runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2000-12-06:
Må jeg først sige, at man selvfølgelig altid kan blæse sådan et stykke arbejde op til den helt store dimension, som jeg hører man er i gang med.
Et godt råd er: Ned på jorden igen!
Dernæst angående kommissionen: Jamen vi har jo haft en kommission, vil jeg sige til hr. Keld Albrechtsen.
Det er jo netop den, jeg refererede til.
Vi har fået et fortræffeligt stykke arbejde fra en stor kommission, som gjorde sit arbejde færdigt i 1998, og det er det grundlag, vi bygger på i dag.
Til hr. Thulesen Dahl
: Der er ikke, som det foreligger oplyst for mig, andre eksempler på medvirken, opfølgning, opfordringer eller varianter over det tema.
Det er ikke oplyst for mig, at dygtige medarbejdere i centraladministrationen skulle have givet et forkert indtryk.
Endelig skal jeg sige til hr. Peter Skaarup
: Mig bekendt og oplyst for mig er der heller ikke tale om, at der har været taget kontakt til andre politiske partier.
Det var det, jeg forstod hr. Peter Skaarup var inde på, men igen: ikke som det foreligger oplyst for mig. Jeg tror nogenlunde, det er beskrivelsen.
Jeg må igen sige til Dansk Folkeparti og også til Enhedslisten: Jeg tror, man skal skelne mellem valgkamp og folkeafstemning, og man skal skelne mellem det at få en god idé, det at få en henvendelse, f.eks. fra tidligere vismænd, og så det øvrige arbejde, der blev udført af organisationerne - på baggrund af den debat, der har været mellem de tidligere vismænd selv. Som sagt, jeg har ikke mere at bidrage med til beskrivelsen af historien.
Den er, efter hvad der er oplyst for mig, ikke større; den er et fornuftigt stykke arbejde.
Dermed har jeg også svaret på det, hr. Peter Skaarup spurgte om: Har ideen været forelagt mig?
Ja, det har den, og jeg har givet udtryk for, at det er en god idé.
Det er heller ikke mit arbejde.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-12-06:
Jeg kan forstå på statsministerens svar, at der for statsministerens vedkommende reelt ikke er nogen grænse for brugen af embedsmænd.
Det synes jeg nødvendiggør, at vi tager diskussionen.
I lyset af, at statsministeren har involveret Økonomiministeriet også i det her spørgsmål, er det klart, at vi på baggrund af det vil bede økonomiministeren om at komme her i salen og redegøre for sin rolle også i den her pågældende sag.
Så det vil jeg tage initiativ til.
Nu har vi altså fået oplyst, at der er en annonce her
Jeg vil gerne spørge statsministeren: Har der været andre annoncer end den her med de tidligere vismænd, som man i ministeriets regi har været medvirkende til eller har været med til opfordring af og lignende?
Har der været andre initiativer også på den her måde, hvor man har givet indtryk af en anden afsender end den afsender, det måske i virkeligheden var?
Det synes jeg kunne være interessant at vide.
Må jeg ikke sige til statsministeren, at der såmænd ikke er nogen, der forsøger at blæse det her op, mere end det kan bære.
Men det er faktisk en bekymrende sag.
Jeg tror også, statsministeren selv ville have forståelse for det, hvis statsministeren sad i opposition, og hvis det var en regering, der modarbejdede hans politiske synspunkt og misbrugte embedsmændene på den måde, jeg føler at embedsmændene bliver misbrugt på af den nuværende regering. Jeg har i øvrigt kendskab til, at Økonomiministeriet udgav en pjece med en meget kendt person her i Danmark på forsiden, samtidig med at der gik annoncer i gang med selv samme person, som agiterede for et ja.
Det var nok heller ikke nogen tilfældighed.
Eller er det også en af dem, der skal sparkes over i Økonomiministeriet til næste gang, vi får en debat om det her emne, hvor det så bliver med økonomiministeren?
For det virkede jo også ret påfaldende.
Statsministeren skelner meget mellem folketingsvalg og en folkeafstemningssituation.
Jeg bliver nødt til at spørge statsministeren: Vil det betyde, at det, der er sket her, ville være uforeneligt med god praksis, hvis det skete i en valgkampssituation, hvor det drejede sig om valg til Folketinget?
Når statsministeren selv siger, at der er en vurdering, man skal foretage, som er forskellig fra det ene til det andet, så må vi kunne få at vide, om det her også kunne finde sted op til et kommende folketingsvalg.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-12-06:
Jeg synes også, det er interessant, at statsministeren jo dog i hvert fald erkender, at der må sættes nogle skærpede grænser, når det handler om en folketingsvalgkamp.
Vi må så prøve at se, om vi under forespørgselsdebatten lidt nærmere kan finde ud af, hvor den grænse går i forbindelse med en folketingsvalgkamp. Så vil jeg bare spørge, om det ikke er korrekt, at det kommissionsarbejde, der har været, sagt meget kort bare er nået frem til den konklusion, at regeringen rent juridisk efter loven altså kan bruge embedsmænd meget vidtgående og muligvis endog til det, der er sket i den her sag.
Men der er jo altså også brug for nogle retningslinjer
for god regeringsførelse, som man vist kalder det på FN-sprog, når man f.eks. taler om regeringer i Afrika.
Derfor vil der være brug for en kommission, der kan lave et stykke arbejde, som ikke bare beskæftiger sig med, hvad der er direkte ulovligt, men også med, hvad der er i strid med god regeringsførelse.
Jeg vil godt spørge statsministeren, om han ikke er enig i, at det er to forskellige ting: det juridiske og så det, man kunne kalde god regeringsførelse?
Peter Skaarup (DF), 2000-12-06:
Jeg siger tak for svarene, som jeg synes var meget åbenhjertige her til sidst.
Nu siger statsministeren, og det har vi selvfølgelig noteret os, at statsministeren var bekendt med, at det her arbejde foregik, men kan man sige, at det måske i virkeligheden var på statsministerens og regeringens initiativ, at det blev sat i gang, det at lave den slags oplæg for vismænd?
Jeg vil også godt spørge: Var der nogle embedsmænd, der under arbejdet med det her gjorde opmærksom på, at det måske ville være på kanten af rammerne for embedsmændenes virke, at man direkte skulle ind og lave annoncer eller være medvirkende i forbindelse med udarbejdelsen af annoncer i forbindelse med en folkeafstemning her i landet?
Endelig vil jeg spørge: Har det været diskuteret, at det måske kunne være på kanten af rammerne for embedsmændenes arbejde?
Frank Dahlgaard (UP), 2000-12-06:
»I hvilket omfang har Statsministeriet og/eller Socialdemokratiet stået bag den annonce i dagbladene den 26. september 2000, hvor en række tidligere økonomiske vismænd anbefalede et ja til euroen - men i dag føler sig ført bag lyset og misbrugt?«
Skriftlig begrundelse
Få dage før folkeafstemningen om euroen i slutningen af september 2000 bragte flere dagblade en stor annonce, hvori ni tidligere økonomiske vismænd anbefalede at stemme ja til euroen.
Dette fik de ni vismænd imidlertid ikke at vide.
De blev bibragt det indtryk, at det var flere medlemmer af Det Økonomiske Råd, det vil sige af de store organisationer i erhvervslivet og på arbejdsmarkedet, som var initiativtagere.
I dag føler flere af de tidligere vismænd ifølge Berlingske Tidende, at de er blevet ført bag lyset - og misbrugt. De ville ikke have medvirket i euroannoncen, hvis de havde vidst, at det var Statsministeriet og/eller Socialdemokratiet, som stod bag. Spørgsmålet er i denne forbindelse også, om embedsmænd i Statsministeriet har overskredet grænsen for politiseren, hvis de har taget initiativ til en euroannonce, sådan som Berlingske Tidende fastslår.
Knud Erik Hansen (SF), 2000-12-06:
»Vil ministeren tage initiativ til at sikre, at uledsagede flygtningebørn får tildelt en værge og beskikket en advokat?«
Keld Albrechtsen (EL), 2000-12-06:
Men bekymrer det overhovedet ikke statsministeren, at vi er ved at få opbygget sådan et spindoktorsystem her i Danmark, både i regeringen og i de store partier, hvor medlemsdemokratiet i partierne erstattes med spindoktorinstitutionen, som så kører de pågældende politikere.
Det er jo det, der er realiteten.
Det synes jeg altså rejser et fundamentalt problem, nemlig hvordan vores demokrati på lang sigt skal fungere.
Partierne forsvinder jo medlemsmæssigt, hvis det fortsætter på den måde.
Det er faktisk, fordi jeg er bekymret over, at vi også her i Danmark får sådan et Tony Blair-demokrati eller mangel på samme, hvis den udvikling fortsætter.
Derfor må de grænser trækkes, men vi får jo så en stor debat om det i Folketinget.
Jeg synes bare, det er ærgerligt, at vi skal starte den debat med det udgangspunkt, at statsministeren sådan set ikke synes, der overhovedet er et problem.
Karen Jespersen (S), 2000-12-06:
Jeg kan fortælle spørgeren, at jeg er meget optaget af den problemstilling, han beskriver her, og at jeg håber på, at jeg inden for meget kort tid kan komme med et forslag til, hvordan vi kan ændre og forbedre proceduren, når det gælder indsatsen over for uledsagede flygtningebørn.
Men der har været nogle problemer undervejs af bl.a. juridisk karakter, der gør, at jeg har været nødt til at vende og dreje nogle ting, inden jeg kan komme med et forslag.
Det ene handler om, at FN's flygtningeorganisation, UNHCR, på et tidspunkt beskrev deres anbefalinger, og af dem fremgik det, at de mente, at alle uledsagede flygtningebørn skulle igennem den normale asylprocedure.
Sådan er det også i andre lande, men det er min vurdering, at det faktisk ville gøre det dårligere for nogle, især for de mindre børn, hvis man slet og ret fulgte den anbefaling.
UNHCR har også på et tidspunkt sagt, at de synes,
det fungerer godt i Danmark.
Men der er den fordel ved det, når det drejer sig om mindre børn, der jo i dag får en opholdstilladelse af humanitære grunde, at det kan gå ret hurtigt.
Det andet med en værge er, at det sådan har en helt særlig juridisk karakter, hvor man går ind i forældrenes sted.
Men man kan sige, at det, der er vigtigt, jo er, at de børn har en voksen og en fast voksen at støtte sig til, når de er i landet.
Dér er jeg enig med spørgeren, og jeg håber, at jeg meget snart kan komme med et udspil, som vi så kan diskutere ud fra.
Knud Erik Hansen (SF), 2000-12-06:
Der er i de sidste år kommet ca. 300 uledsagede børn til Danmark, hvis man bruger en snæver fortolkning, men i realiteten er der kommet flere til Danmark.
De kommer jo op til et land med ukendte forhold.
De kommer også op til en situation, hvor de skal have varetaget deres interesser, og det kan være meget svært, hvis man er barn.
De har også brug
Det er derfor min opfattelse, at der er brug for, at uledsagede børn får en værge, men også en, der klart kan gå ind og varetage deres interesser.
Jeg vil sige, at det jo heller ikke er et unormalt krav.
Hvis man går til nogle af vores nabolande, Norge og Sverige og Holland, så har de faktisk sådanne ordninger.
UNHCR har også i deres ønsker, der ligger i børnekonventionen, intentioner om, at man skal sikre børn både værger og advokatbistand, således at deres interesser kan varetages. Jeg ser derfor meget gerne, at vi i Danmark tager et initiativ hertil.
Søren Kolstrup (EL), 2000-12-06:
Jeg synes ikke, at svaret er tilfredsstillende.
Jeg forstår meget vel, at der er forskellige brancher, og det kan da godt være, at der er en virksomhed, der har nogle helt specielle problemer.
Man kunne så sige: Jamen kære venner, nu får I altså et år til at tage jer sammen, og efter det her år indfører vi meget, meget ensartede regler.
De regler kan man så diskutere.
Mit bud er, at hvis man klart overskrider de her grænser ikke blot én, men to gange, så må man lave en midlertidig sanktion.
Jeg takker for svaret, men finder det vigtigt alligevel at få meget stærkt præciseret, hvordan vi kan sikre os en meget ensartet praksis.
Eksempel: Da Kommunekemi i Nyborg lukkede sin produktion på grund af dioxinudslip, var det på grund på af et dioxinudslip på blot - men det er sandelig også tilstrækkeligt - 30 nanogram pr. m3.
Da man så i Kolding på Gotthard Aluminium A/S får et udslip på over 180 nanogram, og det efterfølgende konstateres, at der er et udslip på 113 og så et på 11 og så fremdeles, lukker man ikke produktionen.
Det er på den baggrund, jeg godt vil spørge ministeren, om der ikke er et meget stort behov for en ensartet praksis, hvor man f.eks. sagde: 1. Ensartet praksis.
2. Venner, nu får I altså et varsel på måske et år, men så skal alle potentielle dioxinudslippere i Danmark vide, at når det her år er gået, så falder fars hammer.
Og fars hammer kunne jo være, at man sagde, at når man har klare overskridelser af de eksisterende regler for dioxinudslip, skal produktionen lukke med det samme.
Svend Auken (S), 2000-12-06:
Jeg vil gerne sige hr. Kolstrup tak, fordi han har stillet det spørgsmål til mig.
Der gælder allerede i dag en generel emissionsgrænseværdi for dioxin på 1 nanogram pr. m3.
Miljøstyrelsen har netop udsendt en ny luftvejledning til høring.
Her skærpes den generelle emissionsgrænse for dioxin til 0,2 nanogram pr. m3 for alle virksomheder, som ikke er omfattet af IPCC-direktivet.
For IPPC-virksomhederne vil grænseværdierne for de enkelte brancher også blive skærpet i overensstemmelse med de anbefalinger, der følger af de europæiske BAT-noter.
Disse noter beskriver den bedst tilgængelige teknologi
for de enkelte industrier til bekæmpelse af alle typer emissioner
Det forventes, at der på grundlag af disse BAT-noter kan fastsættes meget lave grænseværdier for dioxinudsendelse, og at der for nogle industrier kan fastsættes grænseværdier på 0,1 nanogram pr. m3.
Herudover indfører luftvejledningen en fælles europæisk standard for prøvetagning og måling af dioxin.
Amter og kommuner er forpligtede til at lægge luftvejledningen til grund for deres afgørelser.
Hvis der konstateres en ikke ubetydelig overskridelse af luftvejledningens grænseværdi, har tilsynsmyndigheden pligt til at sikre, at forureningen nedbringes.
Tilsynsmyndighedens afgørelser kan indklages for Miljøstyrelsen.
Dette er også med til at skabe den ensartede praksis, som hr. Kolstrup efterlyser. Miljøstyrelsen har bedt udvalgte amter om at foranledige, at der bliver foretaget målinger på virksomheder, hvor man ikke har haft tilstrækkelig viden om dioxinudsendelsen.
Resultaterne af disse målinger vil foreligge i løbet af næste år.
Søren Kolstrup (EL), 2000-12-06:
De har nemlig sikret, at de ikke længere har dioxinudslip, og de har altså nu nogle vældig flotte tal.
Vi har også konstateret, at der er andre amter, f.eks. Vejle Amt, der har været udsat for et voldsomt dioxinudslip, hvor der har været tale om en efter mine begreber meget langsom procedure, selv om der har været ikke blot ét, men tre markante overskridelser, hvad angår dioxinudslip.
Det er på den baggrund, jeg har stillet spørgsmål om, hvordan vi sikrer os, at amterne laver en ensartet praksis og en ensartet reaktion, så der bliver handlet nogenlunde ens og meget forebyggende.
Svend Auken (S), 2000-12-06:
Vi har ensartede regler, og det var det, jeg prøvede at sige i mit svar, og de er blevet skærpet eller vil blive skærpet.
I det sidste tilfælde kan det være rigtig at sige: O.k., hvis vi bare er sikre på, at det ikke gentager sig, så giver vi midlertidig tilladelse til fortsat produktion, for så tror vi, at det er på plads. Man skal jo ikke glemme, at de to virksomheder, som hr. Kolstrup henviser til, er helt unikke i Danmark.
Derfor er det altså meget svært at give generelle regler om behandling af sekundære aluminiumsværker, når der kun er ét, eller for Kommunekemi, når der kun er ét Kommunekemi.
Så jeg tror altså, at vi her må overlade det til amterne, men jo med den mulighed, at sagen kan indankes for Miljøstyrelsen, der i det tilfælde, hr. Kolstrup nævner fra Vejle Amt, så vidt jeg i hvert fald husker, gav Vejle Amt medhold i den afgørelse, som det havde truffet.
Karen Jespersen (S), 2000-12-06:
Nej, jeg mener ikke, der er nogen udestående problemer, der gør, at jeg ikke meget snart kan komme med et konkret forslag.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Knud Erik Hansen (SF), 2000-12-06:
Jeg har svært ved at forstå, at det skulle give et problem, og af det notat, der ligger, kan jeg heller ikke se, at det skulle give et problem med proceduren.
Så jeg vil godt høre ministeren, om der stadig væk er nogle problemer med proceduren, eller om der er nogle ting, som gør, at man ikke meget snart kan fremsætte et forslag både om advokat og værge, således at børnene kan få trygge forhold.
Karen Jespersen (S), 2000-12-06:
Jeg oplever heller ikke, at der er nogen problemer med at definere, hvad et uledsaget flygtningebarn er.
Det er mere et spørgsmål om, at de har meget forskellig alder, og derfor kan man jo heller ikke forvente, at de kan indgå i en asylprocedure på samme måde, hvis de f.eks. er over 15, som hvis de er under 15 eller endnu yngre.
Derfor er det jo meget vigtigt, at man også tager hensyn til det, når man tilrettelægger proceduren.
Jeg har altså betragtet det som en vigtig opgave at sørge for, at de vilkår, de børn har, når de kommer til Danmark, er både i overensstemmelse med UNHCR's anbefalinger og selvfølgelig først og fremmest i overensstemmelse med barnets behov, men jeg vil godt lige sige, at så dårligt er det, vi har, altså heller ikke.
Derfor var det også sådan, at da der på et tidspunkt blev holdt en konference, var UNHCR ikke kritisk over for vilkårene i Danmark.
Vi har jo altså både bisidder og advokat; spørgsmålet er, om det er de rigtige målgrupper.
Men jeg er helt med på, at det er en opgave, der skal løses, og efter at jeg er kommet i Indenrigsministeriet, har jeg betragtet det som en meget vigtig opgave og har skubbet på, men er altså løbet ind i nogle juridiske problemer.
Jeg beklager, at det har taget den tid, det har taget, og jeg håber på, at vi meget snart kan komme videre ud fra et konkret udspil.
Knud Erik Hansen (SF), 2000-12-06:
Tak for svaret.
Jeg glæder mig også over, at ministeren er på vej med noget.
Jeg undrer mig, og jeg vil godt spørge lidt til historien.
Ministeren refererer, at problemet er spørgsmålet om asyl eller opholdstilladelse, men jeg har set de papirer helt tilbage fra 1997, hvor man satte et arbejde i gang, og hvor der klart uafhængigt af proceduren ligger nogle overvejelser om, at man vil gå i gang med en værge og advokat.
Hvorfor er der faktisk ikke sket noget?
Hvis man bare har en søskende med, så er man faktisk et ledsaget barn, selv om det måske er personer, der faktisk ikke kan varetage barnets interesser.
Søren Kolstrup (EL), 2000-12-06:
»Hvilke initiativer vil ministeren tage for at sikre ensartede, forebyggende initiativer i alle amter over for virksomheder, hvor der er konstateret dioxinudslip?«
Elisabeth Arnold (RV), 2000-12-07:
Det Radikale Venstre har meget sympati for det forslag, som er fremsat af Enhedslisten.
Vi har sympati for målet med forslaget, men vi bryder os ikke om, at man skal fastsætte en bestemt procentdel, hvor indtægterne fra bijobbet ikke må overstige indtægterne fra dommergerningen.
Men hensigten om at få reduceret antallet af bijob, eller i hvert fald få udjævnet skævheden, er vi helt enige i.
Vi har nu flere oplysninger, end vi havde for blot kort tid siden.
Vi ved, at højesteretsdommerne indbyrdes har en meget forskellig fordeling af bijob, og vi ved, at Højesteret har en meget voldsom bijobbyrde i forhold til andre niveauer i retssystemet.
På den anden side må vi også sige, som flere andre ordførere har nævnt i dag,
at dommerstandens engagement i voldgiftssager og i lovbestemte råd og nævn og kommissioner jo nok er noget, som vi ikke kan undvære.
Jeg tror, de gør et godt og et meget hæderfuldt job, og der står stor respekt om deres arbejde, men så skal vi jo vælge nogle andre personer, som vi skal sætte ind de steder, eller vi skal vælge at udvide dommerstanden drastisk, for at de kan udføre de pågældende job.
Men det er i hvert fald en afvejning, vi må foretage.
Vi ved altså mere nu, og vi mener, at åbenhed er meget vigtigt, for så har vi i hvert fald mulighed for også at måle, hvordan det går med den indsats, der skal foretages.
Ved domstolsreformen blev domstolene uafhængige, og det har de nu været i 2 år.
Derfor mener vi også, det er rimeligt, at domstolene nu selv får en chance for at rydde op.
Men vi vil gerne være med til at give det signal her fra Folketinget, at vi finder det uacceptabelt, at omfanget af bijob er så stort, at man kan frygte for retternes effektivitet og for deres omdømme.
Det kan ingen være tjent med, mindst af alt domstolene.
Jeg vil til slut sige, at jeg har været på besøg hos en retspræsident, som forklarede mig, hvordan han i den ret, han bestyrede, arbejdede med bijob.
Det var simpelt hen ved at sige faste tidspunkter, hvor dommerne skulle været til rådighed for rettens arbejde, og uden for det måtte de såmænd selv om, hvad de lavede - om de spillede golf eller passede deres bijob, det var ham underordnet.
Men de skulle passe deres job i retten på bestemte tidspunkter.
Det er i meget høj grad en ledelsesopgave det her, og i det omfang retternes ventetider kan bringes ned, retternes effektivitet kan være uangribelig, så har jeg intet imod, at dommere har bijob, men det skal være sådan, at rettens arbejde kan passes.
Peter Skaarup (DF), 2000-12-07:
Jamen jeg vil sandelig gerne give domstolene lejlighed til at ordne den her sag selv, men problemet er jo, at domstolene ikke selv har ordnet den her sag.
Det er jo derfor, at der er
nogle, der har bedt rigsrevisoren om at lave en rapport om det.
Det er derfor, vi sidder og behandler det her beslutningsforslag i dag.
Jeg ved, fru Dorte Bennedsen har været medlem af Folketinget i så mange år, at fru Dorte Bennedsen også godt ved, at det ikke er første gang, vi taler om det her.
Det er måske femte eller tiende gang, hvor Folketinget debatterer: Kan vi ikke lave et indgreb mod de her bijob? Jeg tror, vi en dag i fællesskab skal slå tilbage i Folketingets forhandlinger og se, hvor mange gange vi
egentlig har debatteret det her, uden at der er sket noget.
Og det er altså først nu, at Socialdemokratiet måske vil være med til nogle ting.
Det er da så bare glædeligt, hvis regeringen og Socialdemokratiet måske vil være med til noget på et tidspunkt, ikke til sommer, men måske om en sommer igen eller to.
Det vil da være glædeligt.
Det, jeg påpegede, og det, der stadig savnes lidt svar på, er: Jamen hvis det er sådan, at vi skal lade domstolene selv ordne det her, hvorfor lader vi det så være op til en lille del af domstolene at tage stilling til bijobberiet, altså at højesteretspræsidenterne tager stilling til højesteretsdommernes bijob? Hvorfor lader vi det ikke overgå til Domstolsstyrelsen, som netop er skabt med det formål at få et helhedssyn på alle retterne?
Det kan undre mig, at Socialdemokratiet ikke vil være med til at give Domstolsstyrelsen lejlighed til at vurdere de her ting.
Dorte Bennedsen (S), 2000-12-07:
Det ville han opfordre til.
Det behøver hr. Skaarup sådan set ikke at opfordre til.
Han kunne bare have hørt efter, hvad jeg sagde,
så var han klar over, at det er en sag, som faktisk optager os.
Jeg undrer mig lidt over, at hr. Skaarup ikke kan følge den tankegang, som har været i hvert fald min, men også andres, nemlig at vi ikke finder, at det er den rigtige måde, det her er fordelt på, men at vi gerne bl.a. ved denne debat her i dag vil give det signal til domstolene, at det bør de se på, sådan som højesteretspræsidenten jo også har sagt, de ville gøre.
Når jeg tænker på debatter her tidligere på dagen, hvor hr. Skaarup syntes, det var så utrolig vigtigt, at dette her Folketing gav signaler fra sig over for domstolene, når det drejede sig om strafudmåling, så kan det undre mig, at hr. Skaarup ikke vil give det signal og så give domstolene mulighed for selv at ordne denne sag.