Svend Auken (S), 2006-04-19:
Kort før påske havde Folketinget en debat om næsten til forveksling den samme materie som den, der er til debat nu med Dansk Folkepartis forslag, og jeg skal derfor henvise til det, jeg sagde ved den lejlighed, og prøve at gøre det kort.
Vi er tilhængere af, at der er en domstol.
Et forpligtende samarbejde med forpligtende regler kan ikke fungere tilfredsstillende, som den tidligere ordfører og ministeren har understreget det, medmindre der findes en uafhængig retsinstans, der kan fortolke tvivlstilfælde og pådømme overtrædelser af reglerne.
Vi er også enige med forslagsstillerne om, at hvis man skal ændre på kompetencefordelingen i EU, hvis man i det hele taget skal ændre på EUretten, så bør det være de folkevalgte politikere, altså de nationale parlamenter via deres repræsentanter i Ministerrådet, eller de folkevalgte medlemmer af Europa-Parlamentet, der træffer beslutning efter forslag fra Kommissionen.
Det bør ikke være EF-Domstolen, der giver regler.
Vi har også en bekymring over noget af den aktivisme, som præger den nuværende domstol.
Men midlet er ikke at afvise at rette sig efter en domstols afgørelse.
Det var det første.
Det andet er, at vi fra de nationale parlamenters side er langt mere årvågne over for Domstolens arbejde, end vi hidtil har været i stand til at være.
Og der er en række konkrete forslag, som jeg synes vi i forbindelse med tænkepausen bør overveje og iværksætte, opfordre vores egen regering til at følge nøje, hvad der sker i EF-Domstolen, og intervenere så ofte, som det er påkrævet, og også gøre det til et led i den offentlige diskussion.
Må jeg så endelig sige, at man efter vores opfattelse ikke flytter kompetencen fra den ene søjle til den anden på det strafferetlige område.
Dommen gør udtrykkeligt opmærksom på, at det ønsker man ikke skal ske.
Når man lægger vægt på, at der også kan vedtages rammer for sanktioner inden for søjle I, er det altså ikke for at flytte kompetencen fra søjle III til søjle I, men så er det for at sikre, at der sker en effektiv efterlevelse af reglerne.
Der må vi jo tilstå, det må jeg i hvert fald med min efterhånden mangeårige erfaring med EU på miljøområdet, at Domstolen har en pointe.
Der sker ikke en tilstrækkelig efterlevelse af reglerne, og det, man lægger op til fra Domstolens side, er, at det skal der altså ske.
Det bedste, landene kunne gøre, var selvfølgelig at sørge for, at man efterlevede de fælles regler, man vedtager inden for EU.
Vi kan ikke støtte forslaget, og vi synes, som jeg gjorde opmærksom på før, at det er utroligt, at et regeringsbærende parti vil pålægge den nuværende regering at gøre noget, som er så åbenbart folkeretsstridigt som det, man lægger op til her, og som er en direkte provokation i forhold til retsstatssynspunkter, i forhold til vores europæiske kolleger og allierede.
Men derudover er denne, synes vi, meget voldsomme fremgangsmåde også med til at spærre for det, som jeg i virkeligheden tror forslagsstillerne og vi kunne være enige om, nemlig en betydelig mere kritisk granskning af Domstolens arbejde og en større indsats fra nationalstaternes side på det her område end det, der hidtil har fundet sted.
Jeg deler helt den glæde, som hr. Flemming Damgaard Larsen for et øjeblik siden gav udtryk for.
Partierne er enige om, synes jeg, nogle fornuftige ændringer, både når det drejer sig om orlov, og når det drejer sig om eftervederlag.
er uden videre en fornuftig foranstaltning, og begrænsningen i retten til eftervederlag, hvis man har haft en meget lang orlovsperiode, dog sådan at man i særlige tilfælde kan dispensere fra det, forekommer også at være en meget fornuftig ordning.
Når Folketinget arbejder med denne slags forslag, som jo kan se meget tilforladelige og meget enkle ud, så skal man ikke være i tvivl om, at vi, inden vi når frem til et resultat, alle kan tilslutte sig, har et meget grundigt forarbejde, et meget, meget grundigt forarbejde, der har ført frem til det her resultat.