runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Knud Erik Kirkegaard (KF), 1998-12-17:
Nu er hr. Thulesen Dahls evne til at høre efter jo ikke hans mest fremragende egenskab.
Det konstaterede vi jo under førstebehandlingen af efterlønsforslaget, og derfor vil jeg godt - udelukkende af hensyn til hr. Thulesen Dahl - gentage, hvad jeg sagde om efterlønsforslaget ved den lejlighed, og så håber jeg, at hr. Thulesen Dahl nu vil høre efter.
Jeg sagde følgende: »De nye regler skal nu stå deres prøve i praksis, og vi er overbevist om, at virkningen i retning af at blive længere i jobbet vil vise sig at være ganske kraftig. Derfor har vi heller ingen aktuelle planer om inden for de nærmeste år at komme med forslag til nye ændringer og stramninger af efterlønsreglerne.«
Og det, der så har fået hr. Thulesen Dahl til at gå fuldstændig i spåner, er så min eftersætning, nemlig følgende: »Men vi vil på den anden side bestemt heller ikke garantere, at man om 10, 15 eller 20 år kan gå på efterløn på præcis de betingelser, som nu er aftalt.« Og så hørte vi lige for et øjeblik siden, at det vil hr. Thulesen Dahl altså heller ikke.
Jamen hvad er det så, hr. Thulesen Dahl er så ophidset over?
Jens Peter Vernersen (S), 1998-12-17:
Nu har vi så hørt her fra talerstolen, at hr. Thulesen Dahl fra Dansk Folkeparti stemmer imod de ændringer af efterlønsordningen, der er en fremtidssikring.
Jeg forstår, at Dansk Folkeparti ønsker en helt anden form for fremtidssikring af efterlønnen; men det er jo ikke i morgen, vi taler om, det er på lidt længere sigt, så hvad er det, Dansk Folkeparti vil?
Lad mig citere fra programmet her: »Dagpengesystemet skal finansieres fuldt og helt af arbejdsmarkedets parter, hvilket vil medføre mindre ledighedsrisiko og formentlig også indvirke positivt med hensyn til lønkrav.
Efterlønnen er en del af dagpengesystemet og skal finansieres fuldt og helt af arbejdsmarkedets parter.«
Dansk Folkepartis indstilling med hensyn til ændring af efterlønnen er rent hykleri - rent hykleri - når man ved, hvad Dansk Folkeparti rent faktisk står for.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-12-17:
Jeg vil allerførst sige til hr. Frank Dahlgaard, at vi er ikke misundelige over, at vi ikke deltager i det forlig, der nu er indgået, for det er simpelt hen efter vores opfattelse ikke godt nok, og derfor er vi ikke på nogen måde misundelige over, at vi ikke deltager i det - tværtimod. Men vi ville gerne have deltaget i et forlig, som på en række punkter - dem gennemgik jeg i mit ordførerindlæg - efter min mening havde været bedre end det resultat, der nu med bl.a. konservativ hjælp er kommet ud af det.
Det er svaret til hr. Frank Dahlgaard, og så vil jeg i øvrigt bare lige sige, at det er vel ikke specielt højreorienteret at gå ind for bevarelse af efterlønnen.
Hvordan hr. Frank Dahlgaard kan få det til at hænge sammen, synes jeg er spændende og interessant.
Det har vi klart sagt.
Vi sagde også i valgkampen, at vi kunne gå ind for en afskaffelse af 200-timers-reglen, modregning i indtjening ved siden af osv., så man motiverede folk, der gik på efterløn, til også at have noget arbejde ved siden af og gøre systemet mere fleksibelt.
Der er altså fuldstændig samklang imellem det, vi sagde dengang, og det, vi har sagt efterfølgende herinde i Folketingssalen.
Men skal vi vælge mellem den nye efterlønsordning og den gamle efterlønsordning, er vi altså tilhængere af den gamle ordning, og det er også derfor, vi modsætter os forslaget om den nye.
Så siger hr. Jan Petersen, at Dansk Folkeparti også afgiver løfter.
Ja, det gør vi, og det er vi glade for, for vi mener, at de løfter, vi afgiver, er fornuftige og afbalancerede.
Og med hensyn til lige præcis det, hr. Jan Petersen nævnte som eksempel med Færøerne og Grønland, har vi stemt for lovforslagene.
I forslaget om Færøerne, som vi jo behandlede i går, gjorde vi os den umage, at vi bemærkede, at vi ville gerne stemme for forslaget, som gør det muligt at overføre en sum penge til Færøerne, men vi ville ikke dermed lægge os fast på, at niveauet for overførslen var det rigtige.
Også her har der været fuldstændig samklang.
Så skal jeg sige til fru Elisabeth Arnold, at det overrasker mig ikke, at Det Radikale Venstre er glade for stigningen i kulturbudgetterne, for det gik jeg også ud fra; det var bare et forsøg på at trække skillelinjen op.
Og så vil jeg sige, at den kultur, som på mange måder trives bedst, er den kultur, som kommer nedefra, den kultur, som udspringer af folks initiativrigdom og lyst til at skabe noget.
Elisabeth Arnold (RV), 1998-12-17:
Hr. Kristian Thulesen Dahl nævnte indtil flere gange, at det var meget beklageligt set fra Dansk Folkepartis side, at kulturbudgettet steg med 5 pct., og at sygehusbevillingerne kun kunne stige med så og så mange færre procenter.
Men jeg vil gerne sige, at fra radikal side er vi utrolig glade for, at det lykkedes at skabe så megen velvilje for stigende kulturbudgetter.
Vi er glade for det, vi er tilfredse med det, og vi synes, det er en rigtig, rigtig flot linje.
Men det, der undrer mig lidt, er, at hr. Kristian Thulesen Dahl med sin afsky for alt, hvad der er fremmed, med sit had til udlændinge og med sin forbitrelse over EU ikke kan se, at det bedste værn for dansk identitet og for dansk særpræg i verden da er at have nogle store kulturbudgetter.
Det, hr. Kristian Thulesen Dahl gør ved selv at stemme imod disse stigende kulturbudgetter, er da at trække i snoren for Danmarks egen undergang som kulturnation.
Jan Petersen (S), 1998-12-17:
Af ændringsforslagene til finansloven fremgår det, at Dansk Folkeparti ønsker at beskære bloktilskuddene til Færøerne og Grønland med henholdsvis 300 mio. kr. for Færøernes og 1 mia. kr. for Grønlands vedkommende.
Men da vi behandlede og vedtog lovforslaget om bloktilskud til Grønlands hjemmestyre, stemte Dansk Folkeparti for en flerårsaftale på det punkt.
Hvilke løfter afgiver man?
Det, man gav, da man stemte, eller det, man giver, når man stiller ændringsforslag, der ikke kan vedtages?
Jeg tror nok, at inden hr. Thulesen Dahl hæver stemmen for meget om, hvordan andre håndterer deres politiske forhold, skal der vist være overensstemmelse mellem, hvad man lover, og hvad man gør.
Nu fandt jeg et eksempel om Grønland og Færøerne, og jeg kunne måske endda finde lidt flere.
Lad mig tage et andet emne op.
Hr. Thulesen Dahl fører sig frem, som om han er pensionisternes eneste værge, den eneste, der virkelig har styr på pensionisternes forhold.
Kan hr. Thulesen Dahl så forklare mig, hvad formålet skulle være med at skære ned på det særlige børnetilskud, der bl.a. gives til pensionister? Det er nemlig også et af ændringsforslagene til finansloven fra Dansk Folkeparti.
Hvad er formålet?
Hvem skal det gå ud over?
Skal det gå ud over pensionister med forsørgeropgaver?
Der ligger et konkret ændringsforslag om det, så hvad er formålet?
Hvor er den, der passer på den lille pensionist, der har børn?
Frank Dahlgaard (KF), 1998-12-17:
Man sporer jo lidt misundelse i hr. Kristian Thulesen Dahls tale over, at man ikke kom med i dette forlig, men lå derude på højrefløjen, ligesom der er nogle, der ligger ude på venstrefløjen og bare ikke er med.
Det her er et forlig, som er indgået mellem seks partier på den brede politiske midte, og det er ansvarligt, det er afbalanceret.
I Det Konservative Folkeparti ville vi gerne have haft noget mere med fra vores side, ligesom andre ville have haft noget mere fra den anden side.
Men gang på gang har Dansk Folkeparti her i debatten angrebet ikke mindst Det Konservative Folkeparti for at ville pille ved efterlønnen og løbe fra et forlig og den slags, og derfor må det være rimeligt at spørge Dansk Folkeparti, hvad de egentlig vil.
Ligger man bare derude i den højreorienterede hængekøje og vil love guld og grønne skove og love, at ingenting ændrer sig?
Eller erkender man, at tingene kan ændre sig fremover, og at ingen politiker kan garantere for, hvad fremtidige politikere i Folketinget kan finde på?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-12-17:
Den får vi jo fra det 60. år, så kan vi få vores pension udbetalt, og det tror jeg Socialdemokratiet vil være garant for.
Men efterlønsordningen i øvrigt er jeg meget i tvivl om
Jeg har sagt her fra talerstolen, og det sagde vi også i valgkampen, at vi går ikke ind for at forringe efterlønnen.
Vi har sagt det i valgkampen, vi har sagt det efterfølgende, og vi stemmer ud fra den overbevisning her i Folketingssalen.
Det er det, vi har lovet vælgerne, og det er det, vi står ved herinde.
Så har jeg sagt, at man kan tage en diskussion om, hvorvidt efterlønnen er en arbejdsmarkedsforanstaltning eller en social sikringsordning, og jeg tror nok, EU er begyndt at blande sig lidt i det spørgsmål.
Jeg så, at den radikale ordfører, hr. Anders Samuelsen, forleden udtalte til en avis, at efterlønsordningen var en social sikringsordning.
Det er ikke sikkert, den udtalelse var koordineret med den socialdemokratiske skatteordfører, men det var rent faktisk, hvad der blev sagt, og så kan vi jo prøve at slå hinanden oven i hovedet.
Men det er jo sagens kerne.
Hr. Kofod-Svendsen spurgte om skattestigning, og hvordan det nu hænger sammen.
Min pointe er altså, at når vi i dag har en ordning, som er betalt over både a-kasse-kontingentet og skatterne, og man så indfører et særligt kontingent for at finansiere efterlønnen uden at sænke skattetrykket, har man i virkeligheden forøget det samlede skattetryk.
Det er dét, vi har anket over over for nogle af de borgerlige partier og spurgt: Hvordan hænger det sammen?
Der er nemlig nogle, der er gået ud med nogle løfter om, at skattetrykket ikke måtte stige, men at det som minimum skulle fastholdes på det niveau, det har nu, og helst sættes ned.
Og endelig bliver jeg lige nødt til at sige til hr. Knud Erik Kirkegaard, at jeg vil meget gerne lytte til det, hr. Kirkegaard siger; men jeg lytter jo også til det, hr. Kirkegaards partifæller siger, og til det, hr. Kirkegaards partileder siger, og det er jo det, der skaber forvirringen.
Hvis hr. Kirkegaard stod alene og udtalte sig, kunne det da være, det var nemmere at finde ud af, hvor man havde De Konservative i spørgsmålet her.
Men der er jo flere på banen, og det er altså svært at blive klog på, hvad De Konservative egentlig mener om efterlønsspørgsmålet, og hvor mange år dette forlig skal køre, før man begynder at revurdere ordningen.
Jes Lunde (SF), 1998-12-17:
Jeg har jo hørt påstanden før
fra regeringen: Det gør ikke så meget, at vi laver et kæmpe hul i sikkerhedsnettet, hvor man kan falde ud efter 4 år, for der er såmænd ikke nogen, der når at blive ledige så længe. Det er standpunktet fra regeringens side.
Men vores modspørgsmål er så: Hvis regeringen føler sig så sikker på, at der aldrig er nogen, der risikerer at få 4 års ledighed, hvorfor i alverden skal man så lave hullet?
Hvis der ikke er nogen, der kommer ud til kanten, hvorfor så ikke give folk en ordentlig tryghed?
Det handler et samfund blandt andet om.
Og jeg synes, det er umenneskeligt, jeg synes fortsat, det er umenneskeligt at påføre de arbejdsløse den risiko, at de efter 4 år kan falde neden ud af dagpengesystemet.
Det er muligt, at arbejdsmarkedsreformen virker så godt, at ingen af dem bliver ledige så længe.
Det håber jeg.
Det vil vi støtte, det vil vi arbejde for, at arbejdsmarkedsreformen får folk samlet op.
Men der er ingen ordentlige begrundelser for at påføre de arbejdsløse den risiko.
Så siger hr. Jan Petersen, at de tal, vi har lagt frem, er egnet til at skræmme befolkningen.
Det er ikke det, der er vores opgave, men vores opgave er at bidrage til reel oplysning om det her.
Socialdemokraterne turnerer land og rige rundt og siger, at der er stort set ingen forringelser i det her.
Enhver kan se, at det er løgn, og så er vi altså nødt til at begynde at bidrage med nogle tal om, hvordan det her kan virke.
Men regeringen ville jo ikke bidrage med nogen tal.
Så er vi jo nødt til at regne nogle mennesketyper igennem, som er fuldstændig reelle, og de tab, vi regner frem i vores regneeksempler, er fuldstændig reelle.
Og hvis regeringen gerne vil i dialog med os, kan regeringen jo begynde at levere nogle tal selv.
Det ser vi meget gerne regeringen leverer, for indtil nu har de puttet med det og forholdt sig tavse om, hvordan det her virker for lavindkomstgrupperne.
Det sidste, jeg skal svare på, er hr. Jan Petersen, der siger, at regeringen jo ikke har noget flertal sammen med SF alene.
Det er rigtigt.
SF kunne godt trænge til nogle flere mandater.
Alligevel mener vi, der er politiske manøvremuligheder.
Vi har midterpartier i det her Folketing, som er parat til at stemme for enhver finanslov - CD, Kristeligt Folkeparti.
Sammen med dem og regeringen er der faktisk et flertal med SF, så derfor kunne der godt være lavet en finanslov på det grundlag.
Aage Frandsen (SF), 1998-12-17:
For jeg har ikke hørt én eneste økonom udlægge teksten på den måde, ligegyldigt om det er en borgerlig økonom, eller hvad det er.
Man kan skælde pinsepakken ud for, at pengene blev fordelt på en sådan måde, at de, der ikke havde så meget, fik nogle flere penge - og det var bl.a. det, vi ville med den - men jeg har aldrig hørt nogen sige, at den skulle forringe betalingsbalancen.
Det er i hvert fald en økonomisk teori, som virkelig vil sætte sig spor som noget nyt - ikke noget godt, men noget nyt. Så vil jeg godt spørge om efterlønnen: Skal det forstås sådan, at hvis nu det viser sig, skal vi sige om 4-5 år, at antallet af efterlønsmodtagere ikke falder, men måske stiger en smule, skal man justere efterlønnen?
Det er jo en kendt sag, at om nogle år kommer de, der er født i 1940'erne, og vil det så sige, at hvis der sker det, at der er lidt flere, der melder sig - vi kan sige 20.000 flere, end der er i dag - skal man så justere indholdet i efterlønnen?
Var det dét, der lå i fru Gitte Seebergs kommentar til efterlønnen?
Jan Petersen (S), 1998-12-17:
Jeg har dels en kommentar og dels et spørgsmål til hr. Jes Lunde.
Kommentaren er, at det jo ikke er et flertal.
Så til spørgsmålet.
Vi fik jo så præsenteret det, vi også har hørt på tidligere i dag, nemlig den elendige fordeling, der kommer ud af det her.
Jeg vil gerne spørge hr. Jes Lunde: Når man skræmmer befolkningen med, hvad det her indebærer, kan man så tillade sig at gøre det ved at bruge indkomster for 1998 og så i aviserne udstyre befolkningen med tal, der viser slutvirkningen af noget, hvor noget af det har slutvirkning om 5 år, 4 år og andet om 10 år, og ved simpelt hen at finde de mest ekstreme situationer, der eksisterer, og undlade - ved at bruge 1998-tal - at forholde sig til den reelle indkomst, de mennesker skal have at leve af de år, det gælder?
Man kan ikke lave en slutvirkning år 2005 eller år 2007
og så bruge et rådighedsbeløb, der kommer ud af det, hvis situationen skulle have været anvendt i 1998, som vi i øvrigt snart forlader.
De tal er ikke sobre og ordentlige.
Det er jeg enig i.
Det her er ikke et fælles grundlag.
Nu prøver jeg så for tredje gang.
Jeg vil gerne vide, hvad formålet er med Dansk Folkepartis forslag om at fjerne dele af det særlige børnetilskud til pensionister, der har børn.
Jeg vil gerne vide det. Så vil jeg gerne have en kommentar til de løfter, fru Pia Kjærsgaard har afgivet til dagspressen, om lavere dagpengesatser og for nogle på bistandshjælp også lavere bistandssatser.
Det er muligt, hr. Kristian Thulesen Dahl vil gemme sig under, at det er der ikke et flertal for; derfor kan vi jo ikke fremsætte det.
Men det er et løfte, der er afgivet til befolkningen.
Har befolkningen ikke krav på at vide, at Dansk Folkeparti vil stå ved sine løfter ved at få dem afprøvet i form af forslag i Folketinget? Det samme gælder jo for så vidt indkomstskatten på 30 pct.
Hvornår tør Dansk Folkeparti lægge de forslag frem herinde til afprøvning, som man har rendt rundt og snakket om og puttet i sine principprogrammer, osv.?
Hvornår kommer de på bordet herinde, så folk kan se, at Dansk Folkeparti står ved, hvad de lover, og at det ikke er noget, man går og putter med?
Gitte Seeberg (KF), 1998-12-17:
Først til hr. Kristian Thulesen Dahl om efterlønnen:
Som jeg sagde i min ordførertale, har Det Konservative Folkeparti indgået en aftale med regeringen, som løber i 1 år.
Men det er klart, at Det Konservative Folkeparti står bag den aftale, der er indgået om efterlønnen.
Hvor lang tid den aftale så skal løbe, er det svært at sige noget om.
Vi vil gerne se virkninger af aftalen, før vi udtaler os med sikkerhed om dét, men vi forventer ikke, at der skal ske ændringer inden for de første 4-5 år.
Men lad os se, hvordan det udvikler sig.
Der er ingen af os, der kan give nogen som helst garantier om, hvor lang tid den eksisterende efterlønsordning skal have den form, og det tror jeg heller ikke der er andre af Folketingets medlemmer der kan.
Det kommer helt an på, om den virker, som den skal.
Og det er klart, at hvis den ikke gør det og tilgangen til efterlønnen stadig stiger, er situationen en anden.
Vi kan ikke acceptere, at udgifterne til efterløn fortsat stiger år efter år, men det vil jo kun tiden vise.
Så til hr. Ole Sohn, som spørger, hvem der er kommet med forslaget om overenskomstforhandlingerne
: Jeg kan sige, at det er ikke Det Konservative Folkeparti, men vi står helt bag det.
Så talte hr. Aage Frandsen om forholdet mellem betalingsbalancen og pinsepakken.
Dér er det Det Konservative Folkepartis opfattelse, at pinsepakken ikke er med til at styrke betalingsbalancen, for pinsepakken forringer erhvervslivets konkurrenceevne.
Vi mener også, at opsparingen på grund af pinsepakken vil blive mindre, for incitamenterne er blevet forringet.
Og havde det danske erhvervsliv haft nogle ordentlig vilkår og ikke fået forringet sin konkurrenceevne år efter år, havde det heller ikke set så galt ud. Endelig vil jeg sige, for så vidt angår universiteterne, at Det Konservative Folkeparti havde forslag på det område med i sit oplæg, men det var et af de punkter, som det ikke lykkedes os at komme igennem med.
Frank Aaen (EL), 1998-12-17:
Fru Gitte Seeberg kom med den vovede påstand, at med De Konservative kan der føres troværdig økonomisk politik - i modsætning til, hvad der er tilfældet, når der laves noget med venstrefløjen. Sagen er, at pinsepakken var socialt retfærdig, samtidig med at den sikrede overskud på de offentlige finanser, og at finanslovaftalen er socialt uretfærdig, samtidig med at den giver underskud på de offentlige finanser.
Det, der er troværdigheden i den konservative politik, er, at man foretager nogle asociale besparelser, idet man tager penge fra de syge, fra pensionisterne og fra lejerne, og at man bruger de penge til erhvervsskattelettelser og også gerne vil bruge dem til noget mere militær.
Men ikke en krone mere til sundheden, ikke en krone mere til hjemmehjælp, ikke en krone mere til dem, der har det dårligst i samfundet. Konservativ troværdig politik er altså, at de, der har rigeligt - med fru Gitte Seebergs egne ord: erhvervslivet - skal tjene godt, mens de, der har brug for lidt hjælp, og de, der kun har lidt, ingenting skal have.
Jens Peter Vernersen (S), 1998-12-17:
Fru Gitte Seeberg beklagede, at Det Konservative Folkeparti med sine 16 mandater jo kun havde den indflydelse, som disse 16 mandater berettiger til.
Den beklagelse deler jeg ikke, når jeg ser, hvad Det Konservative Folkeparti har af ændringsforslag til finansloven: afskaffelse af fradragsret for faglige kontingenter: 3,3 mia. kr., og beskæringer i arbejdsmarkedspolitikken: 5,3 mia. kr.
For prøv engang at sætte det i forhold til de ændringer, der faktisk er sket, og prøv at tænke på, hvad resultatet ville være, hvis Det Konservative Folkeparti havde ret meget mere end disse 16 mandater!
Og jeg skal også lige nævne en besparelse på Statens Uddannelsesstøtte: 1,1 mia. kr. Jeg tror, der er mange, der er glade for, at Det Konservative Folkeparti ikke er større, end det er.
Lad mig så også sige om det traditionelle dilemma vedrørende betalingsbalancen, som fru Gitte Seeberg talte om:
Det kender Det Konservative Folkeparti jo alt for godt, og der var 360.000 arbejdsløse, der kendte det alt for godt i 1994, efter at De Konservative var trådt ud af regeringen.
Jan Petersen (S), 1998-12-17:
Fru Gitte Seeberg gjorde den bemærkning, at Socialdemokratiet aldrig har formået at løse dilemmaet i dansk økonomi, nemlig både at have høj beskæftigelse og at have overskud på betalingsbalancen.
Det fører naturligvis frem til det store og centrale spørgsmål til fru Gitte Seeberg: Har Det
Konservative Folkeparti formået at løse det problem?
Næh, det, der er forskellen på firserne i forhold til nu - og man kan endda i et vist omfang tillade sig at inddrage halvfjerdserne, hvis det skulle være nødvendigt, men lad os nu tage det årti, vi er tættest på - er, at da blev der netop ikke grebet ind i tide, og derfor fik vi så stor en nedtur bagefter. Og det, der i 1998 har været epokegørende og saliggørende, er, at pinsepakken, de stramme kommuneaftaler og denne finanslovaftale under ét betyder, at vi får en opbremsning i dansk økonomi, der er nødvendig, men ikke får en efterfølgende lavkonjunktur, medmindre noget skulle gå ravruskende galt i den internationale økonomi, og det er der ikke tegn på, sådan som vi kender til det nu.
Der er tegn på lavere vækst de næste år, men det er tilsigtet.
Dansk økonomi er robust nok.
Men Det Konservative Folkeparti må gerne svare på, hvordan man løste problemet, da man selv havde muligheden.
Gitte Seeberg (KF), 1998-12-17:
Først til hr. Frank Aaen
: Jeg betragter hr. Frank Aaens udtalelse som mere en kommentar end et egentligt spørgsmål, men det spørgsmål, jeg kunne finde i hr. Frank Aaens bemærkning, var så noget om sygehusområdet.
Og det er da rigtigt, at det ikke lykkedes os at få flere penge til sygehusområdet.
Og det er også rigtigt, at vi har foreslået SU'en til de hjemmeboende afskaffet.
Det er det, vi har foreslået.
Vi har ikke foreslået generelle besparelser på SU-området.
Men det, vi har foreslået, er konkret at bruge pengene til at forbedre de videregående uddannelser.
Så med hensyn til universiteterne er vi kommet med et forslag, som kan finansiere sig selv.
Og både til hr. Jens Peter Vernersen og til hr. Jan Petersen, som spørger, hvad den borgerlige regering selv gjorde, da den havde regeringsmagten:
Det er rigtigt, at der var et stort antal arbejdsløse, også da Nyrupregeringen overtog magten i 1993, men når der var det, skyldtes det også, at man ikke var villig til at lave de fornødne reformer på arbejdsmarkedet.
Det er først nu, der er blevet lavet reformer på arbejdsmarkedet, som vil sikre tingene i fremtiden.
Poul Erik Dyrlund (S), 1998-12-17:
Fru Gitte Seeberg beskæftigede sig meget med virksomhedernes konkurrenceevne og udtrykte store betænkeligheder og kom med nogle bud på, hvordan man kunne forbedre dens konkurrenceevne.
Jeg har den opfattelse, at jeg også har et bud på spørgsmålet om konkurrenceevne: En af forudsætningerne for, at virksomheder skal kunne konkurrere, er vel, at de råder over dygtige og veluddannede medarbejdere, og at der altid er den fornødne veluddannede arbejdskraft til rådighed, når der skal ansættes nye folk, når de skal ekspandere.
Og dér kunne jeg godt tænke mig at spørge fru Gitte Seeberg, hvordan det så hænger sammen med, at De Konservative i deres oplæg til finanslovforhandlingerne foreslår besparelser på voksen- og efteruddannelse på 1,2 mia. kr.
De ting hænger ikke sammen, så det vil jeg gerne have et nærmere bud på.
Og så kan jeg ikke nære mig for at konstatere - med risiko for, at formanden skælder mig ud - at Venstres definition på arbejdsmiljø begrænser sig til noget om håndjern, tagrender og tagplader.
Det har vi andre godt nok vidst længe, men nu ved offentligheden det også.