Kim Behnke (FP), 1997-12-10:
Goodwill er et underligt begreb, fordi vi alle godt er klar over, at det, at en velrenommeret, veletableret virksomhed har en fast kundekreds, har en værdi.
Hvis det ikke har en værdi, hvorfor har virksomhedens ejer eller ejere så måttet bruge så mange år på at opbygge netop denne kundekreds?
Derfor er det ganske naturligt, at det er en fordel, når man står i den situation at skulle vælge mellem at købe en eksisterende virksomhed og dens kundekreds eller starte sin egen virksomhed og opbygge en ny kundekreds, at få en eksisterende virksomhed med dens kundekreds.
Derfor skal det selvfølgelig være sådan, at den, der køber virksomheden, skal betale for denne goodwill.
Dér, hvor det så går galt, er på det tidspunkt, hvor skattevæsenet blander sig i denne transaktion.
Mens man kan sælge maskiner og bygninger og betragte dem på en helt anden måde, gælder der ganske særlige regler, når det drejer sig om goodwillbeskatning, og det gør der, fordi man har svært ved at betragte goodwill som andet end noget, man bare har fundet på.
Sådan er det ikke efter Fremskridtspartiets opfattelse.
Tværtimod er det sådan, at jo mere goodwill, der er i en virksomhed, jo større sandsynlighed er der for, at denne virksomhed kan overleve.
Når hr. Frank Aaen er så optaget af at finde ud af, om denne lempelse af goodwillbeskatningen vil blive kapitaliseret, er han nødt til at gøre sig den overvejelse, om det, at vi har beskatning af goodwill, ikke i sig selv er med til at forrykke niveauet for, hvor prisen for goodwillen bør være.
Mange sælgere gør sig jo overvejelser om, hvor meget de kan få ud af handelen, altså hvor mange penge, de kan få i deres egen hånd, og så indretter de sig selvfølgelig efter, hvordan skattereglerne er.
Hvis der er en meget høj beskatning af goodwill, forlanger man så meget mere i goodwill, end man måske ellers ville have gjort.
Beskatningen er til skade for køberen, for køberen kommer til at betale meget mere for den goodwill brutto, end sælger får netto.
Derfor bør man slet ikke have en beskatning
af goodwill
, og hvis man skal have en beskatning af goodwill, skal det være en beskatning, som er meget lav, således at folk ikke betragter den som et problem og noget, der skal spekuleres i. Nu sidder vi så i suppedasen, og derfor har man lavet et eller andet forlig, hvorefter afskrivningsperioden for køberen skal sættes ned fra 10 år til 7 år, hvilket stadig væk er ulogisk.
Der plejer ellers i dansk skattelovgivning at herske det princip, at når der betales en skat, er der et fradrag i den modsatte ende, eller omvendt.
I dette tilfælde er det sådan, at sælgeren af goodwill kommer til at betale skat med det samme, mens køberen har en mulighed for at afskrive, i dette tilfælde over 10 år.
Det burde selvfølgelig sættes ned til et år eller til nul år, således at der igen var sammenhæng i tingene.
I dagbladet Jyllands-Posten fra den 8. december er der nemlig en række økonomer og andre, som gør gældende, at der er en forskel i den måde, hvorpå man regnskabsfører goodwillafskrivningen.
Hvor det i udlandet primært sker i resultatopgørelsen, er det åbenbart sådan, at vi i Danmark primært gør det i egenkapitalen, og de gør opmærksom på, at når der skal ske beskatning og sambeskatning af internationale virksomheder, altså virksomheder, der eksisterer og opererer i flere lande, er det ikke særlig smart.
Derfor vil vi gerne under udvalgsarbejdet have et svar fra skatteministeren på, om denne forskel er noget, som vi skal rette op nu, eller om man i Skatteministeriet anser det for at være et ubetydeligt og stærkt overvurderet problem, når disse professorer og andre gode mennesker mener, at vi på lidt længere sigt kan gå hen og få et problem i forhold til andre landes goodwillbeskatningsregler.
Men medmindre skatteministeren i den forbindelse finder anledning til at gøre lovforslaget dårligere, vil vi støtte det, som det foreligger.