runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Charlotte Dyremose (KF), 2002-11-15:
Til fru Pernille Rosenkrantz-Theil, som jeg faktisk på et eller andet niveau synes modsiger sig selv, og det er måske derfor, forståelseskvoten mellem os ikke har været så høj: Faktisk er det sådan, at de fuldtidsbeskæftigede med de laveste indtægter også vil blive præmieret ved netop en fjernelse af mellemskatten. Jeg er fuldstændig enig i, at alle selvfølgelig skal have mulighed for at stræbe, og jeg mener derfor, at alle skal have mulighed for at nå dertil, hvor de får de her aktier fra chefen.
Der er nogle, der har været i virksomheden i mange år, som har kæmpet sig derop, hvor de føler, at de kan få dem med det samme.
Det har de formentlig gjort gennem en lang årrække.
Andre har ikke været så længe i virksomheden, har ikke fået kæmpet sig derop endnu, men lad dem dog få chancen for at gøre det.
Det er faktisk det, jeg betragter som lige muligheder. Så siger hr. Henrik Sass Larsen, at jeg sådan hidser mig op.
Det er jeg sandelig ked af.
Det var ikke min mening at være ophidset, men jeg må faktisk indrømme, at det er udtryk
for, at jeg er temmelig træt af denne her jantelov
Så til spørgsmålet, om det her det er at undslippe skattebetaling: Nej, det er at sørge for at motivere de her medarbejdere yderligere, og hvis der vitterligt er tale om personer, der tjener rigtig mange penge, så betaler de sandelig også allerede rigeligt i skat. Til det sidste spørgsmål, som jeg nok skal nå her, om de 10 pct.: Jeg synes sandelig ikke, at vi skal forbyde
virksomhedernes aktier at gå op i den periode, hvor medarbejderen ejer dem, for
det, der er hele meningen med det, er, at medarbejderne bliver motiveret og dermed styrker virksomheden, hvis aktiekurs stiger til glæde for virksomheden, til glæde for medarbejderne, til glæde for det danske samfund.
Det ville da være forrykt,
hvis vi gik ind og var modstandere af, at dansk erhvervslivs aktiekurser steg, så det er jeg altså ikke.
Men samtidig må man huske, at der er en risiko forbundet med at have aktier.
Der har vi jo faktisk set de sidste par år.
Line Barfod (EL), 2002-11-18:
Hr. Bjarne Laustsen taler om behovet for en stærk fagbevægelse.
Vi er mange, der ønsker os en stærk fagbevægelse, men i Enhedslisten har vi den opfattelse, at den bedste måde at få en stærk fagbevægelse på er, at man har en fagbevægelse, der kæmper for, at folk får nogle rettigheder, og at folk får det bedre, frem for en fagbevægelse og et parti, der kalder sig et arbejderparti, og som går med til at forringe forholdene for folk.
Især hvis man gerne vil have de unge med i fagbevægelsen, må man give dem nogle bedre muligheder og fjerne nogle af de forhindringer, der er kommet i forhold til at komme ind i forsikringssystemet, gøre det nemmere at blive optaget i forsikringssystemet og sørge for, at der er nogle gode muligheder for at komme i arbejde.
Kæmp for det i stedet for at gå i gang med at skære i folks ydelser og straffe dem, der lider under de mangler, der er i det her samfund.
Det er det, der skal til, for at vi får
en stærk fagbevægelse: at man kæmper for folk, og ikke at man går ind og sammen med de borgerlige slår på dem, der har det sværest i forvejen.
Ole Sohn (SF), 2002-11-18:
Jeg synes, Socialdemokratiet skulle erkende, at det her ikke er nogen sejr, at det er en pligt, de har påtaget sig, og så agere derudfra.
Så jeg vil slutte med at stille et spørgsmål, som har mere sådan fremadrettet karakter.
Nu er det jo sådan, at vi desværre kan se en stigende ledighed, og det gør reformen endnu mere svag.
Derfor vil jeg gerne spørge Socialdemokratiet: Det, at man har mulighed for at få 6 ugers selvvalgt uddannelse plus yderligere 6 uger, hvis man kan overbevise aktørerne om, at der skal laves en individuel handlingsplan, er det en mulighed, der foreligger, eller er det et retskrav, man har?
Det sidste er: Har man øje for, at hvis man overhovedet skal have a-kasserne aktivt ind i den aktive arbejdsmarkedspolitik, så er det en nødvendig forudsætning, at man ændrer a-kassernes formålsparagraf, for som loven er skruet sammen i dag, må de faktisk overhovedet ikke bruge midler på at gå ind i den aktive arbejdsmarkedspolitik?
Er man indstillet på at medvirke til at få ændret a-kassernes formålsparagraf?
Line Barfod (EL), 2002-11-18:
Jeg kan ikke se, at det er at sige, at man vil redde folk fra en passiv tilværelse, når man sulter folk så meget, at en del af dem bliver så syge, at de kommer over på førtidspension i stedet for.
Hvis man nu gav dem nok til at leve for, så ville de have et overskud til at kunne komme i gang med en uddannelse.
Jeg har mødt en ung mand, der har sukkersyge, på under 25 år, som har så lidt at leve for, så han ikke har råd til at købe den kost, der er nødvendig, så nu mister han synet, og så kommer han formentlig på førtidspension snart.
Og dem er der altså en del af med forskellige andre problemer.
Hvis de havde det fint og der var job nok til dem, så skulle de nok komme i gang med arbejde og uddannelse.
Så sørg for, at det er der, i stedet for at straffe dem ved at skære ned på deres ydelser!
Jeg kan forstå på Socialdemokraternes to ordførere, at den egentlige bevæggrund til, at man gør det her, går med i sådan et forlig, som forringer forholdene for dem, der har det sværest i samfundet, er, at man gerne vil værne arbejdsløshedsforsikringen, og at det skal kunne betale sig at være forsikret og organiseret.
Hvis man nu gerne ville fremtidssikre det, så handler det jo om, at de unge også skal tro på, at fagbevægelsen og arbejderbevægelsen også gør noget for dem.
Hvordan i alverden vil Socialdemokraterne forestille sig, at unge skal mene, at arbejdervægelsen og Socialdemokraterne også er for dem, når man ikke overhovedet tager hensyn til deres interesser, men tværtimod skærer ned, når man går ind og forringer ydelserne yderligere alene ud fra alder, men uden samtidig at oprette nogle butikker, hvor dem under 25 år kan købe maden til halv pris? En ung under 25 år på kontanthjælp kommer nu til at have 1.400 kr. om måneden, når skatten og huslejen er betalt.
Det vil sige, hvis man også skal være lovlydig og betale forsikring og licens, så kommer man altså ned på at have 30-35 kr. om dagen til mad.
Hvor kan man købe mad henne så billigt?
Bjarne Laustsen (S), 2002-11-18:
Jeg vil gerne sige til fru Pernille Rosenkrantz-Theil fra Enhedslisten, at det, hun kommer med, jo er hypotese.
Hvis der opstår en meget stor arbejdsløshed, og lønnen begynder at falde osv. Så dårlig en fagbevægelse har vi ikke i dette land.
Selv da vi havde masser af arbejdsløshed, skete der en udvikling i lønnen, så det er ikke det, der er problemet, og det vil heller ikke ske.
Jeg tror, at alle, jeg har siddet over for af Socialdemokrater i de her forhandlinger, vil kunne bevidne, at vi, ikke kun når det drejer sig om kontanthjælp, men også når det drejer sig om de forsikrede, jo har ført direkte kampagne også her i denne sal over for beskæftigelsesministeren, fordi vi ikke kunne acceptere en nedsættelse for de 25-29-årige. Og den dér med de 18-25-årige holder altså ikke.
Det var helt målrettet, fordi der var en konkurrence i forhold til dem, der var på elevløn og på SU.
Derfor var det forslag omkring ungeindsatsen, det daværende af dem, som er opretholdt i det her, udelukkende møntet på de personer, som ikke havde en kompetencegivende uddannelse. Til hr. Ole Sohn: Ja, der er en forringelse på 4 måneder i forhold til dimittenderne i det her.
Det indrømmer vi blankt.
Det er en af de ting, der ligger heri.
Men i forhold til udspillet var der 52 ugers optjeningskrav, sådan at man først fik beregnet støtte 52 uger efter, man havde dimitteret.
Så det er ikke så slemt, og i forhold til oplægget er det endda ikke så ringe, som man kunne finde på at sige oppe i Vendsyssel.
Ole Sohn (SF), 2002-11-18:
Jeg vil gerne sige til hr. Ole Vagn Christensen: Jeg synes, det vil være meget klogere, både af hr. Ole Vagn Christensen og af Socialdemokraterne i øvrigt, at man siger tingene, som de er.
Sig dog ærligt og redeligt, at I er gået med i et forlig, som bygger på regeringens udspil i bund og grund i enhver sammenhæng.
I har ikke fået noget som helst igennem.
I har fået minimeret nogle af forringelserne.
I er gået med, fordi I finder, det er vigtigt, at Socialdemokratiet er med af hensyn til kontakten med fagbevægelsen.
Det er et argument, som jeg kan forstå og til dels også gerne vil respektere.
Men jeg synes, det bliver utrolig falsk, hvis I begynder at sige, at det, I for et par måneder siden var fundamentalt uenig i, pludselig skulle være socialdemokratisk politik.
Man laver en gang imellem nogle kompromiser.
Det har I gjort, men I skal da ikke begynde at sige, at det er Socialdemokratiets politik.
Ja, nu skal jeg jo ikke være studievejleder for jer, men det vil jeg i hvert fald ikke anbefale jer.
Jeg tror ikke, det er klogt af jer.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2002-11-18:
Den logik, der ligger bag hr. Bjarne Laustsens svar på mit spørgsmål, hvor han siger, at vi ikke skal blande os i overenskomsterne og dermed mindstelønnen, er jeg da enig i.
Men lad os nu tage en situation, hvor arbejdsløsheden stiger meget drastisk i det her samfund, og man ved overenskomstforhandlingerne dermed ikke kan få lønforhøjelser i hus, så man får reallønsnedgang, ville hr. Bjarne Laustsen så argumentere for, at vi skulle sætte ydelserne længere ned? Og hvor langt ned kan vi så gå? Hvis logikken er, at man gerne vil have et incitament til at gå i arbejde, så må det vel være sådan, at ydelserne skal følge den nedgang konstant.
Så jeg vil gerne spørge hr. Bjarne Laustsen: Hvor langt kan vi gå ned med de ydelser? Så vil jeg lige sige omkring det dér med de under 25-årige, at da man halverede deres dagpenge, var det rent aldersbestemt.
Det var rent aldersbestemt.
Det havde intet at gøre med de unges uddannelse.
Jeg kan sige, at jeg dengang var med til at demonstrere mod den finanslov, det blev lagt ind under.
Der døbte vi Socialdemokratiet om til Asocialdemokratiet.
Nu har I skiftet navn, så jeg tror, at vi i forbindelse med denne her gang, hvor I skærer i folks ydelse, må kalde jer Asocialdemokraterne.
Ole Vagn Christensen (S), 2002-11-18:
Hr. Ole Sohn stillede et par spørgsmål omkring dimittender.
Den situation, som hr. Ole Sohn mener er blevet ringere, er, at man sådan set kan få en høj understøttelse, og så kan det ikke svare sig at få et arbejde, for så har man en ringere situation.
Det er da ikke at stille folk bedre at stille dem i et dilemma, hvor det sådan set kan se ud, som om understøttelsen umuliggør, at de kan få en beskæftigelse.
Det vil sige, at der er 3 måneder, hvor man kan tage stilling til, om det ikke er bedre at gå i gang med det arbejde, som måske ikke giver så meget som maksimum understøttelse.
Bjarne Laustsen (S), 2002-11-18:
Til Enhedslisten: Det er sådan, at vi faktisk ikke klemmer nogen i systemet.
Det er jo netop derfor, vi har været med, og Enhedslisten må også kunne se, at det gør en meget, meget stor forskel, om Socialdemokratiet er med eller ikke er med.
Vi havde selvfølgelig også håbet, at både Enhedslisten og SF kunne have deltaget helt til slutningen i forhandlingerne, for man kunne sikkert også have bidraget
positivt.
Det valgte man så ikke at gøre, men det synes jeg man havde været velkommen til, for hvis man begynder at diskutere, om det kan svare sig at gå på arbejde eller ej, er der to ting at foretage sig.
Det ene er spørgsmålet: Er det understøttelsen, der er for høj, eller er det lønnen, der er for lav?
Jeg går ikke ind for, at overenskomstforhandlingerne er noget, vi skal foretage her i Folketinget.
Jeg har heller aldrig hørt Enhedslisten tale om det før, og derfor kan jeg ikke tro, at det kan være det, der er tilfældet med hensyn til mindstelønnen.
Vi går i hvert fald ikke ind for det, vi går ind for, at man laver frie forhandlinger ude i systemet.
Når nu de halverede dagpenge bliver bragt frem igen, var det jo et helt kontant forslag, der drejede sig om dem, der ikke havde en kompetencegivende uddannelse.
Det er jo det, der var fidusen i det, vi lavede for de 18-25-årige dengang i 1996-97, og som også har haft den ønskede virkning.
Det, vi fik forhindret her,
var, at de borgerlige kom igennem med et forslag, der omfattede hele gruppen af 25-29-årige, også dem, der har en kompetencegivende uddannelse, og fik dem sat ned på halve dagpenge.
De har tværtimod fået en forbedring i stedet for.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2002-11-18:
Tænk, at man skulle høre som et argument for at skære i kontanthjælpen, om Enhedslisten ikke går ind for et incitament til at arbejde!
Det er rendyrket borgerlig opfattelse af, hvorfor der er arbejdsløshed.
Det er rendyrket borgerligt at opfatte det sådan, at jo mere vi klemmer den arbejdsløse på pengepungen, jo større chance er der for, at vedkommende kommer i arbejde.
Selvfølgelig mener vi da, at der skal være forskel på at være arbejdsløs og være i arbejde.
Men tænk, at en socialdemokrat ikke kan ræsonnere sig frem til, at det, der selvfølgelig skal være venstrefløjens og Socialdemokratiets krav, er da, at mindstelønnen skal op.
Og hvor er fagforeningerne blevet af?
Hvor er Socialdemokraternes tilslutning til fagforeningerne blevet af?
Hvad er der blevet af alle de krav, som man har kæmpet for de sidste 150 år?
Det skete i Socialdemokratiets egen regeringstid sammen med de borgerlige, så det her med, at det var så langt, man kunne nå i en forhandling med den regering, som sidder på magten, er jo rent nonsens.
Man gjorde det også, da man selv sad i regering.
Ole Vagn Christensen (S), 2002-11-18:
Af hensyn til historieskrivningen er det, fru Line Barfod er inde på, sådan set det, der skete ved den arbejdsmarkedsreform, hvor man gik ind og kiggede på forholdene for de unge mellem 18 år og 25 år.
Der er det helt rigtigt, at vi dér gjorde tingene op på den måde, at vi sagde: Skal det være en passiv tilværelse, de her mennesker skal have i fremtiden, eller skal det være en ligeværdig situation?
Det, vi så gjorde yderligere, var sådan set, at vi gik ind og sagde, at der er mulighed for supplerende hjælp, hvor det sådan set var nødvendigt på grund af forsørgelse og den slags ting.
Vi kan diskutere, hvor godt det var, men det var nødvendigt for at få fat i den gruppe af unge, som ligesom sagde: Vi vil hellere gå og vente og så komme i gang med uddannelse.
Hele den situation var jo med til at skabe et dårligt klima for hele arbejdsløshedsforsikringsproblemet, men ikke mindst også for de unges muligheder for at få beskæftigelse og uddannelse.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2002-11-18:
Jeg skal spørge meget enkelt: Er det efter Dansk Folkepartis ordførers opfattelse den arbejdsløses egen skyld, at vedkommende er arbejdsløs?
Eller er det, fordi der ikke er noget arbejde at få, at den arbejdsløse er arbejdsløs?
Bent Bøgsted (DF), 2002-11-18:
Med hensyn til om de skal have tilbudt arbejde eller uddannelse: Det står i arbejdsmarkedsreformen, bl.a. under regnskabsvæsen, men det står også under de tiltag, der skal til for at sikre, at de kommer i arbejde.
Der står, at de skal have tilbudt et arbejde eller en uddannelse efter 6 måneder, og med 3 måneder mere bliver det 9 måneder.
Jeg går da ud fra, at de forskellige instanser, der skal bedømme, overholder de regler.
Der står, at de skal have tilbudt arbejde eller en uddannelse, før de begynder at sætte ydelsen ned.
Ellers er det efter min opfattelse på et forkert grundlag, ydelsen bliver sat ned, hvis ikke de har fået tilbuddet først.
Bjarne Laustsen (S), 2002-11-18:
Jeg skal lige spørge hr. Bøgsted om, hvordan den her aftale egentlig er blevet til. For det er jo klart, at ude i forsamlingshusene og i læserbreve kan vi jo høre og læse, hvilken enorm indflydelse Dansk Folkeparti har i dette Ting.
Nogen gange får man opfattelsen af, at hr. Bent Bøgsted og Dansk Folkeparti har forhandlet direkte med beskæftigelsesministeren, at aftalen var klar, og så var det de øvrige partier, der tilsluttede sig det forlig, som Dansk Folkeparti havde fået presset regeringen til.
Jeg vil gerne høre, om det er en korrekt opfattelse, eller om man har pyntet sig lige lovlig meget med lånte fjer.
Var det ikke sådan, at forholdet var det stik modsatte, at det var de gamle forligspartier, der forhandlede en tekst, og så syntes beskæftigelsesministeren, at Dansk Folkeparti skulle inviteres på morgenkaffe for at få mulighed for at tilslutte sig forliget?
Er det ikke sådan, virkelighedens verden hænger sammen?
Bjarne Laustsen (S), 2002-11-18:
Fru Pernille Rosenkrantz-Theil siger, at det ikke kan undre, at Venstre laver en sådan arbejdsmarkedsreform, men at Socialdemokratiet er med, kan man ikke forstå.
Nu er det jo en kendt sag, at hvis man kigger på de elementer, der ligger i dette her, er der bestemt elementer, som Socialdemokratiet står for, og dem løber vi selvfølgelig ikke fra.
Vi er meget glade for, at den nye regering kan se det fornuftige i dem, og vi kan endda også se, at Venstres ordfører er kommet på andre tanker og synes, at de socialdemokratiske værdier, der ligger i grundlaget, er ganske udmærkede.
Vi er også meget optaget af den negative arv, og derfor er der heller ingen begrundelse for at skære i ydelserne.
Det ville have være temaet.
Hvis ikke vi havde været der, ville der have været massive nedsættelser hele vejen rundt, sådan som det lå i oplægget.
Vi har forsøgt at hegne ind, således at det stort set er umuligt at nedsætte satserne, men til gengæld har vi gjort det sådan, at vi har øget incitamentet til at arbejde.
Dernæst er spørgsmålet til fru Pernille Rosenkrantz-Theil og Enhedslisten, om de ikke har det synspunkt, at det altid skulle kunne svare sig at være i arbejde.
Skal det ikke også altid kunne svare sig at være forsikret og organiseret?
Det troede jeg var noget, som Enhedslisten stod for.
Jeg tror også, hr. Ole Vagn Christensen vil komme med nogle kommentarer, men vi er selvfølgelig meget enig med hr. Jan Petersen i, at vi ikke skal have nogle nedsættelser af satserne, og som det fremgår af mit svar til fru Pernille Rosenkrantz-Theil, har vi stort set også undgået det i denne omgang.
Ole Vagn Christensen (S), 2002-11-18:
Det er til hr. Bent Bøgsteds bemærkning til hr. Bjarne Laustsen, som ikke har flere korte bemærkninger, om at arbejde sammen med Socialdemokraterne.
De ting, som Dansk Folkeparti lagde ryg til, var et forringet arbejdsmiljø og en forringet situation omkring bedriftssundhedstjenesterne. Derefter fik man som et plaster på såret lov til at komme ind i de her forhandlinger, sådan som jeg har forstået det, i den afsluttende fase.
Bent Bøgsted (DF), 2002-11-18:
Det er det, der står.
Hvis ikke de har mulighed for at tage et job eller de ikke har mulighed for at tage en uddannelse, så mister de ikke så meget, som der bliver sagt de vil miste, da de kan få det behovsbestemte beløb.
Line Barfod (EL), 2002-11-18:
Det er jo lidt af en farce at høre Socialdemokraterne og Dansk Folkeparti stå og slås om æren for at have skåret ned på nogle af dem, der har mindst her i samfundet, men dem om det.
Men reglerne er jo allerede i dag sådan, at hvis man siger nej til et tilbud om arbejde, mister man hele sin kontanthjælp.
Forudsætningen er jo, at man står til rådighed for arbejdsmarkedet, for at man kan få kontanthjælpen.
Og derfor forstår jeg ikke helt, hvad det nye er i det her, ud over at man tager nogle penge fra folk, der næsten ikke har nogen penge i forvejen, og som næsten ikke har noget at leve af.
Jeg vil gerne høre, hvordan det, at Dansk Folkeparti gerne vil stå som et socialt parti, stemmer med, at man tager så meget fra folk, så de unge under 25 år altså kommer ned på at have 30-35 kr. om dagen at leve for.
Det er altså næsten umuligt at klare, hvis man vel at mærke skal gå hen og købe varerne i butikkerne, medmindre Dansk Folkeparti har tænkt sig at oprette nogle særlig billige butikker for unge under 25 år
Bent Bøgsted (DF), 2002-11-18:
Jeg vil starte med hr. Bjarne Laustsen.
Det kan vi ikke vide noget om, da vi ikke har været til stede på de samme møder.
Men det vil da være tilfredsstillende for mig i hvert fald at vide det, hvis det, hr. Bjarne Laustsen ville hen til, var, at Socialdemokratiet ikke ønsker at arbejde sammen med Dansk Folkeparti, så vil jeg gerne have det at vide her, for så ved vi også fremover, hvordan vi skal stille os i den forbindelse.
Til fru Line Barfod: Jeg stod og kiggede efter det, men jeg kunne ikke lige finde det sted, hvor der står, at de skal have et jobtilbud.
Men hvis de siger nej til et jobtilbud og ikke vil tage en uddannelse og ikke vil tage, hvad de får tilbudt, ja, så bliver de udsat for sanktioner, og så kan de miste deres penge. Det er ikke meningen, at den ledige bare skal kunne afslå det tilbud, vedkommende får.
Man skal i gang fra dag et, og det er det, der ligger heri, at så skal man have et tilbud.
Bjarne Laustsen (S), 2002-11-18:
Nu håber jeg ikke, hr. Bent Bøgsted har fået for svære spørgsmål, for jeg mangler lige at få svar på en enkelt ting.
Det er mit tredje spørgsmål, så jeg kan ikke spørge igen; så må jeg spørge ude i forsamlingshuset.
Begge dele kan ikke være rigtige: at beskæftigelsesministeren fortæller forligspartierne, at vi ikke forhandler på skrømt, og at man har en aftale på forhånd med Dansk Folkeparti.
Derfor vil jeg gerne vide, om det ikke forholder sig sådan, som jeg tidligere har skitseret, at Dansk Folkeparti har tilsluttet sig den aftale, som forligskredsen, den gamle forligskreds omkring arbejdsmarkedspolitik, lavede, og man kom over og fik morgenkaffe, og man tiltrådte den aftale.
Er det ikke sådan, det forholder sig, for ellers har beskæftigelsesministeren et problem? Jeg ser meget frem til, at Dansk Folkeparti hurtigst og snarest begynder at indfri nogle af alle de løfter, som man har givet, for så vidt angår arbejdsmiljø, arbejdsskader, barsel, BST, og hvad ved jeg.
Der bliver også en mulighed for at udøve en god gerning i forhold til ekslusivbestemmelser meget snart, hvis regeringen fremsender et sådant.
Vi venter meget på, hvornår Dansk Folkeparti kommer og viser sit rette sindelag, hvis et sådant findes.
Line Barfod (EL), 2002-11-18:
Nu bliver jeg lidt forvirret, for allerede i dag er det jo sådan, at hvis man siger nej til et tilbudt arbejde, bliver ydelsen skåret helt væk, så får man slet ingenting.
Mener hr. Bent Bøgsted, at der i de forslag ligger det, at man efter 6 måneder får tilbudt et arbejde, og hvis man siger nej til det, så bliver ens ydelse så skåret lidt?
Eller er det sådan, at ens ydelse bliver skåret, uanset om det har været muligt at få tilbudt arbejde eller ej?
For det er vel fortsat sådan, at man fjerner ydelsen fuldstændig, hvis folk ikke tager imod et tilbudt arbejde.
Jeg kan forstå på hr. Bent Bøgsted, at hvis det her forslag bliver vedtaget, vil de arbejdsløse på kontanthjælp modtage et tilbud om arbejde eller uddannelse.
Hvor i de her lovforslag står det, for ingen af os andre har været i stand til at se, at de her lovforslag betyder, at der kommer nogle tilbud om arbejde og uddannelse?
Der er ikke noget i det her, der tyder på, at der bliver skabt nogle nye job.
Derfor vil jeg gerne høre, hvordan hr. Bent Bøgsted mener, vi skal sikre, at der kommer tilbud om arbejde eller uddannelse til de mange, der er på kontanthjælp, fordi de ikke har været i stand til at få tilbud om et arbejde. Hr. Bent Bøgsted og hans parti har jo selv været med til f.eks. at afskaffe servicejobbene, som kunne give folk mulighed for at komme i arbejde der, hvor der er behov for det, bl.a. i ældreplejen.
Bent Bøgsted (DF), 2002-11-18:
Så må jeg hellere starte med fru Pernille Rosenkrantz-Theil.
Jeg havde også skrevet nej på det sidste stykke papir, men det er det med at huske spørgsmålet.
Men det her skulle gerne føre til, at de får tilbudt et job eller en uddannelse, som de så skal gå i gang med.
Der må vi så se, om der også bliver den mulighed, eller der er et eller andet, vi skal kigge på igen, for der står i arbejdsmarkedsreformen, at de skal have tilbudt et job eller en uddannelse.
Til hr. Ole Vagn Christensen: Når hr. Ole Vagn Christensen snakker om sagsfrister, går jeg ud fra, at hr. Ole Vagn Christensen selv bringer dem op for ministeren, hvis der er fundet noget, der ikke ligger heri, som Socialdemokraterne mener der skal ligge heri.