runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Brian Mikkelsen (KF), 1999-03-02:
Det Konservative Folkeparti kan støtte lovforslaget, fordi vi skønner og vurderer, at det vil give en bedre færgedrift, en mere sikker færgedrift og en billigere færgedrift.
Det, at udbudsrunderne gøres obligatoriske, medfører også efter vores mening en mere effektiv konkurrence og i mange tilfælde sandsynligvis også en større privatisering, og derfor kan vi fra Det Konservative Folkepartis side støtte forslaget. Vi vil dog under udvalgsbehandlingen gå i dybden med de enkelte færgeoverfarter, så vi er hundrede procent sikre på, at vurderingen bliver ens overalt i Danmark, at det vurderes på samme måde, hvem der skal i udbud, og hvem der ikke skal i udbud, så der bliver en fair behandling af alle færger og færgeselskaber.
Vi kan altså støtte forslaget og glæder os til de videre drøftelser.
Else Winther Andersen (V), 1999-03-02:
Da Venstres ordfører ikke kan være til stede, skal jeg læse hans ordførertale op: Jeg vil overordnet sige, at Venstre godt kan tilslutte sig lovforslaget.
Det er efter Venstres opfattelse rigtigt, at der kræves udbud af færgeruterne, før der bevilges eneret,
selv på ruter, hvor det er i samfundets interesse at sikre færgeruter til betjening af øer, og hvor der kræves offentligt tilskud.
Der er efter vores opfattelse også taget de forbehold for meget små ruter, som er nødvendige.
Venstre noterer også med tilfredshed, at loven giver ministeren hjemmel til at opretholde en bilfærgerute mellem Sjælland og Jylland over Kattegat og en bilfærgerute mellem Spodsbjerg og Tårs.
Tove Fergo (V), 1999-03-02:
Venstre har været med til at lave forligsteksten, og vi kan jo kun tro på, hvad vi får at vide, indtil det modsatte er bevist, og vi har ikke hørt om patienter, der har problemer med Boneloc andre steder end i hofterne.
Vedrørende dette, at patienter skulle have meddelelse fra deres amt om, at de, hvis de var opereret med Boneloc, kunne blive reopererede osv., har vi heller ikke hørt, at der har været problemer rundt omkring i landet.
Og det, der undrer mig, og det sad jeg og undrede mig over før, da hr. Tom Behnke var så god og dygtig til at dokumentere eller tale om dokumentation af de påstande, er, hvorfor vi ikke har fået henvendelser fra Patientforeningen om det her.
Hvorfor har vi ikke hørt om nogen som helst henvendelser fra patienter?
Vi plejer jo ellers her i Folketinget - og godt for det - at få masser af henvendelser fra patienter, patientforeninger osv., hvis de har problemer.
Hvordan kan det være, at Patientforeningen på intet tidspunkt har henvendt sig til Folketingets partier, til Sundhedsudvalgets medlemmer?
Holger Graversen (S), 1999-03-02:
Lovforslaget er en tiltrængt samling og modernisering af forskellige gamle love og bestemmelser helt tilbage fra 1870'erne om færgedrift i Danmark.
Lovforslaget er også og ikke mindst nødvendiggjort af de gældende EU-retsregler på området, især en forordning fra 1992 og EU-Kommissionens retningslinjer for statsstøtte til søtransportsektoren, hvorunder færgerne jo hører.
Det sidste har ikke været nogen let opgave for Trafikministeriet, og jeg synes derfor, der er grund til at rose ministeriet, fordi det til sidst lykkedes at få dette færgelovforslag skruet brugbart og acceptabelt sammen. I Danmark har vi et utal af små og mindre, beboede øer, som er helt afhængige af samfundets støtte til at bevare den livsnerve, som en færgeforbindelse er, og lovforslaget indeholder netop nye, generelle regler om statens, amternes og kommunernes aftaler med andre om færgedrift.
Desuden er der regler om meddelelse af eneret til færgedrift, hvilket i nogle tilfælde vil kræve forudgående udbud.
Dette krav om udbud gælder dog ikke for visse kommunalt ejede og drevne færgeselskaber og ej heller, når kommunale fællesskaber står for driften; det sidste er en imødekommelse af ønsker fra Kommunernes Landsforening.
de heller ikke i første omgang omfattet af loven.
Vi skønner derfor, at selv efter lovens ikrafttræden vil der ikke blive nogen særlig mærkbare ændringer for langt de fleste færger i Danmark.
Socialdemokratiet anbefaler lovforslaget til vedtagelse.
Tove Videbæk (KRF), 1999-03-02:
I Kristeligt Folkeparti har vi også stor medfølelse med de patienter, som er blevet behandlet med Boneloc, og som efterfølgende har fået store smerter og alvorlige komplikationer.
Lars Nordskov Nielsen m.fl. har skrevet meget grundige rapporter om sagen og har bl.a. placeret et tungt ansvar hos Sundhedsstyrelsen, hvor der efterfølgende er sket omstruktureringer og personflytninger.
Den 9. februar udsendte sundhedsministeren en pressemeddelelse om en aftale, som er indgået mellem regeringen og en række partier i Folketinget.
Den aftale drejer sig om, at alle Boneloc-opererede hoftepatienter får lige adgang til erstatning, uanset om de er opereret før eller efter l. juli 1992, hvor patientforsikringsloven trådte i kraft.
Sundhedsministeren vil snarest fremsætte et lovforslag i henhold til denne aftales indhold.
Dette lovforslag ser vi frem til, og vi håber, det snart bliver fremsat, og det vil vi naturligvis tilslutte os.
Her må jeg tilføje, at vi naturligvis må forlange, at alle berørte patienter skal tilskrives om deres mulighed for erstatning, og hvis der har hersket tvivl om, at alle patienter har fået besked tidligere, så skal det i hvert fald i denne omgang sikres, at alle berørte patienter får besked.
Ligeså må vi sikre, at der fremover ikke sker samme slags fejl og forsømmelser, som der er sket i denne sag.
Men i Kristeligt Folkeparti glæder vi os over, at Boneloc-operede patienter langt om længe over hele landet nu bliver behandlet ens og værdigt, og vi kan ikke tilslutte os Fremskridtspartiets forslag i denne sag.
Morten Helveg Petersen (RV), 1999-03-02:
Det er en ulykkelig sag, vi behandler her i dag.
For mange af patienterne har den været ulykkelig, for mange af patienterne har der været store personlige omkostninger og smerter forbundet med indopereringen af Boneloc-cement og efterfølgende bivirkninger. Sagen er belyst via adskillige undersøgelser, og en række ordførere før mig har gennemgået det, så jeg skal ikke gentage det herfra.
Den enestående aftale kommer til at gælde med tilbagevirkende kraft, kan man sige, og betyder, at alle Boneloc-patienter, uanset om de er opererede før eller efter den 1. juli 1992, får den samme adgang til at anmelde deres krav til patientforsikringen, hvor erstatningskravene vil blive bedømt efter de lempeligere regler.
På den baggrund får alle patienter altså uanset operationstidspunkt - og det har været vigtigt også for Det Radikale Venstre - ret til erstatning efter reglerne i patientforsikringsloven, og vi ser frem til, at sundhedsministeren i den nærmeste fremtid fremsætter et lovforslag, der fører den brede politiske aftale ud i livet.
Inge Refshauge (DF), 1999-03-02:
Da vores ordfører på området, fru Birthe Skaarup, ikke er til stede, skal jeg fremlægge Dansk Folkepartis synspunkter.
Dansk Folkeparti glæder sig over det forlig om Boneloc-sagen, der nu er indgået af et flertal i Folketinget.
Det er Dansk Folkeparti tilfreds med, men det er dog utroligt, at der skulle gå så lang tid, før sagen fik en værdig afslutning.
Sundhedsstyrelsen har i denne sag med rette været kritiseret hårdt for sit manglende tilsyn, og skiftende sundhedsministre har ikke vist den fornødne handlekraft til at få løst problemerne før nu.
Det betyder, at patienterne har været ladt i stikken i mange år.
Med forliget er der nu lagt op til, at der bliver ro om Boneloc-sagen, og at patienterne nu får udbetalt de erstatninger, som de efter Dansk Folkepartis opfattelse hele tiden har haft krav på.
Problemet med Boneloc-producentens store ansvar er dog ikke løst, men må henvises til civilt søgsmål.
Jørn Jespersen (SF), 1999-03-02:
Jeg synes næsten, det lød, som om hr. Tom Behnke bebrejdede mig, at jeg prøvede at kigge lidt ud i fremtiden og bruge denne ulykkelige sag til at lære noget af og sikre, at tilsvarende ting ikke foregår igen.
Jeg synes faktisk, det allervigtigste i forbindelse med hele vores system for behandling af patientklager og sager om patienterstatning er at sikre kvaliteten, og at den slags fejl ikke foregår igen.
Med hensyn til de konkrete spørgsmål, som hr. Tom Behnke stiller, drejer det sig jo om, at før det er relevant at kigge på andre patientgrupper, skal det dokumenteres, at der er et antal patienter fra før 1992, hvor der er tale om en overhyppighed af fejl i forhold til, hvad der er tilfældet med den almindeligt anvendte cement.
Nu skal det jo ikke fremstilles, som om alle, der er blevet opereret med Boneloc, har fået dårlige resultater ud af det.
Når vi kigger på hofterne, er der tale om, at den procent, der normalt får problemer, og som ligger mellem 8 og 10, er forøget til mellem 10 og 15, og det er det, der gør, at vi har kigget på, om der skal gives en erstatning eller en kompensation til dem, der er fra før 1992, og så vidt jeg er orienteret, foreligger det ikke belyst for andre patientgrupper.
Jeg vil gerne give tilsagn om, at hvis den dokumentation kommer til at foreligge, synes jeg, det er værd at kigge på den, men det er ikke bare et spørgsmål om, at hr. Tom Behnke kan nævne, at Sundhedsstyrelsen ved, at der foreligger en henvendelse fra to patienter.
Det er langtfra tilstrækkeligt.
Lone Møller (S), 1999-03-02:
I det tilfælde er der ikke nogen problemer.
De har ligesom alle andre mulighed for at få deres sag indbragt for Patientklagenævnet, fordi de falder inden for rammerne af den lov, der blev vedtaget.
Så hvis det er det, der er spørgsmålet, er der jo rent faktisk intet problem, og derfor kan det godt være, at der er forelagt nogle sager for Patientklagenævnet, men det er jo en ganske almindelig, naturlig sagsbehandling, så det kan jeg ikke se er et problem.
Tom Behnke (FP), 1999-03-02:
Det håber jeg også ministeren vil.
Nu drejer forespørgselsdebatten sig om Boneloc-opererede patienter, og så vidt jeg har forstået, er SF også med i den forligstekst, der er lavet, og det kan selvfølgelig være, det er derfor, man føler sig så låst, men finder SF, at det er tilfredsstillende, at vi kun taler om hoftepatienter behandlet med Boneloc, når det kan dokumenteres, at der også er andre patienter, som er behandlet andre steder i kroppen med Boneloc, der har problemer.
Sundhedsstyrelsen har skrevet om det allerede før nytår, og det fremgår af Sundhedsudvalgets almindelige del bilag 277, at man ved, at der er andre patienter end hoftepatienter.
Det andet er: Når nu det er blevet dokumenteret over for udvalget og ordførerne, at alle patienter ikke er blevet informeret, finder SF's ordfører så, at det er tilfredsstillende, vil SF så bare læne sig tilbage og sige: Jamen det er vi også ligeglade med, for nu har vi lavet et forlig, og så er det godt nok for os?
Tom Beck (KF), 1999-03-02:
I Det Konservative Folkeparti er vi tilfredse - naturligvis - med den aftale, vi har indgået.
Aftalen pålægger sundhedsministeren snarest at fremsætte forslag, som giver de Boneloc-opererede patienter en rimelig fornuftig og menneskelig behandling.
Vi lægger også vægt på, at de får en god og målrettet information; men sådan har vi også forstået sundhedsministerens redegørelse.
Det er på høje tid, at de uheldige og ulykkelige mennesker, hvis operation ikke lykkedes på grund af Boneloc, får mulighed for at søge erstatning på lige og ens vilkår, uanset om de er blevet opereret før eller efter vedtagelsen af patientforsikringsloven.
Under den langvarige sagsbehandling er der ved mange forskellige instanser foretaget undersøgelser af alle elementer i forbindelse med indførelse af og benyttelse af
Boneloc-cement
Undersøgelserne er afsluttet, og resultaterne er forelagt Folketingets Sundhedsudvalg.
Ingen af undersøgelserne har resulteret i, at der er konstateret at foreligge strafferetligt eller civilretligt ansvar, endsige grundlag for erstatningssag mod producenten.
Undersøgelserne har været med til at afdække uhensigtsmæssige procedurer i forbindelse med indførelse af nye metoder og præparater; men disse uhensigtsmæssigheder er der nu helt generelt taget højde for, bl.a. ved indførelse af medicinsk teknologivurdering og krav til videnskabsetisk godkendelse af de biomedicinske projekter.
Mere specielt er der sket organisatorisk ændring i Lægemiddel- og Sundhedsstyrelsen, hvor en af undersøgelserne pegede på et behov for den type ændringer. Alt i alt finder vi i Det Konservative Folkeparti, at sundhedsministeren nu har taget de nødvendige forholdsregler til sikring mod gentagelser. Vi synes derfor, at sagen nu må finde sin afslutning.
At iværksætte yderligere undersøgelser for at placere ansvar, som flere undersøgelser allerede har vist ikke findes, vil reelt ikke få anden betydning end at trække sagen endnu mere i langdrag og atter kaste patienterne ud i usikkerhed.
Det ønsker vi ikke at være med til, og derfor kan vi ikke støtte forslaget.
Morten Helveg Petersen (RV), 1999-03-02:
På vegne af den radikale ordfører på området, der ikke kan være til stede i dag, skal jeg sige følgende: Det Radikale Venstre deler Kristeligt Folkepartis bekymring over familiemønstrets udvikling i den sidste del af dette århundrede. Vi oplever i stigende omfang, at par bliver skilt og familier brudt op.
Rådgivning og støtte kan ofte være en stor hjælp for ægteparrene.
Det Radikale Venstre minder om, at det offentlige gennem det sociale system kan træde til, hvis et par ønsker hjælp i forbindelse med en truende skilsmisse.
Det Radikale Venstre er også tryg ved, at både præster og private organisationer kan træde til som samtalepartnere for par i krise. Vi er derimod ikke tilhængere af, at hvert amt skal være forpligtet til at oprette særlige parrådgivningskontorer.
Vi ønsker ikke en yderligere institutionalisering af samfundet.
Der må være områder, hvor det civile samfund, dvs. naboer, venner, kolleger og andre, træder i karakter og udfylder den vigtige rolle som samtalepartnere for deres medmennesker.
Det offentliges rolle bør ikke overbetones i disse sager.
Derudover skal vi også være realistiske.
Voksne, selvstændige mennesker kan i de fleste tilfælde godt selv træffe disse vigtige beslutninger, og i givne tilfælde kan en ærlig skilsmisse være bedre end et dårligt ægteskab. Alt i alt må Det Radikale Venstre afvise beslutningsforslaget.
Egil Møller (DF), 1999-03-02:
I en verden, hvor mange ting bliver mere og mere komplicerede, kan det være vanskeligt for bestyrelsesmedlemmer og direktører at være alvidende i forbindelse med udøvelsen af deres hverv, og det samme gælder i øvrigt den nuværende regerings medlemmer.
Intentionerne bag beslutningsforslaget er vi i Dansk Folkeparti enige i.
Det er et ansvarsfuldt arbejde at være bestyrelsesmedlem eller direktør i et aktie- eller anpartsselskab.
Derfor lyder det besnærende og rigtigt at skærpe ansvarsbestemmelserne og strafudmålingerne, uden at vi går på akkord med retssikkerheden.
Inden vi lægger os fast på en bestemt model til en skærpelse af lovgivningen, bør vi undersøge, hvorledes man har løst tilsvarende problemer i vore nabolande.
Dansk Folkeparti støtter beslutningsforslaget.
Pernille Frahm (SF), 1999-03-02:
Da vores ordfører på området, hr. Ole Sohn, ikke kan være til stede, skal jeg læse hans tale op: SF finder det vigtigt, at der sikres et sundt, kvalificeret og årvågent ledelsesmiljø i de danske virksomheder.
Desværre har den seneste tids turbulens omkring Gefion, CVI International og PFA vist, at den nuværende lovgivning ikke i tilstrækkelig grad sikrer dette.
Derfor er SF enig i, at der skal ske en stramning af lovgivningen omkring bestyrelsesmedlemmers ansvar. Men det er vigtigt, at de nødvendige lovændringer bliver grundigt forberedt og ikke blot hastes igennem, fordi der i offentligheden verserer en sag om milliardsvindel.
Reglerne om bestyrelsesansvar vedrører jo ikke alene strafferetlige bestemmelser, men er også i et ikke ubetydeligt omfang baseret på erstatningsregler.
For at sikre, at vi kommer ordentligt til bunds i de problemer, skandalen omkring Kurt Thorsens selskaber har frembragt, og ikke mindst i bestyrelsesmedlemmernes ansvar i denne forbindelse, har SF kaldt erhvervsministeren i samråd nu på torsdag.
Vi har bedt ministeren redegøre for, i hvilket omfang en person ved sin indtræden i et selskabs bestyrelse er forpligtet til at sætte sig ind i selskabets økonomiske forhold, herunder nærmere redegøre for indholdet af ordene »usædvanlige dispositioner« og »dispositioner af stor betydning for selskabet«, som står beskrevet i aktieselskabslovens § 54, stk. 2. Vi har også spurgt ministeren om følgende: Regeringen overvejer at fremsætte lovforslag om ændringer af selskabslovgivningen, således at der i en særskilt bestemmelse indføres et eksplicit krav om, at advokater eller andre professionelle rådgivere, der er bestyrelsesmedlemmer i et selskab, i situationer, hvor de udfører andre hverv for selskabet, er forpligtet til at lade de forpligtelser, der følger af bestyrelseshvervet, gå forud for eventuelle forpligtelser, der følger af det andet erhverv.
Overvejer regeringen på baggrund af den seneste debat om bestyrelsesmedlemmers virke at stramme reglerne for bestyrelsesmedlemmers ansvar og forpligtelser i selskaber? Ideen med samrådet på torsdag er naturligvis at få en bred og grundig debat om alle de områder, hvor det kan være påkrævet med stramninger af bestyrelsesmedlemmers ansvar og forpligtelser.
Da ånden i beslutningsforslaget svarer til indholdet af de samrådsspørgsmål, SF har stillet, støtter vi beslutningsforslaget, men vi vil samtidig stærkt anbefale, at det får en grundig udvalgsbehandling, således at hele problemstillingen bliver ordentligt behandlet.
Kim Behnke (FP), 1999-03-02:
Jeg tror simpelt hen, fru Pernille Sams har misforstået vores punkt 1 i bemærkningerne.
Der er ikke tale om, at det er nogle bestyrelsesmedlemmer, der løber fra et eventuelt strafansvar.
Det, der er tale om, er, at hvis et bestyrelsesmedlem synes, at der foregår ting i selskabet, som vedkommende ikke længere vil stå inde for, så bør man i stedet for at tage bagsiden af en serviet og faxe den til Erhvervs- og Selskabsstyrelsen - i øvrigt med forkert dato på - med besked om, at nu træder man altså lige ud af selskabet, få indkaldt til et bestyrelsesmøde og begrunde, hvorfor man træder ud.
Det kan være, at det er af helbredsmæssige grunde, det kan være, at det er fuldt legitimt begrundet, men det kunne jo også være, at det er, fordi vedkommende ligger inde med en viden om, at der foregår noget i selskabet, som resten af bestyrelsen skal have kendskab til, og som ikke mindst selskabets aktionærer bør have kendskab til.
Så forslagets punkt 1 i bemærkningerne går ikke ud på at ændre på reglerne om, hvorvidt man er strafansvarlig, hvis man begår noget kriminelt, for selvfølgelig er man det, men det er et spørgsmål om, at man delagtiggør andre i form af en betyrelsesprotokol i, hvorfor man træder ud af selskabet.
Frank Aaen (EL), 1999-03-02:
Der er jo ikke noget, der tyder på, at det er et ansvar, han er løbet fra.
Der er ikke noget, der tyder på, at der er foregået noget galt i CVI International.
Det, det drejer sig om, er, at fordi en sag bliver ubekvem, fordi der kommer mediestorm, fordi man åbenbart har sat sig ind i noget, man ikke kan overskue, så siger ikke bare Poul Schlüter, men en stribe bestyrelsesmedlemmer på no time
, at nu forlader vi bare skuden, hvilket var til stor skade for det selskab, det gik ud over.
Det synes jeg da man bør have en holdning til.
Det har ikke noget at gøre med, at man løber
fra et ansvar på den måde, at man kan blive juridisk dømt for noget; det har noget at gøre med, at man løber fra et ansvar, hvor man er blevet sat til som bestyrelsesmedlem at varetage nogle aktionærers penge. Jeg troede egentlig, at det med at forsvare aktionærernes penge var et anliggende, der havde større interesse hos Det Konservative Folkeparti, og jeg skal lade være med at antyde, at det kan være, det er, fordi man har et fremtrædende medlem rodet ind i det, at man er så tilpas tilbageholdende her.
Pernille Sams (KF), 1999-03-02:
Nu har jeg overhovedet ikke drøftet den her sag med vores tidligere statsminister, og jeg vil ikke gå ind og forholde
mig til detaljerne i den konkrete sag, men jeg vil gerne sige, nøjagtig som jeg også sagde i min ordførertale, at heldigvis er vores regler sådan, at uanset hvor hurtigt man løber, så ifalder man det ansvar, man ville have ifaldet under alle omstændigheder. Jeg selv ville have haft temperament til at indkalde til et bestyrelsesmøde og så få sagerne lagt frem på bordet og så få drøftet, hvad det er, der ligger.
Det vil jeg ikke stå og forholde mig til, for jeg mener i virkeligheden ikke, det er et lovgivningsmæssigt krav.
Det, vi drøfter her, er ansvaret, og uanset om et bestyrelsesmedlem går, så ifalder han ansvar, hvis han har været med til noget, der har været kritisabelt.
Og vi finder, at det er rigtigt, at lovgivningen er sådan, at man under alle omstændigheder er fanget af bestyrelsesansvaret, så man ikke bare kan gå i tide og utide.
Frank Aaen (EL), 1999-03-02:
Nu siger fru Pernille Sams, at det er en sammenblanding, fordi det er dokumentfalsk, der er sket i en virksomhed.
Jamen det er sådan set ikke det, det drejer sig om, fordi det, der refereres til i bemærkningerne her, er jo CVI International, hvor der endnu ikke er dokumenteret noget som helst hverken ulovligt eller i modstrid med almindelig god opførsel, men alligevel valgte en hel stribe bestyrelsesmedlemmer at flygte og dermed forværre den krise, som CVI-selskabet var inde i i forvejen. Derfor kunne jeg godt tænke mig at spørge, selvfølgelig ikke mindst den konservative ordfører, om man synes, at den optræden, som tidligere statsminister Poul Schlüter har udvist i den her sag, minder om det, man kan kalde god skik, og den måde, som et bestyrelsesmedlem bør optræde på, og om ikke det bl.a. kunne give anledning til en overvejelse om, at nogle regler skulle laves om.
Pernille Sams (KF), 1999-03-02:
Hvis jeg skal være ganske ærlig, er det her forslag udtryk for en værre omgang populisme.
Fremskridtspartiet fremsatte det første gang under Nordisk Fjer-skandalen, og nu, da en PFA-direktør bevidst har svindlet og dermed skabt endnu en stor og utrolig ubehagelig sag, synes Fremskridtspartiet åbenbart, at tiden er inde til at give det her forslag et opkog igen.
Virkeligheden er bare, at de to ting jo slet ikke hænger sammen.
Selv om Fremskridtspartiets forslag var blevet vedtaget, sidst vi havde det fremme, var PFA-skandalen jo ikke blevet forhindret af den grund.
Der er ingen årsagssammenhæng, og derfor er det useriøst at misbruge situationen til at give det her beslutningsforslag et opkog igen.
Det er reelt umuligt at forhindre, at en direktør kan misbruge sin stilling til at lave helt bevidst svindel, og under alle omstændigheder er det jo allerede totalt ulovligt, så ulovligt, som det overhovedet kan blive. Spørgsmålet er så, om det ville have ændret noget som helst på sådanne sager, at bestyrelsesmedlemmerne havde haft et større ansvar, og svaret er formentlig fuldstændig helt og aldeles, at nej, det havde intet ændret.
Vi i Det Konservative Folkeparti går ind for professionelle bestyrelser, der står til ansvar for deres handlinger.
Vi er enige i, at der skal stilles strenge krav til bestyrelsesmedlemmers ansvar, og det afspejler sig jo også i vores lovgivning i dag.
Det mener vi ville være et tilbageskridt.
I relation til forslagets bemærkninger om bestyrelsesmedlemmer, der er trådt ud af en bestyrelse, når jorden begyndte at brænde under dem, skal man jo have én ting
i baghovedet, nemlig at det jo ikke fritager disse bestyrelsesmedlemmer fra ansvaret, at de lige pludselig efterfølgende begynder at løbe, og det uanset hvor hurtigt de løber.
Hvis der er sket noget kritisabelt, mens de var medlemmer af bestyrelsen,
ifalder de ansvar, uanset om de efterfølgende går eller ej.
Jeg er i øvrigt glad for at kunne konstatere, at vi i Det Konservative Folkeparti er meget enige i erhvervsministerens betragtninger i denne her sag, og vi er også enige i betragtningerne om, at denne type lovgivning bedst laves, når der ikke er en konkret sag, der verserer i medierne, men hvor man kan tage et overblik over de erfaringer, man har draget i løbet af den periode, den eksisterende lov har virket.
Derfor afviser vi forslaget.