runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Margrete Auken (SF), 1997-11-05:
Jeg vil gerne takke for svaret.
Jeg kunne ikke helt høre, om der i det lå, at ministeren ville sætte forholdsvis hårdt ind.
Der er f.eks. problemet med smågrisene, som er kommet frem nu.
Selv om man tager vækstfremmerne fra slagtegrisene, vil smågrisene inden for det system, vi har, stadig væk skulle have medicin for at kunne klare sig, hvis man skal tage dem så tidligt væk fra søerne, som man gør nu.
Man gør det, så vidt jeg er informeret, også af og til under den alt for stramme 3-ugers-grænse.
Jeg vil godt spørge ministeren, om han er indstillet på, at dyrevelfærd også skal nå helt hen til smågrisene, så de også kan have et så rimelig sundt liv, at de ikke skal have medicin.
Jeg synes ikke, at udtrykket for meget medicin er særlig trygt.
Jeg synes, udtrykket må være, at de ikke skal have medicin.
Henrik Dam Kristensen (S), 1997-11-05:
Jeg synes også, at der er brug for en omstilling af dele af dansk landbrug, hvis vi skal væk fra brugen af vækstfremmere.
Jeg må på den anden side også understrege, at landbruget som alt muligt andet er differentieret.
Det tror jeg er vigtigt at have med i denne debat.
Jeg finder det faktisk også ganske opmuntrende, at landbruget på det seneste ofte har udtalt en velvillig indstilling til at gå videre og være aktiv i omstillingsprocessen.
Det forlyder, at en del landmænd har oplevet sygdomsproblemer hos deres dyr, når de prøvede at stoppe brugen af vækstfremmere, og det har så tilsyneladende fået nogle til at vende tilbage til vækstfremmere
, selv om de
egentlig ønskede at stoppe med at bruge dem.
Jeg mener derfor, at der er et behov for, at landbruget i et samarbejde med rådgivere og forskere får identificeret, hvilke ændringer i produktionssystemet der er nødvendige for at kunne producere sunde dyr uden brug af antibiotiske vækstfremmere og for meget medicin.
Vi har i Danmark medvirket til at få klarlagt de midler, der er nødvendige for at bevare en også lønsom produktion af fødevarer uden brug af vækstfremmere.
Det er kendt, at dyr under gode produktionsforhold kun har en begrænset gavn af vækstfremmere, og at de derfor behøver mindre antibiotika til behandling.
Der hersker derfor ingen tvivl om, at det også handler om det, man bredt kalder godt landmandskab.
I den forbindelse kan jeg nævne, at der under Danmarks Jordbrugsforskning er afsat midler til forskning i optimering af smågrises, slagtesvins og høns' mave-tarm-sundhed ved at ændre fodersammensætningen og forbedre staldmiljøet osv. Denne forskning udgør et bidrag til at finde alternativer til de antibiotiske vækstfremmere.
Hertil kommer, at de faktorer, der har betydning for forekomsten af sygdomme i besætningen, rent faktisk kan være af meget forskellig karakter.
En omstilling af dansk landbrug kræver derfor, at der tages højde for alle de forhold, der har betydning for sygdomsforekomsten og tilvæksten i besætningen.
Med dette vil jeg gerne sige, at der ikke er en enkel, klar løsning: Gør vi sådan, er alt perfekt.
Tværtimod er der mange steder, hvor vi skal tage fat.
Jeg synes faktisk, at den måde, tingene foregår på i øjeblikket, går i den rigtige retning og også i et positivt medspil fra dansk landbrug.
Margrete Auken (SF), 1997-11-05:
I dag har statsministeren udtalt til Børsen, at det danske samfund bør behandle dyrene efter de bedste dyreetiske velfærdsprincipper.
Men ifølge de oplysninger, vi har nu, er de staldsystemer, der hænger sammen med brugen af vækstfremmere, af en sådan art, at dyrene bliver syge, hvis de ikke får medicin.
Jeg vil gerne spørge ministeren, om han vil give sin statsminister opbakning og støtte og hurtigst muligt gå i gang med at få afviklet et system, som vi tydeligvis ikke kan være bekendt at have i Danmark.
Henrik Dam Kristensen (S), 1997-11-05:
Jeg ser gerne de forslag, der er, hvad enten det er lovforslag eller blot synspunkter på det her.
Dem modtager jeg meget gerne, så kan de indgå i vore overvejelser.
Men regeringen vil nu gå i gang med et ordentligt og seriøst arbejde og hurtigst muligt fremsætte et lovforslag i Folketinget.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Bent Hindrup Andersen (EL), 1997-11-05:
Skal jeg forstå ministeren sådan, at vi først skal sende det lovforslag til regeringen, som vi har udarbejdet, og som lægger en lille femmer på alle antibiotiske vækstfremmere, og som er faktisk klar til at blive fremsat i morgen.
Eller skal vi fremsætte vores eget forslag?
Eller kan regeringen lave et
lige så hurtigt?
Henrik Dam Kristensen (S), 1997-11-05:
Vi er altid optaget af at få flertal for de lovforslag, som vi fremsætter her, og derfor vil der selvfølgelig som sædvanlig være et konstruktivt medspil med partierne i Folketinget, og vi hører gerne deres synspunkter desangående.
Bent Hindrup Andersen (EL), 1997-11-05:
Jeg vil spørge landbrugsministeren, om ministeren for at sikre en hurtig behandling af forslaget vil inddrage de partier, der eventuelt vil stå bag sådan en afgift, hurtigst muligt, så ministeren kan få de forskellige partiers synspunkter på sammensætningen af sådan en afgift.
Henrik Dam Kristensen (S), 1997-11-05:
Til hr. Bent Hindrup Andersen vil jeg sige: Regeringen vil fremsætte dette lovforslag så hurtigt, som det er forsvarligt, altså når teknikken er i orden osv., for det skylder vi selvfølgelig erhvervet.
Og med hensyn til spørgsmålet omkring hamstring kan man sige, at den fare selvfølgelig er til stede, men foder koster jo altså også penge. Jeg forstod ikke helt hr. Jens Kirks spørgsmål til mig, men hvis det gik på en dialog med erhvervet, vil jeg sige, at der faktisk har været en ganske glimrende dialog med erhvervet, og at jeg synes, det medspil, vi har fået med hensyn til frivillige handlingsplaner, har været ganske udmærket - hatten af for det!
Og for 14 dage siden tilkendegav store dele af erhvervet, at de nu ønskede at indføre et frivilligt stop for brugen af antibiotiske vækstfremmere, og dertil er der kun at sige, at en afgift jo netop ikke vil ramme dem, men blot sørge for, at de, der eventuelt måtte være lidt gumpetunge, kommer med.
Så det passer jo egentlig meget smukt i det samspil, der har været med erhvervet indtil nu.
Jens Kirk (V), 1997-11-05:
Jeg kan forstå af landbrugsministerens forrige svar til hr.
, at regeringens eneste mulighed efterhånden er at lægge afgifter på alt, og at der ikke mere er noget, der hedder en dialog med organisationerne om en frivillig aftale.
Bent Hindrup Andersen (EL), 1997-11-05:
Jeg takker ministeren for svaret og kvitterer for, at regeringen vil medvirke til at indføre en afgift på vækstfremmere.
Men så vil jeg spørge ministeren, om ministeren ikke er nervøs for, at hvis der i netop sådan en sag som denne ikke handles lynhurtigt, vil der foregå en hamstring, som kan have eftervirkninger mange år frem i tiden, og om det ikke giver anledning til at accelerere fremsættelse af lovgivningsarbejdet mere, end man plejer at gøre.
Henrik Dam Kristensen (S), 1997-11-05:
Den principielle tilkendegivelse er blevet givet i går, og da gik arbejdet også i gang.
Men jeg kan ikke her i dag give et klart svar på spørgsmålet om, hvilket niveau afgiften komme til at ligge på, og hvordan tilrettelæggelsen af det i det hele taget bliver.
Jeg vil dog sige, at mit håb er, at det vil blive en afgift, som ikke giver en eneste krone i provenu, for sker det, så er målet jo nået.
Og med hensyn til, hvor hurtigt det kan komme til at gå, vil jeg sige, at regeringen som sædvanlig vil sørge for, at når lovforslaget bliver fremsat, er det et gennemarbejdet lovforslag, som forhåbentlig hurtigt kan vedtages her i Folketinget bagefter.
Bent Hindrup Andersen (EL), 1997-11-05:
Jeg takker ministeren for svaret, og jeg er enig i, at det er nødvendigt at tage det skridt at indføre en afgift.
Men jeg vil spørge ministeren, om ministeren kan løfte lidt af sløret for, hvad det er, ministeren tænker på, og her kan jeg sige, at vi foreslår en afgift på det dobbelte af det, som det koster at bruge vækstfremmere til at producere et slagtesvin.
Det giver så et årligt provenu på ca. 100 mio. kr., hvis det ikke lykkes at få sat brugen af vækstfremmere ned.
Men jeg vil gerne sige, at formålet jo ikke er at få et højt provenu; formålet er selvfølgelig at få sat brugen af vækstfremmere ned, så det provenu på 100 mio. kr., som jeg her nævner, vil forhåbentlig kun have den størrelse i en meget kort periode. Og jeg vil spørge ministeren, om det er noget i den retning, ministeren tænker på, og jeg vil også spørge, hvornår forslaget kan forventes at blive fremsat fra regeringens side.
For det er jo ingen hemmelighed, at vækstfremmerne udgør et meget lille produkt, så i det øjeblik der anes et flertal for forslaget i Folketinget, vil der blive tale om hamstring, og derfor vil jeg gerne vide, hvor hurtigt regeringen ønsker at handle, og på hvilket niveau man har tænkt sig at lægge afgiften.
Henrik Dam Kristensen (S), 1997-11-05:
Jeg tror, det er vigtigt først at slå fast, at Danmark har et lavt resistensniveau for antibiotika, men også at slå fast, at det er vigtigt, at vi opretholder det. Dansk forskning er førende i verden med hensyn til at belyse de risici, der er ved antibiotika.
Og jeg har iværksat følgende initiativer:
Efter avoparcinsagen, der medførte et totalt EU-forbud, har jeg iværksat en målrettet forskningsindsats til belysning af de øvrige vækstfremmere, og jeg forventer at modtage en ny statusrapport ved årsskiftet 1997-98.
I samarbejde med den daværende sundhedsminister iværksatte jeg en koordineret overvågning af resistensbakterier fra jord til bord for at få sat fingeren på pulsen, om man så må sige, så vi kan reagere tidligt, hvis nye problemer opstår.
Endelig har man på Statens Veterinære Serumlaboratorium udfærdiget konkrete retningslinjer for dyrlægernes valg af antibiotika til behandling af syge dyr, og det vil fastholde et lavt og et faglig korrekt antibiotikaforbrug til behandling af syge dyr.
Det er i høj grad seriøsiteten i den danske forskning og i særdeleshed i avoparcinsagen, der har været med til at sætte international fokus på dette vigtige område, og internationale organisationer som WHO, FAO og OIE, International Office of Epizootics, har bl.a. erkendt behovet for en koordineret indsats fra jord til bord for at forebygge udviklingen af resistens.
Og jeg ønsker at fortsætte den seriøse linje i EU, og jeg vil ikke tøve med at forbyde andre vækstfremmere, hvis dokumentationen for en risiko for mennerskers eller dyrs sundhed er til stede, men jeg vil afvise den kortsigtede løsning, der hedder et totalt forbud uden dokumentation, for det er EU-stridigt, og Danmark vil dermed miste troværdighed, og vi vil formodentlig også blive nødt til at imødekomme erstatningskrav. Jeg synes også, der er grund til at takke erhvervet for det medspil, det har givet i sagen, for i sommer indførte det et frivilligt stop for anvendelse af antibiotiske vækstfremmere, og det var fint.
Men nu synes jeg, tidspunktet er kommet til at tage et skridt videre, og derfor har jeg i går annonceret, at regeringen ønsker at indføre en afgift, og det lovforberedende arbejde er gået i gang.
Keld Albrechtsen (EL), 1997-11-05:
Kan ministeren bekræfte, at det fremgår af rapporten, at den er udarbejdet og stilet til eksekutivkomiteen, altså til Ministerrådet, og at det var meningen, den skulle have været sendt til Ministerrådet, men at embedsmændene, herunder en dansk embedsmand, traf den beslutning, at den ikke skulle op
på politisk niveau på det tidspunkt?
Hvorfor skete det?
Og hvorfor orienterede danske embedsmænd ikke ministeren om, at der var fremkommet en sådan eksplosiv rapport, som jo viser, at registersikkerheden ikke er i orden? Hvordan kan det være, at der kan ske en sådan meget alvorlig og grov fejl i Justitsministeriet og også fra Registertilsynets side, for de havde jo også materialet
Hvorfor finder ingen på at sige til ministeren: Minister, her er altså noget galt.
Her er noget, Folketinget absolut bør vide.
Her er noget, som ministeren kan komme i vanskeligheder på, hvis han ikke sørger for, at Folketinget får det at vide?
Hvordan kan det ske?
Og vil ministeren sætte en undersøgelse i gang i sit ministerium af, hvordan en sådan fejl kan opstå?
Holger K. Nielsen (SF), 1997-11-05:
Somme tider kunne man ønske at have to hoveder at holde sig til, når man hører et svar som det, vi hørte her fra ministeren.
Jeg har da ikke kritiseret denne rapport eller kritiseret, at der er lavet en kritisk rapport om de her ting.
Det, jeg har kritiseret, er, at denne udmærkede rapport ikke kom frem til offentligheden.
Og det er det, spørgsmålet her går på.
Der er stillet et meget konkret spørgsmål, S 324, gående på, om denne rapport ville have været relevant, da man behandlede Schengenaftalen i foråret, og så får man en besvarelse på alt muligt andet.
Lad mig spørge igen - det kan besvares med et ja eller et nej: Ville det have været relevant for behandlingen af Schengenkonventionen i foråret, at Folketingets medlemmer havde fået denne her rapport i hænderne, før de tog endelig stilling?
Ja eller nej?
Bent Hindrup Andersen (EL), 1997-11-05:
»Vil ministeren medvirke til at gennemføre enten et nationalt forbud mod antibiotiske vækstfremmere eller en national afgift, hvis denne kan have samme effekt - en væsentligt begrænsende effekt - således at vi kan komme på niveau med Sverige?«
Keld Albrechtsen (EL), 1997-11-05:
Jeg vil godt spørge ministeren, der siger, at det her ikke er omfattet af den aftale, der er om orientering til Folketinget, fordi det var noget, som jeg forstod det, der lå på administrativt niveau: Vil ministeren undersøge, hvorfor den rapport, da den blev behandlet i foråret, blev undertrykt fra politisk niveau?
Hvorfor blev det besluttet?
Blev det besluttet, fordi det var politisk sprængstof?
Hvordan kunne det gå til, at den blev undertrykt, at den blev fejet ind under gulvtæppet?
Poul Nødgaard (DF), 1997-11-05:
»Vil regeringen ændre den såkaldte 3-års-regel i udlændingeloven, der medfører, at eksempelvis somaliske flygtninge ikke kan hjemsendes, hvis de har haft lovligt ophold her i landet i mere end 3 år, selv om der er fred i deres hjemland?«
Thorkild Simonsen (S), 1997-11-05:
Fru Elisabeth Arnolds spørgsmål kan jeg fuldt og helt bekræfte.
Det er helt klart.
Men det er derfor, at jeg siger, at der ikke spørges for at få nogle rigtige svar.
Der spørges hele tiden for at mistænkeliggøre.
Det er det, jeg synes, er det kedelige, når det drejer sig om folk, der er kommet hertil.
Så var det hr. Thulesen Dahls spørgsmål.
Jamen jeg mener ikke, det er et spørgsmål, jeg skal besvare for at sige det lige ud, men jeg kan love, at de oplysninger, som mit ministerium har, skal blive fremlagt her, og jeg kan love for, at der er få, der har arbejdet i så mange timer i døgnet for at svare på de spørgsmål, der stilles, men løsningen er yderst kompleks.
Og da vi ikke kan bestemme alt her i Danmark og diktere det hen over hovedet på andre lande, bliver det yderligere svært.
Vi har heller ikke nogen forestilling om at skulle diktere; det skal foregå ved forhandlinger og almindeligt samarbejde med andre lande.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Elisabeth Arnold (RV), 1997-11-05:
I forlængelse af det nys afsluttede spørgsmål fra hr. Thulesen Dahl vil jeg godt bede indenrigsministeren bekræfte, at de afviste, som skal sendes tilbage til deres land, netop ikke er personer, der har fået asyl, men er afviste asylansøgere, og som derfor ikke er nogle, der falder ind under den 3-års-regel, som i øvrigt behandles i et følgende spørgsmål.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1997-11-05:
Kan indenrigsministeren bekræfte, at det er rigtigt?
Nej, men jeg skal for en ordens skyld afvise den demagogi, som kommer til udtryk i indenrigsministerens besvarelse.
Dansk Folkeparti er interesseret i at få de faktuelle rigtige oplysninger, og så er vi selvfølgelig også på baggrund af de faktuelle rigtige oplysninger interesseret i at få en folkelig debat om den politik, der føres.
Vi er overbevist om, at befolkningen er enig med Dansk Folkeparti i, at den politik, der føres, er for slap.
Og så skal jeg sige til indenrigsministeren, at når vi har travlt, og når vi hele tiden pacer på, som vi selvfølgelig gør i udlændingeproblematikken, er det jo bl.a., fordi vi har den regel i dansk udlændingepolitik, der siger, at når en asylansøger efterfølgende har fået asyl og har været her i en periode på tre år, har vedkommende ret til at blive her.
Det er derfor, vi vil pace på.
Det kan indenrigsministeren trygt regne med at vi vil.
Vi finder faktisk, at det er meget alvorligt; for hver dag, der går, er der nemlig flere udlændinge, som vi ikke kan sende hjem med det regelsæt, der er i dag.
Pia Kjærsgaard (DF), 1997-11-05:
Jeg vil bare bede indenrigsministeren om oven i alle sine øvrige bekræftelser, som han nok kommer til at komme med, at bekræfte, at også Det Radikale Venstre egentlig var temmelig meget modstandere af den aftale, som Socialdemokratiet forsøgte at indgå med den daværende indenrigsminister i spidsen.
Bjørn Elmquist (RV), 1997-11-05:
Det aktstykke, der her drøftes, var jo ikke indenrigsministerens, hverken den daværendes eller den nuværendes, men jeg vil alligevel godt bede indenrigsministeren om ganske klart at tage afstand fra den korte udlægning, vi her hørte fra hr. Kristian Thulesen Dahls side: at der var tale om at sende penge af sted.
Hvem var det, der skulle have pengene?
Var det klanlederen, der skulle have cool cash, man talte om, eller var det ikke snarere projekter, der skulle iværksættes, så der slet ingen kontante pengeudbetalinger blev til de pågældende i Somaliland?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1997-11-05:
Der var gudskelov et flertal, som afviste den plan, regeringen havde lavet med en somalisk klanleder om at aflevere et meget stort millionbeløb, 56 mio. kr., for udveksling af nogle, der skulle sendes tilbage til Somalia.
Det fremgik klart af regeringens svar på daværende tidspunkt, at den tilbagesendelsesaftale, der var indgået, var juridisk forpligtende, selv om man ikke efterfølgende sendte de 56 mio. kr.
Den meget klare adskillelse, som regeringen gjorde sig til talsmand for, var der et flertal der bakkede op, og man tog den ene aftale, som var indgået, men ønskede ikke at forpligte sig på de 56 mio. kr. Sådan er den sag, og der er
ingen grund til, at vi bruger meget mere tid på den.
Det, der nu er mit spørgsmål til indenrigsministeren, er på baggrund af den debat, vi havde i salen i sidste uge, hvor indenrigsministeren jo oplyste, at der var hjemsendt 1 somalier, og der skulle, så vidt jeg husker, ifølge aftalen hjemsendes 10.
Indenrigsministeren kunne under den debat redegøre for de 7, nemlig at man forhandlede med de 6, fordi de frivilligt skulle sige, at de gerne ville hjem, ellers kunne de ikke sendes hjem, men ministeren kunne ikke redegøre for alle 10. Mit spørgsmål er så: Kan indenrigsministeren det i dag? Indenrigsministeren lovede i sidste uge, at han ville sende noget over om det samt orientere os om sagen.
Jeg har desværre ikke haft mulighed for her på det sidste at se, om der har ligget et skriftligt svar, og derfor ønsker jeg, at indenrigsministeren redegør for det her i salen.
Lissa Mathiasen (S), 1997-11-05:
Jeg synes, at det fremgik af hr. Nødgaards spørgsmål, at hr. Nødgaard mente, at man fra regeringens side ikke gjorde noget for aktivt at gå ind i forhold til de mennesker, der ikke ønsker at medvirke til hjemsendelse.
Jeg vil da godt på baggrund af den misforståelse, der måske kunne opstå hos nogen ved at høre det spørgsmål, spørge, om indenrigsministeren ikke kan bekræfte, at indenrigsministeren naturligvis aktivt vil gøre brug af de redskaber, som indenrigsministeren har fået i hænde i kraft af det lovforslag, som regeringen selv fremsatte, og som regeringen fik vedtaget her inden sommerferien, som bl.a. giver mulighed for at stille krav om fremmøde ved politiet, spørgsmålet omkring rationer af mad m.v., og at det naturligvis er den fremgangsmåde, man fra regeringens side holder fast i og gør brug af.
Thorkild Simonsen (S), 1997-11-05:
Til hr. Ole Stavad først: Jeg kan bekræfte, at det i al fald har været generende for det arbejde, som departementet har haft på dette område.
Det er helt klart.
Det er rigtigt, at jeg har været indenrigsminister vistnok nærmest i 15 dage, og i den tid har jeg stort set ikke beskæftiget mig med andet end at arbejde med flygtninge- og indvandrerspørgsmål.
Men jeg har ikke den opfattelse, som spørgeren har: at hele den danske befolkning venter på, hvornår man kan sende 3.000 somaliere tilbage til et land, der ikke er i stand til at modtage dem ifølge forskellige internationale konventioner, og hvad ved jeg.
Det har jeg ikke indtryk af, men jeg har indtryk af, at man skal finde løsninger på en række andre spørgsmål, og det har optaget mig meget.
Men jeg kan såmænd godt sende en opgørelse over, hvad jeg har brugt min tid til, hvis det hjælper spørgeren.
Ole Stavad (S), 1997-11-05:
Jeg vil godt spørge indenrigsministeren, om han ikke undrer sig en lille smule over, at hr. Nødgaard sammen med sit parti tidligere på året gjorde alt det, han kunne, for at forhindre og besværliggøre regeringens arbejde med at tilbagesende afviste somaliske asylsøgere gennem den måde, man håndterede sagerne på her i Folketinget, da regeringen havde to aftaler, som var medvirkende til, at der uden for store problemer kunne komme flere asylsøgere tilbage til Somalia.
Poul Nødgaard (DF), 1997-11-05:
Nu har ministeren siddet i stolen i omkring 14 dage, og så går jeg ud fra, at han også i de fjorten dage har brugt tiden til at tænke bl.a. den her sag igennem, som optager hele den danske befolkning.
Alt det, som ministeren er fremkommet med, at der skal ske lidt stramninger her og dér, er også udmærket, men det, folk er optaget af, er, hvordan vi får sat det her tog i gang, sådan at man virkelig i håndgribelig handling kan se, at der sker noget på området.
Svar mig helt ærligt på, hvad ministeren har gjort for at få de her 3.000 mennesker bragt tilbage til deres hjemland.
Thorkild Simonsen (S), 1997-11-05:
Jeg ved ikke, om det er præcis 593, der ikke vil give oplysninger, men det skal det nok være lige der omkring, og det er absolut ikke rimeligt; det skal der absolut gøres noget ved.
Jeg ved ikke, om de alle sammen er fra Somalia, men jeg har hørt tallet.
Med hensyn til Somalia er det vist rigtigt, at tallet ligger der, som spørgeren siger, men jeg vil også sige, at Somaliland er én del af Somalia, for der er to andre dele.
Jeg har ikke på stående fod, hvor mange der kommer fra den ene, den anden og den tredje del.
Jeg tror ikke, at man skal gøre sig nogen forhåbninger om, uanset om de har fast opholdstilladelse eller ej, at vi vil være i stand til inden for de nærmeste år at sende 3.000 somaliere tilbage.
Det kan jeg lige så godt sige; det tror
jeg ikke på.
Jeg har også set fremtrædende folk fra andre partier have den samme opfattelse.
Tidligere udenrigsminister Uffe Ellemann-Jensen har faktisk sagt det samme.