Ole M. Nielsen (KRF), 2002-02-26:
Belært af ministerens gode eksempel vil jeg gerne takke for den positive modtagelse.
Man skal jo ikke sådan lade sig overvinde af sortsyn, selv om jeg nok må konstatere, at det flertal, som de partier, der stemte for forslaget sidst, nu repræsenterer i udvalget, måske ikke er helt så sikkert.
Jeg havde selvfølgelig helt klart regnet med, at de partier, der stemte for forslaget sidst, også ville støtte forslaget nu.
Det kan da ske, at vi kan nå frem til det under udvalgsbehandlingen.
Det kunne da også ske, at vi kunne få nogle af de andre partier med, hvis vi kunne løsne op for nogle af de hurdler eller blokeringer, der er.
For os er det helt væsentlige i det her forslag, at vi synes, det ville være så dejligt for flere mennesker at have den fornemmelse, at de selv bestemte en lille smule over deres fremtid i stedet for at være afhængig af offentlige ydelser, offentlig aktivering, offentlig uddannelse og afhængig af, at arbejdsgiveren eventuelt vil være med til det.
Eller som det desværre er for de allerfleste menige lønmodtagere
: Når man ryger ud af vagten, er man overladt til den offentlige aktivering.
Det er det, der kaldes kompetenceforbedring, men det er desværre ikke altid ret kompetencegivende.
Her ville det være en fantastisk motivation, at man selv bestemte, selvfølgelig inden for nogle rammer.
Så vil jeg gerne apropos vores tidligere debat om den arbejdsgiverbetalte sygdomsbehandling diskutere, om vi skulle lave det her generelt, altså lave det sådan, at hvis en virksomhed vil udnytte det, skulle det være generelt for alle medarbejdere på virksomheden.
Det vil jeg meget gerne være med til at diskutere.
Det synes jeg er helt rimeligt.
Det har vi ikke tænkt på, da vi lavede forslaget.
Det har vi ikke haft med i vores overvejelser.
Men sådan benytter vi os gerne af retten til blive klogere.
Så er det klart, at når det skal være
for alle medarbejdere
, skal det selvfølgelig være uddannelser inden for nogle bestemte grænser.
Det er ikke noget med, at man skal ned og diskutere perlefiskning i et eller andet sydhav eller sådan noget i den retning.
Det skal selvfølgelig være noget, som har relation til at give én en bedre position på arbejdsmarkedet.
Og der må jeg sige, at konkurrencen i den offentlig aktivering jo ikke er iøjnefaldende.
Man kunne jo nemt finde noget, der er bedre end det, der er under de nuværende aktiveringsprogrammer for de ledige.
Det er jo ikke lige kompetencegivende det hele.
Der kunne man nemt finde et niveau, som er højere, og det vil vi gerne være med til at diskutere.
Så bliver der stillet spørgsmål om, hvad der skal ske, hvis man fraflytter virksomheden, eller hvis man går på førtidspension.
Ja, først vil jeg gerne sige, at detaljerne i det her jo ikke er gennemdiskuteret.
Det er et beslutningsforslag, og vi er helt åbne for at diskutere betingelserne i det.
Men jeg forestiller mig, at hvis man forlader virksomheden, falder den del, som virksomheden har betalt, tilbage til virksomheden, hvorimod den del, man selv har indbetalt, fører man selvfølgelig med sig.
Går man på førtidspension uden at have opbrugt sin kvote, sin konto, kan man selvfølgelig få beløbet udbetalt mod beskatning, straffeafgift, eller hvad det nu hedder.
Det kan man aftale.
Det kan ordnes på forskellige måder.
Det er helt klart, at det er utrolig vigtigt, og det bliver vigtigere i fremtiden - ikke bare på grund af denne her regering, men i det hele taget - at holde sin kompetence ved lige på arbejdsmarkedet.
Livslang uddannelse, livslang læring er næsten så selvfølgeligt, at det er helt banalt at sige det.
Det bliver mere og mere nødvendigt, at man holder sig ajour, og derfor synes vi også, det er så vigtigt og positivt, hvis man selv kunne få lov at bestemme lidt over, hvordan man vil vedligeholde sin kompetence.
Vi håber, at vi kan få noget fornuftigt ud af det her under udvalgsbehandlingen.
Da min tidligere kollega, hr. Flemming Kofod-Svendsen, havde det her til første behandling for et par år siden, fik det faktisk ikke nogen særlig positiv modtagelse, og så viste det sig alligevel, at det fik god opbakning ved afstemningen, sådan at der kun manglede denne ene stemme, som vi opererede med i det daværende parlaments sammensætning, hvor højre side kunne rotte sig sammen. Denne gang håber vi, at højre side vil stå sammen, og at vi eventuelt kunne få overtalt SF.
Hvis hr. Aage Frandsen vil gå lidt på akkord med sin troværdighed ved at tilslutte sig forslaget her, vil vi finde tilgivelse for det.
Jeg takker.