runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Else Theill Sørensen (KF), 2002-05-03:
Som det allerede har været nævnt herfra, er lovforslaget helt identisk med et forslag, som den tidligere regering, så vidt jeg er orienteret, nåede at få sendt i høring, men som den mig bekendt ikke nåede at få fremsat. De væsentlige elementer i lovforslaget er, at amternes pligt til at levere blodplasma til Seruminstituttet ophæves, og at Serum Instituttets eneret på fremstilling og fremskaffelse af blodprodukter til de offentlige sygehuse ophæves.
Disse ændringer finder vi gode og fornuftige, men jeg vil godt understrege, at vi finder det meget vigtigt, at der også er væsentlige dele af loven, som ikke er ændret.
Det gælder kravet om, at donorer skal være frivillige og ubetalte og kun må tappes af offentlige blodbanker, og det er en afgørende forudsætning for, at den danske bloddonorordning kan opretholdes.
Det er af uvurderlig betydning, at de ca. 250.000 donorer giver deres blod som en gave til danske patienter - en gave, der skal behandles med respekt og være til størst mulig gavn.
Ligeledes er kravet om, at amterne skal støtte donororganisationernes virksomhed, bibeholdt.
Der er efter Det Konservative Folkepartis opfattelse tale om en fremadrettet og fornuftig ændring af blodforsyningsloven, som sikrer, at alle dele af det tappede blod bliver anvendt på gavnlig vis, og Det Konservative Folkeparti kan støtte lovforslaget.
Med hensyn til beslutningsforslag nr. B 105 om udbygning af virksomheden på Statens Serum Institut vil jeg sige, at Det Konservative Folkeparti ikke kan støtte beslutningsforslaget. For så vidt angår de mange ædle formål om at udbygge virksomheden til gavn for befolkningerne i de fattige lande, er jeg af den sikre overbevisning, at de formål kan tilgodeses på en langt bedre og billigere måde end ved at udbygge en offentlig produktions- og forskningsvirksomhed i Danmark.
Hvad angår det andet formål, nemlig at sikre den fornødne kapacitet til fortsat dansk blodproduktion, mener vi ikke, den skal sikres på denne måde, men derimod ved, at vi vedtager L 201, som vi lige har behandlet.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2002-05-03:
Uden at gå ind i en nærmere diskussion vil jeg selvfølgelig gerne her give et tilsagn om, at jeg under det udvalgsarbejde, som jo forestår efter førstebehandlingen af beslutningsforslaget, på baggrund af indspillet fra Folketingets Sundhedsudvalg naturligvis gerne vil lave allehånde beregninger på, hvad denne ordning vil koste, hvis man lægger forskellige forudsætninger til grund.
Det er selvfølgelig klart, at det kan skabe et diskussionsgrundlag, men det rokker ikke ved, at vurderingen af, hvilket potentiale for psykologbehandling der ligger i en sådan ordning, kan være forskellig.
Men det er klart, at hvis vi laver regnestykker på baggrund af nogle spørgsmål fra udvalget, får vi selvfølgelig et bedre grundlag for den fortsatte diskussion, og det vil jeg naturligvis gerne bidrage til.
Tove Videbæk (KRF), 2002-05-03:
Vedrørende økonomien vil jeg gerne give nogle kommentarer og stille spørgsmål til ministeren vedrørende de 8 kategorier, som er under lovgivningen om sygesikringstilskud.
I 1997 blev der bevilget 27 mio. kr., og de personer, som fik psykologhjælp efter at være udsat for røveri og voldtægt, udgjorde 12 pct. af gruppen.
Til dem gik der kun knap 3 mio. kr., og derfor tror vi i Kristeligt Folkeparti, at det vil være et meget mindre beløb, der bliver tale om.
Vil ministeren ikke godt tage de kommentarer med sig og så lave nogle nye udregninger på området, for vi tror, at det beløb, som det vil koste at få de incestramte med, er meget, meget mindre end det, ministeren opererer med nu.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2002-05-03:
Jeg skal på ingen måde være polemisk, men hvis der ikke var lovgivningsmæssige grunde til det, var der jo ingen grund til at fremsætte beslutningsforslaget.
Forslaget er jo fremsat i lyset af, at lovgivningen i dag er indrettet på en sådan måde, at der ikke er tilskud til psykologbehandlinger i de situationer, fru Tove Videbæk nævner.
Vi kommer næppe meget videre ved, at jeg nu repeterer alt, hvad jeg har sagt én gang tidligere: Regeringen er optaget af først og fremmest at få gjort noget ved det helt grundlæggende problem, nemlig at alt for mange børn i vort samfund udsættes for seksuelle overgreb.
Vi søger at løse problemerne ved problemernes rod, men ved en afvejning af, hvilke ressourcer vi har til rådighed, også inden for rammerne af det offentlige sundhedsvæsen, må jeg altså fastholde den konklusion, jeg også nåede frem til før, nemlig at det vil være forbundet med en betragtelig økonomi at lempe på den 6-måneders-regel, som eksisterer i lovgivningen.
, og i virkeligheden er debatten her jo et vidnedsbyrd om det.
Da man i sin tid lavede denne model, der skabte mulighed for tilskud til psykologbehandling, lavede man jo en afgrænsning, som der var bred opbakning til, og det er den afgrænsning, der kommer under pres ved bl.a. dette forslag fra Kristeligt Folkeparti.
Derfor bliver regeringen altså nødt til at foretage en afvejning af de økonomiske ressourcer og lægge en linje for, hvor grænserne går for de direkte offentlige subsidier, når vi taler om psykologbehandling, og efter regeringens overbevisning skal grænsen gå dér, hvor den ligger i dag.
Tove Videbæk (KRF), 2002-05-03:
Hvis et menneske som 6-, 7-, 8- eller 12-årig har været udsat for incest, tror jeg ikke, at man skal forvente, at det barn skal kunne finde ud af at søge læge eller gå til politiet eller til sagsbehandleren inden for 6 måneder.
Det sker ofte, at mennesker først erkender eller bliver klar over, hvad de har været udsat for, når de er 20, 25, 30 år, og så opstår der en virkelig akut krisesituation.
Det er virkelig en akut krise, de kommer i, når det går op for dem, hvad det er, de har været udsat for.
Man kan ikke sammenligne dem med mennesker, der har depressioner eller andre ting, som måske ikke er akutte.
Det er en akut krise, de kommer i, når det går op for dem, hvad de har været udsat for.
Line Barfod (EL), 2002-05-03:
Nu har vi jo set på en række andre områder, der er blevet udliciteret og privatiseret, at private firmaer er gået ind og har budt en lav og urealistisk pris for at komme ind på markedet, og hvis først blodproduktionen er lagt ud til et privat firma, og blodproduktion på Seruminstituttet er nedlagt, så vil amterne ikke have noget alternativ, hvis firmaet, når kontrakten skal genforhandles, forlanger en højere pris.
Det valg, vi står i, er jo, om vi skal bruge 100 mio. kr. til investering i, at Seruminstituttet fortsat kan stå for blodproduktionen, eller om vi skal bruge 100 mio. kr. på at nedlægge blodproduktionen på Seruminstituttet og så blive afhængige af et privat firma.
Så for os i Enhedslisten er der ingen tvivl om, at vi fortsat ønsker offentlig blodproduktion og ikke, at private firmaer skal tjene på det.
Men jeg kan så forstå, at der desværre er andre, der ikke deler den opfattelse.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2002-05-03:
Jeg kan da bekræfte, at de fleste private virksomheder formentlig er drevet også af en interesse i at forrente de investeringer, der er foretaget.
Det er der altså for mig at se ikke noget overraskende, hemmeligt eller odiøst ved.
Jeg kan også bekræfte, at Statens Serum Institut ikke er pålagt et krav om at skulle oparbejde et overskud.
Men så er der jo også derved skabt en helt ideel mulighed for, at der ikke findes nogen på denne Jord, der er i stand til at give et tilbud, der er bedre end det, Statens Serum Institut kan.
For jeg forstår, at alle andre skal skumme fløden på det her.
De skal vælte sig i penge, mens vores eget institut gør det uegennyttigt og uden at skulle have noget overskud.
Sådan må det vel hænge sammen.
Line Barfod (EL), 2002-05-03:
Ministeren spurgte, hvilke blodimportører det dog kunne være.
Lægemiddelindustriforeningen har i sit høringssvar givet udtryk for, at den mener, at lovforslaget er en tiltrængt åbning af det danske marked for blodprodukter, og Lægemiddelindustriforeningen støtter, at de lægemiddelfirmaer, som har registrerede blodprodukter på det danske marked, frit kan markedsføre dem uanset oprindelsesland.
Så der vil altså kunne handles blodprodukter, også selv om de ikke er fra Danmark.
Så siger ministeren, at der vil være nogle firmaer, der vil kunne tage sig betalt og sammenligner med, at det kan Seruminstituttet også.
Men der er vel forskel på, om et privat firma tager sig betalt for at tjene penge på en produktion - de private firmaer vil vel næppe stå for produktion af blodprodukter, hvis ikke de kan tjene penge på det - og så Statens Serum Institut, der tager sig betalt for at få produktionen til at hænge sammen, men som ikke skal have noget overskud.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2002-05-03:
Det er en myte, når man taler om privatisering af blodprodukter.
Det er myter, når man taler om, at her er der et kommercielt sigte, og at det nu bare handler om at shoppe rundt og finde den billigste blodimportør.
For bare at tage et par løse citater fra debatten.
Nu ved jeg ikke lige, hvor de der blodimportører i øvrigt er at finde, altså der, hvor man kan købe blod.
Jeg ved heller ikke, om der er nogen interesse i, at nogen skulle gøre det.
Det, vi diskuterer her, er jo, kan man sige, omsætning af lægemidler, der er udviklet på baggrund af oparbejdet blod.
Det er den slags myter, jeg sigter til.
Det er jo helt oplagt, og det er der vel heller ikke noget odiøst i, at den virksomhed, der byder ind, eller de virksomheder, der byder ind på at løse den her fraktioneringsopgave, selvfølgelig vil tage sig betalt for det.
Det gør de ansatte på Statens Serum Institut mig bekendt også.
Det er i hvert fald mit indtryk, at også de ansatte på Statens Serum Institut får løn.
Sådan vil det rimeligvis også være i den konkurrencesituation, der opstår, når amterne i et samlet udbud beder nogen om at oparbejde blodet på vegne af amterne.
Så vil man givetvis tage sig betalt for det.
Det, der er pointen, er, at den her model skaber mulighed for, at man kan lægge opgaven der, hvor folk tager sig mindst betalt for det, og dermed kan man være med til at sikre sig, at de lægemidler, der skal oparbejdes på det danske blod, kan oparbejdes på de rimeligste økonomiske vilkår til glæde for de danske patienter.
Det er jo sådan, verden hænger sammen.
Og hvis Seruminstituttet med den store buket roser, der jo også har været afleveret til Seruminstituttet i denne her debat - en buket, jeg også gerne vil være med til at designe - kan leve op til de forventninger, jamen så kan det jo meget vel være, at opgaven helt eller delvis ender dér.
Line Barfod (EL), 2002-05-03:
Ministeren gentog i sit indlæg flere gange, at vi skulle passe på med myter, og bare for at være sikker på, at vi forstår hinanden: Den myte, ministeren taler om, er det, når vi fra SF og Enhedslistens side påpeger, at med det forslag vil private kunne komme ind og tjene penge på blodet?
Er det det, ministeren mener er en myte?
For hvis der er noget, vi har misforstået der, og det ikke er tilfældet, at private kan komme ind og tjene penge på blodet, så vil vi da meget gerne høre nærmere om det.
Line Barfod (EL), 2002-05-03:
Først til spørgsmålet vedrørende de multinationale selskaber kan jeg sige, at der ligger reglerne allerede.
OECD har lavet nogle glimrende regler vedrørende kontrol og skatteregler for de multinationale selskaber, som er gældende i Danmark.
Problemet er, at de multinationale selskaber ikke bliver kontrolleret. Så midlet er at ansætte flere folk i Told og Skat til at kontrollere de multinationale selskaber og hive de penge hjem, de ikke betaler i skat, for i dag er der en stor del af de multinationale selskaber, der ikke betaler én eneste krone i skat.
De eksperter, der har kigget på det, som ikke er Enhedslistens eksperter, har vurderet, at der ligger mellem 5 og 14 mia. kr. og venter på at skulle betales i skat,
hvis der skulle betales skat efter de gældende regler på området.
Når man ved, hvor ihærdigt skattevæsenet er, når de skal hive 500 kr. hjem fra en almindelig borger, der har betalt for lidt i skat, så kan det undre, at man ikke har den samme ihærdighed over for de multinationale selskaber.
Jeg tror ikke, der er nogen fare for, at McDonald's holder op med at sælge burgere, eller at Coca-Cola holder op med at sælge cola, eller at Unilever og Nestlé holder op med at sælge slik og is i Danmark, som i øvrigt slet ikke bliver produceret i Danmark.
Else Theill Sørensen (KF), 2002-05-03:
Det fik jeg så.
Det var jeg nu næsten sikker på. Nu har vi i halen på næsten alt, hvad vi har talt om herinde siden valget i november, hørt, at enhver ting i dette samfund kan finansieres ved at tage pengene fra de multinationale selskaber.
Jeg vil gerne have at vide: Hvornår ser vi et konkret forslag fra Enhedslisten til, hvordan vi får plukket de penge fra de multinationale selskaber?
Hvor stor en del af den offentlige sektor eller af denne udvidelse af den offentlige sektor, som vi skal have, forventer fru Line Barfod kan finansieres af de multinationale selskaber?
Og hvor længe forventer fru Line Barfod, at disse multinationale selskaber vil blive her i dette lille smørhul og finansiere vores offentlige sektor?
Så vil jeg med hensyn til forskning og private, som også tjener penge, spørge, om det er sådan, at den danske medicinalindustri, sideløbende med at den har tjent penge, også har bidraget ganske betragteligt til en god forskning til gavn for danske og udenlandske patienter.
Line Barfod (EL), 2002-05-03:
Enhedslisten kan støtte forslaget fra Kristeligt Folkeparti.
Og jeg kan oplyse, at når Enhedslisten siger, at vi støtter et forslag, så stemmer vi også for det, i modsætning til, kan jeg forstå, Dansk Folkeparti, der også i denne sag åbenbart har den holdning, at man kan støtte et forslag, men så alligevel stemme imod i sidste ende, hvis man ikke får tilladelse fra finansministeren til at stemme for.
Når Enhedslisten kan støtte forslaget fra Kristeligt Folkeparti,
er det, fordi det grundlæggende er vores holdning, at psykologbehandling burde være skattefinansieret og altså en del af det offentlige rådgivnings- og behandlingssystem på linje med f.eks. de psykiatriske speciallæger.
Så vidtrækkende er dette forslag fra Kristeligt Folkeparti ikke, men det sikrer en overordentlig relevant udvidelse af de grupper, der kan få psykologisk krisehjælp med tilskud fra den offentlige sygesikring.
Seksuelt misbrug og især seksuelt misbrug af børn adskiller sig fra de fleste andre overgreb ved, at offeret ofte påtager sig skylden. Samtidig er krænkeren ofte et menneske, som har andre nære relationer til offeret.
Og som vi også har hørt flere gange i debatten, fortrænger offeret ofte overgrebet, og når de så senere i livet erkender det, har de behov for akut hjælp.
Og så skal de altså kunne få den hjælp med det samme.
Seksualiteten er i bund og grund en ting, der har en stor positiv betydning for ens voksne liv.
Hvis man får ødelagt den fra barnsben ved et misbrug, kan det give store problemer i voksenlivet.
Den krænkede mister selvværd, føler sig skyldig og får svært ved at indgå almindelige tætte og følelsesmæssige relationer.
Derfor er det nødvendigt, at tilbuddet om hjælp er der, når man er parat til det.
Et lille skridt i den rigtige retning er at udvide mulighederne for psykologhjælp efter sygesikringsloven, som det her er foreslået.
Hvis folk får mulighed for at få den psykologbehandling, de har behov for, vil det også kunne spare udgifter på en række andre områder.
Jeg har selv haft adskillige klienter, der har været incestofre, som er kommet ud i mange andre problemer, som kunne være undgået, hvis de havde fået den nødvendige psykologbehandling i tide.
Som det også er påpeget i debatten, er det desværre sådan, at en stor del af krænkerne selv er blevet krænket som børn.
Derfor er det så vigtigt, at man har psykologbehandlingen som et tilbud, og at man ikke først skal have fået en psykisk lidelse - hvad de fleste heldigvis ikke får - for at komme til psykiater, men at man netop har psykologbehandlingen som mulighed, og at man ikke skal opfylde de mange betingelser, der er, for at kunne få diverse andre ydelser eller skal stå i kø til de behandlingsmuligheder, der er på centrene for incestofre, som gør et glimrende stykke arbejde, men som slet ikke har kapacitet til at tage sig af de mange incestofre, der desværre er her i landet.
Så det er et utrolig positivt forslag, der vil kunne hjælpe mange mennesker,
og vi håber, at det kan vinde opbakning.
Naser Khader (RV), 2002-05-03:
Vi ved, at en senere hændelse pludselig kan bringe de traumatiske oplevelser til live og udløse en akut krisesituation, som kræver hjælp og behandling.
På den baggrund mener Det Radikale Venstre, at det vil være helt i sin orden dels at udvide den nuværende tilskudsordning til at gælde ofre for seksuelt misbrug i barndommen, dels at udvide den nuværende 6-måneders-regel til det tidspunkt, hvor erkendelsen af overgrebet indtræffer.
Selvfølgelig vil vi kunne diskutere, hvor mange mennesker et sådant tilbud vil komme til at omfatte.
I et velfærdssamfund som vores bør vi først og fremmest gøre vores yderste for at forebygge, at det sker, men når det er sket, bør det ikke være økonomien, der afgør, om et offer skal tilbydes den fornødne psykologbistand, tværtimod skal vi gøre vores yderste for at hjælpe dem.
Og det er, alt taget i betragtning, ikke særlig mange penge, det drejer sig om.
På den baggrund vil Det Radikale Venstre gerne støtte forslaget.
Lene Garsdal (SF), 2002-05-03:
Da mit partis ordfører på det her område, hr. Kamal Qureshi, ikke kan være til stede i salen i dag, skal jeg på hans vegne læse hans tale: SF stiller sig yderst positiv over for forslaget.
Der er ingen tvivl om, at egenbetaling til psykologbehandling afholder mange fra at tage imod den med den mulige konsekvens, at vi ser de samme patienter få receptpligtig medicin i stedet for.
Der er meget, som tyder på, at øget brug af psykologbehandling til traumatiserede patienter vil give en bedre langtidseffekt og en nedsættelse af det meget høje forbrug af medicin til traumatiserede patienter.
Forslaget giver klar mening og vil med stor sandsynlighed tjene sig selv ind, så SF støtter forslaget.
Else Theill Sørensen (KF), 2002-05-03:
Også Det Konservative Folkeparti synes, at det er et meget vigtigt emne, som Kristeligt Folkeparti tager op med det her beslutningsforslag.
De mennesker, der i barndommen har været udsat for seksuelle overgreb, og som aldrig har fået det bearbejdet, har et helt åbenlyst behov for at få hjælp.
Undersøgelser tyder på, at det drejer sig om mellem 200.000 og 400.000 mennesker.
Heldigvis har både den tidligere regering og den nuværende regering været bevidste om problemet og har haft forskellige tiltag, dels for at forsøge at hindre, at der sker seksuelle overgreb på børn, og det er jo trods alt det allervigtigste, dels for at give støtte til incestofre.
Af konkrete tiltag under den nuværende regering vil jeg nævne, som det også har været nævnt tidligere, at der er afsat 2 mio. kr. årlig i år og de næste 3 år til støtte for 250 fuldt ud betalte behandlingsforløb hos psykolog, 250 fuldt ud betalte pr. år.
Der er bevilget 1 mio. kr. årlig i støtte til to private incestcentre, der giver tilbud om rådgivning og behandling til voksne incestofre.
Derudover er der, og har der hele tiden været, mulighed
for gennem anden lovgivning at få støtte dels til psykologbehandling, dels til anden støtte, der kan være behov for. I Det Konservative Folkeparti har vi meget sympati for tankerne i Kristeligt Folkepartis forslag, men vi kan ikke støtte det af de grunde, som også andre har været inde på.
Formålet med sygesikringsordningen på psykologområdet er og har hele tiden været at yde tilskud til patienter med behov for psykologbistand i akut opståede situationer.
Det er hele baggrunden for den del af sygesikringsloven, og hvis der åbnes her, vil der helt sikkert være mange andre grupper, der på samme måde og med lige så stor vægt og lige så stort behov vil stille krav om sygesikringstilskud til psykologbehandling. Det ville være dejligt, hvis vi bare kunne hjælpe alle disse grupper, men økonomien sætter også her nogle begrænsninger, som man ikke kan se bort fra.
Derfor kan Det Konservative Folkeparti trods enighed et langt stykke hen ad vejen ikke støtte beslutningsforslaget.
Line Barfod (EL), 2002-05-03:
I forlængelse af fru Tove Videbæks spørgsmål vil jeg blot spørge, om Dansk Folkeparti vil støtte forslaget, såfremt der bliver stillet et ændringsforslag om, at det først skal være med virkning for finansåret 2003, så der ikke er noget problem i forhold til finanslovaftalen.
Tove Videbæk (KRF), 2002-05-03:
Det glæder mig naturligvis, at Dansk Folkeparti støtter hensigten i vores forslag, men det bedrøver mig naturligvis lige så meget, at Dansk Folkeparti ikke kan støtte forslaget.
Men jeg kan da glæde Dansk Folkepartis ordfører med, at der ikke i forslaget står noget om, at det skal træde i kraft i dette finansår.
Derfor kan det jo indgå i finanslovforhandlingerne for næste år.
Og så vil jeg da gerne spørge fru Anita Knakkergaard, også når vi nu tager i betragtning, at Dansk Folkeparti tidligere har støttet forslaget, om fru Anita Knakkergaard vil give tilsagn om, at Dansk Folkeparti vil forsøge at få det her forslag med på finansloven for 2003.
Anita Knakkergaard (DF), 2002-05-03:
Forslaget handler om, at der skal sikres psykologhjælp til incestramte og andre ofre for seksuelt misbrug i barndommen.
Dette har Dansk Folkeparti fuld forståelse for, vi mener også, at det bør være muligt at få hjælp efter § 9, stk. 2, i sygesikringsloven.
I henhold til bekendtgørelsen kan henvisning til psykolog normalt ikke udstedes senere end 6 måneder efter, at begivenheden har fundet sted.
Tilskud, der ydes med kun 60 pct. og maksimalt i 12 timer, har derfor mere karakter af akut krisehjælp.
Incestramte og ofre for seksuelt misbrug fortrænger ofte de overgreb, der er begået imod dem.
Senere hen i livet
kan situationer, der opstår, løsne op for disse overgreb, som de har fortrængt, og her er det så, at vi får brug for psykologhjælp til at løsne op for det fortrængte og få bearbejdet de traumer, der måtte være. 12 timers psykologhjælp rækker dog ikke langt i behandlingen, men sammenlagt med de mange foreninger over hele landet, der er oprettet bl.a. på privat initiativ, vil det hjælpe.
I disse foreninger er der mange incestofre eller seksuelt misbrugte, der er kommet over deres traumer og nu er i stand til at hjælpe andre.
Disse mennesker har den baggrund, der skal til, for at hjælpe andre incestofre.
Hjælpen i foreningerne kan bl.a. bestå af gruppeterapi, lukket gruppeterapi, og der kan være tale om individuel terapi.
Mange kommuner hjælper også i form af støtte til disse foreninger samt har selv oprettet steder, hvor der kan fås hjælp.
Dansk Folkeparti ville gerne støtte forslaget, hvilket vi da også har gjort tidligere, men da vi er med i finanslovforliget og forslaget koster penge, kan vi ikke støtte forslaget i det indeværende finansår.