runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Frank Aaen (EL), 1999-02-11:
Først til hr. Jørn Pedersen: Ja, vi støtter det kommunale selvstyre, men vi vil gerne på nogle punkter via lovgivningen lægge nogle rammer for, hvad kommunerne skal.
Det er jo det, man gør i dag, når man siger, at de skal tilbyde unge, der når en vis alder, plads i folkeskolen.
Og så vil jeg sige, at det, at der i løbet af nogle år er kommet flere hjemmehjælpere, er altså en dårlig trøst for den 93-årige, som ikke længere kan få hjælp til at få købt ind, og en dårlig trøst for den ældre, som har allergi, og som ikke kan få hjælp til at gøre rent og derfor får forværret sin allergi. Jeg synes, Socialdemokratiet skal lade være med at bruge statistik, når det, som det her drejer sig om, er konkrete mennesker, som får en dårligere hjemmehjælp, og som vi daglig kan læse om i aviserne, at sådan er det.
Så skulle man hellere tage det problem alvorligt og sige: Hvordan løser vi de åbenlyse problemer, der er med hjemmehjælpen?
Det bliver
man nødt til at tage fat på i stedet for at prøve at bortforklare det.
Til hr. Poul Erik Dyrlund, der siger, at Socialdemokratiet ikke har nedskåret dagpengene:
Nu har jeg altså mest talt om en nedskæring af dagpengelængden, men man kan jo sige, at når dagpengelængden nedskæres, falder dagpengeniveauet altså lige pludselig til nul kroner, og det er i hvert fald en nedskæring, der vil noget.
for unge mennesker, altså hvor mange dagpenge de får udbetalt, nemlig til det halve af det, de hidtil har fået.
Det er da en nedskæring, der vil noget, og jeg tror sådan set, det er værre, end hvad V og K nogen sinde har foreslået, det, som er gennemført dér med den halvering af dagpengene.
Og så om efterlønnen: Det er korrekt, at formelt set kan man stadig væk komme på efterløn, når man er 60 år, men det hører altså også med i historien, for det første at det f.eks. kan være mennesker, der har været arbejdsløse i en lang periode, og som ud af en bistandshjælp eller ud af ingenting skal betale det meget høje kontingent, og for det andet at de, der virkelig har brug for at gå på efterløn, når de bliver 60 år, fordi de er nedslidte eller ikke har arbejde, får fra i dag en meget ringere efterløn end den, de fik tidligere, fordi man samtidig nedsætter folkepensionsalderen.
Lissa Mathiasen (S), 1999-02-11:
Jo mere jeg lytter til hr. Frank Aaens svar til mig om boligområdet, jo mere fornemmer jeg egentlig frustrationen: en frustration over, at vi ikke har leveret den vare, som hr. Frank Aaen havde ønsket at vi havde leveret: en vare i form af en ny lejelov.
Vi ønsker ikke en fri huslejedannelse.
Men - og det er mit spørgsmål til hr. Frank Aaen - er det ikke urimeligt, at frustrationen kan komme til at gå ud over en hel stribe af lejere her i landet, som, hvis de skulle sidde og lytte til denne debat, får en oplevelse af, at nu bliver de pr. 1. marts ramt af ændrede boligstøtteregler? Ud fra den situation vil jeg godt bede hr. Frank Aaen bekræfte, at har man en ganske almindelig folkepension og har en husleje på 40.000-50.000 kr., så sker der ikke en krones forandring, og har man tilsvarende som pensionistægtepar en husleje på 40.000-50.000 kr., sker der heller ikke en krones forandring, og er man en enlig mor på bistandshjælp med et barn og tilsvarende har 30.000, 40.000, 50.000 kr. i husleje, så sker der heller ikke nogen forandringer.
Det skylder vi de mennesker at kunne melde ud.
Lars Kramer Mikkelsen (S), 1999-02-11:
Ja, så er det da godt, at man kommer først i rækken her.
Til hr. Frank Aaen vil jeg sige: Med et kvalificeret gæt, for jeg må jo komme med den indrømmelse fra starten, at jeg ikke er økonom, men med et kvalificeret gæt er der skabt 140.000 helt regulære arbejdspladser under regeringen Poul Nyrup Rasmussen.
Og så talte hr. Frank Aaen om tilbudene til de aktiverede, men jeg kan ikke få tingene til at hænge sammen, for jeg tror ikke, hr. Frank Aaen kan finde én eneste socialdemokrat, som ikke mener, at der skal være ordnede forhold for de aktiverede og ordentlige opgaver og ordentlige tilbud til de aktiverede.
Og at tingene blandes sammen - de regulære arbejdspladser og de aktiverede - kan jeg ikke forstå, og det mener jeg ikke at man behøver at være økonom for at forstå.
De 140.000 job er helt regulære arbejdspladser.
Men regeringen vil nedbringe ledigheden, og det mente jeg også var Enhedslistens mål.
Og jeg bliver nødsaget til at spørge Enhedslisten, om man har set på den ledighedsstatistik inden denne debat, og om man har lagt mærke til, at arbejdsløsheden rent faktisk falder drastisk under denne regering.
Et fald i ledigheden på 180.000, er det brudte valgløfter?
Frank Aaen (EL), 1999-02-11:
Nej, vil jeg sige til fru Lissa Mathiasen, vi er ikke frustrerede; vi er sådan set ganske fornøjede.
Vi er fornøjede over, at det i den grad er lykkedes os at aktivere den socialdemokratiske folketingsgruppe. At de så desværre bruger al energien på søforklaringer, er der jo ikke noget at gøre ved, men det er da ganske underholdende.
Og så vil jeg sige til fru Lissa Mathiasen, der opremser alle dem, der ikke har fået forringet deres boligstøtte: Dér vil jeg gerne give en indrømmelse, og jeg giver den glat og helt åbent:
Det er ikke med ændringen af boligstøtten lykkedes Socialdemokratiet at forringe boligstøtten for alle, der modtager boligstøtte; det er rigtigt.
Der er nogle, der stadig væk modtager det, de fik før.
Men det er altså en ringe trøst for de 225.000 pensionister, der har fået deres boligstøtte forringet, at der er nogle, der ikke har fået den forringet.
Og jeg synes, Socialdemokratiet skulle forholde sig mere til det, der er gjort, end at prøve at snakke udenom.
Til hr. Klaus Hækkerup vil jeg sige: Kommunernes Landsforenings formand har til dagspressen udtalt, at man ønsker en genforhandling af aftalen, fordi den økonomiske ramme er for stram til, at man kan opfylde de forventninger, borgerne har om ordentlig velfærd.
Det er sagt tydeligt, og det synes jeg i øvrigt man skulle tage og gøre.
Og når det generelt er sådan, at man kommer i klemme med velfærden, så refererer jeg bare til en bog, jeg diskuterede med hr. Jacob Buksti før sommerferien, og som er udgivet af regeringens forskellige ministerier, og som viste, at med de prognoser, der er, og med den økonomiske ramme, der er, kan man ikke fastholde serviceniveauet.
Og til hr. Kramer Mikkelsen
: For det første er det, at nogle er kommet i arbejde, da under ingen omstændigheder et argument for at gøre dagpengesystemet ringere.
Og for det andet, og det er åbenbart lidt grundskoling, vi skal have her: Når arbejdsløse bliver tvunget i aktivering, dvs. bliver tvunget til at passe et helt normalt arbejde i en børnehave, et helt normalt arbejde på et bibliotek eller et helt normalt arbejde andre steder i den offentlige sektor, så får de ikke samme løn- og arbejdsvilkår som dem, de arbejder sammen med, så får de et stempel på ryggen, hvor der står: Jeg skal lave det samme som dig, men jeg må ikke få det samme i løn, jeg må ikke få de samme rettigheder, og jeg må ikke få lov til at optjene retten til igen at gå på dagpenge.
Når jeg er færdig med det her arbejde, bliver jeg smidt ud og mister min dagpengeret.
Det er sådan, man behandler arbejdsløse, som man sender i aktivering.
Ole Vagn Christensen (S), 1999-02-11:
Hr. Frank Aaen kan jo godt huske, hvordan situationen var i 1980'erne: Der var hverken arbejde eller uddannelse at få for de unge, men der var en høj understøttelse.
Og hvad har dét betydet for disse unge mennesker?
Hvis jeg ser på ledighedstallene - hr. Frank Aaen vil jo gerne have noget konkret - så er ledigheden for de 25-29-årige på 4½ pct., men tager vi de 16-24-årige, så er den på 2,6 pct.
Og jeg vil gerne spørge hr. Frank Aaen, om han tror, at det har været en lykke for de mennesker bare at blive spist af med nogle penge i stedet for, at der er et reelt ansvar for de unge. Det, der er situationen, når vi snakker om dagpenge til de unge, er jo, at de ikke skal kunne være i den situation, at de vælger dagpengene frem for en aktiv tilværelse med uddannelse eller arbejde.
Og jeg må jo sige, at den aktion er da lykkedes.
At der så var nogle overgangsproblemer, er en helt anden side af sagen.
Men hvis vi tager situationen, som den er i dag, så tror jeg, de unge er mere tilfredse med den politik, der føres nu, end med den, der blev ført i 1980'erne.
Lone Møller (S), 1999-02-11:
Jeg synes, det er lige groft nok, når hr. Frank Aaen heroppefra sammenligner 800-kroners-egenbetalingsreglen, som i sin tid blev indført af den borgerlige regering, med den ændring af medicintilskudsreglerne, der nu er foretaget.
For det, hr. Frank Aaen glemmer at fortælle, er, at da vi havde 800-kroners-grænsen, var det ren egenbetaling, og det, der er gjort nu, er, at medicintilskuddet er omlagt således, at for de første 500 kr. er der ikke offentlige tilskud, men derefter vil der - alt afhængigt af, hvor store udgifter man har - være meget høje tilskud, sådan at man rent faktisk kommer til at få næsten gratis medicin.
Og når hr. Frank Aaen siger, at det er forfærdeligt, at vi tager fra de syge, som skal have medicin, så vil jeg gerne sige: Nu er det jo ikke sådan, at alle, der tager medicin, er syge.
F.eks. er folk, som skal på længere ferierejser, og som derfor skal have lidt malariamedicin, eller som måske snupper en hovedpinepille to gange om året, altså ikke særlig syge.
Og det er dér, vi går ind og laver nogle ændringer, så netop de, der ikke har et meget højt forbrug, kommer til at betale lidt mere - til gavn for dem, der har meget høje udgifter.
Rent solidarisk tænkning!
Pia Christmas-Møller (KF), 1999-02-11:
Så jeg vil gerne spørge: Hvad er tidsfristen?
Hvor mange nye løftebrud skal vi opleve, førend Enhedslisten vil tage konsekvensen og ikke bare nøjes med at springe op som en løve og falde ned som et fromt lam?
Klaus Hækkerup (S), 1999-02-11:
Dér vil jeg godt sige: Det har jeg overhovedet ikke hørt om.
Tværtimod har man bekræftet, at man står ved den aftale, man har indgået, og som i øvrigt er en 4-årig aftale, der løber til og med år 2002.
Men værre er det sandelig, når hr. Frank Aaen stadig påstår, at der med aftalen er tale om en sænkning af serviceniveauet i kommunerne, og jeg må altså bede hr. Frank Aaen om at forklare, hvordan en stigning i nettoserviceudgifterne på 1,6 pct. og fortsatte rationaliseringer og effektiviseringer i vores kommuner kan gå hen og blive til en sænkning af serviceniveauet.
Ærlig talt, det indtryk, jeg har, er, at Enhedslisten her igen prøver på at fremføre nogle påstande, som er uden hold i virkeligheden, bare for at kunne sige: Se, hvor gode vi er!
Det er os, der har påpeget det.
Jacob Buksti (S), 1999-02-11:
Da man endelig i 1936 sammen med Det Radikale Venstre vandt flertallet både i Folketinget og Landstinget, udtalte statsminister Stauning således meget rammende i Ugejournalen den 11. oktober 1936, og jeg citerer: ...
Frank Aaen (EL), 1999-02-11:
Jamen der er ikke nogen tidsfrist.
Og det, jeg sagde, og det skal jeg gentage, er, at i samme sekund vi kan forhindre et alvorligt overgreb på befolkningen - f.eks. det, man nu gennemfører sammen med de borgerlige på efterlønsområdet, eller det, man har gennemført på arbejdsmarkedsområdet - i samme øjeblik vi gennem at udtrykke mistillid kan forhindre et overgreb af den type, så gør vi det, for så forhindrer vi noget, som rammer befolkningen, og det vil vi til enhver tid bruge ethvert middel til, hvis vi kan komme til det.
Og det var derfor, vi stemte imod finansloven, og det er derfor, vi stemmer imod alle de love, som gennemføres sammen med de borgerlige.
Og det vil vi gøre, uanset om regeringen så siger: Jamen vi kan risikere at komme i mindretal, og så skal vi gå af.
Så vil vi sige: Fint, så slipper vi for det overgreb!
Så til fru Lone Møller: Medicintilskuddet er jo ikke bare omlagt; medicintilskuddet er omlagt samtidig med, at man har gennemført en besparelse. Og nu er det altså lige før, man falder ned af stolen, for de eksempler, fru Lone Møller gav før på medicin, som ikkesyge tager, dem får man heller ikke tilskud til.
Nej, nej!
Jeg kender i hvert fald ikke nogen, der får tilskud til en hovedpinetablet, medmindre man får tilskud til en, som er på recept.
Og derfor er det sådan, at de, der er syge, er dem, der finansierer gildet, og det er asocialt.
Og så til hr. Ole Vagn Christensen:
Hvis halve dagpenge til unge mennesker er så genialt, at det skaffer alle i arbejde, hvorfor skal den geniale ordning så kun gælde for de unge?
Hvorfor foreslår man ikke, at de, der er under 50 år, skal have halve dagpenge, eller at de, der er under 40 år, skal have halve dagpenge?
Og man kunne måske oven i købet sige, at de, der har sværest ved at komme i arbejde, er dem over 50 år.
Så skulle man ikke foreslå halve dagpenge for alle, der er over 50 år, så de også kommer i arbejde?
Den logik holder altså ikke, vil jeg sige til hr. Ole
Prøv at gå hjem på slagteriet og fortæl, at det er sådan, man tænker i Socialdemokratiet!
Det holder jo ikke en meter!
Frank Aaen (EL), 1999-02-11:
Til det sidste vil jeg bare sige, at jeg jo har forstået, at Dansk Folkeparti så gerne vil være et parti, der forsvarer de små i samfundet, dem, der er svage.
Så jeg synes, det havde klædt Dansk Folkeparti, hvis man var gået herop og havde bidraget til den berettigede kritik af regeringen, fordi den på mange områder har gjort det værre for de svageste i samfundet.
Det havde været fint.
Så skal jeg sige til hr. Poul Erik Dyrlund, at hr. Dyrlund udmærket ved, at det er meget svært at lave den statistik, hr. Dyrlund efterspørger, fordi man simpelt hen ikke er i stand til f.eks. at svare på, hvor mange der ikke kommer ind i dagpengesystemet, for det kan man simpelt hen ikke måle.
Og tilsvarende er det svært at måle dem, der går ud af dagpengesystemet.
Men det, vi kan måle, er, at antallet af udstødte fra arbejdsmarkedet, antallet af mennesker, der af den ene eller anden grund mere eller mindre frivilligt - ofte ikke frivilligt - er kommet på efterløn, førtidspension eller overgangsydelse, og antallet af dem, der er helt udstødt af arbejdsmarkedet, er steget, mens Socialdemokratiet har haft regeringsmagten.
Og det er meget usædvanligt, at antallet af udstødte stiger, når arbejdsløsheden falder, men det er faktisk det, der er tilfældet.
Her har vi opadgående konjunkturer, og samtidig stiger antallet af udstødte fra arbejdsmarkedet!
Det siger lidt om, hvilken katastrofal arbejdsmarkedspolitik Socialdemokratiet har stået for.
Poul Erik Dyrlund (S), 1999-02-11:
Ja, nu fik vi fra hr. Frank Aaen den sædvanlige sang, den malende beskrivelse af det store antal personer, der ryger ud af dagpengesystemet.
Kunne vi dog ikke blive fri for den?
Hvis det nu virkelig var sådan, at nogle af de mennesker, som man taler om i Enhedslisten, var faldet ud af dagpengesystemet, så havde a-kasserne for længst gjort os opmærksomme på det, og så havde man for længst lavet en statistik over det.
Kan vi ikke få den statistik over antallet af de personer?
Kunne hr. Frank Aaen ikke skaffe en sådan statistik?
Så vil jeg gerne sige med hensyn til de unge under 25 år: De er ikke kommet på halve dagpenge; de er kommet i uddannelse, de er kommet i arbejde.
Og da vi i sin tid lavede den regel, var der et kæmpestort kor inklusive hr. Frank Aaen, som kritiserede den ordning.
Nu er det kor forsvundet.
Der er kun én tilbage, der stadig væk skriger om de unge under 25 år på halve dagpenge, og det er hr. Frank Aaen.
Alle andre, der i sin tid deltog i det kor, har vendt bøtten og kan se det fornuftige og det rigtige i det og erkender, at det var en god ordning, og at det er en god ordning.
Selv de værste kritikere uden for disse tykke mure har erkendt det både skriftligt og mundtligt.
Frank Aaen (EL), 1999-02-11:
Jeg erkender gerne, at der er sket en lille forbedring dér, men det ændrer ikke ved, at de, der som 60-årige er nødt til at gå på efterløn, fremover mister dramatisk meget, fordi de som 65-årige går fra efterløn og over på en meget lav folkepension, hvor de under den gamle ordning har efterløn, helt frem til de er 67.
Så det ændrer ikke ved dét.
Det ændrer heller ikke ved, at man har forsynet efterlønnen med et efterlønskontingent, som er så asocialt, at jeg slet ikke kan huske noget fra min studietid om, hvornår der senest er gennemført en skatteforhøjelse i Danmark så asocial, som efterlønskontingentet i virkeligheden er.
Til hr. Peter Duetoft:
Det er altså ikke sådan, at vi bare går efter regeringen, og vi har det sådan set med regeringspartierne som med alle andre partier herinde i Folketinget: Når de kommer med noget fornuftigt, så støtter vi dem, og når de kommer med noget skidt, så angriber vi dem hårdt for dét.
Sådan er det med regeringens forslag, sådan er det med CD's forslag, og sådan er det med alle de øvrige forslag, der kommer til behandling her i Folketinget: Vi kigger på, hvad indholdet er, og er det godt, støtter vi det, og er det skidt, angriber vi det.
Sådan er dét.
: At vi lover mere af alt, vil jeg nu ikke sige, men vi ville i hvert fald ikke have foræret 4 mia. kr. til erhvervslivet, som i forvejen tjener styrtende, til aktieejerne, som i forvejen har tjent styrtende, og til landmændene - oven i købet på den måde, at jo større landbrug man har, jo større skattelettelse får man.
Den måde ville vi ikke have brugt 4 mia. kr. på.
Vi ville have brugt dem til mere velfærd.
Men så må jeg i øvrigt sige, at hovedideen i alle de forslag, vi er kommet med til regeringen, er helt enkel.
Ved I hvad, har vi sagt til Lykke ... hr. Lykketoft - og det hedder det heller ikke, men til finansministeren - lad os bruge dagpengene til at skabe mere velfærd, lad os ansætte arbejdsløse til at løse nogle af de velfærdsopgaver, der i dag ikke bliver løst.
Og når vi ser, hvad der i dag bruges af penge på understøttelse og på dumme kurser, kan det gøres, uden at det koster en ekstra krone på statsbudgettet. Det er det, vi har sagt til regeringen, og det er det, regeringen har afvist, og i stedet gik den så sammen med Venstre og De Konservative.
Bjarne Laustsen (S), 1999-02-11:
Hr. Frank Aaen påstår, at ledige, der går på efterløn, får forringet deres forhold.
Det er ikke korrekt.
Her er en af de ting, som vi ikke har lovet, men som vi har gjort, og som vi er stolte af.
Det er også en af de sager, som Enhedslisten ikke taler så meget om, men her har vi faktisk lavet konkrete forbedringer.
Det er sådan, at ledige med forudgående ledighed vil få
ca. 1.000 kr. mere om måneden, og da en tredjedel af alle ledige går fra at være ledige og over på efterløn, vil det betyde, at rigtig mange får forbedringer.
Jo længere ledighed, jo mere kompensation får man. Det snakker Enhedslisten ikke ret meget om, men det er faktisk en af de gode historier om efterlønnen.
Ole Hækkerup (S), 1999-02-11:
Hr. Frank Aaen sagde indledningsvis - og det er ved at være nogen tid siden - at han savnede Uffe Ellemann og de klare meldinger fra Venstre.
Det var dengang, da Venstre ville prioritere frem for blot at love alle mere af alt, hvilket åbenbart er strategien nu.
Det var i en bisætning om, at Venstre ikke skulle være meget bedre end Socialdemokratiet.
Jeg forstod det således, at det åbenbart var helt anderledes med Enhedslisten.
Her ville man vedstå prioriteringerne og ikke blot følge den strategi med at love alle mere af alt, som man jo netop har anklaget Venstre for.
Hvis man herefter ser på det forslag til vedtagelse, som hr. Frank Aaen har fremsat, og hvor der på ingen måde nævnes hverken finansiering eller prioritering, så vil jeg gerne spørge hr. Frank Aaen, hvor Enhedslistens strategi egentlig adskiller sig fra Venstres.
Peter Duetoft (CD), 1999-02-11:
Men nu har jeg sådan siddet lidt passivt på sidelinjen og lyttet til debatten, og det giver da selvfølgelig nogle overvejelser omkring valgløfter, men jo bestemt også omkring paradokser og måske også omkring måden at agere på i et folkestyre.
For man kan jo dog spørge, om det allerstørste valgbedrag ikke i virkeligheden er det, der foregår i dag, og jeg har kunnet konstatere, at Enhedslisten og CD endnu en gang er diametralt modsatte, og det glæder mig.
Se, CD har den holdning, at vi peger på en regering, men når vi så ikke får den, prøver vi at være så fair og så hjælpsomme som muligt, for at den regering, der danner sig i det efterfølgende Folketing, faktisk kan komme til at fungere.
Det er nu vores arbejdsmetode.
Men jeg kan forstå, at hr. Frank Aaens og Enhedslistens arbejdsmetode er at pege på en regering og så derefter gøre alt, hvad man kan, for at kritisere den, drille den, ødelægge dens arbejde og i tide og utide true med et mistillidsvotum. Ja, sådan er der paradokser, og sådan er der forskellige opfattelser af folkestyret, men jeg ved godt, hvilken af de to situationer jeg vil kalde vælgerbedrag.
Pia Kjærsgaard (DF), 1999-02-11:
På et tidspunkt brugte hr. Frank Aaen ordet tidsfrist: hvor lang tid Enhedslisten, som er regeringens parlamentariske grundlag, kunne bære over med regeringen.
Og hr. Frank Aaen brugte også det argument, at hvis man kunne forhindre forringelser, så ville Enhedslisten virkelig gøre noget.
Så kan jeg bare konstatere, at den debat, vi har her i dag, betyder
, at tiden indtil SR-regeringen står til fald, faktisk er kortere nu, end den var kl. 13.00 i dag.
Denne debat mellem hr. Frank Aaen - regeringens parlamentariske grundlag - og Socialdemokratiets næsten fuldtallige folketingsgruppe har været en knap 2 timers nedslidning af SR-regeringen.
Men fortsæt bare!
Det er godt nok træls, det her.
Men det er jo så hr. Frank Aaens ansvar og den socialdemokratiske folketingsgruppes og også Det Radikale Venstres, som har deltaget i denne debat.
Jørn Pedersen (S), 1999-02-12:
Nu er det jo lidt svært at lytte sig til venlige bemærkninger i fru Jette Gottliebs ordførertale.
Men jeg står tilbage med et spørgsmål.
Det er: Hvordan agter Enhedslisten at stemme i forhold til, at førtidspensionisterne ikke skal fratages noget?
Er det noget, Enhedslisten vil stemme imod?
Det synes jeg er ret interessant at vide.
Nu hørte vi jo mange ord om en ny førtidspensionsreform.
Men i forhold til det konkrete, det, vi har til behandling her i parlamentet i dag, er det jo ret interessant at vide, hvordan Enhedslisten vil stille sig.
Vil de stemme for, at de førtidspensionister, der på mange måder har det svært, bevarer de rettigheder, der ligger i lovforslaget - altså dem, de har i dag, skal de også have fremover - eller hvordan ligger det med det?
Bjarne Laustsen (S), 1999-02-12:
Ja, vi har hørt, at Enhedslisten ikke er særlig begejstret for det forslag, der nu ligger her.
Spørgsmålet er, hvad Enhedslisten så vil, hvis det var sådan, at de skulle lave et nyt system.
Det synes jeg vi mangler at høre noget om.
Hvis man kigger på debatten gennem de sidste 20 år, så er det jo sådan, at de partier, der står bag Enhedslisten i dag, jo aldrig nogen sinde har været glade for efterlønsordningen og heller ikke har stemt for den.
Der går altid nogle år, så er man tilfreds med den, og så bliver den accepteret.
Det er det samme med arbejdsmarkedsreformen, også den 3. fase.
I 1994 ville man ikke have den arbejdsmarkedsreform.
Det vil man gerne nu.
Er der bare sådan en tidsforskydning på x antal år, inden man synes, at det, der er blevet lavet, er meget godt?
Jette Gottlieb (EL), 1999-02-12:
Det er en lidt pudsig indgang til en debat.
Der kom derimod nogle debatter om nogle stramninger af arbejdsmarkedsreformen.
Dem var vi imod.
Jeg tror ikke, hr. Bjarne Laustsen kan slutte, hvad Enhedslisten mener om dette og hint, om ting, der er foregået før dens eksistens.
Derfor kører vi meget hårdt på, når det, der sker, efter vores opfattelse er, at Socialdemokratiet lægger op til en asocial måde at gøre det på - jeg tænker her på kontingentet - når de lægger op til en individualisering af ordningen i stedet for en solidarisk og social ordning.
Det synes vi er et ideologisk skift i Socialdemokratiet, og vi vil anke over, vi vil protestere over, at man indfører
sådan nogle ordninger, også over den måde de er blevet indført på, for vi kan stadig huske den debat, der opstod, da det kom frem, at det var det, der var foregået under de natlige forhandlinger. Hvis man ønsker at lave en sådan reform, så må man lægge op til en samfundsdebat over lang tid, give folk mulighed for at forholde sig til den og den slags ting.
Den måde kunne man gøre det på.
Men det, der er foregået, er ikke forsvarligt.