Flemming Kofod-Svendsen (KRF), 2000-09-07:
Til indledning vil jeg sige to overordnede ting om finansloven.
Det ideelle forlig efter Kristeligt Folkepartis opfattelse er et forlig, som omfatter et bredt udsnit af Folketingets partier formuleret som et forlig hen over midten.
Det tror vi vil give den største robusthed for finanslov 2001.
Det andet generelle, jeg vil trække frem, er, at når man ser på den beskrivelse, regeringen har givet af de sidste 7 års udvikling, er det jo helt fantastisk, som det er gået.
Men netop når det er gået så fantastisk, så mener vi fra Kristeligt Folkepartis side, at ambitionsniveauet for at afvikle statens gæld er for ringe.
Det burde være muligt i et hurtigere tempo at nedbringe statens gæld og dermed renteudgifterne.
Den bedste fremtidssikring er jo, at vi har langt mindre gæld og dermed færre renteudgifter.
Vi ruster os bedst til det ved i hurtigere tempo at afvikle gælden.
Så vil jeg kommentere en række af de dele, som finansloven består af.
Jeg vil begynde på erhvervsområdet.
Her foreslår regeringen en nedsættelse af selskabsskatten, og det kan da isoleret set være udmærket, men vi mener, omkostningerne er for store.
Det, at saldoafskrivningsprocenten nedsættes fra 30 til 25, og at mulighederne for forskudsafskrivning afskaffes, giver en forkert signalvirkning.
Vi mener, at her får de, der satser på innovation, og igangsætterne, som må have mulighed for at komme i gang med deres virksomhed, jo ikke noget særligt ud af, at selskabsskatten bliver nedsat.
De bliver tabere i dette spil.
Det bliver især den finansielle sektor, der får fordele af, at selskabsskatten
bliver nedsat.
Det mener vi ikke skal ske på bekostning af iværksættere og dem, der især har brug for en hurtig afskrivning af deres maskiner osv.
Så er der en række andre initiativer på erhvervsområdet, som vi mener samlet set betyder, at det bliver dyrere at ansætte folk, at have folk i sit brød.
Samtidig - og det er vi enige med regeringen i - er det meget afgørende, at vi skaber et rummeligt arbejdsmarked.
Der er sat 400 mio. kr. af under Socialministeriet, og jeg tror, det er en rigtig vurdering, at vi her skal have en buffer, som skal udmøntes.
Her mener jeg, at indsatsen fra erhvervslivet skal være, nemlig at vi bliver meget bedre til at få brugt menneskers arbejdsevne.
Det er jo også nøgleordet i den kommende pensionsreform.
Der synes vi ikke, at det er klogt samtidig at lægge samlede byrder på erhvervslivet på over 1 mia. kr: beskæringen af ATP-kompensation på de 575 mio. kr., arbejdsmiljøafgiften på de 300 mio. kr. og forlængelsen af G-dagsperioden fra 2 til 5, ganske vist kun en enkelt dag næste år, men det er en belastning på 70 mio. kr. Så savner vi også et fortsat loft over landbrugets jordskatter.
Det manglende loft er jo reelt en ekstra udgift på ca. 250 mio. kr. I sig selv stiger jordskatterne jo alene med et uændret loft 100 mio. kr. som følge af, at jorden er vurderet højere.
Så der bliver en merindtjening fra statens side.
Jeg mener heller ikke, det er rigtigt at lave besparelser på konsulentordningen.
Vi mener også, der er brug
for at styrke fødevaresikkerheden.
Og endelig forstår vi ikke, at regeringen over for fiskeriet forhandler sig frem til et strukturstøtteprogram, som er i dansk interesse, men så ikke afsætter de 75 mio. kr. til dansk medfinansiering. Så her er en række områder, hvor vi synes, at regeringens profil er forkert, men vi er meget enige i, at vi skal sætte alle kræfter ind på at skabe det rummelige arbejdsmarked.
Så vil jeg også lige komme med den sidebemærkning, at det jo også bliver dyrere ved, at AER-bidraget bliver sat op.
Det er en del af ordningen, så det konstaterer vi.
Men vi bemærker, at det, at bidraget bliver sat op fra 1.160 kr. til 1.320 kr. pr. ansat også vil belaste erhvervslivet.
Så vores samlede frygt er, at med dét, regeringen lægger op til, så bliver det den virkelig effektive arbejdskraft, man vil satse på, og det bliver sværere at få den i arbejde, som er handicappet på en eller anden måde.
Det er jo stik imod den politik, som jeg ved at vi er enige med regeringen i, og som skal udmøntes under forhandlingerne om en førtidspensionsreform.
Det er klart, at man ikke kan afvise nogle udgifter uden at komme med forslag: Hvordan får man så det finansieret?
Dem har vi også.
Her kommer vi så med en række finansieringsforslag på arbejdsmarkedsområdet.
Vi mener, at ved at lægge AMU-centrene og erhvervsskolerne sammen under Undervisningsministeriet, kan vi få en mere rationel drift. Der er også lavet forskellige rapporter om, hvad vi kan spare her.
Vi vurderer, at besparelsen burde kunne give 300 mio. kr. i 2001.
Så mener vi, at der skal indføres et obligatorisk medlemskab af en a-kasse for alle lønmodtagere, så vi får dannet en statslig a-kasse, som så alle får pligt til at yde et bidrag til.
Hvis man tror, at ens risiko for at blive ledig er meget, meget lille, så vælger man ikke at betale sit a-kassebidrag.
Der ønsker vi, at alle skal yde et solidarisk bidrag.
Endelig ønsker vi at lægge et loft over fradraget for de faglige kontingenter.
Når det gælder arbejdsgiverne, vil vi fjerne det helt.
Når det gælder lønmodtagere, vil vi gå ind
og lægge et loft.
Vi vil lægge det på 1.500 kr. Op til 1.500 kr. er der fradragsret efter de gældende regler.
Så er der tre områder, hvor vi gerne vil sætte målrettet ind: Det er på ældreområdet, det er på børn og familier, og det er på forebyggelsesområdet.
Vi mener, at vi overordnet set har brug for flere boliger i Danmark.
Vi har haft en debat i Boligudvalget om boliger til de studerende.
Spørgsmålet er, om vi ikke først og fremmest har brug for nogle flere ældreboliger og mere mobilitet på hele boligområdet, så flere af de ældre flytter fra en lejlighed, der ikke er ældreegnet, og så kan der måske være en ung familie, som flytter ind der.
Det er den rigtige måde frem for blot at bruge mange penge på at gøre den bolig ældreegnet.
Lad os bygge nogle nye.
Så er der et særligt område, vi er optaget af.
Det er, at der er 2.500 handicappede under 60 år, som er fejlanbragt.
De bor på plejehjem, men det er ikke rimeligt, at eksempelvis en 43-årig, som er ramt af sklerose eller er blevet multihandicappet efter et færdselsuheld, bor på et plejehjem, hvor gennemsnitsalderen måske er det dobbelte af vedkommendes alder, 86.
Dér ønsker vi, at vi får bygget, sådan så de multihandicappede under 60 år bor i centre egnet for dem, og vi får så også ledige pladser på plejehjemmene.
De trænger til en renovering.
Hvis det ikke sker, vil mange af dem blive nedlagt.
Der ønsker vi afsat en pulje, så vi kan få fremmet denne renovering.
På børneområdet er der to ting, jeg vil nævne.
Den ene er de studerende med børn, og der er også første- og andetårslærlinge med børn, som har få økonomiske midler til rådighed.
Her ønsker vi en målrettet indsats.
Jeg hørte også, at SF var interesseret i dette område.
Vi må regne nærmere på, hvad der skal sættes ind. Vores satsning er - hvor vi faktisk kan konstatere, at første- og andetårslærlinge er bedre økonomisk stillede end et par, der er på SU - målrettet at sætte ind, sådan så man kommer op på, ud over børnecheken, at have 19.000 kr. pr. barn for studerende
, og hvis vi giver 10.000 kr. pr. barn for første- og andetårslærlinge, så vil man være på samme niveau, og efter vores udregninger vil det totalt set koste 140 mio. kr. Så er der noget, som er selvfinansierende efter Kristeligt Folkepartis forslag.
Vi har set på familier med små børn, og familier, hvor børnene er i alderen 13-17 år.
Vi vil give mulighed for, at forældre med de virkelig små børn i højere grad kan være sammen med børnene, og derfor vil vi forhøje den ydelse, man får ved at tage forældreorlov fra 60 til 80 pct.
Det vil koste omkring 650 mio. kr.
Det vil vi finansiere ved yderligere at indføre et knæk i børnechecken for dem, der har børn i 13-17-års-alderen, hvor familierne jo typisk har større økonomisk råderum end familier, hvor børnene er helt små.
Her har man haft en uddannelse og har på en anden måde betalt sine lån tilbage, og man har også længere anciennitet på arbejdsmarkedet, så indkomsten er væsentlig højere.
Så det er altså en omprioritering, som ikke vil koste noget i relation til finansloven, men hvor vi giver mulighed for i netop det første år, mens børnene er helt små, at forældre og børn kan være mere sammen.
Det tredje område, vi vil sætte ind på, er forebyggelse, hvor vi mener, at der er brug for en indsats på fire områder, over for stofmisbrugere, over for alkoholikere.
Vi ønsker at sætte 10 mio. kr. af til øget ægteskabs- og skilsmisserådgivning.
Vi kender alle de mange ulykkelige følger af skilsmisser, hvor børnene ofte er tabere.
Der mener vi, at rådgivning er den rigtige indsats, og endelig vil vi sætte 4 mio. kr. af, for at amterne kan yde øget psykologhjælp til incestofre.
På den måde vil vi komme med et miljøinitiativ.
Vi ønsker også en afgift på MTBE på 5 kr. pr. liter.
Det vil give et provenu på ca. 30 mio. kr.
Vi mener, at vi her har et miljøproblem, som vi kan begrænse med en afgift.
Det er jo kun 98 oktan benzin, der har brug for MTBE, så der tror vi, at der er mulighed for en miljøvirkning ved denne afgift.
Så har vi yderligere en række miljøinitiativer.
Og så under andre forslag vil jeg nævne to områder.
Vi har ofte her i Folketinget talt om, at der er mange flygtninge, der har siddet længe i en flygtningelejr.
De har ikke haft mulighed for, som nogle har haft, at krydse landegrænser, og sidder ofte under kummerlige forhold.
Vi modtager i øjeblikket 500 kvoteflygtninge.
Vi ønsker, at det tal forhøjes fra 500 til 750 om året.
Der mener jeg, at vi fra Danmarks side vil give et væsentligt løft og en hjælp til dem, der ofte er i en håbløs situation.
Der koster det det offentlige væsentlig mere med de fritidsordninger, der er i folkeskolen.
Vi mener, det fortsat skal være sådan, at de, der bruger en friskole, skal betale noget, men vi mener, at prisforskellen på dette område er blevet for stor, og derfor lægger vi vægt på en forhøjelse.
Hvis vi tager alle vores ønsker, vores udgiftskrævende forslag, og sammenholder dem med vores besparelser og merindtægter, så har vi et samlet overskud på godt 1 mia. kr., og det er meget bevidst fra Kristeligt Folkepartis side, da vi mener, at i gode tider, i en højkonjunktur, som vi har nu, må det være muligt at betale mere tilbage af statens alt for store gæld, end regeringen har lagt op til.
Det bør være en selvstændig opgave, at vi er en række partier, der siger: I så gode tider må vi for alvor fremtidssikre vort samfund, så vi får nedbragt den alt for store gæld.
Det er jo på den
måde, at vi virkelig er visionære og ikke blot laver bogholderiregnskab, hvor vi ikke udnytter de gunstige tider bedst muligt.