Pia Christmas-Møller (KF), 2005-05-17:
Det Konservative Folkeparti kan fuldt ud støtte en forlængelse af mandatet til den danske styrke i Irak.
Det nuværende mandat udløber den 2. juni 2005, og at trække styrkerne hjem netop nu ville set med vore øjne være et kolossalt svigt.
Det ville være at svigte de mange irakere, som hungrer efter at kunne bruge kræfterne på at genopbygge, stabilisere og udvikle deres land.
Det ville være at svigte de kræfter, som kæmper for fred, frihed og demokrati, og det ville være at svigte kampen mod voldens og tyranniets despotiske kraft.
Millioner, som netop med fjernelsen af Saddam Hussein har fået et fremtidsperspektiv, ville blive ladt i stikken, hvis den internationale koalition bare gav op nu.
Det må ikke ske.
Det Konservative Folkeparti lægger vægt på tre ting: For det første har irakerne selv bedt om, at den internationale styrke fortsætter stabiliseringsarbejdet.
Det er sket med bl.a. skriftlige henvendelser til Sikkerhedsrådet.
For det andet har FN appelleret til, at indsatsen fortsættes.
Det har man gjort med resolution 1546.
Endelig for det tredje er det vores klare bedømmelse, at det danske bidrag gør en positiv forskel.
Med dette beslutningsforslag gives mandat for en 8-måneders-periode.
Det kan vi tilslutte os, da det giver tid til både at afvente det irakiske parlamentsvalg til december og den efterfølgende vurdering og beslutning i FN’s Sikkerhedsråd om vilkårene for et eventuelt nyt mandat.
Den spæde demokratisering er vilkårene og odds taget i betragtning
kommet meget fint fra start med valget den 30. januar.
En sårbar proces skal ikke svigtes, men understøttes i det videre forløb frem mod først forfatningsafstemningen til oktober og senere det direkte parlamentsvalg til december.
Men i 8 måneder betyder hverken, at så skal vi partout være der i 8 måneder, eller at styrkerne bliver trukket hjem ved de 8 måneders udløb.
Det er meget, meget vigtigt, at dette står tindrende klart også efter denne debat.
Vi skal blive, så længe irakerne beder os om det, så længe det er nødvendigt, og så længe det giver mening, og ikke et eneste sekund længere.
Det betyder også, at en gradvis reduktion inden for den nye mandatperiode kan komme på tale, hvis – hvis, vel at mærke – situationen er til det.
En fast udløbsdato ville, sådan som sikkerhedssituationen er i Irak, alt for let kunne blive misbrugt af terroristerne, som så bare kan holde krudtet tørt, til banen er fri.
Vi mener, at det i sig selv ville være et destabiliserende initiativ, hvis man under de nuværende forhold fastlagde og meddelte præcise datoer for tilbagetrækning af de forskellige styrkebidrag.
Fasthed og fleksibilitet, begge dele er nødvendige, hvis despoter og terrorister skal møde viljefast modstand.
Fred, frihed og fremgang for demokrati og retssikkerhed i Irak kan til gengæld kun støttes effektivt, hvis hjælpen er fleksibel.
Og det lægges der op til med beslutningsforslaget.
Det fremhæves således, at den militære indsats i stigende grad vil fokusere på træning og uddannelse af irakiske sikkerhedsstyrker samt bidrag til NATO’s træningsindsats.
Til formålet oprettes en særlig støtteenhed under den danske bataljon.
På samme måde lægges der op til at støtte den civile genopbygning med yderligere 100 mio. kr. for bl.a. derigennem at støtte irakernes egen udviklingsstrategi.
I perioden 2005-2008 vil Danmark udvide støtten med i alt 250 mio. kr.
Midlerne vil være særligt målrettet til menneskerettigheder, retsreformer, polititræning, demokratisering, infrastruktur, landbrug samt humanitær bistand.
Vi har også i forbindelse med den danske gældseftergivelse bidraget til at sikre det civile irakiske samfund bæredygtighed.
Stabiliseringen, genopbygningen, irakiseringen og demokratiseringen af Irak kræver udholdenhed og målrettethed i den internationale koalition.
Her skal Danmark yde sit.
Naivitet kan i mange sammenhænge være et charmerende træk, bare ikke i politik.
Den naivitet, vi lige har hørt udtrykt af hr. Holger K. Nielsen, synes jeg er meget beklagelig, for den afspejler en total mangel på forståelse for, hvilke politiske processer og dynamikker der er i situationer som dem, vi har at gøre med i Irak.
En beslutning truffet i dag om at trække sig tilbage f.eks. den 1. juli 2006 vil påvirke reaktionen i Irak fra nu af og frem.
Det er pointen.
Set med vore øjne vil det påvirke reaktionen fra de antidemokratiske kræfter, de terroristiske kræfter, i negativ og uhensigtsmæssig retning.
Det kan sagtens være, at vi med alle de aktiviteter, vi sætter i gang fra nu af og frem til 2006, får så gode erfaringer og oplevelser, at vi i 2006 kan konstatere, at disse mørkets kræfter er blevet nedkæmpet så grundigt, at de ikke pludselig kan blomstre op efter en tilbagetrækning.
Det er simpelt hen et spørgsmål om ...