EL), 2004-02-19:
I efteråret 2002 var jeg til FN's generalforsamling i New York og læste amerikanske aviser.
Der var bl.a. et interview med en afghansk mand, som nærmede sig de 100 år, jeg mener, at han var 97 år, men det var der lidt uklarhed om, måske var han over 100 år.
Han havde været tilbageholdt på Guantánamo på det tidspunkt i lidt under et år, han havde altså været tilbageholdt, fra krigen i Afghanistan startede.
Han havde været ude at gå med sine geder.
Så var der kommet nogle helikoptere, og han var blevet taget op i en helikopter og havnede så på Guantánamo.
Han var så blevet sluppet fri.
Der var ikke rejst nogen anklage mod ham, han var bare blevet sluppet fri efter at have siddet der en 8, 9, 10 måneder, hvor meget det nu var.
Det er sådan set en meget interessant historie, for den fortæller, at bare fordi man sidder på Guantánamo, behøver man ikke at have gjort noget.
Man er jo heller ikke nødvendigvis uskyldig, fordi man sidder på Guantánamo.
Mange af dem, der sidder på Guantánamo, har måske gjort noget.
Men i et retssamfund er det jo sådan, at den slags ting skal bevises, og det bevises for en domstol. Siden efteråret 2002, hvor denne her mand blev løsladt og kunne komme tilbage til sine geder, er der faktisk en del, der er blevet løsladt fra Guantánamo.
Senest har vi jo set, hvordan børn under 16 år er blevet løsladt.
Vi har set udlevering af en person til retsforfølgelse i Spanien, og nu har vi fået den danske fange sat på fri fod efter 2 år.
Men man bliver nødt til at fastholde, at det er dybt mærkværdigt at høre ikke bare Dansk Folkeparti, men høre den amerikanske ansvarlige for det her den ene dag gå ud og forklare, at denne mand uden nogen tvivl har forbindelser til Al-Qaeda, og så den næste dag indgå en aftale med den danske
regering om løsladelse
Er det ikke forunderligt?
Den ene dag uden nogen tvivl forbindelse til Al-Qaeda, den næste dag løsladelse.
Er der nogen, der kan forklare det?
Jeg forstår det ikke.
Det viser jo, at der er noget galt.
Enten er påstanden om, at personen hævet over enhver tvivl havde forbindelser til Al-Qaeda, ikke rigtig.
Det var altså forkerte påstande, der blev afgivet.
Sådan må det jo være.
Det er derfor, hele denne her retorik omkring krigen mod terror og kampen mod terrorisme osv. henstår i et fuldstændig uforklarligt skær
Det får os selvfølgelig ikke til at være mindre glade på den pågældende persons vegne.
Det er da godt, at man er kommet ud af det tomrum, der har eksisteret.
Det er da godt, at man ikke skal sidde ovre på Guantánamobasen.
Det er da godt, at man ikke skal være underlagt den usikkerhed. Det er da godt, at man kan komme tilbage til Danmark.
Det er vi da glade for.
Derfor har vi også sagt, at hvis USA havde beviser mod den pågældende for utvivlsomt at være en del af Al-Qaeda-netværket og have kontakter til Al-Qaeda, så kunne man fra amerikansk side have stillet vedkommende for en dommer. Til sidst vil jeg bare sige, at den gamle mand med gederne jo altså kom ud.
Det samme gjorde børnene.
Nu er den danske fange også kommet ud, men der er stadig over 600, der sidder tilbage: 600, som måske har tilknytning til Al-Qaeda, 600, som måske ikke har tilknytning til Al-Qaeda, 600, som måske har gjort noget galt, 600, som måske ikke har gjort noget galt.
Der er kun én måde at få det afklaret på, og det er ved, at de bliver stillet for en dommer og får en retssag, en fair retssag, hvor en domstol træffer afgørelsen.
Vi håber og opfordrer til, at den danske regering - især nu, hvor man ikke er bundet af problemer med en dansk fange på Guantánamo - helt anderledes offensivt, end man har gjort indtil nu, vil gå ud og sige til amerikanerne, at det er det, der skal ske.
Enten skal folk stilles for en dommer, eller også skal de løslades.