Hans Christian Schmidt (V), 2004-01-22:
Jeg vil gerne takke for både Kristendemokraternes og Socialdemokraternes forslag om udvidelse af pantordningen for flasker og dåser.
Jeg ser for det første forslagene som udtryk for forslagsstillernes anerkendelse af det nye fælles pant- og retursystem for engangsemballage til øl og sodavand, og det glæder mig selvfølgelig.
Selv om systemet kun har fungeret godt et år, tyder de første estimerede returprocenter på, at systemet løser denne vigtige opgave, det er at skåne miljøet for mange øl- og sodavandsemballager, som ellers ville være endt i naturen eller være sendt til forbrænding.
Den foreløbige returprocent på 82 for alle engangsemballager viser os, at det er let for forbrugerne at aflevere dåser og flasker og få deres pant retur.
Udvalget af øl og sodavandsmærker er jo også øget betragteligt i samme periode, og der er altså grund til at være tilfreds med, at vi har valgt at etablere et enstrenget system for alle engangsemballager, og at vi ikke som f.eks. i Tyskland har
flere parallelle systemer, som ingen kan finde ud af, og som jo i hvert fald efter det, vi får at vide, ikke fungerer.
For det andet er forslagene udtryk for samme tanke, som jeg har haft længe, nemlig at en udvidelse af pant- og retursystemet vil kunne skåne miljøet for meget henkastet emballageaffald.
Jeg er enig med forslagsstillerne i, at henkastede flasker og dåser til kildevand, alkoholsodavand osv. er blevet et større og mere synligt problem i de senere år.
Netop derfor har et detailhandelspanel i løbet af sidste år gennemført et projekt for at undersøge, hvilke engangsemballager der med fordel kan indgå i et pant- og retursystem.
Vi har altså allerede haft et helt år, hvor man har været i gang med at undersøge netop det her, så det er et, jeg vil ikke sige gammelt problem, men det er i hvert fald et spørgsmål, vi meget tidligt blev opmærksom på.
Så det er altså noget, der har været fremme til debat i lang tid.
Projektet afrapporteres endeligt her i januar, og jeg havde som udgangspunkt ønsket at afvente afrapporteringen, før vi tog hul på at diskutere den politiske konsekvens af konklusionerne.
Nu får vi så debatten lidt tidligere foranlediget af beslutningsforslagene.
Jeg synes, det er fint nok.
Detailhandelspanelet, der består af repræsentanter for bl.a. dagligvarehandel, dagligvareleverandører og forbrugere, har lige før jul orienteret mig om det forventede hovedindhold i konklusionerne.
Projektets resultater peger på, at det ud fra miljømæssige, hygiejniske og økonomiske betragtninger vil være hensigtsmæssigt at arbejde videre med en udvidelse af det eksisterende pant- og retursystem med engangsplastflasker til kildevand og engangsglasflasker til alkoholsodavand.
Altså de to ting, engangsplastflasker til kildevand og engangsglasflasker til alkoholsodavand, er med deri.
De øvrige undersøgte engangsemballager, vinflasker, plastdunke til mælk og plastbakker til færdigretter, vil det ikke være hensigtsmæssigt at inddrage i et pant- og retursystem. En eventuel udvidelse af pant- og retursystemet med emballage til udvalgte drikkevarer forudsætter dog, at en række betingelser er opfyldt.
Eksempelvis må der være tale om en vis volumen eller mængde emballage, som omfattes af systemet.
Der skal være en logisk afgrænsning af omfattede emballager i forhold til ikke omfattede.
De tomme emballager må ikke give anledning til hygiejniske problemer.
Endelig skal forbrugsmønsteret af de pågældende drikkevarer indebære en risiko for henkastning af de tomme emballager.
Dertil kommer, at en udvidelse af pantsystemet selvfølgelig skal være juridisk holdbar.
Det går jeg ud fra at vi alle er enige om, for det her handler jo netop meget om, hvorvidt det er juridisk holdbart, det handler ikke om, hvorvidt man gerne vil gøre en indsats for miljøet, jeg tror ikke, jeg kan finde nogen partier i Folketinget, som ikke vil gøre en indsats for miljøet, men det handler bl.a. om, at det er juridisk holdbart.
Den tidligere regering havde som bekendt nogle problemer med at få overbevist omverdenen om, at den danske forskelsbehandling af forskellige emballagetyper var lovlig.
Denne regering har forsøgt at løse de problemer, og vi har ingen ambitioner om at skabe nye.
Derfor skal vi selvfølgelig være opmærksomme på, at vi ikke stiller krav til visse emballagetyper og produkter uden at stille de samme krav til andre tilsvarende produkter. Dette vil ikke med rimelighed kunne forsvares ud fra et konkurrenceretligt synspunkt, og jeg synes, at vi som land skal huske, at når vi var på vej til at få en sag, ja, faktisk havde fået åbningsskrivelse osv., men fik den ordnet ved, at vi jo lavede det med dåser osv., må læren være, at det, vi laver, skal være juridisk holdbart.
I forhold til beslutningsforslagene, hvor bl.a. flasker og dåser til alkoholsodavand, vand uden kulsyre og ice tea nævnes specifikt,
vil jeg ud fra et miljømæssigt og juridisk synspunkt umiddelbart kunne støtte, at emballage til alle alkoholsodavand omfattes af pant- og retursystemet.
Det synes jeg er et godt forslag.
Der bliver solgt stigende mængder alkoholsodavand, de drikkes ofte uden for hjemmet, og flaskerne henkastes på gader og i naturen.
Jeg er glad for, at forslagsstillerne bakker op om den linje, regeringen også har lagt, og jo også om princippet i det, som gruppen vil aflevere en rapport om.
Jeg vil gerne have, at vi også kunne lade plastflasker til kildevand og naturligt mineralvand uden kulsyre være omfattet af pant- og retursystemet.
Jeg tror ikke, der findes nogen, der ikke gerne vil have det.
Det er for mig at se også miljømæssigt det rigtige.
Indsamling af plastflasker til kildevand ville også kunne bidrage i hvert fald lidt til Danmarks opfyldelse af emballagedirektivets genanvendelsesmål
for plastemballage, og hvem skulle være mere interesseret i, at vi når de mål på den rigtige måde, end miljøministeren?
Jeg har så selvfølgelig gennem længere tid drøftet de her spørgsmål med Miljøstyrelsen, men styrelsens melding til mig har været, og det er jeg nødt til at sige i Folketinget, at når det drejer sig om plastflasker til kildevand, så er vi på usikker grund i forhold til EU-retten.
Spørgsmålet er nemlig, om vi kan nøjes med at stille pantkrav til plastflasker.
Miljøstyrelsen vurderer, at det vil kunne give problemer i forhold til EU-retten, hvis ikke alle emballager til kildevand omfattes af pantpligten, og styrelsen er samtidig usikker på, om det er praktisk og økonomisk fornuftigt at indsamle alle emballagetyper til kildevand.
Jeg synes, det må være en forudsætning, og jeg tror og håber på, at alle i Folketinget er enige om det, at det skal hvile på et fagligt, sagligt grundlag.
Det skal hvile på, at også Miljøstyrelsen kan anbefale det.
Det er især tanken om at tage papkartoner med i retursystemet, som er problematisk.
ude i butikkerne
Tekniske problemer kan selvfølgelig løses på sigt, men kombinationen af tekniske problemer, der skal løses, og EU-retten, der skal undersøges nærmere, har i hvert fald gjort det klart for mig, at vi ikke på nuværende tidspunkt har grundlaget for at træffe beslutning om at tage kildevand med.
Det handler altså ikke om at have viljen eller lysten til miljøhensyn, det handler derimod om, hvorvidt vi har det grundlag, vi skal bruge, for at kunne gøre det.
Jeg kunne selvfølgelig godt have valgt at vente, men hvorfor skulle vi dog det?
Udvidelsen med alkoholsodavand ligger lige for.
Lad os dog gå i gang med at forberede den med det samme.
Jeg har selvfølgelig godt bemærket, at man fra flere sider i de sidste par dage har påpeget, at der er pant på plastflasker til kildevand i Sverige.
Så hvad mener
miljøministeren nu med, at det kan give problemer med EU-retten, når de nu har det i Sverige, Sverige er jo også medlem af EU?
Sagen er bare, at sammenligningen med Sverige ikke rigtig giver mening.
Det er rigtigt, at der i Sverige er pant
på nogle plastflasker til kildevand, men det gælder ikke dem alle.
Der er altså ikke tale om en obligatorisk ordning, og det er en helt afgørende forskel i forhold til det danske system.
Frivillige pant- og retursystemer giver ikke nødvendigvis problemer i forhold til EU-retten.
Så snart der er tale om lovbundne, obligatoriske ordninger, opstår der imidlertid problemer, hvis der diskrimineres mellem emballagetyper.
Forslagsstillerne nævner desuden ice tea som et konkret eksempel på læskedrikke, som bør omfattes af pant- og retursystemet, og her er det Miljøstyrelsens foreløbige vurdering, at vi løber ind i afgrænsningsmæssige problemer i forhold til andre læskedrikke uden kulsyre.
Det skal være så enkelt som muligt for forbrugerne at vide, hvilke emballager der er pant på, og hvilke der ikke er.
Afgrænsningsmæssige problemer må heller ikke indebære forskelsbehandling af sammenlignelige eller konkurrerende produkter.
Som jeg sagde før, er jeg indstillet på, at vi med det samme tager skridt til at udvide pantkravet til at omfatte alkoholsodavand generelt.
I dag er alkoholsodavande, der er baseret på malt, allerede omfattet af pant- og retursystemet, fordi de skatteteknisk er et ølprodukt.
Disse udgør en mindre del af det samlede salg af alkoholsodavand.
De spiritus- og vinbaserede alkoholsodavand bør også omfattes, og det vil være logisk for forbrugerne, hvis der er pant på alle emballager til alkoholsodavand.
Det vil være logisk for forbrugerne, hvis der er pant på alle emballager til alkoholsodavand.
Alle producenter og importører af alkoholsodavand bør også blive stillet over for samme krav med hensyn til pantpligt og tilmelding til Dansk Retursystem A/S, og hvad det medfører af krav om indbetaling af gebyr til indsamling og håndtering.
Hvis emballager til alkoholsodavand baseret på vin og spiritus bliver omfattet af pant- og retursystemet, bør de også i relation til emballageafgiften stilles lige med emballage til ølbaseret alkoholsodavand, ellers kommer vi igen i konflikt med EU-retten.
Folketinget har netop i december vedtaget at nedsætte emballageafgiften med 80 pct. på emballager til øl og sodavand, herunder maltbaseret alkoholsodavand, som alle er omfattet af pant- og retursystemet.
En tilsvarende nedsættelse må derfor forudsættes at skulle ske for emballager til øvrige alkoholsodavand, der omfattes af pant- og retursystemet.
Konsekvensen af en afgiftsnedsættelse vil være et provenutab for staten, som må finansieres, og det skønnes, at det drejer sig om ca. 15 mio. kr. årligt.
En udvidelse af pant- og retursystemet til at omfatte emballage til alkoholsodavand generelt vil forudsætte en ændring af den gældende bekendtgørelse, som også skal notificeres til EU.
Udvidelsen forventes derfor realistisk set at kunne træde i kraft pr. 1. januar 2005.
Dette giver mulighed for at medtage finansiering i forhandlingerne om finansloven 2005.
Konklusionen er, at regeringen i forlængelse af detailhandelspanelets foreløbige konklusioner har igangsat det forberedelsesarbejde, der skal til for at pantsystemet kan udvides til at omfatte alle alkoholsodavand pr. 1. januar 2005.
Regeringen kan på baggrund af det, jeg lige har gennemgået, altså ikke støtte beslutningsforslagene.
Hvis bare det kom an på et dygtigt embedsværk, så kunne vi levere resultater i et væk, men jeg er bare nødt til at sige, at der jo er meget andet, der spiller ind her, for at man rent juridisk skal kunne gøre det, f.eks. spiller det rent sikkerhedsmæssige og det videnskabsmæssige ind. Derfor har vi også haft de problemer med bl.a. kosmetikdirektivet, at vi var nødt til at forlænge noget af det til 2013, fordi man rent videnskabeligt sagde, at det er så komplicerede forsøg, at vi simpelt hen ikke kan reducere det før.
Sådan er det nu engang.