runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Inge Dahl-Sørensen (V), 1997-12-11:
Til fru Anne Baastrup:
Som udgangspunkt har vi her et beslutningsforslag, som vi gerne vil drøfte med regeringspartierne.
Men jeg er enig i - og det tror jeg også vi tidligere har sagt - at vi godt kan diskutere bøder, og en bøde på 1.000 kr. skal selvfølgelig ikke være årsag til, at man ikke kan få dansk statsborgerskab.
Selvfølgelig skal den ikke være det, og det er jo det, som vi i øjeblikket gerne vil tale med regeringspartierne om at lempe, for dér er der måske en ting, som vi kan tage fat på.
Og så vil jeg sige til hr. Qvist Jørgensen: Jo, det var Venstres ordfører, der talte.
Men jeg ved ikke, hvad hr. Qvist Jørgensen vil bruge dét til.
Til hr. Henrik Svane:
Selvfølgelig er jeg enig i, at hvis der er en 79-årig vietnamesisk statsborger, som gerne vil være dansk statsborger, men som af en eller anden grund ikke kan lære sproget så optimalt, som vi i og for sig lægger nogle retningslinjer ud for, så kigger vi også på dét i udvalget.
Det gør vi jo også i alle mulige andre sager i udvalget.
Dér sidder vi også og ser på, om der er nogle, der af en eller anden grund ikke kan tilegne sig sproget, og så giver vi dem dispensation, og sådan vil det også være fremover.
Vi gerne vil se nogle sager i udvalget - det er jo derfor, vi sidder der - og derefter tager vi så beslutning i de enkelte sager, akkurat som vi gør det i dag.
Poul Nødgaard (DF), 1997-12-11:
Jeg skal rigtignok love for, at Anne Baastrup og hr. Henrik Svane og hr. Poul Qvist Jørgensen i denne debat svinger sig op i de helt store højder med deres utidige angreb på Venstre, og dem kan Venstre jo selv forsvare sig imod, men jeg vil spørge: Hvad er det egentlig, man er så forstyrret over i det foreliggende forslag? For justitsministeren slog faktisk ned på det mildeste i forslaget, da han sagde, at han godt vil være med til en stramning af reglerne for dem, der har gæld, og det er selvfølgelig galt nok i sig selv, at de har gæld, men jeg kunne så spørge samme justitsminister eller spørge de ordførere, der kører sådan frem: Når forslaget her går ud på, at det især er personfarlig kriminalitet såsom grov vold, grove sædelighedsforbrydelser og drab osv., der ønskes en skærpelse over for, vil det så sige, at disse partier mener, at når man har fået en straf for dét og den så er udstået og man har fået lidt karenstid, kan man søge dansk statsborgerskab?
Spørg den danske befolkning!
Det er det, man skal, og den er fuldstændig lodret imod, at man på samlebånd giver dansk statsborgerskab, som et flertal her i Folketinget gør.
Henrik Svane (RV), 1997-12-11:
Jeg går ud fra, at det er Venstre, der taler her fra talerstolen, når det er ordføreren, fru Inge Dahl-Sørensen, der udtaler sig, og derfor vil jeg stille Venstre følgende spørgsmål: En vietnamesisk bedstemor på 79 år, der har boet her i landet i 25 år, og som har passet sin familie og har hjulpet familien til en plads i det danske samfund, og som sørger for, at børnebørnene får lært det danske sprog, ved at pleje dem og sørge for, at de har de muligheder, der skal til for at kunne gå i skole og alt muligt andet, mener fru Inge Dahl-Sørensen, at en sådan vietnamesisk bedstemor ikke skal have mulighed for at få dansk statsborgerskab, hvis den pågældende kvinde ikke kan bestå den prøve?
Poul Qvist Jørgensen (S), 1997-12-11:
Jeg er selvfølgelig klar over, at det ikke tjener noget særligt formål at forsøge at blive klogere eller forlænge denne her debat, for en del af det, som fru Inge Dahl-Sørensen talte om, havde jo ikke noget med det her lovforslag at gøre, nemlig spørgsmålet om stemmeret til kommunal- og amtsvalg.
Vi er faktisk stolte over, at det er lykkedes os at få indført den demokratiske ordning, men den har intet med det her lovforslag at gøre. I øvrigt kunne jeg godt tænke mig at vide
, hvem det egentlig var, der talte før.
Var det partiet Venstres ordfører på området, var det partiets formand, eller var det partiets nyudnævnte chefforhandler i sager af denne art?
Hvem var det egentlig?
- ud over fru Inge Dahl-Sørensen; det var jeg godt klar over.
Har fru Inge Dahl-Sørensen glemt, at vi faktisk har brugt meget tid i Indfødsretsudvalget på netop at debattere spørgsmålet om forudsætningerne med hensyn til det danske sprog?
Og har fru Inge Dahl-Sørensen glemt, at vi har fået redegørelserne for, hvorledes det foregår i de samtaler, der finder sted, og som finder sted på en fornuftig måde, efter hvad udvalgets flertal har ment, nemlig ved politiets foranstaltning og med de appelmuligheder, der er, osv.?
Har fru Inge Dahl glemt det hele?
Eller er det sådan, at fru Inge Dahl Sørensen står her på denne her talerstol og andre steder og taler en hel masse om noget, som hun i hvert fald ikke har ledsaget med nogen form for forsøg på at skaffe bevillinger til?
Anne Baastrup (SF), 1997-12-11:
Så vil jeg godt spørge fru Inge Dahl-Sørensen: Hvornår agter fru Inge Dahl-Sørensen så at afsløre det for alle mulige andre, at der rent faktisk er nogle meget stramme regler for det at få statsborgerskab, og at fru Inge Dahl-Sørensen nu er utilfreds med de meget stramme regler, som bl.a. fru Inge Dahl-Sørensen fik forhandlet frem med regeringspartierne, herunder bl.a. den regel, at hvis man har fået en trafikbøde på 1.000 kr., kan man ikke få dansk statsborgerskab i 3 år?
Hvornår vil vi kunne se fru Inge Dahl-Sørensen fortælle dét i Ekstra Bladet?
Og hvornår kommer fru Inge Dahl-Sørensen med et beslutningsforslag her i Folketingssalen, hvoraf det rent faktisk fremgår, at fru Inge Dahl-Sørensen er enig i, at reglerne er for stramme?
Og hvorfor skal vi altid høre fra fru Inge Dahl-Sørensens side, at det er så nemt som ingenting at få et dansk statsborgerskab, samtidig med at fru Inge Dahl-Sørensen, når hun taler med mennesker, der ved, hvad det handler om, så indrømmer, at det er meget vanskeligt at få et dansk statsborgerskab?
Henrik Svane (RV), 1997-12-11:
Med baggrund i det svar, jeg lige fik fra fru Inge Dahl-Sørensen, ser jeg frem til det kommende samarbejde i Indfødsretudvalget.
Jeg synes nemlig, Venstres repræsentanter
Og et andet spørgsmål: Hvorfor foreslår man, at en ansøger, der er idømt ubetinget fængsel i 4 år og derover, ikke skal have mulighed for at få indfødsret?
Har man noget statistisk belæg for, at der er et problem dér?
Mig bekendt var der sidste år to, der havde
sådan en dom, og som havde udstået straffen, og som herefter søgte dansk statsborgerskab, hvorefter et enigt udvalg - som jeg har fået det oplyst - afslog at give dem statsborgerskab på det daværende grundlag. Hvor mange er det, der giver dette problem, siden Venstre og De Konservative nu foreslår at stramme reglerne her?
Poul Qvist Jørgensen (S), 1997-12-11:
Og af hensyn til en eventuel viderebehandling af B 64 - hvis der skal være en viderebehandling af det, vi forhandler om her - vil jeg spørge, om fru Inge Dahl-Sørensen vil fortælle os her i Folketinget, om B 64 er udtryk for et ultimativt krav fra Venstres side.
Det vil jeg meget gerne have at vide.
Arne Melchior (CD), 1997-12-11:
Selv om fru Inge Dahl-Sørensen overdænges med korte bemærkninger, vil jeg også gerne bede hende redegøre lidt nærmere for, hvorfor kravet om skriftligt dansk stilles.
Jeg får nemlig masser af breve hver uge, og der er faktisk en ganske pæn procent af dem, som er skrevet på elendigt dansk af personer, som er fuldt ud danske.
Det er også kendt, at masser af danskere - det har været målt, og det er en procent, som nærmer sig 20 - ikke forstår meddelelser fra det offentlige.
Det kan så skyldes, at de er lovlig kringlet udformet, men det skyldes altså også, at mange mennesker i Danmark såvel som i andre lande i vor del af verden har meget svært ved læsning.
Men man kan jo udmærket gøre sig gældende i mange former for beskæftigelse på arbejdsmarkedet og udmærket gøre sig gældende i det pulserende liv og i sin familie uden at kunne skrive ret godt dansk.
Så hvorfor dette krav?
Har det overhovedet anden mening end at genere nogle mennesker?
Inge Dahl-Sørensen (V), 1997-12-11:
Man forsøger jo bevidst at køre det fuldstændig af sporet, for det, det drejer sig om, er også, at nye danskere skal kunne forsørge sig selv. Når man gerne vil være dansker, er det altså meningen, at man skal kunne forsørge sig selv og sine, og derfor er der en idé i, at man kan lidt på det tidspunkt, hvor man søger om dansk statsborgerskab, og så drejer det sig altså også om at kunne skrive det danske sprog.
Så jeg kan slet ikke få øje
på noget problem.
Men der er altså nogle her i salen, der mener, at man bare skal kunne gøre sig forståelig på dansk, og så er det godt med det, og det synes vi ikke er rimeligt.
Arne Melchior (CD), 1997-12-11:
Fru Inge Dahl-Sørensen gik i en stor bue uden om besvarelsen af mit spørgsmål.
Jeg sagde ikke, at man ikke må have lov til at stille krav, for det må man helt klart, men det har jeg ikke spurgt om, så det er der ingen grund til at bruge så meget af sin korte taletid på at slå fast.
Jeg spurgte om, hvori kravet om skriftligt dansk begrundes, og om det er rimeligt - kan jeg så tilføje - at stille et krav, som er let at honorere for nogle mennesker, men som er umådeligt svært for andre mennesker.
For med hensyn til det at have sprogsans og sprogøre, kender jeg altså folk, der har været her i landet i 5 år, og som taler fremragende dansk, og folk, som er kommet hertil, da de var yngre, og som har været her i 30 år, men som taler dårligt dansk.
Skulle vedkommende så også gennemgå en sådan prøve?
Folks mulighed og evne og chance for at lære sig at tale og skrive dansk så godt, som fru Inge Dahl-Sørensen har været så heldig at få muligheden for i vuggegave,
For det kan ikke være deltagelsen i det danske samfund efter de danske regler og love, der gør dette krav nødvendigt.
Henrik Svane (RV), 1997-12-11:
Hvis man kun skal lære at skrive et par enkelte linjer dansk, synes jeg, det er urimeligt at belaste det høje Ting med at måtte tage stilling til sådan et forslag, i en tid, hvor vi har meget travlt med andre ting. Venstre ved man hvor man har!
Gitte Seeberg (KF), 1997-12-11:
Det Konservative Folkeparti af er den opfattelse, at hvis man ønsker at blive dansk statsborger, så skal man også leve op til nogle krav, for dansk statsborgerskab skal man gøre sig fortjent til.
Det er derfor også rimeligt, at vi netop stiller nogle krav til de mennesker, som ønsker at være danskere og opnå dansk indfødsret.
For det første skal ansøgerne som udgangspunkt have et godt kendskab til dansk i såvel skrift som tale.
Vi forlanger ikke, at ansøgerne skal tale perfekt dansk, men det er vigtigt, at ansøgerne kan tale så godt dansk, at de også er i stand til at klare sig selv rent arbejdsmæssigt.
Og vi ønsker en mere ensartet behandling af ansøgningerne og ser gerne en egentlig sprogprøve i forbindelse med ansøgningerne.
Og det kunne være hos politiet, man aflægger prøven, men det kan også være andre steder; det er en diskussion, som vi meget gerne tager. For det andet skal det gøres langt sværere for ansøgere, der har begået kriminalitet, at blive danske statsborgere.
Har man f.eks. begået en forbrydelse, der kan straffes med 4 års fængsel, eller som er straffet med 4 års fængsel eller derover, er det vores ønske, at de mennesker ikke skal kunne opnå dansk indfødsret, og det er uanset, om vi taler om én ansøger om året eller vi taler om hundrede.
Og tilsvarende skal gælde ved andre alvorlige forbrydelser, sådan som det også fremgår af beslutningsforslaget.
Samtidig ønsker vi nogle gevaldige opstramninger af udlændingeloven, når det kommer til udvisningsbestemmelserne.
Jeg ved godt, at det ikke er det, det her forslag handler om, men det gør det alligevel indirekte, for hvis flere var blevet udvist efter kriminalitet, havde vi jo ikke disse problemer, når sagerne når frem til Indfødsretsudvalget. Men nogle ansøgere kan ikke udvises, og det er jo så på grund af de internationale konventioner, som Danmark har tilsluttet sig, og det respekterer vi naturligvis fuldt ud, men det behøver ikke at betyde, at vi dermed skal gøre dem til danske statsborgere, selv om de er kriminelle. Det tredje punkt, hvor vi ønsker opstramninger, er i spørgsmålet om gæld til det offentlige.
Som det også fremgår af forslaget her, må udgangspunktet være det, at gælden er betalt, før man kan blive dansk statsborger.
Der kan være situationer, hvor det måske kan forekomme urimeligt, og derfor har vi også lagt op til, at gælden som hovedregel skal være tilbagebetalt, men at denne regel under visse omstændigheder kan fraviges.
Men alt i alt støtter Det Konservative Folkeparti forslaget.
Søren Søndergaard (EL), 1997-12-11:
Nu er fru Gitte Seeberg medforslagsstiller til forslaget, og derfor vil jeg godt spørge: Hvad er det, der har ændret sig i det seneste år, siden fru Gitte Seeberg i modsætning til for et års tid siden nu mener, at man ikke alene skal kunne tale dansk, men også skal kunne skrive dansk?
Hvad er det for en ændring, der er sket i det sidste år, siden fru Gitte Seeberg har ændret sin holdning? Og da der nu bliver lagt meget vægt på netop dansk, er det andet spørgsmål, jeg vil stille til fru Gitte Seeberg: Mener fru Gitte Seeberg ikke, at det er fuldt tilstrækkeligt, hvis man kan tale grønlandsk eller færøsk?
Det vil jeg godt have et svar på, for det fremgår ikke af dette lovforslag.
Anne Baastrup (SF), 1997-12-11:
Jeg vil godt spørge fru Inge Dahl-Sørensen, om fru Inge Dahl-Sørensen mener, at karensperioden for folk, der har begået en trafikforseelse og fået en bøde på 1.000 kr., skal forkortes eller forlænges, eller de skal stå i en situation, hvor de slet ikke kan få statsborgerskab, hvis de har fået en sådan trafikbøde.
Og jeg vil meget gerne have, at fru Inge Dahl-Sørensen præciserer nøje, hvad det er, fru Inge Dahl-Sørensen mener er en kriminel handling, som gør, at man i virkeligheden slet ikke burde få dansk statsborgerskab.
For jeg synes, fru Inge Dahl-Sørensen siger noget meget forskelligt i de forskellige medier, hvor man i øvrigt kan se, hvad fru Inge Dahl-Sørensen mener om statsborgerskabet.
Henrik Svane (RV), 1997-12-11:
Det var en lille sætning i fru Gitte Seebergs tale, der faldt mig for brystet:
Jeg mener, at fru Gitte Seeberg sagde, at for at få dansk indfødsret, skal man i arbejdssammenhænge kunne dansk, og derfor vil jeg spørge, hvorfor De Konservative nu stiller kravet om, at man skal kunne skriftligt dansk i et vist omfang.
For når vi betænker, at vi på et tidspunkt i dette århundrede har været med til at importere arbejdskraft fra andre europæiske lande og der mig bekendt dengang ikke blev stillet ét eneste krav om, at man skulle kunne noget som helst dansk for at kunne begå sig på en af de arbejdspladser, som danske arbejdere på det tidspunkt overhovedet ikke havde lyst til at bevæge sig på, hvorfor er det så nu nødvendigt, at man skal kunne skriftligt dansk?
Poul Qvist Jørgensen (S), 1997-12-11:
Jeg kan nævne, at jeg i sidste uge havde en henvendelse fra landsstyreformanden for Grønland, der fortalte, at han havde haft en telefonstorm hjemme i Grønland, og at det var hans tanter, der havde ringet og spurgt, om de nu ville blive frataget deres danske statsborgerskab, fordi de kun taler grønlandsk.
Men det er jo kun en krølle på sagen, og det er måske lidt ærgerligt at bruge tid på dét, så jeg vil koncentrere mig om to spørgsmål til fru Gitte Seeberg: Er det ikke rigtigt husket, at vi i Indfødsretsudvalget lige præcis har drøftet og bearbejdet sprogkriterierne og sprogprøverne ganske kvalificeret og ordentligt - inklusive samråd med justitsministeren - og at vi har indgået en aftale om at henstille til justitsministeren at overveje at indføre nogle kurser? Er det ikke rigtigt husket, at disse kurser faktisk har været afholdt?
Og er det ikke rigtigt husket, at vi også har fået at vide, at man under de samtaler, der føres med henblik på at finde ud af, hvordan sprogniveauet er, typisk taler om samfundsrelaterede forhold for at have et fornuftigt emne at tale med hinanden om?
Så forslagsstillerne er altså imødekommet på det ene punkt.
Det andet spørgsmål er bare - den røde lampe lyser allerede - om fru Gitte Seeberg har det godt fagligt set og i øvrigt også politisk set i den båd, som fru Gitte Seeberg befinder sig i for øjeblikket.
Dorte Bennedsen (S), 1997-12-11:
Det forslag, vi drøfter her, er en stort set uændret genfremsættelse af det beslutningsforslag, som vi behandlede for ca. et halvt år siden, og på den baggrund er det temmelig vanskeligt at sige særlig meget nyt i forhold til debatten i april.
Jeg vil derfor også henvise til det indlæg, jeg
dengang havde på vegne af Socialdemokratiet.
I dag vil jeg som dengang i øvrigt understrege, at spørgsmålet om retssikkerhed er en væsentlig arbejdsopgave for os som politikere.
Lovgivningen, som vi er ansvarlige for, skal selvsagt give borgerne den maksimale retssikkerhed.
Men at denne opgave skulle varetages bedst ved at nedsætte en særlig kommission, som skulle komme med forslag til lovændringer, er vi ikke enige i, som vi heller ikke var det i april.
Retssikkerheden klares ikke ved at nedsætte kommissioner.
Den skal sikres i det daglige lovgivningsarbejde, som i øvrigt er af langt bedre kvalitet end det, forslagsstillerne lader skinne igennem i deres forslag, og godt for det.
Forslaget udtrykker bekymring over de mange bemyndigelsesbestemmelser, der findes i lovgivningen, fordi den nærmere regelfastsættelse derved, som det siges i forslaget, overlades til ministrene og forvaltningen.
Det er unægtelig en meget generel betragtning.
I ganske mange lovforslag findes der faktisk en rimelig beskrivelse af, hvad den foreslåede bemyndigelse agtes brugt til, og i de tilfælde, hvor en sådan beskrivelse mangler, er det jo netop vores job som lovgivere at sikre under udvalgsbehandlingen, at både indhold og omfang af de ønskede bemyndigelser klarlægges.
For at forebygge eventuelle misforståelser vil jeg understrege, at selv om vi ikke kan tilslutte os nedsættelsen af en retskommission, skal man ikke drage den slutning, at vi derfor heller ikke ønsker at beskæftige os med problemerne. Som ministeren vist også var inde på i sin tale, bliver der allerede i denne samling taget fat på flere af de konkrete punkter, som er nævnt i forslaget, og andre af punkterne vil som nævnt være en naturlig del af vores løbende arbejde som lovgivere.
Det undrer mig egentlig, at dette er medtaget i det genfremsatte forslag, al den stund at det er eller i hvert fald burde være forslagsstillerne bekendt, at det spørgsmål har været nøje overvejet i det såkaldte Bent Christensen-udvalg.
Udvalget kom til det resultat, at det ikke kunne anbefale, at der skulle laves generelle regler for så stort og uensartet et retsområde.
Det er efter vores vurdering en rigtig opfattelse, og vi ønsker derfor ikke at gå videre med den tanke.
Gitte Seeberg (KF), 1997-12-11:
Jeg vil starte med et svar til hr. Henrik Svane:
Jeg er da enig i, at man ikke har stillet det krav tidligere, men det er formentlig også derfor, debatten om udlændinge i dag er blevet, man kan måske kalde det »meget ophedet«.
For hvis vi havde stillet nogle flere krav til udlændingene, dengang der begyndte at komme rigtig mange, tror jeg, situationen havde været helt anderledes i dag, end den rent faktisk er.
Jeg gør mig ingen forestillinger om, at ansøgerne skal skrive et perfekt og fejlfrit dansk, for det er rigtigt, som hr. Arne Melchior tidligere sagde her fra talerstolen, at det er der såmænd også mange danskere som ikke kan.
Men udviklingen i situationen på arbejdsmarkedet i dag gør jo, at det er nødvendigt at have visse kvalifikationer, og derfor mener vi, at det også er nødvendigt, at ansøgerne kan skrive noget dansk.
Til hr. Poul Qvist Jørgensen:
Det er da rigtigt, at vi i udvalget har diskuteret sprogkravene, og hvad der kan gøres dér, men det forhindrer jo ikke i sig selv Venstre og De Konservative i at have nogle konkrete ønsker om, at der skal aflægges en prøve, og at der i det hele taget skal være en mere ensartet behandling af ansøgningerne.
Og da hr. Qvist Jørgensen også stiller et personligt spørgsmål, nemlig om jeg har det godt med mig selv i den båd, jeg befinder mig i, vil jeg sige, at jeg har det ganske udmærket, så det spørgsmål takker jeg for. Så spørger hr. Søren Søndergaard, om det ikke er tilstrækkeligt at kunne tale færøsk eller grønlandsk. Dertil vil jeg sige, at hvis man bor her i Syddanmark, er det i hvert fald en fordel, at man kan tale dansk, men det ene udelukker jo ikke det andet.
Birthe Rønn Hornbech (V), 1997-12-11:
Der er blot en enkelt ting, jeg her i starten af debatten vil spørge ministeren om, og det er spørgsmålet om borgernes retsgaranti over for de offentlige myndigheder, for vi er ikke uenige i, at overtrædelser skal efterforskes og pådømmes.
Ministeren sagde, at når myndighederne kommer og kontrollerer, kommer de og kontrollerer for at se, om der er
en overtrædelse, og at de regler, der gælder for kontrolmyndigheder, kan man ikke bruge på personer, der er sigtet.
Nej, det er præcis det, der er et af hovedproblemerne for Venstre: at der kommer en myndighed under venskabs maske og hyggesnakker og kigger rundt og går hjem og skriver en rapport, der bliver sendt til politiet, uden at den borger overhovedet har fået nogen retsgarantier.
Kan ministeren virkelig ikke se, at det er et kæmpe retssikkerhedsproblem?
Jeg har sager om veterinære folk, der kommer og taler med en pædagog, der har en enkelt kalv som kæledyr.
Så hyggesnakker de, og så går kontrolløren hjem og sender et bødeforlæg på 5.000 kr. for manglende øremærkning og et par andre formelle overtrædelser.
Og den pågældende borger, der i øvrigt var udlænding og ikke forstod så godt dansk og hvis mand ikke var hjemme, fattede ikke et klap.
Hun anede ikke, at hun var blevet afhørt.
Jeg vil spørge ministeren, om det ikke er et problem.
Frank Jensen (S), 1997-12-11:
Det vil nok føre for vidt at gå ind og behandle konkrete sager her fra Folketingets talerstol.
Jeg forstår godt, at man kan finde eksempler på, at det kan komme til at fremstå som en ubehagelig oplevelse for den enkelte.
Men hensynet her er jo, at der fra myndighederne gives bemyndigelser til virksomheder og til borgere på en række områder; det kan være økonomiske forhold, det kan være nationaløkonomisk, eller det kan være kommunale eller EU-retlige bidrag, man ansøger om og får, og så er det forbundet med, at der er en adgang for kontrolmyndigheden for at se, om det, man har fået myndighed til, kan gøres på betryggende vis.
Hvad er det, fru Birthe Rønn Hornbech kræver her?
Det er, at domstolene skal give en retskendelse.
Men det er jo det, som har været vurderet i et meget stort udvalgsarbejde med professor, dr.jur. Bent Christensen som formand, og vurderingen er, at her vil man bare gøre domstolene til et gummistempel, der vil udstede den ene retskendelse efter den anden.
Det er vel ikke det, vi ønsker at bruge vores ressourcer ved domstolene til.
Det, fru Birthe Rønn Hornbech må efterlyse, er, at hvis kontrolmyndigheden mener, der er et forhold, som kan give anledning til en sigtelse, er det straks en opgave for politiet, og så foregår efterforskningen på normal vis fra politiets side.
Det er blot at pålægge vore domstole en betydelig ekstra arbejdsbyrde med at udstede nogle kendelser, som ikke på nogen måde imødekommer det ønske, som fru Birthe Rønn Hornbech har, nemlig at styrke borgernes retssikkerhed.
Birthe Rønn Hornbech (V), 1997-12-11:
Når justitsministeren mener, at jeg ikke har løsninger, er svaret: Jeg er fuldstændig enig med ministeren i, at jeg ikke har alle løsninger.
Det er præcis derfor, at jeg ønsker en kommission nedsat, for jeg mener, at Venstre har peget på nogle meget væsentlige problemer.
Men kunne vi så ikke blive enige om, at regeringen holder op med at blive ved med at påstå, at vi har sagt, at der skal retskendelse til i alle sager.
Nej, vi har sagt, at der skal være enten en retskendelse eller nøje betingelser opregnet i lovgivningen.
Det er det, vi mangler.
Så siger ministeren: Hvis der så er noget strafbart, går man til politiet.
Jamen så er det jo for sent.
Der er netop en dommer i Frederikshavn, der har sagt til Fiskerikontrollen her i foråret, at vi altså ikke kan have, at Fiskerikontrollen render rundt og leger politi, uden at den pågældende har de retsgarantier, som han har, når han er sigtet af politiet.
Kan ministeren virkelig ikke se, at det er et problem?