Niels Sindal (S), 2004-01-15:
Tak til ministeren for en redegørelse og en historisk beskrivelse, der åbenbart giver lidt anledning til diskussion og uenighed.
Jeg var desværre ikke medlem af Folketinget, da den tidligere minister havde den her sag på dagsordenen, men jeg vil gerne til Folketingets orientering fortælle, at vi allerede på det tidspunkt, vi, der bor på de små øer, havde kontakt til ministeriet om netop denne sag, og at jeg personligt havde en drøftelse med hr. Jacob Buksti om sagen. Så efter min bedste overbevisning er sagen måske lidt anderledes end beskrevet af Venstres ordfører. Jeg vil også godt sige, at jeg synes ikke, at ministeren skal have armene så højt oppe i begejstring over den løsning med de 100.000, som er foreløbig, for
det er ikke det optimale.
Jeg har så også fået bekræftet, at man ikke er færdig med at forhandle.
Derfor synes jeg, det er ærgerligt, at man allerede har meldt ud, at det er en ordning, som man er glad for, som så betyder, at halvdelen af færgerne alligevel skal i udbud.
Men lad mig starte der, hvor jeg selv får lov at være med, nemlig som medlem af Trafikudvalget og Erhvervsudvalget, hvor vi fra Socialdemokratiets side ved et samråd fik fortalt
ministeren, at det kan vi ikke medvirke til.
Må jeg have lov at sige, at der ikke er noget til hinder for, at man bliver klogere, ej heller i politik.
Det, hr. Jacob Buksti startede allerede før regeringsskiftet, var netop at se på, at disse regler nok ikke var de bedste, man havde fundet på.
Jeg synes simpelt hen ikke, at det tjener Folketinget, at vi i dag diskuterer det på den måde.
Baggrunden for vores afvisning var helt klar: De færgeruter, der havde været i udbud, blev hverken konkurrencedygtige eller bedre af den øvelse.
Det er et faktum, at da EU i sin tid vedtog direktivet om udbud af kollektiv trafik, blev det understreget såvel i beslutningsprocessen som i teksten, at offentlige serviceforpligtelser over for tyndtbefolkede områder ikke var egnede som mål for at skabe konkurrence, og at hensynet til muligheden for at sikre de små samfund gik forud for konkurrenceparameteret.
Socialdemokratiet er tilfreds med, at ministeren nu også har den holdning.
Vi kan så tage diskussionen om den tidligere regering osv., men det ønsker jeg ikke at blande mig i. Men det, at Kommissionen er 6 år undervejs, viser, at det ikke er så let endda, for det er ikke kun Danmark, der har noget i klemme.
Der er også busruter, der er al mulig trafik, som bliver diskuteret på kommissionsplan, fordi det netop er nogle ordninger, der støtter de tyndtbefolkede områder.
Jeg vil gerne indskærpe følgende: Socialdemokratiet er tilhænger af det indre marked, serviceydelser, transport osv.
Det er godt for borgerne også i Danmark.
Men at søge at bruge paragrafferne til at skabe konkurrence, hvor det ikke er muligt at skabe konkurrence, men kun unødigt og dyrt bureaukrati, hjælper jo ikke borgerne i de små samfund.
Grækenland har en dispensation.
Skotland kommer i knibe.
Småfærgerne omkring Italien har ikke været og vil sikkert ikke komme i udbud.
Hvorfor kan Danmark så ikke gå forrest og sige til Kommissionen: Meningen var sikkert god nok, men det virker ikke; lad os gøre det bedre?
Som udgangspunkt er det ikke Danmark, der skal have særregler, men EU, der skal ændre sin fortolkning og ændre direktivet.
Jeg har sammen med kollegerne i Europa-Parlamentet skrevet til kommissæren, og jeg vil bede Folketingets partier om at gøre det samme med henblik på at få Europa-Parlamentet til at drøfte sagen.
Det rammer os hårdt, men vi skal ikke have særregler.
Nej, direktivet skal laves om.
Det er det, vi har en minister til.
Gå forrest hr. minister og forsøg at få Kommission og Europa-Parlament i spil.
Jeg tror, det kan lade sig gøre.
Socialdemokratiet står bag det forslag til vedtagelse ud fra det synspunkt, at bagatellerne - om det er 1 mio., 2 mio. osv. - er ligegyldige, for principperne er væsentligere.