Pernille Falcon (EL), 2004-01-27:
Enhedslisten kan varmt støtte forslaget om en forstærket indsats i forhold til børn af psykisk syge og misbrugere.
Det er et skridt i den rigtige retning, som skal følges op af en generelt forstærket indsats i kommunerne for børn af psykisk syge og misbrugere, også i de perioder, hvor forældrene ikke er i behandling.
Jeg var inde på eksemplet med moderen, der forsøger at begå selvmord, men overlever, og hvor det faktisk er geografien, der er afgørende for, om hendes børn får hjælp eller ej, for der er mange steder, hvor der ikke er etableret sådanne tilbud.
Blandt andet i Københavns Amt er der ikke sådan et tilbud, men der kan man så bede om hjælp og blive henvist til at kontakte sin egen kommune.
Det er ikke rimeligt.
Det er ikke sådan, vilkårene for børn og unge skal være.
Det kan vi simpelt hen ikke være bekendt.
Når der ikke i tilknytning til alle psykiatriske afdelinger på landets hospitaler er oprettet pårørendegrupper eller støttegrupper for børn, går der alt for lang tid, inden børnene får et relevant tilbud, og mange får det slet ikke.
Og noget, man skal være opmærksom på, er, at de store børn, dem, der lige netop er fyldt 18 eller 20 år, falder helt igennem systemet.
De skal selv skaffe hjælp og langt hen ad vejen selv betale for hjælpen, sådan som det er i dag, og det er heller ikke rimeligt.
Der er i mange sammenhænge positive erfaringer med terapeutiske samtalegrupper for børn og unge, f.eks. under Børns Vilkår og under Kræftens Bekæmpelse, på samme måde som flere af de større kommuner har samtalegrupper for børn, det være sig anbragte børn eller børn af forældre med misbrugsproblemer.
De erfaringer synes jeg man skal bruge konstruktivt, og de erfaringer bruger man konstruktivt i det her forslag.
En fjerdedel af dem, som indlægges på de psykiatriske afdelinger, har børn, og over halvdelen af dem - 62 pct. - bor sammen med børnene.
Hertil kommer dem, der er i decideret misbrugsbehandling.
Det er et tal derudover.
Hvis samtalegrupper for børn og pårørendesamtaler bliver en naturlig del af behandlingsforløbet for de voksne, vil nogle af de barrierer, der er for modtagelsen af sådanne tilbud, blive fjernet.
Det synes jeg er vigtigt at man er opmærksom på.
For den usikkerhed og reservation, der kan være fra forældreside i forhold til at give tilladelse til, at deres børn indgår i grupper, hvor der tales åbent med andre om problemerne, om, hvordan det er at leve med sygdommen eller misbruget, vil kunne mindskes, når det er en integreret del af behandlingsforløbet.
Forældrenes accept er væsentlig for børnenes udbytte, så derfor er det et meget væsentligt forslag.
Jeg synes, det er vigtigt at slå fast, at amterne i dag ikke har økonomien til at etablere tilbuddet.
Jeg ved, at Venstres ordfører taler, som om amterne bare frit kan hive penge op af posen.
Men sådan ser virkeligheden altså ikke ud.
Derfor ser Enhedslisten med tilfredshed på, at forslaget indebærer en ekstrabevilling, så der i alt bliver afsat 100 mio. kr. til formålet i stedet for de 20, der i dag er afsat via satspuljen.
Efter Enhedslistens opfattelse vil det være en investering, der tjener sig ind i det lange løb i form af bedre helbred og livsvilkår for børnene. Vi deler ikke den meget snævre økonomiske betragtning, som regeringen har i den her sammenhæng.