runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Frank Aaen (EL), 1997-10-22:
Vi er i Enhedslisten enige i, at der er brug for at stoppe det lånefinansierede forbrug, og vi støtter derfor lovforslaget.
Men jeg vil også godt sige, at vi jo endnu en gang ikke rammer helt retfærdigt, for vi rammer kun en lille gruppe af de mange, der har haft mulighed for at få et stort ekstra forbrug.
De, der har tjent en andel af de 200 mia. kr., aktierne på børsen er steget i værdi bare i år, kan jo stadig væk tage nogle af de aktier og lægge dem ned i banken og låne på baggrund heraf, og dem rammer vi ikke.
Alle dem, der har fået de store skattefordele på grund af fjernelsen af formueskatten, det skrå skatteloft og de øvrige lempelser, kan også bare forbruge videre, uden at vi rammer dem, og det var måske i virkeligheden her, man skulle gribe mest ind.
Men det, at vi ikke kan få det hele, gør selvfølgelig ikke, at vi ikke støtter det, der er muligt, så derfor støtter vi lovforslaget.
Dog vil vi gerne under udvalgsarbejdet kigge på nogle af de henvendelser, der er kommet udefra, for der er måske et par tilfælde, hvor lovforslaget rammer lidt urimeligt, og så vil vi gerne være med til at rette op på det inden den endelige vedtagelse. Afslutningsvis vil jeg sige til regeringen, at vi støtter forslaget, men vi ønsker altså ikke - for nu at bruge et udtryk, som meget ofte bruges helt med urette i højresiden - at være med til at kradse penge ind, hvis regeringen vil begynde at bruge dem sammen med V og K. Derfor vil vi gerne i finanslovforhandlingerne være med til at bestemme, hvad disse penge skal anvendes til, så de ikke bruges til nye skattelettelser til de rigeste eller til nye militære indkøb, eller hvad for skrækkeligheder vi tidligere har set penge blive brugt til.
Sonja Albrink (CD), 1997-10-22:
Hovedsigtet i skatteministerens lovforslag kan vi i CD støtte.
Den ekstra stempelafgift kommer også til at ramme lånoptagelse i forbindelse med finansiering af vedligeholdelsesarbejde - vi har hørt tagarbejde blive nævnt af tidligere ordførere, og derfor skal jeg ikke komme nærmere ind på det.
Selv om den forhøjede stempelafgift kun løber over 1 år, kan den altså ramme uopsættelige vedligeholdelsesarbejder på eksempelvis taget eller andre ting, man ønsker.
Det er underligt, at der er stor forskel på stempelafgiften for lån optaget i boligen, i bilen eller helt uden sikkerhed.
Faktisk er det jo sådan, at afgiften for et lån i boligen bliver mere end 15 gange større end et lån, som er optaget helt uden sikkerhed.
Men alt i alt ser CD forslaget som et led i hele den pakke, vi har til behandling her, om at øge pensionsopsparingen for at sikre en stabil dansk økonomi, og derfor støtter vi lovforslaget, selv om jeg har nævnt et par enkelte torne.
Klaus Hækkerup (S), 1997-10-22:
Da Det Radikale Venstres ordfører er forhindret i at være til stede, har jeg - næsten efter devisen om, at er der to, der står sammen i dansk politik, så er det Socialdemokratiet og Det Radikale Venstre - lovet på ordførerens vegne at give tilslutning til lovforslaget fra Det Radikale Venstre.
Carsten Koch (S), 1997-10-22:
Jeg skal takke for den overvejende tilslutning til forslaget, også fra Det Radikale Venstre. Jeg synes nok, at nogle af de indlæg, der har været negative over for forslaget, bærer præg af en forestilling om, at der her er tale om et permanent virkende indgreb.
Jeg synes, man skal være opmærksom på, at det er en midlertidig foranstaltning, og at der - når man laver noget, der er midlertidigt - selvfølgelig også må renonceres lidt på millimeterretfærdighed.
Det kan jo ikke nytte, at man laver et meget bureaukratisk og overadministreret system for at tilgodese alle mulige gode og mindre gode og veldædige formål, når det har en så begrænset virkning, som der her er tale om.
Jeg synes altså, det er en kritik, som ikke rigtig rammer mig, når nogle fører frem, at visse former for i øvrigt fornuftige lånemuligheder ikke kan foretages i godt et år.
Det er det, vi taler om, så tag nu og se forslaget i de rigtige proportioner.
Formålet er heller ikke at indkradse et eller andet beløb.
Faktisk vil jeg sige, at succesen - ligesom ved de grønne afgifter - vil være større, jo mindre beløb vi får ind, for det betyder, at folk ændrer adfærd, som vi ønsker: venter lidt med lånoptagelsen og tager det stille og roligt, så toppen bliver skåret af det lånefinansierede forbrug, som ellers ville blive etableret i 1998.
Det er, hvad det drejer sig om, så herregud, tag dog og se det i de rigtige proportioner.
Så vil man også kunne forstå, at enhver indvending skal ses i det lys. Jeg er dog indstillet på at stille ændringsforslag
vedrørende nogle af de aspekter, som er blevet nævnt.
Lad mig nævne spørgsmålet om fraseparerede ægtefæller.
Her er jeg med på, at man fritager for forhøjelsen ved ejerskifte i forbindelse med separation.
Det synes jeg er en rimelig ting, og det er rimelig administrerbart.
Jeg overvejer også at ændre nogle mere administrative ting, så nogle af de indvendinger, der er kommet, kan jeg altså godt acceptere.
Men lad os nu se forslaget i de rigtige proportioner -
et stille og roligt forsøg på at få udskudt noget af det privatforbrug, som vil eksplodere i l998, hvis ikke vi gør et eller andet
Og jeg synes, jeg vil takke et flertal her i Folketinget for, at det har tilsluttet sig forslaget.
Jytte Andersen (S), 1997-10-22:
Kun den enkelte bemærkning, at jeg har ikke negligeret, at 50 kr. kan være mere for nogen end for andre.
Bestemt da ikke.
Men når man hører debatten, lyder det, som om det er flere tusinde kroner, og at man så ikke har salt til et æg.
Sådan er det jo ikke.
Men jeg erkender, at 50-60 kr. for den, der er på dagpenge, også kan opfattes som en slags penge, naturligvis; det vil jeg slet ikke negligere.
Klaus Hækkerup (S), 1997-10-22:
Det lovforslag, Folketinget tager fat på at behandle nu, medfører i virkeligheden ændringer i fire forskellige love.
Hvis man skal sige det enkelt, er det sådan, at når to aktieselskaber hænger sammen, anser man selskab 1 for at være datterselskab
af selskab 2, hvis selskab 2 ejer mindst 25 pct. af aktiekapitalen i selskab 1.
Dette forhold ændres der ikke på med lovforslaget.
på mindst 2 år frem til det tidspunkt, hvor udbyttet modtages.
Denne ejertidsbestemmelse ændres nu til en sammenhængende periode på mindst ét år, som udbytteudlodningstidspunktet skal falde inden for.
Lovforslaget er affødt af en dom, der er afsagt af EF-Domstolen, og tilpasser således dansk lovgivning til det, der nu er retspraksis i EU.
Fra Socialdemokratiets side kan vi støtte det fremsatte lovforslag, og jeg skal nævne på vegne af Det Radikale Venstre, at det kan de sandelig også.
Flemming Hansen (KF), 1997-10-22:
Da vor ordfører, fru Gitte Seeberg, desværre ikke kan være til stede, har jeg lovet at fremføre hendes tale, og jeg skal på Det Konservative Folkepartis vegne sige, at vi støtter forslaget.
Kristen Touborg (SF), 1997-10-22:
Da SF's ordfører, hr. Jes Lunde, ikke kan være til stede i Salen, skal jeg give følgende få bemærkninger: Lovforslaget er nødvendigt for at bringe de danske regler i overensstemmelse med et EF-direktiv.
Vi havde gerne været lovforslaget foruden, men så vidt vi kan se, er der ikke noget at rafle om.
Man er nødt til at gøre det her.
Kim Behnke (FP), 1997-10-22:
Det er et af de forslag, hvor EU-modstandere, der hævder, at Folketinget bare er blevet et ekspeditionskontor, vil have en glimrende reference.
Vi har jo desværre ikke ret meget andet
at gøre end at rette os efter de domme, der bliver afsagt.
Men Fremskridtspartiet kan i den forbindelse også kun tilslutte sig, at vi får denne ændring af dansk lovgivning; den er både fornuftig og velbegrundet.
Men en af de ting, der kan bekymre mig,
er, at i en lang række andre EU-sager på arbejdsmarkedsområdet osv. holder vi os jo ikke tilbage i Danmark i retning af at overimplementere, så vi går ud over, hvad f.eks. en direktivtekst egentlig forpligter os til.
Der er bestemt ikke åbnet mulighed for, at vi kan implementere den dom lidt bredere, end hvad dommens tekst lige præcis giver udtryk for, og det er selvfølgelig, fordi der her er tale om, at der kan være nogle enkelte selskaber, der måske sparer en lille smule skattepenge et eller andet sted.
Jeg kan se, at provenuberegningerne ikke er voldsomt informative, og det skyldes selvfølgelig bl.a., at det stort set er umuligt at se, hvad det i praksis kommer til at koste med de omflytninger af selskaber osv., der finder sted i disse år.
Men Fremskridtspartiet kan med disse få ord tilslutte sig forslaget.
Frank Aaen (EL), 1997-10-22:
Til den foregående taler kan jeg sige, at EU-modstanden altså ikke omfatter ting til fordel for erhvervslivet.
Derfor forstår jeg overhovedet ikke, hvordan vi kan få en sådan sag på Folketingets bord, oven i købet som en sag, der stort set kun kan tages til efterretning.
Med hvilket belæg har EU her truffet beslutninger, som vedrører danske skattelove?
Jeg vil gerne have at vide fra regeringen, med hvilket belæg EU kan træffe beslutninger, som vedrører dansk skattelovgivning, og hvad har regeringen gjort for at forhindre EU i at blande sig i dansk skattelovgivning?
Det synes jeg er meget interessante
Jeg kan godt sige, at der vil komme principielle spørgsmål fra os i udvalgsarbejdet vedrørende dette forslag.
Vi accepterer det ikke, og vi stemmer nej.
Sonja Albrink (CD), 1997-10-22:
Jeg skal kort på CD's vegne give tilslutning til lovforslaget.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1997-10-22:
Det undrer sådan set ikke mig, at EU blander sig på dette område, for det er jo ikke noget nyt, at der er moder/datterselskabsdirektiver i EU, og at dette område inden for selskabsretten er EU-reguleret.
Det kan man selvfølgelig have en politisk holdning til, og vi så gerne i Dansk Folkeparti, at EU blandede sig meget mindre.
Det principielle spørgsmål, jeg synes rejser sig på baggrund af forslaget,
er spørgsmålet om EU-rettens forrang, og jeg synes, eksemplet her er glimrende til at illustrere, at her kommer EF-Domstolen med en dom, og den skal Folketinget så rette ind til højre efter.
Det synes jeg er interessant, for sagen om EU-rettens forrang stammer jo helt tilbage fra 1964 med Costa Enel-sagen.
Men det pinagtige ved EU-rettens forrang i forhold til dansk ret er jo netop, at det aldrig nogen sinde er vedtaget ved en regeringskonfecence, at EU-retten har forrang.
Det er aldrig vedtaget og skrevet ned i nogen traktater, det er ikke vedtaget af noget topmøde i EU.
Nej, det er noget, Domstolen selv i sin tid har forudsat, at EU har, og så er det bare blevet taget til efterretning af medlemslandene, herunder Danmark.
Derfor synes jeg, lovforslaget er godt til at illustrere selve princippet om EU-rettens forrang, som jo efterhånden er et i juridiske kredse fuldstændig urokkeligt princip, og jeg synes også, man kan rejse det principielle synspunkt på baggrund af denne sag, at hvis EU-retten har forrang for national ret, burde det selvfølgelig være noget, der var vedtaget på en regeringskonference og var kommet ind i Traktaten.
Men det er altså ikke sagen.
Når det så er sagt, og hvis vi så kigger på selve indholdet af forslaget, har Dansk Folkeparti da meget stor sympati for det.
Hvis vi rent politisk kigger på de ændringer, der er foreslået, synes vi, at de regler, man lægger op til, er bedre end de regler, vi har.
Kim Behnke (FP), 1997-10-22:
Dahl for EU-rettens placering; men er det ikke korrekt, at hvis Danmark lod være med at implementere, og hvis vi lod være med at vedtage dette lovforslag, ville det eneste, der skete, bare være, at hver gang et firma anlagde en sag, ville man bruge EU-dommen som grundlag og i sag efter sag dømme den danske stat? Derfor kan vi ud fra en rimelighedsbetragtning lige så godt ændre dansk lovgivning frem for at køre frem med den ene sag efter den anden, som vi ville tabe, fordi EF-Domstolen har afsagt en kendelse engang.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1997-10-22:
Jeg kan bekræfte over for hr. Kim Behnke, at det er sådan med den retspraksis, der er etableret, at hvis der bliver rejst en sag ved de danske domstole, hvorefter domstolene er forpligtet til at stille præjudicielle spørgsmål til EF-Domstolen, vil de selvfølgelig henvise til den pågældende sag og sige, at virksomheden skal have ret, og det vil de melde tilbage til den danske landsret, eller hvor sagen nu bliver behandlet, og her vil man så skulle dømme på baggrund af retspraksis, som den er i dag.
Men det er jo bl.a., fordi der ikke på noget tidspunkt har været vilje til i politiske kredse at rejse dette principielle spørgsmål.
Der har ikke været vilje til at få efterprøvet, om det virkelig skal være sådan, men ved Costa Enel-sagen i sin tid - jeg tror, det var i 1964 - fastlagde Domstolen selv, at EU-retten havde forrang for nationalretten.
Det er bare taget til efterretning af alle landene og de juridiske instanser og domstolene, hvor dommerne jo i dag bliver undervist i EU-rettens forrang og i muligheden for at stille præjudicielle spørgsmål, pligten til at gøre det, osv. osv. Det, jeg anfægter, er det rent principielle:
Så skal der jo være en afstemning om det, hvor man så kan diskutere det principielle spørgsmål, men det har vi aldrig nogen sinde haft i Danmark, fordi det bare er retspraksis, der har udviklet sig på den måde.
Carsten Koch (S), 1997-10-22:
Jeg skal takke for den positive modtagelse af forslaget.
Det er et forholdsvis enkelt forslag, hvor vi præciserer nogle bestemmelser vedrørende dette spørgsmål.
Med hensyn til det EU-retlige skal hr. Frank Aaen få det svar, han beder om, det er oplagt.
Men jeg må minde om, at når man har et system, som lovgiver, har man også et system, som fortolker lovene og udstikker retningslinjerne i de tilfælde, hvor der er tvivl.
Og det, vi har her, er, at der er lavet nogle direktiver, som har formuleret nogle bestemmelser, og så går Domstolen ind og præciserer en fortolkning.
Det er vel ikke så fantastisk forskelligt fra det, man kender i normale nationale demokratiske forsamlinger og vedtagelser, så jeg tager det helt stille og roligt.
Der er et stort flertal for forslaget, og det interessante er selvfølgelig også, at man kan blive ved med at diskutere formalia.
Indholdet er der jo ingen tvivl om: Alle har tilsluttet sig på nær Enhedslisten.
Frederik Nørgaard (S), 1997-10-22:
I forbindelse med den kommunalpolitiske redegørelse i foråret 1997 tilkendegav regeringen, at der ville blive taget skridt til at indføre åbne udvalgsdagsordener i kommuner og amtskommuner, idet mange væsentlige afgørelser i det kommunale system træffes i udvalgene.
Ønsket med dette lovforslag er at give borgere og presse en bedre mulighed for at følge med i det kommunale liv.
Den foreslåede ordning svarer til den gældende ordning for kommunalbestyrelsesmøder, nemlig at der udsendes en dagsorden, og at der udarbejdes en fortegnelse over de sager, der vil komme til behandling, samt at bilagsmaterialet er fremlagt og tilgængeligt.
Det foreslås også, at lovforslaget efterfølgende kommer til at omfatte beredskabskommissionen, og endvidere er der i lovforslaget indarbejdet minimumsfrister for udsendelse af dagsordener og for fremlæggelse af det fornødne materiale til brug for dagsordenspunkternes belysning og behandling i kommunalbestyrelsen.
Det har især fra mindretallets side været kritiseret, at dagsordensmaterialet har været for sent tilgængeligt, og at det forhold har kunnet give for dårlige arbejdsvilkår.
Derfor er der også i lovforslaget en generel tidsfrist for fremsendelse og fremlæggelse af henholdsvis dagsorden og bilag, nemlig 4 hverdage og 3 hverdage for henholdsvis dagsorden og bilag.
Der vil dog stadig være mulighed for at behandle hastesager, hvis byrådet beslutter sig herfor, og at indkalde til ekstraordinært møde med en kortere tidsfrist.
Med disse bemærkninger skal jeg på partiets vegne anbefale forslaget.
Erling Oxdam (V), 1997-10-22:
Også her optræder jeg i stedet for vores ordfører, hr. Peter Brixtofte, på Venstres vegne.
Jeg skal sige, at der jo er tale om en implementering, en ajourføring, en konsekvensændring som følge af den dom, som Socialdemokratiets ordfører lige nævnte, og jeg skal ikke gå i detaljer med ændringerne i de fire forskellige love, herunder den navneforandring, man tager med ved samme lejlighed, men blot sige, at det er glædeligt, at det oven i købet betyder en lempelse i reglerne. Så jeg skal på mit partis vegne anbefale vedtagelse af lovforslaget.
Christian O. Aagaard (KF), 1997-10-22:
Jeg vil da godt på Det Konservative Folkepartis vegne byde den nye minister velkommen, og da vores ordfører, hr. Jens Jørgensen, ikke kan være til stede, skal jeg på hans vegne fremsætte følgende bemærkninger:
Vi stiller os i Det konservative Folkeparti det spørgsmål, om det ikke er et helt overflødigt lovforslag fra indenrigsministeren.
Er det nødvendigt at lovgive om tidsfrister, der er fastlagt i kommunernes forretningsorden, som har udgangspunkt i den normalforretningsorden, som Indenrigsministeriet har udarbejdet for landets kommuner?
Ganske vist er tidsfristerne i denne ikke bindende for kommunerne.
Hertil kommer, at stadig flere kommunalbestyrelsesmedlemmer modtager dagsordenerne med elektronisk post i samme øjeblik, som det sidste punktum er sat i forvaltningerne.
Med hensyn til den anden del af lovforslaget, nemlig forslaget om, at der skal udsendes en dagsorden til udvalgenes møder, og at der skal fremlægges en fortegnelse over de sager, der kommer til udvalgenes behandling et eller flere steder i kommunen, er vi principielt enige med ministeren i de intentioner, der ligger til grund for forslaget, men igen spørgsmålet: Er det nu nødvendigt med et lovindgreb i det kommunale selvstyre, når godt 200 kommuner for halvandet år siden har etableret åbenhed vedrørende udvalgenes dagsorden?
Her henviser jeg til den undersøgelse, som KL gennemførte i 1996 af dette spørgsmål, og jeg er overbevist om, at der er kommet endnu flere kommuner til i den forløbne tid.
Jeg vil derfor gerne spørge ministeren, om ikke det gør indtryk på ministeren, når KL i sit høringssvar anfører, »at der ikke er behov for en lovregulering af dette spørgsmål i den foreslåede form.«
Og videre: Vil ministeren ikke overveje helt at droppe dette lovforslag?
Med disse bemærkninger vil vor endelige stillingtagen til forslaget afvente udvalgsbehandlingen og ministerens svar på de stillede spørgsmål.
Bjørn Elmquist (RV), 1997-10-22:
Er det så en af forklaringerne på, at kun 62 pct. af den eksisterende kapacitet bliver udnyttet i øjeblikket?
Se, det var et kort spørgsmål, så jeg kan nå et spørgsmål mere.
Kan socialministeren antyde, hvad man vil gøre ved de pågældende?
Det er jo ikke nok bare at tage hånd om dem.
Der skal også ske noget.
Karen Jespersen (V), 1997-10-22:
Det kan gælde danske unge, og det kan gælde unge
med en anden etnisk baggrund.
Det er simpelt hen det, som det program ser ud til med
meget, meget stor succes at kunne bruges til: at lære dem nogle almindelige færdselsregler for at omgås andre mennesker i samfundet.
Nu er vi ved at få lavet en stor manual med retningslinjer for, hvordan det kan bruges, og jeg håber, at det er noget af det, der kan bruges.
Jens Løgstrup Madsen (V), 1997-10-22:
Er socialministeren ikke enig i, at det ikke er sociale forhold, der er den vigtigste årsag til, at vi har problemer med unge kriminelle, men derimod de værdier, vi har i samfundet med hensyn til, hvordan folk skal opføre sig, og at det, der mest af alt er behov for, er at vise konsekvens over for de unge og specielt konsekvens umiddelbart efter, at de har begået kriminelle handlinger?
Karen Jespersen (V), 1997-10-22:
Det har jo tit været ud fra en opfattelse af, at det var det, der var bedst for de unge.
Men jeg tror, at mange unge oplever, at vi som voksne er for ligeglade.
Vi giver dem ikke kærlighed nok, men vi reagerer altså heller ikke nok, når de faktisk gør noget ulovligt.
Jeg tror ikke på at smide unge mennesker i fængsel, men jeg tror på, at de skal opleve, at når de gør noget forkert, skal det have nogle konsekvenser.
Det har vi sammen med nogle kommuner gjort os nogle erfaringer om, og det er vi ved sammen med Justitsministeriet at lave en vejledning til alle kommuner om.
Margrete Auken (SF), 1997-10-22:
Jeg vil godt spørge ministeren, om man i de forsøg, man nu skal i gang med, har tænkt sig at inddrage de faktisk meget overraskende gode erfaringer, som man i sin tid havde med de vietnambørn, der kom herop, og som der sidste år var en tv-udsendelse om, de såkaldte Beckerbørn.
Mange af disse børn var gadebørn og var i og for sig disponeret lige så slemt, som vores palæstinenserbørn også er, og det var forudsigeligt, hvis man skulle sammenligne dem med danske unge, at de simpelt hen ville blive stationære gæster i kriminalregistret.
Ingen af dem er der i dag.
Hvad gjorde Arne Piel Christensen, hvad gjorde Flygtningehjælpen dengang, og hvordan arbejdede man målrettet med det?
Jeg vil godt spørge, og jeg går ikke ud fra, at ministeren har svaret på rede hånd, men har det været spadseret forbi, at der er en vældig god succeshistorie med et lige så svært problem?
Karen Jespersen (V), 1997-10-22:
Det har ikke været inde i mine overvejelser, men det er da klart, at alt, hvad der ligger af erfaringer hos Dansk Flygtningehjælp og andre steder, selvfølgelig skal bruges.
Men det ser også ud til, at der er bestemte etniske grupper, f.eks. vietnamesere, der er meget gode til at blive integreret.
Man kunne måske sige, at man gjorde det, at man så på succeshistorier her på samme måde, som vi prøver at blive gode til det på det sociale område, i stedet for altid at se på dem, det går galt for.
Vi kan så se på dem, der havde et dårligt udgangspunkt, og som det alligevel gik godt for.
Hvorfor gik det godt for dem, altså mønsterbryderne, som vi kalder dem?
Og man kan også kigge på mønsterbryderne blandt dem med en anden etnisk baggrund og undersøge, hvad det var, der gjorde, at de brød igennem og fik et ordentligt liv.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Jørn Pedersen (S), 1997-10-22:
Mit spørgsmål handler om samme aldersgruppe, men går i en lidt anden retning.
Nu har vi jo talt meget om de meget hårdt belastede.
Mit spørgsmål til socialministeren går på: Hvilke tanker gør ministeren sig om at lave forebyggende indsats, inden det faktisk går rigtig galt?
Det gælder sådan set både børn med dansk baggrund og børn med etnisk baggrund.
Karen Jespersen (V), 1997-10-22:
Det er jo et af, kan man sige, hæderstegnene ved det danske velfærdssamfund og det danske socialvæsen, at vi har en lang tradition for at forebygge, og den skal vi selvfølgelig værne om og passe utrolig godt på.
Der er en række områder, hvor man i loven kan give kommuner og amter nogle muligheder, der gør, at det bliver nemmere for dem at forebygge.
Og noget af det, vi har gjort, er at styrke sundhedsplejerskernes mulighed for at have kontakt med socialt belastede familier, og det er jo helt typisk et sted, hvor der er en meget vigtig kontakt til familier, der har problemer, og hvor man kan tage fat. Vi har styrket kontakten mellem daginstitutioner og skolevæsenet.
Vi har set på skolernes mulighed for også at hjælpe børn med særlige vanskeligheder, og vi har som noget helt nyt gjort det, at vi har sagt, at der skal være en mulighed for, at unge med svag voksenkontakt har det, vi kalder en voksenkontakt, en støtteperson, for vi kan se, at noget af det, der gør, at det går helt galt, er, når børn og unge mangler en fast voksen i deres tilværelse.
Kunne vi få mennesker af egen fri vilje i deres egen hverdag til at påtage sig den opgave, ville det være dejligt, men hvis vi ikke kan det, jamen så må det offentlige træde til og stille sådan en slags forældreerstatning til disposition for nogle børn og unge som et holdepunkt i hverdagen.
Og det er noget af det, jeg tror kan være vigtigt som forebyggelse.
Jørn Pedersen (S), 1997-10-22:
Kunne man også forestille sig, at man indgik en aftale om at samarbejde med kommunerne, så nogle af de penge, der fremover bliver brugt til det frivillige sociale arbejde, også kunne bruges på det område her?