Aage Frandsen (SF), 2003-01-09:
Baggrunden for de to lovforslag og også for beslutningsforslaget og det forarbejde, der ligger forud, er jo et ønske om, at unge mennesker og også voksne, når de træffer valg om uddannelse, træffer det på det bedste og mest sikre grundlag, og tankegangen bag er jo, at man gerne vil undgå, at for mange vælger forkert og foretager omvalg og senere et fravalg.
Vi er selvfølgelig også optaget af, at så mange som muligt vælger rigtigt, men jeg vil godt sige, at en gang imellem tror jeg, at man fokuserer meget på, at hver eneste gang en vælger noget andet senere, så er der tale om et spild.
Det behøver der altså ikke at være tale om.
Det kan også godt være, at de pågældende mennesker har lært noget undervejs i deres uddannelse. Når jeg ser forskellige menneskers beskrivelser af sig selv, når de fortæller om deres livsforløb, og hvor godt det har været, så kan jeg se, at mange af de mennesker, som har lejlighed til at fortælle om sig selv - det er som regel dem, det går rimelig godt med - har været igennem mange ting igennem deres livsforløb, og jeg tror ikke, de selv betragter det som nederlag, og at der var tale om, at det omvalg, de foretog, var et negativt valg. Så jeg vil godt have lov til at understrege, at det ikke er sådan, at man for alt i verden skal undgå, at folk selv senere vælger noget andet, når de er i gang med en uddannelse.
Det kan være meget, meget klogt, og det er måske netop ud fra deres egen erfaring, at det er det fornuftigste.
Men det er klart, at hvis det er noget med, at man vælger en forkert uddannelse og er gået i gang med den og så på den måde i virkeligheden kommer helt galt ind på den fra start af og ingen glæde får af den, så er det da selvfølgelig langt bedre og rigtigere, at vedkommende valgte rigtigt fra starten af.
Jeg vil også godt sige, at uanset at det kan være et fornuftigt formål, at man netop vælger rigtigt allerførste gang, så er det jo ikke givet, at ethvert forsøg på at lave nogle ændringer også tilgodeser dette formål.
Jeg vil i den forbindelse godt, som også den socialdemokratiske ordfører var inde på,
hæfte mig ved, at der i lovforslag nr. L 104, § 1, stk. 3, ikke nævnes noget om, at de unge mennesker selv kunne have et ønske om en bestemt uddannelse, og det er jo helt centralt.
Hvis ikke man synes, at det, man er gået i gang med, er sjovt, interessant, engagerende, livsbekræftende, så nytter det jo ikke noget, at man får at vide, at der er job bagefter, hvis man bare tager den uddannelse. Derfor går jeg ud fra, som også den socialdemokratiske ordfører var inde på, at enten er der tale om en lapsus, eller også er der i hvert fald tale om noget meget alvorligt, hvis ikke man mener, at det er helt, helt afgørende, at de unge menneskers egne ønsker og interesser også spiller ind i den her forbindelse, og at man ikke bare fokuserer på, at der nok er jobmuligheder bagefter.
Dér må man jo sige, at hvis man skal se primært på jobmuligheder bagefter, så er det svært at sige, hvad der er af jobmuligheder om 5, 10 år afhængig af, hvornår det pågældende uddannelsesforløb er afsluttet. Det siger sig selv, at tanken om at gennemføre bedre uddannelser af vejledere er rigtig.
Om det så er skruet sammen på den helt korrekte måde hermed, tør jeg ikke sige, men vi kan i hvert fald være enige i: At få en bedre uddannelse af vejledere er fornuftigt. Det er også fornuftigt at se uddannelsesvejledningssystemet i en større sammenhæng.
Det kan også være fornuftigt, at man tænker meget tværsektorielt hele tiden, men spørgsmålet er, om dette så samtidig betyder, at man mister noget i forhold til den vejledning, som foregår i dag, for det er jo ikke sådan, at vejledningen i dag er elendig.
Der kan være enkelte steder, hvor vejledningen helt klart kunne blive meget bedre, bl.a. takket være at vejlederne blev dygtigere.
Men den måde, som vejledning foregår på f.eks. i folkeskolen og i ungdomsuddannelserne, ved at det er nogle mennesker, som eleverne kender, der giver dem råd, er en kæmpestor fordel, og derfor skal vi da være meget opmærksomme på, hvad der sker, i forhold til at man altså nu får et vejledningssystem, som godt nok er mere professionelt og dygtigt og ved noget, men den nære berøring til de unge mennesker kan i den forbindelse være gået tabt.
Det er også noget, som jeg godt vil sige om andre dele
af forslaget, nemlig at man altså bygger en hel masse op, og der er det så spørgsmålet, om det, der eksisterer i øjeblikket, så også samtidig bliver sikret. Et eksempel i den forbindelse kan være, at man nedlægger R.U.E og siger, at der kan man så lave sådan et tværsektorielt dialogforum.
Jeg ved ikke, hvad det er.
Det der med dialogforum er jo godt; det er to dejlige ord, der er sat sammen.
Ordet dialog, man kan næsten ikke gøre noget bedre, det er næsten lige så godt som ordet demokrati i en anden sammenhæng.
Men hvad betyder det i praksis?
Er der en viden, som man har i dag, som man er sikker på man også har i fremtiden på det her felt, når man nedlægger R.U.E?
Det er også fornuftigt, at man har et bedre it-portalsystem, end vi kender i dag, langt bedre, og sådan nogle ting kan vi også klart gå ind for.
Så der er en række elementer i det her, som gør, at vejledningen bliver bedre, fordi den bliver mere professionel.
Men den negative side i det her og en risiko ved det her er, at afstanden til de pågældende, som har brug for vejledningen, og dem, der giver vejledningen, bliver større, og dermed mister man noget af det.
For der er jo ikke tvivl om, at dem, der er bedst til at vejlede, og dem, man føler sig tryggest ved, også er nogle, man føler en vis berøring med.
Det er også derfor, at forældre og kammerater jo spiller en kæmpestor rolle for de unge menneskers uddannelsesvalg.
Det er jo langt mere dem, der er bestemmende for uddannelsesvalg, end et officielt og offentligt vejledningssystem.
Men det er klart, at det i forhold til ikke mindst unge mennesker, som kan have svært ved at finde ud af at vælge uddannelser, unge mennesker, som skal vælge en uddannelse, som ligger betydeligt fra det, de er vant til eller kender hjemmefra, er vigtigt, at de har vejledning, som også er professionel, og som det offentlige stiller til rådighed.
Derfor vil jeg sige, at der er en række grundelementer i lovforslaget, som vi er positive over for, men der er også elementer i lovforslaget, som vi mener man er nødt til at se nærmere på for at sikre sig, at der ikke er noget, der her går tabt i forhold til det, der eksisterer i forvejen.
Jeg vil sige om Socialdemokraternes forslag, at det jo kan betragtes som et beslutningsforslag, der opfordrer regeringen til at fremsætte lovforslaget, som så regeringen har fremsat, og som også er til behandling i dag.
Derfor er min holdning til Socialdemokraternes forslag den samme som min holdning til regeringens to lovforslag. Når vi er noget tilbageholdende over for nogle af de tanker her, er det forhåbentlig ikke overraskende, for vi var jo også tilbageholdende over for den konsekvens af Det Konservative Folkepartis forslag, som kom i sin tid, hvor et flertal i Uddannelsesudvalget sagde, man syntes, man skulle gå i gang med en række ting.
Vi var netop ikke en del af det flertal, for vi syntes egentlig, at man i højere grad også skulle have set på: Hvad er det for nogle ting i vores nuværende vejledningssystem, som egentlig fungerer ganske udmærket?
Der er dele af det, der ikke gør det, og der er noget, som fungerer udmærket.
Vores interesse nu er at sikre, at nogle af de ting, som vi synes fungerer glimrende i dag, ikke tabes i forbindelse med, at man opbygger et stort system.
Så vil jeg også godt sige, at i forhold til alt det her med, at der kan være noget godt og nogle gode elementer i det, er det så igen også et spørgsmål om, hvilke ressourcer der sættes af til det.
Har man så de økonomiske ressourcer til at sørge for, at de her ting kommer til at fungere ordentligt og føres ordentligt ud i livet?
Det er også et centralt spørgsmål.
Men som udgangspunkt er vi positive over for en række elementer, men altså også meget forbeholden over for nogle af de ting, som også ligger i det i forhold til, hvad det er, vi kender i dag.
Derfor kan jeg ikke på indeværende tidspunkt sige, om vi ender med at støtte lovforslagene eller vi ikke gør det.