Søren Søndergaard (EL), 2002-05-13:
Alt for tit, når vi diskuterer arbejdsmiljø her i Folketinget, er udgangspunktet for diskussionen et spørgsmål om forskellige systemer.
Men udgangspunktet burde jo være noget andet.
Udgangspunktet burde jo være menneskers sundhed og menneskers ret til at leve et liv uden sygdomme påført af dårligt arbejdsmiljø.
Jacob Haugaard, som var vores kollega herinde i en kort periode, sagde engang, at hvis arbejde er så sundt, så giv det til de syge.
Jeg vil godt til det tilføje, at hvis Folketinget vil bruge penge på sundhedsområdet, så giv dem dog til at forbedre arbejdsmiljøet, for der er en slående forskel i sundhed imellem forskellige sociale klasser.
F.eks. er det selvvurderede helbred 3-4 gange dårligere blandt ufaglærte arbejdere end blandt chefer og overordnede akademikere ifølge en undersøgelse fra Arbejdsmiljøinstituttet.
Og nok så vigtigt er det kun en sjettedel af forskellen, som kan forklares med forskelle i livsstil, mens næsten halvdelen kan forklares med et dårligt arbejdsmiljø.
Den sociale ulighed i sundhedstilstanden er åbenlys for alle, som gider eller evner at holde øjnene åbne, og specielt for de socialt dårligt stillede er det arbejdsmiljøet, som er hovedårsagen.
Fra regeringspartierne hører vi gang på gang, at de skam også går ind for et godt arbejdsmiljø.
Men helt ærligt, og især efter denne her debat, så virker det mere som noget, der har karakter af en religiøs besværgelse om Paradiset, som venter på den anden side af de jordiske trængsler.
Kun nedskæringer er vi blevet præsenteret for på BST-udbygningen, på Arbejdstilsynet, på arbejdsmiljøforskningen, på retten til at vælge sikkerhedsrepræsentant, på tilsynet med det psykiske arbejdsmiljø osv. Og her nytter det altså ikke, at man kommer med den remse, som jeg ganske vist ved at alle ministre har lært fuldstændig udenad, nemlig at regeringen har prioriteret flere penge til sundhedsvæsenet og ældreplejen, og så må også arbejdsmiljøindsatsen holde for.
Jeg tror, at det er et næsten ordret citat fra et svar, vi har fået i Enhedslisten. For det første er den påstand ikke sand, og for det andet er det at skære ned på indsatsen over for et af de helt afgørende sundhedsproblemer, nemlig arbejdsmiljøet, som den berømte tisning i bukserne en kold vinterdag.
Det varmer måske lige i nuet, men det bliver meget hurtigt endnu værre.
Lad mig bare nævne to konkrete eksempler: Det ene, Det Danske Stålvalseværk, har ført til, at over 100 nuværende og tidligere ansatte på Stålvalseværket i Frederiksværk er blevet skadet på livet af manganforgiftning.
Det er et problem, som har været velkendt for ledelsen siden 1980'erne.
Det andet er fjerkræslagteriet Rose Poultry, hvor arbejdsforholdene for de ansatte kyllingeophængere til sidst blev for meget.
Og hvad var virksomhedsledelsens reaktion på de utålelige arbejdsvilkår?
Fra Enhedslistens side har vi også i forbindelse med de to nævnte sager fremhævet behovet for såvel bedre vejledning
og forebyggelse som for mere effektivt tilsyn på arbejdsområdet
Under den tidligere regering var vi fortalere for mere effektivitet, og vi fremsatte forslag, som kunne forbedre de ansattes og deres sikkerhedsrepræsentanters muligheder for at slås for deres sundhed og sikkerhed.
Men modsat det står den borgerlige regering jo for nedskæringer på såvel vejledning som tilsyn.
Efter vores opfattelse vil det uundgåeligt føre til dårligere arbejdsmiljø på arbejdspladserne og til, at endnu flere vil få ødelagt deres liv af de arbejdsbetingede sygdomme.
Derfor har vi også i denne her debat forsøgt at holde fast i, hvad målsætningerne er også for regeringen, for at vi kunne bedømme de virkemidler, som regeringen vælger, og se, om målsætningerne nås.
Men efter vores opfattelse vil de midler, der er fremlagt, ikke føre til, at de målsætninger nås, og derfor vil vi, medmindre virkeligheden viser noget andet, også på de her områder være i opposition til regeringen og dens støtteparti, Dansk Folkeparti.