runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ulrik Kragh (V), 2003-10-10:
Blot for at minde hr. Villy Søvndal om, at allerede i Venstres ordførerindlæg i forbindelse med førstebehandlingen gjorde vi klart, at såfremt regeringen fremlagde konkrete vurderinger, der gjorde det nødvendigt med en forlængelse, ville vi se positivt på det. Kl. 8.50
Helge Adam Møller (KF), 2003-10-10:
Det kunne vi da lige så godt have set i dag, men sådan gik det ikke, og derfor må vi tage stilling til det i løbet af en måned eller halvanden på den ene eller den anden måde.
Men selvfølgelig er der da også brug for dem det næste halve år, og jo flere der er, jo hurtigere kan vi få skabt det, der er formålet med det: et frit og demokratisk Irak uden danske tropper.
Villy Søvndal (SF), 2003-10-10:
Jeg kan sagtens huske det samråd.
Det var bare ikke min tale, det tror jeg også hr. Helge Adam Møller vil kunne huske, hvis han tænker sig om.
Det var FN, der havde givet forskellige vurderinger af mulige scenarier i Irak, og derfor var det FN's vurdering.
Jeg - det er jo det, man kan som opposition - kunne spørge regeringen, hvad regeringens vurdering var af de der taler, og den vurdering fik vi.
Men jeg forstår så ikke den der argumentation, der hedder, at det at fastsætte en dato kan være fantastisk farligt, for man skal ikke oplyse banditterne om noget som helst, når man så tør oplyse, at den her danske aktion kun strækker sig frem til starten af december.
Er det ikke at friste dem fuldstændig over evne?
Helge Adam Møller (KF), 2003-10-10:
Hr. Villy Søvndal er meget utilfreds med, at regeringen og de partier, der går ind for det her, ikke kan sige, om der er behov for danske soldater i 6 måneder, 1 år eller måske 2 år.
Det er da for dårligt.
Jamen det skulle hr. Villy Søvndal af alle her i Folketinget have størst forståelse for.
Kan hr. Villy Søvndal huske det åbne offentlige samråd i Folketingets Forsvarsudvalg for et lille halvt år siden med integrationsministeren, hvor hr. Villy Søvndal spåede, at når krigen var slut, ville der være mindst halvanden million flygtninge, og der skulle oprettes tusindvis af flygtningelejre, og hvad ville regeringen gøre?
Hvordan var det, var der ikke seks nuller for meget?
Var det 150 eller var det 250 flygtninge, der kom?
Hr. Villy Søvndals spådom var halvanden million.
Jo, det er svært at spå, og derfor lader vi være med at spå, og vi fortsætter, så længe der er behov.
Niels Helveg Petersen (RV), 2003-10-10:
Det Radikale Venstre kan, som det fremgik under førstebehandlingen, ikke støtte beslutningsforslaget.
Og vi er overbeviste om, at opgaven ikke kan løses ordentligt, hvis ikke FN og en bredere koalition får ansvaret i Irak.
Så vil opgaven være endnu meget vanskeligere, end den ellers ville være.
For den nuværende koalition vil blive ved med at møde store vanskeligheder i genopbygningsarbejdet, ikke bare praktiske vanskeligheder, men jo også vanskeligheder i form af tab af menneskeliv.
Det er lidt uklart, hvilken støtte regeringen giver til FN's generalsekretær i den debat, der foregår i øjeblikket.
Det, jeg kunne have ønsket mig, var en klar støtte til FN's generalsekretær i hans bestræbelser for at placere FN mere centralt.
Vi er enige i generalsekretærens bemærkning om, at FN bør have en rolle, som er indispensable med et udtryk, som ikke er så forfærdelig nemt at oversætte.
Min anden bemærkning skal gå på, at regeringen helt har undladt i bemærkningerne til forslaget at komme ind på hele den diskussion, som føres internationalt, om de ikke fundne masseødelæggelsesvåben. Den debat har jo fået ny næring her for et par dage siden, da CIA rapporterede til den amerikanske Kongres, at de 1.400 mand, som i 4 måneder har eftersøgt masseødelæggelsesvåben, intet har fundet.
Og det har de rapporteret om.
Det har selvfølgelig givet anledning til en international debat af dimensioner.
Jeg kan garantere for, at det er en debat, der går meget hårdt og skarpt på i USA.
Og hvad Storbritannien angår, har vi jo da haft lejlighed til at følge, hvorledes den britiske premierminister er blevet hårdt presset i hele den her diskussion. Den danske regering stikker bare hovedet i busken.
Den går ikke ind i en diskussion om det problem, der ligger i, at regeringen selv, da den startede den militære indsats i Irak, argumenterede så voldsomt, så stærkt med, at det var tilstedeværelsen af masseødelæggelsesvåben, der var argumentet.
Regeringen lader det ligge.
Det er strudsepolitik.
Den internationale debat er overhovedet ikke reflekteret i det, som regeringen har lagt frem.
Danmark er et underligt lille land.
Vi har hegnet os selv inde med vores egen lille diskussion.
Den internationale diskussion om, hvad det virkelig handlede om, springer regeringen over.
Jeg synes, det havde klædt regeringen at gå ind i den debat og i det mindste dog gøre nogle bemærkninger om, at det selvfølgelig altid er beklageligt, når det viser sig, at beslutningsgrundlaget ikke lever op til, hvad man havde ventet.
Kl. 8.20
Jens Rohde (V), 2003-10-10:
Ja, det skal man være varsom med.
Hvis det her skulle eksplodere, så vil jeg da godt sige, at jeg holder utrolig meget af hr. Kristian Thulesen Dahl, han er en god ven, men jeg har det lidt sådan med hr. Kristian Thulesen Dahl og Dansk Folkeparti i den her diskussion, at jeg har sådan en fornemmelse af, at hvis det var sådan, at strømmen skulle opfindes i dag, så ville Dansk Folkeparti sige nej - for der er
så forfærdelig mange skrækscenarier ved den.
Det er jo den samme tilgang, man har til hele EU, og jeg er nødt til at sige, at det er jo - undskyld mig, hr. Kristian Thulesen Dahl - temmelig naivt at forestille sig, at hele forfatningen falder, fordi Danmark siger nej.
Derfor er det vel ganske reelt, at vi her bredt i Folketinget i dag beder om, at hr. Kristian Thulesen Dahl og Dansk Folkeparti tager politisk stilling til, hvad det er, man vil med et nej.
Hvad er det for en situation, man ønsker
sig politisk?
Det er jo ikke sådan et embedsværk.
Det svarer jo til at bede statsministeren og regeringen om at formulere partiprogrammet for Dansk Folkeparti på udenrigsområdet.
Kom nu herop og fortæl, hvad det er, man politisk vil.
Så kan regeringen foretage nogle vurderinger af, hvad der er muligt, og hvad der ikke er muligt.
Men det politiske ansvar påhviler Dansk Folkeparti.
Helge Adam Møller (KF), 2003-10-10:
Hr. Villy Søvndal konstaterede fra et af regeringens svar på et spørgsmål, at regeringen skrev, at Danmark støtter FN.
Og det er rigtigt, det står der.
For det er selvfølgelig rigtigt, at regeringen og et flertal i folketinget støtter FN.
Men jeg kan konstatere, at bl.a. SF og enkelte andre partier ikke støtter FN. Jeg må gøre opmærksom på den resolution, vi også diskuterede forleden dag, vedtaget i Sikkerhedsrådet 22. maj, altså efter krigen, hvor der står, at FN og Sikkerhedsrådet appellerer til alle medlemsstater, altså også Danmark, om at vi bidrager til at skabe stabilitet og sikkerhed i Irak i overensstemmelse med den resolution.
FN og generalsekretæren appellerer altså til hr. Villy Søvndal og til SF om at sende soldater til Irak.
Det er godt, at der er nogen, der støtter FN.
Svend Aage Jensby (V), 2003-10-10:
Kun en enkelt bemærkning til hr. Søren Søndergaard.
Det glæder mig at høre, hvor omsorgsfuld hr. Søren Søndergaard er for vore soldater.
Det er ikke altid, vore soldater føler sådan.
Jeg kan sige til hr. Søren Søndergaard, at som svar på spørgsmål 41 og 42 har vi udtrykkeligt redegjort for problematikken omkring masseødelæggelsesvåben.
Som svar på spørgsmål 42 kan hr. Søren Søndergaard se, at vore soldater, dem, vi nu sender ud, og dem, der er i Irak, har gennemgået en intensiv uddannelse og træning, der omfatter forholdsregler til at imødegå angreb med masseødelæggelsesvåben.
De er udrustet med beskyttelsesudstyr og vaccineret mod bl.a. miltbrand.
Jeg kan forsikre hr. Søren Søndergaard, at den danske regering ikke sender soldater ud til de ekstremt vanskelige opgaver, som det er at operere i Irak, uden at de er beskyttet bedst tænkeligt.
Peter Skaarup (DF), 2003-10-10:
Det kalder jo næsten på en kommentar, må man sige.
Ja, jeg vil nok sige, at Enhedslisten og SF under denne her debat vrøvler ret meget.
Det eneste, jeg vil sige at Enhedslisten og SF har en pointe i, og det skal vi nok kigge på i Forsvarsudvalget og i Folketinget, er, at det går vel hurtigt med de svar, der gives.
Det er jo vigtigt, også af hensyn til fremtiden, at man kan stole på svarene, og når det går så hurtigt, så er der nok grund til, at man giver lidt bedre tid en anden gang.
Men jeg ville godt sige for at udrydde enhver tvivl, at Dansk Folkeparti ligesom Venstre og De Konservative, kan jeg høre under debatten i dag, synes, det er utrolig vigtigt, at den indsats, som Danmark yder sammen med USA, sammen med England, sammen med alle de lande, som er i Irak i øjeblikket, er med til at genopbygge det irakiske samfund.
Den er vi med på.
Vi mener, at der ligger et ansvar, når man har gjort det, man har, med afvæbningen af Saddam Hussein og hans brutale styre.
Så ligger der også et ansvar for os alle
sammen til at følge den indsats til dørs.
Vi kan ikke bare lade irakerne sejle deres egen sø og lade, som om ingenting er hændt, for der er hændt noget, og der er hændt noget, der er rigtig fornuftigt og flot for den irakiske befolkning, nemlig at Saddam Hussein er væk.
Derfor løber vi ikke af pladsen og er ligesom Socialdemokraterne radikale og ikke rigtig kan finde ud af, hvad vi mener.
Vi mener, at det er vigtigt at fastholde den indsats, og jeg vil også godt give tilsagn om her i dag, at den indsats slutter ikke om en måned eller halvanden, den indsats er langvarig, og den indsats kan også gøre, at de flygtninge, både internt fordrevne i Irak og de flygtninge, der er kommet til Danmark, kan få et bedre liv i Irak fremover, og den kan gøre, at de kan vende tilbage.
Derfor har vi også i betænkningen til forslaget her i dag anført, at det er utrolig vigtigt, at regeringen presser
på, for at de irakiske flygtninge kan vende tilbage og være nogle af de første, der også er med til at genopbygge deres land.
Det vil da være mærkeligt, hvis det er danske soldater, amerikanske soldater, engelske soldater, nødhjælpsorganisationer, der er de eneste, der skal stå for genopbygningen.
Det må vel være sådan, at de, der flygtede fra det brutale styre, som Saddam Hussein stod for, vender
tilbage og sikrer, at genopbygningen kommer på plads, så de og deres familier kan få et bedre liv fremover.
Villy Søvndal (SF), 2003-10-10:
Jeg synes, det er underligt, at hr. Peter Skaarup ikke er lidt mere villig til at redegøre for Dansk Folkepartis alliancepolitik.
Det, der er sagen, er, at danske soldater i øjeblikket arbejder sammen med en shiamuslimsk organisation, der har et terrorled, der hedder SCIRI, som bl.a. nakkeskyder folk i Bagdad uden dom og sådan noget.
Jeg ved godt, at i krig og kærlighed gælder der mange kneb, jeg forstår godt, at danske soldater har et ønske om at lave alliancer, men netop Dansk Folkeparti har sagt, at det var meget vigtigt at holde sig fri af de der muslimske fundamentalister, og så støtter de her en terrororganisation.
Den laver Dansk Folkeparti en alliance med eller hvordan?
Kl. 9.00
Nu er jeg med på, at i krig gælder der andre regler ligesom i kærlighed, men kunne vi ikke godt få hr. Peter Skaarup op og redegøre for, om det er i orden set fra Dansk Folkepartis side at alliere sig med sådanne fundamentalistiske, islamiske bevægelser, når bare sagen er god nok.
Og er det kun med udenlandske eller også her i Danmark, man kunne tænke sig sådan nogle alliancer med Dansk Folkeparti?
Søren Søndergaard (EL), 2003-10-10:
Nu forstår jeg, at grunden til, at jeg er forvirret, er, at Venstres politik er forvirret.
Man siger, man går imod forbehold, men så går man alligevel ind for forbehold.
Man håner forbeholdene, men vil alligevel insistere på, at der skal være ét forbehold.
Det er da en underlig forvirret politik.
Det forbehold, man så vil have, er på et område, hvor man åbenbart har lavet en eller anden opinionsundersøgelse eller sådan noget.
Som om det var det eneste spørgsmål!
Hvorfor skal vi ikke lave et forbehold, der hedder: Her i Danmark vil vi have nul tolerance for gift i drikkevandet?
Vi vil ikke have gift i drikkevandet i Danmark, vi vil have nul tolerance, og det vil sige, at vi vil have et totalt forbud mod alle de stoffer, der kan medføre gift i drikkevandet.
Det kræver et forbehold.
Er fru Charlotte Antonsen ikke enig i det?
Det kræver et forbehold.
Hvorfor skal vi ikke give danskerne det forbehold, at vi ikke skal have gift i drikkevandet?
Eller er det Venstres politik, at vi godt må have gift i drikkevandet; det må EU godt bestemme?
EU må godt bestemme, at vi skal til at drikke vand fra flaske, fordi vi ikke længere kan drikke fra hanen.
Gift i drikkevandet, o.k., her skal vi ikke have noget forbehold, men lige på et område, hvor Venstre vil have det, skal vi have et forbehold.
Jeg fatter det ikke.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2003-10-10:
I tirsdags sagde statsministeren: Forbeholdene ville blive søgt skrevet ind i traktatudkastet purt og rent.
Hensigten var nogenlunde den samme, men så kom det lige bagefter: Så er der bare lige det, at meningsmålingerne viser, at vi i Venstre nok har medløb til at få lavet et femte forbehold, et flygtningeforbehold. Kl. 9.45 Er det sådan, at det, vi danskere kommer til at stemme om, er en traktat med fem forbehold, hvor det femte forbehold er kreeret af regeringen af indenrigspolitiske årsager, eller kommer vi til at stemme om en traktat med fire forbehold, nemlig de fire forbehold, der indgik i det nationale kompromis?
Tove Videbæk (KRF), 2003-10-10:
Fru Charlotte Antonsen kom ind på mange vigtige elementer i forslaget til en ny EU-traktat, men jeg synes, fru Charlotte Antonsen glemte det allervigtigste, som vi fra Kristeligt Folkeparti ser det, nemlig hele grundlaget, som det europæiske samarbejde skal bygge på.
I præamblen i udkastet bliver Europas historiske arv begrænset til en bred religiøsitet og almen humanisme.
Alene ud fra en idéhistorisk bevæggrund burde Europas betydelige historiske arv i form af kristen etik og kristne værdier få en særskilt plads i såvel præambel som i art. 2's værdikatalog. Europas love og styreformer og samfundsstruktur er jo i vid udstrækning bygget på det grundlag.
Hvorfor mener Venstre ikke, at det skal skrives ind, at også EU-samarbejdet skal bygge på det? Hvorfor vil man ikke kæmpe for det?
Hvorfor skal Danmark ikke stå sammen med de sydeuropæiske lande, som ønsker dette skrevet ind i EU-traktaten?
Charlotte Antonsen (V), 2003-10-10:
Hr. Søren Søndergaard er forvirret, men det kan jeg nok have svært ved at gøre noget ved.
Vi står meget langt fra hinanden i denne sag.
Det, der er vores synspunkt om undtagelserne, og det, vi lægger op til med hensyn til afskaffelse af de danske undtagelser, er, at vi kan komme af med 95 pct. af de undtagelser, vi har i dag, nemlig på det forsvarspolitiske område, på euroen og på en stor del af det, der hedder det retlige område.
Det eneste, vi har hørt at danskerne ikke er med på i denne omgang, er, at vi slækker den danske indvandrerpolitik ved at indføre EU-regler her.
Så det lægger vi ikke op til.
Vi havde et folketingsvalg for 2 år siden, hvor der var klare tilkendegivelser fra danskerne om, at man ønsker en stram udlændingepolitik, man er bekymret for den manglende integration.
Hr. Kristian Thulesen Dahl siger, at japartierne er splittede.
Ja, det er i hvert fald korrekt, at kun tre partier står bag det forslag til vedtagelse, jeg lige læste op.
Jeg håber da, at nogle af japartierne lytter til, hvad hr. Kristian Thulesen Dahl har at sige.
Jeg skal ikke blande mig i og forklare, hvorfor der er nogle, der i denne omgang har valgt at stå over.
Jeg læste afstemningsresultaterne fra de østeuropæiske lande op for at understrege, at borgere, der kunne vælge frit, ønsker Den Europæiske Union, ønsker det europæiske samarbejde.
De borgere i Østeuropa, der har taget stilling til medlemskab af EU, er bekendt med, at der er en forfatningsdiskussion i gang.
Den er jo forløbet under hele deres folkeafstemningskampagne.
Der er altså ikke nogen af de østeuropæiske lande, der har ønsket undtagelser eller andre særheder.
Man har kunnet se, at der her var tale om et frit samarbejde, som er fuldstændig i modsætning til det gamle Sovjetunionen, der dominerede disse lande.
Jeg må svare hr. Langballe i næste runde.
Jesper Langballe (DF), 2003-10-10:
En bemærkning til det helt basale.
Et frivilligt samarbejde mellem suveræne stater, sagde fru Charlotte Antonsen.
Jeg havde egentlig, det er måske naivt, håbet på, at nu efter 31 års medlemskab, hvor japartierne har talt uden om, hvad det drejede sig om - fra begyndelsen flæskepriser, nu er det noget med værdier - var sandhedens time kommet, og at man ville sige det, som det er: At når man indfører en forfatning, indfører man en forbundsstat og endog en forbundsstat, som måske er fastere knyttet sammen end USA. Kl. 9.40 Præsident, udenrigsminister, art. 6, der siger, at Unionen er en juridisk person, art. 10, der giver EU-retten ubetinget forrang for de nationale retter - en ubetingethed, som ikke engang findes i forholdet mellem det føderale USA og delstaterne.
Jamen altså, hvorfor siger man det ikke, som det er?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2003-10-10:
Hvis man skulle blive i statsministerens retorik fra i aftes, kunne man næsten, når man hører forslaget til vedtagelse, få den fornemmelse, at jasiden står splittet.
Det er da en katastrofe.
Det kunne vi forstå på statsministerens svar i går
det var, hvis nejsiden stod splittet.
Nu er jasiden altså splittet, må vi gå ud fra, men det kan vi jo høre om i forhold til det forslag til det vedtagelse, der er fremsat af nogle af japartierne og ikke af andre.
Det, jeg tog ordet for, var, fordi fru Charlotte Antonsen i starten af sin tale glædede sig så meget over det ja til medlemskab, der er kommet fra en række østeuropæiske landes side.
Hun brugte det som platform til at gå videre til forfatningsudkastet og det arbejde, der skal ske dér, og tog det som udtryk for, at nu er banen kridtet op, og nu er det
nærmest lige for at gå videre
Se, hvis fru Charlotte Antonsen med nogen rimelighed skulle inddrage, hvordan befolkninger har givet udtryk for deres holdning til EU-spørgsmål i relation til ønsket om at lave en traktat om til en forfatning, så burde fru Charlotte Antonsen i stedet for have taget udgangspunkt i de folkeafstemninger, der har været i lande, som er medlem, og som nu skal tage stilling til, om man ønsker at ændre samarbejdet. Så mit spørgsmål til fru Charlotte Antonsen er: Hvorfor laver hun den fordrejning i sin tale, som hun gør?
Hvorfor nævner hun ikke, når hun nævner folkeafstemninger, de talrige folkeafstemninger, der nu har været, hvor befolkningerne klart har sagt fra over for at ændre det eksisterende: Sverige med euroafstemningen, danskerne i flere omgange, irerne, Frankrig, der var på nippet til at sige nej til Maastrichttraktaten?
Søren Søndergaard (EL), 2003-10-10:
Jeg er en lille smule forvirret over Venstres ordførers tale.
På den ene side er det klart, at foragten for forbeholdene lyser langt væk, ikke alene på den positive måde, som når fru Charlotte Antonsen siger, at de nye lande har sagt ja uden forbehold, i modsætning til den der dumme danske befolkning, som har de der forbehold, men også på den meget negative måde: De danske undtagelser, de danske forbehold, som befolkningen har besluttet, og som derfor er befolkningens forbehold, breder sig, og de gør ondt osv. Så skulle logikken jo være, at Venstre er mod forbehold, men konklusionen i Venstres ordførers tale er, at man alligevel skal have et forbehold, det skal bare være et andet forbehold, nemlig på flygtninge- og indvandrerområdet.
Her må jeg indrømme, at jeg ikke kan følge med.
Er Venstre imod forbehold?
Mener Venstre, at man skal være fuldt og helt med, eller går Venstre ind for forbehold?
Det må være en af delene, man kan jo ikke gøre begge dele.
Enten er man imod forbehold, eller også går man ind for forbehold.
Kunne vi få et klart svar på det spørgsmål?
Charlotte Antonsen (V), 2003-10-10:
Jeg vil gerne starte med at sige tak, fordi det har været muligt at afholde denne EU-debat så tidligt i den nye samling, og det er jo både folketingspartierne og regeringen, jeg skal takke for, at det har kunnet lade sig gøre.
Regeringskonferencen starter som bekendt om et par dage, og derfor er det vigtigt, at regeringen er, om jeg så må sige, ordentligt klædt på, når forhandlingerne om en ny EU-traktat starter.
EU's forhandlinger.
Formentlig har vi en ny EU-traktat allerede før jul.
Jeg vil også gerne her fra starten udtrykke håb om - men naturligvis ikke lægge pres på - at vi kan åbne Folketingets døre for Kulturnatten kl. 17.00, så 13.000 københavnere ikke skal stå for længe ude i regnen.
Kl. 9.05 Besvarelse
Villy Søvndal (SF), 2003-10-10:
Tak for svaret.
Tak også for, at Dansk Folkeparti bevæger sig ind i diskussionen om Dansk Folkepartis grænser for alliancer, kan man sige.
Min hensigt var ikke at provokere, det ligger slet ikke til min natur.
Min hensigt var at forsøge at skabe lidt klarhed i en diskussion.
Det er jo vigtigt, når Folketinget beslutter.
Men jeg forstår det sådan, at Dansk Folkeparti siger: Vi ved godt, at der er en alliance her med nogle fundamentalistiske, islamiske grupper, som vi nu allierer os med, fordi det er nødvendigt, men det lukker vi øjnene lidt for, fordi det i øvrigt ikke passer ind i det billede, vi ønsker at tegne af os selv.
Jo, sagen er, at det passer fantastisk godt ind i billedet, for den her konflikt genspejler det gamle mønster. Hvis der er nogle slemme folk, nogle kynikere, nogle diktatorer, som i øvrigt kan bruges ind i vores billede, så bruger vi dem.
På samme måde, som Osama bin Laden i sin tid var regeringens, den amerikanske regerings, den danske højrefløjs nære allierede i krigen i Afghanistan mod russerne.
På samme måde som Saddam Hussein var Vestens nære ven og allierede helt frem til 1990, fordi han kunne bruges i kampen mod Iran. Nu står man så over for en ny fundamentalistisk, islamisk gruppe, man kan bruge i dag.
Man har bare ikke lært særlig meget af historien om, at når man nærer sådan nogle hyæner ved sin barm, så risikerer man, at de vokser sig meget store.
Peter Skaarup (DF), 2003-10-10:
Jeg ved godt, at hr. Villy Søvndal vil provokere, men jeg vil dog blot lige sige til det, at fordi vi går ind for den aktion, så behøver vi jo ikke at støtte alle andre, der har samme formål, som vi har, nemlig at få et styre, der er fornuftigt, efter Saddam Hussein.
På samme måde, fordi SF er imod den her aktion, så påstår jeg jo heller ikke nødvendigvis, at SF er enig med Saddam Hussein i alt.
Så der er ingen skjulte motiver overhovedet, må jeg sige til hr. Villy Søvndal.
Vi har lagt tingene helt åbent frem, og det er, at vi ser en bedre situation for den irakiske befolkning nu; det mener de i øvrigt også selv.
Den indsats skal fortsættes, sådan at irakerne kan føle, at de er i en bedre situation end før Saddam Hussein.
Marianne Jelved (RV), 2003-10-10:
Ja, det er tredje gang, og jeg har stadig væk ikke fået svar.
Såfremt der bliver den mulighed, som regeringen taler om, og som er den femte pind i forslaget til vedtagelse, og det, et ændret forbehold, på et tidspunkt bliver sendt til folkeafstemning, hvorfor er en sådan folkeafstemning et ærligt og et reelt valg?
Hvad betyder ærligt og reelt i denne sammenhæng?