Louise Frevert (DF), 2003-05-15:
Lad mig slå fast én gang for alle, at Dansk Folkeparti ser det som en af vores fornemste opgaver at bevare vores kulturarv for eftertiden, og det skal ske på en forsvarlig måde.
Vi er indstillet på, at der skal bruges ressourcer på dette område, inden det er for sent.
Den længe ventede udredning om bevaring af kulturarven er endelig kommet, et digert værk på 275 tætskrevne sider, og her tegnes et alsidigt billede af en del af problemstillingen.
Det drejer sig bl.a. om en helt ny dimension i kulturarven, nemlig den elektroniske kulturarv, som pludselig vil gøre bevaringsbilledet endnu bredere og endnu mere bekosteligt.
Den elektroniske kulturarv skal der tages meget anderledes hensyn til bevarelsen af.
En digital bevaring kan meget hurtigt blive en højteknisk problemdiskussion, og jeg tror, at vi som politikere må overlade til eksperterne at finde ud af, hvordan det gøres på den bedst forsvarlige måde, men principperne kan vi absolut være med til at bestemme.
Desuden kan man heller ikke på nuværende tidspunkt have en helt klar strategi for, hvordan man kan bevare ting digitalt, idet der er mange ulemper forbundet med det, og man kender endnu ikke bevaringsegenskaberne, hvorimod man ved, at f.eks. mikrofilm har en bevaringstid på op til 100 år.
Så før man egentlig er klar over, om man kan have en veldokumenteret procedure for den elektroniske bevaring, er der store risici ved at bruge moderne elektronik, når man endnu ikke ved, om man kan bevare tingene forsvarligt.
En del af det er bøger og billedsider, og så er der hele den digitaliserede lydside, hvor man ikke ved, hvor mange gange man skal spille over til et nyt medie, for at man kan bevare materialet.
Selv om udvalget mener, at det med den viden, man har i dag, er muligt at bevare det digitale materiale på lang sigt, er der alligevel en del forpligtelser, der skal være opfyldt,
bl.a. en løbende overvågning, og det vil være yderst bekosteligt.
En del af kulturarven, der også er omtalt i rapporten, er inden for arkiv-, biblioteks- og museumsområdet, ABM-området, og det er et område, som man på længere sigt skal forsøge at få til at samarbejde meget mere konstruktivt end på nuværende tidspunkt.
Det er med glæde, jeg konstaterer, at udvalget anbefaler, at der må være et mere tværsektionelt arbejde på ABM-området end det eksisterende,
Her må vi tale om, at en form for stordrift kan være til stor gavn på specielt dette område.
Man er også nok nødt til at gå ind og se på kassationen, et ord, som meget nødig bliver brugt i museumssammenhænge.
Det er forståeligt, for der har været tidspunkter, hvor man har ment, at alt skulle bevares.
Men man kan jo spørge sig selv, om alting egentlig er relevant at bevare.
Ved denne lejlighed er jeg nødt til at spørge kulturministeren, om det virkelig har sin rigtighed, at man kun behøver 4,5 årsværk pr. år svarende til 1,8 mio. kr. til påtrængende afvikling af Statens Arkiver.
Det er et forbavsende lille tal i forhold til de tal, som jeg mener at have fået mundtlig oplysning om fra vores rigsarkivar, Johan Peter Noack.
Hvis tallene ikke er større, er det jo udmærket, men jeg må sige, at jeg er blevet anderledes informeret: Skulle man renovere og konservere alle arkiverne op til et tilfredsstillende niveau, ville det ikke koste under et trecifret millionbeløb.
Det vil jeg gerne bede ministeren om at svare på.
Tallene på side 124 er forbavsende lave, hvad angår museerne, Det Kongelige Bibliotek og Statens Arkiver i forhold til de beregninger, jeg hidtil er blevet konfronteret med.
Har det sin rigtighed, kan ministeren måske garantere her fra Folketingets talerstol, at hvis man bevilger henholdsvis 26,8 og 28,7 mio. kr., tilsammen 55,5 mio. kr., over en 10-årig periode - det er det, der står beskrevet i rapporten - så vil der ikke være yderligere konserveringsmæssige problemer på de nævnte institutioner.
Men det må vi jo så tage under udvalgsbehandlingen.
Jeg skal selvfølgelig ikke sætte ministeren i forlegenhed, hvis ministeren ikke har mulighed for at svare på det på nuværende tidspunkt her oppe fra talerstolen; så vi vil tage det under udvalgsarbejdet. Et andet udestående er problemet med magasinerne, men det er en helt anden problemstilling.
Der mangler magasinplads, og det haster, og det skal løses snarest.
Desuden er det jo kun et hjørne af kulturarven, rapporten beskæftiger sig med.
I virkeligheden forlyder det, at det kun er en lille procentdel, der er under behandling i rapporten, nemlig de statsejede institutioner.
Endvidere, som tidligere nævnt af andre partier oppe fra denne her talerstol, savner jeg, at man havde fået § 16-rapporten færdig, samt ønsket om en total redegørelse over resten af vores kulturarv.