runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Keld Albrechtsen (EL), 2003-05-27:
Jo, men jeg vil bare sige til ministeren, at det jo netop er, fordi der er nogle, der har haft den fortolkning af moratoriet, som ministeren nu refererer til, at det er nødvendigt, at vi her i Danmark har den beslutning, at vi fortsat vil opretholde det, indtil også ansvarsreglerne er løst.
Det er jo en politisk beslutning.
Jeg er sådan informeret om de begivenheder, der var dengang, moratoriet blev skabt, at det, der var tvivl om, var, hvor ansvarsreglerne skulle placeres.
Men det lå dengang i det, at der skulle være ansvarsregler. Så jeg vil mene, at ministeren har en rimelig god sag.
Uanset det juridiske, så har ministeren i hvert fald en moralsk og politisk stærk sag, også over for de andre lande, på baggrund af det, der blev drøftet dengang, bl.a. mellem Frankrig og Danmark. Så jeg mener ikke, at ministeren skal være bekymret over at støtte dette her forslag til folketingsbeslutning.
Og han skal da slet ikke være bekymret for at arbejde aktivt for det, for dér vil han måske også kunne få stærke allierede i Europa-Parlamentet, som bevæger sig i fuldstændig samme retning som det flertal, der har stillet ændringsforslaget her i Folketinget.
Så jeg vil opfordre ministeren til at tage imod dette her forslag med glæde og begejstring og arbejde for det, så skal det også nok lykkes.
Hans Christian Schmidt (V), 2003-05-27:
Jeg vil gerne starte med at sige et par ting til det, som hr. Keld Albrechtsen har nævnt, for det er klart, at man kan sige, at ændringsforslaget og selve beslutningsforslaget jo hænger gevaldig godt sammen her.
Om det første spørgsmål vil jeg gerne sige til hr. Keld
Albrechtsen
: Regeringen har jo gentagne gange bekræftet, at den står bag det eksisterende GMO-moratorium.
Det er helt på plads.
Regeringen kan således ikke anbefale, at Enhedslistens forslag støttes, og det gælder både ændringsforslaget og selve forslaget.
Selv om det måske er lidt trættende, er jeg nødt til at sige til hr. Keld Albrechtsen, at det skyldes for det første, at Rådets Juridiske Tjeneste har redegjort for den erklæring, der definerer det nuværende moratorium.
Det er jo klart, man har det nuværende moratorium.
Jeg bad selv som formandskabsland om at få Rådets Juridiske Tjeneste til at redegøre for, hvordan det skulle forstås, og det, Rådets Juridiske Tjeneste kommer frem til, er, at den definerer, at det nuværende moratorium ikke omfatter miljøansvar.
Det skal vi bare være enige om.
Det omfatter altså ikke miljøansvar.
For det andet har regeringen tidligere prøvet at overbevise de andre medlemslande og Kommissionen om, at reglerne om miljøansvar bør udvides, men det fik ikke tilslutning.
Det er altså efter regeringens mening for tidligt at tage stilling til, hvad der skal ske efter vedtagelsen af reglerne om sporbarhed og mærkning. Jeg konstaterer i dag, at der er flertal for beslutningsforslaget.
Det noterer regeringen sig.
Men jeg er nødt til at oplyse i dag, sådan at det i hvert fald er sagt, at når reglerne om sporing og mærkning er på plads - formentlig om nogle måneder - og det er jo bl.a. dem, som hr. Keld Albrechtsen rigtigt siger, diskuteres i Parlamentet, så bortfalder GMO-moratoriet.
Så eksisterer GMO-moratoriet ikke længere, sådan er det.
Til den tid foreligger der altså en helt ny situation og en stillingtagen til, hvad der så skal ske, hvilket involverer en række juridiske, politiske og administrative problemstillinger, herunder forholdet til den tidligere moratoriekreds, til WTO og til USA.
Jeg siger det, fordi hr. Keld Albrechtsen sådan set altid er meget ren, som jeg hører hr. Keld Albrehctsens argumentation, idet han nemlig siger, at han godt er klar over, at moratoriet ikke omfatter miljøansvar.
Det skal hr. Keld Albrechtsen have stor tak for.
Jeg synes ikke, jeg oplever det helt så klart fra andre partier, der diskuterer det, som indimellem skyder sig ind under, at der findes noget i moratoriet.
Jeg har her klart tilkendegivet det, der er blevet oplyst over for os, og jeg må på den baggrund så tydeligt, jeg kan, fraråde, at man stemmer for beslutningsforslaget, og selvfølgelig også for ændringsforslaget.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-05-27:
Det lykkedes under udvalgsarbejdet at sikre, at et flertal i udvalget har støttet et ændringsforslag, som medfører, at den danske regering skal arbejde for en videreførelse af GMO-moratoriet, således at det også bliver sikret, at der skal gennemføres ansvarsregler, altså ansvar for eventuelle skader som følge af brug af GMO'er.
Jeg vil gerne herfra sige tak til de partier, som har været med til at sikre, at dette ændringsforslag og dermed også beslutningsforslaget kan vedtages.
Det er et forslag, som bliver vedtaget på et tidspunkt, der har overordentlig stor betydning, fordi der netop i dag og i morgen er møde i EU's Landbrugsministerråd, hvor man diskuterer sameksistensproblemet, spørgsmålet om det kan lade sig gøre at have en GMO-produktion, samtidig med at man også har økologisk landbrug og landbrug uden gensplejsede organismer.
I den forbindelse har Europa-Parlamentets miljøudvalg behandlet en række ændringsforslag og også stillet krav om, at ansvarsreglerne kommer på plads, stillet krav om skærpede grænseværdier, dvs. også skrappere regler for mærkning og sporing af GMO'er.
Så det går i mange henseender den rigtige vej med hensyn til stadig større skepsis over for at slippe disse GMO-planter løs i naturen.
Det ligger samtidig sådan, at vi har fået oplyst, at
Netop derfor er det så utrolig vigtigt, at moratoriet bliver opretholdt, således at der ikke pludselig sker en stribe godkendelser af gensplejsede planter, som vil trække en forøget vandforurening med sig i naturen, også i Danmark. Vi afventer så stadig at få rapporten om sameksistens fra regeringens side.
Dette betvivler jeg meget, og de foreløbige oplysninger, vi har fået for en række planters vedkommende, tyder også på, at der rent faktisk slet ikke er plads i den danske natur, hvis der samtidig også skal kunne dyrkes økologisk.
Vi forventer naturligvis, at ministeren - det vil i den konkrete situation sige fødevareministeren - som repræsenterer Danmark under de drøftelser, der altså foregår i øjeblikket i EU's Ministerråd, fuldt ud efterlever folketingsbeslutningen.
Pernille Blach Hansen (S), 2003-05-27:
Hvis ministeren havde hørt efter, hvad hr. Carsten Hansen sagde i stedet for straks at fare op i det røde felt, så havde ministeren hørt, at hr. Carsten Hansen startede med at sige, at der var tale om et godt lovforslag.
Vi støtter faktisk, at man bruger de udtjente havneområder i byerne til at lave nye boligområder.
Det, vi er bekymrede for, som hr. Carsten Hansen også har sagt,
Det er vel et relevant spørgsmål at bore videre i, og der er problemet jo, at det har ministeren ikke ønsket at svare på. Der er stillet et meget, meget konkret og præcist spørgsmål fra Folketingets Miljøudvalg, hvor man beder ministeren om at gøre sig bekendt med Københavns Kommunes aftaler, og så får vi svaret tilbage, at det ønsker ministeren ikke.
Vi vil havde at vide, hvad konsekvensen er for de aftaler, der allerede er indgået.
Jeg kan ikke forstå, at ministeren ikke har samme interesse.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-05-27:
Ja, nu læser ministeren op af de notater, der ligger, som vi jo godt kender.
Men det, vi har spurgt om, er: Hvorfor mener man nu, at frivillige aftaler kan betegnes som en skat?
Der er intet sted i materialet, hverken fra Lovsekretariatet eller fra Justitsministeriet, leveret et eneste argument for, at denne besynderlige påstand skulle kunne være rigtig. Ministeren vil ikke forklare det, han siger, at han ikke har noget at gøre med det, selv om han er forslagsstiller og repræsenterer hele regeringen.
Ministeren er vitterlig arrogant i denne sag, det bliver jeg nødt til at sige.
Hvorfor må vi ikke få en forklaring?
Vi kan simpelt hen ikke forstå det.
Hvorfor er der ingen redegørelse for grundlovens forarbejder?
Når man skal lave sådan en grundlovsvurdering, så går man altid tilbage til forarbejderne og ser, om de, der har lavet grundloven, havde en bestemt hensigt med den paragraf, om det var noget, man dengang forholdt sig til.
Det er der ingenting...
Carsten Hansen (S), 2003-05-27:
Jeg vil godt starte med at sige, at vi sådan set synes, at lovforslaget har været igennem en udmærket proces; vi har jo ved fælles hjælp bidraget til at højne kvaliteten, vil jeg gerne sige til miljøministeren. Men det, som står tilbage, er, at vi er anbragt i et dilemma her: To klare juridiske notater siger, at det er ulovligt at opkræve skatter på den måde, som det er udtrykt her, lave frivillige aftaler mellem bygherrer og kommuner.
Samtidig står vi med en masse eksempler, bl.a. i København, på, at der er nogle, der har bidraget frivilligt.
Og hvis de her to notater står til troende, så må samtlige frivillige aftaler, der er indgået mellem kommuner og investorer, være ulovlige. Miljøministeren kan da ikke frikende og frakende, at vi her står med et voldsomt dilemma, og når vi så spørger ministeren, så siger ministeren, at det vil han ikke indsamle oplysninger om, og han vil ikke afgive et svar.
Det er da en form for arrogance, vi ikke kender i forhold til Folketingets arbejde, og det er vi da nødt til at få undersøgt, vil jeg gerne sige til miljøministeren, for det er da et problem, hvis samtlige kommunalt indgåede aftaler med investorer i det her land viser sig at være ulovlige.
Det må da være et kæmpe problem også for regeringen i forhold til fritvalgsmodeller og medfinansieringer, og jeg skal komme efter dig, så det må miljøministeren da erkende.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-05-27:
Jamen jeg håber da også, at vi alle sammen kan blive fuldt tilfredse med ministerens afgørelse, men så var det jo nemmere, hvis ministeren stemte for beslutningsforslaget, for så var vi helt sikre på, at vi alle sammen ville blive tilfredse med afgørelsen.
Jeg vil gerne takke for tilkendegivelsen fra Socialdemokratiet og også dermed den pejling på, at det her er et alvorligt problem, som skal følges helt til dørs.
Så vil jeg bare opfordre ministeren til, at ministeren ikke kommer til at køre for tæt på forsigtighedsgrænserne, for hvis man nu f.eks. begynder at sige, at på den ene jordtype må man godt, og på den anden jordtype må man ikke, så kan det hele blive både meget bureaukratisk og meget indviklet, men man kunne også risikere, at den beslutning, man så træffer, viser, at så har man sluppet noget fri, som efterfølgende viste sig heller ikke at du.
Jeg vil derfor bare opfordre ministeren til at være meget, meget omhyggelig og ikke komme til at lave en beslutning, som han om 1 eller 2 år vil fortryde, fordi det viste sig, at der sivede det så også ned alligevel.
Men det er bare en opfordring om at bruge forsigtighedsprincippet også i denne sag.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2003-05-27:
Vores holdning vil være, at forsøget bør gøres.
Som vi i virkeligheden har gjort det meste af folketingsåret, vil vi udfolde store bestræbelser for at undgå sygehuslukninger, som er med til at skabe utrolig dårlige tilstande og mindre tryghed ude i lokalsamfundene.
Derfor synes vi bestemt, at forsøget skal gøres endnu en gang. Men vi synes ikke, det er en seriøs tilgang at starte med at lægge en pose penge frem.
Vi ved jo godt, at amterne selvfølgelig meget gerne vil have flere penge, og de er jo part i sagen, fordi de er sygehusejere.
Men der er nogle områder, hvor vi ikke mener de har levet op til deres ansvar som sygehusejere, og derfor ønsker vi en ny struktur, som sygehusene også skal indgå i; det ved fru Lene Garsdal også.
Men det er helt logisk, at i den periode, hvor vi diskuterer, om strukturen skal være anderledes, er det altså håbløst, hvis de nuværende sygehusejere ændrer dramatisk på den struktur, der er nu.
Men lad os se, om vi kan finde hinanden.
Vi har det udgangspunkt, at det givetvis kan koste penge, men det må foregå på den måde, at man først forhandler og finder ud af, hvad det koster at gøre det og det, og så kommer tilbage med resultatet.
Det er den rigtige fremgangsmåde.
Lene Garsdal (SF), 2003-05-27:
Nu er det jo et forslag, der kun rækker året ud, og hvis der ikke er nogen sikkerhed for, at der kan komme penge med ud til amterne, er det jo lige præcis grunden til, at SF har stillet ændringsforslaget.
Der er kommunalt selvstyre i de enkelte amter, og de har været tvunget til at lave nogle tiltag inden for sundhedsområdet, så der skal være en sikkerhed for, at der følger penge med; ellers kan SF ikke acceptere det.
Men hvis vi kunne få en eller anden form for sikkerhed for det, kan vi for min skyld gerne tage forslaget tilbage i udvalget og diskutere det igen.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2003-05-27:
Regeringen skal derimod sendes i byen med et bundent mandat om, at der skal forhandles ud fra nogle helt klare præmisser, og det fremgår jo også af vores beslutningsforslag.
Hvis det medfører ekstraomkostninger i år, må regeringen komme tilbage til Folketinget og forelægge Folketingets partier spørgsmålet.
Det er vores udgangspunkt, at det at fastholde den nuværende struktur i år ikke vil koste flere penge, men måske tværtimod færre penge, fordi det at lave strukturomlægninger i sig selv normalt medfører ekstra omkostninger.
Det handler både om den situation, hvor man nedlægger sygehuse, og som vi har med i vores beslutningsforslag, og det handler også om privatiseringsspørgsmålet, som SF har rejst, og det er helt fair også at tage det med.
Kan vi knytte de to ting sammen og sige, at vi har en fælles bestræbelse, synes vi det er al ære og respekt værd, og i givet fald må der bestemt også gives mulighed for endnu en gang at vende sagen i udvalget for at se, om man kan finde et fælles fodslag.
Lene Garsdal (SF), 2003-05-27:
Nu er det jo længe siden, dette forslag blev fremsat, og det har været længe undervejs.
Jeg forstod på fru Birthe Skaarup, at man ikke ville sikre, at der blev sendt penge ud til amterne.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2003-05-27:
Vi har udfoldet store bestræbelser for at prøve at finde fodslag med partier, der sammen med os kunne danne flertal for denne sag, og derfor har vi også haft den indstilling, at vi ville strække os langt for at få andre partiers opbakning til forslaget.
Det, der gør det lidt forunderligt at skulle stå her og debattere det ændringsforslag, SF har stillet, er, at det kommer på baggrund af en kritik af, at det forslag, vi har fremsat, ikke er tilstrækkeligt, og at man derfor vil pålægge regeringen at fremsætte et lovforslag til oktober.
For os har hele pointen været, at man laver en slags stand still-klausul, altså at man stopper den igangværende strukturændring af sygehusområdet, indtil Strukturkommissionen er færdig med sit arbejde til nytår. Derefter kan der træffes politiske beslutninger, og så kan man jo gisne om, hvilken effekt det har, at regeringen skal komme med et lovforslag i oktober.
Det bliver måske færdigbehandlet i Folketinget i november-december, altså mindre end 2 måneder, før Strukturkommissionen er færdig med sit arbejde.
Men ikke desto mindre siger Dansk Folkeparti, at hvis vi kan tolke SF's ændringsforslag, som fru Birthe Skaarup netop har gjort, vil vi alligevel støtte det. Vi gør det for igen at gøre et reelt forsøg på at få flere partiers opbakning til den gode bestræbelse for at forhindre de sygehuslukninger og den strukturændring, der finder sted i netop disse måneder.
Lene Garsdal (SF), 2003-05-27:
Men samtidig er det SF's synspunkt, at Dansk Folkeparti prøver at give indtryk af, at vi vil hindre amterne i at nedlægge sygehuse, men det er jo ikke det, der står i forslaget.
Der står i forslaget, at man skal indlede forhandlinger.
Selv om beslutningsforslaget blev vedtaget i sin fulde ordlyd, som det er fremsat, ville vi ikke have sikkerhed for, at ét eneste sygehus blev bevaret, og det er sådan set derfor, SF har stillet ændringsforslaget, som vil sikre, at det offentlige sygehusvæsen ikke bliver privatiseret og udliciteret, og at der kommer penge på bordet, hvis det skal hindres, at der bliver nedlagt sygehuse.
Grunden til, at det er endt sådan, er, at den stramme aftale mellem amterne og regeringen har medført, at de enkelte amter og H:S har været nødsaget til at skære ned.
Det er skattestoppet, der er årsagen til hele miseren.
Jeg kan selvfølgelig kun opfordre til, at alle stemmer for vores forslag, også Dansk Folkeparti.
I går fulgte jeg debatten om regionalpolitikken, og jeg kunne forstå på hr. Poul Nødgaard, at hr. Poul Nødgaard erkendte, at det er sådan set kun, fordi Dansk Folkeparti er parlamentarisk grundlag for regeringen, at man ikke kan gå med til at sende penge ud.
Men i dag er der jo ikke den samme binding.
Jeg fik ikke helt fat i, om fru Birthe Skaarup og Dansk Folkeparti vil stemme for SF's forslag.
Men efter det, jeg har læst i går, kan jeg ikke forstå, hvis man ikke kan stemme for det.
Birthe Skaarup (DF), 2003-05-27:
Under udvalgsbehandlingen sagde Dansk Folkeparti, at vi ikke kunne støtte SF's ændringsforslag.
Selvfølgelig har det været meget vigtigt for os at bevare formålet med vores forslag, og derfor prøvede vi at finde et flertal for ændringsforslaget, hvis det blev lavet lidt om, men det mislykkedes.
Vi har så efter nærmere overvejelser kigget på forslaget
igen, og jeg kan sige i dag, at vi lægger vægt på, at der ikke automatisk bliver åbnet for pengekassen, mens regeringen er sendt i byen, og at der ikke lukkes sygehuse, før Strukturkommissionen har talt.
Hvis SF's ændringsforslag giver udtryk for Dansk Folkepartis mening, kan vi støtte forslaget.
Jørn Dohrmann (DF), 2003-05-27:
Enten ønsker man ikke at høre efter, eller også ønsker man at glemme nogle ting.
Vi nævnte den dag, der blev forhandlet om 300-m-grænsen,
Nedsivningen kunne ske flere kilometer borte, og hvad hjælper 300 m så?
Det betyder, at på et areal af ca. 27 ha må der overhovedet ikke røres ved noget som helst, og det mener vi er forkert.
Der skal gøres et grundigt forarbejde, inden man beslutter, om det skal være 300 m, eller om det lige så godt kan være 400 m eller 500 m eller måske 20 m.
På nuværende tidspunkt er der ikke nogen, der har fagligt belæg for at sige helt præcist, hvor grænsen skal være, og derfor kommer vi tilbage til, at inden der tages den slags beslutninger, skal der foreligge et godt grundlag.
Man skal ikke bare sige 300 m, fordi man synes, det er et godt tal, og det ved hr. Torben Hansen udmærket.
Torben Hansen (S), 2003-05-27:
Jeg vil prøve at rive hr. Jørn Dohrmann ud af den vildfarelse, at der ikke skete noget tidligere, og at der sker en hel masse nu.
Jeg kan konstatere, at tidligere havde vi en pesticidhandlingsplan, men at en sådan ikke findes for nærværende.
Jeg kan konstatere, at for 14 dage siden ville hr. Jørn Dohrmann ikke være med til - forslaget er ganske vist endnu ikke nået til afstemning her i Folketingssalen - at der skulle etableres en 300 m-beskyttelseszone omkring vandindvindingsområder.
Det seneste års tid har man sagt, at man vil være med til at skabe udvidet beskyttelse af drikkevandet, men det er med al ære og respekt en lidt sær form at gøre det på.
Men lad os nu lægge alt det til side.
Skulle vi ikke sige i fællesskab: Vi vil godt være med til at give de mennesker, der bor ude i det åbne land og bliver ramt af udefrakommende forurening af deres drikkevand, en chance for at bevare deres decentrale vandforsyning?
Nu har
Dansk Folkeparti chancen for at leve op til sine egne udtalelser og idealer.
Jørn Dohrmann (DF), 2003-05-27:
Jeg tror, man plejer at sige, at tomme tønder buldrer mest, og det er den fornemmelse, jeg har lige nu.
Fru Pernille Blach Hansen siger, at regeringen og Dansk Folkeparti ikke gør noget på dette område.
Jamen det er jo netop det, vi gør.
Vi afsætter nogle penge til bl.a. skovrejsninger, men vi er også nødt til at se på forureningskilderne: Hvor er det, forureningen kommer fra?
Det nytter ikke at gøre som den tidligere socialdemokratisk ledede regering og komme med nogle lappeløsninger bagefter.
Vi skal have sprøjtemidlerne væk, og vi skal have forureningskilderne væk.
Det er det, som bl.a. Dansk Folkeparti arbejder for, og derfor mener vi også, at man ikke må glemme, at 90 pct. af de midler, som var i Vandfonden, ikke gik til de formål, som det oprindelig var meningen.
Derfor er det meget begrundet og meget sagligt
, når vi siger, at vi vil gøre det lidt bedre, end den tidligere regering gjorde, og det er heller ikke ikke særlig svært.
Pernille Blach Hansen (S), 2003-05-27:
Ja, det er da helt rigtigt, at vi mener, at Dansk Folkeparti har et ansvar, og det skyldes til dels, at vi næsten har opgivet regeringen.
Men vi er da glade for, at Dansk Folkeparti har sørget for, at bevillingen kun blev halveret fra 6 mio. kr. til 3 mio. kr., men det er trods alt en halvering.
Det er klart, at når Dansk Folkepartis ordfører ikke selv kan svare, er det jo fint nok, at ministeren forsøger at lave en feberredning.
Men problemet på området er jo, at det bare er ord.
Både regeringspartierne og Dansk Folkeparti har fået mulighed for at hjælpe de landboer, der får forurenet deres drikkevand, men man vil ikke være med til det, på trods af at vi er endog utrolig fleksible for at få løst det problem.
Jeg mener, at reelt vil ministeren ikke rigtig noget på drikkevandsområdet.
Men med den binding, Venstre traditionelt har til dansk landbrug, kan det jo ikke undre, og det er jo også derfor, Venstre ikke har kunnet støtte nogen af de forslag om at begrænse landbrugets forurening, vi har fremsat.
Ministeren går tværtimod den anden vej.
Hans Christian Schmidt (V), 2003-05-27:
Jeg agtede sådan set ikke at gå ind i den debat, der kører
lige nu, for jeg troede ikke, det ville føre til noget. Men jeg synes, det er fantastisk, at jeg skal høre fru Pernille Blach Hansen sige her fra talerstolen, at netop Dansk Folkeparti ikke interesserer sig for drikkevandsområdet.
I lang tid var det miljøministeren, men jeg kan forstå, at nu er det ikke længere miljøministeren, nu er det Dansk Folkeparti. Men lad os slippe sandheden ud i dag.
Sandheden er jo - og jeg skal gerne tilstå, at det var Dansk Folkeparti, der opfordrede mig til det - at der blev afsat 3 mio. kr. på drikkevandsområdet.
Det er stikord og guldkorn, men inden fru Pernille Blach Hansen kommer herop, vil jeg bare minde om - hvis det skulle være noget, man har glemt - at det er præcis det samme, som den tidligere regering afsatte med undtagelse af 1 år, hvor der var afsat 6 mio. kr.
Det er dét, man mindes bedst, hvorimod man lykkelig har glemt alle de andre år, men jeg vil bare sige, at det er nøjagtig det samme, som den tidligere regering gav, Dansk Folkeparti har fået genindført. Vi har igen haft en debat om drikkevand, og jeg må bare sige til fru Pernille Blach Hansen, at som debatten skrider frem, er jeg som miljøminister ikke et øjeblik i tvivl om, hvem jeg skal lave noget sammen med på drikkevandsområdet.
Jeg beklager det, for jeg synes, fru Pernille Blach Hansen skulle være iblandt dem, men jeg forstår, at fru Pernille Blach Hansen melder sig frivilligt ud, og det ærgrer mig.
Sagen er altså den, at det er nøjagtig de samme midler, som den forrige regering gav, der nu bliver ført tilbage - ja, der var en undtagelse, der var et år hvor det var 6 mio. kr., og det er det år, de tidligere regeringspartier helst husker.
Men nu kigger vi fremad mod et samarbejde med både de kommunale vandværker og de private vandværker.
Jeg er helt sikker på, at vi får et godt, gedigent resultat, og jeg håber, at fru Pernille Blach Hansen vil melde sig i arbejdstøjet og sige: Nu prøver vi at lave et godt projekt. Vandværkerne er klar, kommunerne er klar, og vi er klar.
Pernille Blach Hansen (S), 2003-05-27:
Så giver vi et godt tilbud og siger: Så må Dansk Folkeparti definere, hvad et lille vandværk er, og så køber vi den.
Men det vil hr. Dohrmann alligevel ikke, og det er jo det, der er så sørgeligt.
Vi vil hjælpe nogle mennesker på landet, der har fået deres drikkevand forurenet og måske skal af med 50.000 kr., fordi vi synes, at rent vand er en samfundsopgave.
De mennesker kan jo ikke gøre for, at naboen måske har sprøjtet for meget, men Dansk Folkeparti vil ikke hjælpe dem.
Det nytter ikke noget at benægte det, det er et faktum, og ellers må Dansk Folkepartis ordfører gå herop og sige det stik modsatte.