Line Barfod (EL), 2005-03-15:
Jo, men ministeren må have gjort sig en overvejelse om, om der overhovedet var nogle muligheder, for ellers ville man jo ikke have sat sådan en bestemmelse ind.
Er det røntgenundersøgelser, er det operationer, eller hvad er det for en type opgaver, som ministeren tænker på?
Det vil jeg stadig gerne have svar på.
Jeg kan simpelt hen ikke forstå, hvordan man kan sige, at der er større gennemsigtighed.
Hvis man skal vide, hvad der foregår, når pengene bliver bevilget, så skal man, som den konservative ordfører sagde, være en flue på væggen, for det er der ikke offentlighed om.
Der er ikke offentlighed i de forhandlinger, der foregår mellem regioner og kommuner om, hvorvidt der skal bevilges penge eller ej, og vel heller ikke offentlighed om de aftaler, der indgås mellem regionerne og staten om de forskellige puljer osv.
Så den der gennemsigtighed i forhold til, hvordan tingene styres, har jeg meget svært ved at få øje på.
Større gennemsigtighed følger jo bl.a. af, at det betalingsinstrument, vi laver, og som nu kritiseres her, sådan set forudsætter, at der kommer betydelig mere fokus på, hvordan man dokumenterer det, der sker i det danske sundhedsvæsen.
Jeg vil gå så langt som til at sige, at jeg faktisk oplevede det som en skandale, da jeg som ny sundhedsminister mødte frem med 1,5 mia. kr. – ikke mine egne penge, men vores alle sammens penge – som skulle målrettes de amter, der kunne dokumentere meraktivitet i sundhedsvæsenet, og der måtte opleve, at man opgør det, der sker i det danske sundhedsvæsen, på en højst uensartet måde, sådan at man i virkeligheden forskertser sig fra at få en debat, der handler om, hvordan sammenhængen er mellem de ressourcer, vi bruger, og den effekt, de har på borgernes behandling.
Det er jo det, vi har haft fantastisk gode resultater med i de sidste 3 år at få et øget fokus på.
Det er jo derfor, at vi med en merinvestering på sundhedsområdet har lavet nogle dramatiske spring i produktiviteten ude på de danske sygehuse.
Nu tager vi et yderligere skridt, for hele den her model forudsætter, at der kommer gennemsigtighed.
Det er forudsætningen for, at kommunerne kan følge med i: Hvordan er borgernes træk på sundhedsvæsenet, hvor er det, vi kan gøre en forskel ved at indrette vores forebyggelse anderledes?
Og det er forudsætningen for, at regeringen kan arbejde med meraktivitetspuljer.
Det er sådan set de ting, der tilsammen giver den gennemsigtighed, jeg her taler om, nemlig: Hvad får vi for vores skattepenge?
Hr. Morten Østergaard spurgte tidligere til det her med servicestrategi, og hvad der ligger her.
Ministeren sagde så noget om, at man havde stor tiltro til regionerne osv.
Så har jeg svært ved at forstå, hvorfor de skal have det på dagsordenen, hvorfor det skal bestemmes i loven, at man skal diskutere det.
Men det er så en sidebemærkning.
Men hvis man ser på, hvad regionernes opgaver er, så er sundhed den altovervejende opgave.
Hvis vi ser bort fra rengøring og vask, som var inde tidligere i debatten, og som mange steder jo allerede er privatiseret, hvor er det så, ministeren forestiller sig at man fra regionsrådenes side skal have private ind på sundhedsområdet?
Det er det, der er vores målsætning.
Det kræver, at der kommer et tiltagende stærkt fokus ikke kun på, hvor mange penge vi bruger på sundhed, men også på, hvordan vi bruger pengene.
Det er sådan set det, der driver reformen her: større gennemsigtighed, større transparens, større mulighed for at sammenligne fra sygehus til sygehus.
Og heri indgår naturligvis også, at den enkelte driftsherre, altså regionerne, løbende må overveje: Er der strækninger i det, vi går og beskæftiger os med, hvor man kunne nå bedre resultater, hvis man havde et partnerskab med de private på udvalgte strækninger? Men det er sådan set ikke min opgave at definere det.
Det er en af de meget spændende politiske opgaver, som de nye regioner får, som jo glimrende dokumenterer, at der er masser af politik i de nye regioner.