runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Helge Adam Møller (KF), 2003-09-04:
Jeg er jo belastet af lidt viden på det her område, selv om jeg ikke sidder i Skatteudvalget, for jeg har haft sådan et system på min egen bil siden 10. maj 2001, og når hr. Morten Homann siger, at det er et system, der kun kommer de velstillede til gavn, så passer det ikke.
Jeg garanterer, at i løbet af 2 eller 3 år vil enhver bil, der bliver solgt på det danske marked, have det her system, uanset om det er HK'eren, politibetjenten, sygeplejersken eller direktøren, der køber den.
Sådan gik det også, da vi afgiftsfritog airbags for 10 eller 11 år siden.
Før var der 4 pct. af de danske biler, der havde dem.
2 år efter var der 95 pct. af samtlige biler, der havde dem.
Og det redder menneskeliv.
Så det er supergodt, og derfor vil jeg godt takke både Socialdemokratiet, Dansk Folkeparti, Venstre og alle de øvrige for, at man har behandlet det så hurtigt på trods af disse skærmydsler, for det her er til gavn for samtlige danske bilister, der kører bil og køber en ny bil efter 15. august.
Morten Homann (SF), 2003-09-04:
Jo, selvfølgelig er der flere, der vil købe det.
Der er også flere, der vil købe det, hvis fru Charlotte Dyremose forærer de her biler væk.
Problemet er, at det jo ikke er fru Charlotte Dyremoses egne penge.
Det er altså penge, som skal findes ved, at folk skal betale noget mere for at køre i bus, de skal betale noget mere for at få passet deres børn, og de skal betale noget mere for at tage en uddannelse. Så synes jeg bare, at man skylder den danske befolkning den ganske simple øvelse at spørge, om det er på den her måde, man får mest trafiksikkerhed for den kvarte milliard kroner,
og det har hverken fru Charlotte Dyremose eller skatteministeren kunnet sandsynliggøre.
Jeg vil så bryde rytmen og snakke lidt om registreringsafgiften i stedet for.
Netop fordi man har et skattestop, kan man ikke, selv om man får den gode idé, at sådan en rabat på sikkerhedsudstyr skal ikke gives for tid og evighed, rette op på det og aftrappe rabatten på eksisterende sikkerhedsudstyr.
Så dermed kommer
man til at give endnu en skattelettelse på en kvart milliard kroner til nogle af dem, som er velstillede i det her land. Det er også absurd, at man på grund af skattestoppet ikke kan gå ind og lave det, som er fuldstændig indlysende, og som der er et knusende flertal i Folketinget for, nemlig at lave en omlægning af registreringsafgiften, sådan at den afspejler f.eks. den enkelte bils miljøbelastning, sådan at miljøvenlige biler får en lavere registreringsafgift, og at meget svinende biler får en højere registreringsafgift.
Den øvelse kan man ikke lave på grund af skattestoppet, og derfor er det absurd at fremsætte et lovforslag som dette, og det er absurd, at der er et flertal af Folketingets partier, som stemmer for det.
Under udvalgsbehandlingen, som man kan diskutere meget, er det i hvert fald helt klart, at der står to spørgsmål ubesvaret tilbage.
Det står ubesvaret tilbage, hvor man skal finde den kvarte milliard kroner årlig, som dette forslag vil koste, altså hvor de skal findes henne.
Det er helt klart, at der ikke er nogen penge at hente i det finanspolitiske råderum.
De er brugt for længst og lidt til til skattelettelser.
Nu skal der så laves
enten en svagere gældsafvikling eller sociale nedskæringer, for at man kan få råd til at lave den her skattelettelse.
Det er faktisk ikke engang lykkedes at sandsynliggøre, at de sikkerhedssystemer, der kommer ud af det her forslag, ikke var nogen, som ville være kommet alligevel på det danske marked.
Så efter en udvalgsbehandling står det i hvert fald klart tilbage, at der ikke er nogen svar på de afgørende spørgsmål: Hvor skal pengene komme fra, og giver det her egentlig mest trafiksikkerhed for pengene?
Jens Peter Vernersen (S), 2003-09-04:
Ja, det kan man jo ikke afvise, hr. formand.
Jeg vil godt sige, at vi kan fortsætte denne debat meget, meget lang tid.
Det skal vi selvfølgelig ikke.
Den har varet lang tid.
Hvis man synes, at det er en ordentlig måde at gøre tingene på, efter at ministeren i øvrigt har afvist præcis det samme ændringsforslag fra Dansk Folkeparti, så har vi altså to vidt forskellige opfattelser af, hvad der er rigtigt - to vidt forskellige opfattelser.
Det havde vi også, da der i øvrigt blev udtrykt kritik,
Jeg har faktisk gentaget præcis det samme, hver gang jeg har været på talerstolen her.
Det er åbenbart ikke gået op for hr. Peter Christensen. Så lad mig sige til spørgsmålet om revisionsbemærkningen, at det kommer ind i loven som bemærkninger til det ændringsforslag, der bliver stillet i allersidste omgang.
Der kommer revisionsbemærkningen ind.
Kunne det ikke tyde på, at ministeren også var en anelse usikker med hensyn til, om det, der nu er sat op, er fuldt korrekt, om den dér kompensation, der gives for selestrammere, er den rigtige pris, eller om det er en overpris, som nogen har sagt her undervejs?
Nu sker der dog trods alt det, at det kun er et halvt år, man har ordningen, indtil man får det afklaret.
Præcis det samme gælder udskridningssystemet.
Jeg kan se, at hr. Kristian Jensen ryster på hovedet, men det bliver sagen jo ikke mere belyst af.
Jacob Buksti (S), 2003-09-04:
Man kan jo godt sidde og blive noget forundret over, hvad dette egentlig er for en debat.
Jeg vil gerne bede hr. Jens Peter Vernersen prøve at forklare, hvorfor monstro der er kommet en revisionsbestemmelse ind i loven, hvor der står, at loven skal revideres efter 6 måneder.
Jeg vil gerne høre, om der er et eneste medlem af Folketinget, som kan huske, at der nogen sinde i Danmarkshistorien er gennemført en lovgivning med en revisionsbestemmelse så hurtigt efter.
Og dernæst: Gad vide hvorfor?
Peter Christensen (V), 2003-09-04:
Jeg havde egentlig ikke tænkt mig at tage ordet, men jo mere jeg lytter til det, hr. Jens Peter Vernersen siger, jo mere uklart bliver det simpelt hen.
Det kan godt være, at sommeren står for døren, men derfor kan vi vel stadig væk forlange herinde, at der er lidt sammenhæng i det, der bliver sagt fra talerstolen. Der er ingen sammenhæng i det, hr. Jens Peter Vernersen siger.
Derfor er jeg nødt til at spørge: Har Socialdemokratiet fortrudt, at de har givet den dispensation, eller vil Socialdemokratiet have, at sagen skal behandles på et senere tidspunkt, som hr. Kristian Thulesen Dahl foreslår, altså at vi behandler sagen på et senere tidspunkt, for at vi kan få en grundig udvalgsbehandling?
Hvad vil Socialdemokratiet egentlig?
Kristian Jensen (V), 2003-09-04:
Vi mener, at der er lavet en tilfredsstillende behandling, ellers havde vi ikke givet dispensationen.
Det her er jo den totale holdningsløshed fra Socialdemokratiets side.
Man påstår, at man er utilfreds med forløbet, men man giver dispensationerne.
Man påstår, at det ikke er ordentligt behandlet, men man stemmer for i udvalget, at der bliver afgivet betænkning.
Der er ingen konsekvens, der er ingen holdning, og det tyder på, at kritikken bare er tom, hul og gold og kun er udtryk for, at man ønsker at køre sig op på en sag, som man alligevel ikke tør tage konsekvenserne af.
Og det synes jeg er temmelig afslørende for Socialdemokratiet og afslørende med hensyn til, at kritikken rent faktisk er lige så hul som hr. Jens Peter Vernersens tale her i dag.
Jens Peter Vernersen (S), 2003-09-04:
Hvis vi skal tale om at blive klogere hen ad vejen, vil jeg godt sige, at da vi stillede forslag om en beretning, hvor vi kritiserede skatteministeren på L 175 og L 219, var regeringspartierne ikke med.
På et tidspunkt var dét, man havde oplevet, alligevel så voldsomt, at man valgte at gå med.
Venstre og De Konservative blev på det tidspunkt også klogere hen ad vejen, og det skal V og K ikke have utak for
; så var det jo en enig beretning, vi i den sag afgav. Jeg vil godt sige, at uanset hvor lang tid vi diskuterer det her, bliver en lovbehandling på fire mødedage i Folketinget aldrig tilfredsstillende, og det tror jeg ikke - hvis ikke lige man tilhører regeringspartierne, der skal forsvare det her - der er folketingsmedlemmer der mener.
Og hvis man mener, at det kunne være tilfredsstillende, så er der i hvert fald en opgave for Præsidiet at tage op.
Man skal sikre, at tingene ligger en ordentlig tid, inden de bliver færdigbehandlet.
Det troede jeg egentlig der var god enighed om her.
Det er den ene side af sagen.
Lad mig så afvise det, hr. Kristian Jensen siger, at vi kritiserer indholdet af lovforslaget.
Vi stemmer for lovforslaget.
Vi har sagt god for det fra starten, men det ændrer da ikke ved, at vi kan tilkendegive, at fire dages lovbehandling er utilfredsstillende.
Kristian Jensen (V), 2003-09-04:
Fra Venstres side er der ingen tvivl om, at det her lovforslag er behandlet på en ordentlig måde, for hvis ikke det var det, havde vi selvfølgelig ikke givet dispensation.
Når man giver dispensation fra Folketingets 30-dages-regel, når man afgiver en tillægsbetænkning i enighed i Skatteudvalget, er det, fordi man i udvalget er enig om, at nu er det behandlet på en ordentlig måde, så der ikke kan være tale om lovsjusk.
Men hr. Jens Peter Vernersen siger det modsatte.
Vi skal lige have klarlagt: Mener hr. Jens Peter Vernersen, at det her er lovsjusk, og at det dermed er lovsjusk, som hr. Jens Peter Vernersen stemmer for, eller er det sådan, at det her bare er endnu en del af den polemik, som Socialdemokratiet kører frem med?
Jeg har opmærksomt hørt efter, hvad hr. Jens Peter Vernersen sagde omkring lovforslaget, det tekniske indhold i det, hvilken virkning det ville have osv.
Derfor undrer det mig, når hr. Jens Peter Vernersen har så mange kritiske kommentarer til indholdet, at hr. Jens Peter Vernersen alligevel stemmer for.
Det ligger godt i tråd med, hvad der skete på en lang række andre områder, hvor Socialdemokratiet er startet med at kritisere for så til sidst at være enig med regeringen.
Vi er da glade for, at Socialdemokratiet bliver klogere hen ad vejen.
Gid det må ske på langt flere områder.
Svend Erik Hovmand (V), 2003-09-04:
Jeg vil gerne ved afslutningen af denne debat sige tak til Folketinget, fordi man har dispenseret fra reglerne.
Det her drejer sig jo om trafiksikkerhed, og der er ingen partier i dette Ting, der skal have patent på det.
Jeg synes, det er glædeligt, at vi i dag kan konstatere, at der i Folketinget er vilje til at indføre et nyt system, som efter alle beregninger viser, at vi kan reducere ulykkestallet mellem 20 og 40 pct. Jeg skylder en særlig tak til Dansk Folkepartis ordfører
hr. Mikkel Dencker
Han gjorde på et meget tidligt tidspunkt opmærksom på - og det er også beskrevet i gennemgangen af, hvad der er foregået i denne sag - at der kunne være tvivl om det rent tekniske, og den tvivl lader vi nu komme, hvad skal vi sige, sikkerheden til gode.
Vi ved, at der er tekniske systemer, som kan kompliceres, og derfor har vi altså fulgt det forslag, som hr. Mikkel Dencker i virkeligheden var fadder til.
På den baggrund vil jeg gerne endnu en gang sige tak til Folketinget.
Vi gennemfører nu et initiativ for at styrke sikkerheden for danske biler.
Vi følger sagen meget tæt, og om et halvt års tid får vi lejlighed til at evaluere, hvad der er sket.
Jens Peter Vernersen (S), 2003-09-04:
Jeg synes, det er vigtigt, at skatteministeren siger hele sandheden heroppe.
Det var der ikke nogen tvivl om; det var en aftale med regeringen, at det skulle ud.
Så kommer der en mail fra bilimportørerne.
Bilimportørerne er jo helt åbenlyst en langt stærkere lobby end Dansk Folkeparti.
De får forslaget ind igen.
Det er jo det, det drejer sig om.
Skatteministeren blev overbevist af bilimportørerne, ikke af Dansk Folkeparti.
Det var det, der gjorde, at skatteministeren genoptog forslaget.
Afstemning
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2003-09-04:
Hvis det nu var, at beskæftigelsesministeren havde så meget tillid til fagbevægelsen, som ministeren siger heroppefra, kan jeg ikke forstå, hvorfor ministeren ikke tillader, at de her koordinationsudvalg, hvor fagbevægelsen ganske korrekt sidder, får de informationer, der er nødvendige for, at de kan kontrollere, om ordinært arbejde bliver lavet om til tvangsaktivering.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2003-09-04:
Jeg er ked af fru Pernille Rosenkrantz-Theils mistro til dansk fagbevægelse og deres muligheder.
De sidder jo repræsenteret i koordinationsudvalget, så jeg har fuld tillid til fagbevægelsen i denne sag.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2003-09-04:
Tak for svaret.
Jeg skal så stille et yderligere spørgsmål
: Er det ikke sådan, at hvis de her koordinationsudvalg ikke har en præcis fornemmelse af, hvilket indhold der er i de aftaler om virksomhedspraktik, har de lige nøjagtigt ingen mulighed for at vurdere, om det er ordinært arbejde, der overgår til at være tvangsaktivering?
Jacob Buksti (S), 2003-09-04:
Jeg har sådan set ikke meget imod, at skatteministeren står
og takker specielt hr. Mikkel Dencker for det forslag, som skatteministeren fik hr. Mikkel Dencker til at trække tilbage, sådan at vi først fik et betænkningsudkast med ændringsforslag og derefter et uden ændringsforslag, hvorefter skatteministeren ringede til mig og sagde, at på foranledning af Socialdemokratiet måtte han give den indrømmelse, at det forslag, som hr. Mikkel Dencker ellers var kommet med, kom ind igen.
Så hvem der har paterniteten, skal jeg ikke blande mig i, men jeg synes i hvert fald, det er særpræget at stå og takke et parti, som man først har overbevist om skulle trække det ændringsforslag, som man bagefter får tak for, tilbage.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2003-09-04:
Nu skal jeg ikke begive mig ind i ideologiske slagsmål med
Enhedslisten
Jeg kan bare sige, at der ifølge bekendtgørelsen skal gives oplysning om, hvilken virksomhed der er praktik på, og at det skal gøres en gang om måneden, medmindre koordinationsudvalget aftaler noget andet.
Der er jo ingen grund til, at vi bureaukratiserer og besværliggør de her ting.
Så det synes vi at de enkelte koordinationsudvalg selv skal løse.
Ole Sohn (SF), 2003-09-04:
Jeg mener, det er rimeligt her på Tingets sidste dag at uddele roser, når der er behov for det.
Jeg vil gerne sige til ministeren, at det er al respekt værd, at ministeren har lyttet til den kritik, der har været af lovforslaget, som jo i bund og grund går ud på, at staten skal begynde at opkræve bøder i situationer, hvor staten ikke har lidt et tab.
Det er en hel nyorientering i dansk lovgivning.
Justitsministeriet har ikke været i stand til at finde anden tilsvarende lovgivning på noget som helst område, så på den måde er det nytænkning fra regeringens side.
Man er så blevet lidt betænkelig ved, om det er rimeligt at lave en fast kutyme med, at man skal betale bøder i en situation, hvor staten ikke har lidt tab.
Det, der så er lavet med ændringsforslaget, er en lille forbedring.
Nu er det ikke pr. automatik, nu indfører man en situation, hvor man kan forhandle sig frem til i særlige situationer ikke at skulle idømme a-kasser bøder, hvor staten ikke har lidt et de facto-tab.
Det er en lille forbedring.
Men jeg mener, regeringen er på vej ud i noget snavs, specielt i forbindelse med den sag, der kommer under pkt. 33 om rockerkriminalitet, hvor man jo bruger princippet med dummebøder.
Her er vi jo i en situation, hvor det bliver Arbejdsdirektoratet, der ligesom afgør, om der i givne situationer skal udbetales det, man i rockermiljøet kalder dummebøder, til a-kasserne eller ej.
Det mener jeg faktisk er en uskik.
Det er en meget, meget farlig vej at bevæge sig ind på, at der ikke er nogle klare retningslinjer.
Derfor, selv om jeg gerne ville rose ministeren for at have bevæget sig lidt fra at være meget stålsat med hensyn til, at der skal betales bøder, til at sige o.k., der kan være enkelte situationer, hvor man ikke skal gøre det alligevel, så vil jeg nu konkludere, at det er en juridisk praksis, som er uholdbar, og som heller ikke svarer til den holdning, som regeringen lægger for dagen, når vi kommer frem til pkt. 33. Derfor skal jeg meddele, at SF kan støtte ændringsforslaget, men vi kan ikke støtte det samlede forslag.
Ole Vagn Christensen (S), 2003-09-04:
Fra Socialdemokratiets side er vi godt tilfredse med det ændringsforslag, der nu foreligger, ikke mindst når vi tager forhistorien i betragtning.
Det ligger jo sådan, at vi har opfordret ministeren til at sørge for, at der blev etableret et samarbejde mellem a-kasserne og Arbejdsdirektoratet om at få fjernet de mest urimelige ting, som der lå i det forslag, som vi her har til behandling, nemlig hovedforslaget, at vi dér kunne få skabt en forståelse for, at man ikke sådan uden videre dér, hvor der var tale om en realudligningsafgørelse, og hvor der var nogle særlige forhold, som gjorde sig gældende, kunne tale om, at staten lider et økonomisk tab, og at a-kasserne sådan set heller ikke var i stand til at undgå, at der foregik en fejludbetaling.
Det skal ministeren ikke have utak for, og jeg håber også, at denne løsning har genoprettet den forståelse, som er meget, meget nødvendig, hvis det her system skal fungere, nemlig at Arbejdsdirektoratet og a-kasserne forstår hinanden, og at de også godt kan se de problemer, som man sådan set bliver kastet ud i.
Det er vi vældig godt tilfredse med, og vi håber, at vi så ikke en anden gang skal opleve, at der bliver en gold stemning imellem disse to instanser, som er så vigtige for det system, som hedder a-kasserne, og arbejdsløshedsudbetalinger.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2003-09-04:
Da arbejdsmarkedsforliget »Fire i arbejde« blev lanceret sidste efterår, var et af slagnumrene, at fagbevægelsen fik vidtgående muligheder for at kontrollere brugen af virksomhedspraktik i såvel offentlige som private virksomheder.
Med god ret er der i fagbevægelsen en frygt for, at virksomhedspraktik kan misbruges til at få udført endnu mere ordinært arbejde som aktivering, end tilfældet er i dag.
Derfor har det igennem hele forløbet været et krav fra fagbevægelsen, at koordinationsudvalgene skulle have informationer om kommunernes brug af virksomhedspraktik, hvor og hvordan den foregår.
Hvad er det så blevet til?
Ja, ifølge lovforslaget og det efterfølgende udkast til bekendtgørelse bliver informationerne til koordinationsudvalgene rent statistiske og dermed fuldstændig ubrugelige for fagbevægelsen.
De kan ikke på baggrund af de statistiske meldinger, de vil få, kontrollere, hvad det er, der faktisk foregår, og det uanset om koordinationsudvalgene informeres hver måned eller hver tredje måned.
Det er ikke det, der er afgørende.
Jeg skal selvfølgelig ikke blande mig i, hvad forligspartierne mener om det forlig, de har indgået.
Men jeg vil alligevel hæfte mig ved, at LO i Landsarbejdsrådet fastholder, at forslaget til lov og bekendtgørelse ikke er i overensstemmelse med den politiske aftale.
Derfor vil jeg gerne spørge ministeren, om han vil tage høringssvaret så alvorligt, at bekendtgørelsen præciseres, så informationerne til koordinationsudvalgene bliver helt konkrete, både hvad angår, hvor virksomhedspraktikken finder sted, og hvad angår indholdet i de aftaler, der bliver lavet om virksomhedspraktik.
Jens Peter Vernersen (S), 2003-09-04:
Jeg vil godt sige til hr. Thulesen Dahl, at uanset om man kunne gå herop 16 gange eller 17 gange - det kan man ikke, man kan kun gå herop tre gange - vil vi altså have ret til at kritisere det, hvis tingene ikke foregår på en ordentlig måde.
Jeg er også helt sikker på, at hvis nu hr. Thulesen Dahl tilhørte den rigtige opposition - nu tilhører han jo sådan mere regeringspartierne - så ville han også være kritisk over for det her. Det er ikke lang tid siden, vi behandlede forslaget om optagelse af nye lande i EU, hvor hr. Thulesen Dahl jo var kritisk, fordi hr. Thulesen Dahl ikke mente, der var kommet ordentlige svar på en række spørgsmål
; det er præcis det samme, hr. Thulesen Dahl gjorde i den sag.
Jeg er da sikker på, at hr. Thulesen Dahl efterfølgende vil gå rundt og sige, at der ikke kom ordentlige svar på disse spørgsmål.
Og så undlod man som sagt at stemme for den sag.
Lad mig sige til hr. Kristian Jensen: Uanset om hr. Kristian Jensen tager ordet tre gange, ændrer det altså ikke ved, at det har været et meget lidt tilfredsstillende forløb i udvalget.
Men det ændrer heller ikke noget ved, at vi har sagt fra starten, at vi stemmer for lovforslaget.
Hvis hr. Kristian Jensen havde hørt efter og kunne huske, hvad jeg sagde fra starten - det er åbenbart et meget yndet udtryk at bruge i Venstre - så ville hr. Kristian Jensen også have bemærket, at det, jeg kritiserede, var forløbet, det var ikke lovforslagets indhold.
Søren Søndergaard (EL), 2003-09-04:
Problemet med det her lovforslag er, at regeringen ensidigt lægger vægten på pligtsiden og glemmer, at der også er en rettighedsside i vendingen pligt og ret.
Og for at illustrere den skævvridning vil jeg nævne indførelsen af de individuelle kontrakter.
For så vidt er det udmærket.
Og vi kan sådan set støtte, at man har nogle kontrakter, nogle aftaler, hvor der indgår nogle forpligtelser for folk.
Men indgår man en kontrakt, så er der jo to parter.
Og opstår der uenighed om fortolkningen af indholdet - og det kan jo faktisk ske, når man indgår aftaler - så kendes det fra andre sammenhænge, f.eks. leje- eller købskontrakter, at man kan klage.
Det kan man også i socialsager, nemlig til ankenævn.
Andre steder kan man klage til andre instanser.
Men ikke her.
Her er retssikkerheden sløjfet, og der er kun pligten tilbage, nemlig pligten til for den enkelte at opføre sig ordentligt, gøre, hvad der bliver sagt, rette ind eller ryge ud.
Ikke noget med, hvordan konflikter kan løses.
Ikke noget med, hvordan uklarheder og fortolkninger kan udredes.
Det handler om at slå hælene sammen, ellers bliver der bare skåret i ydelserne. Et andet eksempel på, hvordan vilkårligheden bliver et gennemgående træk i lovgivningen, er bestemmelsen om, at udlændingesager skal kunne afgøres af kommunalbestyrelserne. Ikke sådan generelt, men helt ned på personniveauet.
I modsætning til retssikkerheden på socialområdet, som er reguleret i en særlig lov, er det her lovforslag fuldstændig frit for regler.
Det må vi selvfølgelig advare imod, for
det betyder jo, at man risikerer, at der kan laves
politiske kampagner på enkeltpersoners forhold, som det vil være meget vanskeligt for de pågældende at forsvare sig imod.
Med den model udpeger man en veldefineret gruppe i befolkningen og vedtager, at deres særlige personlige forhold skal op på byrådets dagsorden i modsætning til den øvrige del af befolkningen, som er beskyttet af retssikkerhedsloven.
Afslutningsvis vil jeg sige med hensyn til det ændringsforslag, vi vedtog under anden behandling fra ministeren, at hvis vi ser bort fra de elementer af kontrolsamfund, som ligger i det, så skal man altså lige prøve at forestille sig, hvordan dagligdagen bliver på institutionerne, når pædagoger i en i forvejen hårdt presset hverdag ikke alene skal tage sig af børnene, men også skal til at tage sig af de voksne.
Det tror jeg hverken pædagogernes uddannelse eller normeringerne er til.
Men det mener regeringen, og det mener
et flertal, og det finder vi meget uheldigt.