Kristian Jensen (V), 2001-10-25:
Tak for muligheden for at få det sidste ord.
Det må jo være udtryk for en vis stabilitet i forslagsstillernes politik, at den første ordfører starter med at skælde os ud for at sige, at det er genbrug.
Jeg kan på mit partis vegne sige, at det mere er udtryk for, at Venstre ved du, hvor du har.
Vi mener, det ville være rart, hvis vi kunne tilskynde virksomhederne til at tage et større socialt ansvar.
Vi mener ikke, at det, at virksomhederne tager et socialt ansvar, er nødvendiggjort af et skattefradrag, men som hr. Kofod-Svendsen lige var inde på, ville det være et yderligere incitament til, at virksomhederne ville tage et yderligere socialt ansvar, såfremt forslaget blev gennemført.
Hvis man kigger på, hvad andre partier har sagt, kan jeg huske, at ikke bare ved dette forslag, men også mere generelt, gjorde Socialdemokratiet for et stykke tid siden et forsøg på at tage et slogan frem, der hed »Mennesker før pengene«.
Det lyder jo godt, faktisk så godt, at det ligner
Venstres »Mennesket før systemet« så meget, at man fandt ud af, at det måtte man nok rette lidt på
Det lignede for meget en copyright-sag, hvis man holdt fast i det, så nu siger man »Mennesker først«.
Men det er sådan set ligegyldigt, hvad man siger, når realiteterne er, at man står dødfast i den socialdemokratiske betontænkning.
Det er jo ikke et spørgsmål om, at mennesker skal først.
Næh, systemerne skal først
, hvis Socialdemokraterne skal forklare især sundhedspolitikken.
Så er det vigtigere at bekæmpe private løsninger end at bekæmpe ventelisterne, og der er ikke nogen chance for, at mennesker kommer først, hvis »prisen« er, at vi skal prøve at tænke en lille smule anderledes end de systemer, vi har i dag.
Socialdemokratiets ordfører, hr. Thomas Adelskov, spurgte, om vi ikke kunne se, at nogle blev dårligere stillet.
Hvem er det, der bliver dårligere stillet?
Hvis hr. Hansen står på venteliste som nr. 4, og fru Petersen, der er pensionist, står på venteliste som nr. 5, hvorefter hr. Hansen af sin virksomhed får betalt en operation, f.eks. på en tysk klinik, så han kommer tilbage på arbejdsmarkedet, forsvinder han jo fra ventelisten, og fru Petersen, der før var nr. 5, er nu nr. 4. Hvem har tabt ved det? Ingen.
Hr. Hansen er tilbage, væk fra sygedagpenge og ude på arbejdsmarkedet og hjælper måske virksomheden i gang med at lave overskud og skabe valutaindtjening.
Har hun tabt?
Man kan selvfølgelig sige, at der er tabt noget, ved at man i stedet for at bruge de offentlige kroner så har brugt virksomhedens kroner på en tysk klinik - tja, hvis det er det eneste problem, synes jeg, det er et meget, meget lille problem.
Man kan selvfølgelig stille spørgsmålet: Hvad så, hvis
det er en dansk klinik?
Det, der er sagen, er jo, at det er ca. 100 private sengepladser, og langt de fleste af de læger, der arbejder på private klinikker, i øvrigt er offentligt ansatte læger, der i deres fritid vælger i stedet for at tage til Sverige og operere, f.eks. i Malmø eller Gøteborg, at operere i en af de opstartede danske klinikker, samtidig med at de passer deres job i den offentlige sektor til stor tilfredshed.
Hvis man har et dygtigt offentligt sundhedsvæsen, hvilket vi har i Danmark i dag - vi har dygtige sygeplejersker, vi har dygtige læger - der aldrig bliver udfordret og aldrig får en lille smule konkurrence, kan man godt i sin egen forståelse af, at man er dygtig, måske hvile lidt på laurbærrene.
Vi havde måske gerne set, at der var kommet en løsning
på ventelisteproblemerne, der hed frit valg.
Så lang tid den løsning ikke er til stede, må vi sige, at det her forslag er en mulighed, der kan hjælpe et stykke hen ad vejen. Så er der jo nogle modargumenter, men jeg må sige, at det er lidt til lejligheden opfundne argumenter.
Når den socialdemokratiske ordfører skulle forsøge at forklare, hvad forskellen er på en alkoholbehandling og en behandling af f.eks. en ryglidelse eller af hjertesygdomme, kan man godt se nedefra - og nu har jeg sat mig helt op på de forreste pladser, så man tydeligt kunne se det - at ordføreren blev lidt fjern i blikket og tænkte: Hvad skal vi nu sige?
hvorimod det, at man er syg f.eks. på grund af en ryglidelse, er noget helt andet.
Nu er hverken hr. Thomas Adelskov eller jeg måske de store sundhedseksperter - det her er også et forslag, der behandles i Skatteudvalget - men det er sådan, at når man har ventet ca. 8 uger på en behandling og været på sygedagpenge i ca. 8 uger, så viser statistikken, at der sker en markant ændring i risikoen for at være varigt på overførselsindkomst, for at komme varigt i problemer, også sociale problemer.
Det kan sagtens ske, også selv om det er en ryglidelse.
Det har intet at gøre med alkohol i sig selv, men spørgsmålet er, om man kan få den behandling, der er.
I Venstre ser vi sådan på det, at når en virksomhed går ind og betaler en operation for en medarbejder, betaler virksomheden en udgift.
Det offentlige sparer en omkostning, ventelisterne bliver mindsket, alt sammen positivt.
Og hvad er systemets svar så?
Ja, det er at straffe gennem at beskatte den person, der har modtaget operationen.
Det synes vi er for småligt og for sølle, og vi er glade for, at der er en række partier, der har støttet forslaget.
Vi håber, at det kan være med til, når det på et tidspunkt forhåbentlig bliver gennemført, at øge virksomhedens sociale ansvar.
Så jeg vil gerne takke de partier, der har støttet forslaget.