Poul Nødgaard (DF), 1997-11-06:
Hvis jeg siger, at kommunerne rent ud sagt knokler for at løse pasningsproblemerne, så tror jeg ikke, jeg overdriver på nogen måde.
Derfor er det måske også lidt besynderligt, at Folketinget gang på gang skal have en debat om dette emne, for jeg synes, utrolig mange kommuner, stort set alle kommuner, arbejder meget, meget seriøst.
Jeg kunne også godt tænke mig at spørge SF's ordfører, der jo, så vidt jeg har forstået i hvert fald, kører så meget på det nærdemokratiske, om det er helt rimeligt, at Folketinget gang på gang bliver stillet over for at skulle vedtage en eller anden dagsorden, der pålægger kommunerne det og det og det.
Men det kan jeg formentlig få et svar på på et senere tidspunkt.
Hvad er sandheden egentlig bag hele pasningsproblematikken?
Ministeren, tror jeg, opgav tallet, jeg kan ikke helt huske, det var i hvert fald mange, mange tusinde, et femcifret antal pladser, der er oprettet i dette land inden for det sidste 1 til 2 år.
har vi etableret 500-600 pladser inden for det sidste år.
Hvis Ringsted Byråd så og hørte den debat, der finder sted her, tror jeg, de ville være lidt kede af, at de ligesom blev sat under anklage for, at de ikke gjorde noget. Så vil jeg sige med hensyn til pladsgaranti - jeg sagde det i et tidligere indlæg, men nu vil jeg godt lige gentage det her - at det altså sådan set ikke er et ord, jeg bryder mig så forfærdelig meget om.
Nej, det, vi skal arbejde for, er - og det gør kommunerne - at ventetiden er så kort som overhovedet mulig.
Det må være kravet eller i hvert fald det, der er ønsket.
Så synes jeg også, at debatten i dag har drejet sig en del om kvaliteten, men man har bare brugt udtrykket, at der skal være kvalitet i pasningerne.
Og jeg kan måske ikke sætte så mange på, men jeg kan så bare sige, hvad Dansk Folkeparti mener med ordet kvalitet.
Det er, at der er nogle meget trygge rammer at passe børnene i.
Og under ordene »trygge rammer« sætter jeg to ord, og det er, at der er nogle mennesker bag pasningen, som har kærlighed til børnene, og så lægger jeg også bag det, at der er nogle gode bygningsmæssige rammer.
Der må jeg så sige, at det sidste ikke altid er tilfældet, for man har så travlt med at lave nye institutioner, at man nogle gange glemmer at vedligeholde de gamle institutioner.
Så dér vil jeg så komme med en lille bekendelse, at der er nok en hel del institutioner for børn, der - det synes jeg i hvert fald, når jeg kommer og afleverer mine børn - godt kunne trænge til det, der hedder en kærlig hånd bygningsmæssigt.
Og den kærlige hånd bygningsmæssigt set tror jeg måske skulle være det, vi skulle ønske i de kommende par år, i hvert fald i min egen kommune.
Men så er der også en anden ting, der har været meget lidt inde i debatten, og det er jeg egentlig lidt forbavset over, når vi er så langt fremme - vi er ved den sidste ordfører - og det er den måde, man passer børnene på.
Selv om SF ikke direkte har sagt det, så ligger der sådan mellem ordene og mellem linjerne også i forslaget til vedtagelse, at man forbinder en pasning af børnene med, at det helst skal foregå på institutionsniveau.
Jeg ved godt, at det hedder dagplejere.
Der er nogen, der har sagt, at en dagplejemor aldrig kan blive mor for børnene, men jeg kalder hende alligevel dagplejemor, da hun så stor en del af dagen har med barnet at gøre.
Så jeg vil fortsat tillade mig at kalde hende det.
Vi synes, det er en glimrende ordning, og jeg ville godt se, hvordan vi overhovedet ville klare hele vores pasningsproblem, hvis ikke netop vi havde de titusindvis af danske hjem, hvor en god, erfaren mor stiller sig til rådighed for at passe 3, 4 og nogle gange 5 børn. Og nu skal jeg sige noget, der måske kan bringe lidt brand ind i diskussionen, for det er man også gået uden om som katten om den varme grød.
Man skulle måske tage under overvejelse at gøre det, man har gjort i en socialdemokratisk styret kommune som Aalborg, hvor man har haft mod til at sige til folk, der er hjemmegående, fordi de måske er arbejdsløse, måske ledige, at de måske godt kunne trække børnene ud af en pasningsordning og overlade pladsen til folk, der har mere brug for den, fordi de er i arbejde.
Men det er der bare ikke noget at gøre ved, for jeg bliver nødt til at få disse ord ud.
Jeg tror selv, at både arbejdsløse og andre, der har mulighed for selv at passe børnene, vil kunne forstå, at de, der skal på arbejde og ikke har nogen pasningsmulighed, burde have førsteprioritet. Jeg vil vende tilbage til Aalborg Kommune.
Læg mærke til, hvad de har gjort: De har sagt, at arbejdsløse og andre hjemmegående kan få plads til deres børn i løbet af en uge, hvis de vender tilbage til arbejdsmarkedet.
Jeg siger det her, fordi jeg synes, at jeg i hvert fald selv har brug for at sige det, og fordi jeg tror, at store dele af den danske befolkning deler det synspunkt, at de, der virkelig har brug for en pasningsmulighed, skal have førsteprioritet.
Så vil jeg i øvrigt sige om de forslag til vedtagelse, som SF og Enhedslisten har fremsat, at de ikke har et indhold, som Dansk Folkeparti kan stemme for.