Jørn Jespersen (SF), 2000-04-28:
Tak til ministeren for redegørelsen.
En af de ting, der karakteriserer debatten om ledelse og også den måde, ledelse bliver praktiseret på i dag, er, at der så at sige er to grøfter, man kan falde i.
Den ene grøft er, at man tror, at ledelse er nogle bureaukratiske modeller, der uformidlet kan trækkes ned over hovedet på virksomheder og på medarbejdere, som kan importeres fra fremmede kulturer og bruges fuldstændig uformidlet i en dansk virksomhed.
Den anden grøft er, hvad man kan iagttage mange steder, nemlig en form for ledelsesfremmedhed eller ledelsesfjendskab, som gør det umuligt at lave reel ledelse, der virker.
Derfor er det vigtigt, at vi får skabt en samfundsmæssig debat om, hvad god ledelse er, og at det bliver et redskab til, at der kommer en større grad af fælles enighed mellem både ledere og medarbejdere om, hvad god ledelse er.
Erhvervsministeren var lidt ked af, at jeg ikke anerkendte de initiativer, som regeringen allerede har taget.
Det vil jeg da gerne gøre.
Det har bare været vores opfattelse, at de har været for få og for spredte, og at man først nu for alvor er gået i gang med at lave en egentlig ledelsespolitik.
Når vi mener, at det, man har gjort hidtil, har været for lidt, så er det jo bl.a., fordi der ikke i dag er nogen som helst pålidelig statistik over styrker og svagheder i den måde, som ledelse varetages på i Danmark.
Der er ingen pålidelige sammenligninger mellem med den måde, opgaven varetages på i andre lande og i Danmark, og dermed er der heller ingen kortlægning af styrker og svagheder i dansk ledelse.
omkostningerne ved manglerne i dansk ledelse og i de institutioner, der skal støtte den, i form af manglende motivation, ringere arbejdsmiljø, mistede muligheder ved manglende omstillingsevne og mistede ordrer.
Vi kan gætte på beløbene, vi kan gætte på produktiviteten af dansk ledelse sammenlignet med de øvrige nævnte produktionsfaktorer, men vi ved faktisk ikke noget.
Til gengæld ved vi, hvad der findes
af får på hver enkelt småø i Danmark, så måske skulle vi have en bedre statistik på de vigtige områder.
Lederuddannelse og lederforskning i Danmark er praktisk taget et totalt ukoordineret samfundsområde, som varetages af en lang række små både offentlige og private enheder, som ikke arbejder ud fra nogen som helst samlet plan, ikke ud fra nogen vision om, hvor der bør sættes ind.
Det har vi ikke hidtil diskuteret politisk i Folketinget, og der er næsten sådan en opfattelse af, at hvis vi i Folketinget begynder at diskutere ledelse, så er det værre end at blande sig i privatlivet, privatsfæren, selv om man jo dog trods alt godt kan diskutere familiepolitik osv., men ledelse har man altså ikke villet røre ved. Vi har heller ingen ledelsesmæssige forskrifter, minimumsidealer eller andre ting, som praktiske ledere kan støtte sig til.
Der er en vildtvoksende skov af konkurrerende værktøjer og filosofier.
Vi har heller ikke brug for facitlister, men der er langt fra den nuværende situation og så til at udvikle et egentligt vejledningsredskab for landets ledere.
Vi har ikke ledelse integreret i uddannelsessystemet på nogen systematisk måde.
Der er ikke afsnit om ledelse i de forskellige lærebøger.
Hvad der foregår på de videregående uddannelsesinstitutioner, er meget spredt og tilfældigt.
Forskningen, der skulle forbinde den praktiske ledelsesindsats med uddannelsesindsatsen, er meget ringe, så heller ikke her er vi godt nok kørende.
Selv om accepten af ledelsesfaktorens betydning er steget i de senere år, så er der store områder med passivitet og modstand.
I erhvervslivet viser det sig ofte som passivitet over for ledelsesindsatserne
, og i det offentlige viser det sig, i hvert fald undertiden og ganske ofte, i form af en forfægtelse af synspunkter om ledelse i professionelle miljøer, som ikke står for en nærmere prøvelse.
Modstanden næres nok også af, at nogle af de professionelle ledelsesmiljøer, f.eks. nogle af konsulentfirmaerne, har markedsført nogle meget strømlinede og færdigpakkede universalmodeller, som formentlig har stødt flere fra sig, end de har vundet i en bred forståelse for ledelsesopgavens betydning.
Derfor er det nødvendigt, at vi i en kommende ledelsespolitik får rejst en offentlig debat om den gode ledelses betydning; at vi gør en bevidst politisk indsats for at inddrage og mobilisere medarbejdere og deres organisationer i såvel private virksomheder som offentlige institutioner i formuleringen og udøvelsen af god ledelse, idet medarbejderinddragelsen og -indflydelsen er selve forudsætningen for, at god ledelse overhovedet kan praktiseres; at vi får lavet en samordning af forskning og undervisning i ledelse, i det mindste i form af nogle visioner, som decentrale organisationer kan tage bestik af; at efteruddannelsesindsatsen med hensyn til god ledelse opprioriteres, og at vi gør en indsats for at skabe en forståelse for den gode ledelses betydning også i det politiske system.
På den baggrund skal jeg på vegne af SF fremsætte følgende:
Forslag til vedtagelse