runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anne Baastrup (SF), 2001-03-22:
Det er fuldstændig rigtigt, at vi har minimumsstraffe
Men sagen er, at dér er der et menneske, der er død.
Her er der simpelt hen en forskel mellem ulovlig tvang og voldtægt.
Erfaringerne fra 1970'erne viser, at da vi havde minimumsstraffen i voldtægtssager, og kvindebevægelserne begyndte at sætte fokus på voldtægter i ægteskabet, rejste man sager, hvor man endte med at anvende bestemmelsen om ulovlig tvang i stedet for voldtægtsparagraffen, fordi man ikke mente, at et år bag lås og slå til ægtemanden var den rigtige måde at løse det problem på.
Så vil jeg sige noget om minimumsstraffe, hvor vi har det, eksempelvis for mord.
Jeg ved ikke, om hr. Peter Skaarup husker det, men for et par år siden var der en far, der blev slået ihjel af to sønner, fordi han altid havde været meget, meget voldelig over for dem.
Hvad var det, domstolen valgte at gøre dér?
Man idømte dem en straf, og så fritog man dem bagefter for straffen.
Det viser jo, at domstolene bliver nødt til at være kreative i de der meget spidsfindige sager.
Peter Skaarup (DF), 2001-03-22:
Det er, fordi man betragter det som så alvorligt, at her skal der noget rigtig godt til, der kan sørge for at afskrække andre fra at begå det samme.
Derfor har man minimumsstraffen.
: Hvorfor kan vi ikke indføre det på det område, der hedder voldtægt?
For vi er vel enige om, at det også er meget alvorligt?
Der er ikke en, der er død måske, men der er en, der er krænket for resten af livet, og som kommer til at bære den smerte, der ligger i det, resten af livet.
Anne Baastrup (SF), 2001-03-22:
Nu begynder det at blive meget, meget spidsfindigt.
Er hr. Peter Skaarup ikke enig med mig i, at ved overlagt mord er det meget vanskeligt at finde en anden bestemmelse?
Der er det, domstolene så springer til i situationer som den, jeg nævnte, at give straffritagelse.
Men når det drejer sig om voldtægt, har man en anden bestemmelse, og erfaringen fra l970'erne viser, at så anvender man bare den anden bestemmelse. Derfor er det et slag i luften, hvis det er, at hr. Peter Skaarup får magt, som han har agt, og gennemfører minimumsstraffe her, for domstolene vil anvende den indvendige side af hovedet.
Det kan hr. Peter Skaarup ikke forhindre dem i at gøre.
Elisabeth Arnold (RV), 2001-03-22:
Jeg erklærer mig altså fuldstændig enig med fru Anne Baastrup.
Hr. Peter Skaarup stillede et klart spørgsmål: Hvorfor kan vi ikke anvende minimumsstraf for voldtægt?
Det kan vi ikke, for så dømmer domstolene efter en anden paragraf, nemlig den om ulovlig tvang, og derfor finder de selv ud af at graduere straffen, så den passer til det, som domstolen synes den pågældende person skal have.
Peter Skaarup (DF), 2001-03-22:
Enig, men jeg bliver ved med at få spørgsmål fra SF, De Radikale og Enhedslisten, og det er vel egentlig heller ikke så overraskende.
Det er jo netop de partier, som har en fundamental anden opfattelse af det her, end Dansk Folkeparti har.
Jeg kan stadig ikke forstå, hvad årsagen er til, at SF ønsker at blive ved med at køre rundt i en enkelt sag, hvor domstolene har været lidt kreative, som fru Anne Baastrup siger.
Det, der er mit udgangspunkt, og det ved jeg også er domstolenes udgangspunkt, er, at når der er tale om mord, så er der en minimumsstraf, der udløser en alvorlig straf for det. Så er det, jeg spørger: Er det ikke næsten lige så alvorligt, når der er tale om voldtægt, der krænker en person for resten af livet? Måske kan det næsten være værre for nogle, fordi de resten af deres liv må leve med det overfald, den krænkelse, der skete.
Hvorfor er det så så forkert at indføre minimumsstraf på det her område?
Det forstår jeg ikke at SF ikke vil være med til.
Jeg forstår i øvrigt heller ikke, at Venstre og De Konservative ikke vil være med til det.
Jeg har tidligere hørt, at i hvert fald De Konservative har støttet noget sådant.
Sonja Albrink (CD), 2001-03-22:
Lovforslaget er jo en række af flere forslag, som er fremsat i denne her samling, og som jo alle har til formål at gennemføre en strafskærpelse for voldsforbrydelser. Da vi jo i CD har fremsat forslag om en af tingene, nemlig om indførelse af minimumsstraf i sager, hvor der indgår krænkelse af legemet, så kan det vel næppe overraske nogen, at vi er på linje med de intentioner, der også gives udtryk for i dette lovforslag.
Det, der står tilbage, er altså selve måden, man ønsker at gennemføre en generel strafskærpelse på.
Forslagsstillerne til dette forslag mener, at en forhøjelse af strafferammen kombineret med en tilkendegivelse af, at strafniveauet skal hæves proportionalt med den forhøjede strafferamme, er den rigtige vej frem.
Vi føler måske ikke, at det lige er den måde, vi skal sikre os på i CD.
Det, vi navnlig tror på, er, at der er behov for en markant og øjeblikkelig ændring af retstilstanden her og nu, og den opnår vi efter vores bedste overbevisning bedre ved, at man kigger på de nedre afgrænsninger eller med andre ord minimumsstraffene.
Vi er som sagt helt enige med forslagsstillerne i, at der er behov for at få vendt bøtten.
Forholdet mellem straffen for visse berigelsesforbrydelser og forbrydelser mod legemet er simpelt hen for skævt, og det er også derfor vigtigt, at man får skabt en ny retstilstand.
Forslaget indeholder også tiltag, som ikke er omfattet af det beslutningsforslag, som jeg kom ind på før, nemlig spørgsmålet om straffen for menneskesmugling.
Her er tale om forhold, som i forvejen tilsyneladende bedømmes ret hårdt inden for den bestående strafferamme, noget, man jo også kunne have ønsket sig gjaldt i forbindelse med nogle af de andre bestemmelser, som vi har drøftet, og vi er også helt enige med forslagsstillerne i, at rammen godt kunne udvides i takt med, at menneskesmugling er blevet mere og mere udbredt organiseret.
Så altså den del af forslaget kan vi også støtte.
Som jeg også sagde, har Folketinget jo for kort tid siden behandlet et forslag fra Det Konservative Folkeparti om strafskærpelse for voldtægt.
Forslaget her skal, som også jeg gav udtryk for, ses sammen med det forslag, som vi i CD har lagt frem, og som trækker i samme retning.
Vi er altså 100 pct. enige i intentionerne i forslaget, der både er påkrævet og den rigtige vej at gå.
Vi ved også godt, at straf alene ikke løser voldsproblemerne, men det, der er så vigtigt, er, at der står respekt i befolkningen om, at samfundet handler hurtigt og konsekvent, og det er i den nuværende retstilstand efter vores bedste mening ikke altid, at det sker.
Som sagt: Vi vil meget gerne gå ind i udvalgsarbejdet og også medtage vores eget forslag, og fra CD skal det lyde i dag, at vi er positive over for det foreliggende forslag.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2001-03-22:
Jeg forstår ikke helt fru Elisabeth Arnolds betragtning over lægdommere.
Nu er der jo tale om et citat fra en landsdommer, som vel ved, hvad det drejer sig om.
Men skal det forstås på den måde, at fru Elisabeth Arnold mener, at vi skal lovgive efter, hvad befolkningen siger til Gallupundersøgelser?
I så fald er der jo slet ingen tvivl, så skulle strafferammerne have været højere end det, der er tale om i dag, og højere end det, der står i lovforslaget.
Så var fru Elisabeth Arnold inde på, vi skulle have en hurtigere retsforfølgning.
Det ønsker vi fra forslagsstillernes side.
Vi ønsker også en højere opklaringsprocent.
Det tror vi også har en væsentlig præventiv effekt.
Jeg vil derfor gerne spørge fru Elisabeth Arnold, om bemærkningerne lægger op til, at vi genforhandler politiforliget, så vi får afsat flere penge til mere politi, flere domstole og flere fængsler.
Er det det, fru Elisabeth Arnold lægger op til?
Det er jo ikke gratis, og så vidt jeg husker, var fru Elisabeth Arnold absolut imod Venstres og De Konservatives forslag om, at vi skulle have mere politi og flere midler til politiet i forbindelse med politiforliget.
Er det ikke rigtigt?
Karsten Nonbo (V), 2001-03-22:
Nu kommenterede fru Elisabeth Arnold ikke den del af det, som har med menneskesmugling at gøre.
Er det ikke sådan, at Det Radikale Venstre har forståelse for de store kriminelle sager, der er om menneskesmugling, de 40-50 døde, der var i England. Vi kan risikere at få en tilsvarende sag her i Danmark, og vi er jo allerede oppe imod loftet i straffene for menneskesmugling. Kunne det ikke også få en kommentar med fra Det Radikale Venstre?
Elisabeth Arnold (RV), 2001-03-22:
Nej, vil jeg sige til fru Birthe Rønn Hornbech, selvfølgelig skal vi ikke lovgive efter tilfældige Gallupundersøgelser, tilfældige strømninger, der måske er inspireret af en enkelt sag.
I så fald havde vi vel også allerede nu fået indført dødsstraf som en konsekvens af Lundinsagen, så det mener jeg bestemt ikke vi skal gøre.
Det ved jeg også fru Birthe Rønn Hornbech heller ikke mener.
Jeg mener, det er en utrolig vigtig funktion, som disse læge folk har i retsplejen.
Om politiforliget vil jeg blot sige, at det løber jo det antal år, politiforliget er aftalt til, og når det er udløbet, skal vi selvfølgelig forhandle et nyt politiforlig, og det deltager jeg meget, meget gerne i.
Der er i øvrigt også indgået et forlig om kriminalforsorgen, hvor der bliver bygget et nyt fængsel.
Det er fru Birthe Rønn Hornbechs parti, så vidt jeg ved, også med
Til sidst vil jeg sige til hr. Karsten Nonbo: Det er rigtigt, jeg ikke nævnte menneskesmugling.
Det var ikke, fordi jeg ikke ønskede at tale om det, men det var af tidsgrunde.
Men jeg vil godt sige, at der har vi præcis de samme betænkeligheder, som også justitsministeren nævnte,
i den forstand, at vi godt kan se, at man rammer mod loftet nu, men vi har fra radikal side sagt o.k. til, at ministeren forhandler på EU-plan om en generel forhøjelse af strafferammerne for menneskesmugling for at få mere ensartede strafferammer for menneskesmugling i Europa. Det ved jeg at fru Birthe Rønn Hornbech eller andre har sagt er det rene vås, fordi det ikke betyder noget.
Jeg mener faktisk, det betyder noget, at man har nogenlunde ensartede høje strafferammer for menneskesmugling i et område, som i øvrigt har fri passage over grænserne.
Anne Baastrup (SF), 2001-03-22:
Jeg synes, argumentationen kører lidt i ring.
Helge Adam Møller (KF), 2001-03-22:
Forklaringen kan findes på side 2, 4 og 6 i bemærkningerne.
Her er der omhyggeligt argumenteret for grænsen, og hvis hr. Søren Søndergaard stemmer for endnu højere grænser for grov vold og voldtægt osv., ønsker vi ikke at sætte dem højere op.
Men vi ønsker heller ikke at sætte dem lavere.
Vi synes lige nøjagtig, det er de grænser, der er behov for i dagens Danmark, og at der skal være mulighed for at gå op til de grænser for de ekstremt grove voldsmænd.
Det er hr. Søren Søndergaard uenig i, men o.k., det er hans problem.
Vi er landet på nøjagtig de grænser, fordi vi føler, at specielt i en række af de grove volds- og voldtægtssager slipper man i øjeblikket for billigt.
Vi ønsker, der skal være mulighed for at udmåle en længere straf i de sager, og vi har fundet disse grænser rimelige. Hvis hr. Søren Søndergaard synes, grænsen skal være 12, 14 eller 16 år,
kan hr. Søren Søndergaard stille forslag om det, men det er det her, vi mener er det rigtige, og det er det, vi vil arbejde for.
Med hensyn til menneskesmugling er det jo ikke nogen personfarlig kriminalitet, siger hr. Søren Søndergaard, og hvorfor er det så med?
Jeg synes, hr. Søren Søndergaard skulle prøve at snakke med de efterladte til de 81 kinesere, der på grund af en menneskesmugler døde i en container ovre i Dover.
Henriette Kjær (KF), 2001-03-22:
Det er ikke for at forlænge debatten, men da Det Konservative Folkeparti endnu ikke har redegjort for vores stilling her i salen, vil jeg benytte lejligheden til at gøre det nu.
I Det Konservative Folkeparti beklager vi meget, at sagen om de såkaldte pillepas overhovedet er opstået.
Det er beklageligt, at ministeren, da sagen kom frem, blot betragtede sagen om implementering af Schengenkonventionens artikel 75 som en ekspeditionssag for derefter at foreslå en meget bureaukratisk og uhensigtsmæssig model for udstedelse af de nødvendige attester.
Sagen kunne helt være undgået, hvis ministeren fra starten havde set sagen fra den rejsendes synspunkt og med det samme havde indrettet systemet så lempeligt som muligt.
Ministeren skabte med sine første udtalelser
unødvendig utryghed i befolkningen og forvirring blandt de rejsende, hvilket er dybt ærgerligt.
For Det Konservative Folkeparti er det magtpåliggende at understrege, at vi hurtigst muligt ønsker at få reglerne, der er beskrevet i Schengenkonventionens artikel 75, ændret sådan, at der ikke kræves attest, når rejsende medbringer lægemidler, hvis indhold af euforiserende stoffer er så lille, at det må betragtes som værende bagatelagtigt.
Derfor ønsker vi, at regeringen hurtigst muligt rejser spørgsmålet i de relevante fora i Schengensamarbejdet eller via EU, så man fra dansk side opfordrer til at få ens regler på området og dermed også ens grænser for tilladte mængde af euforiserende stoffer i et lægemiddel, der må medtages uden attest.
Ligeledes finder vi, at det bør være muligt for rejsende med mange rejsedage at få udstedt attest på mere end 30 dage af gangen.
Forretningsrejsende eller andre med mere end 200 rejsedage om året vil således skulle have udstedt op til 12 attester i løbet af et år, blot for at medbringe et lægemiddel i tilfælde af et eventuelt migræneanfald eller smerter i forbindelse med en tidligere lidelse, der kan blusse op igen.
For disse grupper bør det være muligt at få en attest gældende for et år.
Vi kan dog støtte de retningslinjer, der i lovforslaget lægges op til i forbindelse med udstedelse af attester i henhold til Schengenkonventionens artikel 75, selv om det ikke er fuldt tilfredsstillende.
Samtidig er det vigtigt for os, at det bliver vederlagsfrit for den enkelte rejsende at få attesten.
Men det undrer os, at den minister eller den embedsmand, der var med til at forhandle Schengenkonventionens artikel 75, ikke allerede i den fase, da man forhandlede, foreslog fælles regler på området, så man ikke skulle ud i det attestrytteri, der nu er lagt op til.
Det undrer os også, at man først nu, hvor de gamle regler er skrevet ind i Schengenkonventionen, begynder at ville håndhæve dem, hvilket jeg kan forstå man ikke hidtil har gjort.
Men sådan er der jo så meget.
Det helt afgørende for Det Konservative Folkeparti er, at det her bliver mindst muligt bureaukratisk og uden omkostninger for den enkelte rejsende, så vi stemmer for dette lovforslag, men er ikke tilfredse endnu.
Anni Svanholt (SF), 2001-03-22:
Ved førstebehandlingen rejste vi fra SF's side en række meget kritiske bemærkninger til denne sag, og vi sagde heller ikke præcis, hvad vi ville stemme.
Det er også tydeligt erkendt fra ministerens side og fra regeringens side, at grunden til den megen forvirring er, at man er alt, alt for sent ude.
Det er faktisk sådan, at reglerne har været kendt siden 1997.
Nu bliver der taget en række initiativer, og vi lægger megen vægt på, at den ordning, der kommer, bliver så lidt besværlig som overhovedet muligt for de rejsende.
Vi er meget tilfredse med, at sundhedsministeren nu har rettet henvendelse til det svenske formandskab for at få sat sagen på dagsordenen, så det kan blive aftalt, at man laver en fælles liste over, hvad der kræver en attest.
Sundhedsministeren har samtidig opfordret til, at en sådan liste bliver ændret, så det er ud fra et væsentlighedskriterium, hvilket betyder, at man begrænser mest muligt, hvad der kræver en attest.
Det er kun ud fra de helt overordnede kontrolformål, som ligger til grund for Schengenkonventionens regler om narkotika, at man vil kræve en attest.
Det synes vi er meget, meget nødvendigt og relevant.
Derudover er der det, at den fremover kun kan omfatte flere lægemidler.
Derudover bliver der også taget skridt til, at det skal være meget nemt og brugervenligt for den rejsende at få afklaret, hvorvidt man skal have en attest eller ej.
Og det vil ske i form af information og i form af rådgivning direkte på apoteket, sådan at den afklaring hurtigt finder sted.
Vi er også tilfredse med, at der vil blive taget skridt til, at man drøfter med Danmarks Apotekerforening, hvordan man kan lave en praktisk løsning på, at der er rejsende, der har brug for en attest, som har en gyldighed på mere end 30 dage.
Så i forhold til, hvad der er blevet lagt frem, synes vi, at der nu kommer nogle væsentlige ændringer, og det er baggrunden for, at vi støtter forslaget.
Dorte Bennedsen (S), 2001-03-22:
Det er blevet sagt fra denne talerstol, bl.a. af den konservative ordfører, at reglerne burde have været helt anderledes.
Det, vi kan i Danmark,
er at beslutte, hvordan de danske regler skal være, og der har ministeren jo både mundtligt og skriftligt givet tilsagn om, at den danske liste over medikamenter vil være så smal som mulig.
Den vil kun komme til at omfatte de narkotiske stoffer, som vi i henhold til FN-reglerne er forpligtede til at føre kontrol med.
Jeg tror, at enhver kan se det fornuftige i, at der føres kontrol med overførsel af narkotiske stoffer over grænserne.
Og det har vi fået et meget klokkeklart svar og løfte fra ministeren om.
Med hensyn til det, som fru Henriette Kjær rejser om de fælles regler, er fru Henriette Kjær vel også vidende om, at ministeren, allerede inden lovforslaget blev fremsat, har skrevet til det svenske EU-formandskab og bedt om, at det spørgsmål kommer op på et kommende ministermøde i EU med henblik på at få en så konkret og smal liste som overhovedet mulig.
Det er de narkotiske stoffer, og det er dybt i alles interesse, at man forsøger at få det misbrug over grænserne dæmpet.
Birthe Skaarup (DF), 2001-03-22:
En tilsyneladende lille sag, der blev en stor og besværlig sag for regeringen, men hvor befolkningen blev komplet forvirret, ikke mindst da den blev klar over Schengenaftalens konsekvenser.
Dansk Folkeparti har besluttet, at vi tilslutter os lovforslaget om, at attesterne nu skal udfærdiges af apotekerne i stedet for den endnu større bureaukratiske proces, der blev lanceret, hvor først de praktiserende læger og derefter Sundhedsstyrelsen skulle udfærdige medicinattesterne med store gebyrer til følge for den del af befolkningen, som vovede sig uden for landets grænser.
Sagen her er for Dansk Folkeparti endnu et bevis på, at det bestemt ikke bliver nemmere for danskerne efter på søndag, hvor Schengenaftalen træder i kraft.
Der vil helt givet vise sig endnu flere problemer og krav, hvor danskerne skal trækkes med unødigt bureaukrati, og Dansk Folkeparti havde naturligvis hellere set, at aftalen blev udskudt eller helst droppet. Nu må vi så se, om sundhedsministeren formår at præcisere over for EU's Ministerråd, at listen over de medicinske præparater skal begrænses, således at eksempelvis hovedpinetabletter og andre præparater, som har et meget begrænset indhold af euforiserende stoffer, helt bliver fritaget for at skulle deklareres i forbindelse med udlandsrejser.
Det er vigtigt for Dansk Folkeparti her i dag at påpege, at det er vores holdning, at dette lynforslag ikke må få økonomiske konsekvenser for den enkelte borger eller for medicinpriserne, og det havde vi naturligvis gerne set
havde været fuldstændig afklaret med apotekervæsenet inden anden- og tredjebehandlingen i dag.
Dorte Bennedsen (S), 2001-03-22:
Fru Birthe Skaarup sagde heroppefra, at befolkningen var blevet chokeret over at høre, hvad Schengen førte til af ubehageligheder.
Nu skal man jo passe på med at sige, at fru Birthe Skaarup taler mod bedre vidende.
Det er muligt, hun ikke har hørt efter, at hun ikke har læst papirerne.
Sagen er den, at disse regler om kontrol af narkotiske stoffer over grænserne har eksisteret i mange år.
Problemet har været, at reglerne har været forskellige, hvor nogle lande i EU-området har givet lov til, at man måtte have med til 3 dages forbrug, nogle til 7 dages forbrug og nogle til, hvad ved jeg. Det, Schengen går ind og gør her, er en lettelse for borgerne, for det giver ensartede regler, hvor alle har lov til at medbringe et forbrug til 30 dage.
Og det, der så sker, er, at ingen - ingen - er tvunget til at have en attest, man kan rejse, men folk, der er på metadon, folk, der får morfin, kan som en sikkerhed få sådan en attest med sig, hvis de ønsker det, så de ikke risikerer ikke at kunne bevise, at det er til medicinsk brug.
Claus Larsen-Jensen (S), 2001-03-22:
Skulle vi nu ikke tage at holde fast i, hvad det her egentlig går ud på!
Hele årsagen til den diskussion, vi har her, har sådan set hverken noget med EU eller Schengen at gøre.
Det er i virkeligheden et selvskabt dansk problem, som giver en reaktion hos alle fornuftigt tænkende mennesker, politikere som befolkning, som siger, at en sådan indretning af dette her er - undskyld udtrykket - tæt på at være komplet idiotisk.
Derfor gør man sig nogle overvejelser over, hvordan og hvorledes man kan indrette det på en sådan måde, så man ikke samtidig med, at man afskaffer passet, for at det skal være lettere for folk at rejse, skal indføre en ny form for attestation, der er bøvlet, besværlig og omkostningsfuld for befolkningen.
Det, der løses med det her forslag, er, at nu kan man klart sige til den danske befolkning: Kære venner, dette forslag var måske ikke det mest geniale, der var udtænkt, derfor bliver det lavet om, og derfor falder alt på plads til den tilfredshed, som befolkningen forhåbentlig skal have, ved at man siger, at det her var en storm i et glas vand.
Preben Rudiengaard (V), 2001-03-22:
Jeg vil gerne præcisere, at jeg synes, det er mærkeligt, at vi er nået til en tilstand, hvor vi står og laver første behandling under andenbehandlingen.
Jeg vil gerne over for fru Birthe Skaarup præcisere, at dette her har efter Venstres opfattelse intet med EU og Schengen at gøre.
Vi får nu præciseret nogle bedre forhold
for vores borgere, hvilket vi har givet udtryk for i vores betænkningsbidrag, og derfor synes jeg, at det ville klæde bl.a. fru Birthe Skaarup i denne sammenhæng at fokusere lidt mere på, at der for en gangs skyld er en fordel ved en Schengen- og EU-aftale for de danske borgere.
Birthe Skaarup (DF), 2001-03-22:
Jamen jeg husker udmærket hr. Preben Rudiengaards første bemærkning til det her forslag, og den var, at Venstre ikke stemte imod.
Det gør de så heller ikke nu, og det er jo udmærket.
Så vil jeg godt sige, at vi er da udmærket klar over i Dansk Folkeparti, at det har noget at gøre med, at det her forslag faktisk skulle have været lanceret allerede i april måned 1997, og det blev det så ikke.
Nu kom det pludselig frem i pressen den 10. marts, og der rejste sig en storm, og hvad var det, vi hørte, at udmeldingen var?
Jo, det var, at nu skulle borgerne betale 300 kr. for en attest via deres læge og Sundhedsstyrelsen.
Det er da klart, at borgerne bliver komplet forvirrede over det her, og det er faktisk baggrunden for, at vi i dag bl.a. siger, at der er noget rivravruskende galt, og at regeringen er taget på sengen.
Desuden vil jeg godt sige, at jeg er udmærket klar over, at de, der er i metadonbehandling, hele tiden har skulle have en attest, når de udførte euforiserende stoffer.