runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Margrete Auken (SF), 2002-02-19:
Selv om man føler sig tryggere ved, at det er fru Gitte Seeberg, er jeg knap så begejstret som hr. Jeppe Kofod, for der kom jo stort set bare støtte til de der forfærdelige nedskæringer, vi har set, og de er jo slemme.
Jeg vil godt spørge fru Gitte Seeberg, om hun synes, at det er bagatelagtigt, at f.eks. Folkekirkens Nødhjælp nu er banket tilbage til niveauet fra 1991-1992 - 1989 i tal, men hvis det er indekseret så 1991-1992?
Er det bare småting, at man har brugt den der grønthøster, hr. Jørn Jespersen nævnte, over for miljøet? Jeg kunne så sige, at når kvindeaspektet bliver nævnt, så er det, man har lavet både i Eritrea og Malawi forfærdeligt.
I Eritrea er det kvinder, der arbejder med landbruget.
Der har været så meget krig, og nu kommer man og ødelægger gode samarbejder, der har været i gang, og som er meget roste.
Det bliver ødelagt, og det er kvinderelateret.
Lad mig så endelig sige om aids-programmerne: Der bliver jo skåret meget, meget mere, end der bliver givet i den der lille aids-pose til sidst.
Så skærer man bare i en masse programmer, og det gælder f.eks. i denne her sammenhæng Malawi.
At hr. Peter Skaarup ikke indimellem har hørt kritikken af den tidligere regering skyldes, at man ikke har hørt efter, for f.eks. var hr. Per Stig Møller og jeg fuldstændig enige om at kritisere regeringen for at stoppe bistanden til Indien, fordi vi sagde, at den der stop-go-bistand var dum.
Men det fremgår af debatten i dag, at det mildt sagt, for nu at sige det pænt, er en novice inden for bistandshjælp - skal vi sige det sådan - som regeringen har fået at lege med her.
Så brugte hr. Peter Skaarup på et meget tidligt tidspunkt ordet eufori, og jeg blev lidt forbløffet, for det betyder, at man er i mægtig godt humør, hvis vi skal oversætte ordet til dansk, og det var vi ærlig talt ikke, for vi var ret bestyrtede.
Man kan jo godt sige, at det sådan set er skadefryden - det er jo ikke nogen særlig køn fryd - som har taget os her på det sidste, ved at formanden har tilladt, at både hr. Jesper Langballe og hr. Søren Krarup er kommet op og har vist
Venstre og De Konservative, hvad det er for nogle legekammerater, de har fået nu
Jeg skal dæmpe min skadefryd om lidt, for den er ikke pyntelig, men det er selvfølgelig en anelse frydefuldt at se, hvor ilde de nu er faren i denne her sag.
Jeg er sikker på, at hjemme i min konservative menighed på Frederiksberg er det ikke den tone, man bryder sig om at høre.
Nu er det en lidt anden kristendom, vi prædiker ude på Frederiksberg, end den, som jeg kan forstå, at Dansk Folkeparti har lagt sig op ad, men den, som min konservative menighed har, er ikke en, som hylder, at vi bare ikke tager os af resten af verden.
Det kalder vi faktisk hedenskab.
Søren Krarup (DF), 2002-02-19:
Jeg vil spørge hr. Peter Skaarup, om han ikke er enig med mig i, at det har været utrolig opmuntrende at høre denne debat.
Når jeg hører denne eksalterede, umodne retorik fra SF's, Socialdemokratiets og Enhedslistens side, siger jeg til mig selv: Hvor er det dog pragtfuldt at se den frustration, der præger dem.
De er klar over, at deres afmagt er total, og de kan ikke bære det. Må jeg sige afsluttende, at når man påtaler det menneskesyn, der ligger bag, vil jeg udtale min glæde over, at vi har fået en regering, der faktisk ved - ja, fru Margrete Auken morer sig, for hun ved det ikke, men nu bliver hun klar over det - at dens opgave faktisk er at tage vare på de danske vælgere, den danske befolkning, og ikke frelse alverden, sådan som hr. Jeppe Kofod tror.
Jeg synes, det er glimrende, at der her i dette land er kommet et menneskesyn til orde, som ikke dyrker globaliseringen og ikke vil frelse menneskeheden for at kunne træde på danskerne.
Det er faktisk en dansk politikers opgave.
Jeg ved ikke, om hr. Jeppe Kofod ved, hvad en dansk politikers opgave er, men nu håber jeg, han er blevet klar over det.
Morten Helveg Petersen (RV), 2002-02-19:
I forløbet med vedtagelserne har vi klart fået demonstreret, at det er Dansk Folkeparti, der har det afgørende ord at skulle have sagt med hensyn til ambitionsniveauet, i hvert fald hvad angår kvantitet, og derfor må vi også stille dette spørgsmål til Dansk Folkepartis ordfører: Hvad er
Dansk Folkepartis ambitionsniveau for dansk ulandsbistand?
1 pct.s-målsætningen er jo ved at skride ganske alvorligt, og jeg kan forstå på hr. Peter Skaarup, at det er der ikke noget problem i, men hvad er så den næste milepæl?
Er det 0,7 pct. af BNI, Dansk Folkeparti sigter efter, eller skal vi endnu længere ned? Kan Dansk Folkepartis ordfører byde på det?
Jeppe Kofod (S), 2002-02-19:
Til hr. Peter Skaarup: Vi er ikke kede af det eller sure, vi er bare lidt bekymrede for, om der overhovedet er hoved og hale på den politik, regeringen fører, og vi må jo konstatere, at det er der ikke.
Hr. Peter Skaarup siger, at Dansk Folkeparti også er bekymret, men at man skal prioritere i forhold til verdens millioner af fattige, sultende, aidsramte osv. Hr. Peter Skaarup skulle hellere have brugt ordet nedprioritering, for det er jo dét, der er tale om.
Det er jo en nedprioritering, når man skærer milliarder af vores internationale indsats.
Det er dét, der er sandheden.
Det er ikke en kritik af Dansk Folkepartis vælgere, men det er en kritik af, at man ikke siger sandheden: Man siger ét og gør noget andet.
Det er uærlig politik, det synes jeg vi skal påpege her i salen, og det er det, vi prøver at få opklaret.
Peter Skaarup (DF), 2002-02-19:
Fru Pernille Rosenkrantz-Theil kom ind på det forfærdelige menneskesyn, som Dansk Folkeparti har.
Det kan jeg simpelt hen ikke genkende, må jeg nok sige. Det er jo rigtigt, at det kan komme til at ramme nogle af de fattige i verden.
Men vi må bare huske, at der er millioner og atter millioner af fattige i verden, der bliver ramt af katastrofer, sult osv., og derfor er vi nødt til at prioritere vores indsats.
Vi kunne ønske, at nogle af de andre lande også ville prioritere deres indsats på et højere og anderledes niveau, end de gør i dag, men vi kan ikke se nogen grund til, at Danmark skal ligge i front, især når vi tænker på de lande og de projekter, Danmark støtter, hvor det viser sig, at der er korruption, at der er problemer med demokratiet, osv. osv.
Fru Margrete Auken afviser, at SF og andre mener, at verden vil gå under.
Jeg synes, at den eufori, jeg har mærket her i salen i dag - at det er så forfærdeligt, at det, der foregår, er helt uhyggeligt - kan jeg ikke genkende.
Det er en kritisk gennemgang, som SF faktisk selv skriver i sin vedtagelse, regeringen har foretaget, og derfor er det da fornuftigt at gøre det. Det sidste er egentlig også et svar til hr. Jørn Jespersen, som siger, at der har været en kritisk gennemgang.
Jeg vil altså vove den påstand, at hvis vi fra Dansk Folkepartis og for så vidt også fra Venstres og De Konservatives side overhovedet havde dristet os til i den sidste regeringsperiode at opfordre regeringen til at foretage en kritisk gennemgang af Danmarks udviklingsbistand for at opklare, om den var effektiv, ville der have været nogle, der var kommet efter Dansk Folkeparti og havde sagt: Det er dog forfærdeligt, at I vil foretage en kritisk gennemgang.
Det er jo en fantastisk god bistand, vi giver, så vi kan søreme ikke tillade os at gennemgå den kritisk.
Men efter vores opfattelse er det altså fornuftigt med en kritisk gennemgang.
Det har regeringen også vurderet, og derfor støtter vi den gennemgang.
Det vil da være en dårlig virksomhed eller en dårlig regering, der ikke løbende vurderer, om den indsats, man yder, er effektiv eller ej.
Jørn Jespersen (SF), 2002-02-19:
Hr. Peter Skaarup spørger, hvorfor vi ikke har været indstillet på at lave en kritisk gennemgang tidligere.
Det kan kun bero på manglende kendskab til dansk udviklingspolitik hos hr. Peter Skaarup.
Der har været en løbende diskussion om, hvordan man tilrettelagde arbejdet bedst, og der har været en markant omlægning af den måde, vi yder udviklingsbistand på.
I starten af 1990'erne var man meget fokuseret på enkeltprojekter, men i løbet af perioden omstillede man til en langt højere grad af sektorindsats, fordi man fandt ud af, at en mere sammenhængende indsats, hvor man både arbejdede med enkeltprojekter, opbygning af kapacitet i civilsamfundet og styrkelse af regeringernes kapacitet i sammenhængende programmer, gav langt bedre resultater.
Derfor er der slet ikke tale om, at man bare ukritisk har videreført en bestemt politik.
Det, der bliver lagt op til her, er at fortsætte dette arbejde og stadig sige: Kan vi gøre det endnu bedre, kan vi hele tiden blive ved med at øge kvaliteten?
For at tage regeringen på ordet siger vi: Så lad os da lave den kritiske gennemgang, som er blevet nævnt.
Til gengæld tror vi, at en sådan gennemgang vil vise, at til det, regeringen nu lægger op til - forhastede og kortsigtede nedskæringer på baggrund af enkeltepisoder - vil alle internationale eksperter sige: Sådan kan man ikke bedrive bistand.
Margrete Auken (SF), 2002-02-19:
Jeg vil lige fortælle hr. Peter Skaarup, at det ikke er nogen af os andre herinde, der har sagt, at verden er ved at gå under;
det var faktisk Clinton, som sagde det på baggrund af CIA-redegørelsen, der blev lavet i december 2000.
Clinton sagde, at hvis man ikke her og nu virkelig hastigt øgede indsatsen mod den store fattigdom og truslerne mod miljøet, ville det hele løbe en af hænde, og man kunne ikke styre udviklingen.
Men de midler, der skulle bruges, var udelukkende politiske, våben duede ikke.
Det sagde CIA og med dem Clinton, og det blev gentaget i København i marts.
Så er der en anden ting, som jeg er nødt til at slå fast: Når vi i vores vedtagelse har foreslået en kritisk gennemgang, skyldes det minsandten ikke, at vi tror, at der er behov for yderligere undersøgelser, men at det hele tiden er blevet hævdet, at der manglede vurderinger af ditten, dytten og datten.
Derfor har vi sagt: O.k., kom bare an.
Hvis vi får gode folk til at kigge på det, kan vi godt gå med til det, for vi er ikke bange for en sådan undersøgelse, og selvfølgelig kan alting gøres bedre.
Men det, vi godt vil have stoppet nu,
er den evindelige snak om, at der skal evalueres og evalueres og evalueres, og når der så endelig kommer noget fra regeringen, er det på baggrund af 3-måneders-ingenting.
Gitte Seeberg (KF), 2002-02-19:
Nej, jeg kan ikke bekræfte, at der er fiflet med beregningerne, for der er ikke fiflet med beregningerne.
Jeg kan heller ikke bekræfte den anden del af fru Pernille Rosenkrantz-Theils kommentarer omkring CO2-reduktionerne.
Hvis jeg må bede fru Pernille Rosenkrantz-Theil om at høre efter, hvad jeg siger, så vi ikke behøver at tage det spørgsmål to gange, så sagde jeg jo netop, at der endnu ikke er taget konkret stilling til, hvordan de penge skal udmøntes.
Men måske skulle vi rette spørgsmålet til andre, som kan fortælle, hvornår præcis vi får at vide, hvordan man har tænkt sig at bruge de penge, der står ovre på Finansministeriets konto, for jeg er da enig med hr. Jørn Jespersen i, at det skal jo ikke være sådan, at projekterne bliver nødlidende, og man ikke kan gennemføre dem.
Men det er heller ikke det, regeringen har lagt op til.
Til fru Margrete Auken: Jeg fik heller ikke svaret på spørgsmålet tidligere omkring de private organisationer, men det er rigtigt, at der er kommet flere organisationer til, og det kan betyde, at nogle organisationer - jeg kan ikke sige noget med hensyn til Folkekirkens Nødhjælp alene af den grund, at jeg ikke ved det helt præcis - får mindre bidrag, fordi der er kommet flere til.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2002-02-19:
Nu er vi simpelt hen i den heldige situation, at vi fik fastsat et princip.
Dansk Folkeparti har et princip for, hvem der kan få penge og ikke kan få penge af den danske stat.
Det princip går ud på, at dem, der knægter lov og ret, ikke skal have penge af den danske stat.
I den forbindelse vil jeg gerne spørge Dansk Folkeparti, om de vil være med til at fjerne bloktilskuddet til Farum, hvis det viser sig, at hr. Peter Brixtofte har haft fingrene en lille bitte smule for dybt nede i klejnekassen, vel vidende at dem, det ville gå ud over, ville være ældre i Farum, og det ville være børnefamilier i Farum.
For det er jo det, der er parallellen til at skære i bistandshjælpen til Zimbabwe.
Mugabe bryder også lov og ret, ganske vist værre end hr. Peter Brixtofte, men de, man fjerner pengene fra, er ikke ældre eller børnefamilier i Danmark, men tværtimod fattige og aids-ramte i Zimbabwe.
Jeg vil gerne spørge Dansk Folkeparti, om det princip også gælder i Danmark, eller om det kun gælder for andre lande end Danmark.
Dansk Folkeparti sagde, at Enhedslisten havde ligget fladt ned for den tidligere regering og dens ulandspolitik, men det vil jeg blot sige ikke er rigtigt.
Vi var faktisk imod, at man fjernede ulandsbistanden til Zimbabwe fra start af, idet vi mener, at det går ud over den fattige befolkning og ikke Mugabe.
Så det er ikke helt korrekt.
Jann Sjursen (KRF), 2002-02-19:
Jeg vil gerne høre, om det sidste svar fra hr. Peter Skaarup skal forstås således, at Dansk Folkeparti og hr. Peter Skaarup er imod de nedskæringer, der sker på ngo'erne, som hr. Peter Skaarup kaldte græsrodsorganisationerne, for de bliver jo beskåret med den finanslovaftale, som Dansk Folkeparti har været med til at indgå.
Det er jo ikke kun Danida, men det er også ngo'erne.
Det er mange af de frivillige mennesker i Danmark, som faktisk yder en indsats også gennem ngo'erne, der dermed bliver påvirket af regeringens finanslovforslag.
Ud over dette vil jeg godt spørge Dansk Folkeparti og hr. Peter Skaarup: Den kritiske gennemgang, som hr. Peter Skaarup nu synes er så fantastisk god fra regeringens side, er konklusionen, som regeringen har draget af den, nemlig at der skal spares 1,5 mia. kr. på miljø- og udviklingsbistanden, også Dansk Folkepartis konklusion?
Eller hvilke andre programsamarbejdslande skal stryges af listen over programsamarbejdslande?
Eller hvilke andre projekter skal udfases, fordi de ikke lever op til de kvalitetskrav, som Dansk Folkeparti har?
Jeg synes, at Dansk Folkeparti med den floromvundne retorik, der bliver præsenteret her i dag, skylder vælgerne et klart svar på, dels hvor meget bistand der skal gives, dels hvilke projekter og hvilke programsamarbejdslande der skal skæres bort ud over dem, regeringen har foreslået.
Peter Skaarup (DF), 2002-02-19:
Det var jo ikke mange spørgsmål, vi fik her til sidst, men for at svare hr. Søren Krarup, så er jeg helt enig i det, der blev fremført dér.
Med hensyn til det, hr. Jørn Jespersen sagde, så synes jeg ikke, at jeg sagde - og det er også svar til hr. Jann Sjursen -
Jeg blev spurgt om, hvad vej vi går, og der er det, at jeg siger: Jamen FN har en målsætning, der hedder 0,7 pct.
Det er den vej og den retning, vi fra Dansk Folkepartis side godt mener at vi kan gå, til gengæld for at bistanden bliver lavet om, sådan at vi f.eks. yder en højere grad af vores bistand til lande, der effektivt bekæmper deres egne problemer som f.eks. flygtningesituationer.
Det er da fuldstændig galimatias at yde bistand til sådan nogle lande, og der er det, at jeg efterlyser
: Hvor har den kritik været, der dukker lidt op i dag?
Hvor har den kritik været fra SF, fra Enhedslisten, fra Socialdemokratiet i den forløbne periode?
Jeg har ikke hørt den kritik.
Man har blåstemplet alt, hvad de ministre er kommet med i den forløbne periode, og man har været ligeglad med, at der har været lande, der i den grad har knægtet almindelig lov og ret og demokrati; de ting, som vi i vores verdensdel gerne vil have skal opfyldes.
Så vil jeg sige til hr. Jann Sjursen: Jeg synes
, at det er svært på det her tidspunkt, hvor vi lige er forbi en finanslovforhandling, at svare præcist på, hvad det er for nogle lande, vi i fremtiden ikke skal give bistand.
Der er flere modeller for det, og det er noget af det, Folketingets partier, også Kristeligt Folkeparti, selvfølgelig skal være med til at drøfte i det kommende års tid: Hvor skal vi ende henne med de ting?
Men jeg synes da, at der er nogle af de lande, vi i dag giver bistand til, som påkalder sig opmærksomhed.
Jeg tror også, at andre, der vil se på det her kritisk, vil mene det.
I Egypten f.eks. har man stadig væk undtagelsestilstand siden 1981.
Er det rimeligt at give bistand til det land?
Det kan være af nogle bestemte årsager, det ved jeg ikke, men det er noget af det, vi må drøfte i folketingskredsen her i den kommende periode.
Der er rig lejlighed til at forberede det frem til den kommende finanslov.
Jann Sjursen (KRF), 2002-02-19:
Nu fik vi før svar fra hr. Peter Skaarup på, hvor stor en procentdel af vores bruttonationalindkomst vi skal bruge på ulandsbistand.
Det skal være sådan ca. 0,7 pct.
Mit spørgsmål til hr. Peter Skaarup
er: Hvordan kan vi overhovedet bruge 0.7 pct., hvis de, vi skal hjælpe, er vores næste, og det er vores nærmeste, det er danskheden, og det er ikke menneskeheden?
Hvordan kan man så overhovedet med fornuft og med den argumentation, som hr. Søren Krarup redegjorde for før fra Dansk Folkepartis side, foreslå, at vi skal bruge 1 krone på ulandsbistand? Det andet spørgsmål, som vi endnu ikke har fået svar på fra hr. Peter Skaarup, er: Hvilke programsamarbejdslande ud over de tre, som regeringen nu stryger, skal vi stryge fra listen over programsamarbejdslande, for at man opfylder de kriterier, som Dansk Folkeparti vil give ulandsbistand efter?
Jørn Jespersen (SF), 2002-02-19:
Jeg bliver spurgt: Hvorfor er 1 pct. sådan et vigtigt tal?
Men det skyldes jo, at der rent faktisk er nogle, der har opsat nogle målsætninger for, hvordan verden skal udvikle sig.
end fordobler verdens samlede udviklingsbistand for at kunne løse disse opgaver
Det betyder, at alle som minimum skal op
på 0,7 pct.
Det er en minimumsmålsætning.
Dér har Danmark spillet en utrolig vigtig rolle ved at holde fast i 1 pct. og dermed udvise internationalt lederskab.
Vi er nogle, der ønsker, at vi skal fortsætte med det, og derfor er det et ekstremt uklogt og usympatisk træk, at man afskaffer 1 pct.-målsætningen og dermed sender et internationalt signal om, at nu er det land, der hidtil har været det gode eksempel, også begyndt at skære ned.
Derfor er det så uheldigt, at vi går fra at være nr. 1 til at være et godt stykke nede i rækken.
Statsministeren signalerer heroppe, at vi stadig væk er oppe omkring at være nr. 1, men derfor er det så vigtigt at få at vide, hvad Dansk Folkeparti vil, og de vil altså ned på 0,7 pct. Er det ikke rigtigt?
Det er det parti, som regeringen baserer sin udviklingspolitik på, og det med den argumentation, som vi lige har hørt fra hr. Søren Krarup.
Jeg siger bare velbekomme til Venstre og De Konservative.
Søren Krarup (DF), 2002-02-19:
Det er selvfølgelig et spørgsmål til hr. Peter Skaarup for at høre, om ikke han er enig.
Men jeg er fremkaldt af hr. Jørn Jespersens bemærkninger om de anstændige danskere.
Nu ved jeg ikke, om hr. Jørn Jespersen læser bøger, men jeg har i sin tid skrevet en ganske fortræffelig bog, der hedder »Begrebet Anstændighed«, som jeg vil anbefale ham meget at læse, som netop gør klart, at begrebet anstændighed hænger sammen med, at du har en næste, og næste betyder faktisk den nærmeste.
Det vil sige, at du er moralsk, etisk, menneskeligt forpligtet på den, der her og nu er dig nærmest.
Og det er det, der bestemmer en kristen forståelse af tilværelsen i kald og stand.
Det er det, der siger, at et dansk Folketing, en dansk regering er forpligtet på den danske befolkning og
ikke på menneskeheden.
Hvis hr. Jørn Jespersen kalder det at isolere sig, er det kun ensbetydende med, at han har forskrevet sig til en fuldstændig abstraktion, hvor han ikke ved, hvem han selv er, og hvad hans opgave er. Må jeg så lige sige til sidst: Enhedslistens ordfører talte om, at det var den yderste højrefløj.
Det er jo egentlig et udtryk for, hvordan hele debatten er et forsøg på her i deres frustration er forsøget på at genoplive en for længst afdød problemstilling, nemlig højre/venstre.
Det, der var det lykkelige ved det sidste valg, som hensatte en del af de ærede medlemmer i total afmagt, var, at den problemstilling blev ophævet.
Til gengæld opstod der en problemstilling, som har relevans, og som nemlig har at gøre med, hvad den danske befolkning ønsker.
Peter Skaarup (DF), 2002-02-19:
Jeg er helt enig i hr. Jesper Langballes betragtninger: Hvorfor er 1 pct. et helligt tal?
Hvis man mener som fru
Pernille Rosenkrantz-Theil, så kan det være, at det var 50 pct. af BNI, vi skulle give, eller 60 pct. af BNI, vi skulle give, hvis vi skulle hjælpe alle verdens fattige, men det kan vi jo ikke.
Vi er nødt til at prioritere.
Derfor er det, at FN har sagt, at 0,7 pct. er det, de anbefaler.
Det er foreløbig den vej, vi har sagt til os selv at vi skulle gå, og det betyder altså, at der igen næste år efter vores opfattelse på finansloven skal kigges kritisk på, hvem det er, vi yder bistand til.
nogle meget gode sætninger med.
Der fremgår det, at man skal vurdere programsamarbejdslandenes deltagelse i den internationale alliance mod terror og andre former for konstruktivt internationalt og regionalt samarbejde, herunder vedrørende tilbagetagelse af egne statsborgere.
Det skal også være et svar til hr. Jeppe Kofod: Vi anser det faktisk som værende vældig vigtigt, at vi sikrer, at man måske kunne yde noget bistand og hjælpe flygtningestrømme lokalt i nærområdet enten i hjemlandet eller tæt på det område, der er tale om.
For det er sket mange gange, at der er kommet store flygtningestrømme.
Hvorfor bruger vi ikke en del af vores ulandsbistand til sammen med andre lande at sikre, at vi f.eks. har nogle flygtningelejre, som kan tage imod nogle af de afviste asylsøgere, som vi har her i landet?
Vi er jo fuldstændig til grin her i landet, når vi accepterer, at afviste asylsøgere bliver her på ubestemt tid på tålt ophold, eller hvad man nu kalder det.
Hvorfor da ikke bruge noget af vor bistand sammen med andre lande, som er interesseret i det samme, på at hjælpe de flygtninge lokalt i nærområdet.
Det er sådan nogle ting, vi kunne forestille os at man skulle bruge bistanden til.
Her kunne det godt være, man skulle bruge flere penge til gengæld for, at man måske kigger kritisk på andre dele af den danske bistand.
Svaret til hr. Morten Helveg Petersen er, at 0,7 pct. da i hvert fald er den vej, vi skal gå set med vores øjne.
Det er FN's anbefaling.
I øjeblikket ligger den altså på 1 pct. Så det er i hvert fald i den retning, vi grundlæggende mener den skal være.
Når vi kigger på de frivillige organisationer, kan vi godt se fordele i - for der er en meget, meget stor opbakning til f.eks. Folkekirkens Nødhjælp - at Danmark fortsat hjælper de organisationer på den ene eller den anden måde.
Jesper Langballe (DF), 2002-02-19:
Det er faktisk det sidste spørgsmål, som hr. Morten Helveg Petersen nu har gentaget et utal af gange, som har kaldt mig herop.
Så jeg kunne jo rette mit spørgsmål til hr. Peter Skaarup på den måde, at jeg spørger, om han ville have noget imod, at jeg svarer på det.
Hr. Morten Helveg bliver ved med at spørge
: Hvad er ambitionsniveauet, hvad er Dansk Folkepartis ambitionsniveau?
Hvis ikke det er 1 pct. af bruttonationalindkomsten, hvad er det så?
Sagen er jo, at dette er dybt afslørende for den fuldstændig udvendige og kultiske måde at betragte ulandsbistand på, hvor det bliver et spørgsmål om tal og procenter, fordi ulandsbistand er sådan noget, der på en eller anden kultisk måde er hævet op over alle mulige andre politiske spørgsmål.
Det peger jo hen på, at ulandsbistanden er sådan noget, man skal score point på en lystavle på, ligesom i Lykkehjulet, hvor man kan sige: Jeg giver flest bistandskroner, og derfor kan jeg pudse min glorie mest og føle mig mest retfærdig.
I stedet for at stille spørgsmålet: Hvordan får vi nogle resultater for pengene?
Morten Helveg Petersen (RV), 2002-02-19:
Jeg har såmænd blot to korte spørgsmål til hr. Peter Skaarup:
Hvilke programsamarbejdslande skal i givet fald skæres væk?