runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Rune Lund (EL), 2006-11-22:
Jeg vil sige til hr. Mogens Lykketoft, at det, som faktisk er det nye i forhold til den debat, vi havde sidste gang, er, at EU-Kommissionen er kommet med et handelspolitisk udspil, netop »Global Europe: Competing in the World«, som ikke bare bygger videre på det, som var i WTO-forhandlingerne, hvor ilandene stillede en lang række urimelige krav til ulandene, men hvor man oven i købet går videre og kræver endnu flere indrømmelser f.eks. i forbindelse med investeringer, som vil betyde, at ulandene ikke vil kunne stille krav om, hvor meget lokal arbejdskraft, der skal ansættes, hvis en virksomhed f.eks. investerer i et uland.
Og det er lige præcis det nye.
Det er derfor, det her nye udspil er meget vigtigt at diskutere, fordi det sætter en helt ny og endnu mere aggressiv dagsorden end den, der har været sat tidligere.
Den burde Socialdemokraterne være uenig i, for jeg har nemlig læst det nye udenrigspolitiske papir fra Socialdemokraterne, hvor der står mange gode og fornuftige ting, bl.a. står der på side 26: »... kapitalinteresser skal ikke have frit spil og bestemme udviklingen i andre lande eller skabe en frizone uden demokratisk kontrol og social ansvarlighed.
Menneskets interesser må altid gå forud for kapitalinteresser.«
Der har været nogle forhandlinger i WTO, hvor ilandene stillede en masse helt urimelige og aggressive krav til ulandene.
Så sagde ulandene, at det ville de ikke finde sig i, og derfor brød runden sammen.
Hr. Morten Messerschmidt kan ikke forstå, at det er endnu mere urimeligt, at ilandene nu kommer på banen og stiller endnu flere krav, bl.a. angående investeringer, så ulandene ikke kan stille krav om, at hvis den og den virksomhed skal investere i mit land, vil jeg faktisk gerne være sikker på, at jeg kan ansætte 500 arbejdere i den region, hvor virksomheden placerer sig.
Den slags krav synes jeg ellers er meget rimelige, Hr. Morten Messerschmidt mener nok, at handelsliberaliseringer og så frie muligheder for de store selskaber som overhovedet muligt under alle omstændigheder er det bedste for ulandene, men mange rapporter viser det modsatte.
Bl.a. lavede organisationen Christian Aid i juni i år en rapport, som viste, at hvis man ikke havde tvunget ulandene til handelsliberaliseringer i de sidste 20 år, kunne de have betalt al deres gæld tilbage og kunne samtidig have investeret i offentlig velfærd, bl.a. uddannelse, så er det ikke snart på tide, at også Dansk Folkeparti forholder sig til virkeligheden?
Det er et meget konkret spørgsmål.
Steen Gade (SF), 2006-11-22:
Der mener jeg, det er de fattige lande, der kommer til at betale, hvis vi alle sammen var ligeglade med det.
Rune Lund (EL), 2006-11-22:
Det var ikke det, jeg spurgte om.
Jeg spurgte, om der i det forslag til vedtagelse, som Helle Sjelle også står bag, er et eneste ord, en eneste sætning, som går imod noget af det, som står i Europa-Kommissionens handelspolitiske udspil, »Global Europe: competing in the world«.
Mogens Lykketoft (S), 2006-11-22:
Med al respekt for Udenrigsministeriets embedsmænd kan det jo være lidt nedslående alene at holde debatten til ære for dem, og det er jo nok lidt den situation, vi er i i dag.
Jeg vil gerne give udtryk for, at jeg har meget svært ved at finde på nye synspunkter i sagen i forhold til de debatter, vi har haft tidligere.
Det meste af det, der er sagt hidtil, kan jeg sagtens se noget rigtigt i, men jeg har meget svært ved at se, at vi kan føje nye synspunkter til behovet for at få gang i de her forhandlinger igen, det er en meget stor skuffelse, at de er suspenderet.
Det er nødvendigt med større strategiske indrømmelser fra de rige lande, hvor man tænker langsigtet, for at få gang i forhandlingerne.
EU bør også tænke på det, som hr. Steen Gade senest spurgte til, nemlig hvor EU kan gå forrest for at få hul på det her, for den tragiske udvikling, vi ser, er jo selvfølgelig – havde jeg nær sagt – at når WTO som den globale løsning er suspenderet, sker udviklingen af de bilaterale eller regionale handelsaftaler, og det er fortrinsvis de stærkere lande, der giver hinanden fordele der.
Det vil sige, at presset for at få de fattige lande med ind i det internationale samhandelssystem og hjælpe dem med at komme ind, som var hovedformålet med Doharunden, lige præcis er det, der bliver mindre pres for og mindre interesse for i fremtiden.
Her har vi et meget stort ansvar i EU for at undgå, at den udvikling låser sig fast.
Jeg er også enig i, at landbrugsområdet er et nøgleområde.
Men jeg skal sådan set nøjes med at takke for ministrenes redegørelse og sige, at det forslag til vedtagelse, som hr. Kirkegaard fremsatte på alle partiers vegne bortset fra Enhedslistens, efter min opfattelse udmærket sammenfatter situationen og angiver, hvad der er brug for.
Derfor skal jeg selvfølgelig indstille, at vi i fællesskab vedtager dette forslag.
Rune Lund (EL), 2006-11-22:
Jeg bliver nødt til at sige til hr. Steen Gade, at det, som den her forespørgsel handler om i dag, er det, der står på tavlen bag hr. Steen Gade.
Der står: Om Danmarks og EU’s handelspolitik efter sammenbruddet af Dohaforhandlingerne.
Det vil sige, at den handler om EU’s handelspolitik.
Og EU er kommet med et handelspolitisk udspil her i starten af november, som hedder »Global Europe: Competing in the World«.
Jeg er fuldstændig enig med hr. Steen Gade i, at multilaterale handelssystemer er en fornuftig ting, hvis de kommer ulandene til gavn, hvis de kommer hele verden til gavn.
Men det, vi har set i WTO, var det stik modsatte.
Der er det de rige lande, der prøver at promovere de rige landes store selskabers behov og interesser på bekostning af ulandenes interesser.
Det er jo det, vi har set, vil jeg sige til hr. Steen Gade.
Vi har jo også set, at EU har ageret ud fra det med opbakning fra det danske Folketing inklusiv hr. Steen Gade.
Det danske Folketing har bakket den danske regering op, som har endt med at bakke EU op i de forhandlinger, som har ført til, at runden er brudt sammen.
Så det er jo det, der er spørgsmålet.
Naser Khader (RV), 2006-11-22:
Jamen der er ingen, der siger, at de ikkefattigste udviklingslande skulle være mere optaget af de fattigste lande end industrilandene.
Derfor mener jeg, at det er utrolig vigtigt, at vi her fra Danmark og EU, de stærke lande, også kæmper for de fattigste landes ret til at få åbnet for eksempelvis adgang til Kinas marked for deres varer.
Det synes jeg vi skal gøre, for det er jo dem, der kommer i klemme.
Morten Messerschmidt (DF), 2006-11-22:
Det er jo ikke helt rigtigt.
Nu forfalder hr. Naser Khader jo næsten til Enhedslistens lidt forsimplede demagogi.
Det, der er sagen, er, at man – groft sagt – har to forskellige grupper af udviklingslande: Man har nogle meget fattige lande, der altså ikke stilles særkrav til, og som vil være omfattet af the round for free; og så har man nogle mellemudviklingslande, nogle sydamerikanske lande, Indien og lignende lande, som godt nok er ulande, for det er jo noget, man skal definere sig selv som, men som altså på den måde presser de virkelige udviklingslande ind i en situation, hvor de ikke gavner deres egen sag.
Er hr. Naser Khader derfor ikke enig i, at det, der virkelig er problemet, er, at mellemindkomstlandene, altså de sydamerikanske lande, Indien og andre, faktisk forsøger at tiltage sig nogle rettigheder i the round for free, som i og for sig slet ikke tilkommer dem, men burde tilkomme de virkelig fattige lande, dem, som vi har givet en helt klar, ensidig håndsrækning, som kun kan gavne dem?
Naser Khader (RV), 2006-11-22:
Jamen principielt er der ikke problemer med bilaterale aftaler, hvis man tog de fattigste lande med, hvis man tænkte dem med ind, men det gør man jo ikke i dag.
Det kunne da være fint, hvis man, når man forhandlede med Asien, krævede, at de også åbnede op for varer fra de fattige lande i Afrika, men det gør man ikke i øjeblikket.
Morten Messerschmidt (DF), 2006-11-22:
Jeg deler fuldstændig ordførerens holdning om, at det multilaterale system bestemt er at foretrække, men det multilaterale system er i øjeblikket suspenderet, det fungerer ikke.
Jeg vil spørge ordføreren, om ikke ordføreren er enig i, at i den situation, som vi befinder os i, er det bilaterale spor altså nødvendigt, og at det ikke duer, at man bare sådan lægger sig til at sove og siger: Nu er det multilaterale, hvor vi alle sammen forhandler på samme tid, brudt sammen, og så skal der ikke ske noget.
Det næstbedste i forhold til det multilaterale må vel være at sige, at vi så må på banen selv og prøve at lave samhandelsaftaler med Asien, med Afrika, med USA og med andre, så man trods alt får lidt frihandel.
Naser Khader (RV), 2006-11-22:
Det eneste, jeg kan sige til hr. Rune Lund, er, at vi jo ikke kommer langt og ikke hjælper de fattige lande ved at indtage ekstreme synspunkter, enten-eller.
Det gør vi ved at være realistiske, og vores forslag til vedtagelse tager udgangspunkt i virkeligheden.
Rune Lund (EL), 2006-11-22:
Grunden til, at jeg stiller spørgsmålet, er, at jeg ikke synes, det bare skal blive ved de pæne ord om, at hr. Naser Khader er bekymret over, at ulandene bliver presset af rige lande i bilaterale forhandlinger.
For jeg synes rent faktisk, det skal gøres lidt konkret.
Men så er det, jeg bliver lidt bekymret, når jeg ser det her forslag til vedtagelse, som Det Radikale Venstre og hr. Naser Khader også står bag, hvor der ikke er et eneste ord, som modsiger det handelspolitiske udspil, som Europa-Kommissionen er kommet med her i november, og som går ud på, at EU’s store virksomheder nu vil have endnu mere adgang til ulandenes markeder, end det blev krævet under forhandlingerne i WTO, de her urimelige krav, som fik runden til at bryde sammen.
Så hvis hr. Naser Khader mener det alvorligt med, at de fattige lande ikke skal presses ind i handelsaftaler, som ikke kommer dem til gode, hvorfor stemmer hr. Naser Khader så for sådan et forslag til vedtagelse, som ligger lige op ad det forslag, som Europa-Kommissionen er kommet med?
Naser Khader (RV), 2006-11-22:
Jeg ved ikke, om man skal gå imod det.
Det, vi opfordrer til, er, at forhandlingerne bliver genoptaget.
Det er i Danmarks interesse, det er i EU’s interesse, og det er også i de fattige landes interesse.
Det er vigtigt for det multilaterale, og det er derfor, vi er så bekymrede over tendensen hen imod bilaterale aftaler, for det er ikke til de fattige landes fordel.
Rune Lund (EL), 2006-11-22:
Hr. Naser Khader siger, at han er bekymret, fordi forhandlingerne i WTO i en ny handelspolitisk runde nu er brudt sammen og der derfor vil ske det, at nogle, de rige lande, nu vil gå over til bilaterale aftaler direkte mellem rige lande og ulande og der vil kunne presse ulandene, som vil stå i en dårlig forhandlingsposition.
Så vil jeg sige, at jeg godt kan forstå hr. Naser Khaders bekymring, når jeg ser, hvad det er for et handelspolitisk udspil, som EU kom med her i starten af november; det, der hedder »Global Europe: competing in the world«, hvor EU vil have endnu mere markedsadgang til de fattige ulande, end de krævede under WTO-forhandlingerne.
Det var helt urimelige krav, som fik WTO-forhandlingerne til at bryde sammen, fordi ulandene sagde: Vi gider ikke finde os i mere.
Er det ikke netop et argument for at gå mod det forhandlingspolitiske oplæg, som kommer fra EU, »Global Europe: competing in the world«?
Helle Sjelle (KF), 2006-11-22:
Jamen jeg synes egentlig, det står meget klart i forhold til det, som vedtagelsen lægger op til.
Nej, vi synes, det er væsentligt, at man faktisk er med og medspiller i EU for at påvirke den vej rundt, og derfor synes vi også, det er væsentligt, at der står, som der gør i den her vedtagelse.
Som også andre ordførere har været inde på her, synes vi i Det Konservative Folkeparti, at Danmark er bedst tjent med faktisk at være en del af EU og også tage del i WTO-forhandlingerne gennem EU.
Og derfor har vi selvfølgelig også arbejdet for, at det, EU spiller ud med, er et konstruktivt forslag, og det synes vi også at det er.
Men det er jo spørgsmålet, om man skal arbejde for eller med EU, og vi synes altså, det er væsentligt for Danmark, at vi arbejder med EU.
Steen Gade (SF), 2006-11-22:
Og for det andet: Om det koster flere penge at lade være at satse på at løse klimaproblemet, end det koster at gøre en effektiv indsats?
Jo, det er jo sådan set læbebekendelser, som alle kan komme med, og som alle kommer med.
Det, det drejer sig om her, er jo at få gang i forhandlingerne igen, og der er det jo afgørende – sagt med Lamys ord – at der kommer indrømmelser, at der kommer skred på landbrugsområdet.
Det er der jo kun to parter, der kan, og det er USA og EU.
Vil hr. Kurt Kirkegaard være med til, at EU får gang i udviklingen og forhandlingen og giver et tilbud, så der bliver et resultat?
Rune Lund (EL), 2006-11-22:
Når Enhedslisten har rejst denne forespørgsel om EU’s handelspolitik over for ulandene, så er det, fordi vi mildt sagt er bekymrede over de udviklinger, som er i gang.
Vi er bekymrede, fordi EU med den danske regerings velsignelse fortsætter med at føre en politik, som er dybt skadelig for ulandene, og som, hvis den lykkes, vil øge fattigdommen og elendigheden i ulandene og dermed uligheden i verden.
I sommer brød forhandlingerne i verdenshandelsorganisationen WTO sammen.
Ulandene holdt fast, og det var heldigt, for den pakke, som EU og de andre lande prøvede at sælge dem, ville have haft katastrofale følger for ulandene, særlig for småbønderne og arbejderne.
Doharundens sammenbrud åbnede en mulighed for at ændre forhandlingsgrundlaget og reelt sætte ulandenes interesser og behov i centrum, sådan som det blev lovet under Doharunden i WTO.
Denne mulighed er indtil nu ikke blevet grebet.
Tværtimod har EU netop vedtaget en ny handelspolitik, som fortsætter i det samme egoistiske spor og endda går længere i sine krav til ulandene.
Det handler ligesom før om at sikre markedsadgang til ulandene for de store europæiske selskaber og at forhindre ulandene i at føre en politik i deres egen udviklings interesse.
Det, man ikke kunne få ulandene til at købe i WTO-forhandlingerne, vil man nu prøve at gennemtvinge gennem nye bilaterale aftaler med lande som Indien og Brasilien.
Samtidig er forhandlingerne om de økonomiske partnerskabsaftaler med nogle af verdens fattigste lande gået ind i en afgørende fase, og også her oplever vi et EU, der i stedet for at hjælpe lande til udvikling aggressivt kræver markedsadgang og aftaler, der skal sikre europæiske selskaber større indflydelse i de pågældende lande.
Kort sagt oplever vi et EU, verdens rigeste kontinent, der maser frem mod fattige og svage med multilaterale og bilaterale aftaler og det for at sikre de store firmaers interesser på bekostning af ulandenes befolkninger.
Det er ikke noget smukt syn, og dette sker med den danske regerings støtte og desværre også støtte fra alle andre partier i Folketinget på nær Enhedslisten.
Det er derfor, vi har rejst denne forespørgsel.
Vi ønsker at drøfte EU’s handelspolitiske linje med regeringen og de øvrige partier.
Hvordan hænger EU’s nye, aggressive handelspolitik, der åbent erkender, at det, som det handler om, er markedsadgang for de europæiske firmaer, sammen med tidligere erklæringer om, at udviklingslandenes interesser skal stå i centrum?
Det er det, vi gerne vil diskutere i dag.
Bjarne Laustsen (S), 2006-11-22:
»Hvornår agter ministeren at mødes med Frederikshavn Kommune og Frederikshavn Havn om den genforhandlingsklausul, der er indføjet i aftalen om overtagelse af Frederikshavn Havn, idet brotaksterne er nedsat, hvilket har betydet mindre transport på og dermed færre indtægter til havnen?«
Thor Pedersen (V), 2006-11-22:
Vi gør en maksimal indsats.
Vi gør mere, og vi lægger op til et endnu større udgiftstræk end det, der nogen sinde er set før i Danmark, når vi taler om energi- og miljøpolitik.
Det er jo det, vi rent faktisk har gjort.
Vi gør mere end alle andre.
Det er jo den bane, vi har betrådt, og vi betræder den med åbne øjne og forsøger også at engagere os i i EU.
Så man kan komme med mange spørgsmål om, hvad man tror mest på.
Om det er Lomborg, eller det er Sternrapporten, eller det er solaktivitet, eller hvad man tror mest på må videnskabsmændene egentlig tale om.
Jeg vil alligevel sige, at det, jeg baserer mest på, er det, jeg ved, mere end det, jeg tror.
Så jeg beder egentlig langt hen ad vejen om viden og ikke tro.
Jeg er sådan lidt tilhænger af det sekulære samfund og at man ikke blander tro og viden, så jeg efterspørger hele tiden viden for at være så solidt funderet som overhovedet muligt.
Det var det, der gav mig et problem med to grader over præindustrielt niveau, fordi her svigtede det krav.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Steen Gade (SF), 2006-11-22:
Jeg synes ikke, vi fik noget klart svar på det her hovedspørgsmål.
Ministeren snakkede udenom og kom jo også til at lyde som Lomborg, og det kan være, ministeren synes, det er en ros, og så giver jeg ham den gerne.
Hovedspørgsmålet er: Er ministeren enig med Sternrapportens påpegning af, at problemerne er reelle?
I hvert fald skal vi politisk tage stilling til dem som reelle problemer, og vi skal politisk prioritere en indsats nu, en meget stor og meget kraftig indsats, for det bliver dyrere at vente.
Thor Pedersen (V), 2006-11-22:
Jeg har jo sagt, at vi har nogle store udfordringer, og så må vi fokusere på, hvor det er, vi løser dem bedst.
Hvad er det egentlig, vi kan gøre ved den del, der er menneskeskabt?
Hvordan er det, vi skal håndtere det?
Det er jo en debat, vi fører i EU, og hvor Danmark er helt up front.
Jeg vil bare sige, at jeg selv har bidraget til, at vi fra dansk side vil være i stand til at komme med et udspil, der ligger foran de andre lande i EU, så vi tager det alvorligt.
Vi lytter jo og tager det alvorligt, for ellers var der noget helt galt.
Hvis man overhovedet ikke lagde ører til det, der siges, så skulle vi overhovedet ikke have et udspil over for EU, men det har vi jo gjort, fordi vi mener noget alvorligt med det.
Uanset hvad, er det sund fornuft at gøre det, som vi gør inden for de nationale grænser inden for vores egen ramme.
Når vi ønsker at sikre kvalitet i miljø og i natur, så er det under alle omstændigheder fornuftigt, uanset hvor meget man bidrager med i Kina, i Afrika, i USA, eller hvor det er.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2006-11-22:
Mit spørgsmål var sådan set meget enkelt: Er finansministeren enig i – som den helt overvejende del af videnskaben mener – at der er tale om alvorlig global opvarmning, og er finansministeren enig i, at hvis vi ikke får nedbragt udslippet af drivhusgasser inden for 10-15 år, så bliver det meget dyrt både at nedbringe udslippet af drivhusgasser og at udbedre de skadevirkninger, der kommer af den globale opvarmning?
Thor Pedersen (V), 2006-11-22:
Nu skal jeg jo ikke forhindre nogen, der har en meget sikker viden om, hvordan kloden og universet virker, i at have den viden.
Jeg mener stadig, at det er noget, man vurderer politisk: Hvad er det, man gør på hvilke områder, og hvornår?
Altså, hvordan bruger man ressourcerne optimalt?
Hvad er det, man skal sætte ind over for?
Hvad er det, man mener man ved?
Hvad er det, man ved med en meget stor sandsynlighed?
Det er det, der må ligge i en politisk debat.
Man vurderer jo også løbende, hvad det er for et ansvar, man påtager sig, hvis man vælger forkerte løsninger.
Man kan ikke løse alting på en gang, så derfor er der jo et politisk ansvar i den måde, man håndterer det på, og i, at man også har ret til at tænke sig om.
Så vil jeg sige, at hvis hr. Steen Gade og hvis fru Anne Grete Holmsgaard ved, hvad den gennemsnitlige overfladetemperatur var i præindustriel periode fra år 1000 til 1750, så giv mig det tal, for så har vi noget at måle ud fra.
Så er jeg helt tilfreds, for min kritik kørte jo på, at man vælger et udgangspunkt, som ikke er solidt og præcist defineret – et udgangspunkt, som man politisk agerer ud fra – og det, vi taler om, er jo investeringer i mange, mange milliarder kroners-klassen, også for danske skatteydere.
Der er det da en god idé at vide, at man politisk står på sikker grund.
Der må jeg blot sige, at det ikke er det udgangspunkt, man har valgt.
Det har jeg kritiseret, og det gør jeg stadig.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2006-11-22:
Nu går jeg ud fra, at finansministeren må have fået en taleseddel eller bedt om en.
Der sidder jo begavede folk, som kan forklare ham det om de 2 grader.
Det vil jeg ikke bruge min tid på.
Og er finansministeren enig i, at hvis vi ikke får nedbragt udslippet af drivhusgasser inden for de næste ca. 15 år, så bliver det meget dyrt at nedbringe udslippet?
Thor Pedersen (V), 2006-11-22:
Det er da ikke et problem at anerkende, at de fleste forskere mener, at der er et reelt klimaproblem.
Sådan er det, og det er jo det, man lytter til, og det gør man også som politiker.
Når der spørges til, hvordan man bruger pengene optimalt, er det jo den drøftelse, der så er interessant.
Hvad er det, man skal gøre, der er optimalt?
Hvor er det, man skal sætte ind?
Hvad er det, vi kan gøre?
Hvad kan vi gøre for at forhindre, man rydder regnskove i Sydamerika?
Hvad kan vi gøre for at forhindre, man brænder skov af på Borneo?
Hvad kan vi gøre for det ene og det andet af det, der finder sted?
Hvad kan vi gøre mod afbrændinger af tørvemoser?
Hvad kan vi gøre på alle niveauer?
Det er jo den drøftelse, vi skal tage og vurdere, hvor vi får den største effekt af den måde, vi så bruger vores midler på, fordi midlerne ikke er ubegrænsede, og der også skal være plads til at servicere dem, der lever på kloden her og nu.
Så hvad man gør er jo en balance på hvert eneste område.
Der er ikke noget, der bare kan ses isoleret.
Alt sammen er jo en brik i et meget stort – om jeg så må sige – globalt puslespil.
Hr. Steen Gade blander lidt sammen, for det andet, der refereres til, er simpelt hen et læserindlæg, som en – jeg tror, det var en cand.scient. – havde begået i Jyllands-Posten, hvor man kunne læse det, inden man, om jeg så må sige, fordømte det.
Det var altså noget helt andet.
Det har ikke noget at gøre med de her 2 grader, men det har noget at gøre med et læserindlæg i JyllandsPosten, der blev sendt rundt.
Må jeg sige om det andet, at den opfattelse, jeg havde dengang om de 2 grader i forhold til et præindustrielt niveau, har jeg for så vidt stadig, nemlig at jeg mener, det er forkert.
Når man træffer tunge, præcise beslutninger, skal man finde et solidt grundlag at træffe dem ud fra.
Det har jo ikke noget at gøre med intentioner i klimapolitikken og de udfordringer, vi står over for.
Det har noget at gøre med, at når vi vil måle det og vil binde os, så er der ikke bagefter en diskussion om, hvad det egentlig er for et niveau, vi har, og vi falder tilbage til at sige, at så er vi nødt til at tage udgangspunkt i 1950, for der har vi noget konsistent, og det tror vi så vi kan bruge, for det er jo de svar, man får.
For når man også spørger i den brede kreds i EU, hvad det er for et måltal, man har, er der ingen, der kender svaret, i hvert fald ikke dem, der har taget beslutningerne.
Kurt Kirkegaard (V), 2006-11-22:
Nu er det jo sådan, at EU jo på de fleste forhandlingsområder om landbrugsstøttens afvikling er langt foran det, som USA nu har lagt op til under WTO-forhandlingerne.
Og set i det lys synes jeg, det er væsentligt, at EU går ud og foretager nogle bilaterale forhandlinger, der er gavnlige, også set med europæiske øjne.
Kurt Kirkegaard (V), 2006-11-22:
Jeg er enig med hr. Steen Gade i, at EU skal søge at afvikle landbrugsstøtten i hele EU og via den vej også gøre sig parat til at have samhandel med de ulande, som er med i billedet.
Steen Gade (SF), 2006-11-22:
Vi har hørt udenrigsministeren redegøre for en forhandlingssituation, der er låst.
Pascal Lamy har sagt, og jeg citerer: Vi kan kun genoptage forhandlingerne, når centrale positioner på nøgleområderne har ændret sig, især inden for landbrugsområdet, som er nøglen til resten af dagsordenen.
Hr. Kurt Kirkegaard har sagt alt det om fri handel, men vores problem i EU er jo, at vi hindrer fri handel med vores landbrugspolitik.
Er hr. Kurt Kirkegaard på Venstres vegne indstillet på, at EU går forrest med hensyn til at give yderligere tilbud på landbrugsområdet?
Kurt Kirkegaard (V), 2006-11-22:
Det er jo igen et spørgsmål om definition.
Jeg mener, at det er et godt udspil, EU er kommet med, og jeg mener egentlig, at ulandene kan være meget godt tilfredse med at gå i forhandlinger på det grundlag.
Det er min mening.