Thorkild Simonsen (S), 1998-01-15:
Forslagsstillerne, der repræsenterer alle partier uden for regeringen, ønsker med dette forslag at sikre, at deltidsansatte eller frivillige brandfolk, redningsmænd, strandfogder og digevagter i tilfælde af arbejdsløshed stilles på linje med personer, der modtager vederlag for borgerligt ombud.
Landsklubben for deltidsansatte brandfolk har rettet flere henvendelser til regeringen for at få ændret reglerne, men det har regeringen af forskellige grunde ikke ønsket.
Nu ønsker forslagsstillerne imidlertid at imødekomme ikke mindst brandfolkenes ønsker.
Sagen er ganske godt belyst i kraft af, at tilsvarende forslag blev fremsat i den seneste folketingssamling.
Der blev altså også nedsat en arbejdsgruppe, der skulle belyse sagen nærmere.
Arbejdsgruppen afgav en rapport den 25. marts 1997, som forslagsstillerne alle må være bekendt med.
Jeg har imidlertid en fornemmelse af, at forslagsstillerne ikke kan have gjort sig helt klart, hvilke forskellige konsekvenser en gennemførelse af lovforslaget ville have.
Jeg kan f.eks. indlede med at konstatere, at de deltidsansatte brandfolk i den omtalte rapport giver ganske klart udtryk for, at foreningen ikke ønsker det foreliggende forslag gennemført.
Det synspunkt deles af deres arbejsgiver, kommunerne, og Falcks Redningskorps.
Jeg skal også bemærke, at det af rapporten kan udledes, at det ikke er relevant at inddrage digevagter og strandfogder i denne sammenhæng.
Jeg synes derfor, vi skal skære sagen ned til at koncentrere os om brandfolk og redningsmænd, for det er de grupper, der er omfattet af de regler, som forslagsstillerne ønsker dem undtaget fra.
Det er et grundlæggende og fast princip, at hvis man i en ledighedsperiode modtager arbejdsløshedsdagpenge, men også udfører arbejde, reduceres dagpengene.
Det er vel også ganske logisk, at hvis man er ledig og modtager dagpenge til erstatning for en indtægt, så skal en eventuel indtægt fradrages.
Der har også længe været det faste princip, at hvis man indtil 13 uger forud for en ledighedsperiode samlet har arbejdet mere end overenskomstmæssig arbejdstid, så skal de overskydende timer afspadseres, før man kan modtage dagpenge.
Jeg er klar over, at brandfolk m.fl. i en kort periode har været undtaget fra dette princip. Det skal jeg vende tilbage til senere.
Arbejdet som deltidsbrandmand eller redningsmand er egentligt lønarbejde.
De pågældende er ansatte på almindelige vilkår.
De modtager overenskomstmæssig løn og andre lønmodtagerrettigheder, ATP, feriepenge m.v. for det ydede arbejde.
De har vel nok påtaget sig arbejdet frivilligt, men det har vel alle, der har et arbejde.
Når forslagsstillerne taler om frivillige brandfolk, så må det dreje sig om de brandfolk, der indgår i en helt særlig og historisk betinget ordning i nogle kommuner i Sønderjylland, og som ikke får honorar for deres arbejde.
I den forbindelse vil jeg lige nævne, at Arbejdsministeriet har fastslået, at sådanne frivillige brandfolk slet ikke er omfattet af de problemstillinger, som forslaget skal løse. Det fremgår også af den omtalte rapport.
Når deltidsansatte brandfolk benyttes i væsentligt omfang, skyldes det hensyn til strukturen af de kommunale beredskaber, hvor det kun i nogle tilfælde er nødvendigt eller hensigtsmæssigt at have fuldtidsansatte brandfolk.
Der er på landsplan ansat omkring 3.000 deltidsansatte brandfolk med forskellige timetal.
For at friholde brandfolk og redningsmænd fra reglerne om fradrag i dagpenge og overskydende timer kan man gå to veje.
Det kan ske ved, at brandfolk og redningsmænd undtages fra de nye bestemmelser i arbejdsløshedsforsikringsloven.
Det fremgår imidlertid af bemærkningerne til beslutningsforslaget, at forslagsstillerne ikke ønsker en ændring af principperne for a-kasse-regler for bierhverv. Hvis de pågældende beskæftiges i et hverv, der vederlægges, kan undtagelsen i stedet ske administrativt.
Der er ikke i loven nogen definition af et hverv, men som hverv betragtes forhold som nævninge, domsmænd, lægdommere, kommunalbestyrelsesmedlemmer, offentlige repræsentanter i institutioner, råd, nævn samt medlemmer af menighedsråd.
Lønmodtagere, som vi har med at gøre her, kan ikke undtages for reglerne administrativt, og der er derfor ikke nogen virkning af blot at kalde brandfolks og redningsmænds løn for vederlag.
En undtagelse forudsætter derfor, at deltidsansatte brandfolks og redningsmænds arbejde ved lov udtrykkeligt gøres til et hverv, der vederlægges, hvorefter hvervet kan undtages fra de pågældende bestemmelser i arbejdsløshedsforsikringsloven.
Sådan som regeringen har forstået forslaget, er det netop forslagsstillernes ønske.
Jeg tillader mig at gentage, at det ikke er brandfolkenes ønske, og det forstår jeg egentlig godt.
Gennemføres forslaget, får det som konsekvens
, at brandfolk og redningsmænd ikke længere er lønmodtagere, og at det ikke er ganske uden betydning, om man udfører lønarbejde eller udfører et hverv, kan jeg illustrere.
Jeg kan f.eks. nævne, at lønarbejde kan danne grundlag for optagelse i en arbejdsløshedskasse, at det kan medregnes til opfyldelse af beskæftigelseskravet for opnåelse af dagpengeret, og at det kan danne grundlag ved beregning af dagpengesats.
Det kan hverv ikke.
Hvis brandfolk og redningsmænd udfører et hverv, så skal der udbetales vederlag, for at de kan blive undtaget fra bestemmelsen i arbejdsløshedsforsikringsloven.
Dertil kommer, at man ikke kan blive honoreret i forhold til præsteret arbejde.
Det er måske det allervæsentligste.
Vederlag kan ikke afgøres afhængigt af, hvor stor eller hvor lille en arbejdsindsats har været, idet det da ikke er vederlag, men så er løn.
Det vil alt andet lige nok betyde, at de fleste vil gå væsentligt ned i vederlag.
Brandfolk, der gennemfører en udrykning, må altså tåle at blive honoreret med det samme beløb, uanset om indsatsen har varet 1 time eller 5 timer.
Det er lidt uklart, om forslagsstillerne mener, at alle forringelser, ved at brandfolk og redningsmænd ikke længere vil være lønmodtagere, skal afbødes, eller om det kun gælder for særlige områder, f.eks. arbejdsmiljølovgivningen.
Hvis det gælder for alle områder, vil vi have den noget særprægede situation, at man ikke længere er lønmodtager, men alligevel skal nyde alle rettigheder og pligter.
Hvis det derimod kun gælder for nogle områder, så hvilke?
Jeg antager dog, at de pågældende fortsat skal være omfattet af al lønmodtagerlovgivning, som de jo er det nu.
Der skal altså foretages ændringer i et omfattende antal love for at stille dem, som om de fortsat er lønmodtagere.
Overenskomster og valg af tillidsrepræsentanter vil så i øvrigt udgøre et særligt problem, idet disse forhold er reguleret ved aftaler mellem arbejdsmarkedets parter, og dette partsforhold vil umiddelbart ikke længere eksistere.
Jeg undrer mig over, hvorfor det netop er brandfolk, redningsmænd, strandfogder og digevagter, der skal undtages.
Forslagsstillerne anfører, at det skyldes, at disse grupper udfører et særlig samfundsnødvendigt arbejde.
Jo da, selvfølgelig er det samfundsnyttigt at slukke brande, men samfundet betaler da også løn, som man ved overenskomster er blevet enig om
Og kan andre grupper af lønmodtagere ikke med samme ret anføre, at de udfører samfundsnyttigt arbejde?
Hvad vil f.eks. læger eller sygeplejersker, der ved siden af deres hovederhverv stiller sig til rådighed som lægevagter eller tilkaldevagter i forskellige sammenhænge, sige?
Er det ikke også samfundsnyttigt?
Og skal de i deres hovederhverv lade patienterne ligge for at undgå overarbejde, som kan medføre overførsel af overskydende timer? Og fuldtidsansatte brandfolk er jo også omfattet af reglerne om timeoverførsel.
Skal de ikke også undtages?
Og hvad med politifolk, ambulancefolk, hjemmehjælpere og reserveofficerer?
Sådan kunne jeg blive ved.
Og hvad skal der siges til de personer, der i dag udfører et hverv og modtager vederlag, men som vel godt kunne tænke sig at opnå status som lønmodtagere uden egentlig at være det?
Skal der f.eks. udbetales feriepenge og ATP til vidner og medlemmer af menighedsråd?
Uanset om en undtagelse gennemføres efter vederlagsmodellen, sådan som forslagsstillerne, men ikke brandfolkene ønsker det, eller den i stedet gennemføres ved en undtagelsesbestemmelse i arbejdsløshedsforsikringsloven - og lad mig minde om, at regeringen ikke kan støtte nogen af delene - så vil det have yderligere konsekvenser, idet der vil blive indført et nyt, banebrydende princip om, at der kan oppebæres arbejdsløshedsdagpenge for timer, hvor man er i arbejde. Det udvalg, der i foråret 1997 arbejdede med denne sag, undersøgte bl.a. indtjeningen hos de berørte grupper, og det viste sig, at menige deltidsbrandfolk i 1996 i gennemsnit - og jeg understreger: i gennemsnit - tjente 35.611 kr., og at den højeste indtjening udgjorde 115.000 kr. For redningsmænd udgjorde indtjeningen i 1996 i gennemsnit mere, nemlig 38.700 kr., og den højeste indtjening her var 261.900 kr. Forslagsstillerne er altså rede til at gennemføre, at uanset hvad en deltidsansat brandmand eller redningsmand tjener ved dette arbejde, kan han/hun modtage fulde dagpenge, 139.880 kr. årligt, ved ledighed i sit hovederhverv.
Uanset hvor meget f.eks. en deltidsansat brandmand har arbejdet i perioden forud for en ledighedsperiode, kan han/hun altså oppebære fulde dagpenge fra første ledighedstime, og uanset at den pågældende i perioden forud for ledigheden har oppebåret indtægter ud over den sædvanlige overenskomstmæssige løn, som dagpengene skal kompensere for tabet af. Så jeg kan vel tillade mig at fastslå, at det unægtelig bliver noget mere attraktivt at være arbejdsløs.
Og når man ikke er undtaget fra disse regler, skyldes det faktisk, har jeg fået oplyst - jeg var jo ikke med dengang - at Folketinget den 24. maj 1995 vedtog at gennemføre en regelforenkling på arbejdsløshedsforsikringsområdet gennem lov nr. 359 af 14. juni 1995 om ændring af lov om arbejdsløshedsforsikring m.v. Og den lov blev vedtaget af et flertal bestående af de nuværende regeringspartier sammen med SF, CD og Enhedslisten.
Bemærk to af de sidstnævnte!
Og jeg kan godt undre mig lidt over, hvilke forhold der nu gør det nødvendigt at omgøre den beslutning, og det hører jeg også meget gerne forslagsstillerne fra disse partier forklare.
For det kan da ikke være risikoen for at blive arbejdsløs, der skulle være blevet større siden 1995 - tværtimod.
Det kan dårligt være overraskende, når jeg slutter af med at sige, at beslutningsforslaget ikke rummer forslag eller intentioner, som regeringen kan bifalde, hvorfor regeringen naturligvis ikke kan støtte beslutningsforslaget.