Keld Albrechtsen (EL), 2003-05-22:
Efter Enhedslistens opfattelse er der en forstemmende mangel
på vision omkring, hvordan vi skal løse det grundlæggende danske energiproblem, i den redegørelse, som ministeren har fremlagt.
Jeg vil sige det så enkelt, at Enhedslisten ikke kan støtte redegørelsen.
Redegørelsens hovedlinje er efter min mening
simpelt hen forkert.
Hvis man følger den linje, der er udstukket fra regeringens side, betyder det, at Danmark vil kunne kommme til at befinde sig i en uløselig energikrise i løbet af et eller to årtier, nemlig når vi står i den situation, at vi får et forsyningsproblem.
Hr. Martin Lidegaard var inde på grundproblemet, men egentlig er der ikke så mange, der klart har skåret ud, hvad det rent faktisk er, vi står over for.
Vi står over for den situation, at olien, ikke kun den danske olie i Nordsøen, men
også de samlede ressourcer på verdensplan af olie, snart er brugt.
Dansk energipolitik tager ikke højde for det problem.
Tværtimod går dansk energipolitik i øjeblikket ud på at bortsælge, endda uden ordentlig statslig beskatning, den olie og naturgas, som vi har tilbage i Nordsøen, hurtigst muligt.
Så får vi en energiplan, som bygger på, at man fortsat skal basere sig på et alt for stort forbrug af kul, olie og benzin.
Ikke en energiplan, som indeholder et svar på, hvordan vi får skabt en elproduktion baseret på vedvarende energikilder, inden det er for sent, ikke en plan, der forklarer, hvordan vi får løst den fuldstændige ubalance, der er i den danske trafikpolitik, som baserer sig på at prøve at skabe et stadig større benzinforbrug; som nedprioriterer den kollektive trafik; som opprioriterer motorvejsbyggeri og bilisme; som fjerner taksttilskud i den kollektive trafik; som gør alt, hvad der overhovedet kan gøres, for at forøge den danske CO2-forurening ved hjælp af øget benzinforbrug. Jeg kan ikke give hr. Svend Auken ret, når han siger, at dansk energipolitik har været en kæmpe succes,
indtil den her regering kom.
Hr. Auken var inde på den historiske del
tilbage til Anker Jørgensen-regeringen
Det kan godt være, den gjorde nogle ting i den situation.
Det kan også godt være, at socialdemokratisk ledede regeringer har taget nogle skridt, som har været med til at hjælpe den folkelige bevægelse, der skabte vindmølleeventyret.
Så der har været positive ting.
Men det var altså også en socialdemokratisk ledet regering, der forærede nordsøenergien til Dansk Undergrunds Consortium stort set uden beskatning, og som var med til at gennemføre de horrible gasaftaler og beskatningsforhold, som vi nu kæmper med.
Men vi glæder os over, at der var et flertal i Folketinget, som var indstillet på at pålægge regeringen at føre forhandlinger med parterne i Nordsøen om en øget beskatning, og hvis der var ét punkt, som jeg noterede med tilfredshed i ministerens besvarelse af forespørgslen, så var det, at han understregede i loyalitet over for den beslutning, der blev truffet i Folketinget under forespørgselsdebatten, at der skal opnås et resultat med en rimelig fordeling.
Sådan hørte jeg ministeren sige, og det var også i overensstemmelse med det, som et flertal vedtog under forespørgselsdebatten.
Men når bortses fra det, så var ministerens budskab fra den ene ende til den anden, at der skal privatiseres.
Der er ingen energipolitisk vision.
Der er en vision om, at det hele skal overdrages til markedet.
Fru Helle Sjelle frygtede, at vi skulle ende i californiske tilstande.
Det ville hun ikke være med til.
Det synes jeg var en klog betragtning fra den konservative ordfører.
Men regeringens energipolitiske redegørelse styrer direkte frem mod en gentagelse af den californiske skandale,
KL. 15.10
Energiforsyning er ikke egnet til privat drift.
Det er gennemprøvet, og det duer ikke. Det samme har vi jo prøvet med jernbaner. Disse store offentlige transportsystemer, hvad enten det drejer sig om transport gennem elledninger eller vandledninger eller kloakledninger eller på jernbaneskinner, er ikke egnet til privat drift, fordi de forudsætter et så tæt samarbejde med en så tæt koordination af tingene og et sådant politisk overblik og styring, at det simpelt hen er en katastrofe at forsøge på at udlodde det i private selskaber med deres egen snævre profitinteresse, som så sidder og kører markedet i sænk. Det er gennemprøvet ikke blot i udlandet, men senest med Arriva på jernbanen, og det er mig ufatteligt, at et flertal i dette Folketing ønsker at kaste sig ud i at eksperimentere med vores energiforsyning på den måde, endda ved at invitere udenlandske selskaber til rent faktisk at komme og overtage vores energiforsyning.
For det er jo det, man gør, når man taler, som Venstres ordfører, hr. Kim Andersen var inde på, om, at det jo er noget internationalt, det her.
Ja, det regeringen vil gøre, er at sælge vores energiforsyning til udenlandske selskaber.
Man synes ligefrem, det er en god ting.
Ja, så må Venstres ordfører jo korrigere mig, hvis jeg har opfattet signalet forkert, men jeg hørte det sådan, at man ligefrem synes, det vil være en god ting, hvis udenlandske selskaber kommer og køber vores energiforsyning.
Det fatter jeg ikke.
Det fatter jeg simpelt hen ikke at man kan synes. Synes man, det er en god ting, hvis Preussen Electra, som vist i forvejen ejer en stor del af Barsebäckværket og som forsyner os med en masse dårlig strøm, også skal til at eje f.eks. NESA?
Synes man, det er en god ting?
Jamen det kan man da ikke i ramme alvor synes.
Så vil jeg da i hvert fald gerne bede om, at man kommer op og vedstår det.
Jeg synes ikke, det er en god ting.
Jeg synes, det er en utrolig dårlig ting, og hvorfor skulle vi kaste os ud i det, når vi i Danmark kan bygge på en tradition som andelstanken?
Der er en masse forbrugerejede hvile i sig selv-virksomheder inden for det her område, og det har da alle dage været en fremragende tanke at etablere sådan noget i regi af forbrugerdemokratiet.
Hvor bliver forbrugerdemokratiet af i den energipolitik, der ligger i dag?
Ja, man er ligefrem stolte af, og det så vi også i bemærkningerne til NESA-loven, at man nu endelig får afviklet forbrugerindflydelsen i dansk energipolitik.
Uha, uha, det har været noget skrækkelig noget med den forbrugerindflydelse.
Jamen hvad er det da for en tankegang?
Og når man så sammenholder det med, at man reelt nedprioriterer vindenergien, at man har skåret forskning og udvikling i de nye vedvarende energikilder helt ned til sokkeholderne: solenergi, varme fra jorden osv. nedskåret helt ned til sokkeholderne, ja, så må man sige, at vi har en regering, der styrer med bind for øjnene helt ud over skrænten og som bringer Danmark i den situation, at den dag, olien ikke længere er til rådighed, står vi med en energiforsyning, der ikke kan klare danskernes energiforsyningsbehov. Det er kortsigtet.
Det er kapitalistisk.
Det er uden visioner.
Det er uden forbrugerdemokrati.
Det er uden grønt perspektiv.
Det er jeg nødt til at sige, for det er sandheden om den.
Jeg havde håbet, at jeg havde kunnet holde en venligere tale med en større grad af opmuntring til ministeren, men jeg har været ministerens redegørelse igennem, og jeg har fremhævet alt det positive, der var at sige om den.
Det må jeg sige, det har jeg, men det fyldte jo nok ikke så meget af talen.
Nu havde vi NESA-loven til behandling.
Jeg har sagt, hvad jeg mener om NESA-loven tidligere på dagen, det skal jeg ikke gentage nu så ved denne her lejlighed.
Men nu har vi så den diskussion om miljøbonussen på vindenergien.
Jeg vil opfordre disse partier til at begynde at overveje, hvornår smertegrænsen er nået.
Hvor lang tid kan man blive ved med at udholde at skulle indgå disse aftaler med regeringen, aftaler som tilsyneladende ikke engang overholdes, heller ikke selv om det er forholdsvis elendige aftaler?
Det burde måske give anledning til overvejelser, hvornår smertegrænsen er nået derhen, hvor man ikke længere kan bære et medansvar for den energipolitik, der føres.