Elisabeth Arnold (RV), 2000-11-15:
Jeg vil gerne sige tak til justitsministeren for en meget grundig og fyldestgørende besvarelse til det her
beslutningsforslag
Det gør så min opgave som ordfører for Det Radikale Venstre noget lettere, for jeg vil generelt sige til dette forslag, at det er noget, der tyder på at kunne være igangsat eller affødt af nogle enkeltsager, nogle spektakulære, sensationsprægede enkeltsager, som naturligt nok - naturligt nok - vækker megen offentlig debat. Generelt om strafniveauet for voldsforbrydelser sammenlignet med strafniveauet for anden kriminalitet tror jeg, man skal holde sig klart, at der er sket en udvikling over de sidste mange årtier i det danske samfund, som gør, at vi accepterer mindre og mindre vold.
er blevet sænket.
Hvis vi kigger så langt tilbage som for 100 år siden, genindførte den daværende justitsminister Alberti jo pryglestraffen som en måde at afstraffe forbrydere på.
Det vil sige, at man faktisk anvendte fysisk vold i strafferetsplejen.
Det gør man ikke mere.
Dengang var det også tilladt for husbond at slå sine ansatte.
Det var tilladt for en mand at slå sin kone.
Det var tilladt for læreren at slå sine elever.
Det var tilladt for en arbejdsgiver at slå sit personale.
Slagsmål var daglig kost.
Man vidste, at man, hvis man begav sig ud i værtshuslivet en aften, måtte acceptere risikoen for slagsmål.
De blev sjældent anmeldt.
Det hørte med til dagens uorden - eller rettere sagt til nattens uorden.
Det har ændret sig.
Vi har efterhånden kriminaliseret alle disse former for vold med godt ret.
Det er vi fra Det Radikale Venstres side meget glade for at vi har gjort.
Det har til gengæld også betydet, at vores accept af f.eks. gadeslagsmål og vold inden for familien også er blevet meget, meget lavere.
Vi accepterer simpelt hen ikke mere, at der sker legemskrænkelser eller legemsbeskadigelser som et led i den almindelige omgangstone mellem mennesker.
Det betyder selvfølgelig også, at nogle af de straffe, der bliver udmøntet i forbindelse med voldsudøvelse, kan ses som værende meget milde i forhold til, hvad en kriminalitet, der drejer sig om penge, kan give.
Jeg forstår godt den offentlige debat, der kommer, når man sammenligner en selskabstømmerstraf med en voldtægtsstraf f.eks.
Men netop dette er jo det, Straffelovrådet er i gang med at undersøge, og jeg tror, at vi på grundlag af et grundigt arbejde vil se en ændret vægtning mellem de to typer straffe, når vi når nogle år frem i tiden.
Men jeg nægter simpelt hen at være med til at pille ved de traditioner, vi har, hvis ikke det er på grundlag af et ordentligt arbejde og en fornuftig diskussion, som vi har givet os god tid til.
Specifikt om voldtægt, som der har været talt meget om i debatten, vil jeg blot sige, at der jo kan være utrolig mange grunde til, at der opstår disse meget ulyksalige og meget tragiske sager, som vi har set.
Vi synes, det er vigtigt her at lade retten arbejde uforstyrret af vores diskussioner herinde og bruge de strafferammer, der er i loven nu.
Vi er ikke i Det Radikale Venstre tilhængere af minimumsstraffe, for der skal være mulighed for retten til at kunne graduere efter den bedømmelse, den har af forseelsens grovhed, sådan at man kan sige, at der skal være en maksimumsramme, men i øvrigt skal man kunne bruge betingede straffe, kortvarige straffe og andre former for sanktioner end frihedsberøvelse.
Det skal være inden for rettens frie skøn at kunne vurdere det. Som sagt afventer vi Straffelovrådets arbejde og vil i øvrigt afvise det foreliggende forslag.