Marianne Jelved (RV), 2003-12-02:
Erhvervsuddannelserne er jo en meget, meget central del af vores uddannelsessystem, og derfor er det selvfølgelig også relevant, at der er så stor opmærksomhed og interesse for uddannelsernes udvikling og deres vilkår og deres muligheder af hensyn til de unge og af hensyn til det samfund, der har brug for en veluddannet arbejdskraft.
Vi har særlige kvalifikationer i det danske, faglige uddannelsessystem, nemlig det vi kalder vekseluddannelsesprincippet, som alle partier er enige om er helt centralt.
Ingen kan jo heller forestille sig, at man ikke skulle have lærere og pædagoger og sygeplejersker ude på rigtige arbejdspladser, hvor de børn og andre mennesker, som har brug for deres profession, når de er færdiguddannede, indgår i en del af den pågældende professions uddannelse. Sådan er det også meningen med de faglige uddannelser. Men det er svært med de praktikpladser, og det er også svært at skabe konsekvens omkring ønsket om mobilitet.
Vi har i øvrigt krav om mobilitet i en lang række andre uddannelser
end de faglige, for man kan ikke regne med at kunne blive lærer på det seminarium, der ligger tættest på en, eller at man kan få sin universitetsuddannelse på det universitet, man bor tættest ved.
Så der er mange unge, der må flytte efter deres uddannelser.
Vi har så i tidernes løb forsøgt at imødegå problemet
med manglende praktikpladser.
Folketinget har lavet forskellige ordninger.
De er afprøvet med større eller mindre held, og for tiden har vi en nødløsning, der hedder skolepraktik.
Det findes i visse af de faglige uddannelser, men også kun i visse af dem.
at antallet af skolepraktikpladser er blevet et succeskriterium i sig selv.
Det vi er bekymrede over, sådan som det har udviklet sig med skolepraktikpladser, er, at det er blevet en sovepude for virksomheder.
Når man kan se, at ca. 5.000 elever kan starte på skolepraktik et år, og man følger dem, så viser det sig, at under 1.000 af dem gør deres uddannelse færdig i skolepraktik, og det vil sige, at langt, langt de fleste af de elever, der starter i skolepraktik, kommer ud i restaftaler.
Altså er praktikpladserne der.
Så er det jo en kæmpestor opgave for de faglige udvalg, som jeg har et meget ambivalent forhold til for at indrømme det, for de faglige udvalg har et kæmpe ansvar for at tilrettelægge uddannelserne, således at de matcher med de behov og kan honorere de krav, som virksomhederne stiller.
Efter min opfattelse er restpraktikpladsaftalerne en dokumentation for, at der er praktikpladser.
Så må vi se på uddannelsens struktur for at finde ud af, hvad de unge skal kunne, inden de kommer ud i praktik.
Det er en af de muligheder, lovforslaget lægger op til.
Der er givet mulighed for at ændre struktur i hovedforløbet.
Vi har også givet en helt ny mulighed, som jeg forventer mig utrolig meget af, og det er den, der hedder eud+, som andre ordførere har været optaget af, og derfor vil jeg ikke gennemgå den her.
Jeg tror, at det vil give en række elever nogle muligheder, som de ikke har i dag, og jeg forventer mig som sagt temmelig meget af den.
Så er det også fuldstændig givet, at der er brug for, og det har været erkendt her i Folketinget gennem adskillige år, en større fleksibilitet i de faglige uddannelser.
Det er meget, meget vigtigt, at der er muligheder for unge, som ikke kan overskue at skulle igennem en 4-årig uddannelse, selv om det er en faglig uddannelse, at de har mulighed for at komme ud med en kompetence, der er beskrevet, med en klar jobprofil og med jobmuligheder på arbejdsmarkedet.
Til at skabe det har vi de faglige udvalg.
Det er faktisk deres opgave at gøre det her.
Det har været et stærkt ønske fra Det Radikale Venstre at have de muligheder, også muligheden for, at man senere, når man har været ude på arbejdsmarkedet, kan gå tilbage igen og gøre uddannelsen færdig til et ordinært svendebrev.
De muligheder er blevet bedre med det forslag, der ligger her.
De er blevet
meget bedre.
Jeg anerkender, at det er en omstilling for skolerne, for de unge inde i deres hoveder, om jeg så må sige, det de ser for sig, at der kommer nogle andre muligheder.
Men der er flere muligheder her i det her lovforslag, end der har været før.
Det Radikale Venstre er meget, meget kede af at skulle bruge økonomiske tilskudsordninger til virksomhederne for at få dem til at lave praktikpladser.
Vi tror ikke på den mulighed.
De gange, det har været forsøgt, kan man se, at det virker en kort overgang, og så virker det ikke længere.
Derfor må vi gå nogle andre veje, og det er det, vi kan se, at forslaget her efter vore opfattelse kommer til at gøre.
Der har været meget diskussion om praktikydelsen, og jeg synes godt, jeg vil gøre opmærksom på, at besparelsen på produktionsskoleydelsen er taget af bordet, og at den skolepraktikydelse, som har været kendt hidtil, og som i realiteten har været et bedre nettoresultat for de unge mennesker end den lærlingeløn, man får ude i virksomhederne, nu bliver mere reel, set i lyset af at man ikke betaler arbejdsmarkedsbidrag og SP-opsparing.
I øvrigt er det jo ikke meningen, at de unge skal i den skolepraktik, som de stadig har mulighed for at gå i, hele perioden igennem, hvis de overhovedet kan undgå det.
Jeg er fuldstændig klar over, at der er gået stærk politik i forslaget, men jeg er glad for, at Det Radikale Venstre har været med i forliget og har præget det temmelig meget, synes vi selv.
Vi kan selvfølgelig ikke garantere, at alting går helt, som vi har set det for os.
Det kan måske være, at der kræves nogle omstillinger.
De halvårlige evalueringer, hvor vi gør status og ser, hvor de unge mennesker er gået hen, skal netop bruges til at justere de regler, vi vedtager med dette lovforslag, så det kommer til at fungere, og det tror vi også kan lade sig gøre.