runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Morten Østergaard (RV), 2006-05-04:
Det er jo en lidt upræcis gengivelse af det, som både hr. Rune Lund og jeg stemte for, for det, der stod, var, at det europæiske agentur for grundlæggende rettigheder kunne blive et godt bidrag til kampen for menneskerettigheder i Europa.
Det var det, hr. Rune Lund og jeg var enige om den dag, hvor vi begge stemte for.
Og jeg er meget glad for, at Enhedslisten i den sammenhæng gav udtryk for, at man rent faktisk ser det sådan, at EU kan spille en rolle på det her område.
Det er vi sådan set enige i, og det, der nu er opgaven, er jo så at sikre, at den rolle bliver koordineret snævert med de andre institutioner og organer, der arbejder for det område.
For som jeg også sagde i min ordførertale, er agenturet jo født i forfatningstraktatens ånd – i kølvandet herpå – og da forfatningstraktaten har lidt en lidt krank skæbne siden da, er det klart, at det virke må defineres på ny, og der har Junkerrapporten været et udmærket bidrag.
Men det korte af det lange er, at får vi det oprettet på den rigtige måde, er jeg fuldstændig enig med hr. Rune Lund i, at så kan det være et bidrag til at fremme kampen for menneskerettigheder i Europa.
Pia Christmas-Møller (KF), 2006-05-04:
Tværtimod vil jeg holde fast i, at vores retssystem hviler på princippet om, at skyld skal bevises, og indtil andet er bevist, så er man uskyldig.
Og der skal altså være et konkret grundlag at forfølge.
Det mener jeg ikke der har været.
At der har været en henvendelse fra Europarådet, for så vidt angår nogle konkrete flynumre, er rigtigt, og det efterprøver man.
Men jeg er altså ikke af den opfattelse, at der er et grundlag for at sætte en stor dansk undersøgelse i gang på det her område.
Hvor skulle man starte, og hvor skulle man slutte?
Regeringen har klart meldt den danske position over for amerikanerne, og vi går ud fra, at de efterlever de aftaler, som de selv er en del af, og som Danmark bygger på.
Derfor forstår jeg ikke helt baggrunden for den mistænkeliggørelse af regeringen her i landet og for den sags skyld heller ikke af vores nære samarbejdspartner.
Jeg mener ikke, at der er et grundlag for det.
Men det ændrer ikke på, at regeringen er optaget af at få afdækket problemstillingen, og at vi giver de oplysninger til Europarådet, og at vi afventer Europarådets endelige afgørelse og analyse med stor forventning.
Rune Lund (EL), 2006-05-04:
Det, der er det vigtige i den resolution, er, at man siger: Kommer der med EU's menneskerettighedsagentur til at ske en duplikering af Europarådets arbejde, så er det EU, der skal trække næsen til sig, for ellers undergraver man Europarådets arbejde.
Jeg er utrolig glad for, at hr. Morten Østergaard lige præcis har stemt for den resolution og for de anbefalinger, for det betyder jo, at bliver EU's menneskerettighedsagentur oprettet, og sker der en duplikering, så må hr. Morten Østergaard og Det Radikale Venstre jo trække deres støtte til EU's menneskerettighedsagentur tilbage for netop ikke at underminere det meget vigtige arbejde, der foregår i Europarådet, som er Europas vigtigste menneskerettighedsinstitution.
Så hvis EU's menneskerettighedsagentur bliver oprettet og der sker en duplikering, så kan hr. Morten Østergaard være forvisset om, at jeg vender tilbage, også på den her talerstol, og vil kræve, at hr. Morten Østergaard lever op til det, han har stemt for nede i Europarådets Parlamentariske Forsamling, nemlig at et EU-menneskerettighedsagentur ikke kan gå ind og lave institutionel konkurrence og duplikering af et arbejde i Europarådet og dermed underminere Europarådets arbejde.
Morten Messerschmidt (DF), 2006-05-04:
Jeg kunne ikke undgå at bemærke, at ordføreren i sin tale sagde, at undertegnede havde givet udtryk for, at der var domme fra Menneskerettighedsdomstolen i Strasbourg, som Danmark efter min overbevisning ikke burde følge.
Jeg vil bare gerne høre, om ordføreren kunne nævne nogle af de domme, som han mener jeg skulle mene at Danmark ikke skulle følge.
Jeg går ikke ud fra, at ordføreren tænker på ECRI, og i den sammenhæng kunne man måske bede om ordførerens redegørelse for, om ECRI er en domstol.
Morten Østergaard (RV), 2006-05-04:
Til det sidste vil jeg svare: Nej, det er det ikke.
Men jeg tog blot udgangspunkt i det, som hr. Morten Messerschmidt sagde, nemlig at vi ikke bare skal gøre, som dommerne siger.
Og jeg går ud fra, at når man taler om dommere i den sammenhæng, så må det være dommerne ved Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol.
Men det kan være, at hr. Morten Messerschmidt har skiftet mening, og det er jo en ærlig sag.
Jeg synes, det ville være et fornuftigt tilbagetog.
Men det korte af det lange er, at vi har den opfattelse, at vi synes, vi skal følge dommerne, og dommerne sidder altså ved Menneskerettighedsdomstolen.
Morten Messerschmidt (DF), 2006-05-04:
Jeg skal så bare bede ordføreren bekræfte, at jeg altså ikke har sagt – at Dansk Folkeparti ikke har givet udtryk for – at der skulle være nogen specifikke domme, som vi ønsker at Danmark ikke skal følge.
Jeg skal bare bede ordføreren om at bekræfte, at det, han sagde i sin ordførertale, simpelt hen ikke er rigtigt.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2006-05-05:
Men nu har jeg hørt ministeren sige i svarene til alle de ordførere, der har stillet spørgsmål, at denne vejledning har været med til at øge vidensniveauet, at den er det bedste svar på spørgsmålet om at øge vidensniveauet både blandt ledere og medarbejdere.
Det kan for så vidt være rigtigt nok, men det er på det generelle niveau.
Det, jeg egentlig spurgte mere ind til, er det konkrete niveau, når sagerne opstår, og det er jo også det, der lidt mere bliver taget hånd om i det forslag, som er fremsat her, sådan som jeg ser det.
Derfor var det mere på det konkrete niveau, jeg ville høre, hvordan justitsministeren forestillede sig man kunne gå ind og se på det, kunne gå ind og tage nogle initiativer eller måske i det mindste overveje, om man faktisk ville se nærmere på det, hvis man ikke har nogle forslag, man lige kan skyde af fra hoften her fredag eftermiddag.
Lene Espersen (KF), 2006-05-05:
Jeg har den opfattelse, at det, som udvalget foreslår vedrørende en vejledning, faktisk er noget, der skal bruges på det konkrete niveau.
Det er noget, som udvalget har fundet frem kan bruges af de mennesker, der er i tvivl.
Der er en gruppe, som er i tvivl om rækkevidden, og det er en vejledning, der skal bruges til, at den tvivl kan blive afklaret.
Så det er på det konkrete niveau, jeg tror vejledningen vil have en effekt.
Derfor skal vi selvfølgelig også sørge for, at den bliver udstedt og udsendt og forhåbentlig er med til at få flere offentligt ansatte til at deltage aktivt i den offentlige debat og bruge deres ytringsfrihed.
Line Barfod (EL), 2006-05-05:
Jeg er helt med på, at regler ikke løser alle problemer, som kan opstå mellem mennesker.
Det ville være alt for ambitiøst at forestille sig.
Men det undrer mig lidt, at fru Birthe Rønn Hornbechs indlæg nærmest lød, som om det her var et spørgsmål om at beskytte folks frihedsrettigheder.
Det er selvfølgelig en del af det, at ytringsfriheden er en meget vigtig frihedsrettighed.
Men det, som ministeren var inde på, og det, som også er en del af baggrunden for forslaget, er jo, at det er i alle borgeres interesse, at offentligt ansatte faktisk bruger deres ytringsfrihed og går ud og deltager i den offentlige debat med den viden, de har.
Det er en fordel for hele samfundet, og derfor må det også være en fælles opgave at finde ud af, hvordan vi bedst muligt fremmer, at man faktisk som offentligt ansat deltager i den offentlige debat med sin viden.
Det vil jeg gerne høre Venstres holdning til.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2006-05-05:
Det er klart, at ytringsfrihed og offentlighed hænger sammen.
Det er det nu altså ikke, og jeg synes, at debatten let får lidt slagside, sådan at det altså er tredjeviolinen, der kun kan se tingene fra tredjeviolinens side, der sådan bliver fremstillet som den helt store helt og det helt store sandhedsvidne i den offentlige debat, når der er ballade om nogle sager.
Det vil jeg bare advare imod blot lige for sådan at sige, at der altså er andre fremstillinger af sager end dem, vi hører i pressen, for vi ved jo også godt, at nogle af de offentligt ansatte, der ytrer sig, rent ud sagt bliver misbrugt af pressen, og så er der ikke nogen vej tilbage.
Jeg ved sådan set ikke altid, hvem det gavner.
Offentlighed har det ikke nødvendigvis noget at gøre med, det har noget at gøre med sensationer og skandaler.
Man kan jo ikke sige, at det er de store hemmeligheder i offentligheden, der er kommet frem i Danmark, fordi der er en embedsmand, der til dagspressen har lækket oplysninger.
Det foregår altså normalt på en anden måde, så jeg tror også, man lidt skyder spurve med kanoner.
Vi er jo i Danmark.
Line Barfod (EL), 2006-05-05:
Ja, og så nævner vi ikke Grevilsagen, hvor man nu rejser tiltale mod to journalister og er kommet i tanke om, at man også skal tiltale chefredaktøren for, at de har viderebragt oplysninger fra en offentligt ansat.
Jeg ved godt, det er en speciel sag, men når vi ellers ser på offentligt ansattes ytringsfrihed, så kan jeg forstå, at fru Birthe Rønn Hornbech næsten helst ville have, at de offentligt ansatte ikke brugte deres ytringsfrihed så meget.
Kunne fru Birthe Rønn Hornbech ikke forestille sig, at det var omvendt, at hvis det blev mere almindeligt, at offentligt ansatte fortalte om, hvad der foregår i administrationen, så ville det ikke være så stor en sag, hver gang det skete?
Så ville man faktisk opleve det som noget naturligt, og de behøvede måske ikke at gøre det til en stor sensation i pressen, men de kunne deltage i den almindelige løbende debat i lokalsamfundet, så de politikere, der skal træffe beslutningerne, kunne få noget mere viden om, hvad konsekvenserne kunne være af forskellige beslutninger, så man altså fik en positiv effekt af at støtte offentligt ansatte i, at de skulle bruge deres ytringsfrihed i større omfang.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2006-05-05:
Nu skal jeg i hvert fald først nå et spark til fru Line Barfod.
Der blev sagt noget om offentligt ansatte og så noget om Berlingske Tidendes ansatte.
Nu ved jeg godt, man har haft en Muhammeddebat, hvor der er nogle, der tror, at pressens folk er offentligt ansat i Danmark.
Men jeg vil lige minde om, at Berlingske Tidende, selv om den er udenlandsk ejet, i hvert fald ikke er statsejet.
Så det er vist ikke offentligt ansatte, vil jeg sige til fru Line Barfod.
Jeg tror også, at fru Line Barfod dér har sådan lidt virkelighedsfortrængning.
Er der noget, politimestrene i Danmark og politiinspektørerne og præventivfolkene og Det Kriminalpræventive Råd bruger masser af tid på, så er det jo præcis at rejse rundt og tale i lokalsamfundene.
Der er også andre offentligt ansatte inden for kommuner og amter, der bruger en masse tid på at holde foredrag alle mulige steder.
Det er jo det normale billede, som jeg ser Danmark, og som jeg har haft nogle flere år til at iagttage end fru Line Barfod.
Den offentlige debat er blevet bredere, og offentligt ansatte chefer har simpelt hen fået mere mod på og lyst til at rejse rundt og fortælle, hvordan forholdene er.
Det er klart, at vi kan nævne nogle arbejdspladser.
Nu vil jeg ikke nævne nogen bestemt, men vi kan jo tænke på en bestemt sag, som lige nu kører ved kriminalretten i Hillerød.
Her kunne man sådan set have ønsket sig, at de fagforeninger, der ustandselig må påtage sig sager, havde ytret sig.
Var der i virkeligheden ikke flere om dette kissemisseri bagved?
Der er jo mange interesser, der kan spille ind, og jeg prøver bare at give et billede af virkeligheden.
Vi nærer alle den samme interesse for offentlighed, men jeg prøver bare at sige, hvilke andre problemer der er, og hvordan det store normalbillede trods alt er.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2006-05-05:
Der er nok ingen tvivl om, og det tror jeg sådan set ikke vi er uenige om, at det store normalbillede er, at tingene fungerer fint.
Men af og til er der nogle problemer, og det er dem, vi diskuterer i dag.
Vi er nødt til ikke at overlade det til nogle, der har andre interesser, men kun til nogle, der alene interesserer sig for ytringsfriheden.
Det er såmænd ikke, fordi jeg skal afkræve fru Birthe Rønn Hornbech konkrete svar, det er mere til brug for videre overvejelser af den diskussion, vi kan få i fremtiden.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2006-05-05:
Ja, men den diskussion, vi kan få i fremtiden, kan vi så håbe kommer til at foregå på et mere oplyst grundlag.
Nu er sagen blevet gennemdiskuteret i nævnet, og vi kunne jo starte med at gennemgå betænkningen grundigere.
Vi er jo folkevalgte, og i hvert fald nogle af os har store partier bag os, så vi kunne også prøve at tjekke i vores politiske bagland, om der virkelig bliver gjort noget ved problemet rundtomkring på arbejdspladserne.
Men det, hr. Simon Emil Ammitzbøll er inde på, er jo også, at bordet fanger for den offentligt ansatte.
Man skal videre og køre sagen til sin yderste konsekvens, og det viser sig jo tit, at det ikke var det, man ønskede.
At vi skal tage teten, og at der skal være et nævn, der for enhver pris skal sætte fagforeningerne skakmat hver gang, kan måske godt gavne den offentlige debat, men jeg er stærkt i tvivl om det, og jeg tvivler i hvert fald endnu mere på, om det gavner den ansatte.
Men jeg er jo desværre dybt handicappet af at have været 35 år i den offentlige sektor og været tilfreds med det.
Derfor kender jeg også lidt til det.
Line Barfod (EL), 2006-05-05:
Jeg tror ikke, der er nogen, som overhovedet er uenige i, at det er fint at få sendt en vejledning ud, men jeg forstår ikke, hvorfor fru Lissa Mathiasen mener, at det at sende en vejledning ud skulle være i modstrid med at oprette et nævn, som offentligt ansatte kan henvende sig til.
Man kan jo ikke være sikker på, at fordi der kommer en vejledning ud, bliver den også fulgt af ledelserne rundtom.
Man kunne godt forestille sig, at der stadig vil være både politikere og administrative ledere rundtom, som synes, det er et problem, hvis en offentligt ansat udtaler sig.
F.eks. var forsvarsministeren på et tidspunkt hurtigt ude for at undersøge, om en skoleleder inden for beredskabet kunne beholde sit job, fordi skolelederen havde tilladt sig at udtale sig kritisk om forsvarsministerens beredskabspolitik, og det var næppe, fordi forsvarsministeren manglede en vejledning.
Lissa Mathiasen (S), 2006-05-05:
Jeg synes, det er meget væsentligt at sige i denne sammenhæng, at vi får en skillelinje, når denne vejledning kommer ud, for så bliver der taget et nyt skridt fremad frem for at kigge bagud.
Det var jo netop på baggrund af ting, vi alle sammen var enige om ikke fungerede godt nok, at vi bad Jens Peter Christensen-udvalget om at komme med nogle bud, og nu ligger der nogle bud.
Ved at udsende denne vejledning lægges der meget klart op til, at der skal afholdes kurser, der skal skabes personalepolitik, der skal skabes lederpolitik og så fremdeles.
Man mener, at der rent faktisk bliver taget hul på problemstillingerne, og det er derfor, vi siger, at nu bliver der taget et ryk.
Jeg håber, ministeren kan bekræfte, at vejledningen bliver sendt ud, og jeg håber, ministeren kan give et svar på, hvor hurtigt det vil ske.
Lad os tage det ryk, lad os se, hvad der kommer i gang, og efterfølgende må vi se på, hvilke yderligere skridt der eventuelt skal til.
Vi ønsker åbenhed, og vi ønsker debat.
Vi har selv bedt om det her, men vi synes, det vil være mest fair først at bruge det redskab, vi nu har fået.
Line Barfod (EL), 2006-05-05:
Jeg er fuldstændig enig i, vi skal bruge vejledning som et redskab; det er der overhovedet ingen tvivl om.
Hvor langt når den ud, og bliver der afholdt kurser osv.?
På færdselssikkerhedsområdet nøjes vi jo ikke med at bruger nogle forskellige redskaber som kurser og vejledning og straf og andre ting.
Lene Espersen (KF), 2006-05-05:
Jeg vil sige til hr. Simon Emil Ammitzbøll, at der jo har været et sagkyndigt udvalg, der har set på det her, og de har erkendt, at der er nogle grupper, der er i tvivl om, hvad rækkevidden er af den ytringsfrihed, selv om jeg tror, at de fleste offentligt ansatte, forhåbentlig alle, er klar over, at de har deres ytringsfrihed som borgere i dette land.
Der har udvalget altså peget på, at det, man burde gøre, var at lave en vejledning, så det kommer til at fremstå klarere for den enkelte og for den ledelse, der er på arbejdspladsen, hvad rækkevidden er.
Hvis det mod forventning vil vise sig, at det overhovedet ikke har nogen effekt, så må vi se på, hvad der ellers har en effekt.
Men jeg synes, at når der har siddet sagkyndige mennesker, som er kommet med et gennemarbejdet forslag på et velgennemarbejdet grundlag, må man vise det tillid og give det en chance og sige, at så prøver vi det.
Lissa Mathiasen (S), 2006-05-05:
Det er vi, fordi vi dybest set synes, at Enhedslisten er snublet lidt.
Man har ikke villet afvente Jens Peter Christensen-udvalgets rapport, og man har ikke villet acceptere, at nu kom der altså nogle bud.
Det ville vi godt respektere, men vi kom til gengæld med en meget klar og kraftig understregning af, at vi forventer, at der nu sker noget rundtomkring, og at vi også stiller klare krav til, at man rundtomkring på de enkelte arbejdspladser skaber ledelsespolitikker og personalepolitikker og drøfter nødvendigheden af det, som vi synes er helt afgørende at sætte fokus på, nemlig åbenheden.
Samfundet har brug for åbenhed, og lad os nu give mulighed for det.
Vi vil godt tage yderligere skridt, hvis det måtte vise sig, at noget ikke virker, men vi synes bare, man er snublet, når man ikke vil afvente, at det første skridt bliver taget.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2006-05-05:
Det er jo en mærkelig situation.
I går kæmpede fru Lissa Mathiasen og jeg sammen her i salen, men nu vil jeg altså alligevel have lov at stille et spørgsmål, for det er en af de sager, hvor Socialdemokraterne og Det Radikale Venstres veje skiller lidt, fordi vi er mere positivt indstillede over for Enhedslistens forslag.
Det er jo godt med den vejledning, for oplysning er altid godt, og det støtter vi alle sammen.
Men jeg vil stille Socialdemokratiets ordfører lidt af det samme spørgsmål, som jeg stillede til både justitsministeren og Venstres ordfører: Hvordan forestiller man sig at denne vejledning vil hjælpe i de konkrete tilfælde?
Hvordan med sager af lignende karakter som dem, vi har set oplistet i forslaget?
Vil den slags sager holde op med at opstå, alene fordi der bliver sendt en vejledning ud om, at nu skal man altså opføre sig ordentligt?
Fru Birthe Rønn Hornbech nævnte, at det kunne være nogle tredjevioliner, der udtalte sig, og at de såmænd også kunne blive misbrugt i pressen osv., og begge dele er selvfølgelig rigtigt.
Men der er jo også tilfælde, hvor der ikke er tale om tredjevioliner.
Der nævnes faktisk eksempler på det i forslaget uden at gå ind i de konkrete sager, og det synes jeg heller ikke vi skal.
Derfor vil jeg egentlig spørge lidt til det samme, som jeg prøvede at spørge justitsministeren om.
Lene Espersen (KF), 2006-05-05:
Jeg har jo i min besvarelse her redegjort for, hvorfor vi ikke synes, at det er en rigtig vej at gå at lave et nævn eller råd, men at vi følger det, som et sagkyndigt udvalg har peget på måtte være den mest effektive og rigtige løsning på at fjerne tvivlen i de grupper, hvor der måtte være tvivl om, hvad rækkevidden af den enkeltes ytringsfrihed er.
Så vil jeg sige til fru Line Barfod, at jeg netop synes, at der er mange gode eksempler på, hvad der sker, hvis der er nogle, der forsøger at pålægge andre selvcensur, for så bliver der en offentlig debat om det.
Når jeg taler om konsekvenser, behøver konsekvenser jo ikke nødvendigvis være, at folk skal i fængsel, eller hvad ved jeg.
Det kan også være, at konsekvensen er, at der er en offentlig debat, hvor man bliver udstillet, at det udstilles, at de råd, man har givet, var virkelig dårlige, eller at man forsøgte at lægge låg på en nødvendig debat.
Det er da mest ubehageligt for de personer, der har forsøgt at begrænse debatten.
Lissa Mathiasen (S), 2006-05-05:
Noget af det, der heldigvis en gang imellem gør politik lidt sjovere, er jo, at der ikke bare forlods er en klar holdning: Nu er de og de enige, og nu er de og de ikke enige.
Men jeg tror, der er en ting, vi er enige om – og det er måske det helt afgørende i det her – nemlig spørgsmålet om, at begge partier, både De Radikale og Socialdemokraterne, lige så vel som forslagsstillerne ønsker, at vi får en højere grad af åbenhed, ønsker, at vi får et regelsæt, som vil sikre, at vores offentligt ansatte deltager, for det er dyrebart for os, det er værdifuldt for os at få de offentligt ansatte til at være en del af debatten og til også at være en del af dem, der tør anvende meddelelsesretten.
Så langt er vi enige.
For os er det helt afgørende at sige, at det her ikke bare sker, fordi der er en vejledning.
Nej, forudsætningen for, at denne vejledning har en effekt, er selvfølgelig, at man følger op på den, som det også ligger i vejledningen, hvor der står meget klart: Se nu at få lavet ledelsespolitikker, se nu at få lavet medarbejderpolitikker, se nu at få en drøftelse på den enkelte arbejdsplads af, hvad det er for problemstillinger, og af, hvorfor de er der.
Og det er måske endda det mest væsentlige, nemlig at drøfte, hvorfor det er så konstruktivt, at der er en åbenhed om, hvad der foregår på en arbejdsplads, og hvorfor man både fra ledelsens og medarbejdernes side skal være opmærksomme på de forpligtelser, der ligger over for begge parter.
Morten Bødskov (S), 2006-05-05:
Det er en god dag ikke mindst for de personer, som jo i hvert fald føler, at de forud for, at vi vedtog den nuværende lov, havde fået stillet en tidligere generhvervelse af deres førerbevis i udsigt, hvis de tog en kontrolleret behandling mod alkoholmisbrug, men dette er allerede blevet refereret af både justitsministeren og Venstres ordfører.
Der er jo ingen grund til at slås om, hvem pokker der har æren af det her, men jeg tror i hvert fald, at der blandt forslagsstillerne er bred enighed om, at det kunne vi godt have gjort bedre.
Det får vi nu mulighed for at rette op på, således at personer, som troede, at de kunne få lov til at generhverve førerretten tidligere, nu får den mulighed, ved at der kommer en overgangsbestemmelse i den lov, som vi altså vedtog her den 1. september 2005.
Der er en række tekniske problemer, som justitsministeren har peget på, og fra Socialdemokraternes side vil vi bare sige, at dem er vi selvfølgelig indstillet på at se på under den videre udvalgsbehandling.
Det kan også være en rigtig fremgangsmåde, som justitsministeren har nævnt, nemlig at hun vil stille et ændringsforslag til det her lovforslag.
Det handler selvfølgelig om, at vi i Retsudvalget, efter at vi vedtog loven, har fået en række henvendelser fra folk, som føler, at de så at sige har fået et slag i ansigtet med tilbagevirkende kraft.
Det har vi selvfølgelig en forpligtelse til at rette op på.
Det har vi gjort med det her, og de tekniske spidsfindigheder ved det, rækkevidden af det, hvem det skal gælde osv., må vi finde ud af i det videre udvalgsarbejde.
Ikke overraskende støtter Socialdemokratiet selvfølgelig lovforslaget.
Tom Behnke (KF), 2006-05-05:
Det Konservative Folkeparti kan også støtte lovforslaget.
Vi lavede jo nogle opstramninger på det her område sidste sommer, og i forbindelse med de opstramninger, som vi i øvrigt stadig væk står helt og fuldt bag, kan man sige at der måske var en mangel på en overgangsordning.
I hvert fald er faktum, at der var nogle borgere, der følte, at de var blevet lovet eller i hvert fald stillet i udsigt, at hvis de gennemførte en 1-årig alkoholistbehandling, havde de mulighed for at søge om at kunne generhverve førerretten tidligere end ellers.
Hvad enten det så er en juridisk ret eller er en følelse, man har derude, må vi sige, at en overgangsordning vil være rimelig, således at de mennesker, som troede på, at der var en mulighed, og som opfyldte de betingelser, man havde sagt til dem at de skulle opfylde, nu får mulighed for at søge om at kunne generhverve førerretten før tid.
Så vi synes absolut, at det her forslag er godt for dem, som før den 1. september 2005 er blevet frakendt kørekortet, og at vi så i øvrigt selvfølgelig fastholder den lovændring, vi lavede sidste sommer for dem, der er blevet frakendt det senere end det tidspunkt.