Karen Jespersen (V), 1999-04-23:
Vi har her at gøre med et beslutningsforslag, der på tre punkter kommer med forslag til, hvordan man kan forbedre hjemmehjælpen.
Jeg vil lige sige til indledning, at man må ikke lade sig forlede til at tro, at den megen debat, der har været om hjemmehjælpen, er et udtryk for, at hjemmehjælpen generelt fungerer dårligt i kommunerne, for det gør den ikke.
Men der har været et vist antal kommuner, der har lavet nogle meget dramatiske nedskæringer i hjemmehjælpen, og vi er nu begyndt at få nogle afgørelser, både i Tilsynsrådet og i Det Sociale Nævn.
Heraf fremgår det, at de nedskæringer ikke har været i overensstemmelse med loven, og det er nu også ved at blive lavet om igen, så borgerne i de kommuner er begyndt at få deres hjemmehjælp tilbage.
Det billede, der har været tegnet på baggrund af forholdene i nogle enkelte kommuner, gælder altså ikke for kommunerne generelt.
Men det er rigtigt, at der stadig er meget at gøre for at få hjemmehjælpen til at fungere bedre, end den gør i dag,
Det ene drejer sig om en bedre styring eller en bedre udnyttelse af ressourcerne i hjemmehjælpen, og her er der faktisk gjort meget.
Vi har her i Folketingssalen ved lov indført kravet om kvalitetsstandarder, altså at kommunerne skal beskrive, hvilken kvalitet servicen har i den pågældende kommune for at synliggøre over for borgerne, hvad de kan forvente.
Vi har sat 225 mio. kr. af til bedre kvalitet og styring, og en stor del af de midler er efterhånden delt ud til kommunerne netop med henblik på at bruge de penge, der er inden for området, bedre.
Vi har samarbejdet med en række
Når det gælder det andet punkt i forslaget om at sikre en udvidet uddannelsesindsats, er det jo noget, der ligger i Undervisningsministeriet.
Man kan sige, at de social- og sundhedsuddannelser, vi har i dag, er skræddersyede til at sikre en overensstemmelse mellem behovet i kommunerne og oprettelse af det nødvendige antal uddannelsespladser.
Der har været et efterslæb, når det gælder kommunernes praktikpladser,
og det hænger sammen med, at man ikke har taget højde for, at en gennemført hjemmehjælperuddannelse samtidig er springbræt til en række andre uddannelser, og at det derfor er sådan, at hvis man skal bruge fire hjemmehjælpere i en kommune, skal man faktisk uddanne 10. Den tankegang har det taget tid at få rodfæstet i kommunerne, men det er ved at ske nu.
Det problem, vi i virkeligheden får i de kommende år, er rekrutteringen til hjemmehjælpen: at sørge for, at unge mennesker og mennesker i det hele taget bliver interesserede i at arbejde inden for hjemmehjælpen, og at gøre det til et ordentligt, attraktivt arbejde, hvor man kan lide at være. Det er noget, som også kommunerne arbejder på, og det er tiltrængt, at der bliver gjort noget.
Endelig drejer det sidste punkt sig om at give et særligt tilskud til at ansætte flere hjemmehjælpere.
Det er jeg uenig i, for jeg mener, det er forkert at lave alle den slags særordninger og støtteordninger.
Den økonomi, der skal være i hjemmehjælpen, skal aftales på den måde.
Jeg kan altså ikke støtte forslaget.
Jeg mener, vi er godt på vej på to af punkterne, og at vi for så vidt også er på vej med tilskuddene i den forstand, at vi løser problemet på en anden måde end beskrevet her.