Rune Lund (EL), 2005-11-24:
I 2004 lancerede Europa-Kommissionen forslaget om servicedirektivet.
Det skete på baggrund af den såkaldte Lissabonstrategi og et ønske om at gøre EU til den såkaldt mest konkurrencedygtige økonomi i verden.
Baggrunden for direktivet var udfærdigelsen af en såkaldt barriererapport.
6.000 virksomheder i EU var blevet spurgt, hvilke hindringer de oplevede for deres handel med serviceydelser, og ikke så underligt oplevede virksomhederne demokratisk vedtaget lovgivning som hindrende for deres virkelyst.
Servicedirektivet tager derfor udgangspunkt i at fjerne lovgivning, som kan være hindrende for markedets absolutte frihed: væk med bebyrdende regler om arbejdsforhold, miljø, forbrugerbeskyttelse og lignende.
Der kan heller ikke rejses tvivl om, at lovgivning, især af den nævnte slags, kan virke irriterende, hvis man som virksomhed ønsker at maksimere sin profit.
Derfor er kernen i servicedirektivet også et princip, der vil gøre op med de snærende bånd, som national lovgivning kan betyde, det såkaldte oprindelseslandsprincip.
Udførelse af ydelser i et land kan kun ske efter hjemlandets regler og skal udelukkende kontrolleres af hjemlandets myndigheder, men med den frie ret til etablering og levering af tjenesteydelser over grænserne er der ingen tvivl om, at denne oprindelseslandsregel vil blive svækket, og det vil være til skade for alle regler, der måtte virke såkaldt generende for virksomhederne.
En dansk virksomhed kan herefter ved at placere sig i det land, som har de ringeste beskyttelsesregler for arbejdstagere, miljø og forbrugere, operere frit i alle øvrige medlemslande.
Ingen kender rækkevidden af servicedirektivet, men ét er sikkert: Direktivet vil føre til social og miljømæssig dumping i medlemslandene, sådan som det foreligger nu, og samtidig forvandles en del af vores lovgivning til handelshindringer og bliver derfor forbudt.
Der vil altså ske en indskrænkning af vores demokratiske råderum, og det er jo også grunden til, at adskillige europæiske bevægelser har protesteret kraftigt over initiativet.
Protesterne i Frankrig mod servicedirektivet spillede en afgørende rolle for modstanden mod EU-forfatningen, og det er ikke så mærkeligt.
Forslaget videreudvikler ideen om det indre marked.
De varmeste tilhængere af direktivet mener ikke, at markedet har tilstrækkelig gunstige vilkår, til trods for at virksomheder i dag etablerer sig på tværs af grænserne – dels for at få lempeligere skatteforhold, dels for f.eks. at kunne hyre polske arbejdere til slavelignende vilkår i Tyskland.
Det er i hvert fald, hvad slagteriarbejderne i Ringsted og Hjørring tidligere i år har måttet sande.
En vedtagelse af servicedirektivet i dets nuværende form vil derfor føre til en markant forandring af vores samfund – en forandring, som ikke er begrundet i nogen naturlov, og som det heller ikke skal være muligt at begrunde ved at henvise til hverken EU eller Kina.
Begrundelsen for at stille denne forespørgsel er derfor bl.a., at en eventuel vedtagelse af serviM021S13541431NAKL.FM Page 1356 Tuesday, January 31, 2006 1:41 PM cedirektivet skal ske på et oplyst grundlag. Ingen af de partier, der er til stede i Folketingssalen i dag, skal efterfølgende kunne fralægge sig et ansvar, hvis denne lovgivning bliver gennemført.
Vi skal ikke efterfølgende kunne se flæbende, tudende ministre blive overraskede over, at deres politik har konsekvenser.
Vi har et ansvar for, hvordan EU’s politik bliver, ikke kun over for os selv, men også over for fremtidige generationer.
Det grundlæggende spørgsmål er: Ønsker vi at regulere markedet og stille krav, eller ønsker vi at lægge den demokratiske byrde fra os og lægge ansvaret for befolkningens beskyttelse over på markedet?
Det er det, vi skal diskutere i dag.
Besvarelse
Det var i forbindelse med behandlingen af Dansk Folkepartis beslutningsforslag nr. B 45 i juni måned, og Enhedslisten har nu bedt mig om at redegøre for regeringens holdning til servicedirektivet.
Lad mig starte med at slå fast, at regeringen støtter initiativer, der kan sikre et mere velfungerende indre marked, og det gælder også på området for tjenesteydelser, hvor der er dokumenteret en lang række barrierer.
Det må imidlertid stå klart for enhver, at regeringen har en meget kritisk tilgang til det foreliggende forslag.
Regeringen kan således ikke støtte det nuværende forslag fra Kommissionen, og den tilgang tror jeg et stort flertal af Folketingets partier er enig i.
Inden jeg uddyber regeringens holdning til direktivforslaget, herunder oprindelseslandsprincippet og forslagets betydning for arbejdsmarkedet, vil jeg gerne nævne regeringens overordnede holdning i relation til skabelsen af et indre marked for tjenesteydelser.
EU’s indre marked for varer er en af EU’s største succeser.
Det har resulteret i et større og bedre udvalg af varer til lavere priser til gavn for både danske virksomheder og forbrugere.
Det indre marked for tjenesteydelser halter derimod langt bagefter.
Det hæmmer vækst- og jobpotentialet i hele EU, herunder Danmark, og regeringen har derfor generelt en positiv holdning til at få skabt et mere velfungerende indre marked for tjenesteydelser.
Barrierer rammer ikke mindst et land som Danmark.
Danmark har en lille, men åben økonomi samt mange små og mellemstore virksomheder, og mange af disse virksomheder afholder sig fra at udnytte mulighederne i det indre marked, fordi det er for besværligt, og fordi der skal bruges alt for mange ressourcer til rådgivning.
Kommissionens forslag indeholder en række fornuftige tiltag, hvad angår virksomhedsetablering.
Hensigten med forslaget er bl.a. at gøre det nemmere for virksomheder at etablere sig permanent i andre medlemslande, og derfor forenkles de administrative procedurer, så det bliver let og ubureaukratisk at etablere sig.
Det følger dog samtidig af forslaget, at når en virksomhed etablerer sig i et andet EU-land, skal den overholde reglerne i det pågældende land.
Hvis en græsk virksomhed etablerer sig i Danmark, er det de danske regler, der skal overholdes, og det ændrer Kommissionens forslag ikke ved.
Når regeringen ikke kan støtte det foreliggende direktivforslag, skyldes det, at Kommissionens forslag ganske enkelt er for vidtgående, først og fremmest i den foreslåede anvendelse af oprindelseslandsprincippet.
Oprindelseslandsprincippet indeholder en lang række problematiske elementer, og lad mig fremhæve et par af de væsentlige elementer, som regeringen finder problematiske.
Princippet indskrænker grænserne for, i hvilket omfang væsentlige og nødvendige nationale standarder inden for f.eks. miljø- og forbrugerbeskyttelse kan opretholdes fremover.
Dernæst er det uklart, hvilke nationale regler servicevirksomhederne skal følge, altså hvilke regler der reelt er omfattet af princippet, og hvilke der ikke er det.
Det er ikke med til at skabe klarhed for virksomhederne, og det er ikke med til at skabe klarhed for forbrugerne.
Princippet vil også være konkurrenceforvridende for servicevirksomheder fra EU-lande med høje nationale standarder, og endelig kan vi risikere at komme i en situation, hvor en virksomhed straffes for en handling, der er lovlig i det land, hvor tjenesteydelsen leveres, men ulovlig i hjemlandet.
Regeringen kan derfor ikke M021S13541431NAKL.FM Page 1357
Det er afgørende for regeringen, at arbejde, der udføres i Danmark, skal ske under overholdelse af danske regler.
De serviceudbydere, der kommer til Danmark, skal arbejde efter samme regler som danske virksomheder, når de udfører deres arbejde.
Det gælder regler om forbrugerbeskyttelse, sociale kvalitetsstandarder, miljø og arbejdsmiljø, offentlig orden, etik, dyrevelfærd, sundhed og sikkerhed.
Kort fortalt ønsker regeringen, at en tysk håndværker skal følge de danske arbejdsmarkeds-, forbrugs- og miljøregler, når den pågældende udfører sit arbejde i Danmark, uanset om han er etableret eller han kun er her midlertidigt.
Mange virksomheder, herunder også danske, løber imidlertid ofte ind i problemer, når de ønsker at komme ind på andre EU-landes markeder.
Som det forholder sig i dag, vil arkitekten f.eks. kunne blive mødt med krav om at melde sig ind i Slesvig-Holstens arkitektsammenslutning.
Det er ikke holdbart, det er skadeligt for konkurrencen, og vi skal derfor have fjernet unødvendige registrerings- og tilladelseskrav, som knytter sig til adgangen til de enkelte EU-landes markeder, hvad enten det drejer sig om levering eller etablering.
Vi må således i højere grad end i dag kunne acceptere, at en virksomhed, der opfylder markedsadgangskravene i et EU-land, også er berettiget til at få adgang til andre EU-lande.
På arbejdsmarkedsområdet sætter forslaget desuden spørgsmålstegn ved, om vi fuldt ud kan opretholde den danske arbejdsmarkedsmodel, og det er ikke acceptabelt for regeringen.
Disse regler ændrer oprindelseslandsprincippet ikke ved, idet princippet viger for udstationeringsdirektivet.
Det vil derfor fortsat gælde, at virksomheder, der udstationerer medarbejdere i andre EU-lande, skal opfylde arbejds- og ansættelsesvilkår i det land, hvor arbejdet udføres, f.eks. vedrørende arbejdstid, arbejdsmiljø og mindsteløn.
I Danmark har vi ikke en lovfastsat mindsteløn, i stedet anvendes retten til at konflikte for at få rimelige løn- og arbejdsvilkår, og det skal også være muligt fremover.
Direktivet må heller ikke forhindre, at myndigheder og arbejdsmarkedets parter kan føre en effektiv kontrol med udenlandske virksomheder, der udsender arbejdskraft til Danmark, for at sikre, at henholdsvis regler og overenskomster overholdes.
Afslutningsvis vil jeg kort orientere om forhandlingssituationen i EU.
Europa-Parlamentet behandler i øjeblikket direktivforslaget, og ligesom det er tilfældet andre steder, er meningerne i Europa-Parlamentet delte.
Der er kommet 1.500 ændringsforslag fra forskellige grupper i Europa-Parlamentet, som ventes at afslutte sin førstebehandling af forslaget med afstemning i plenarforsamlingen i januar 2006.
Først da kender vi Europa-Parlamentets holdning.
Kommissionen stillede allerede i foråret i udsigt, at den ville fremlægge et revideret forslag.
Derfor er der altså en del usikkerhed forbundet med direktivforslaget.
Endelig er forslaget på dagsordenen på Konkurrenceevnerådsmødet den 29. november, og jeg vil bruge rådsmødet til at redegøre udførligt for de danske kritikpunkter.
Vi befinder os altså på et sted i processen, hvor det er muligt aktivt at påvirke forhandlingerne i den retning, vi ønsker, og det er regeringens holdning, at der er behov for, at vi gør det.
Jeg tror, vi kan være enige om, at vi fra dansk side har væsentlige interesser på spil, bl.a. i relation til oprindelseslandsprincippet og den danske arbejdsmarkedsmodel.
Samtidig skal vi sikre danske servicevirksomheder en forbedret markedsadgang i EU og en bedre udnyttelse af vækst- og jobpotentialet i EU, og derfor agter regeringen at engagere sig kritisk, men også konstruktivt i de videre forhandlinger.
M021S13541431NAKL.FM Page 1358 Tuesday, January 31, 2006 1:41 PM Forhandling
Modstanden mod EU-forfatningen i Europa tog i høj grad sit udgangspunkt i servicedirektivet.
Frygten for at miste job og forringelsen af velfærd var afgørende faktorer for de hollandske og franske vælgere, og det var med god grund, at modstanden mod forfatningen blev sammenkædet med servicedirektivet.
Det handler om retningen for politikken i Europa, det handler om social tryghed, og det handler ikke mindst om demokrati.
Ingen kan være i tvivl om Enhedslistens holdning til EU, som særlig er begrundet i vores holdning til EU’s manglende demokrati og markedets forrang frem for politisk regulering.
Det er også grunden til, at vi er bekymrede over den udvidelse af det indre marked, vi kommer til at se med servicedirektivet.
Jeg kan nævne hestetransporter, jeg kan nævne bromerede flammehæmmere, nitritindhold i økologisk spegepølse, indførelse af strafferet for at effektivisere markedet osv. osv.
Argumenterne har været, at EU forbyder os at gøre noget ved de politiske problemer, men servicedirektivet vil gøre, at disse problemer på mange måder vil blive mangedoblede.
Direktivet forbyder os at stille en lang række krav, som i bund og grund handler om at tage politisk ansvar, og det er også baggrunden for, at Enhedslisten helst så servicedirektivet på samme måde som EU-forfatningen: død og begravet.
Vi mener faktisk, det ville være mere ansvarligt at tilbagerulle EU-samarbejdet på dette område for på den måde at sikre en højere grad af demokratisk kontrol med vores samfund.
Essensen af den kritik, der rammer både forfatningen og servicedirektivet, er sådan set: Skal folkevalgte politikere tage beslutningerne i samfundet, eller skal det overlades til markedet, til Europa-Kommissionen og dens komiteer og til den integrations- og ikke mindst markedsvenlige EF-Domstol?
I Enhedslisten er vi ikke i tvivl om, at vi ønsker en udbygning af demokratiet.
Vi har på trods af regeringens mange fornuftige udmeldinger om servicedirektivet dog været i tvivl om, hvilken retning regeringen ville vælge i Ministerrådet, og det er også derfor, vi håber, at denne forespørgsel vil kunne klargøre regeringspartiernes holdning til mange af disse spørgsmål.
Problemet er jo, at ingen kender den egentlige rækkevidde af servicedirektivet.
Ser man på de mange høringssvar, som danske organisationer har afgivet, er de også præget af en grundlæggende tvivl.
Vil uddannelse, sundhed, arbejdsmarkedsforhold og sociale ydelser være omfattet af direktivet?
Indtil videre har regeringen ikke fremlagt en færdig oversigt over de lovgivningsmæssige konsekvenser, selv om Enhedslisten har spurgt efter det gentagne gange.
En lang række områder, f.eks. uddannelse, er ikke indeholdt i oversigten, og ser man kommentarerne fra f.eks. Miljøministeriet og Socialministeriet, er det ikke småting, der kommer til at ske af ændringer i det danske samfund, såfremt servicedirektivet vedtages i sin nuværende form.
Miljøministeriet skriver direkte i et notat, at følgerne af servicedirektivet vil være uacceptable – en helt sjælden markant tale fra et embedsmandsapparat – og det er også grunden til, at vi foreslår en præcisering og en grundlæggende analyse af de samfundsmæssige konsekvenser, som direktivet vil få.
Vi forudsætter desuden, at direktivet ikke gennemføres i nogen som helst form, uden at disse konsekvenser har været i høring blandt organisationer og bevægelser.
En ting, vi nok alle har ventet på, har været Europa-Parlamentets behandling af de mere end 1.100 forslag.
På trods af at områder som sundhed og arbejdsret nu tilsyneladende er blevet undtaget efter indre marked-udvalgets behandling, er der stadig store problemer, og det er også grunden til, at Den Europæiske Fagforeningsorganisation – ETUC, Euro-LO, EFS, hvad vi nu vælger at kalde den – i går udsendte en resolution, hvor den decideret fordømte den behandling, som servicedirektivet har fået i indre marked-komiteen under Europa-Parlamentet.
Det varsler, at modstanden mod servicedirektivet langtfra er ophørt, og derfor haster det også med, at Danmark kommer med en klar og utvetydig holdning til servicedirektivet.
Alt kan ændres i beslutningsprocessen.
Men selv hvis ændringsforslagene fra Europa-Parlamentet bliver vedtaget, vil områder som uddannelse, ældrepleje, drift af vandværker og en lang M021S13541431NAKL.FM Page 1359 Tuesday, January 31, 2006 1:41 PM
Servicedirektivet vil, både sådan som det forelå, før det blev behandlet i Europa-Parlamentets indre marked-komité, og sådan som det ligger nu, betyde en lang række forringelser: dumping på miljøområdet, dumping på socialområdet og mere privatisering inden for velfærd, f.eks. hjemmepleje, skoler og vandforsyning, ligesom store udenlandske koncerner vil få bedre muligheder for at mase sig ind.
Det er ikke det, vi vil i Enhedslisten.
Vi vil fortsætte kampen mod servicedirektivet, også sammen med den europæiske fagbevægelse og vore politiske allierede i Europa.
Der skal meget til, før dette servicedirektiv overhovedet kan siges at være acceptabelt på nogen måde.