Morten Helveg Petersen (RV), 2002-12-09:
Lad mig starte med at opsummere Det Radikale Venstres principielle holdning til finansloven.
Vi er bekymrede for regeringens økonomiske politik.
Vi er bekymrede for, om regeringen er i stand til at overholde målsætningerne for dansk økonomi frem mod år 2010.
Vi tror ikke, at regeringen har viljen og evnen til afdrage på gælden til skade for de unge.
Venstres skattestop fører til mange forkerte beslutninger og gør, at der ikke er midler til fremadrettede indsatser såsom forskning og udvikling.
Regeringens spindoktorer praler af mange brede forlig, men det er falsk markedsføring.
Det er Dansk Folkeparti, der svinger taktstokken, man må nærmest sige med melodien »Rigtige venner« som baggrundsmusik.
Men regeringen tømmer reserverne og finansierer driftsudgifter ved at sælge ud af arvesølvet.
Regeringen savner modet til at prioritere.
Det Radikale Venstre har i løbet af forhandlingerne fremlagt konkrete forslag til finansiering, der kræver mod til at prioritere.
Det mod, må vi konstatere, havde regeringen ikke.
Der er blevet for stor afstand mellem regeringens retorik og regeringens handling.
Regeringen taler om tid til forandring og bevarer skattestoppet, som låser regeringen fast.
Regeringen taler om ungdommens og fremtidens finanslov og indfører en ældrecheck.
Regeringen taler om vækst med vilje.
I tredje kvartal i år faldt det danske bruttonationalprodukt, og man kan spørge sig selv, om det så er nedtur med uvilje.
Regeringen taler om aktivistisk udenrigspolitik, der skærer i ulandsbistanden, miljøstøtten og Øststøtten og ønsker ikke at diskutere EU-forbeholdene.
Det Radikale Venstre har fremlagt sit eget finanslovudspil fuldt finansieret og fuldt af forslag til reformer.
Vi viser, at det kan lade sig gøre at sænke skatten på arbejde og samtidig afbetale en gæld i et højt tempo, hvis man tør prioritere.
Vi viser, det kan lade sig gøre at investere flere penge i fremtiden, i viden, i folkeskolen, i forskning og udvikling og dermed, hvad det vil sige at lave vækst med vilje.
Og vi viser, at Danmark kan gå i spidsen, hvad angår internationalt engagement og ulandsbistand og dermed, hvad det vil sige at føre en aktivistisk udenrigspolitik.
Men historien om finansloven viser, at regeringen har valgt Dansk Folkeparti og dermed, at regeringen ikke tager fremtidens problemer alvorligt her og nu.
I foråret kritiserede vi regeringens finanslov for at træde radikale mærkesager over tæerne.
Man må sige, at det også er lykkedes denne gang, men hvad værre er: Regeringens og Dansk Folkepartis finanslov træder unge og kommende generationer over tæerne ved ikke at tage fat på at løse fremtidens problemer nu.
Regeringens finanslovaftale med Dansk Folkeparti gør ikke nok for uddannelserne og for forskningen.
Regeringens finanslovaftale med Dansk Folkeparti gør ikke nok for at tilbagebetale gælden og forholder sig slet ikke til behovet for at sænke skatten på arbejde.
Regeringens finanslovaftale med Dansk Folkeparti skærer i det internationale arbejde, i miljøet og kulturen.
Ved førstebehandlingen roste vi regeringen for at overholde målsætningerne for dansk økonomi frem mod år 2010.
Jeg kan desværre ikke gentage rosen her ved tredjebehandlingen i dag.
Regeringen har afvist at lave ufinansierede skattelettelser - klogt nok.
Regeringen har også afvist at finansiere en skattereform med offentlige besparelser.
Tilbage er så at slække på afdragene på den offentlige gæld.
Derfor er det også i dag påkrævet med et klart svar fra regeringen på, om man så vil afdrage på gælden, så fremtidige generationer undgår at bære rundt på den byrde.
Står regeringen ved, at det er regeringens målsætning, at gælden skal være 23 pct. af bruttonationalproduktet i år 2010?
Jeg synes, at finansministeren skylder at svare klart ja eller nej til det spørgsmål fra Folketingets talerstol.
Vi er bekymrede for den økonomiske politik.
Vi kan se, at konjunkturerne måske er i gang med at vende.
Det Radikale Venstre står for en ansvarlig økonomisk politik.
Vi ønsker at afdrage på gælden til gavn
for kommende generationer og har fremlagt vores eget udspil til finanslov, som også indeholder gældsafdragelse.
Vi har i øvrigt finansieret vores ændringsforslag fuldt ud og har fremlagt meget konkrete finansieringsforslag under forhandlingerne.
Statsministeren har nu gjort det klart, at en skattereform hverken skal finansieres af omlægninger eller via offentlige besparelser, men hvordan så?
Ved at udskyde gældsafviklingen?
Det Radikale Venstre har peget på, at vi også bør forholde os til såkaldt aldersbetingede ydelser.
Det kan ikke være rigtigt, at blot fordi man fylder 65 år, så kvalificerer man sig automatisk til en række offentlige ydelser, helt uafhængigt af, om man i øvrigt er et ressourcestærkt menneske materielt såvel som psykisk. Vi er nødt til at gøre op med myten om, at alle ældre nødvendigvis er svage.
Vi vil i fremtiden opleve, hvordan flere og flere ældre kan selv og vil selv, uden at staten nødvendigvis behøver at træde til.
Derfor sætter Det Radikale Venstre også spørgsmålstegn ved, om ikke ældre skulle kunne betale deres influenzavaccine selv.
Hvorfor skulle det være nødvendigt at give tilskud til energibesparende foranstaltninger, blot man fylder 65 år, uden i øvrigt at kigge på indkomst- og formueforhold? Ældrechecken har vi brugt meget tid på at diskutere i fredags og ikke mindst i dag, fordi det er et eksempel på, hvordan man ikke bør gøre den slags ting.
Det Radikale Venstre vil gerne bidrage til, at de økonomisk mindst privilegerede pensionister kan stilles bedre. Det Radikale Venstre ønsker en samlet langsigtet og permanent finansieret reform af ydelser og tillæg oven i folkepensionen med henblik på at sikre pensionister, der blot har folkepensionen og tillæg, en bedre økonomi og et større selvstændigt råderum, samt at velstillede pensionister ikke automatisk tildeles ydelser alene på grund af alder.
Men regeringen og Dansk Folkeparti kommer med en 1-årig engangsfinansieret lappeløsning.
Derfor foreslog vi finansministeren under forhandlingerne at gøre noget for de økonomisk dårligst stillede pensionister, men vel at mærke et forslag, der indebar reelle prioriteringer.
Ved at omprioritere aldersbetingede ydelser som f.eks. boligydelse og rabat i ejendomsværdiskatten til velhavende ældre til fordel for økonomisk set svagt stillede ældre, ja, så kunne man have gjort noget med perspektiv i.
Men regeringen havde ikke modet
til denne prioritering.
Den turde ikke, og derfor er der heller ikke meget perspektiv i aftalen.
Den savner fremtiden.
KL. 22.50
På forskningsområdet fastholdes dårligt nok niveauet for 2002 i de kommende år, på trods af at Danmark skal leve af viden i fremtiden.
Regeringen skærer i voksenuddannelse og folkeoplysning, på trods af at det er her, der er behov for at styrke indsatsen.
På retsområdet taler regeringen om hårdere straffe og hurtige sanktioner, men skærer i retternes virke.
Det hænger ikke sammen.
Kommende generationer kommer til at betale, når regeringens politik på miljøområdet medfører kraftige besparelser gennem de sidste to finanslove.
Vi konstaterer, at energipolitikken sejler, og at klimaplanen er udskudt.
På kulturområdet var regeringen heller ikke interesseret i nye og spændende initiativer.
Det Radikale Venstre havde gerne set, at kulturen var blevet prioriteret højere, men ministeren gik målbevidst efter en sigsagkurs på biblioteksafgiften, og vi venter med spænding på, hvad kulturministeren måtte finde på til næste år. Kommende generationer vil forhåbentlig omgøre denne regerings beslutninger på det internationale område, hvor regeringen nu har skåret omkring 5 mia. kr. i løbet af blot 2 år.
Oprindelig gik regeringen til valg på, at besparelserne på ulandsbistanden skulle være midlertidige, en engangsforestilling, men denne såkaldte midlertidige besparelse er nu blevet permanent forstået på den måde, at regeringen ikke retter ulandsbistanden op til sit hidtidige niveau, og det på trods af at Danmark nærmest har rekordagtigt overskud på sit samkvem med udlandet.
Med andre ord finansierer regeringen helt bevidst og målrettet valgløfter og indenrigspolitiske løfter ved at skære i det internationale engagement.
Og det er selvfølgelig også det mest bekvemme for regeringen og for regeringens parlamentariske grundlag, for de fattige i den tredje verden kan jo ikke stemme i Danmark.
Regeringen taler om brede forlig, men baserer sig på Dansk Folkeparti.
Det har vi fået en bekræftelse på i dag, ikke mindst fra Dansk Folkeparti selv.
Efter aftalens indgåelse udtalte Venstres finansordfører, at rigtige venner kan stole på hinanden, og jeg citerer fra Ritzaus Bureau: »I forhold til sidste år har vi nu vænnet os til vores roller, så vi har så stor en tillid til hinanden, at vi ikke behøver papir på det«.
Det udtalte hr. Kristian Jensen til Ritzau.
Det er da vores håb, at farcen omkring Den Sociale Pensionsfond og Dansk Folkepartis kovending får regeringen til at revurdere den blinde tillid og afhængighed, som regeringen har til Dansk Folkeparti.
Finanslovforløbet viser med al tydelighed, at der er blevet for langt mellem regeringens retorik og regeringens handling.
I regeringens retorik hedder det »Tid til forandring«.
Regeringen kalder det ungdommens og fremtidens finanslov og udkommer med en engangsfinansieret ældrecheck.
En af regeringens publikationer hedder endda »Vækst med vilje«, og det rejser så selvfølgelig det interessante spørgsmål, hvad det så hedder, når nu bruttonationalproduktet ligefrem faldt i tredje kvartal af 2002.
Uvækst med vilje, nedtur med vilje.
Jeg tror såmænd nok, at viljen er til stede, men udførelsen kniber det med.
Men vi oplever fra Det Radikale Venstres side i hvert fald i stigende grad, at regeringen er ved at støbe sig ind i cement.
Lad mig nævne tre eksempler.
Det fastlåser skattesystemet i en struktur, det er ren betontænkning, som vi ser det.
: Stigende grad af centralisering
- vi har berørt nogle af emnerne i dag.
Det er alt, lige fra at Danmarks Radios journalister skal kunne styres af bestyrelsen, at universiteterne skal kunne ledes på én bestemt måde fastsat fra centralt hold, og til at folkeskolen skal styres af centralt fastsatte målsætninger.
For det tredje: Alt det nye bureaukrati, som regeringen skaber.
På sundhedsområdet har regeringen skabt så meget ny bureaukrati, at selv Sundhedsministeriet ikke kan finde ud af, hvordan pengene skal udbetales fra den famøse sundhedspulje.
På ældreområdet har Venstres borgmester i Søllerød udtrykt det på denne led i Jyllands-Posten i fredags
: »»Det er helt vildt, hvad der er brugt af tid i kommunerne på det her, der kommer i hvert fald ikke flere hænder til de gamle. Derfor burde regeringen nok have sagt, at de 500 mio. kr. var rettet mod at få hjulpet et privat marked i gang i stedet for at sige, at pengene skulle give en bedre service«, udtaler Erik Fabrin«. Han er altså Venstreborgmester i Søllerød Kommune, og han kan ikke ligefrem beskyldes for at være en lyserød lakaj og evindelig kritiker af regeringens politik.
Det er altså rimelig markante udtalelser fra folk, der ved, hvordan det fungerer i virkelighedens verden i dag.
Det Radikale Venstre indgår i forskellige delaftaler i forbindelse med finansloven.
Vi er med i forlig på arbejdsmarkedet og på erhvervsskoleområdet, på boligområdet og satspuljen samtidig med, at vi deltager i udmøntningen af den såkaldte forskningsreserve, men - og det vil jeg godt understrege - det fjerner ikke indtrykket af blokpolitik.