Tom Behnke (FRI), 1999-11-24:
Om det er som ordfører i ordførerrækken, eller det er som forslagsstiller, er sådan set ligegyldigt, men jeg har da også behov for at sige et par ord om de forslag, der nu er til behandling.
, dengang undertegnede i skikkelse af medlem af Fremskridtspartiet fremsatte forslag.
Dengang kunne man stemme for det, men nu, hvor det er SF, der fremsætter et forslag, stemmer man imod det.
Jeg tror ikke, der ligger mere i det end som så, men det er interessant at følge, hvordan udviklingen er blandt folketingsmedlemmerne.
Jeg er specielt glad for, at Venstre og De Konservative nu gør fælles front og siger, at det her er forslag, man gerne vil støtte.
Det betyder jo alt andet lige, som jeg nu har siddet og prøvet at tælle mig frem til, at i hvert fald ét af forslagene vil kunne vedtages, og det er jo glædeligt.
Jeg vil så sige til Kristeligt Folkeparti, der var på talerstolen for et øjeblik siden, at med hensyn til, om der skulle være nogle undertoner i disse forslag, har der ikke været det fra Frihed 2000's side overhovedet.
Alt, hvad Kristeligt Folkepartis ordfører stod her og sagde, er jeg for så vidt enig i et langt stykke af vejen, specielt angående det med mærkning.
Det er sandelig vigtigt, uanset om forslagene nu bliver gennemført eller ej, at forbrugerne ved, hvad det er, de køber.
Det har været vores argument i hele den debat, der har været, da man diskuterede Brøndbys socialdemokratiske borgmesters udtalelse om, hvorvidt børnehavebørn overhovedet skulle have halalslagtet kød eller ej.
Her var vores holdning, at det må være det overordnede og det gennemgående, at forbrugerne ved, hvad der er at vælge imellem, og så må det være op til forbrugerne at vælge.
Se, hvis der var en løsning på det spørgsmål, ville vi stille et forslag med det samme, men det er der ikke; der er ikke nogen umiddelbar løsning.
Jo, selvfølgelig kan man sige, at det skulle være helt forbudt at drive jagt.
Men hvis man totalt forbyder jagt, er det at gøre dyrene en bjørnetjeneste, for så sker der ikke nogen regulering af vildtbestanden, og hvis der ikke gør det fra vores side, vil vi for det første opleve, at en række dyrearter vil uddø totalt i Danmark, og for det andet vil vi se, at nogle dyrearter kommer til at lide ganske alvorligt på grund af fødevaremangel og lign.
Derfor der er ikke nogen nemme svar, men hvis der er nogen, der kan anvise, hvordan man kan regulere vildtbestanden uden at påføre dyrene smerte, tager vi gerne bolden op og spiller den videre.
Det andet, jeg kom i tanke om, da jeg skrev ordet jagt,
var fiskeri.
Dér ved vi jo også, at det, der sker, er, at man hiver fiskene op af vandet, og derefter kvæles de, til de er døde.
Der er heller ikke nogen nemme løsninger på, hvordan man skal gøre det på anden vis.
Hvis der var en nemmere løsning på det, hvor man kunne sikre sig, at de ikke ville lide, så ville vi da fremsætte forslag om det. Så det er ikke sådan, at vi er afvisende over for det her, men der er ikke nogen løsninger på det.
Når vi derimod taler om slagtning af disse større dyr, så ved vi, at der er en anden metode, der kan benyttes, således at man undgår at påføre dyrene smerte.
Og når man kender løsningen på et problem, så bør man også tage fat i løsningen og gennemføre den. Vi har fremsat forslaget her som et principielt forslag, vi har gjort det ud fra hensynet til dyrene, og i vores forslag ligger der ikke nogen undertoner.
Jeg mener heller ikke, der er nogen, der overhovedet kan påvise bare et komma, der skulle kunne antyde nogen undertoner i det her forslag eller i debatten i øvrigt.
Da jeg fremsatte det forslag tilbage i 1996, som blev behandlet i 1997,
Til gengæld lavede man et kompromis.
Det var et kompromis, man lavede, men ikke et kompromis, som vi var særlig glade for, fordi vi stadig væk er i den situation, at dyret påføres smerte, inden det bliver slået bevidstløst.
Hvis man tager udgangspunkt i de rituelle ting og de religiøse ting, der kan ligge til grund for det her, kan jeg ikke se, at der er noget som helst til hinder for, at man først bedøver dyret ved at slå det for panden med en ikkepenetrerende boltpistol, således at dyret er bedøvet, når man skærer pulsåren over.
Vi ved, at i den situation banker hjertet videre og vil tømme dyret for blod, altså har man opnået det, man ønskede at opnå med den rituelle slagtning, nemlig at dyret er tømt for blod, inden man går i gang med den egentlige slagtning.
Hvad angår bemærkningerne til lovforslagene, som jo er det, der er mest forskelligt i de tre lovforslag, så må ordførerne og partierne gerne se helt bort fra de bemærkninger, som jeg har skrevet til mit lovforslag.
Jeg overvejede faktisk, da jeg fremsatte det, om jeg helt skulle undlade at skrive nogen bemærkninger, bare for at der ikke skulle være nogen tvivl om, at der slet ikke er nogen undertoner i det, vi skriver.
Men på den anden side ville andre måske tolke det modsat, så jeg skrev de bemærkninger, som vi gjorde tilbage i 1997.
De er selvfølgelig rettet til, efter at vi nu skriver 1999.
Af de tre lovforslag, der er til behandling, og som nu formentlig går til udvalgsbehandling, vil vi i Frihed 2000 have den opfattelse, at hvis der er noget til hinder for, at man kan stemme for Frihed 2000's forslag, så undlader vi gerne at føre det frem til anden og tredje behandling.
Vi stemmer gerne for et af de to andre forslag, hvis der kan skabes flertal for det.
For os er det ikke vigtigt, at vi får
et lovforslag vedtaget, for os er det vigtigt, at vi får princippet vedtaget, og at man stopper med at aflive dyrene på denne måde.
Jeg vil også tilføje, at vi jo bemærkede til vores store glæde, at muslimerne på et tidligt tidspunkt sagde, at de godt kunne se det fornuftige i, at man bedøver dyret, inden man afliver det, inden man skærer halspulsåren over.
De var faktisk af den opfattelse, at man godt kunne overholde de religiøse forskrifter ved at bedøve dyret først og derefter skære halspulsåren over, og derfor gør de det i dag.
Det var glædeligt at se, som de har kunnet indrette sig efter, hvordan man nu foretager slagtninger i Danmark. Tilbage er der så den jødiske måde at gøre det på, og jeg er egentlig ret overbevist om, at hvis man satte sig ned i stedet for at holde krampagtigt fast i noget, som er mange, mange hundrede år gamle traditioner, så ville man også kunne tales til fornuft.
Der er jo heller ikke nogen tvivl om, som også en anden ordfører på et tidligere tidspunkt var inde på, at hvis man tog et hvilket som helst andet dyr, f.eks. en hund, og aflivede det ved, at man først skar halspulsåren over på det og så bagefter skød det i hovedet, så ville det klart blive betragtet som dyremishandling, helt klart.
Det ville også gælde, hvis man gjorde det ved alle mulige andre dyr, og når det er dyremishandling i de tilfælde, så er det selvfølgelig også dyremishandling, når man gør det med kreaturer, får og geder.
Det er selvfølgelig også dyremishandling.
Man kan ikke i den ene situation sige, at det ikke er dyremishandling, og i den anden situation sige, at det er dyremishandling, når det er præcis det samme, man foretager sig.
Konklusionen på alt det her og hele denne her meget lange debat har jo heldigvis været, at vi kan se frem til, at i hvert fald ét af lovforslagene bliver vedtaget, og det glæder jeg mig over og til.