runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lene Jensen (S), 2005-11-08:
Jamen så må jeg inspirere ministeren med hensyn til, hvor pengene kan komme fra.
Er det nogle, man har snuppet af kassen?
Lad os bare tage de 3 mia. kr., som angiveligt allerede ligger i fonden.
Er det nogle, der er snuppet af kassen, eller har man solgt noget, som vi ikke har hørt om, eller hvad går det ud på?
Det, jeg fisker efter, er, om der i virkeligheden ikke bare er en tale om en enormt underlig konstruktion, hvor man politisk fastsætter, at nogle af de penge, der er i systemet, fordi man har et gigantisk overskud på de offentlige budgetter, skal give et politisk fastsat afkast, som man kan kanalisere ud til erhvervsrettet forskning gennem en fond.
Ministeren har ganske rigtigt redegjort for, at bestyrelsen består af meget kompetente mennesker, men det er jo ikke mennesker, der i øvrigt er en del af det forskningsrådgivningssystem, som vi er enige om er så glimrende.
Jeg synes, det er noget mystifistisk, og jeg kan ikke forstå, at ministeren ikke bare svarer: Vi har tænkt os at sælge det og det, og det går i kassen – eller svarer: Vi har ikke tænkt os at sælge noget som helst.
Vi snupper en del af overskuddet, og så fastsætter vi politisk, hvad det skal bruges til.
Helge Sander (V), 2005-11-08:
Jeg vil gerne prøve at illustrere det ved det, der i mange sammenhænge bliver sammenholdt med Højteknologifonden, nemlig Danmarks Grundforskningsfond.
Her skete der rent faktisk det, at man solgte Statsanstalten, og afkastet af det beløb, som blev hensat, bruges til grundforskning.
Den samme idé var grundlaget for Højteknologifonden, sådan som jeg forsøgte at beskrive i den første besvarelse.
Men da der ikke umiddelbart var statslige aktiver, som kunne sælges, prioriterede regeringen højt, at der blev mulighed for at komme i gang med Højteknologifonden, og derfor blev det den konstruktion, som fru Lene Jensen nu fokuserer på.
Man hensætter altså et beløb, men det er ikke således, at det er et fast beløb som f.eks. ved salget af Statsanstalten.
Man hensætter et beløb, tager afkastet af det og giver afkastet til Højteknologifondens bestyrelse.
Når så fru Lene Jensen spørger, hvad det er for nogle statslige aktiver, man vil sælge, og hvad det lige præcis er, man ønsker der skal tilføres denne her fond, så vil jeg sige, at det vil jeg ikke være i stand til at svare på i dag.
Måske vil finansministeren være i stand til det.
Lene Jensen (S), 2005-11-08:
Jeg kan sagtens tilgive ministeren, at han ikke kan redegøre for, hvordan de 1,6 mia. kr., der skal findes næste år, skal findes ved salg af aktiver og den slags ting.
Vi har forsøgt os med finansministeren, men det kom der heller ikke rigtig noget ud af, da vi havde ham i Finansudvalget vedrørende det samme spørgsmål.
Det, jeg til gengæld ikke kan forstå, er, hvis der ikke kan redegøres for, hvor de 3 mia. kr., som angiveligt allerede skulle være i fonden, kommer fra.
Det, der står tilbage, er for mig en mystifistisk konstruktion, som har en historisk forklaring, som dog ikke er mere end halvandet år gammelt, som ikke helt holdt, og derfor gør man noget andet og hensætter nogle midler.
Jamen det er jo ikke nogen fond.
Jeg forstår simpelt hen ikke, at man ikke kan redegøre mere præcist for, hvad det har af konsekvenser andre steder i systemet, når man siger 2 mia. kr., 3 mia. kr., 16 mia. kr., som flyver gennem luften.
Og alligevel bliver det ikke til ret meget, når det skal deles ud til forskning.
Det er sådan set bare det, der er min pointe, og jeg må konstatere, at jeg ikke helt kan få svar på mit spørgsmål, men det forstår jeg sådan set også godt.
Helge Sander (V), 2005-11-08:
Jeg ved ikke, om det er noget fluff.
Jeg ved bare, at det jo ikke er sådan, at konstruktionen er en dyb hemmelighed, for der er en aftale, og lovforslaget om Højteknologifonden er gået igennem Folketinget ved tre behandlinger, og der er svaret på en række spørgsmål osv. Så derfor synes jeg ikke, at det er helt rimeligt at fremstille det som noget fluff.
Til gengæld vil jeg sige, at det, der er det helt afgørende både for Højteknologifonden og for det danske samfund, det danske erhvervsliv, de, der gerne skulle nyde godt af Højteknologifonden som instrument, er, at der tilføres de penge til fonden, som vi har lovet, og som vi har en aftale om.
Og det sker.
Hermed sluttede spørgsmålet
Magnus Heunicke (S), 2005-11-08:
Der går jo ikke en uge, uden at vi har nye eksempler i dagspressen om, at it-sikkerheden vakler, om det så gælder private pc'er, offentlige investeringer eller virksomheder.
Derfor er det jo så besynderligt, at vi på den ene side hører, at regeringen synes, det er et meget vigtigt emne, og ministeren holder tit tale om, hvor vigtigt det er, men at man på den anden side kan konstatere, at nu har ministeren så lukket Rådet for it-sikkerhed uden at følge de anbefalinger, som rådet ellers var kommet med, nemlig på den ene side at tilføre området flere midler, altså give det flere muskler, og på den anden side at sikre en øget uafhængighed.
For mig at se er det det stik modsatte, man har gjort.
Man har taget penge fra det, og man har lagt det ind under ministeriet i stedet for.
Det er jo ikke det, der var anbefalet af rådet, der nu bliver nedlagt.
Så jeg vil gerne have et svar på: Hvordan kan det være?
Helge Sander (V), 2005-11-08:
Jeg vil først og fremmest gerne fastslå, at jeg er helt enig med spørgeren, når han understreger vigtigheden af it-sikkerhed, for uden den tilstrækkelige sikkerhed får vi ikke den udbredelse, som vi ønsker, og som vi jo er ganske enige om er afgørende for, at samfundet kan drage de fordele, som it jo helt dokumenterbart har i mange sammenhænge.
Så derfor er det fuldstændig rigtigt, at jeg har talt om det i utrolig mange sammenhænge og også argumenteret for det, for er der to ting, der er afgørende for it's udbredelse, så er det sikkerhed og indhold.
Derfor er jeg ikke enig i den udlægning af sikkerheden, som hr. Magnus Heunicke giver udtryk for her.
Vi lægger det om og prøver at lave det på en ny og en bedre måde.
Det også anderledes i forhold til den måde, vi gjorde det på den allerførste gang, vi havde et it-sikkerhedsråd, hvor Mads Bryde Andersen var formand.
Så ændrede vi det til det, vi har haft i en periode, og så ændrer vi det nu til noget andet.
Det har noget at gøre med, at tingene ændrer sig.
Jeg vil også sige, inden vi nu nedsætter det panel, at vi har oplevet et fantastisk godt samarbejde med aktørerne på området, som ikke bare alene med flotte ord, men også med aktiviteter og tiltag har sikret, at der har været usædvanlig meget fokus på it-sikkerhed i det forgangne år.
Og det skulle meget gerne fortsætte.
Magnus Heunicke (S), 2005-11-08:
Jeg kan forstå, at et af ministerens argumenter for at sige, at der stadig væk er en del uafhængighed i det her spørgsmål, er, at man har købt for 0,5 mio. kr. projekter om året hos Teknologirådet.
Jeg kan så forstå, at Venstres it-ordfører, hr. Michael Aastrup Jensen, siger, at han gerne vil have mere it-sikkerhedsforskning og -rådgivning fra Teknologirådet end for den halve million.
Hr. Michael Aastrup siger til Computerworld: Vi er skuffede, hvis der kun kommer ét projekt ud af det.
Man skal ikke se så isoleret på det, it-sikkerhed skal ses i en større helhed.
Vi forventer, at der generelt sker en opprioritering af it-sikkerhed i Teknologirådet.
Det vil jeg gerne sende et kraftigt signal om.
Er det regeringens holdning, at der skal sendes kraftige signaler om indholdet af Teknologirådets arbejde?
Helge Sander (V), 2005-11-08:
Teknologirådet er uafhængigt, og derfor tror jeg ikke, det ville blive særlig vel modtaget, hvis man begyndte at sige, præcis hvad det skulle arbejde med.
Men det er sådan, at i det nye tiltag, vi har lavet for den samlede it-sikkerhed, spiller Teknologirådet jo en rolle, men stadig væk som uafhængig instans.
Men det er jo rigtigt, at vi har haft en drøftelse om, hvorvidt man var indstillet på, når vi fik yderligere midler, at gå ind i det her sikkerhedsarbejde.
Med hensyn til Venstres ordførers bemærkninger vil jeg sige, at det har jeg lidt svært ved at forholde mig til.
Jeg så selvfølgelig også gerne, at det var således, at man ville fokusere endnu mere på det område, som hører under min ressort, men det er et andet spørgsmål.
Men jeg kan sige – lidt pudsigt – at hvis det ikke var sådan, at jeg i dag skulle have været til tirsdagsspørgetimen, så skulle jeg faktisk i lige akkurat denne time have været til møde med Teknologirådet, der jo har fået en ny sammensætning og en ny formand.
Men det får jeg sikkert rådet bod på ved en senere lejlighed, og så kommer jeg også til at drøfte det spørgsmål, som hr. Magnus Heunicke her har rejst.
Magnus Heunicke (S), 2005-11-08:
Jeg kan ikke forstå, hvorfor det er svært for ministeren at forholde sig til noget, som Venstres itordfører har sagt.
Venstres it-ordfører sagde altså, at der skal sendes et kraftigt signal om, at der skal opprioriteres med hensyn til it-sikkerhedsarbejdet inden for Teknologirådets arbejde.
Jeg synes, at det vil være på sin plads, også som en gestus til det nysammensatte Teknologiråd, at signalere fra regeringens side, om det er den måde, man gerne vil have at Teknologirådet skal arbejde på, altså at man kommer med kraftige signaler om, hvilke emner rådet skal tage op.
Helge Sander (V), 2005-11-08:
Jeg tror, at jeg i stedet for et kraftigt signal vil foretrække at tage det møde, der skal være med Teknologirådet forhåbentlig meget, meget hurtigt efter det aflyste møde i dag.
Magnus Heunicke (S), 2005-11-08:
Det tolker jeg sådan, at Venstres ordfører altså ikke har opbakning fra regeringens side til at komme med signaler til, hvilke emner man skal tage op fra Teknologirådets side.
Er det rigtigt?
Helge Sander (V), 2005-11-08:
Jamen nu synes jeg, det er vigtigt, at vi er opmærksomme på, at Teknologirådet nok er uafhængigt, men jo altså også er et råd, som betjener Folketinget og i sin tid er nedsat af Folketinget, udspringer af Folketinget.
Og det ved jeg for øvrigt sker.
Der er udvalgsformænd, i hvert fald i dette Ting, som har meget nære relationer til Teknologirådet og er med til at inspirere, når rådet skal lave planer for de forskellige initiativer, det tager i løbet af året.
Når jeg udtrykte det anderledes, er det selvfølgelig, fordi det er et råd, som jeg har temmelig meget med at gøre, og så er det klart, at jeg hellere holder et møde med dem end sender alle mulige signaler i alle mulige forskellige retninger.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Charlotte Antonsen (V), 2005-11-08:
Jeg vil gerne begrunde, hvorfor alle partierne i Folketinget har ønsket en forespørgsel om, hvad regeringen kan oplyse om forberedelserne til WTO's ministerkonference i Hongkong.
Jeg skal gøre det kort.
Når man følger den offentlige debat om WTO, så kan man godt tro, at WTO alene handler om ulandsprojekter og landbrugspolitik.
Det handler nemlig om den globale handel, om verdenshandelen, og derfor er det uhyre vigtigt for alle lande i verden, at vi i WTO rykker, at man når et resultat, og den del af historien tror jeg også godt vi kan være enige om.
Det er en sag, der optager Folketingets partier og især nu, hvor vi nærmer os mødet i Hongkong, hvor alle 48 landes delegationer inklusive det danske Folketing mødes for forhåbentlig at tage endnu et skridt i retning af frihandel i verden.
Frank Aaen (EL), 2005-11-08:
Ud over den fælles forespørgsel har vi ønsket en særlig forespørgsel om frihandelens negative konsekvenser for ulandene.
Når man hører debatten om WTO, kunne man tro, at forhandlingerne alene drejer sig om de rige landes landbrugsstøtte og øget markedsadgang til os for ulandene, men i de forhandlinger, der pågår, kræver EU og de andre rige lande, at ulandene drastisk sænker deres toldsatser på landbrugs- og industrivarer, og at de liberaliserer deres serviceydelser.
Vi hører ofte den myte, at den bedste vej til udvikling for ulande er øget integration i verdensmarkedet, altså at de skal liberalisere, åbne deres markeder for varer og serviceydelser og investeringer, og at det vil skabe investeringer og vækst i de lande.
Men det er skudt ned i adskillige rapporter, senest fra den britiske bistandsorganisation Christian Aid, der i sommer udgav en rapport, hvor de meget grundigt har undersøgt resultaterne af handelsliberaliseringer i 32 lande i Afrika, Asien og Latinamerika.
Undersøgelsen viser bl.a., at handelsliberaliseringer i de seneste 20 år har kostet Afrika syd for Sahara 272 mia. dollars, et beløb, der langt overstiger den bistand, som landene har modtaget i samme periode.
Christian Aid peger på, at uden liberaliseringens omkostninger havde ulandene kunnet betale deres gæld og derudover haft råd til både sundhed og uddannelse til deres befolkninger.
Liberaliseringen er simpelt hen en kilde til fattigdom.
Det er ikke sådan, at det bare er en god politik, der i en kort periode giver nogle negative konsekvenser, som nogle siger undskyldende
, nej, siger alle de rapporter, der er lavet af FN, af Christian Aid, selve grundlaget i liberaliseringerne frarøver ulandene muligheden for at udvikle deres økonomi og den sociale standard.
Det forslag til vedtagelse, vi lige har hørt, fortsætter bare ud af den samme linje.
Derfor har vi et andet: Forslag til vedtagelse »Da de handelsliberaliseringer, der indtil videre er gennemført ...
Kan det ikke det?
Har vi ikke lige hørt en ...
Undskyld, jeg har hørt forkert.
Men så kommer det lidt senere, så må man vente i spænding.
Helge Sander (V), 2005-11-08:
Dengang hele konstruktionen blev planlagt, gik den på nordsøolien, og derfor blev den formuleret som salg af statslige aktiver.
Det blev fastholdt, da konstruktionen blev udarbejdet, men for at være sikker på, at der fra dag et var midler i fonden, blev konstruktionen – som det fremgår af aftalen om Højteknologifonden, som også er behandlet her i Folketinget – at det på de årlige finanslove sikres, at der tilføres mindst 2 mia. kr.
De tilvejebringes via finanslovforhandlingerne, som det også er beskrevet i selve aftalen.
Det er klart, at i øjeblikket, hvor der ikke sker salg af statslige aktiver, kan der ikke henføres noget direkte fra disse aktiver, men i det øjeblik, der sker noget, vil der givetvis blive udlignet.
Lene Jensen (S), 2005-11-08:
Det er fint nok med en reklamefilm for Højteknologifonden, og den under jeg gerne ministeren at få lejlighed til at fremvise.
Men jeg synes bare, ministeren skulle overveje at svare på det, jeg spørger om, nemlig: De penge, der skal stå i Højteknologifonden, hvor kommer de fra?
For er det ikke sådan, at der rent faktisk ikke er nogen fond?
Det, det handler om, er jo, at man flytter nogle midler rundt på en måde, som er enormt svær at gennemskue.
Hvis man læser finanslovaftalen, redegøres der for, hvordan omkring 400 mio. kr. skal komme fra de 2 mia. kr., der skal erlægges næste år, og at de resterende 1,6 mia. kr. vil blive tilvejebragt gennem engangsindtægter fra bl.a. omlægning af statslige aktiver, herunder salg af aktiver i forbindelse med privatiseringer, og nettokapitaloverførsler.
Hvad er der blevet solgt, som er tikket ind på kontoen med de 3 mia. kr. for i år?
Og hvad er det, der skal sælges for de 1,6 mia. kr., som mangler til næste år?
Helge Sander (V), 2005-11-08:
Sidste år blev der placeret 3 mia. kr. i Højteknologifonden.
Der kom 1 mia. kr. ekstra, så det blev 3 i stedet for 2, for i den oprindelige aftale stod der jo, at det skulle være 2 mia. kr. pr. år.
Det er altså målsætningen.
Afkastet af dette beløb skal så tilføres forskningen i en konstruktion med en meget, meget selvstændig bestyrelse, som kan tage beslutninger uafhængigt af Folketing og regering.
Bestyrelsen har hr. Jørgen Mads Clausen som formand, og da den i går gjorde boet op efter den første ansøgningsrunde, viste det sig, at der var ganske mange ansøgere.
Det er klart, at det selvfølgelig er glædeligt for regeringen set i lyset af, at de største kritikere af Højteknologifonden i sin tid var meget betænkelige ved, om der kom tilstrækkeligt med kvalificerede projekter til Højteknologifonden.
Vi kan roligt fastslå i dag, at det er der kommet.
Der er kommet interessante og relevante forslag, som også opfylder det krav, som jeg ved at fru Lene Jensen og jeg er enige om, nemlig at de skal dække både små og mellemstore virksomheder og skal have en meget stor regional spredning.
Jeg synes, det er en særdeles tilfredsstillende situation, vi er kommet i.
Som sagt er der 5 mia. kr. i fonden nu, og der er et afkast på 200 mio. kr. til fordeling her og nu.
Lene Jensen (S), 2005-11-08:
Som opfølgning på den diskussion, der har været, vil jeg sige, at hvis jeg havde været videnskabsminister, havde jeg sagt et eller andet i retning af: Uanset hvordan der bliver brugt forskningspenge her i landet, går man gennem Det Strategiske Forskningsråd, når det er temabaseret forskning.
Så kan man jo tænke, hvad man vil, når ministeren ikke får sagt meget klart, at det er sådan, det forholder sig.
Når jeg læser den aftale, regeringen har lavet med Dansk Folkeparti på forskningsområdet, kan jeg konstatere, at de eneste nye store beløb, der er at finde, er dem, der handler om Højteknologifonden.
I år har det været noget med 3 mia. kr., og det er 2 mia. kr. til næste år.
Jeg vil gerne høre: Hvor mange penge er der egentlig i den fond lige nu, og hvor kommer de fra?
Per Stig Møller (KF), 2005-11-08:
Det, der er tale om, er jo altså, at vi her åbner landbrugsmarkederne, at vi prøver at få en lavere industritold, som fremmer verdenshandelen, ikke mindst Syd-Syd-handelen og også på tjenesteydelsesområdet, som er det nye, moderne økonomiske område, hvor 70 pct. af økonomien genereres.
Skulle vi pludselig, når vi laver en frihandel, holde 70 pct. af økonomien udenfor?
Det ville da ikke være dynamisk.
Det ville da ikke skabe den fremgang, som jeg netop forklarede hr. Frank Aaen ligger hos udviklingslandene.
Og så synes jeg altså stadig væk, at det ikke er særlig fair at rive hr. Steen Gade det i næsen, at han ikke kan se forskel på Niger og Brasilien.
Det er faktisk hr. Frank Aaen, der ikke kan se forskel på Niger og Brasilien.
Brasilien kan godt gå ind og sænke industritolden og kan også godt gå ind og sørge for, at der kommer mere liberalisering inden for søfart, telekommunikation osv., hvorimod Niger er i en helt anden situation.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2005-11-08:
Nu kan jeg se på finanslovaftalen her, at der er sat fokus på både folkeskole og sundhed, men jeg tænker på, at når nu man ved, at så mange børn og unge i dag spiser usundt og lever usundt – der er 80 pct. af de børn og unge, der spiser for meget fedt, 80 pct. spiser for meget sukker, og knap 80 pct. spiser for lidt frugt og grønt – hvordan det så kan være, at regeringen ikke har taget initiativ til en landsdækkende skolemadsordning?
Er det noget, man har i tankerne?
Bertel Haarder (V), 2005-11-08:
Tak for spørgsmålet.
Det er en dejlig dag at være undervisningsminister på med 680 mio. kr. bevilget ekstra over de næste 3 år til alt det, som vi har brug for, for at børnene får lært, hvad de skal.
Så er der det med maden, som selvfølgelig er vigtig, og der er en del af eleverne, som ikke får madpakke med hjemmefra, eller som smider den væk –
det har jeg været ude for i mig egen familie.
Derfor har jeg også i den kommunale valgkamp set, at mange kandidater siger, at de gerne vil lave skolemadsordninger.
Og så siger de, at det selvfølgelig skal være noget, som forældrene betaler, og så føjer de til, at skulle der nu være nogen, som det er svært at få penge af, jamen så skal deres børn selvfølgelig også have noget at spise.
Det synes jeg er den rigtige måde at arbejde med sagen på: Vi skal ikke gøre alle familier til sociale tilfælde, som skal hjælpes, for langt de fleste kan hjælpe sig selv, og begynder vi at tage ansvaret fra dem på ét punkt, så bliver de måske også dårligere til at bære ansvaret på et andet punkt.
Men det er en god idé som led i det kommunale arbejde og i skolebestyrelsesarbejdet på den enkelte skole at finde ud af, hvordan man kan lave spiseordninger, så man er sikker på, at alle børnene får noget at spise.
Det er nemlig også vigtigt for undervisningen.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2005-11-08:
Det er rigtigt, at det også er et tema i den kommunale valgkamp.
Men jeg tillader mig lige at citere her fra Hjerteforeningens rapport »Forebyg hjertekarsygdom – begynd blandt børn og unge«: »Siden 1947 er overvægt blandt 6-8-årige øget voldsomt.
Der er i dag 8 gange så mange overvægtige i aldersgruppen og 20 gange så mange fede som i 1947.«
Synes undervisningsministeren ikke, at det her også er et nationalt anliggende, når vi ved, at sund kost i skolen også styrker indlæringen?
Bertel Haarder (V), 2005-11-08:
Det er bestemt også et nationalt anliggende, og sundheden er jo noget, som også har en meget stor plads i finansloven.
I alt er sundhedsudgifterne løftet med 5,5 mia. kr. siden 2001.
Det er i øvrigt et globalt problem.
Det er et stort problem i Kina f.eks. og i USA – det drøftes overalt.
Selv om det er et langt mindre problem i Danmark, så synes jeg også, at vi skal være opmærksomme på det.
Spørgsmålet er bare hvordan.
Og jeg har ikke spor imod på spørgerens foranledning at tage en snak med sundhedsministeren og måske også med familie- og forbrugerministeren om det.
Men vi er jo ikke omgivet af fjender på det her felt.
Det er jo en meget vigtig vej at gå, nemlig at stoppe det enorme forbrug af søde drikke, som der har været.
Så det er en forældresag, det er en skolesag, det er en kommunesag, men det er selvfølgelig også en statssag.
Og når nu vi får nedsat et udvalg eller en kommission omkring familie- og arbejdsliv, så har det også noget med livsstil at gøre, herunder også kost.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2005-11-08:
Vil det sige, at undervisningsministeren og med ham regeringen ikke konkret har tænkt sig at gøre noget for at indføre skolekostordninger på landsplan – eller hvordan?
Bertel Haarder (V), 2005-11-08:
Nej, vi har ikke tænkt os at kommandere hver eneste kommune og hver eneste skole til at oprette skolebespisning.
Der er jo masser af skoler, der har det, og vi synes ikke, vi skal tage ansvaret fra de forældre, som udmærket kan bære ansvaret selv.
Som jeg sagde i mit første svar, så er det jo et led i den kommunale valgkamp, det er der, det hører hjemme.
Jeg tror, at skolebespisningsordninger vil brede sig på lokalt initiativ – det er det sundeste – og der er ingen grund til, at staten skal fortælle kommunerne, hvad de skal gøre, eller betale for forældre, som godt kan betale selv.
Men jeg er enig i, at skulle der være nogle børn, som har forsømmelige forældre, så kan det godt være kommunens og skolens ansvar at sørge for, at de også får noget at spise.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2005-11-08:
Undskyld, det troede jeg ikke man måtte.
Er det noget, undervisningsministeren kunne forestille sig blive gennemført her i landet?
Bertel Haarder (V), 2005-11-08:
Forbud er ikke det første, man skal ty til.
Så jeg tror ikke, vi opnår så meget ved statslige pålæg eller ved forbud.
Derimod synes jeg, det er vigtigt, at det drøftes lokalt.
Jeg synes, det er der, den sag hører hjemme, og hverken i Folketinget eller hos regeringen.
Men jeg fralægger mig ikke ansvaret, og jeg har oven i købet tilbudt, at jeg gerne vil tage kontakt til sundhedsministeren, ganske som jeg allerede har kontakt til familie- og forbrugerministeren, om, hvad vi har af fælles ansvar inden for vores ministerområder, og her er problemet med fedme absolut et af de store.
Det vil jeg gerne give spørgeren ret i.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Helge Sander (V), 2005-11-08:
Jeg kan sige til hr. Morten Homann, at videnskabsministeren, og jeg tror heller ikke regeringen, har planer om at udsøge sig specielle områder, hvor man ønsker forskning, der skal føre til et bestemt resultat, eller i særlig grad ønsker et resultat, der står i modsætning til det resultat, der er opnået.
Så derfor er svaret på spørgsmålet i hvert fald, at videnskabsministeren aldeles ingen planer har i den retning.