runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Eyvind Vesselbo (V), 2003-03-12:
Det er jo meget fint, fordi hr. Svend Auken har jo egentlig udtrykt sig meget meget klart om regeringens klimastrategi.
Hr. Svend Auken er ikke enig.
Det betyder, at hr. Svend Auken heller ikke er enig i den økonomi, der er skitseret med rammerne, og hr. Svend Auken har her i salen klart tilkendegivet, at hr. Svend Auken mener, at der skal bruges 3 mia. kr. mere på at realisere klimastrategien end det, der er lagt op til fra regeringens side.
Jeg vil bare gerne spørge hr. Svend Auken, og jeg vil gerne bede om et klart svar: Hvem skal betale de dér 3 mia. kr.?
Hvor skal de tages fra?
Er det fra efterlønnen?
Der må være nogle områder, hr. Svend Auken har udset sig, hvor man kan skære ned og tage de 3 mia. kr. Eller er det øgede skatter og afgifter?
Jørn Dohrmann (DF), 2003-03-12:
Jeg synes ikke rigtig, jeg fik svar fra hr. Svend Auken på, om man stadig væk går ind for, at man vil have mest muligt miljø for pengene.
Det fik jeg ikke et entydigt svar på, det kunne jeg godt tænke mig.
Det vil vi i Dansk Folkeparti.
Det håber jeg også at Socialdemokratiet vil, som de har udtrykt det i år 2000.
Så var der en anden ting med de 10 mio. t.
Er det et rent gæt, eller er det noget, man kan få et stykke papir på, så vi kan se, hvor det er, man egentlig har fået de her reduktioner?
Og hvad er prisen?
Jeg spurgte om prisen.
Hvad har det kostet af milliarder af kroner for de danske skatteydere?
Det fik jeg heller intet svar på.
Det kan godt være, hr. Svend Auken regnede dem ind, men det ville jeg også gerne ligesom have en fuldstændig afklaring af.
Med hensyn til, at Dansk Folkeparti ikke er med omkring den Kyoto-aftale, skal vi tænke på, hvad det var for en en miljøminister, vi havde på det tidspunkt, og vi ville ikke give en blankocheck til det projekt på daværende tidspunkt.
Nu er det nye tider.
Vi vil jo gerne samarbejde også om de her ting, og vi ser frem til det videre samarbejde med regeringen.
Helga Moos (V), 2003-03-12:
Hvad er det, jeg hører?
Er det rigtigt, at hr. Svend Auken slet ikke har nogen tillid til russerne?
Det kan man da ikke sige.
JI-projekterne er o.k., for der har vi kontrol, men at
russerne selv beslutter at sælge den CO2-reduktion, som de har foretaget, og som de har lidt for at opnå,
kan vi altså ikke have med at gøre, fordi vi ikke stoler på dem. Vi må dog indrømme, at når de har solgt deres CO2-reduktion, så kan de ikke bare starte deres vildt forurenende teknologi op igen.
I det øjeblik de skal op over 1990-velstandsniveau, jamen så skal de selv foretage de reduktioner - eller hvad skal man sige - de skal bygge deres anlæg om, for nu har de solgt deres reduktionsrettigheder.
Det vil sige, at vi overlader det til russerne selv at styre det.
Det kan jeg sagtens leve med, for jeg har tillid til Rusland.
Jeg har været ovre og snakke med dem ligesom hr. Svend Auken, og det er bare alle tiders mennesker, selvfølgelig kan vi da stole på dem.
Det var da rart, hvis vi ville give dem lidt at arbejde med derovre.
Tove Fergo (V), 2003-03-12:
Jeg forstod fru Karen J. Klints spørgsmål sådan, at når vi snakker statens tilskud til folkekirken, så er det i forbindelse med finansloven, men det er jo sådan, at hvis man i finanslovsforhandlinger kommer frem til nogle ændringer, så er der nogle konkrete love, der skal ændres.
Så der er fuldt demokrati, også vedrørende en eventuel ændring til et bloktilskud.
Folketinget vil blive fuldt inddraget, og det er selvfølgelig Folketinget, som har kompetencen på det her område.
Nu vil jeg nok lige føje til: Det har været meget fremme om dem, der har været imod, de høringsparter, der har været imod eller har været skeptiske over for forslaget.
Man må nok sige, at de 17.000 mennesker, der bruger noget af deres fritid på menighedsrådsarbejdet, har fingrene nede i det her.
Og de vil altså gerne have disse lettelser, de vil gerne have en rammebevilling, de vil gerne have større frihed.
Og de har dog forstand på det.
Det må jeg gå ud fra at fru Margrete Auken også kan være enig i.
Bodil Kornbek (KRF), 2003-03-12:
Det var lige omkring de her midler endnu en gang.
Finansieringen skulle ske via skatten.
Det kunne jo også være via elselskaberne, forbrugerne.
Eller er det staten, der går direkte ind og siger: Vi vil kanalisere nogle midler til disse projekter?
Hvor skal disse midler tages fra?
Fra skatten, ja.
Jeg vil godt have det konkretiseret lidt mere.
Jesper Langballe (DF), 2003-03-12:
Jeg tager til efterretning, at ministeren siger, at dette med, at man nu er ved at undersøge mulighederne for en bloktilskudsordning,
Men så kan jeg ikke lade være med at stille ministeren mit eget tillægsspørgsmål: Hvad skulle det egentlig til for?
Jeg ved godt, det ikke er kirkeministeren, der har fundet på, at der skulle nedsættes sådan et udvalg.
Men jeg erindrer, at kirkeministeren for nylig under den kirkepolitiske temahøring i Landstingssalen sagde nogle gode ord om, at anderledes troende ikke hertillands skulle have nogen gavn af at brokke sig over, at vi har en folkekirkeordning, hvor stat og kirke rent praktisk er filtret ind i hinanden.
Og mig forekommer det altså, at den dér bloktilskudssnak sådan er lidt leflen for folk, der siger, at det er for uigennemsigtigt, og det kan man ikke rigtig være bekendt, og det må man skamme sig lidt over i forhold til folk, som ikke er luthersk kristne.
Så mit spørgsmål er: Hvad skal det overhovedet til for, det bloktilskudspjat?
Karen J. Klint (S), 2003-03-12:
Ja, ja, må jeg sige til ministeren, selvfølgelig er finansloven også en demokratisk proces her i Folketinget.
Selvfølgelig er følgelovgivning til finansloven også en demokratisk proces her i Folketinget.
Men der er jo bare lige det ved det, at der trods alt måske er nogle andre politiske traditioner, nogle andre - for at sige det meget direkte - handeler omkring finansloven, hvor man laver nogle forlig og nogle aftaler, som så også betyder, at følgelovgivningen får et andet liv end den almindelige lovgivning.
Det er derfor, vi siger, at vi godt lige vil have en åben debat, så vi ikke går hen og bondefanger demokratiet,
ikke kun det herinde, men også det demokrati, der har udtalt sig om noget, som det har haft mulighed for at gennemskue i en senere proces.
Jann Sjursen (KRF), 2003-03-12:
Ministeren sagde flere gange i sin svartale, at der ligesom var nogen, der skulle være imod det folkelige demokrati, og at vi ikke troede på fornuften.
Jo, det gør vi såmænd, og jeg har også stor tillid til det, der sker i menighedsrådene
Jeg synes sådan set, at det er lidt ærgerligt, at ministeren prøver at køre den debat frem, som om der skulle være nogen, der er imod det folkelige demokrati her i Folketingssalen, også i forhold til lovforslaget.
Det, der er en reel bekymring om, er jo, hvorvidt de nye arbejdsopgaver, som provstiudvalgene får tillagt, bedst løses dér.
Det er vi i Kristeligt Folkeparti åbne over for at overveje.
Vi konstaterer bare, at der i høringssvarene er nogle betænkeligheder fra forskellig side, fra stiftøvrighederne, fra Provsteforeningen osv., osv.
Og dem synes vi da sådan set også at ministeren skulle lytte til.
Landsforeningen af Menighedsrådsmedlemmer, som jeg sætter stor pris på og har meget respekt for, er jo trods alt ikke oraklet på det her område.
Skal vi ikke også lytte til dem?
Det er sådan set bare i al sin enkelhed det, som vi fra Kristeligt Folkepartis side i hvert fald har forsøgt at gøre opmærksom på, uden at vi så vil have skudt i skoene, at vi skulle modarbejde det folkelige demokrati.
Det synes jeg er lidt for flot.
Margrete Auken (SF), 2003-03-12:
Det interesserer mig.
Det vil så sige, at Landsforeningen af Menighedsråd - som i øvrigt ikke var hundrede procent enige, det er ikke rigtigt - gerne må repræsentere kirken.
Altså, når jeg siger, at vi skal have sådan et almindeligt valgt demokrati på stiftsniveau, og hvor menighedsrådene får lov til at vælge organer, så er det meget, meget, meget, meget, meget udemokratisk.
Men pludselig får Landsforeningen af Menighedsråd magt til fuldstændig uproblematisk at udtale sig på samtlige menighedsråds vegne.
Så kunne vi jo have nøjedes med dem til høringsprocessen.
Det gjorde vi så heldigvis ikke.
Og det viste sig så også, at der var meget stor afstand i Landsforeningen, som jo ikke fungerer som et organ af den art, det er ikke det demokratiske organ, for der er for stort demokratisk underskud til det også.
Men det var lidt forbløffende at høre kirkeministeren pludselig blive meget begejstret og udtale sig på vegne af 17.000 - eller hvor mange, det nu var - som var vildt begejstrede. Så vil jeg godt lige spørge i forlængelse af det her: Kunne kirkeministeren ikke oplyse, hvad hun siger til, at man siger, at det antal af sager, der faktisk ligger i stifterne, er så begrænset, at de med den ekspertise, de har, kan klare dem på kort tid?
Hvis man skulle ud og lade provstierne klare det, så er det, det kan komme til at tage meget mere tid.
Det er jo indvendt bl.a. fra provstierne.
Karen J. Klint (S), 2003-03-12:
Når jeg nævner ideen om en følgegruppe, så er det bestemt ikke, fordi jeg er bange for det pulveriserende demokrati, uanset hvor det er henne. Vi har ikke noget bedre.
Og heller ikke selv om det en gang imellem er langsomt, for det er faktisk vigtigt, at det er langsomt, men det er jo netop, fordi folk ser så forskelligt på det.
De tre niveauer, hvis man kan tillade sig at sige det, ser utrolig forskelligt på det, og det er jo derfor vigtigt at finde ud af, hvem det så er, der muligvis har haft ret eller har taget fejl i deres bekymringer.
Det er det, følgegruppen skal holde øje med, og ikke demokratiprocessen i sig selv.
Men hvis vi alene skal drøfte folkekirkens økonomi fra staten som et led i finansloven, vil jeg gerne spørge kirkeministeren, om vi ikke kan få lidt medhold i, at det så ikke er den samme demokratiske og åbne proces, vi taler om, som når vi taler om almindelig lovgivning.
Finansloven har jo et helt andet og selvstændigt forløb i sin beslutningsproces.
Niels Helveg Petersen (RV), 2003-03-12:
Lovforslaget er jo fremsat i en stærkt modereret form i forhold til det materiale, der blev sendt ud fra kirkeministeren i foråret 2002, og også vi i Det Radikale Venstre glæder os meget over den meget store aktivitet, der har været i kirkelige kredse i forbindelse med udarbejdelse af høringssvar i flere omgange.
Det er absolut et godt udtryk for et stærkt engagement i folkekirkens forhold.
Det Radikale Venstre vil gå positivt ind i
udvalgsarbejdet
Vi finder, at der er gode takter i forslagene om budgetsamråd og rammebevillinger, og der er også noget positivt at sige og mene om at erstatte rådighedsbeløbet med sognefuldmagt.
Der er også nogle problemer i det, måske ikke mindst ved udtrykket »kirkelige aktiviteter«, men lad os se på det.
De største betænkeligheder har vi ved provstiudvalgenes øgede opgaver.
Provsteforeningens indvendinger er det værd at notere
, også fra flere stifter gøres der opmærksom på, at der er en risiko for øget bureaukrati indbygget i dette lovforslag, og spørgsmålet er også, hvordan de økonomiske rammer hænger sammen med de nye aktiviteter.
Det er noget, som det er nødvendigt at se på under udvalgsarbejdet, og i øvrigt er jeg enig med den konservative ordfører, hr. Knud Erik Kirkegaard, i, at vi skal se nøje på de indvendinger, der er kommet med høringssvarene.
Et særligt problem blev fremhævet af fru Karen J. Klint om det arbejde, regeringen har sat i gang vedrørende bloktilskud.
Jeg har forstået, at arbejdet skal være færdigt i løbet af efteråret, men lovforslaget skal træde i kraft den 1. januar 2004.
Derfor synes jeg, det er helt på sin plads, at vi under udvalgsarbejdet interesserer os for at få afklaret, hvordan lovforslaget i virkeligheden forholder sig til de mere vidtgående reformtanker, som regeringen måtte have vedrørende overgang til bloktilskuddet.
Det vil være en vigtig del af arbejdet i udvalget set fra et radikalt synspunkt. Vi vil altså gå positivt ind i udvalgsarbejdet, men også med nogle kritiske bemærkninger og med et ønske om at få indvendingerne ordentligt belyst.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2003-03-12:
Jeg må desværre sige, at det ville være ganske let, både under den nuværende regering, under den tidligere regering og under den forrige regerings tid, at finde ganske mange eksempler på, at man overhovedet ikke har taget hensyn til de høringssvar, der er indkommet om et lovforslag.
Det har man i denne sag, og det ville jeg gerne kvittere for i mit indlæg.
Margrete Auken (SF), 2003-03-12:
Jeg synes, vi har et hovedproblem, og det er, at man måske er i færd med at reparere en del af området, der ikke er i stykker.
Det er jo hovedregel nummer ét, at man ikke skal reparere noget, der ikke er i stykker, og det har jeg som lidt af en bekymring, vil jeg godt sige.
Jeg er meget taknemlig over nu at høre, at også den konservative ordfører tilkendegiver, at man vil lytte til de indvendinger, der er kommet, for hr. Kirkegaard har fuldstændig ret i, at det er en meget stor proces.
Men jeg har til gengæld aldrig set et forslag, hvor man alligevel har tilsidesat den kritik, der er kommet stort set enstemmigt og over én bank.
Men jeg er nogenlunde beroliget - ubekymret er måske at gå for langt, men nogenlunde beroliget - efter at jeg har hørt hr. Kirkegaards forsikringer om, at de indvendinger, der ligger, vil man selvfølgelig tage alvorligt.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2003-03-12:
Jeg erindrer ikke, i hvert fald ikke umiddelbart, at der er andre lovforslag her i Folketinget - og vi gennemfører jo et par hundrede stykker om året - der i den grad er blevet sendt til høring, og hvor man i øvrigt har lyttet så seriøst og ansvarligt til høringssvarene i den kreds af mennesker, som har vurderet dem.
Jeg synes, det er rosværdigt, og jeg vil gerne rose ministeren for at have stillet sig i spidsen for den procedure. Jeg synes, det har været en klog procedure, og som jeg ganske klart gav udtryk for i mit ordførerindlæg, er det nu Kirkeudvalgets opgave at vurdere og analysere, om de indvendinger, der fortsat er, giver baggrund for ændringer.
Margrete Auken (SF), 2003-03-12:
Jeg deler den konservative ordførers glæde over, at det første forslag var ude i en grundig høring.
Men jeg vil godt spørge, om det ikke er lidt betænkeligt, at man efter den ret store ændring, det gennemgik - og det var relevant, for man tog højde for en række af de indvendinger, så man stod med et i mange henseender helt andet forslag - ikke lod det gå til høring. Hvis vi hertil lægger, at de høringssvar, der faktisk er kommet, nogenlunde samstemmende kommer med præcis det kritikpunkt, som også hr. Jesper Langballe havde fat i før - at vi kan risikere at få provstevokseværk, og at vi står med svag ekspertise, osv.
Stort set enstemmigt lyder det sådan fra dem, der er vant til at have fingrene nede i problemerne, og i en høringsproces lytter man normalt til de folk.
Havde det så trods alt ikke været meget godt af hensyn til kvaliteten af det lovforslag, vi behandler her, hvis vi så igen havde sendt det ud, så vi ikke bare havde bedt landsforeningen om at svare, men også de mange menighedsråd, sådan som man gjorde i den første høringsproces?
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2003-03-12:
Først et par bemærkninger om den procedure, der har været taget i anvendelse forud for fremsættelsen af forslaget, og som flere ordførere har været inde på.
Oppe på mit skrivebord, eller rettere sagt på hylden bagved, har jeg stadig stakken af høringssvar, som er indkommet, og det er altså et imponerende engagement, der har været vist i fortrinsvis menighedsrådene om det udkast til lovforslag, som ministeren sendte til høring for efterhånden ganske lang tid siden.
Jeg synes, det er demokratisk smukt, at der har været dette engagement, men ikke mindst at ministeren, da hun så høringssvarene, faktisk viste vilje til at lytte til de indvendinger, der var, og ændrede sit forslag.
Jeg synes, det er en smuk måde at tilrettelægge tingene på i et demokrati, og det borger også for, at kvaliteten af den lov, der til sin tid vil komme ud af det, vil være i allerhøjeste klasse.
Indholdet i forslaget er jo primært, at man giver en større budgetkompetence til menighedsrådene.
Lidt populært kunne man vel sige det på den måde, at i stedet for et detaljeret budget får de en pose penge til rådighed, og så bliver det menighedsrådets opgave og menighedsrådets ansvar
at fordele denne pose penge til de forskellige formål, som pengene skal bruges til lokalt
Jeg er helt overbevist om, at når først dette nye system bliver kørt ind, vil virkningen være, at der bliver en større interesse for at blive medlem af menighedsråd. Der vil også blive større interesse for valg til menighedsråd, og det anser jeg for noget særdeles positivt.
Herudover kommer der efter forslaget en mere enkel procedure for byggesagsbehandling for visse bygninger.
Jeg tænker her ikke på kirkerne og det, der umiddelbart er knyttet til dem, men på andre bygninger.
Man skærer et forvaltningsled væk, om jeg så må sige, og fjerner pligten til at få byggesagerne behandlet i stifterne.
Der har jo været en supplerende høring, efter at det nye udkast var udarbejdet, og i denne supplerende høring kan vi konstatere, at der fortsat er en række indvendinger mod forslaget.
Det må være vores opgave under udvalgsbehandlingen at analysere disse indvendinger og vurdere, om de giver baggrund for at foretage ændringer i forslaget.
Det er den naturlige opgave, som nu ligger til Kirkeudvalget under udvalgets myndige formand, og jeg glæder mig meget til at deltage i et konstruktivt udvalgsarbejde. Jeg kan sige, at Det Konservative Folkeparti kan støtte forslaget.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2003-03-12:
Nu mener jeg ikke som fru Margrete Auken, at tillid skulle være så ringe.
Vi har jo dog mange års erfaring med det.
Dér, hvor friheden ligger, er, at man nu får et system med rammebevillinger.
Men det solidariske ansvar over for de andre sogne er jo komplet uændret.
Og det er klart, at ministeren vil fortsætte med de årlige hyrdeskrivelser om kirkeskatten.
Jeg er altså nødt til at sige, at den ordning, fru Margrete Auken vil have, en synodal ordning, mener jeg ikke har et klap med demokrati at gøre.
Det er udmærket, at stifterne nedsætter det ene stiftsudvalg efter det andet.
Det skal de da have lov til.
Men de skal ikke komme og bede mig om at påtvinge de stifter, der ikke vil have det, noget.
Frivilligt kan de gøre, hvad de vil, men at forestille sig en synodal ordning, det vil være hamrende udemokratisk.
Det vil blive en elitær forsamling af elitetroende og folk
med penge, som vil tage den ene rejse efter den anden herind til Folketinget for at få penge.
Det vil blive en politisk forsamling.
Folkekirkens frihed vil gå rabundus.
Margrete Auken (SF), 2003-03-12:
Der er altså så meget liv i det, at de fleste stifter er ved at foreslå det nu, og jeg går ud fra, at med den indsats, som kirkeministeren gør, så tager det ikke ret lang tid, så har vi bygget demokratiet i kirken færdig.
Jeg tror da også, at Venstre vil støtte, at vi har et ganske almindeligt repræsentativt demokrati i kirken.
Det var såmænd det, jeg talte om, og det havde vi så også oprindelig i I.C. Christensens model.
Det går jeg ud fra at fru Birthe Rønn Hornbech er opmærksom på, og så kan jeg godt se, at 1 minuts taletid gør det meget vanskeligt at give en kirkehistorisk redegørelse for, hvad det var, der skete i 1903, i 1906, i 1909 og i 1913, da vi fik den første rigtige menighedsrådslov.
Men lad det nu være.
Så er der det med rammebevillingerne.
Det, som jo er kommet i nogle af høringssvarene, er, at man trods alt har en bekymring for, at de, der sidder og skal bestemme, hvad der skal betales, i og for sig ikke har nogen begrænsninger på sig, fordi de sådan set selv kan afgøre det.
Fru Birthe Rønn Hornbech har helt ret i, at det selvfølgelig ville være giftigt, hvis de blev alt for dyre, men også fordi 20 pct.-reglen er en meget lille begrænsning, har de jo mange steder kunnet øge det en hel del.
Og når fru Birthe Rønn Hornbech siger, at det kunne de ikke, så spurgte jeg bare, om der er anden begrundelse for det, end at fru Birthe Rønn Hornbech har tillid til dem.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2003-03-12:
Nu ved jeg ikke helt, hvad fru Margrete Auken mente med håndsoprækning, om det skulle være i Venstre.
Det har vores tidligere gruppeformand forsøgt én gang, det kom han ikke godt fra.
Jeg er ikke helt klar over, om det er rammebevillingen, fru Margrete Auken mener der ikke har nogen regelbegrænsning, men der sker jo ikke nogen ændring med hensyn til menighedsrådenes pligt til at argumentere for, hvad hvert sogn skal have.
Det vil jo stadig væk være det samme.
Nu ved jeg godt, at fru Margrete Auken kommer fra et område, hvor man har en helt anden ordning, men jeg taler så mest om ordningen vest for Valby Bakke, hvor ligningsområderne er væsentligt mindre.
Der er det jo sådan, at man altså må argumentere over for de andre sogne i ligningsområdet, og fordi der ikke er så mange sogne, kan man overskue hinandens budgetter, og man ved godt, at det ikke bliver tilladt, at et enkelt sogn bare kan skeje ud uden begrundelse, og så er det jo ikke mere at skeje ud.
Så er jeg heller ikke helt klar over, når fru Margrete Auken taler om mursten og det åndelige, om vi så også er ovre i forpligtelsen efter grundlovens § 4, for der vil jeg godt sige, at jeg mener, der ligger mere end økonomi og eventuelt mursten i grundlovens § 4. Men jeg er nødt til at sige, at den ordning, som fru Margrete Auken kæmper så inderligt for, den tror jeg og den håber jeg er stendød.
Margrete Auken (SF), 2003-03-12:
Jeg deler sådan set helt fru Birthe Rønn Hornbechs tillid til menighedsrådet.
Jeg spørger bare, hvor der i regelværket er
en begrænsning.
Nu kommer det til at bygge helt på tillid, for nu bliver der intet i regelværket, der giver det.
Det var sådan set bare det, for jeg tror ikke, jeg har mindre tillid
til menighedsrådene end fru Birthe Rønn Hornbech.
I.C. Christensen lavede faktisk begge dele og ønskede begge dele, og der fungerede et kirkeråd, Det Kirkelige Udvalg, fra 1903 til 1909.
Det hele var en forsøgsordning, og da vi kom til 1906, hvor de indstillede, at dette var det, man ville gøre for at lave en kirkeforfatning, da var der gået kage i det omkring I.C. Christensen af helt andre grunde, så det ikke kunne komme videre.
Det udløb i 1909, og så kom Appel.
Og med hensyn til Appel er jeg sådan set enig i det, fru Birthe Rønn Hornbech siger, at så var han også imod det, fru Birthe Rønn Hornbech kaldte »det indirekte demokrati«.
Derfor sagde han meget udtrykkeligt, at de ikke skulle beskæftige sig med andet end kalk og mursten.
Han havde så forventet, at det åndelige lå hjemme i det, som fru Birthe Rønn Hornbech kalder »det direkte demokrati«, men vores demokrati i »Kirkens mund og mæle« er ikke spor mere indirekte end det, vi har i dag.
Det er det repræsentative demokrati, som er ganske almindeligt, vi har det alle mulige steder.
Og hvorfor skal det nu i øvrigt være udemokratisk, medmindre man har den håndsoprækningsforestilling, som jeg i øvrigt troede at Venstre stadig væk havde.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2003-03-12:
Jeg vil da gerne bekræfte, at I.C. Christensen havde nogle visioner, som aldrig er blevet til noget, og som vi i Venstre ikke har noget ønske om at opfylde i dag.
Vi har jo fået en række love, så vi er også af den opfattelse, at grundlovens bestemmelse om, at kirkens forhold ordnes ved lov, er opfyldt, idet kirkens forhold er ordnet ved lovgivning.
Der har aldrig været flertal for den ordning, som fru Margrete Auken brænder så vældigt efter, og jeg mener godt, man kan diskutere, om fru Margrete Aukens brændende ønske overhovedet er demokrati, for hvis man læser den bog, der hedder »Kirkens mund og mæle«, er det jo et meget indirekte
demokrati, et meget elitært demokrati efter vores opfattelse
Med hensyn til udgifterne har det altid været sådan, at der er et skæbnefællesskab inden for et ligningsområde.
Og vi tror altså også på, at de provstiudvalgsmedlemmer, som er folkevalgte, er sig deres ansvar bevidst.
Det har jo været meget tankevækkende at se i mange af de høringssvar, som er blevet sendt også til Kirkeudvalget i forbindelse med ministerens første udkast, der var sendt til høring, at der egentlig ikke skal ret meget til, før man hæver sig op over sit eget sogn.
Kommer man i et provstiudvalg, så er man ganske flink til at se ud over hele provstiets område
, så vi er fortrøstningsfulde med hensyn til, at man godt kan leve op til det ansvar.