runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Thomas Adelskov (S), 2003-11-21:
Jeg troede, det var sådan, at når regeringen fremsatte forslag her i Folketinget, så var man enig om forslagene, man var enig om, hvorfor forslagene blev fremsat, og man var enig om at stemme for det samme.
Når jeg læser bemærkningerne til det her lovforslag, taler det udelukkende om incitamentet til at nedbringe sygefravær ude i de mindre virksomheder, og nu siger hr. Lars Barfoed: Det er ikke derfor, man vil stemme for det her forslag, for det tror man slet ikke på.
Tror hr. Lars Barfoed ikke på det, som ministeren skriver i bemærkningerne til lovforslaget?
Selve forslaget fylder jo ikke andet end en enkelt side, og resten handler simpelt hen om at forklare, hvordan det her nu skal være med til at øge incitamentet til at nedbringe sygefraværet ude i de mindre virksomheder.
Er der nu igen konflikt imellem regeringspartierne?
Colette L. Brix (DF), 2003-11-21:
Det kan godt være, at det lyder lidt underligt, men jeg vil godt have bekræftet, at det her forslag så handler om én ting, nemlig om kroner og øre.
Der skulle noget finansiering til, og så fandt man et område, hvor man tog nogle penge.
Det handler ikke så meget om, at man skal nedbringe sygefraværet ude i de små virksomheder.
Det her handler om kroner og øre.
Lars Barfoed (KF), 2003-11-21:
Jeg må sige, at fru Colette Brix ikke har hørt mig i min ordførertale i dag argumentere for dette forslag på grundlag af, at hensigten er at nedbringe sygefraværet.
Jeg sagde, at forslaget skal ses som et finansieringselement, fordi der indkommer en besparelse, og det er derfor, forslaget indgår.
At det så også kan have den effekt, kan vi håbe på, altså at det fører til et lavere sygefravær, fordi man bliver mere opmærksom på, hvilke positive og forebyggende ting man måske kunne gøre i sin virksomhed for at nedbringe det korte sygefravær.
Det ville da være godt.
Colette L. Brix (DF), 2003-11-21:
Så vil jeg godt spørge De Konservatives ordfører: Hvis nu det viser sig, at det ikke hjælper, at man laver den her karensdag for små selvstændige, og man laver nogle statistikker og ser, at sygefraværet ikke er faldet - det, man gik efter, fik man ikke -
vil Det Konservative Folkeparti så være med til at gå ind og forsøge at få ændret det, så de små selvstændige heller ikke har den karensdag?
Lars Barfoed (KF), 2003-11-21:
Jeg vil da gerne sige til fru Colette Brix, at begge regeringspartier, både Det Konservative Folkeparti og Venstre, under forhandlingerne har været enige om at afvise besparelsesforslag fra anden side om helt at fjerne denne ordning.
Men der har været partier, som i deres oplæg til finanslovforhandlingerne har fremsat forslag om en fuldstændig afskaffelse af ordningen, men det har regeringen altså afvist.
Colette L. Brix (DF), 2003-11-21:
Puha, jeg blev glad, da hr. Lars Barfoed sagde, at det var
i et led i forhandlingerne
Jeg kunne godt tænke mig at spørge hr. Lars Barfoed: Var det da på tale, at den her ordning sådan helt skulle nedlægges? Var det på tale, at arbejdsgiverne skulle betale endnu mere, og er det sådan, at De Konservative har været ude at holde nettet lidt under?
Det spørgsmål kunne jeg sådan set godt tænke mig at stille hr. Lars Barfoed, for jeg blev da glad for at høre, at man har gjort noget her, og at man gerne vil have, at de små selvstændige skal have deres sygeforsikring.
Det er vi jo helt enige i.
Lars Barfoed (KF), 2003-11-21:
I Det Konservative Folkeparti er vi stærke tilhængere af forsikringsordningen for selvstændige erhvervsdrivende, så de har mulighed for at få refunderet sygedagpenge i de første 2 uger af medarbejderens sygeperiode.
Derfor har vi også under forhandlingerne om finanslovforslaget afvist forslag fra andre partier om helt at afskaffe denne ordning.
Men som et led i den nødvendige finansiering af de mange positive tiltag, der er i finanslovforslaget for 2004, har vi også tiltrådt, at der sker denne mindre tilpasning af ordningen.
Den vil indbringe en besparelse på ca. 50 mio. kr. årligt, og samtidig vil præmien til forsikringsordningen falde.
For nogle arbejdsgivere vil der blive tale om en besparelse, nemlig hvis de har et lavt sygefravær i virksomheden, men for andre vil der naturligvis, hvis de har et højere sygefravær, blive tale om en øget omkostning.
Alt i alt finder vi imidlertid, at der er tale om en afbalanceret besparelse især som sagt i forhold til det samlede finanslovforslag, der indeholder en lang række positive elementer.
Det Konservative Folkeparti kan på dette grundlag tiltræde lovforslaget.
Colette L. Brix (DF), 2003-11-21:
Jeg tror, at med det her forslag er der mange små arbejdsgivere, der vil sætte et spørgsmålstegn ved, hvem de ansætter i deres lille virksomhed.
Med det her forslag vil man måske også gå lidt mere til den, der skal ansættes, og spørge: Har du sådan lidt migræne; har du sådan et eller andet hver måned; har du sådan nogle småsygdomme; er dit helbred sådan rigtig godt?
Og så vil jeg også godt sige til fru Irene Simonsen, at fru Irene Simonsen jo godt ved, at når man forsikrer sig, forsikrer man sig jo netop, fordi man ved, at der er en eller anden risiko for, at ens medarbejder kan blive syg. Derfor er det, man tegner en forsikring.
Hvis man ved, at alle ens medarbejdere aldrig er syge og ikke har nogen sygedage, er det da klart, at man ikke går hen og forsikrer sig.
Så siger man, at den forsikring behøver man ikke. Men det er jo klart, at de små virksomheder, som har en ansat, som er lidt svag, har en forsikring, og de betaler 70 pct. af den, og staten betaler 30 pct.
Anderledes kan det ikke være.
Irene Simonsen (V), 2003-11-21:
Nu fik jeg det jo at høre i fru Colette Brix's ordførertale, nemlig det, jeg forsøgte at forklare fru Colette Brix, da jeg var oppe som ordfører.
Fru Colette Brix siger, at for den lille virksomhed med to ansatte kan det ikke betale sig at forsikre sig
, når de nu aldrig er syge.
Nej, men det er jo også her, virksomheden virkelig er sårbar, for hvis de løber ind i en alvorlig sygdom, hvor de pludselig skal til at udbetale for 14 dages fravær, måske for begge medarbejdere, så koster det på bundlinjen for den lille virksomhed, og det må fru Colette Brix være fuldt ud klar over, hvis hun selv er selverhvervende.
Nu kan det betale sig, fordi præmien bliver billigere.
Jeg vil gerne høre fru Colette Brix, om det ikke er rigtigt, at det i det tilfælde bliver en bedring for den virksomhed, som ikke har det store sygefravær, men som bliver ramt af, at en medarbejder bliver alvorlig syg.
Nu kan det betale sig for dem at være forsikrede, nu er det ikke så dyrt mere.
Jeg kan helt klart melde ud, at det her ikke handler om, hvad pengene skal bruges til.
Det er faktisk - og det tror jeg beskæftigelsesministeren vil kunne bekræfte - lang tid siden, jeg lagde denne problematik på beskæftigelsesministerens bord og sagde: Vi bliver nødt til at gøre det her incitament bedre, så man arbejder med sygefraværet, men på en sådan måde, at hvis man virkelig bliver ramt, får man også en ordentlig dækning.
Det skal være mit sidste svar her.
For jeg gør det af hjertet, og jeg er glad på de små selvstændiges vegne, at det bliver sådan, at når man nu yder noget, kan man rent faktisk også få noget tilbage.
Det er essensen i det her.
Colette L. Brix (DF), 2003-11-21:
Dansk Folkeparti kan ikke støtte det her lovforslag.
Først og fremmest
ærgrer det os, at regeringen med det her forslag ikke tør kalde en spade for en spade.
Slet og ret ville det klæde regeringen og forligsparterne at indrømme og melde ud, at man finansierer forliget om Det Kgl. Teater ved at tage nogle penge fra de mindre og mellemstore erhvervsdrivende.
Regeringen argumenterer med, at incitamenterne til at nedbringe sygdom øges, hvis de forsikrede helt selv betaler den første sygedag inden for en 14-dages-ramme.
Først og fremmest
hævder regeringen, at mindre forsikrede virksomheders sygefravær er højere end de ikkeforsikredes.
Hvis det er rigtigt, det har jeg bedt ministeren om at dokumentere, giver det egentlig også mening.
Ministeren har været ude med et tal, der hedder 7,5 sygedage hos de mindre forsikrede, altså 0,7 sygedage højere end for hele DA's område i 2002.
Hvis en virksomhed ikke har sygdom, fordi der måske er to ansatte i alt, der aldrig er syge, har man netop ikke incitament til at forsikre sig.
Det har Dansk Arbejdsgiverforening dokumenteret.
Regeringen snakker om incitament til at nedbringe sygefraværet.
Alle, der har drevet en mindre virksomhed, ved, at sygdom rammer hårdt.
I forvejen betaler man som forsikret selv 70 pct. af udgiften, og ydermere bliver man også ramt på sin omsætning, og det koster.
Så at regeringen med denne yderligere stramning skulle øge incitamentet til at modvirke sygdom, køber vi ikke.
Derimod tror Dansk Folkeparti, at regeringen og forligspartierne med dette forslag fjerner virksomhedernes incitament til at hyre såkaldt svag arbejdskraft.
Man tænker sig nok om en ekstra gang, inden man hyrer en medarbejder med f.eks. en dårlig ryg, en kvinde i den fødedygtige alder eller lignende i sin virksomhed.
Og det virker mærkværdigt, når forligspartierne så ofte taler om det rummelige arbejdsmarked.
Man skal i hvert fald ikke bilde sig ind, at lønmodtagerne ikke vil blive ramt af dette forslag.
Dansk Folkeparti støtter ikke det fremsatte forslag.
Thomas Adelskov (S), 2003-11-21:
Nu er det jo heldigvis sådan, at her i Folketinget bliver tingene dokumenteret i et referat, så hr. Bent Bøgsted vil få rig lejlighed til at læse, hvordan fru Colette L. Brix gik op under Venstres ordførers ordførertale og spurgte: Når man nu kunne trække sådan et urimeligt forslag på dagpengeområdet tilbage, hvorfor kan man så ikke også trække det her forslag tilbage?
Så hvem der først inddrog det i debatten, kan vi læse i referatet, men jeg er ret sikker på, at det er mig, der går sejrrig ud af den debat.
Så til fru Colette L. Brix: Socialdemokratiet mener rent faktisk, at vi med økonomiske incitamenter kan få arbejdsgiverne til at opføre sig ordentligt arbejdsmiljømæssigt.
Der har været gennemført lovgivning, som regeringen og Dansk Folkeparti har fjernet, men som i bund og grund gik ud på, at hvis arbejdsgiverne opførte sig ordentligt og blev certificeret, kunne de få penge tilbage.
Det er i øvrigt penge, som Dansk Folkeparti og regeringen har svært ved at betale tilbage til de arbejdsgivere, efter man afskaffede lovgivningen - på trods af nogle løfter.
Det er så en sag, der kører et helt andet sted. Rent faktisk tror vi på, at det er et af incitamenterne til at få arbejdsgiverne til at interessere sig noget mere for det.
Det burde ikke komme bag på Dansk Folkeparti.
Det har vi sagt heroppefra, vi har gennemført lovgivning, og vi siger det gerne igen også til Dansk Folkeparti, så de kan høre det.
Colette L. Brix (DF), 2003-11-21:
Så bliver jeg nødt til lige at sige nogle ting, som jeg synes
er meget vigtige, da vi roder rundt i, hvem der har flest sygedage: de store eller de små virksomheder
Ifølge DA's undersøgelse er det gennemsnitlige sygefravær pr. medarbejder i virksomheder med mere end 500 ansatte ca. 6 dage om året, hvor det i mindre virksomheder - hør nu godt efter - med højst 9 ansatte er ca. 3 dage om året.
Bare til orientering.
Bent Bøgsted (DF), 2003-11-21:
Jeg må nok indrømme, at jeg har været her i salen, lige fra vi startede på debatten med fru Irene Simonsen, og jeg har altså ikke hørt nogen, der har nævnt noget om dagpenge, før hr. Thomas Adelskov nævnte det - overhovedet ikke.
Vi har snakket om sygedagpenge.
Det er så bare et spørgsmål, om hr. Thomas Adelskov har lyttet lidt mere grundigt, end vi andre har, men jeg tror ikke, at vi har snakket om dagpengene.
Thomas Adelskov (S), 2003-11-21:
Nu går jeg ud fra, at hr. Morten Bødskov også er enig i min ordførertale.
Jeg skal sige til fru Colette L. Brix, at det sådan set ikke var mig, der startede denne debat og begyndte at snakke om dagpenge og de øvrige elementer i finansloven.
Det var da Dansk Folkeparti, der stormede herop til Venstres ordfører og begyndte at revse dem for, at de trak et forslag tilbage, som Dansk Folkeparti og regeringen i fællesskab havde fremsat. Det er sådan set ikke noget, jeg er stormet op og har gjort.
Når nu jeg tager det frem, så er det, fordi det undrer
mig, at Dansk Folkeparti ikke også spørger mig om det, for jeg vil gerne sige en hel masse om det fuldstændig vanvittige dagpengeforslag, som regeringen og Dansk Folkeparti fremsatte og støttede fuldhjertet i forbindelse med finansloven.
Det her er en lille del, som kan være med til at øge incitamentet for mindre arbejdsgivere til at få kigget helt alvorligt på deres arbejdsmiljøproblemer.
Det er ikke så svært at finde ud af.
Colette L. Brix (DF), 2003-11-21:
Spørgsmålet er jo, hvem der er uden for pædagogisk rækkevidde; det kan vi heldigvis få lov til selv at tænke.
Nu blander vi tingene sammen: dagpenge, arbejdsmiljø og feriepenge.
Det er ikke det, det her handler om.
Det her handler om, at en lille selvstændig har fået den første karensdag i sygesikringsordningen.
Vi skal begynde at diskutere dagpenge, feriepenge og arbejdsmiljø, men det er jo ikke det, det handler om. Så skal vi jo have alle de der forslag på bordet og begynde at diskutere dem, men det skal vi da ikke.
Det er ikke det, det handler om, og det ved hr. Morten Bødskov da udmærket godt.
Hvorfor begynder man dog på det nu?
Det er for at vaske sine hænder, fordi man sikkert ikke har så godt med det her forslag, for det er et kedeligt, kedeligt forslag at være medforslagsstiller til.
Thomas Adelskov (S), 2003-11-21:
Når det drejer sig om at prøve at forklare forslagets positive effekt på arbejdsmiljøet, kunne jeg jo forstå af den debat, der var med Venstres ordfører, fru Irene Simonsen, at Dansk Folkeparti er fuldstændig uden for pædagogisk rækkevidde til at kunne se, at når virksomhederne får nogle økonomiske incitamenter, gør de sådan set også noget mere ved det.
Jeg skal bare sige, at der rent faktisk er en masse undersøgelser, som netop demonstrerer, at de store virksomheder er dem, der mest effektivt og systematisk tager sig af at gøre noget ved arbejdsmiljøet og sygefraværet.
Så vil jeg sige, at jeg havde nu egentlig forventet, at Dansk Folkeparti havde spurgt mig om en hel masse om det her med dagpengene, for det, der kan undre mig, er, at Dansk Folkeparti sagtens kan være med til at lave dagpengeforslag og lave indgreb, der rammer de små virksomheder, rammer de faglærte og håndværkerne, men når det drejer sig om et forslag som det her, som handler om at skabe incitamenter til at lave et bedre arbejdsmiljø, er Dansk Folkeparti fyldt med store problemer.
Man havde ingen problemer, man rystede ikke på hånden, man var med i en aftale om dagpengene, der gik ud på at skabe problemer for landets lønmodtagere.
Feriepengene hugger man også uden problemer fra de danske lønmodtagere.
Rent faktisk foreslog vi i finanslovforhandlingerne, at man fuldstændig skulle liberalisere denne ordning, og så kunne vi også have fundet penge til f.eks. at gøre noget for de enlige forsørgere på SU, som i dag må leve for kummerlige 4.000 kr.
Der er masser af grupper i det her samfund, man kunne sætte fokus på at prøve at hjælpe, men Dansk Folkeparti har nu sat det her ene forslag, fordi der er en lille del af finansloven, som de ikke er med i, op som det helt store banner ude i landskabet med budskabet om, at nu skulle der være store uretfærdigheder undervejs i finansloven, men dem har Dansk Folkeparti og regeringen skabt, vi har ikke skabt dem. Til hr. Bent Bøgsteds spørgsmål, om alle
socialdemokrater står bag det forslag: Ja, vi har haft min ordførertale på gruppemødet her til morgen, og der er ikke nogen, der har taget forbehold.
Så flaget er hejst.
I øvrigt fremlagde vi det i vores eget finanslovforslag i august måned, og det har senest været diskuteret i forbindelse med den aftale, der har været indgået og klaret i gruppen og igen senest her til morgen med min ordførertale.
Colette L. Brix (DF), 2003-11-21:
Jeg vil da godt sige til hr. Thomas Adelskov, at i små virksomheder er man faktisk nødt til at have et godt arbejdsmiljø.
Det er pinedød nødvendigt, for hvis en medarbejder, der er godt indarbejdet og har været nogle år på en lille virksomhed, stopper, er det viden, der ryger ud, det er kompetence, der ryger ud, og det er lig med penge ud af kassen, og det er der ikke råd til.
Hvis man ser på regnestykket, når en medarbejder er der og tjener penge til virksomheden kontra det beløb, man får ind på den der lillebitte forsikringsordning, den slat, man får, vil man da hellere have, at medarbejderen kommer på job.
Og til hr. Thomas Adelskov, bare lige for, at vi holder fast i det: Den lille arbejdsgiver har selv betalt 70 pct. af forsikringsordningen, staten har betalt de 30 pct. Så det er ikke sådan en lukrativ ordning, man kan sidde og regne på og tænke, at hvis medarbejderen er syg, får vi lidt penge i kassen.
Alt andet lige gør alle små virksomheder alt, hvad de kan, for at deres medarbejdere ikke er syge.
Thomas Adelskov (S), 2003-11-21:
Jeg skal meddele, at Socialdemokraterne kan støtte forslaget.
Måske kunne man til debatten, der har kørt, tilføje, at det måske var værd at overveje, hvorvidt man i det hele taget skulle liberalisere den her ordning fuldstændigt.
Man kunne stille spørgsmålet: Hvorfor skal man have sådan en særlig ordning for visse dele af det danske arbejdsmarked eller for visse arbejdsgivere?
Lad mig føje til debatten, der ellers har kørt, at Socialdemokraterne på arbejdsmiljøområdet er meget optaget af at skabe incitamenter til, at virksomhederne og arbejdsgiverne rent faktisk sikrer et ordentligt arbejdsmiljø.
Det har vi tidligere demonstreret, bl.a. ved den lovgivning om arbejdsmiljøcertifikater, som vi gennemførte, da vi var i regering, og det har vi gjort i forbindelse med de beslutningsforslag, der er fremsat her i Folketingssalen.
At arbejdsgiverne med det her forslag også får incitamenter til at kigge nærmere på sygefravær og den påvirkning, arbejdsmiljøet har på det, synes vi sådan set er en positiv effekt.
Henriette Kjær (KF), 2003-11-21:
Til fru Lissa Mathiasen vil jeg sige, at det har jeg jo svaret på.
Det er stadig væk administrativt omkostningstungt at føre det ud i livet, og det er jo det, man skal veje op mod hinanden.
Så det kan jeg kun sige her en gang til.
Men omvendt, altså den der med menneskesyn, og hvor er det problematisk: Jeg må henvise til boligstøttereformen, som den daværende regering selv var ankermand i, hvor man også fandt på at lave et formuetillæg, også til nogle mennesker, der kom i klemme på den konto. Vi justerer nogle ting herinde en gang imellem, og det kan der være forskellige behov for.
Jeg har ikke andet svar, end at vi fastholder grænsen, der ligger omkring de 2.500 kr., netop ud fra de argumenter, som jeg har fremført.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2003-11-21:
Jeg vil gerne takke for tilslutningen til lovforslaget.
Det er jo tankevækkende, at den socialdemokratiske ordfører ikke kender teknikken i finanslovforhandlingerne, specielt med den fortid hans parti har på lige præcis det her område.
Ideen til, at man kan spare på denne her måde, er fostret i 1993, og jeg tror da også, at vi under udvalgsbehandlingen kan besvare spørgsmål om, hvornår det blev indført i selve aftalen om finansloven, om det fremgik af finanslovforslaget eller eventuelt ville komme ind senere.
Se, overførsel af renteafkast af FerieKonto er jo tidligere sket i forbindelse med finansloven for 1993-94, 1997, 2000, 2002 og 2003.
Hvis vi ser på den tidligere regerings gerninger, så blev det i forbindelse med finanslov for 1993 besluttet, at der for 1993 og 1994 tilsammen skulle overføres 200 mio. kr. i renteafkast.
Renterne var øremærkede til at skulle finansiere en styrkelse af den almene uddannelse. I forbindelse med finansloven for 1997 blev det besluttet at overføre 100 mio. kr. til delvis dækning af de udgifter, som var resultat af finanslovforhandlingerne for det år.
Renterne blev overført, inden Arbejdsmarkedets Feriefonds udgifter var dækket ind.
Fonden måtte således delvis afholde udgifter hertil af sine øvrige indtægter.
I forbindelse med finanslovforslaget 2000 blev det besluttet at overføre 40 mio. kr. i renteafkast til statskassen.
Beslutningen skulle alene ses på baggrund af de samlede økonomiske overvejelser i forbindelse med finansloven for 2000, herunder den samlede besparelse på Arbejdsministeriets område på 500 mio. kr. Den nuværende regering har for finansloven 2002 og 2003 begge gange taget beslutning om at overføre alle renter ud over dem, der skal dække FerieKontos administration.
Så jeg tror, at vi med god samvittighed kan sige, at disse penge går til et rigtig godt formål.
Charlotte Dyremose (KF), 2003-11-21:
Ja, se, heldigvis lykkedes det fru Lissa Mathiasen, lige inden hun gik ned af talerstolen, at sige det rigtigt, som det er.
Men kunne fru Lissa Mathiasen så ikke være så sød i stedet for at kalde det forrykt, når man taler om, hvad fakta er i det her, så bare med det samme at gå op og sige det, der er rigtigt.
For ja, det er rigtigt, som fru Lissa Mathiasen siger, at var det her lovforslag ikke kommet igennem, så ville de have fået de 30 mio. kr. ekstra.
Men sandheden er også den, at selv om man regulerer stigningen mindre, så er det stadig en stigning. Derfor er det heller ikke anderledes, end at når man regulerer stigningen mindre, så betyder det stadig væk ikke, at det er penge, man mister.
Så betyder det, at det er flere penge, man ikke får, og der er vel en forholdsvis stor forskel.
Det er derfor, jeg er glad for, at fru Lissa Mathiasen fik sagt det korrekt til sidst.
Lissa Mathiasen (S), 2003-11-21:
Jeg synes, at det her er en forrykt diskussion og en forrykt argumentation fra fru Charlotte Dyremoses side.
Vi taler altså på den ene side om pensionister, der har en meget, meget lav indkomst, som typisk har knoklet hele deres liv, måske i bedste fald har lidt ATP ved siden af, men som ikke har ret mange penge at gøre godt med.
På den anden side taler
vi om folk på kontanthjælp, og vi taler om folk på førtidspension, og vi taler om nogle på SU.
Også om mennesker, der ikke har ret mange penge at gøre godt med.
Jeg tror sådan set, at disse mennesker er ret ligeglade med, hvilken teknisk forklaring man kommer med.
Det afgørende er, at her bliver der samlet taget 30,6 mio. kr.
Der står 30,6 mio. kr. færre til rådighed.
Når man får 30,6 mio. kr. til rådighed i statskassen, betyder det 30,6 mio. kr. færre til udbetaling til disse mennesker.
Det må fru Charlotte Dyremose være enig i: de udbetales ikke til de mennesker.
Hvis ikke man lavede det her lovforslag, så ville de her mennesker få 30,6 mio. kr. mere.
Charlotte Dyremose (KF), 2003-11-21:
Man har jo på det seneste kunnet forstå på aviserne, at den nye socialdemokratiske tendens er sådan noget med bare at hakke på regeringen uanset hvad.
Det er også fint nok.
Så bruger man en retorik, hvor man får alting til at lyde, som om vi stjæler med arme og ben, når man nu udmærket godt ved - jeg tror ikke på, at fru Lissa Mathiasen ikke har læst lovforslaget, og så ved fru Lissa Mathiasen det også godt - at selv om stigningen bliver mindre, så er den stadig en stigning.
Dermed mister man ikke noget, man får flere kroner
og øre til den samme ydelse næste år, end man gør i år.
Fru Lissa Mathiasen ved også udmærket godt, at når vi fjerner den nedrunding, der før har været, så har nedrundingen faktisk været en ekstra gave, som man så godt nok ikke får mere.
Ja, det er rigtigt, så får man mindre, men det ændrer ikke på, at det, man så får nu, er det, der hele tiden har været intentionen med lovgivningen.
Jeg ved godt, som fru Sandy Brinck også var inde på, at det her er teknisk, men det er jo sådan, at når det er teknisk, så er vi også nødt til at forholde os til de tekniske detaljer.
Derfor bliver det sådan lidt kludret at diskutere.
Derfor er det lidt ærgerligt, at billedet forsøges malet om til noget andet af Socialdemokraterne, end virkeligheden er.