Lene Espersen (KF), 2002-03-18:
Forespørgslen til socialministeren og mig lyder: »Hvad vil regeringen gøre for at styrke forebyggelsen af personfarlig kriminalitet, f.eks. ved nedbringelse af tilbagefald til kriminalitet blandt personer dømt for personfarlig kriminalitet?«
Jeg kan i den forbindelse oplyse, at socialministeren og jeg i forrige uge præsenterede to handlingsplaner, som netop indeholder en lang række initiativer, der er målrettet mod personfarlig kriminalitet: regeringens handlingsplan mod volds- og ungdomskriminalitet, også kaldet »Stop volden«, og en særlig handlingsplan om bekæmpelse af vold mod kvinder.
Det første hovedpunkt i handlingsplanen mod volds- og ungdomskriminalitet er, at der skal ske en generel og mærkbar skærpelse af straffene for vold, voldtægt og anden personfarlig kriminalitet.
Som bekendt har jeg i den forbindelse for nylig fremsat lovforslag om skærpelse af straffene for bl.a. vold, voldtægt og anden personfarlig kriminalitet.
På den måde vil vi få en klarere markering af samfundets afstandtagen fra personfarlig kriminalitet.
Forslaget om strafskærpelse er først og fremmest båret af hensynet til ofrene og befolkningens retsfølelse.
Der kan næppe siges noget sikkert og generelt om, i hvilket omfang de strafskærpelser, som regeringen foreslår, kan antages at begrænse antallet af de pågældende forbrydelser.
Jeg gør mig dermed heller ingen forestillinger om, at hårdere straffe i sig selv afskaffer personfarlig kriminalitet.
Forslaget skal imidlertid på dette punkt ses i sammenhæng med en række andre foranstaltninger, som sigter på at begrænse personfarlig kriminalitet, og som jeg vil vende tilbage til i det følgende.
Et andet hovedpunkt i indsatsen på området er efterforskningen af personfarlig kriminalitet begået af unge under 15 år.
Børn og unge under 15 år kan som bekendt ikke straffes, men det er vigtigt at understrege, at kriminalitet er kriminalitet, uanset om gerningsmanden på grund af sin unge alder ikke kan straffes.
Antallet af sager om bl.a. vold, hvor politiet har pågrebet gerningsmænd under 15 år, er steget, og vi skal tage denne del af ungdomskriminaliteten meget alvorligt.
Selv om børn og unge under 15 år ikke kan straffes, er det vigtigt at slå fast, at politiet også kan efterforske denne kriminalitet.
Politiets efterforskning skal klarlægge omfanget af den begåede kriminalitet, og det skal bl.a. ske af hensyn til de sociale myndigheders overvejelser om foranstaltninger efter den sociale lovgivning.
Samtidig kan politiets efterforskning være med til at få barnet eller den unge til at forstå alvoren af den begåede kriminalitet. Jeg vil gerne understrege, at det ikke er sådan, at politiet i dag er afskåret fra at efterforske sådanne sager.
Et tredje hovedpunkt i handlingsplanen »Stop volden« er, at der skal sættes ind over for førstegangskriminelle med reaktioner, der er både mærkbare og målrettede.
I mange tilfælde afgøres sager mod unge kriminelle og ikke mindst førstegangskriminelle med tiltalefrafald eller betingede domme, og det kan der være mange gode grunde til, når kriminalitetens art, den unges alder og personlige forhold i tages i betragtning i det enkelte tilfælde.
Det er derimod uheldigt, hvis den unge oplever reaktionerne sådan, at der ikke sker noget.
Der skal være en konsekvens, og vi skal bruge den konkrete situation til at stille krav til den unge og til at sikre, at der rettes op.
Med de såkaldte ungdomskontrakter kender vi i dag målrettede vilkår og forpligtende aftaler over for unge kriminelle.
Vilkårene i en ungdomskontrakt er målrettet mod at afspejle den unges situation og den kriminalitet, der er begået.
Ungdomskontraktordningen retter sig bl.a. mod berigelseskriminalitet, men derimod ikke mod vold.
Ligesom det er tilfældet med ungdomskontrakter, skal vi også ved andre tiltalefrafald og ved betingede domme sikre, at der ud fra kriminaliteten og den enkelte unges forhold fastsættes målrettede vilkår.
Sådanne vilkår vil kunne bidrage til at fremme den unges respekt for andre mennesker.
I voldssager vil det f.eks. kunne være naturligt at stille vilkårlige krav om deltagelse i særlige programmer, der er rettet mod den kriminelle unges voldelige og aggressive adfærd.
Jeg vil vende tilbage til disse programmer lidt senere.
Gode sociale netværk er også af stor betydning, hvis vi skal holde unge fra kriminalitet.
Det er igennem familien, skolen, foreninger, klubber og vennerne, at vi i løbet af vores opvækst lærer at tilpasse os samfundets normer.
Det er her, en ung kan hente støtte og finde omsorg, og det er her, den unge kan lære at begå sig blandt andre mennesker.
Regeringen vil desuden i lyset af den kommende evaluering af forsøget med konfliktråd nøje overveje, om en øget anvendelse af konfliktråd kan være med til dels at hjælpe ofrene for personfarlig kriminalitet med at bearbejde deres oplevelser, dels at få gerningsmændene til at forstå konsekvenserne af deres handlinger.
Herudover skal vi have inddraget forældrene til den unge.
Det er forældrene og ikke samfundet, der har hovedansvaret for, hvad deres børn laver.
Hvis en ung begår kriminalitet, skal forældrene derfor øjeblikkeligt informeres, og forældrene skal inddrages i arbejdet med at bringe den unge på ret køl.
Det gælder også, hvis det drejer sig om mindre alvorlig kriminalitet.
Det skal ske i form af koordinerede besøg, samtaler med hjemmet og udarbejdelse af målrettede og konstruktive aftaler med forældrene og de unge om, hvordan den unge kommer ud af kriminaliteten.
For personer dømt for voldskriminalitet eksisterer der allerede i kriminalforsorgens regi særlige programmer
målrettet mod personer, der afsoner domme for vold, med henblik på at forebygge ny voldskriminalitet.
Den såkaldte kognitive færdighedstræning tager udgangspunkt i den enkelte indsatte og undersøger, hvordan han tænker, hvilken selvforståelse han har, og hvordan han prøver at løse sine problemer.
Der er også det såkaldte anger management-program, der forsøger at lære de indsatte at beherske deres vrede, så den ikke omsættes til aggressiv adfærd.
På baggrund af de eksisterende initiativer vil regeringen se på mulighederne for at forbedre og videreudvikle disse behandlingsprogrammer.
I tilknytning hertil vil regeringen også se på mulighederne for ved betingede domme for vold fremover at knytte mere målrettede vilkår til dommen, vilkår, der netop skal sigte på at forebygge, at gerningsmanden på ny begår vold.
Bl.a. skal det overvejes, om de behandlingsprogrammer, der som nævnt allerede findes for indsatte under afsoning, også i visse tilfælde kan benyttes over for voldsmænd, som får en betinget dom.
Jeg vil samtidig gerne understrege, at regeringen ikke hermed lægger op til, at der skal anvendes betingede straffe i voldssager i større udstrækning end hidtil.
Tanken er, at vi i de sager om mindre grov vold, hvor en betinget dom i dag anvendes, i højere grad bør opstille vilkår, der målrettet går på at få ændret gerningsmandens voldelige adfærd. Handlingsplanens fjerde punkt er et målrettet kriminalitetsforebyggende arbejde over en bred front.
Det generelle forebyggende arbejde er af stor betydning for at undgå, at unge begår kriminalitet.
Regeringen har derfor bedt Det Kriminalpræventive Råd om som et led i handlingsplanen at sætte markant ind over for en række forskellige problemstillinger.
Det gælder bl.a. unges alkohol- og misbrugsrelaterede vold og hærværk, vold begået af eller mod unge, voldtægt og andre seksuelle overgreb samt mobning og vold i skoler og institutioner.
Rådet har i den forbindelse netop lanceret en ny kampagne, Alkovold, der er rettet mod unges alkohol- og misbrugsrelaterede vold og hærværk.
Det indgår også på anden måde i handlingsplanen, at der skal sættes målrettet ind over for kombinationen af unge, alkohol og vold.
En stor del af voldskriminaliteten begås af og blandt unge i forbindelse med værtshuse og diskoteker.
Regeringen vil derfor sætte målrettet ind på netop dette område.
Sammenhængen mellem værtshuses og diskotekers indretning og muligheden for at forebygge vold og uro skal i videre omfang inddrages i sager om tildeling og fornyelse af alkoholbevillinger.
I forbindelse med meddelelse af alkoholbevillingen skal der i videre omfang gøres brug af præcise og målrettede vilkår, der afspejler forholdene på den enkelte restauration. Regeringen vil herudover sikre en yderligere intensiveret politiindsats i værtshusmiljøet i form af en øget og mere synlig patruljering.
Med til en tryg opvækst hører også, at barnet eller den unge ikke konfronteres med vold derhjemme.
Børn og unge påvirkes i høj grad af forholdene i hjemmet.
Som led i den generelle bekæmpelse af vold er det derfor også vigtigt at sætte ind over for den vold, som bliver begået i hjemmet. Regeringen har som led i indsatsen mod vold i hjemmet i forrige uge fremlagt en særlig handlingsplan til bekæmpelse af vold mod kvinder.
Udover at sikre en konsekvent tværfaglig og tidlig indsats i bekæmpelsen af vold i hjemmet er formålet med denne handlingsplan at forbedre støtten til voldsofrene.
For det andet vil en overfaldsalarm kunne give voldstruede kvinder en tiltrængt følelse af tryghed og dermed måske bidrage til en større livskvalitet.
Overfaldsalarmer vil også efter en konkret vurdering
kunne anvendes til andre udsatte personer, der har behov for beskyttelse.
Herudover vil regeringen nu nærmere undersøge muligheden for, om der findes en ordning, hvor en voldsudøver midlertidigt kan fjernes fra hjemmet.
Jeg kan desuden oplyse, at kriminalstatistikken for 2001 vil være suppleret af en særlig offerstatistik vedrørende personfarlig kriminalitet, der vil indeholde oplysninger om ofrenes køn og alder.
Det overvejes i øjeblikket, om offerstatistikken skal udbygges med flere oplysninger om gerningssted, relationen mellem offer og gerningsmand samt oplysninger om anvendelse af våben.
Endelig vil jeg nævne, at der i forbindelse med en ændring af straffeloven i 1997 blev iværksat en 3-årig forsøgsordning med behandling af seksualforbrydere.
Den ene del af ordningen vedrører personer, der har begået incest og andre seksualforbrydelser, uden at forholdene omfatter vold eller ulovlig tvang.
Sådanne personer kan som alternativ til ubetinget fængselsstraf få fra 4 til 6 måneder og op til 1 år og 6 måneder og idømmes en betinget dom mod at undergive sig psykiatrisk sexologisk behandling i mindst 2 år.
Den anden del af ordningen, som kaldes visitationsordningen, omfatter personer, der er idømt en ubetinget fængselsstraf for seksualforbrydelser.
Disse personer bliver henvist til en særlig visitationsafdeling i Anstalten ved Herstedvester med henblik på, at behandlingspersonalet kan vurdere og afdække de pågældendes egnethed og motivation til psykiatrisk sexologisk behandling.
Selve behandlingen sker i givet fald under afsoningen, typisk i et åbent fængsel, og fortsætter eventuelt efter løsladelsen som et vilkår i forbindelse med en prøveløsladelse.
En følgegruppe afgav i 2000 evalueringsrapport om ordningen, hvor det fremgår, at det under forsøgsordningen var lykkedes at få seksualforbrydere til at gå i behandling og det endda i langt større omfang, end det oprindeligt var forventet.
Ordningen er nu gjort permanent, og der er afsat midler til en fortsættelse og udvidelse af ordningen.
Det gælder bl.a. en udvidelse af visitationsafdelingen på Anstalten ved Herstedvester med fire pladser.
Først omkring årsskiftet 2002/2003 vil vi have en egentlig vurdering af behandlingens effekt, hvor resultaterne af en større videnskabelig analyse af effekten af behandlingen af seksualforbryderne forventes at foreligge.
Forskningsprojektet omfatter også spørgsmål om behandlingens betydning for recidivet.
Men der har været gode erfaringer
med de to ordninger, og jeg tror, vi her har fundet nogle rigtig gode tiltag over for gruppen af sædelighedskriminelle.
Der findes ingen hurtige eller lette løsninger, når det drejer sig om at bekæmpe personfarlig kriminalitet.
Det, der kræves, er derimod en vedholdende og en flersidig indsats.
Det er et område, hvor der, synes jeg, er gjort ganske meget gennem de seneste par år.
Der skal sættes målrettet ind med forebyggelse, og der skal sættes konsekvent ind over for dem, der begår personfarlig kriminalitet.
Med den række initiativer, som jeg her har beskrevet, vil regeringen fortsætte med at forstærke indsatsen mod personfarlig kriminalitet.