Arne Melchior (CD), 1998-02-03:
Mit andet indlæg skal ses i forlængelse af mit første.
Hr. Albrechtsen siger, at menneskerettighederne er udelelige.
Det tror jeg var udtrykket.
Ja, hvor ville jeg gerne have, at det forholdt sig sådan, og hvor skal vi blive ved med at kæmpe for det.
Ret til livet, ja, men vi har dog venskabelige forbindelser med lande, der endnu har dødsstraf.
Fængsle uden lov og dom, sagde hr. Albrechtsen.
Det forekommer ikke.
Så kan man kritisere loven, og man kan kritisere domstolene, men det forekommer ikke på den måde, som hr. Albrechtsen antydede.
Jeg synes, det er væmmeligt, at der sprænges huse i luften, som forslaget jo også omtaler.
Jeg synes, det er væmmeligt.
Vi skal lige huske på, hvad man står over for.
Man står over for planlægning af ugerninger, og det er ikke kun de tre i 1997, som jeg nævnte, for der er et større antal.
Jeg kender ikke det nøjagtige antal, men det er langt mere end tre, som blev forhindret.
De mennesker, der laver denne terror, har jo lært og mener 100 pct., at en sådan handling bringer dem direkte op i himmerige, og det er jo attraktivt for en del mennesker.
Det er det, man står over for.
Tortur, sagde hr. Albrechtsen.
Der mener jeg, at nødretten indtræder, som man nødig skal tage i brug.
Det er væmmeligt, men i en sådan situation må de manges interesser og regeringernes og verdensregeringens øverste pligt stå over for en anden også væsentlig pligt.
Jeg vil godt bede hr. Keld Albrechtsen om at gå hjem i sit lønkammer og tænke over, om man ikke forenkler tingene en hel del, og om man ikke gør det nemmere at fremføre sit standpunkt, end det egentlig er rimeligt.
Så skal jeg slutte med at sige, at hvis jeg havde haft stemmeret i Israel, hvad jeg ikke har, så ville jeg ikke have stemt på Netanyahu ved forrige valg og heller ikke ved et kommende valg.
Men at påstå, at han griner ad EU, er hverken bogstaveligt eller billedligt talt korrekt efter ret grundig viden, jeg sidder inde med.
Vist er det da betænkeligt, som hr. Albrechtsen kalder det,
at gradbøje.
Det tror jeg også fremgik af mine to tidligere indlæg heroppefra.
Men livet er altså ikke anderledes.
Der er meget få absolutter.
Er demokrati en entydig størrelse?
Jeg glæder mig over, at hr. Albrechtsen nikker bejaende.
Så det er altså ikke så nemt hverken med demokratiet eller med begrebet frihed eller med begrebet retfærdighed eller med begrebet menneskerettigheder. Det er ikke rigtigt, det, som hr. Albrechtsen før sagde om fængslinger uden lov og dom, og nu kaldte han det administrative fængslinger.
Jeg har undersøgt det efter at have set en annonce for nylig - noget af det mest antisemitiske, jeg har set i 50 år i hvert fald på vore breddegrader - fra Folkekirkens Nødhjælp, hvor man talte om julepynt i Bethlehem.
Jeg har undersøgt den sag, og den pågældende mand, som der blev sagt ikke havde været for en dommer, havde seks gange været for en militær domstol.
Men det er da rigtigt, at det er beklageligt, at sådanne fængslinger varer alt for længe, uden at sagen fremmes til dom.
Det er jeg helt enig i.
Det er en af de ting, jeg græder over og håber vil ændre sig. Når det drejer sig om hårdhændede forhørsmetoder, så finder de altså også sted herhjemme.
Jeg har set nogle arrestationer på Rådhuspladsen i København, hvor der ikke var tale om livsfarlige ting, men hvor det gik meget hårdhændet til, og det er der nok ingen stat, heller ikke vor egen gode milde stat, som kan frasige sig totalt.
Og så talte hr. Albrechtsen endelig om eksperter i menneskerettigheder.
Jeg har jo læst nogle sætninger op af en af disse eksperter, som skulle være noget af det, der bidrager til, at hr. Albrechtsen alligevel vil tænke en gang mere.