runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Poul Nødgaard (DF), 2006-05-30:
Ja, med hensyn til en bedømmelse af min troværdighed overlader jeg det frit til hr. Vernersen.
Han har jo allerede truffet den beslutning, at jeg er utroværdig.
Det er så hr. Vernersens synspunkt, og det har han fuldstændig lov til at have.
Må jeg godt have lov at sige følgende om kommunebruddene.
Jeg har sagt det tidligere, men det er, ligesom man ikke vil lytte til det, man vil ikke lytte til det.
Det fremgik klart af høringen, det fremgik klart af, hvad vi har hørt radikale politikere udtale i den her sag; så når vi trykker på knapperne til sin tid, vil jeg da ikke blive overrasket over, at det vil være et meget stort flertal i Folketinget, der vil stemme for, at vi afskaffer de der kommunebrud.
Så jeg tror, at Socialdemokratiet vil komme til at stå ret alene i den her sag.
Nu ligner det ikke hr. Ole Glahn at tage store ord i sin mund, altså sådan at sige, at det er en ulykkelig måde.
Jeg synes ikke, man måske kan bruge lige det udtryk, men det må hr. Ole Glahn jo så gerne gøre.
Jeg har aldrig lagt i den aftale, der blev indgået i Valgkredsudvalget, at det var en aftale, der gjorde, at man ikke kunne ændre noget som helst i den.
Jeg har sagt tidligere i debatten, og jeg vil gerne gentage det: Landsdelene står fast, de ti storkredse står fast, vi er alene ude i at finde ud af, hvordan storkredsene inddeles i opstillingskredse; det er jo det eneste, vi reelt er uenige om.
Jeg vil gerne se dem, der skal stå ansigt til ansigt med vælgerne ude i landet – altså specielt det organisatoriske bagland – om deres negative holdning til, at vi i dag løser de her kommunebrud.
Specielt vil jeg gerne se fru Pia Gjellerup optræde i f.eks. Århus, hvor jeg ved det socialdemokratiske bagland er fuldstændig lodret uenig med fru Pia Gjellerup.
Ole Glahn (RV), 2006-05-30:
Den her proces, som startede så flot, er endt på en meget ulykkelig måde, som ikke tjener os til ære overhovedet.
Jeg vil derfor gerne sige til hr. Poul Nødgaard, at jeg før har haft det indtryk i Kommunaludvalget, at hr. Poul Nødgaard også havde en opfattelse af, at der var indgået en aftale, og det vil sige, at hvis der skulle ændres noget, var det noget, alle skulle være enige om.
Hvad er det, der har gjort, at hr. Poul Nødgaard pludselig vil majorisere en ændring igennem?
Det vil jeg gerne bede hr. Poul Nødgaard om at forklare os.
Hvad er det, der gjorde, at man indgik en aftale med Venstre og De Konservative, som gjorde, at man kunne få det, som man ville have det, og at man ikke skulle forhandle sig frem til et resultat, som vi alle sammen kunne stå bag?
Poul Nødgaard (DF), 2006-05-30:
Det, jeg sagde, og som jeg gerne vil gentage, er, at det er unødvendigt i forbindelse med folketingsvalgloven nu at lave en masse sider om hvis og hvis og hvis, og så sker der det og det, hvis de situationer skulle opstå.
Så jeg er ikke spor bange for, at jeg til efteråret skal fremsætte det her forslag.
Så vil jeg håbe, at specielt de store partier, Venstre og Socialdemokratiet, vil lytte til, at de mindre partier skal repræsenteres i forhold til det antal stemmer, de har fået.
Per Clausen (EL), 2006-05-30:
Så vidt jeg har læst de papirer, der er i den her sag, fremgår det, at der er en lille, men dog eksisterende mulighed for, at det også lige kan give sig udtryk i, at store partier bliver overrepræsenteret, hvis man går over til den d’Hondtske metode.
Men det, jeg sådan set gerne vil spørge hr. Poul Nødgaard om, er, hvordan han nu vil få en sammenhængende argumentation til for alvor at virke troværdig, når han her til efteråret skal fremsætte et forslag på det kommunalpolitiske område, hvor man skal afskaffe den d’Hondtske metode, når folk fra de store partier sikkert med stor fornøjelse vil sige til hr. Nødgaard, at det da er underligt; for den d’Hondtske metode er jo netop sådan en god metode, der ser pæn ud på papiret.
Jeg synes i øvrigt, at hr. Poul Nødgaard gør sig skyldig i en enkelt fejltagelse, når han mener, at den d’Hondtske metode ser mindre indviklet ud på papiret end det, der i øvrigt er.
Den eneste fordel ved den d’Hondtske metode er, at man kan skrive den med et ord.
Når man skal til at forklare den, er den jo ikke så enkel.
Poul Nødgaard (DF), 2006-05-30:
Det kan jeg svare meget præcist på.
Jeg bad som folketingsmedlem indenrigsministeren om, at jeg for en 12-15-16 kommuner fik en nøjagtig fortegnelse over, hvordan mandatfordelingen havde været ved det kommunalvalg, der var i november 2005.
Og så bad jeg om at få regnet ud, hvordan mandatfordelingen med nøjagtig samme antal stemmer ville blive, hvis man havde anvendt den største brøks metode, hedder det vist.
Det viste, at mange steder, hvor f.eks. Enhedslisten nu har 0 mandater, ville de måske få 1 mandat, og hvor vi har 1, ville vi få 2 mandater osv.
Så det er en klar fordel for de mindre partier.
Men det, jeg har fået oplyst ved at undersøge denne sag, er, at den samme problemstilling fuldstændig usandsynligt vil opstå i forbindelse med folketingsvalg ved anvendelse af den d’Hondtske metode.
Og hvorfor skulle man så have nogle akademiske udredninger stående om hvis og hvis og hvis og når og man og alt det der?
Det er derfor, vi synes vi kunne overgå til den d’Hondtske metode ved folketingsvalg og så ikke mere.
Men jeg erkender, at til kommunalvalg vil vi tage initiativ til at forsøge at få det lavet om, fordi de mindre partier vil få glæde af det.
Per Clausen (EL), 2006-05-30:
Det startede jo meget flot med hr. Poul Nødgaard, der ville følge de indstillinger, der kom fra folk ude i Danmark.
Så har det så bare vist sig senere, at det nu ikke er alle indstillinger, der skal følges.
Det er faktisk kun dem, hr. Poul Nødgaard synes det er fornuftigt at følge.
Tilbage står man med det indtryk, at det, der driver hr. Poul Nødgaard, måske ikke er hensynet til mennesker ude i landet, men til nogle ganske få mennesker i Venstres folketingsgruppe.
Det indtryk kan man jo meget nemt få.
Men jeg vil så stille hr. Poul Nødgaard et meget præcist spørgsmål, fordi hr. Poul Nødgaard mente, at det der med den d’Hondtske metode var meget vanskeligt og teknisk uforståeligt.
Hr. Poul Nødgaard har faktisk forklaret det meget enkelt, da han fremlagde et forslag til, hvorfor man skulle fjerne den d’Hondtske metode på det kommunalpolitiske område.
Men skulle fjerne den, fordi den var til fordel for de store partier.
Det gælder vel også, når det er folketingsområdet.
Og så er det vel meget enkelt at spørge hr. Poul Nødgaard: Hvorfor skal den d’Hondtske metode gælde ved folketingsvalg, men ikke gælde ved byrådsvalg?
Jens Peter Vernersen (S), 2006-05-30:
Jamen efter de her synspunkter står hr. Poul Nødgaard jo nøjagtig lige så utroværdig, som vi tidligere så Venstre stå heroppe.
Man laver en fuldstændig klar aftale, man siger: Hvis vi er enige, laver vi tilretninger.
Man var bekendt med på det tidspunkt, den 15. maj, at der var de der kommunebrud.
Det kan godt ske, der var et problem.
Vi havde også problemer med punkter i Socialdemokratiet, men sagde: Det her er et projekt, vi er fælles om.
Hvad gør hr. Poul Nødgaard så, da det hele ellers sådan er ved at være overstået?
Så laver hr. Poul Nødgaard en aftale med Venstre og De Konservative.
Hvem har bedrevet det her?
Det er jo ikke helt uinteressant.
Men sagen er i hvert fald, at det med kommunebruddene ikke er noget, der kommer i sidste øjeblik.
Det har man vidst hele tiden.
Og det, der sker nu her, er, at man tilgodeser nogle, og så er der andre, der bliver ramt.
Det er jo helt indlysende, at nogle bliver nøjagtig lige så utilfredse, som andre bliver tilfredse med det her.
Det er det, hr. Poul Nødgaard har fået ud af sin utroværdighed.
Poul Nødgaard (DF), 2006-05-30:
Ja, enighed kræver så også, at der gives noget fra begge sider.
Hvad har vi fået fra f.eks. Socialdemokratiet, fra SF, fra Enhedslisten af forståelse over for vores synspunkter?
Jo, Roskildeproblematikken fik vi.
Den ville man gerne med være til, de tre andre kommunebrud ville man ikke være med til.
Men alligevel er jeg meget spændt på, hvordan knapperne lyser, når vi stemmer om Roskildeforslaget, det stemmer vi for separat.
Det er det, det drejer sig også om i en forhandling – at give og tage.
Det må hr. Jens Peter Vernersen vide så godt som nogen, som en, der har haft store ordførerskaber i Folketinget.
Det eneste, vi kunne få i de forhandlinger om kommunebruddene, var, at man, altså oppositionen, Socialdemokratiet osv., ville være med til at løse Roskildeproblemet, intet andet.
Så kommer man til et tidspunkt i sit liv, hvor man så siger: Da vi mener noget andet og gerne vil det, må vi køre linen helt ud.
Det er de eneste fire steder i landet, vi har den problemstilling, og den løser vi her og nu.
Det er jeg stolt over at være med til at trykke på de grønne knapper for.
Jens Peter Vernersen (S), 2006-05-30:
Jamen det er jo lidt afgørende – vil jeg sige til hr. Poul Nødgaard – hvem der har drevet det her frem til det her resultat.
Det er vi mange, der interesserer os for, fordi der har været sagt så mange præcise ting både i forslaget, og hvad der har været tidligere.
Det spørgsmål, der jo presser sig på, var jo det, som hr. Poul Nødgaard rejste på høringen den 15. maj: Hvor der er enighed, kan der laves tilretninger.
Det var jo ikke sådan på det tidspunkt, at hr. Poul Nødgaard ikke vidste, at der var kommunebrud.
Det var fuldstændig klart på det der tidspunkt.
Hvorfor siger man så, at hvor der er enighed, kan der laves tilretninger?
Hvad mener man med det?
Man kan vel ikke have ment på det der tidspunkt, at hvis der kunne blive enighed om det, kunne man klare det med kommunebruddene?
Det var i hvert fald fuldstændig kendt.
Hvad kan de bruge det til?
Det er vist ikke meget operativt, hvis resultatet bliver det samme.
Ole Glahn (RV), 2006-05-30:
Nu var hr. Poul Nødgaard så venlig ikke at svare på spørgsmålet.
Det, jeg spørger om, er, hvad der er årsag til, at hr. Poul Nødgaard, efter min opfattelse, ændrer opfattelse.
Der var indgået en aftale, og det vil sige, at når der skal ændres noget, indbefatter det, at alle partier er enige om det.
Men pludselig kommer man fra Dansk Folkepartis side sammen med Venstre og De Konservative og siger, at det her kommer ingen vegne, så nu vil vi bare have det sådan.
Hvad er årsagen til det, spørger jeg hr. Poul Nødgaard.
Poul Nødgaard (DF), 2006-05-30:
Jeg synes, det er en voldsom konklusion at drage.
Hr. Arne Toft har siddet i Folketinget et pænt antal år og har modtaget en masse deputationer.
Jeg går ud fra, at det er en joke – hvis man kan bruge det udtryk – at man skulle ringe til nogen og sige: Lad være med at tage den tur herover, den er fuldstændig omsonst.
Jeg synes, det er noget af det værste, jeg har hørt her fra Folketingets talerstol.
Naturligvis behandler vi folk, der kommer herind, med respekt.
Men at stå her dagen før, de personer kommer fra Randers, og så sige, at vi gør sådan og sådan og sådan, er jo det, hr. Arne Toft gerne vil have mig presset ud; altså at jeg skal sige, hvilken holdning jeg har, når de kommer.
Jeg har sagt i debatten her i dag og vil gerne gentage det, når jeg nu går ned, at kommunebruddene er jeg ikke tilhænger af.
Det er jeg ikke, fordi jeg synes, det er et misfoster, og det har jeg sagt fra den første dag.
Fru Pia Gjellerup og andre, der her siddet i Valgkredsudvalget, kan bekræfte, at jeg – selv om jeg er gået med i en samlet indstilling om det – har været skeptisk specielt over for den Århusproblemstilling, som var lagt frem.
Det har jeg aldrig lagt skjul på, og det gentager jeg her.
Det første spørgsmål, hr. Arne Toft bragte frem, har været vendt ca. 34 gange her nu, tror jeg – om vi har respekt for arbejdet i Valgkredsudvalget.
Jeg har selv siddet der i halvandet år.
Jeg har stor respekt for det arbejde, vi har lavet.
Vi er ved at gennemføre en politikredsreform, den kommer vist på senere på dagen i dag.
Lad mig lige nævne den.
Jamen der er det også klart, at fra det forslag blev fremsat og til det forslag, vi formentlig ser i eftermiddag her engang, er der sket en lang række ændringer – sådan bare for at nævne et eksempel.
Med hensyn til Randers er det ikke lige på tapetet at lave Randers til en samlet opstillingskreds.
De to Randerskredse, der bliver, bliver på 35.000 vælgere.
Lad os tage en kreds som Kolding, hvis jeg husker tallet nogenlunde, er der nogle og tredive tusinde vælgere, så det er selvfølgelig en storkreds.
Ja, ja, fru Pia Gjellerup kan bare ryste på hovedet; fru Pia Gjellerup ved alt om det her, vi andre ved ikke noget som helst, vel?
Det er sådan en lidt udemokratisk måde at optræde på.
Man skal prøve lige at opføre sig en lille smule manerligt.
Arne Toft (S), 2006-05-30:
Man kan jo sige – nu, vi er ved at nærme os enden på det her – at det, der er sket, er, at respekten for det store stykke arbejde, der har været lagt i udvalget, i hvert fald er borte.
Og jeg har ikke respekt for hr. Poul Nødgaard, når han står på talerstolen og siger: Jamen de er jo tilfredse i Århus, jamen de er jo tilfredse i Roskilde, jamen de er jo tilfredse i Køge.
Hvorfor er tilfredse?
Så er det da klart, at de er tilfredse.
Det tror jeg godt at hr. Poul Nødgaard kunne have fundet ud af, før man havde fremsat forslaget.
Det havde man slet ikke behøvet at vente på.
Tror hr. Poul Nødgaard også, at Randers er tilfreds?
Jeg vil godt spørge hr. Poul Nødgaard: Hvorfor har man ikke bare lagt de to sammen, så de havde fremstået som en kommune?
Så havde de også være tilfredse.
Hvorfor har man ikke gjort det?
Poul Nødgaard (DF), 2006-05-30:
Jeg vil svare meget kort – det gør jeg normalt ikke.
Det vil jeg ikke afgive nogen garantier for her fra Folketingets talerstol.
Så enkelt er det.
Jan Petersen (S), 2006-05-30:
Jeg ved ikke, om det var et tilsagn om at høre efter, eventuelt tage konsekvensen af gode argumenter, men det håber jeg sandelig det var, og hr. Nødgaard får jo så lejlighed til at bevise det.
Det giver jo så anledning til at bore lidt i sætningen om, at hvis vi skulle gøre op med kommunebruddene, var det alle eller ingen.
Hvad nu, hvis der er en af dem, der har været udsat for et forslag om kommunebrud, f.eks. Randers, der beder om at få det i deres høringssvar, som hr. Nødgaard jo ellers har lagt meget vægt på, når det passede til hans eget synspunkt?
Men her kunne det jo være, at de kom og bad om at få et kommunebrud, som det oprindelig var foreslået.
De har sådan set ikke noget som helst imod det.
Vil hr. Nødgaard tage konsekvensen af sit eget standpunkt og sige, at når de selv vil have det, skal man da lade dem få det?
Poul Nødgaard (DF), 2006-05-30:
Jamen det er rigtigt.
De gode folk fra Randers kommer i deputation i morgen.
Jeg skal også erkende, at af de fire kommunebrud, vi har, peger de tre kommunebrud entydigt på, at vi skal lave det om; det har Randers ikke gjort.
Men jeg vil så sige, at for mig har det været en ledetråd, at skulle vi lave om på de kommunebrud, var det enten-eller – altså enten dem alle sammen eller ikke nogen.
Derfor synes jeg, det vil være rigtigt, at vi får et Danmark, hvor vi ikke kender det brudte system.
Så vil jeg sige, at hvordan deputationen går i morgen, og hvad jeg vil sige til dem, og hvad de kommer med synes jeg ikke jeg skal stå og røbe her og sige på forhånd, hvad holdningen er, når de er gået ud ad døren.
Men det er jo klart, at hr. Jan Petersen som mangeårigt folketingsmedlem ved, at når folk er gået ud efter at have rejst langt og været i en deputation, gør man status over det.
Og umiddelbart efter mødet i Kommunaludvalget i morgen skriver vi betænkning og sender den tilbage til Folketinget, og der vil man så kunne se, om det har gjort noget indtryk.
Jan Petersen (S), 2006-05-30:
Når så deputationen fra Randers kommer i Kommunaludvalget, vil hr. Poul Nødgaard jo høre godt efter.
Der har jo allerede foreligget et høringssvar fra Randers.
Det har godt nok ikke spillet den store rolle forud for udarbejdelsen af ændringsforslaget; de var jo tilfredse, sådan som oplægget var oprindeligt, og så kommer de i deputation.
Vi kunne jo afprøve et par stykker af dem her allerede, så hr. Nødgaard er forberedt.
Hvordan kan det være, at man skal udstyre den del af Østjylland, der har den laveste vækst i vælgere, med de mindste valgkredse?
Øger det muligheden for, at det område i fremtiden kan få valgt et folketingsmedlem?
Jeg synes, hr. Nødgaard skal svare på det.
Det er jo sådan, at når man løser et problem, kan man skabe et nyt, og jeg skal love for, at med den aftale, man her har lavet, og som jeg håber man vil revidere, når man har modtaget deputationen, så har man skabt et Østjylland, man ikke kan være bekendt, i hvert fald når man kommer nord for Århus.
Og der tror jeg ikke hr. Nødgaard skal gentage den sætning om, at han har skabt et Østjylland, han kan være bekendt, for det har han sandelig ikke nord for Århus.
Poul Nødgaard (DF), 2006-05-30:
Det er jo direkte urigtigt, hvad der siges der om, at de ingen chance har for at komme ind.
Jeg har da så sent som for få timer siden modtaget et brev fra fire politiske partier i Randers Kommune, der ønsker at få foretræde for Folketingets Kommunaludvalg.
Til dem, der sidder her og er medlem af Kommunaludvalget, kan jeg sige, at de vil blive indbudt til udvalget 5 minutter efter frokostpausen i morgen, hvis de ellers kan ovre i Randers.
Derfor skal jeg også – kunne jeg gøre det nu her i forbindelse med den her korte bemærkning? – bede om, at den her sag går tilbage til udvalget mellem anden og tredje behandling, således at vi kan høre, hvad randersfolkene har at sige til os.
Mere er der sådan set ikke at sige om det.
Vi synes, det er fornuftigt.
Der er vild uenighed mellem de borgmestre om, hvad de egentlig vil, og så har vi fundet, at Valgkredsudvalgets oplæg var godt og rimeligt.
Anne Baastrup (SF), 2006-05-30:
Jeg kan bare konstatere, at Dansk Folkeparti kan man ikke regne med, når man laver aftaler.
Så vil jeg godt bede hr. Poul Nødgaard fortælle, hvad det egentlig var, der skete med Rødovrekredsen og Glostrupkredsen.
Der var man rent faktisk gået i gang med at støtte et ændringsforslag fra Venstre om, at Rødovrekredsen og Glostrupkredsen skulle laves om.
Så var der lige en enkelt borgmester, der kom og fortalte, hvordan virkeligheden så ud, og hvad skete der så?
Sagen er jo den, at Randers ikke har nogen jordisk chance for at komme og fortælle, hvilke konsekvenser det får for Randers; de kan ikke komme med noget bud på, hvordan Favrskov skal have en mulighed for at komme ind.
De kredse, der bliver ramt, har ikke en jordisk chance for at komme ind.
Det er hr. Poul Nødgaards fortjeneste.
Poul Nødgaard (DF), 2006-05-30:
Jeg synes, at debatten her og nu er ved at køre fuldstændig i ring, for det er gentagelse på gentagelse på gentagelse.
Den aftale har mit parti, Dansk Folkeparti, ganske rigtigt indgået repræsenteret ved undertegnede selv og hr. Kristian Thulesen Dahl, og vi vedstår det fornemme stykke arbejde, vi alle sammen har lavet.
Men der var jo ingen, der sagde, at når det arbejde var afsluttet og det gik videre i systemet – der er et udtryk, der hedder ingen over, ingen ved siden af Folketinget – så skulle man ikke kunne lave nogen ting om.
Det er det, vi har gjort, og fru Anne Baastrup må erkende, at det er, ligesom det går fuldstændig hen over hovedet på hende og andre her i dag, hvilke papirer der ligger i denne sag med henblik på at få lavet nogle justeringer af opstillingskredsene.
Det er det, vi så har gjort stille og roligt, og jeg tror, fremtiden vil rose os for, at vi lagde stemmer til det her projekt.
Det er alene de fire kommuner, hvor der er kommunebrud.
Det er det eneste.
Vi er vel enige om at ændre Himmerlandskredsens navn til et andet, og vi er vel også enige om alt det i København, og hvad ved jeg.
Så er der bare lige det med kommunebruddene, der fuldstændig kører op i en spids.
Men det nærdemokratiske element vil vi aldrig se bort fra i Dansk Folkeparti.
Anne Baastrup (SF), 2006-05-30:
Jeg vil spørge hr. Poul Nødgaard om, hvorfor han sammen med Dansk Folkepartis gruppeformand, hr. Kristian Thulesen Dahl, valgte at indgå en aftale i arbejdsgruppen om, at det her var grundlaget for den nye valgkredsreform, når hr. Poul Nødgaard, lige så snart han kan finde sig et lille flertal, siger: Jamen det har været det, vi hele tiden har villet.
Hvorfor har hr. Poul Nødgaard så ikke bare holdt fast i, at man ikke ville være med til arbejdsgruppens aftaler, før man havde fået løst det østjyske spørgsmål, som tilsyneladende er så alvorligt?
Så kunne Randers jo have vidst, så kunne Hedensted have vidst, så kunne de små kredse have vidst, at de havde en meget, meget lille chance for at få en repræsentation her i Folketinget.
Hr. Poul Nødgaard har bare siddet på sine hænder, eller hvad er det, der er sket?
Vi vidste jo godt, at der var problemer med de her kommunebrud, men hr. Poul Nødgaard må jo på et eller andet tidspunkt have overvejet den der sætning i en sammenhæng: Skal jeg sige nej, så vi kan fortsætte arbejdet i arbejdsgruppen, eller skal jeg bare regne med, at jeg løser det bagefter, for en aftale behøver jeg ikke at holde?
Arne Toft (S), 2006-05-30:
Det er jo karakteristisk, at når man bliver presset, begynder man at blande æbler og pærer sammen.
Så begynder man at blande den ene storkreds sammen med den anden storkreds, der intet har med den første at gøre, og hvor der er vidt forskellige størrelser på de forskellige kredse.
Jeg vil godt sige til hr. Poul Nødgaard, at der også er også kommet indvendinger fra Nordjylland, bl.a. fra Mariager Fjord, hvor man gerne vil lægges sammen med Vesthimmerland – det, der nu kommer til at hedde Himmerland.
Hvis nu hr. Poul Nødgaard ville have støttet det, ville man også have været tilfreds deroppe.
Hvorfor kunne man ikke gå ind og støtte det?
Og så vil jeg til sidst godt sige: Hvis hr. Poul Nødgaard vil opnå respekt her på slutningen synes jeg at hr. Poul Nødgaard skulle tage telefonen og ringe til de mennesker fra Randers og sige til dem: Den tur herover er altså spildt.
Poul Nødgaard (DF), 2006-05-30:
Ja, det er mange gange, jeg har været oppe nu.
Men jeg vil lige sige, at årsagen er, at jeg aldrig har lagt det i den aftale, at det var en aftale, man ikke kunne ændre i, tværtimod.
Det er en aftale, der er indgået, sådan at forstå, at det jo ikke er som et finanslovforlig alene, hvor man indgår finanslovforlig og andre deciderede forlig, og hvor alle parter så skal være enige.
Her har vi lagt en model frem fra Valgkredsudvalget, vi gik videre til Udvalget for Forretningsordenen, videre til ministeriet og lavede et lovforslag om det.
Skulle vi se fuldstændig bort fra alle de høringssvar, der er indkommet?
Hr. Ole Glahn har deltaget ved et utal af deputationer af folk i Folketingets Kommunaludvalg vedrørende Roskilde, og Århus var også herovre.
Skulle man bare sige: Jamen det er meget hyggeligt at se jer, men selv om I har nogle fornuftige synspunkter og de er rigtige, er vi altså faktisk ligeglade med det, for vi har indgået en aftale i Valgkredsudvalget, og den kan vi ikke gå fra; den skal gennemføres fuldstændig til punkt og prikke.
Det er jo det, sagen her drejer sig om, og som den her debat nu efterhånden har kørt i ring om 2-3 timer.
Det vil med andre ord sige: Jeg har ikke opfattet den aftale sådan, at der var nogen, der kunne nedlægge veto.
Tværtimod.
Skulle et lille parti eventuelt kunne nedlægge veto, hvis stort set alle de andre partier vil noget andet?
Hr. Ole Glahn kunne jo godt gå på talerstolen på et tidspunkt, eventuelt i anden ordførerrunde, og bekræfte, at Det Radikale Venstre faktisk synes, at det er godt, vi kommer de kommunebrud til livs.