Ulla Tørnæs (V), 1998-10-08:
Alt sammen er det medvirkende til at anskueliggøre, hvilken sårbar situation, vi har bragt os i ved at stå uden for det økonomisk-monetære samarbejde.
Men også tabet af politisk indflydelse ved at vente for længe med folkeafstemningen er særdeles alvorligt.
Ved at stå udenfor mister vi afgørende politisk indflydelse på hele processen frem mod den fælles mønt netop i en uhyre vigtig periode.
En periode, hvor det bliver afgjort, hvordan den fremtidige økonomiske udvikling i Europa skal ske, og hvor det er utilgiveligt, hvis vi ikke får sat vores fingeraftryk på den konkrete udformning.
Noget er allerede tabt.
Økonomiministeren bliver allerede nu sat uden for døren, når de andre diskuterer.
Men hvis vi allerede nu kunne sende et signal om, at Danmark vil gøre alt, hvad vi kan, for ikke at blive hægtet af den europæiske udvikling, kan skaderne trods alt minimeres.
Nye oplysninger viser, at vi havde ret, da vi i forbindelse med regeringens vedtagelse af pinsepakken hævdede, at den kun blev vedtaget ved, at regeringen indgik en studehandel for at sikre den afgørende stemme på Færøerne.
Reelt er der med pinsepakken tale om, at danske skatteydere sender over 2 mia. kr. til Færøerne, for at regeringen kunne få flertal med venstrefløjen til at beskatte boligejerne med yderligere 28 mia. kr., forringe vilkårene for den private opsparing med 30 mia. kr. og, som tidligere nævnt, at pålægge dansk erhvervsliv yderligere byrder på 10 mia. kr. over de næste 4 år.
At pinsepakken var udtryk for et gigantisk vælgerbedrag, ved vi alle.
Men pinsepakken er ikke noget enestående eksempel på regeringens løftebrud.
Nej, tværtimod.
Listen over brudte løfter for borgerne bliver længere og længere.
Bortset fra pinsepakken skal jeg her kun nævne et par
af regeringens brudte løfter: Regeringen har flere gange lovet patienterne kortere ventetider til hospitalerne.
Men med regeringens stramme greb om amterne føler mange patienter på venteliste sig bedraget af regeringens mange fine ord.
Regeringen har flere gange lovet de ældre bedre hjemmehjælp.
Mange ældre føler sig ladt i stikken af regeringen.
Regeringen har flere gange lovet børnefamilierne guld og grønne skove med alt fra pasningsgaranti til mulighed for at tilrettelægge hverdagen på en anden måde.
Men med børnepakken føler rigtig mange børnefamilier sig snydt af regeringen, der endnu ikke har indfriet sine løfter.
Der er behov for en modernisering af den offentlige sektor.
Vi ønsker reformer af velfærdssamfundet, der sikrer reelle valgmuligheder i forbindelse med offentlige og private velfærdsydelser ud fra princippet om, at pengene skal følge patienten, den ældre eller barnet.
Der skal f.eks. indføres frit valg mellem offentlige sygehuse og private hospitaler.
Det betyder, at der fortsat vil være gratis, fri og lige adgang til behandling på offentlige sygehuse, samtidig med at valg af privat behandling ikke kun er forbeholdt de velhavende.
Men for regeringen er kampen mod private hospitaler imidlertid vigtigere end kampen mod ventelisterne.
For det er da et paradoks, at regeringen udelukkende vil sikre det frie valg for den, der har tegnebogen i orden, mens den, der ikke har ret mange penge, er afskåret fra det frie valg.
Men vi kan så til gengæld glæde os over, at finansministeren i sin nylig offentliggjorte rapport, »Borgerne og den offentlige service«, påviser, at hele 80 pct. af borgerne er tilhængere af at inddrage private sygehuse i kampen for at nedbringe ventelisterne.
Ved at lade borgerne stemme med fødderne højnes kvaliteten af den offentlige service, men også gennem udlicitering af serviceopgaverne kan vi sikre, at borgerne får den rette kvalitet.
Vi er tilhængere af, at omfanget og kvaliteten af serviceydelserne fastlægges politisk, men at det ikke nødvendigvis betyder, at produktionen skal foregå i offentligt regi.
Frit valg mellem alle sygehuse, herunder private sygehuse,
giver konkurrence.
Vi har eksempler på, at de amter, der allerede i dag benytter de private hospitaler, bliver påvirket af konkurrencen og lægger arbejdsgangene på de offentlige sygehuse om til gavn for patienterne.
Det ville vi få meget mere af, hvis den enkelte borger selv fik lov til at vælge. Det samme ville gælde på alle andre områder, hvor borgernes frie valg ville danne basis for en sund konkurrence, der medførte bedre service til gavn for borgerne.
Venstres vej er således en anden end regeringens.
Lad mig slutte med at opsummere dette i seks konkrete punkter, der gør en forskel: For det første vil vi indføre frit sygehusvalg. Ventelisterne skal væk, og patienterne skal gå forud for systemet.
For det andet vil vi skabe øget tryghed gennem en styrket retspolitik.
For det tredje vil vi gennemføre reformer af velfærdssystemet - reformer, der skal sikre bedre velfærd, øget valgfrihed og social tryghed.
For det fjerde vil vi garantere, at det altid skal kunne betale sig at spare op, ligesom det altid skal kunne betale sig at arbejde. For det femte vil vi skabe frihed og plads til det private initiativ og hjælpsomhed.
For det sjette vil vi skabe orden i den danske økonomi.
Vi ser frem til de kommende politiske drøftelser om øget valgfrihed for borgerne, finansloven, erhvervslivets vilkår, reform af dagpengesystemet og andre overførsler.
Venstre har viljen til at opnå resultater.
Efteråret vil vise, om denne vilje også er til stede hos regeringen.