Villy Søvndal (SF), 1999-11-11:
Lovforslaget er en del af ændringsforslagene til finansloven og indeholder tre led.
Dels så reduceres de statslige tilskud
til forsikringsordninger for mindre private arbejdsgivere og for selvstændige og modsat forhøjes egenbetalingen for at være dagpengeforsikret, dels fremrykkes arbejdsgivernes forpligtelse til at udbetale dagpenge fra i dag efter 13 til fremover efter 8 uger.
Og endelig foreslås det så at give mulighed for at genoptage arbejdet under barselorlov, dog ikke de første 2 uger, uden at miste dagpengeretten i den resterende periode.
Man kan så at sige forskyde sin barselorlov
Vi støtter de to første dele af lovforslaget.
Og jeg vil sige til de borgerlige ordførere, der var oppe før, at jeg synes, man skal ihukomme, at det her stadig er meget mindre hårdhændet end under de borgerlige regeringer i 1980'erne, meget mindre.
Altså, det her er vand ved siden af, hvad de borgerlige regeringer pålagde arbejdsgiverne af dagpengeforpligtelser i 1980'erne.
Jeg ved ikke, om det kan tjene som en svag formindskelse
af byrden at gå rundt med den viden. Når vi støtter det, er det, fordi SF har en tradition for at være med til at forbedre de offentlige finanser.
I modsætning til de politiske partier, der ønsker at køre med som gratister, så har vi faktisk en lang tradition i SF for at være med til at forbedre de offentlige finanser.
Det er der andre, der ikke har og som aldrig vil være med, når man står og konkret skal forbedre de offentlige finanser.
Vi gør det, fordi vi synes, at økonomien skal hænge sammen.
Men det er klart, at det forudsætter for os, når vi skal stemme om det ved tredjebehandlingen, at vi også får indflydelse på pengenes anvendelse.
Vi sad for sjovs skyld og talte op i formiddags.
Med det her forslag tror jeg, at vi har forslag i alt for 2,6 mia. kr., som vi er positivt indstillet over for.
Og det er klart, at det er helt utænkeligt, at det her til slut kommer til at indgå i en finanslovsammenhæng, hvor SF støtter at kræve pengene op, mens gratisterne mener, at de kan køre med uden at betale en øre.
Sådan spiller klaveret ikke, heller ikke i SF.
Og det betyder, at vi har noteret, at regeringen skylder at være med til for det her forslags vedkommende 262 mio. kr. at fordele i forslag i et samarbejde med SF, hvis regeringen vil have det her gennemført.
Derimod er vi mere betænkelige i SF ved det sidste led.
Det, man kan frygte, er, at fleksibiliteten, som i en række tilfælde kan være fornuftig, det medgiver vi, også kan anvendes til, at arbejdsgivere presser forældre til en hel eller delvis genoptagelse af arbejdet.
Vi er jo ikke et samfund, hvor alle er lige.
Vi er jo ikke et samfund, hvor begge parter så at sige leder og fordeler arbejdet.
Vi er i en situation med arbejdsløshed, hvor den ene part, arbejdsgiveren, er den stærke part i det her.
Derfor er det helt afgørende for os, at der tæller et børnepolitisk synspunkt, nemlig barnets ret til at have forældrene fuldt ud til stede i den første tid, hvis det ønskes af forældrene.
Og derfor vil vi under udvalgsarbejdet være optaget af, hvordan det kan sikres, at forældre ikke presses ud på arbejdsmarkedet.
Men med de bemærkninger er det klart, at SF vil støtte under forudsætning af, at vi får medindflydelse på pengenes senere anvendelse.