runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Henrik Svane (RV), 1998-11-24:
Da Det Radikale Venstres skattepolitiske ordfører ikke kan være i salen, skal jeg fremføre følgende: Lovforslaget indebærer en styrkelse af borgernes retssikkerhed på skatte- og afgiftsområdet, idet forslaget fører til en forenkling og en præcisering af skatte- og afgiftslovgivningen samt toldloven.
Omfanget af de konkrete områder inden for skatte- og afgiftsområdet, der berøres af lovforslaget, er omfattende og teknisk, men de principielle overvejelser, der ligger til grund, er klare og nyder stor sympati hos os. Styrkelse af borgernes retssikkerhed sammen med en større gennemskuelighed i lovgivningen på skatte- og afgiftsområdet har vores fulde støtte.
Substantielt betyder en gennemførelse af lovforslaget først og fremmest en objektivering af en række bestemmelser på skatte- og afgiftsområdet.
Det medfører, at borgerne fritages fra i en række tilfælde på forhånd at skulle indhente skattemyndighedernes tilladelse eller dispensation til at anvende en række bestemte regler f.eks. aktieavancebeskatning.
Forbedringen i forhold til nu ligger i, at borgerne kan anvende de pågældende bestemmelser direkte.
For borgere og virksomheder
betyder forslaget en mulig administrativ lettelse.
Forslaget medfører også ændringer i brugerafgiftslovens regler for værdiansættelse af den overlevende ægtefælles aktiver.
Vi synes, det er fornuftigt, at der ved en værdiansættelse tages højde for den latente skat gennem passivpostberegning.
Hvad angår ændringerne af gaveafgiftssatsen mener vi, det er mest rimeligt, at man kun betaler skat af gaver én gang.
Det Radikale Venstre kan støtte lovforslaget.
Klaus Kjær (DF), 1998-11-24:
Der er her tale om et ret omfattende katalog over lovændringer på skatte- og afgiftsområdet, og når lovforslaget er blevet så tykt, skyldes det jo hovedsagelig, at det berører en masse særlove om skatter og afgifter.
Indholdsmæssigt tilsigter lovforslaget at objektivisere forskellige administrative forskrifter, der i dag ligger hos skatteministeren eller Ligningsrådet.
Ved objektiviseringen fastsættes betingelserne for anvendelsen af en bestemmelse i selve loven, og dette vil som udgangspunkt medføre, at overskueligheden for borgeren og retssikkerheden i øvrigt øges, ligesom forslaget vil give forenklinger i administrationen.
Nu kan borgeren klart se i loven, hvorledes de forskellige skatte- og afgiftsbestemmelser skal anvendes, såfremt betingelserne herfor er opfyldt.
Endvidere foreslås det, at afgiftssatsen for gaver med brugs- eller indtægtsnydelser ikke finder anvendelse, hvis modtageren er indkomstskattepligtig af gaven.
Lovforslaget indeholder endvidere justeringer og præciseringer i forbindelse med den nye dødsboskattelov.
Dette skulle dog ikke betyde, at der sker ændringer i de grundlæggende principper for udformningen af dødsboskattereglerne.
Endelig foreslås der en udvidelse af told- og afgiftsområdet svarende til søterritoriet, der i det fremsatte lovforslag nr. L 12 om afgrænsning af søterritoriet foreslås udvidet til 12 sømil.
Her ville det selvfølgelig også være fornuftigt at afgrænse told- og afgiftsområdet tilsvarende. Dansk Folkeparti er overvejende positivt stemt for lovforslaget, da det overordnede mål som sagt er en regelforenkling, en øgelse af retssikkerheden for borgerne og samtidig at give visse administrative lettelser.
Vi vil dog nøje se på høringssvarene og eventuelt stille yderligere spørgsmål i udvalget inden vores endelige stillingtagen.
Flemming Hansen (KF), 1998-11-24:
Jeg beklager meget, fru formand, at jeg kom for sent herned.
Det er svært, når der er forespørgsler uden nogen afstemninger, og man sidder i et meget spændende møde i Folketingets Erhvervsudvalg.
Jeg synes - for at være helt ærlig - at det er et kompliceret lovforslag.
Det er på mange sider, men vi har været igennem dem, og jeg skal nok give tilsagn om, at vi gerne vil medvirke til at få en god lov ud af det.
Men jeg vil også sige, at vi afventer de reaktioner, der kommer udefra, fordi de er så komplicerede, disse 137 sider.
En del af forslaget har jo været behandlet tidligere herinde, og vores daværende ordfører, fru Gitte Seeberg, havde samme opfattelse: vi må se på reaktionerne udefra, så kompliceret som det er.
Der er to forhold, der altid kan gøre én lidt betænkelig.
Det ene er, at skatteministeren elsker at putte små detaljer ind i sine lovforslag, som virkelig kan være forfærdelige - i hvert fald set med borgerlige øjne - og det andet er, at Enhedslisten støtter forslaget.
Men vi skal nok følge stærkt med under udvalgsarbejdet, og vi håber, at omverdenen vil reagere og hjælpe os i denne vanskelige proces.
Ebbe Kalnæs (CD), 1998-11-24:
CD vil gerne sige tak til hr. Kim Behnke og Fremskridtspartiet, som har taget initiativ til denne debat.
Vi synes, det er væsentligt og vigtigt på mange måder at bidrage til at sætte denne sag meget højt på dagsordenen, for vi har et samfund, som er voldsomt afhængigt af, at det her lykkes, ikke alene på de livstruende områder, som selvfølgelig er vigtige, men også fordi det faktisk kan få nogle samfundsøkonomiske virkninger, som er nok så ubehagelige, hvis det ikke lykkes rimelig godt.
Også tak til forskningsministeren for redegørelsen.
Men jeg vil også gerne sige til forskningsministeren, at det er vigtigt, at vi på det her område ser reel handling, når det gælder om at sætte ressourcer af, så vi ikke i sidste øjeblik skal prøve at løse de her problemer.
Og som nogle har sagt under debatten, er det også vigtigt, at regeringen på meget højt plan, også på statsministerplan, medvirker til at sætte det rigtig højt.
Og CD vil til enhver tid bidrage, i det øjeblik der skal skaffes aftaler og ressourcer frem til det her, og det bør gøres ganske snart.
Svend Aage Jensby (V), 1998-11-24:
Det ser udmærket ud, når der står, at dette forslag er et udslag af regeringens ønske om at styrke borgernes retssikkerhed på skatte- og afgiftsområdet, for det trænger vi også til.
Der lægges jo op til ændringer - mere eller mindre vidtgående, erkender jeg - af 25 forskellige love, og ligesom den tidligere ordfører ikke har gennemgået dem i detaljer, skal jeg heller ikke gøre det.
Der er dog nogle ændringer af ligningsloven og ejendomsavancebeskatningsloven, som vi godt vil høre nærmere om i udvalget: Hvad indebærer de, er der nogle skærpelser i dem eller ej?
Vi er positivt stemt for forslaget i sin helhed, men der kan være nogle detaljer, som vi må have afklaret.
Jens Peter Vernersen (S), 1998-11-24:
Det lovforslag, vi behandler her i dag, er en justering og også en præcisering af skatte- og afgiftslovene, der medfører en præcisering og en sikring af borgernes retssikkerhed.
Det synes jeg er utrolig vigtigt, og det er også vigtigt at slå det fast.
En række af disse bestemmelser gøres med lovforslaget objektive - forstået på den måde, at nu bliver det fastsat i loven, hvordan bestemmelserne skal anvendes.
Ligeledes skrives en række bestemmelser, der har udviklet sig gennem praksis, ind i loven, og det må styrke borgernes retssikkerhed.
Jeg skal som sagt ikke her gennemgå de mange bestemmelser, dette lovforslag indeholder, men tilkendegive, at det for Socialdemokratiet er tilfredsstillende, at det nu kommer til at fremgå af loven, hvilke regler der er gældende.
Lovforslaget indeholder også en ændring af dødsboskatteloven, der blev vedtaget i 1996 som et led i en meget omfattende lovgivning, og hvor man forventede en revision, når lovene havde fungeret et stykke tid.
Derudover ændrer lovforslaget også loven om afgrænsning af søterritoriet, så told- og afgiftsområdet følger afgrænsningen i øvrigt.
Dette indebærer en udvidelse fra 4 til 12 sømil.
Som sagt er formålet med disse mange ændringer at skabe en større retssikkerhed og skabe mindre tvivl på disse områder, og Socialdemokratiet kan derfor tilslutte sig forslaget og ser selvfølgelig også frem til den videre udvalgsbehandling.
Aage Frandsen (SF), 1998-11-24:
Det er allerede sagt, at dette lovforslag indeholder mange, mange detaljer, men det ændrer jo ikke ved, at vi skal forholde os til dem, og at vi under alle omstændigheder på et eller andet tidspunkt skal stemme om forslaget.
En række af punkterne indeholder netop disse elementer, og dem kan vi støtte.
Men der er også forsøg på - som det hedder - at objektivisere en række regler, og her kan der måske være en risiko for, at det kan åbne for nogle huller i skattesystemet.
Det vil vi godt have belyst nærmere i udvalget, for det er klart, at hver gang man prøver at lave nogle forenklinger og i dette tilfælde også at objektivisere dem, kan det give nogle vanskeligheder et andet sted.
Vi har jo allerede set nogle problemer i den forbindelse med hensyn til EU's fusionsdirektiv.
Det er vi tilhængere af, fordi det jo helt klart må erkendes, at Ligningsrådet ikke er i stand til at træffe de rigtige beslutninger og dæmme op for alle de tilladelser, der gives i øjeblikket med hensyn til ændringer af strukturen, samtidig med at der gives skattemæssig succession.
Det er efter vores opfattelse et af de problemer, som ikke alene ligger i forslaget, men findes i forvejen.
I forslaget siges det bl.a., at EU-reglerne ikke er præcise, og at man ikke kan give helt klare svar på, hvornår de kan bruges og ikke kan bruges.
Det må nok siges, at udgangspunktet for, hvordan man gav tilladelser inden for EU-reglerne, var nogle store ting i forhold til hele konstruktionen, og at det var helt tilbage til den franske og tyske tanke omkring Kul- og Stålunionen, man havde en række behov her.
Men som vi ser det - i hvert fald når det drejer sig om den danske udmøntning - har det en videregående konsekvens, og det, som vi i den forbindelse godt vil have nærmere belyst, skal også ses i sammenhæng med den såkaldte Leur Blom-dom, hvor man jo netop diskuterer det spørgsmål, hvornår man kan få mulighed for skattemæssige fradrag i forbindelse med omstrukturering og succession.
I den forbindelse mener vi, at det er ud fra rene forretningsmæssige synspunkter, man skal kunne fremføre de ting.
I hvert fald er vores erfaring, når vi kigger os omkring og ser, hvad der tillades rent skattemæssigt,
bare man kan begrunde nogle ting, at man tillader for meget.
Det er klart, at i forbindelse med pinsepakken skete der nogle begrænsninger i mulighederne, og det er vi selvfølgelig tilfredse med.
Men det er den del af det, som vi godt vil have nærmere belyst i udvalgsarbejdet. Så skal jeg sige på vegne af Enhedslisten, som ikke kan være til stede på dette tidspunkt, at Enhedslisten er positiv over for forslaget, men forbeholder sig ret til at stille en række afklarende spørgsmål under udvalgsarbejdet.
Det kan jeg også godt forstå.
Klaus Kjær (DF), 1998-11-24:
Hr. Ole Hækkerup kom ind på spørgsmålet om ansvar, og nu findes der jo to former for ansvar - et juridisk ansvar og et politisk ansvar.
Jeg bemærkede også, at forskningsministeren talte om ansvarets placering hos ledelsen; men det må stå helt klart, at på de statslige områder, altså de statslige og halvstatslige institutioner, er det overordnede ansvar hos forskningsministeren.
Derom kan der ikke være nogen tvivl.
Det politiske ansvar kan man kun fralægge sig, hvis man har gjort alt, hvad der står i ens magt, for at problemerne ikke skal opstå.
Man kan selvfølgelig ikke have ansvaret for en hændelig begivenhed, som man ikke har kunnet forudse, men hvis situationen er den, at man simpelt hen ikke har krævet f.eks. en handlingsplan af de enkelte offentlige virksomheder, og der alligevel opstår en fejl, ligger det politiske ansvar hos ministeren.
Det juridiske ansvar ligger selvfølgelig hos ledelsen alle vegne, også hos den lille private håndværker.
Men her skal man være opmærksom på, at der formentlig ikke bliver tale om et erstatningsansvar, såfremt noget går galt, for samtlige forsikringsselskaber, som er blevet hørt i denne sag, har sagt: Jamen her må der være tale om force majeure-lignende forhold, så derfor kan man ikke forsikre sig imod dem.
Derfor kan der også her komme et politisk ansvar ind, hvis man - som jeg nævnte før - ikke har gjort sig alle mulige anstrengelser for at tage højde for enhver situation
og sørget for, at virksomhederne, både de private og halvoffentlige og offentlige virksomheder, kan føre nogle handlingsplaner ud i livet.
Kim Behnke (FP), 1998-11-24:
Nu var jeg så flink tidligere, at jeg ikke ville gå i flæsket på De Radikales hr. Svane, som jo var heroppe som ordførerafløser, men hr. Svane var meget optaget af regeringens 7-punktsplan, og en af de ting i den, som man dengang for et års tid siden lagde megen vægt på, er netop det klistermærke, som hr. Kristian Jensen lige nævnte.
Jeg prøvede for sjovs skyld i går at gå ind i en helt almindelig radio/tv-forretning her i København og gik en tur rundt og sagde: Kan jeg købe et fjernsyn, kan jeg købe en videobåndoptager, kan jeg købe en radio?
Ingen af delene var der år 2000-mærke på, radioforretningen ville ikke give mig en garanti for, at nogen af tingene virkede i år 2000, og ingen af delene ville være omfattet af de udvidede forsikringer, man jo ellers kan tegne for billedrør og alt muligt andet.
Jeg synes, det er et problem for forbrugerne, at vi står i den situation, at den ordning, som regeringen lancerede som noget smart, nemlig at man kunne få et sådant klistermærke, er der kun 50 virksomheder, som har tilmeldt sig, og når man henvender sig i butikkerne, er der ingen varer på hylderne, som har det klistermærke.
Derfor skal der også fra min side lyde en opfordring til, at den sag bliver bragt i orden sammen med Dansk Handel & Service.
Kristian Jensen (V), 1998-11-24:
Nu tror jeg ikke, vi er mange, der har forestillet os, at forskningsministeren skal gå ud med en skruetrækker og løse samtlige år 2000-problemer, og derfor er det heller ikke et spørgsmål om at lægge det konkrete ansvar på én minister.
I virksomheder ligger det hos virksomhedsejeren, direktøren, og inden for det offentlige ligger ansvaret hos den, der har det overordnede ejerskab, hvad enten det er forskningsministeren, som jo er fagligt ansvarlig, eller indenrigsministeren, som er ansvarlig for de enkelte ting.
Men når jeg er gået herop, er det bl.a. for at svare dem, der har spurgt, hvorfor vi skulle have debatten her i dag.
Jeg har to afsluttende kommentarer, og den ene er, at klistermærket »År 2000-parat« ikke har fungeret særlig godt.
Derfor vil jeg håbe, at Forskningsministeriet i samarbejde med Skatteministeriet vil lave en lille pjece, som udsendes i forbindelse med vores årsopgørelser.
Jeg ved, at det system fungerer ganske glimrende.
Sundhedsministeren har tidligere sagt, at alt er i orden inden for sundhedsvæsenet, så jeg vil bare høre, hvordan det egentlig går med at få fremskaffet de nødvendige leverandørerklæringer inden for sundhedsområdet.
Det har været et problem tidligere, at leverandørerne sad fast på deres oplysninger og ville have, at man købte alt fra dem
, så hvordan går det med at få disse leverandørerklæringer fra de store selskaber?
Ole Hækkerup (S), 1998-11-24:
Som opfølgning på de indledende øvelser, var der et par stykker, der nævnte spørgsmålet om ansvar, og så vidt jeg kunne høre, var i hvert fald både fru Henriette Kjær og hr. Klaus Kjær inde på emnet.
Jeg synes, det er helt afgørende, hvis der skal ske noget effektivt for at løse problemet, at man har gjort klart, hvem der har ansvar for hvad.
Der kommer ikke en effektiv løsning på problemet, hvis ikke man lige præcis beskæftiger sig med det spørgsmål, og hvis folk ikke ved, at det er deres ansvar at løse problemet.
Derfor er det alfa og omega for at få gjort det fuldstændig præcist klart, hvem der har ansvaret.
Hr. Klaus Kjær havde en model, og den gik på, at hvert eneste elektroniske system i halv- eller heloffentligt regi i kongeriget Danmark, lige fra elevatorer til pc'er, skulle være ministerens eget ansvar, uanset hvor de befandt sig.
Jeg tror altså, det bliver lige lovlig omfattende at give en enkelt person ansvaret for det hele, men jeg kan selvfølgelig godt se, at det på mange måder kan være hensigtsmæssigt ud fra et oppositionspolitisk synspunkt.
Så er man da i hvert fald helt sikker på at få en minister på krogen, for pokker tage mig, om der ikke skulle være et kredsløb et eller andet sted i kongeriget Danmark, der kunne henvises til offentligt regi, og som ikke fungerede perfekt efter årtusindskiftet.
Selvfølgelig vil der være tilfælde, hvor der er problemer; men jeg bliver nødt til at sige, at jeg tror ikke, vi vil få en mere effektiv løsning af problemet til gavn for samfundet ved at sige, at hele ansvaret ligger hos én central myndighed.
Jeg mener grundlæggende, at det strider imod den måde, vi har valgt at udvikle forvaltningen i Danmark på,
nemlig en decentralisering og hermed en decentralisering af ansvaret, både det økonomiske ansvar og selvfølgelig også ansvaret i tilfælde som det, jeg nævner her.
Det princip skal vi ikke opgive lige pludselig som led i et eller andet forsøg på at skabe en panikstemning om, at verden bryder sammen, hvis der ikke er en eller anden central person, der kan bestemme alt og overrule alle.
Søren Kolstrup (EL), 1998-11-24:
Enhedslisten er enig med ministeren i, at der ikke opstår noget ragnarok, og vi er generelt trygge ved ministerens indsats.
Og vi bakker forskningsministerens og miljø- og energiministerens henvendelse til forsyningssselskaberne op, men kunne i øvrigt ønske os, at disse selskaber i stedet for at bruge kræfterne på at fusionere på kryds og tværs for at tage forskud på eventuelle el-liberaliseringer brugte kræfterne på at forberede sig på f.eks. år 2000-problemet. Men vi mener, at det er overkommeligt, og vi vurderer, at de kræfter, der vil løse problemet, er sat ind. Så skal jeg i øvrigt sige, at vi er en smule forbavsede over denne forespørgselsdebat, for vi får jo en redegørelse, og udvalget har behandlet spørgsmålet, og det er vi tilfredse med.
Og så er jeg i den helt særlige situation, at jeg virkelig kan bakke forskningsministeren op i denne sag.
Jan Trøjborg (S), 1998-11-24:
Hr. Kristian Jensen havde et konkret spørgsmål, som jeg ikke kan svare konkret på, sådan som spørgsmålet var formuleret, og det vedrørte leverandørerklæringer i sundhedssektoren.
Jeg kan kun sige, at de informationer, jeg har fået efter de kontakter, jeg har haft med HS og Amtsrådsforeningen, går ud på, at det går bedre med at få leverandørerklæringer, end det har gjort før.
Men vi vil meget gerne redegøre nærmere for disse forhold i forbindelse med den pressekonference, vi skal afholde, hvor vi vil prøve at lægge de oplysninger frem, som nu findes, og hvor sundhedsvæsenerne får mulighed for at redegøre for den omfattende indsats, som de allerede har udført, og hvad de påtænker at gøre i de næste 403 dage. Jeg vil sige til hr. Kim Behnke, at jeg vil gerne takke for den seriøse tone i debatten, og jeg vil meget gerne erkende, at år 2000-paratmærket ikke har været nogen succes; det kan man vist roligt sige.
Imidlertid er det ærgerligt, at der ikke er et stærkere pres fra forbrugernes side.
Det er ærgerligt, at der ikke er flere, der som hr. Kim Behnke går rundt og efterspørger elektroniske produkter og samtidig forlanger en erklæring om år 2000-parathed, for det er helt klart noget, der kunne presse området til for det første at tilmelde sig mærkningsordningen og dernæst presse leverandørerne af produkterne til at give oplysning om år 2000-parathed. Jeg har taget det initiativ, at jeg har bedt EU-Kommissionen tage affære, for så vidt angår de store leverandører.
De store virksomheder i EU skal naturligvis kunne oplyse, om det, de leverer, er år 2000-parat.
Kommissionen har en meget aktiv indstilling til selve debatten og opmærksomheden omkring år 2000-problemet, men den har desværre ikke set sig i stand til at lægge det fornødne pres på virksomhederne, der ville gøre det vanskeligt for dem ikke at erklære sig år 2000-parate.
Men vi vil forfølge den side af sagen fortløbende og naturligvis gøre, hvad vi kan, for at leverandører får pligt til at erklære, om de er år 2000-parate eller ej.
Det er et helt fornødent værktøj for myndighederne at vide det, og for virksomhederne er det naturligvis helt afgørende, at de ved, om de elektroniske komponenter, de er i besiddelse af, er år 2000-parate, eller om der kan være tvivl herom.
Lene Espersen (KF), 1998-11-25:
Jamen jeg vil da gerne præcisere det over for hr. Ole Vagn Christensen: Når det drejer sig om kapacitetsreduktion og overholdelse af EU's flådeprogrammer, gælder der ens regler for alle, og her skal vi overhovedet ikke give noget som helst ved dørene.
De lande, der ikke kan finde ud af at få bragt tingene på plads, skal bare have lukket EU's kasse i, indtil de har fået bragt tingene i orden.
Så nemt er det.
Den anden del af det drejer sig om, hvordan vores flåde skal se ud fremover.
Og dér tror jeg, at vi gør os selv en bjørnetjeneste, hvis vi siger, at der ikke skal være en mulighed for f.eks. at bygge en supertrawler, en kæmpetrawler, hvis der er fem fiskere i Esbjerg, der finder ud af, at det er bedre for dem og mere økonomisk rentabelt at gå sammen, lægge kapaciteten sammen, for så kan de bedre konkurrere.
Det har også noget at gøre med, hvor langt man skal sejle for at hente sin fangst, og hvordan den fangst skal opbevares bagefter, for at man kan få en ordentlig pris for den.
Dér synes jeg ikke, vi skal være så konservative, at vi fra start siger: Det vil vi overhovedet ikke være med til.
Jeg synes, der skal være plads til en modernisering af flåden og også til nytænkning.
Og det gør vi altså kun ved at lempe på de regler, der er i dag, bl.a. omkring sammenlægning.
Jens Kirk (V), 1998-11-25:
Modsat hr. Kristen Touborg og SF er jeg godt tilfreds med, at der er anvendt flere sider på fiskerikontrollen her i redegørelsen.
Selvfølgelig skal vi have en fiskerikontrol, men for os er den lige så meget et serviceorgan og absolut ikke et politi, der skal sejle rundt på fjordene.
Kan hr. Kristen Touborg oplyse nogen steder, hvor han mener, at den nuværende kontrol ikke udøver sin virksomhed til fuld tilfredshed?
Der har været meget skrig og skrål i de sidste par måneder, men kan hr. Touborg dokumentere, at alt det, der har stået i disse pressemeddelelser og udklip fra pressen, er rigtigt?
Er der nogen steder, hvor det halter meget?
Det er der ikke efter min opfattelse.
Jeg mener, at det, man har strammet op i de sidste par år, gør, at vi får et fiskeri, som også gør, at 99,9 pct. af fiskerne fremover kan leve på havet som lovlydige borgere.
Lene Espersen (KF), 1998-11-25:
Mit spørgsmål til hr. Kristen Touborg går også på kontrol og mangelfuld kontrol.
Som jeg hørte hr. Kristen Touborg, havde hr. Kristen Touborg sådan set kun ét konkret bud selv på, hvordan man kunne forbedre kontrollen for at sikre imod sort og grå fisk, og det var auktionstvang.
Det kan jeg godt se, og jeg kan endda også meget langt hen ad vejen se noget fornuft i det, fordi man derved ligesom på en eller anden måde får sikret en legal behandling af det hele og i hvert fald en mindre mulighed for at omgå reglerne.
Men jeg vil gerne spørge hr. Kristen Touborg - for det her spørgsmål er jo ikke noget, vi kun har diskuteret i dag, vi har også brugt samråd og mange andre tidspunkter til at diskutere det her - hvad er det egentlig konkret, SF vil?
At lægge det over til de lokale politikredse? Er det virkelig hr. Kristen Touborgs alvor, at det er den måde, SF vil styrke kontrollen på?
For jeg har faktisk også meget svært ved at se, at man kan gøre det meget bedre, end man gør det i dag.
Ole Vagn Christensen (S), 1998-11-25:
Hr. Kristen Touborg havde jo mange kritiske bemærkninger til redegørelsen og syntes ikke, det gik stærkt nok med at få gennemført alting.
Og så sagde hr. Kristen Touborg, at kursen skulle lægges om.
Jeg må sige til hr. Kristen Touborg, at kursen er lagt om.
Fiskerierhvervet er nu i det, vi kalder smult vande.
Forbrugerne er i en bedre og bedre position.
Mærkningskravet om at oplyse, hvad det er, man får, hvor det er, man har fanget det, og under hvilke vilkår det er fanget, er noget, der indgår i den moderne debat mellem forbrugerne og fiskerne.
Og jeg er helt sikker på, at det får langt, langt større indflydelse på fiskeriets fremtid end de dér, jeg vil ikke sige husmandstanker, hr. Kristen Touborg har som overvejelse.