Per Stig Møller (KF), 2006-05-31:
Jeg vil godt sige tak for en god og konstruktiv debat.
Det er rart, at vi vedrørende Europa har et så bredt fælles synspunkt, som tilfældet er i det danske Folketing.
Det betyder så også, at Danmark kan forhandle med sikkerhed og vægt i de forskellige europæiske organer, hvor vi skal pleje Danmarks interesser.
Jeg bemærkede indledningsvis, at fru Arnold sagde, at stemningen i slutningen af tænkepausen var, at politikerne havde holdt sig for meget tilbage.
Nu er det jo så politikernes tur, og det er det, vi åbner i dag.
Her skulle vi så gøre op, hvad tænkepausen har betydet og inspireret Folketinget til, og så kommer Folketingets udvalg med en beretning, som peger frem mod topmødet, hvor statsministeren jo skal repræsentere Danmark, og hvor udenrigsministrene også vil være med.
Der skal vi se på, hvordan vi kommer videre, og der har Danmark placeret de ting, som Odensehøringen konkluderede, stærkt på den europæiske dagsorden, for det jo kom med på udenrigsministermødet i weekenden blandt de emner, som man skal se om vi kan komme videre med og kraftigere frem med under tænkepausen.
For EU er ikke gået i stå på grund af tænkepausen, men skal træffe en række beslutninger.
Der er de danske temaer kommet meget højt op på listen, som jeg håber på at se forslag til under topmødet.
Jeg er meget enig med hr. Svend Auken i, at vi skal have styrket EU på f.eks. det udenrigspolitiske område.
Vi gør faktisk også, hvad vi kan.
Det normale er jo faktisk, at vi i EU er enige på det udenrigspolitiske område og arbejder på at blive enige.
Så med hensyn til dette med flertalsafstemninger og konsensus osv. arbejdes der i virkeligheden hen imod enighed.
Det er også tilfældet i FN, kan jeg oplyse.
Der sidder vi jo i Sikkerhedsrådet, og der er det sådan, at selv om vi kun er få, der sidder i Sikkerhedsrådet, holder vi faktisk hele tiden ugentlige møder med alle EU-landene for at samstemme de europæiske positioner og inspirere hinanden i forbindelse med Sikkerhedsrådsarbejdet.
Det er jo så der, hvor vi overtager formandskabet her i juni, og der står vi så i spidsen for koordinationen i EU, og den vil vi selvfølgelig fastholde.
Jeg er også helt enig i, at vi skal have udbygget nogle udenrigspolitiske strategier.
Fru Anne Grete Holmsgaard har nævnt nogle områder, f.eks. naboområdet.
Det var jo et område, som vi under vores formandskab satte på dagsordenen i EU, stærkt støttet, vil jeg sige, af Sverige og England på det tidspunkt i efteråret 2002.
Det er meget vigtigt, når vi nu har et EU med nye naboer, at vi så også sørger for, at disse naboer får en udvikling.
Det gælder syd, og det gælder øst.
Så det er vi helt enige om Jeg synes også, at med hensyn til det emne, som flere har nævnt, og nu springer jeg lidt i emnerækken, nemlig menneskehandel – det har vi jo også med i vedtagelsen, som jeg synes er en god vedtagelse – er det vigtigt, at der sættes ind.
Det er jo helt indlysende, at EU, der bygger på retssamfund og menneskeværdighed og respekt for mennesket, må slå hårdt ned på menneskehandel og gøre alt, hvad det overhovedet kan.
Det er jo menneskehandel, om det er kvinder eller børn, og det er fuldstændig afskyeligt, mennesker er ikke noget handelsobjekt.
Der kan jeg sige, at det faktisk er et område, som vi også ønsker at få gjort mere ved – alt det, vi hører om skal ske i Tyskland, lyder jo ikke beroligende – og derfor er det vigtigt, at under det finske formandskab, som jo kommer her fra den 1. juli, vil man prioritere indsatsen mod menneskehandel meget højt.
Men det er altså på dagsordenen som en stærkere indsats under det finske formandskab, og det skal vi nok holde øje med, og det kan vi jo gøre i fællesskab.
Jeg er også enig med hr. Svend Auken i, at det er godt med en samlet dansk melding, og det forventer jeg også vi får i forbindelse med beretningen.
Så var hr. Morten Messerschmidt i sit sædvanlige lidt polemiske lune, han havde en masse påstande, det fløj jo om ørerne på os med påstande.
Men jeg kan sige med hensyn til fødevareområdet, som jo er et af de områder, hvor alting påstås at gå værre – alting går værre, vi spiser dårligere og dårligere mad på grund af EU –
at faktisk har 94 pct. af de regler, der er lavet på fødevareområdet, givet et bedre beskyttelsesniveau eller bekræftet det danske.
Det vil sige, at EU således har været en stor fordel for Danmark både på miljø- og forbrugerområdet.
Der har været enkelte dårlige sager, berigede fødevarer er jo en af tingene, som vi faktisk ikke bryder os om, og som Danmark også er imod, men det generelle billede er, at på fødevareområdet har man faktisk fået et bedre beskyttelsesniveau.
Det er jo ikke nok, det bare er godt i Danmark, for fødevarerne krydser altså også grænserne.
Så det er vigtigt, at fødevareniveauet løftes i hele EU.
Hvis man så tager miljøområdet, vil man også kunne se, at af de 192 EU-retsakter på miljøområdet, der er vedtaget fra 1994 til 2006, dvs. i hr. Svend Aukens miljøministertid og siden i fru Connie Hedegaards, har 83 forbedret miljøbeskyttelsen i Danmark, og kun 2 har svækket det danske beskyttelsesniveau.
Hr. Svend Auken vil kunne huske, at det var kreosotsagen i 1994, der blev løst, så de skrappere danske regler kunne opretholdes, og det var skrotbildirektivet fra 2005 for nylig, hvor svækkelsen af det danske direktiv blev gjort midlertidig.
Det vil sige, at vi altså kan konstatere, at enten har det forbedret miljøet, eller også har det ikke forringet miljøet, og i de to tilfælde, der altså udgør en forringelse, har det været midlertidigt, og vi har kunnet opretholde vores skærpede regler.
Jeg synes, det er værd at få med, når man nu fik den store svada om, hvor forfærdeligt det går.
I forbindelse med forbrugerbeskyttelsesområdet er det som sagt i de 94 pct. af de 141 forslag, det glemte jeg at sige, der er vedtaget fra midten af 2000 til 2005, at beskyttelsesniveauet altså er blevet forbedret eller har været upåvirket.
Det lægger vi også meget vægt på, for fødevaresikkerheden er faktisk et af de emner, som det lykkedes mig på udenrigsministermødet her i weekenden at få sat på dagsordenen blandt de ting, der skulle gøres mere ved her under tænkepausen, så vi også dér viser, at vi øger kvaliteten for de europæiske borgere hele tiden.
Så var fru Lone Dybkjær inde på Tyrkiet, og der vil jeg bare sige, at jeg ikke mener, at Tyrkiet behandles anderledes end andre.
Jeg ved godt, at der breder sig den opfattelse, at det, at man har optagelsesevnen – det foretrækker jeg at sige frem for absorptionen, jeg vil hellere sige optagelsesevnen – er noget nyt i forbindelse med Tyrkiet.
Men det er det jo ikke.
Optagelsesevnen har været nævnt i forbindelse med udvidelserne siden 1993 som en af de ting, der skulle ses på.
Jeg husker da, da vi stod i spidsen for optagelsen af de ti nye lande under vores formandskab, hvor vi jo forhandlede det – det ved Folketinget jo også – at der fik vi forelagt præcise vurderinger af, hvad det økonomisk ville betyde for de europæiske borgere at optage de ti lande.
Så der var ikke noget, der var skjult i forbindelse med, at det kostede, jeg tror, det var 100 kr. pr. dansk borger, man vurderede disse ti lande til at koste.
Og i virkeligheden har den økonomiske fremgang jo været større, end man kunne forvente, i den periode. Der mener jeg faktisk, Tyrkiet bliver behandlet på samme måde.
De bliver ikke behandlet bedre, og de skal heller ikke have nogle særlige, lettere regler, men jeg mener, at dette med optagelsesevnen er ret vigtigt.
Lad os sige: Vi har nu en båd, vi har en masse passagerer i båden, og så kommer der pludselig en masse mennesker og springer ned i båden, og båden synker.
De, der sprang ned i den, har ingen glæde af det, og de, der var i den, har bestemt heller ikke nogen glæde af det.
Derfor skal vi jo på optagelsestidspunktet være sikre på, at Europa økonomisk, socialt, arbejdsmarkedsmæssigt er i en situation, hvor det er til fordel for både Tyrkiet og Europa, at man forenes.
Jeg er også helt enig i, at man skal stoppe rejseriet mellem Strasbourg og Bruxelles.
Nu er det altså traktatfæstet, og Domstolen har jo også bekræftet traktaten, med hensyn til at Europa-Parlamentet skal holde, jeg tror, det er 12 møder i Strasbourg.
Så det kan kun ændres ved en traktat, og det er jo så dér, jeg er enig med hr. Svend Auken og fru Holmsgaard i, at det ville være smart, at man kunne få lavet en pakke til sidst, som gør det acceptabelt for Frankrig at lade Europa-Parlamentet holde faste møder i Bruxelles.
Det vil jo også være mere spiseligt for borgerne, at man ikke ser det rejseri og de dyre omkostninger.
Fru Holmsgaard havde en masse konkrete ting, som jeg godt vil gå ind på.
Vi ligger også i spidsen med hensyn til CO2-målene.
Jeg tror, hr. Svend Auken kan bekræfte, at der vist ikke er nogen landegruppe, som har sat så kraftige mål for sig selv som den europæiske landegruppe vedrørende CO2-målene.
Så der er vi altså i front.
Jeg er også enig med fru Holmsgaard i, at energiforsyningen, energisikkerheden, men nok så meget forskelligheden i energikilderne – at vi får forskellige vedvarende energikilder, men også at vi får forskellige energileverandører – er utrolig vigtig i fremtiden, ikke alene for europæisk velfærd og økonomi, men jo også for kvaliteten af miljøet.
Det vil betyde meget, og jeg kan sige til fru Holmsgaard, at det har vi som udenrigsministre her for nogle måneder siden sat i front som noget af det arbejde, der skal laves af hensyn til Europas forsyningssikkerhed, men også af hensyn til den politiske uafhængighed i fremtiden.
Det er divergering og mere vedvarende energi.
Det er jo også noget, regeringen har lagt meget vægt på i forbindelse med planen for 2007-2013 om forskning i energiteknologi.
Vi er også enige, vil jeg sige til fru Holmsgaard, om, at EU skal bruge sin vægt til at forbedre vilkårene uden for Europa, altså den militære og civile krisestyring.
Der kan vi jo ikke være med i den militære på grund af forbeholdet, men vi kan være med i den civile.
Det er meget, meget vigtigt, og vi er jo også med, hvor vi kan, i den civile krisestyring.
Vi ser også, hvordan EU påtager sig opgaver rundtomkring i verden ikke alene i Europa, på Balkan, men jo også i Afrika med militær og civil krisestyring.
Det er noget, vi kan, og det er noget, vi skal bruge.
Derfor er det også noget sludder, som hr. Rune Lund fik fyret af indledningsvis, at EU er et liberalistisk-militaristisk projekt.
Et militaristisk projekt!
Hvad det liberalistiske angår, er det også så som så, for det er jo, som fru Holmsgaard er inde på, borgerne via det politiske system, der skal styre markedet og sætte reglerne for markedet.
Så kan man spørge, om der er nok eller ikke nok, men meningen er, at man styrer markedet.
Det gør man også f.eks. gennem miljøreglerne, der styrer man jo markedet, og det gør man på mange andre måder, også gennem liberaliseringen.
Gennem liberaliseringen har man jo tvunget virksomhederne ved at lukke flere ind på markedet til at øge kvaliteten og sænke priserne, og det er også en politisk beslutning.
Det var en EU-politisk beslutning med disse liberaliseringer, som har været til fordel for borgerne, og som går videre.
Så kan jeg sige til hr. Rune Lund, at problemet tværtimod er, at der er for mange regler i EU.
Det, man for øjeblikket prøver at gøre op med i EU, er det enorme regelværk.
En dereguleringsproces er der nok brug for, og der har jeg set, at den tyske regering nu siger det samme, som vi sagde for, jeg tror, det er 2 år siden, hvor vi startede det fra den danske regerings side i EU, at vi skal af med 25 pct. af regelværket i EU.
Så jeg tror nok, at det kun er i Enhedslisten, man kan se et liberalistisk-militaristisk projekt dér.
Jeg har nævnt det med menneskehandel til fru Anne Grete Holmsgaard, som jeg er lige så rystet over, også det omfang, man kan læse om, men det er altså finnerne, der helt klart har foden på den bold under det finske formandskab, der starter nu.
Jeg tror ærlig talt, jeg har været vejen rundt, så jeg vil takke for en god debat, og så er her den politiske side af EU-debatten sat i gang i tråd med det, som fru Arnold sagde om, at nu ønskede man altså, at politikerne kom i gang.
Det håber jeg vi er kommet i dag.