runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ulla Tørnæs (V), 2000-05-25:
Det er jo en velkendt argumentation, vi her hører fra Enhedslisten.
Det er et velkendt argument, at man forsøger at skræmme befolkningen ved at tegne et forkert billede, et falsk billede af, at tingene vil blive anderledes.
I dag er det jo også sådan, at det er direktionen i Nationalbanken, der fastsætter renten.
Det tør vi bestemt ikke overlade til hr. Frank Aaen og hans kolleger, bestemt ikke, så der er absolut ikke noget nyt.
Jeg er også enig med regeringen i, at det vil få økonomiske konsekvenser for Danmark at stå udenfor.
Der er et rentespænd, og det gør, at der bliver en forskel på, om vi er med eller ikke er med, og de omkostninger mener vi ikke vi bør påføre det danske samfund.
Jeg kunne godt tænke mig at spørge hr. Frank Aaen om det samme, som jeg egentlig spurgte hr. Jes Lunde om: Kan hr. Frank Aaen bekræfte, at i det øjeblik, Danmark står uden for den fælles valuta, vil det medføre, at vi skal føre en strammere finanspolitik i Danmark, dvs. at enten skal vi have lavere velfærdsservice, så pensionisterne og børnefamilierne får en ringere service, eller også er vi nødt til at flå danskerne endnu mere i skat?
Men det er måske også i virkeligheden det, hr. Frank Aaen ønsker?
Frank Aaen (EL), 2000-05-25:
Fru Ulla Tørnæs argumenterede for kronens afskaffelse ved at sige, at vi skulle med ved bordet, vi skulle have indflydelse, og vi skulle være med i bankbestyrelsen nede i Frankfurt.
Men hvad er det for en indflydelse, vi kan få dernede?
De repræsentanter, vi sender derned, må ikke tage imod råd fra nogen, hverken fra regeringen, Folketinget eller det danske folk.
Og hvad må de beslutte dernede?
De må kun beslutte én ting, nemlig at inflationen skal bekæmpes, uanset hvilke konsekvenser det har for beskæftigelsen.
Når vores nationalbankdirektør har været dernede, må hun ikke engang fortælle, hvad hun selv har sagt, så hvad er den for en indflydelse, Venstre tilbyder, at vi kan få via bankbestyrelsen i Frankfurt?
Jeg spørger bare.
Så lagde jeg også mærke til noget andet, nemlig at der ikke var ét argument om, at det er for økonomiens skyld, vi skal sige ja til euroen, det er kun for at få indflydelse.
Det er altså et politisk spørgsmål.
Det er jeg sådan set glad og tilfreds med at få bekræftet, og derfor må jeg spørge fru Ulla Tørnæs, om Venstre er uenig med regeringen, når den kører en skræmmekampagne om, hvilken økonomisk katastrofe det er, hvis vi ikke siger ja til euroen.
Ulla Tørnæs (V), 2000-05-25:
Jamen jeg bliver nødt til at gentage over for hr. Thulesen Dahl, at vi står bestemt ikke last og brast med statsministeren.
Vi har sagt, at det er nogle tåbelige sanktioner, og at de bør ophæves, jo før desto bedre, så vi står bestemt ikke last og brast med statsministeren.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-05-25:
Det er altså det bud, som landets største oppositionsparti, der håber at få regeringsmagten efter næste valg, har: Hvis man er uenig i statsministerens udenrigspolitik, må statsministeren komme på bedre tanker, men Venstre gør i hvert fald ikke noget.
Vil Venstre støtte, at Danmark ophæver sanktionerne over for Østrig?
Nej, det vil Venstre ikke, medmindre statsministeren siger, at nu ønsker Danmark at ophæve sanktionerne, og dermed er det jo fuldstændig rigtigt
, når jeg siger, at i Østrigsagen har Venstre deponeret hele sin handlefrihed ét bestemt sted, nemlig ovre hos statsministeren
Ulla Tørnæs (V), 2000-05-25:
Til hr. Thulesen Dahl: Det er ikke et spørgsmål om at deponere handlefriheden hos statsministeren.
Men ingen skal være i tvivl om, at vi i Venstre ønsker, at sanktionerne bliver hævet, og jo før desto bedre.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-05-25:
Når man i dag hører Venstres ordfører tale om sanktionerne
over for Østrig, er der jo ingen grænse for, hvor meget Venstre foragter sanktionerne og virkelig vil arbejde for, at de bliver afskaffet - nå, nej, selvfølgelig ikke arbejde for at de bliver afskaffet, for det lod lægger Venstre fuldstændig hos statsministeren. Statsministeren må bringe sanktionerne til ophør, blev der sagt af Venstres ordfører.
Jamen hvad vil Venstre gøre, og hvad er Venstres rolle?
Hvis statsministeren ikke ønsker at bringe de sanktioner til ophør, eller hvis de 14 EU-lande, der har lavet sanktionerne over for Østrig, ikke er enige om at bringe dem til ophør, er det interessante og det afgørende spørgsmål jo, om Venstre så sammen med Dansk Folkeparti og andre partier her i Folketinget er indstillet på at ophæve sanktionerne ensidigt, så de tåbelige sanktioner, der er indført over for Østrig, kan begynde at blive ophævet.
Eller vil Venstre fortsat deponere sin handlefrihed ovre hos statsministeren, når det drejer sig om Østrig?
Ulla Tørnæs (V), 2000-05-25:
Jeg må sige, at jeg er noget forbløffet over, at det lige præcis er fru Pernille Blach Hansen, der griber fat i begrebet troværdighed.
Alle ved jo, også her i dette Ting, at den, der har det største troværdighedsproblem i dansk politik, er landets statsminister.
Tænk bare på hele det postyr, reformen af efterlønnen medførte.
Det løfte, som statsministeren vandt valgkampen på, nemlig løftet om at efterlønnen var kommet for at blive, og at der ikke skulle ske nogen ændringer i efterlønnen, glemmer fru Pernille Blach Hansen, så med hensyn til at tale om indhold og form må jeg konstatere, at fru Pernille Blach Hansen står så fast støbt i betonen, at hun ikke kan høre, hvad der egentlig bliver sagt.
Jeg synes, det er beskæmmende, at den nye ordfører for det største regeringsparti i virkeligheden ikke er parat til at diskutere indhold, men udelukkende vil diskutere form.
Det synes jeg ikke, vi skal bruge tiden på her i dag.
Pernille Blach Hansen (S), 2000-05-25:
Jeg noterede mig, at fru Ulla Tørnæs ikke kommenterede noget om Venstres hamskifte og Venstres utroværdighed, og det kan jeg godt forstå, for det er også meget, meget svært.
Men jeg noterede mig også, at fru Ulla Tørnæs gerne vil snakke om regeringens skattepolitik.
Jeg kan godt forstå, der er behov for at aflede opmærksomheden fra Venstres skattepolitik, for den har jo mildest talt været uklar, og her har man ikke haft nogen heldig hånd.
Er det ikke sådan, at det største skattetryk i danmarkshistorien fandtes, da Venstres nuværende formand var skatteminister?
Er det ikke sandt, at den regnemodel, man bruger nu for at beregne skattetryk, er den, man har brugt altid, også under de borgerlige regeringer, og at skatten eksploderede under Schlüterregeringen? Er det ikke sandt, at da Venstre sad i skatteministerstolen, kunne man ikke drive virksomhed, for der var masser af konkurser, tusindvis af arbejdspladser forsvandt, og tusindvis af virksomheder måtte lukke?
Og så skal man høre fra Venstres ordfører her i dag, at den nuværende skattepolitik gør det umuligt at drive virksomhed.
Det kan jeg overhovedet ikke få til at passe med virkelighedens verden, men jeg kan godt forstå, at Venstre er nødt til at snakke udenom, for der er jo reelt ikke nogen politik i det her.
Som forudsagt talte fru Ulla Tørnæs meget lidt om Venstre og meget om regeringens form og figur, og det kan jeg sådan set godt forstå, for fru Ulla Tørnæs snakkede også om troværdighed, og jeg har her et citat fra Venstres pressechef: »Det er da klart, at man ikke kan gå på kompromis med samtlige principper bare for at tage sig rigtigt ud, for så er du nemlig ude i et andet problem, nemlig utroværdighed, og det er lige deromkring, Venstre balancerer for øjeblikket, fordi det, man kalder hamskiftet, har været så markant, at nu begynder spørgsmålet at melde sig: Vil de gøre hvad som helst for at komme i regering?«
Det ligger meget flot op ad fru Ulla Tørnæs' tale.
Der var ingen budskaber om, hvad Venstre vil, og det kan jeg godt forstå, for når man har skiftet ham så markant, er det jo meget svært at sige, hvad man plejer at mene, for så bliver man banket på plads eller får frataget sit ordførerskab.
Ulla Tørnæs (V), 2000-05-25:
Med hensyn til fastsættelse af de kommunale ejendomsskatter, så er vi varme tilhængere af det kommunale selvstyre, og den dag, hvor Venstre får regeringsmagten, vil vi lave kommunale aftaler, som betyder, at kommunerne kan overholde budgetterne, og at de ikke tvinges til at skrue skatten i vejret, sådan som vi har oplevet det under den nuværende regering.
I den sammenhæng er de kommunale ejendomsskatter jo blot en brik.
Der findes andre beskatningsmuligheder for kommunerne, men det er rigtigt, som hr. Kim Behnke siger, at de kommunale ejendomsskatter også er et led i beskatningen i kommunerne.
Vi har tænkt os at føre en politik, sådan at ejendomsskatterne ikke stiger.
Vi vil altså lave aftaler med kommunerne, som kan overholdes, og som indebærer, at budgetterne også kan holdes.
Jamen jeg må jo så konstatere, at det fortsat er Socialdemokratiets politik, at det er pengepungen, der er afgørende for, om man kan behandles i Danmark.
Den lille mand, som ikke har pengepungen i orden, og som ikke kan springe ventelisten over, må altså forblive på ventelisten ifølge fru Pernille Blach Hansen.
Jeg er helt overbevist om, at folk, som står på venteliste, gerne vil have det frie valg og gerne vil have, at pengene følger patienten, sådan at man har en mulighed for at vælge.
Jeg synes i øvrigt, det er en besynderlig måde at argumentere på, den måde, fru Pernille Blach Hansen gjorde sig lystig på over et seriøst forslag fra Venstre om at skabe en bedre kvalitet i de offentlige serviceydelser ved at lade, hvad enten det er børnene, familierne eller patienten, dvs. den enkelte, selv have større indflydelse på, hvilket valg man træffer.
Men det er typisk socialdemokratisk politik, at man absolut vil have ensrettede løsningsmodeller, som man vil trække ned over hovedet på borgerne i det danske samfund.
Vi tror ganske enkelt, at tiden er løbet fra sådan nogle socialdemokratiske patentløsninger.
Det gælder også, når det handler om frit valg af hospital.
Vi er helt sikre på, at et øget frit valg i sundhedssektoren vil medføre en større kvalitet, og det vil også være med til at nedbringe ventelisterne.
Jeg er meget enig med hr. Bendt Bendtsen i, at den socialdemokratiske ordfører slap lidt nemt om ved svarene her på spørgsmålet om hele sundhedssektoren, for det er jo fortsat en kendsgerning, at man risikerer at havne på en venteliste i stedet for at havne på operationsbordet.
Det har ganske rigtigt, som fru Pernille Blach Hansen siger, medvirket til, at flere nu kommer i behandling.
Kan det offentlige ikke indfri denne garanti, jamen så kunne man lade pengene følge patienten, således at patienten får et frit valg, et
frit valg, der også kommer til at omhandle et privat alternativ.
For det er jo stadig væk sådan, at Socialdemokratiet har mere travlt med at bekæmpe privathospitaler end at bekæmpe ventelister.
Pernille Blach Hansen (S), 2000-05-25:
Jeg er enig med hr. Bendt Bendtsen i, at sundhedsvæsenet er utrolig væsentligt. Derfor vil jeg godt sige, at i de sidste 7 år, siden vi kom i regering, er der tilført sundhedsvæsenet 9,7 mia. kr.
Det er faktisk temmelig meget.
Det svarer til en gennemsnitlig vækst pr. år på 2,6 pct.
Det er en utrolig stor og utrolig flot vækst, som jeg synes der er anledning til at glæde sig over.
Og det har jo virket.
Vi har aldrig før behandlet så mange i det danske sundhedsvæsen, som vi gør nu, samtidig med at vi får nye problemer, nye sygdomme, som vi hele tiden skal forholde os til.
Så spørger hr. Bendt Bendtsen til kræftplanen.
Dér kan jeg oplyse, at det, der har været diskuteret, er, om der er nok strålekapacitet, og der er nogle få mennesker, der har måttet vente 1 uge mere, end der stod i kræfthandlingsplanen. Der bygges nu i øjeblikket strålekanoner i Vejle, Århus og Københavns Amt, som efter sommerferien vil give os 20 pct. mere kapacitet på stråleområdet.
Så det skulle der være taget hånd om.
Man er i fuld gang.
Men selvfølgelig tager det også tid at bygge de her meget specialiserede strålekanoner.
Bendt Bendtsen (KF), 2000-05-25:
Fru Pernille Blach Hansen brugte en lille smule af sin taletid til at komme ind på sundhedsområdet: hvor godt det går.
Jeg synes faktisk, at det var en meget lille del af taletiden, der blev brugt på sundhedsområdet.
Det er så også et af de steder, hvor vi må konstatere, at regeringen ikke prioriterer særlig højt.
Går vi ind i Danmarks Statistiks 10-års-oversigt, kan vi se, at man brugte 5,6 pct. af bruttonationalproduktet på sundhedsområdet i 1993; det er faldet til 5,1 pct. af BNP i 1998.
Hvordan går det med garantierne på de alvorlige sygdomme?
Vi har jo noteret os, at der er mange steder, hvor kræftbehandlingsplanen desværre ikke kan opfyldes.
Hvad er ambitionsniveauet for Socialdemokratiet på det her område?
Pernille Blach Hansen (S), 2000-05-25:
Vi har jo tidligere drøftet, hvad den tyske udenrigsminister har sagt, og hvorvidt det nu stod for hans egen holdning og regning eller ej.
Så det vil jeg gerne sige. Vi har jo netop fået en DUPI-rapport, som hr. Keld Albrechtsen godt nok ikke kunne lide, men vi har fået en DUPI-rapport, hvori der står, at Europa faktisk ikke har bevæget sig i retning af Europas Forenede Stater.
Det ønsker vi heller ikke det skal.
Hvad Joscka Fischer så siger må jo stå for hans egen regning.
Det er ikke den vej, vi ønsker.
Det er vores frygt.
Derfor vil vi faktisk gerne med ind og have indflydelse, også fordi vi har noget at bidrage med.
Vi skal ikke være så bange for det samarbejde og den debat.
Vi har faktisk en masse at bidrage med på beskæftigelsesområdet, og når der diskuteres en eventuel bundgrænse for grønne afgifter.
Jeg er ked af, at hr. Keld Albrechtsen ikke vil være med til at tage indflydelsen og demokratiet tilbage.
Det vil vi gerne.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-05-25:
... når de bliver vedtaget til december?
Ja, man må jo konstatere, at Socialdemokratiet altså har tænkt sig at fastholde denne skræmmekampagne.
På trods af al fornuft og alle seriøse økonomiske analyser har man tænkt sig at blive ved at påstå, at et nej til euroen vil føre til økonomiske vanskeligheder, huslejestigninger osv., osv.
Men så vil jeg godt spørge fru Pernille Blach Hansen, om det ikke gør indtryk på Socialdemokratiet, når vi nu snakker om det politiske, at Tysklands udenrigsminister, Joscka Fischer, efter samråd med den franske regering - har vi fået oplyst - rent ud erklærer, at kernen i europrojektet er at føre det frem mod Europas Forenede Stater.
Og nu påstod statsministeren i sin tale for lidt siden, at på Lissabontopmødet var der ikke tale om social harmonisering.
Kan vi få et tilsagn fra fru Pernille Blach
Hansen om, at de planer om social harmonisering, som ligger i de kommende forhandlinger om en ny unionstraktat, som bliver vedtaget i Nice til december, disse forslag om vedtagelse af flertalsafgørelser på social- og arbejdsmarkedspolitikken vil vi få en afstemning om ...
Pernille Blach Hansen (S), 2000-05-25:
Jeg synes, det er et led i en god debat om Danmarks placering internationalt og i diskussionen om den fælles valuta, at man lægger det frem, som man reelt mener, det drejer sig om. Vi mener, at spørgsmålet om den fælles valuta både er økonomi og politik.
Vi mener rent faktisk, at det at sige nej og stå udenfor og så stadig væk fastholde fastkurserne kræver, at vi fører en ekstra stram finanspolitik, at vi har fuldstændig styr på det hele for at være sikre på ikke at komme ud i problemer.
Vi mener også, at det her drejer sig om politik.
Det er jeg da enig med hr. Keld Albrechtsen i.
Det er også politik.
For hvad er det, vi har nu?
Ja, vi har en halv fælles mønt.
Vi vil gerne erobre vores egen magt tilbage, den, vi allerede har afgivet.
Så synes jeg i hele den her debat, at modstanderne totalt undlader at svare på, hvad de i grunden vil udenfor.
Hvad er det for en verden, de ser blomstre, i fald vi siger nej?
Hvad med alle de usikkerheder?
Hvad med de problemer, vi risikerer at skulle håndtere?
Hvordan vil modstanderne så håndtere dem?
Det synes jeg vil være spændende at høre fra hr. Keld Albrechtsen.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-05-25:
Jeg vil allerførst gerne sige tak til fru Pernille Blach Hansen og Socialdemokratiet for vedtagelsen af Enhedslistens forslag om forbud mod medicinrester.
Det er et forslag, der kan være med til at sikre, at der også fortsat vil kunne sælges danske fødevarer.
Så vil jeg godt spørge fru Pernille Blach Hansen, om Socialdemokratiet på baggrund af de trusler og skræmmebilleder, som statsministeren fremmanede for kort tid siden i sin tale, om huslejestigninger, renteforhøjelser, finanspolitiske stramninger, den helt store økonomiske nedtur: Er det, hvad Socialdemokratiet har tænkt sig at føre sin kampagne for euroen på?
Jeg vil godt vide det, for det virker jo, som om statsministeren fuldstændig har mistet sin dømmekraft.
Vismændene har sagt det, alle økonomer med forstand på tingene siger det efterhånden.
Han siger i dag i Information: »Det virker rimeligt at konkludere, at det først og fremmest er en politisk sag.
Man bør ikke sælge euroen med økonomiske argumenter.«
Det er en politisk sag.
Men jeg vil godt høre fra fru Pernille Blach Hansen, om det virkelig er kommet så langt med Socialdemokratiets afmagt og desperation i den sag, at man vil køre sin kampagne på skræmmebilleder.
Pernille Blach Hansen (S), 2000-05-25:
Skulle vi nu ikke tage det lidt roligt med truslerne og så holde en rolig, anstændig, glad og positiv tone i denne debat.
Jeg vil da gerne opfordre til, at fru Pia Kjærsgaard genfinder sit gode humør.
Desuden vil jeg sige: I forhold til Østrig synes jeg, det er meget sigende at høre, at Dansk Folkepartis leder ikke forholder sig til Jörg Haider og ikke forholder sig til Frihedspartiet, for det er jo det, der er kernen i den her debat.
Jeg skal gerne komme med flere citater.
Der er mange, og de er gode, men dem kan jeg jo eventuelt gemme til en senere bemærkning, og så blot nøjes med at sige til fru Pia Kjærsgaard: Der er en proces i gang i Europa; den følger vi løbende.
Men som det er i politiske processer, så tager tingene den tid, de nu engang skal tage.
Fru Pia Kjærsgaards utålmodighed må hun så forsøge at håndtere på anden vis.
Pia Kjærsgaard (DF), 2000-05-25:
Det er ikke noget svar.
Jeg er overhovedet ikke tilfreds, og jeg kan godt garantere, at hvis fru Pernille Blach Hansen ikke svarer nu, og hvis statsministeren ikke kan svare senere, så vil denne her debat komme til at dreje sig om, hvorvidt den danske statsminister forsøger at få de her sanktioner ophævet; hvorvidt den danske statsminister prøver at gå i alliance eventuelt med nogle andre lande, der ønsker det.
Men det er jo i EU-regi, det her skal foregå, kan vi forstå. Jeg forholder mig ikke til Frihedspartiet eller hr. Jörg Haider, sådan som fru Pernille Blach Hansen forsøgte at give udtryk for.
Det, jeg forholder mig til, er, at de 14 EU-lande har foretaget en ganske, ganske, ganske udemokratisk handling i forhold til et fredeligt samarbejdsland.
Hvad er meningen?
Og hvor længe har man tænkt sig, at det her skal fortsætte?
For mig lød det, som om fru Pernille Blach Hansen og Socialdemokratiet stadig synes, at det var i orden, at Danmarks statsminister bare har været medløber i hele denne her sæbeopera.
Vi ønsker et svar på, hvor vidt det er kommet.
Statsministeren har selv været ude med dårlig samvittighed og har sagt, at nu måtte der ske noget på området, og det er blot det svar, vi efterforsker: Hvornår sker der noget?
Hvor langt er man kommet?
Og hvornår vil man ophæve dem?
Pernille Blach Hansen (S), 2000-05-25:
Jeg synes kort, at der kan være behov for at opridse, hvad det faktisk er, Jörg Haider har sagt i Østrig, bare så fru Pia Kjærsgaard også er klar over, hvad det egentlig er, vi taler om.
Vi taler om, at han har udtalt, at i Det Tredje Rige havde de en ordentlig beskæftigelsespolitik.
Vi taler om, at han har udtalt til SS-officerer, at de er anstændige mennesker med karakter.
Den slags udtalelser har jeg meget svært ved at have respekt for.
Jeg synes faktisk, det er nogle ret forfærdelige udtalelser, som minder om en svunden tid, som jeg ikke synes, vi skal beskæftige os med på den led i dag. Vi har sagt, at der var behov for at tage afstand fra de her udtalelser og markere, at det ikke er den slags ting, vi grundlæggende synes skal være værdier i Europa.
Der var også behov for at markere, at det her tager vi afstand fra.
Det var fru Pia Kjærsgaards parti uenig i.
Det kan jeg beklage, men jeg synes faktisk, at der var behov for at markere, for den, der tier, samtykker jo som bekendt.
Pia Kjærsgaard (DF), 2000-05-25:
Jamen jeg vil beskæftige mig med noget helt andet, noget som hverken statsministeren eller den politiske ordfører berørte i denne her debat.
Dansk Folkeparti vil godt have et svar på, hvordan det går med forhandlingerne om at ophæve sanktionerne mod Østrig.
Altså hvordan går det egentlig for det her fredelige samarbejdsland inden for EU?
Der har været store overskrifter, formentlig møntet på afstemningen den 28. september, om at nu var statsministeren ikke så begejstret længere for de sanktioner, han selv havde været med til at indføre sammen med de øvrige EU-lande.
Det har været en helt igennem pinlig, pinlig forestilling, og jeg vil meget gerne bede den politiske ordfører - statsministeren er ikke lige til stede - om at give et klart svar på: Hvilke forhandlinger har der været?
Hvor længe vil man opretholde de her sanktioner?
Hvad nu, hvis - kan man forestille sig - samarbejdet måske går rigtig godt imellem de to regeringspartier i Østrig, så det fortsætter valgperioden ud, så det oven i købet måske fortsætter efter næste valg?
Hvor lang tid har man tænkt sig at opretholde de idiotiske sanktioner?
Pernille Blach Hansen (S), 2000-05-25:
Endnu en gang er jeg rørt til tårer, men jeg bliver nødt til at minde Venstres ordfører om, hvordan det ser ud i historisk sammenhæng.
Fra 1994 til 1999 er der nu blevet 130.000 færre mennesker i Danmark på overførselsindkomst.
Under den borgerlige regering fra 1984 til 1993 kom der 221.000 flere mennesker på overførselsindkomst.
Så nej, Venstre har de fine ord og de gode skåltaler, men når det kommer til løsningerne, vil de ikke være med. Jeg tror faktisk, at voksen- og efteruddannelsesreformen er vigtig for de svage ledige.
Det kræves nu en gang mange steder, at man kan læse og stave, for at man kan få et job.
Derfor har vi vægtet en bedre uddannelse af de kortuddannede
utrolig højt, men det har Venstre ikke villet være med til.
Det synes jeg er ærgerligt.
Det synes jeg måske nærmest også nogle gange er lidt pinligt, for så kan man jo stå her og fyre alle de gode ting af, sige alle de rigtige ting, men når det kommer til handling, så står man af.
Vi vil gerne være med til at prioritere de svage ledige.
Jeg sætter stort spørgsmålstegn ved, om Venstre vil, når det kommer til realiteterne.
Ulla Tørnæs (V), 2000-05-25:
Jamen jeg må jo konstatere, at det var den sædvanlige melodi, jeg her måtte lægge øre til.
Der var jo ikke noget svar på mine spørgsmål: Hvad er det, regeringen vil gøre?
Hvad er det, Socialdemokratiet vil gøre for at sikre de svage ledige en plads på arbejdsmarkedet? Jeg tror såmænd, de allersvageste ledige er fuldstændig ligeglade med den voksen- og efteruddannelsesreform, som regeringen har fået vedtaget her i Folketinget.
Pernille Blach Hansen (S), 2000-05-25:
Man føler sig nærmest rørt til tårer, når man hører fru Ulla Tørnæs tale om de svage, men alligevel klinger det jo lidt hult.
For når man ser på, hvad Venstre reelt gjorde i sin egen tid som regeringsbærende parti, så gik det jo ikke særlig godt for de svage.
Der blev flere og flere udstødte.
Det går faktisk den anden vej i dag i Danmark.
Det går faktisk relativt godt, men det skal gå bedre.
Det er jeg da enig med fru Ulla Tørnæs i. Vi ser jo også, at antallet af fleksjob f.eks. stiger.
Det er en af mulighederne.
Vi ser også, at voksen- og efteruddannelsesreformen kan være med til faktisk at opkvalificere de mennesker, fru Ulla Tørnæs snakker om.
Og derfor kan man da godt undre sig, når man nu hører Venstres ordfører tale for de svage, for hvorfor var Venstre så f.eks. ikke med i reformen af voksen- og efteruddannelserne?
Det må jo netop være sådan noget, Venstre efterlyser.
I Socialdemokratiet er vi klar til at prioritere de svageste, vi vil være med til at give dem, der ikke kan komme ind på arbejdsmarkedet, en hjælpende hånd.
Men jeg synes også, det kræver, at oppositionen er sit ansvar bevidst og ikke bare hakker, men også selv kommer med løsninger.