runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jann Sjursen (KRF), 1999-03-19:
I modsætning til den tidligere ordfører - eller den tidligere taler var det mere præcist - vil vi i Kristeligt Folkeparti meget gerne have fingrene i dette lovforslag.
Vi hilser det faktisk velkommen.
I forbindelse med diskussionen om integrationspakken, som regeringen fremlagde sidste år, efterlyste vi netop en repatrieringslov, for vi syntes, det havde været på sin plads, at vi havde set den i den sammenhæng.
Det kunne dog af praktiske grunde ikke lade sig gøre, så derfor er vi glade for, at regeringen nu er fremkommet med dette lovforslag, som giver bedre muligheder for, at udlændinge kan vende frivilligt tilbage til hjemlandet.
Det er jo for flygtninge i
en ønskelig afslutning af et flygtningeforløb, sådan som det også er blevet fremhævet af flere af de høringsparter, som har afgivet de svar, der foreligger i dag.
Vi glæder os over den styrkede indsats, som regeringen lægger op til på området.
Det gælder ikke mindst den rådgivnings- og informationsindsats, som nu skal forstærkes i kommunalt regi, og også, set fra Kristeligt Folkepartis side, gerne med medvirken af Dansk Flygtningehjælp i en central rolle.
Det sidste har der jo her under debatten været megen diskussion om, men for Kristeligt Folkeparti at se er det et vigtigt element i denne repatrieringslov, hvis det rent faktisk kan få en effekt.
Det er jo også, som flere ordførere har påpeget, noget, som flere af de organisationer, der har afgivet høringssvar, rent faktisk understreger, og derfor står vi lidt uforstående over for den debat og problematisering, der har været i dag om netop det spørgsmål.
Summa summarum: Vi er positive over for lovforslaget.
Vi har sådan set ikke de store problemer med nogen elementer i det overhovedet, og det skyldes jo, at man her er med til at forbedre udlændinges mulighed for frivilligt at vende hjem igen.
Jeg vil godt sige - også i forbindelse med noget af den debat, der har været - at vores mål er ikke, at så og så mange udlændinge nu i medfør af denne lov skal vende hjem.
Det synes jeg slet ikke man kan sætte tal på, og jeg synes heller ikke, det er et mål i sig selv, at så mange som overhovedet muligt vender hjem.
Det, der er vigtigt for Kristeligt Folkeparti, er, at de, der frivilligt ønsker at vende hjem, rent faktisk får mulighed for det og får bedre muligheder for det med det lovforslag, som regeringen her har fremsat, og som jeg håber kan vedtages af Folketinget.
Så tror jeg, det vil glæde hr. Søren Søndergaard, hvis jeg her fra talerstolen også kommer med en bemærkning om det forslag, han kom med om støtte til det lokale samfund, man vender hjem til.
Jeg synes, det er en tanke, som er værd at forfølge i forbindelse med det udvalgsarbejde, som nu skal i gang.
Det synes vi i hvert fald fra Kristeligt Folkepartis side.
Så vil jeg også godt kvittere for, at vi denne gang - og det er jo lidt bemærkelsesværdigt, synes jeg - har fået høringssvarene ud i så god tid, at vi kan se på dem i sammenhæng med lovforslaget.
Det glæder os overordentlig meget, og vi håber da, at det kan være med til at danne ny praksis.
Pia Kjærsgaard (DF), 1999-03-19:
Jeg synes, at ministeren selv kunne dokumentere, hvorfor jeg ikke havde lyst til at stille sådan særlig specifikke spørgsmål til ministeren, for ministeren kom med den udtalelse heroppe fra, at jeg bare er ude på at forskrække nogle mennesker.
Men det er der faktisk slet, slet ingen grund til i denne her debat.
Hvis der er nogen, der indimellem - synes jeg - har villet forskrække nogle mennesker, så var det en borgmester fra Århus, der hed Thorkild Simonsen, men det blev drastisk ændret, da borgmesteren blev indenrigsminister.
De tal, som ministeren omtalte i forbindelse med familiesammenføringer, er heller ikke korrekte, men jeg vil i forbindelse med det her forslag igennem Folketingets Retsudvalg bede om at få de tal sendt ud, så vi får dem med i behandlingen, for det ministeren sagde var ikke korrekt.
Else Winther Andersen (V), 1999-03-19:
mellem indenrigsministeren og den socialdemokratiske ordfører, for jeg hørte ikke, at indenrigsministeren var så positiv, som den socialdemokratiske ordfører var, hvor man i og for sig godt vil være med til at se på nye frikommuneforsøg ud fra den tid, vi har i dag, for det er selvfølgelig det, der danner grundlag for selve beslutningsforslaget.
Arne Melchior (CD), 1999-03-19:
Hr. Tom Behnkes svar til mig kan kun forstås sådan, at han mener, at mennesker i op til 7 år skal leve som pariaer, som udstødte i det land, de er kommet til.
Det kan jeg aldeles ikke tilslutte mig, og det kan det store flertal gudskelov ikke.
Det er simpelt hen umenneskeligt.
Skal han sætte sin udvikling i stå?
Hvad er det for en kold, umenneskelig holdning at have?
Nej, jeg vil gerne anerkende og takke og glæde mig over enhver, der gør sit bedste for at integrere sig og tilpasse sig.
Det er stor ros værd, og det er et svært arbejde, skal jeg love for, hvis man kommer fra en meget fremmed kultur.
Det skal vi påskønne.
Lars Løkke Rasmussen (V), 1999-03-19:
Mit spørgsmål til Socialdemokratiets ordfører skal sådan set stilles for at få afdækket, om Socialdemokratiet anerkender, at der er behov for at få større fleksibilitet i kommunerne, eller om der ikke er det.
Jeg forstod det jo sådan, at nu skulle der være et godt og grundigt og langt udvalgsarbejde, og man ville også lytte til kommunerne.
Hvis man lytter til kommunerne, er der jo et behov.
Jeg kan nævne en kommune som Vissenbjerg, som konkret har overvejelser om en ny måde at indrette folkeskolen på, således at man kan kombinere en decentral skolestruktur med en fornuftig økonomi, men hvor man støder panden mod en mur i folkeskolelovens § 24 i samspil med § 40.
Er det noget, Socialdemokratiet vil være med til at kigge på?
Eller man kan jo tage Vejle og Vejleborgmesteren Flemming Christensen, som helt aktuelt er stødt imod den mur, der hedder, at hjemmesygeplejersker skal være ansat kommunalt, og som dermed ikke har mulighed for at virkeliggøre de visioner, man har i Vejle, om at afprøve privat opgaveløsning på det her område.
Det er bare to konkrete eksempler, og det står mig ikke lysende klart, om Socialdemokratiet overhovedet vil være med til at se på, om kommunerne ikke her burde have nogle flere frihedsgrader.
Hr. Erling Christensen taler jo i den grad udenom.
Lad os nu være helt konkrete.
Folkeskolelovens § 24 og folkeskolelovens § 40 umuliggør det, man konkret vil i Vissenbjerg, hvor man gerne vil lave én skoleledelse, der dækker flere skolebygninger fysisk placeret forskellige steder i kommunen.
Hvorfor vil man det?
Det vil man, fordi man ønsker at fastholde en decentral skolestruktur, men på grund af elevgrundlag og elevsammensætning bliver det relativt for dyrt.
Derfor ønsker man frihed i forhold til folkeskolens § 24 og § 40.
Det har intet med privatisering at gøre.
Vil Socialdemokratiet være med til at blødgøre f.eks. den regel? Sådan kunne der gives en lang række andre eksempler, og når man nu taler så meget om at lytte til kommunerne, så er det her jo bare et eksempel på en kommune, som gerne vil have en frihedsgrad, som ikke eksisterer i dag.
Vi kan ikke sidde herinde i Folketingssalen og gøre os kloge på, hvordan den kommunale opgaveløsning skal tilvejebringes, men vi kunne signalere frihed, så når Vissenbjerg kom, når Vejle kom, når Glamsbjerg kom, når Frederiksborg Amt kom, var der lydhørhed.
Erling Christensen (S), 1999-03-19:
Det er jo interessant, at vi ikke skal gøre os kloge på det her.
Når jeg mindes min tid som frikommuneordfører under det gamle frikommunelovforslag, så er det jo interessant, at Venstre dengang skulle gøre sig klog på, hvad kommunerne skulle have gennemført af frikommuneforslag, og hvad de ikke skulle. Så det er da lidt interessant at høre det den modsatte vej rundt.
Jeg har stået utallige gange her på denne talerstol og arbejdet for at få frikommuneforslag gennemført, som Venstres indenrigsminister var lodret og durk imod.
Venstres daværende landbrugsminister husker i dag sikkert som amtsborgmester et mosegriseforslag nede fra Nordlangeland eller et skorstensfejerforslag ovre fra Fåborg - for også at være lokal.
Kunne det ikke have været fornuftigt, at Venstre, hvis det var et forsøg på folkeskoleområdet, havde skrevet det i deres beslutningsforslag, så jeg havde været i stand til at gøre mig nogle sonderinger i forhold til, hvordan jeg skulle forholde mig til sådan et forslag, som nu bliver smidt foran os?
Det kan da godt være, at det kan lade sig gøre, når vi ser på det. Så lad os dog se på det.
Men man kan da ikke forlange, når Venstre ikke vil oplyse om det i beslutningsforslaget, at jeg her på stående fod skal gøre mig klog på styrelseslov osv. på folkeskoleområdet.
Jeg må gøre mig klog på det, der ligger i Venstres beslutningsforslag, sådan som det er fremsat i Folketinget.
Else Winther Andersen (V), 1999-03-19:
Nu blev der ikke tid til for hr. Lars Løkke Rasmussen at svare på spørgsmålet om forsøg og om, hvorvidt det her beslutningsforslag var et spørgsmål om skjult udlicitering.
Det her er et spørgsmål om at give frihedsgrader til kommunerne.
Når Vejles borgmester gerne vil lave nogle forsøg med en udlicitering bl.a. for hjemmesygeplejen, så var det da meget fint, hvis vi kunne give lov til at lave nogle forsøg i nogle dele af en kommune, så vi ikke skal ind og lovgive med det samme.
Det kan jo være, at man finder ud af, at det slet ikke kan lade sig gøre, og noget af det bedste ved sådan nogle frikommuneforsøg er jo, at man både ser på det positivt og negativt.
Erling Christensen (S), 1999-03-19:
Det, som fru Else Winther Andersen her understregede i en kort bemærkning, synes jeg er væsentligt også i det udvalgsarbejde, der kommer efterfølgende i forbindelse med det her beslutningsforslag.
Det her beslutningsforslag handler ikke om udlicitering og privatisering.
Det synes jeg er fint.
Det handler om at give frihedsgrader til kommunerne.
Ja, det var også det, jeg sagde fra Socialdemokratiets side.
Lad os se, hvad kommunerne ønsker af frihedsgrader.
Så kigger vi på det, når kommunerne er færdige med deres debat.
Lars Løkke Rasmussen (V), 1999-03-19:
Det får vi at se.
Det, jeg egentlig bare gerne ville have oplyst, er, om den socialdemokratiske definition på kommunalt selvstyre er sådan indrettet, at man kun kan give en kommune en frihedsgrad, hvis alle landets kommuner synes, at det er en frihedsgrad, man skal have.
Sådan må jeg jo forstå hr. Erling Christensen
: Nu må vi høre, hvad alle kommunerne mener, og hvad de professionelle meningsdannere i KL mener. Det er ikke vores synspunkt.
Vores synspunkt er, at der rundt omkring i det kommunale landskab er lokale problemstillinger, som man gerne lokalt vil løse på en særlig måde.
Eksemplet fra Vissenbjerg er et eksempel herpå.
Det kan jo godt være, at der ikke generelt er en efterspørgsel efter at få opblødt folkeskolelovens § 24 og § 40, men det er der altså konkret i Vissenbjerg, og så synes jeg, at det er at vise meget lidt respekt for det kommunale selvstyre, at man først skal syltes ind i et langt udvalgsarbejde, før man kan tilkendegive, at man f.eks. vil give Vissenbjerg den frihed, der efterspørges i Vissenbjerg, for i Vissenbjerg er de kloge på tingene i Vissenbjerg.
Erling Christensen (S), 1999-03-19:
Jeg var glad for, hr. Lars Løkke Rasmussen kom på talerstolen igen og ikke modsagde sin partifælle.
Altså står min understregning fra før fast.
Det her handler ikke om, hvad alle professionelle i Kommunernes Landsforening siger, overhovedet ikke.
Men hvis ikke vi skal lytte til dem, hvad skal vi så gøre?
Hvad skal vi så gøre, når Venstre ikke i deres beslutningsforslag overhovedet definerer, hvad Venstre vil?
Vi har jo ikke været i stand til på forhånd at kunne sætte os ind i, hvad vi mente om et hjemmesygeplejeskeforsøg i Vejle eller et skoleforsøg i Vissenbjerg, for det er ikke det, Venstre bruger som eksempel.
Overhovedet ikke.
Det er slet ikke det, Venstre åbenbart har på dagsordenen med det her.
Man fortæller om andre forsøg, som jeg ikke har haft mulighed for.
Dem synes jeg så Venstre skulle have fortalt os om.
til dem.
Det kan godt være, at fru Else Winther Andersen ikke fulgte med i min indledning, men jeg startede faktisk min ordførertale med at nævne frikommuneforsøg.
Min indledning handlede om frikommuneforsøgene fra 1985 til 1993.
Så er det besvaret.
Det kan også godt være, at det var, fordi fru Else Winther Andersen heller ikke fulgte med i, hvad jeg sluttede med, når hun spurgte om, hvad Socialdemokratiets holdning er, men jeg vil hellere svare hr. Lars Løkke Rasmussen, for fru Else Winther Andersen kan jo i Folketingstidende gøre sig bekendt med, hvad jeg sagde.
Det kunne være interessant, når hr. Lars Løkke Rasmussen spørger Socialdemokratiet, hvad vi vil, at spørge om, hvad Venstre vil med det tynde oplæg, der ligger i forslaget til folketingsbeslutning om større fleksibilitet.
Vi oplevede i de første frikommuneforsøg, at det var forhindringer i kommunerne, bindinger internt i kommunerne, der gjorde, at man ønskede at gå med i frikommuneforsøget, og der var utallige eksempler på, at det var bindinger internt i kommunerne, der gjorde, at man ikke kunne komme videre.
Jeg har også lyttet til Vissenbjerg.
Jeg har også lyttet til samarbejdet på Vestfyn, ikke alene på skoleområdet og internt i kommunen, hvordan man vil løse det med skolerne, men også hvordan man måske i kommunerne samarbejder dér, indgår et samarbejde om skat og andre fælles løsninger, og det kan man gøre uden frikommuneforsøg.
Hvis det er Venstres mening med det beslutningsforslag, som nu kommer ud mellem sidebenene på hr. Lars Løkke Rasmussen, nemlig at det handler om at privatisere hjemmesygeplejen, så synes jeg, det var interessant, hvis Venstre havde skrevet det i beslutningsforslaget, så jeg kunne have taget stilling til det i min ordførertale.
Det står der ikke, og derfor må jeg sige, at det ikke er det, jeg har taget stilling til.
Fra Socialdemokratiets side har vi sagt, at vi må høre kommunerne.
trække det ned over hovedet på kommunerne.
Vi vil høre på og lytte til, hvad den debat fører frem til, og de pejlinger, som jeg sagde i min ordførertale, fra kommunerne.
Hvis vi finder, at der er nogle behov, så vil vi være positive over for at kigge på, hvad det er, kommunerne ønsker.
Kaj Ikast (KF), 1999-03-19:
Jeg er dybt deprimeret på hr. Søren Kolstrups vegne over, at han ikke har mere tiltro til den kollektive trafik, hvor vi virkelig har en kollektiv trafik, der virker.
Tag HT-området, tag DSB i stor almindelighed, i hvert fald på de store ruter - ja, derovre i Jylland, hvor jeg bor, kører det ikke ordentligt, der er ikke nogen dækkende trafik.
Jeg kan ikke forstå, at hr. Søren Kolstrup kan være så bange for konkurrence.
De er jo dygtige, de kan deres ting, de har noget godt materiel, som vi har købt til dem, og vi har ofret masser af penge på dem.
Og så står hr. Søren Kolstrup her og er bange for, at en eller anden busejer ovre i Jylland for sine egne penge skal starte noget, han kan gå rabundus med næste dag.
Jeg forstår slet ikke den tankegang, men det er jo ikke første gang, vi har været uenige om sådan nogle ting.
Tænke sig, at det skulle overgå mig at blive enig med fru Margrete Auken.
Jo, det er jeg sandelig.
Denne her lov er skrevet, som om den ikke skulle forstås af nogen som helst. Sådan er den jo formuleret.
Og jeg ved ikke, om det er berettiget eller ikke berettiget.
Jeg kan ikke huske en lov, der har været så indviklet som denne her, hvis man begynder at læse den.
Det vil jeg da gerne sige.
Det skulle være forbudt at lave den. Jamen fru Margrete Auken, det var snart det allerbedste, det her, der kom i dag.
Børnerabatterne.
Børn indtil 10 år skal rejse gratis med DSB, men ikke med de private vognmænd.
Hvorfor kan de ikke få den rabatordning som kollektiv trafik?
Det forstår jeg ikke.
Men det er jo altså den måde, det røde flertal herinde laver forlig på.
Hvem kører mest med fjernbusserne?
Det er skilsmissebørn mellem København og Jylland.
Jeg har kontrolleret det, fru Margrete Auken.
Hvorfor kan de ikke køre gratis, når de kan gøre det med DSB?
Og DSB har ikke en chauffør til at gå og tage sig af dem.
Hvordan kan det være, at det røde flertal laver sådan en begrænsning over for nogle, og kun statslige foretagender må køre det?
Jeg vil gerne trøste fru Margrete Auken.
Jeg har selvfølgelig rettet henvendelse til den tidligere konkurrencekommissær Karel Van Miert om, hvad han mener om det her.
Det får vi jo snart svar på.
Svend Heiselberg (V), 1999-03-19:
Nu har jeg jo bemærket, at hr. Søren Kolstrup har forsøgt at løse Københavns trafikale problemer med vandbusser, og jeg vil spørge: Har man nogle overvejelser om også at sætte vandbusser ind oppe i Nordjylland?
Arne Melchior (CD), 1999-03-19:
Ja, et lille svar til hr. Søvndal.
Jeg beklager da, hvis jeg har sagt, at hvis man ville tage medansvar for finansloven, så kunne man komme med, for det ved vi jo, at det er sket en enkelt gang, to gange, ja, uha, det er en meget fin succes. Der skal meget mere til, før vi rigtig for alvor tror på det.
Men når det sker, er vi jo netop åbne.
Nej, nej, der er ikke noget at være bange for, vil jeg sige til hr. Søvndal.
Når det sker, når det en sjælden gang sker, så er det da helt i orden.
Det var også det, jeg mener at jeg sagde, at da man gik ind under ansvarets åg, kunne man komme med, og hvis man ville gøre det, så kunne det også ske på forsvarets område, men vi har jo netop i dag i to taler fået bevis for, at det ikke er ved at ske.
Så skal jeg dog bare lige hovere lidt.
Det ville klæde hr. Søvndal at sige, han kom til at tage fejl.
Villy Søvndal (SF), 1999-03-19:
Det er jo besværligt at etablere hukommelsen, synes jeg, i forhold til, hvad vi faktisk har bedrevet sammen, CD og SF.
Det kan jo skyldes, at det er en tung gang for hr. Arne Melchior at måtte erkende, at vi to gange inden for de sidste 3 år har lavet finanslovforlig sammen.
Det er i øvrigt ikke SF's indtryk, at vi gik under ansvarets tunge åg og måtte fornægte de standpunkter, vi havde, for at lave et forlig.
Vi var meget glade for de aftaler, vi lavede.
Så det vil jeg godt kvittere for over for hr. Arne Melchior.
Det gør vi gerne igen.
Så vil jeg sige med hensyn til en defensiv natur, at uanset hvor lang tid man argumenterer, forekommer det så ikke hr. Arne Melchior at være et underligt svar på den kolde krigs ophør, på Warszawapagtens opløsning, på demokratiseringen i østlandene - Rusland er også et demokratisk land - på Tysklands genforening, at man strækker et korps helt frem til den russiske grænse?
bekymrende set fra et russisk standpunkt?
Ikke fordi russerne skal bestemme dansk udenrigspolitik, men fordi vi ikke kan lave en europæisk fred, der ikke også inkluderer Rusland.
Søren Søndergaard (EL), 1999-03-19:
Jeg vil godt sige, at jeg føler mig jo som den rene duks, når jeg hører hr. Hans Engells indlæg, som man vel kan sige strækker forretningsordenen til det alleryderste.
Derfor vil jeg godt spørge hr. Arne Melchior, om et langt liv ikke har lært hr. Arne Melchior, at sikkerhedspolitik også handler om fornuft, og at det ikke nødvendigvis er fornuftigt altid at udvælge en måde at lave sikkerhedspolitik på, der fører til, at man kommer i konflikt med de flest mulige.
Mere konkret: Synes hr. Arne Melchior ikke - modsat hr. Hans Engell - at der kan være et problem i, at en provokation mod Rusland lige præcis vil give vind i sejlene til de mest nationalistiske kræfter i Rusland, som vi alle ønsker at inddæmme og give så lidt indflydelse som muligt, og at en provokation mod Rusland kan svække de demokratiske kræfter i Rusland, som vi forhåbentlig alle sammen ønsker skal vinde fremgang, og at det netop i Rusland er de demokratiske kræfters fremgang, som på længere sigt giver os sikkerheden i Europa?
Arne Melchior (CD), 1999-03-19:
Det har de fleste af livets dispositioner.
Men det er jo bare lidt vanskeligt at blive enige om, hvordan man bedst sikrer sin sikkerhed, og hvordan man bedst er mest muligt fornuftig. Jeg vil hævde som svar på begge de korte bemærkninger her sidst, at der i den traktat, som vi skal ratificere ved det foreliggende beslutningsforslag, ikke indgår nogen som helst fjendtlig handling over for Rusland.
Absolut ikke.
Fremskridt må netop tages skridt for skridt, og det, vi vedtager som følge af behandlingen i dag, vil være et klart fremskridt for Europas ro og tryghed og sikkerhed.
Det er altså ingen trussel, og det er ikke vendt imod det Rusland, vi kender i dag.
Og jeg er ikke enig i - men der er det altså et spørgsmål om, hvordan man er fornuftig, og hvordan det her skal udmøntes - at vi ved denne handling her på nogen måde provokerer uønskede kræfter i Rusland.
Hvad de uønskede kræfter er, kan vi nok nemt blive enige om, men jeg er altså ikke enig i, at denne pagt her på nogen måde udfordrer kræfter i Rusland.
Og når vi ser de sidste 4-5 år tilbage, hvordan Rusland vendte sig imod en udvidelse af NATO og truede med alting, og hvordan de faldt ned og indgik i et samarbejde for fred og alt det dér, så synes jeg, der er belæg for at sige, at dette er en logisk og naturlig og nødvendig udvikling, som også vil blive forstået i alle demokratiske kredse i Rusland.
Hans Engell (KF), 1999-03-19:
Og det mener jeg var en meget klog disposition af hr. Jørgen Estrup, idet resten af indlægget jo stort set talte imod gennemførelsen af det her forslag.
Så jeg må komplimentere hr. Estrup for, at han her valgte taktisk at håndtere det rigtigt.
Nu er det jo, som hr. Estrup siger,
ikke nogen overraskelse for os andre, at Det Radikale Venstre har sit helt eget synspunkt, når det gælder oprettelsen af dette korps.
Det fremgår, som hr. Estrup sagde, af partiets bidrag
til Forsvarskommissionen betænkning.
Men jeg må da sige, at ét er, hvad man skriver i Forsvarskommissionens betænkning, noget andet er, hvad der siges her i forbindelse med behandlingen af forslaget.
Jeg vil derfor gerne spørge hr. Estrup, om Det Radikale Venstre har betinget sig i forbindelse med gennemførelsen af dette forslag, at den socialdemokratiske regeringspartner og forsvarsministeren er indstillet på den ændring af personelloven, for så vidt angår de værnepligtige, som hr. Estrup her peger på?
For det må jo siges at være en væsentlig ændring i forudsætningerne, når vi taler om gennemførelsen af forslaget.
Svend Aage Jensby (V), 1999-03-19:
Hr. Estrup knyttede - sådan opfattede jeg det - sin ændrede holdning til beslutningsforslaget sammen med, at nu er det en del af forsvarsudspillet.
Jeg vil godt undre mig lidt over, vil jeg sige til hr. Estrup, at vi siden sidste forår, også hr. Estrup, af forsvarsministeren og i øvrigt også i Udenrigspolitisk Nævn af udenrigsministeren er blevet orienteret løbende om, at det var regeringens hensigt at fremsætte det her forslag.
Jeg har aldrig nogen sinde hørt hr. Estrup sige et ord til det.
Det er det første.
Og hvorfor ikke?
Så vil jeg spørge, om hr. Estrup vil redegøre for, hvilke økonomiske elementer i oprettelsen af korpset det er, der influerer på den elendige budgetramme, som regeringen har spillet ud med, en dybt uansvarlig ramme for forsvarets fremtid.
Kunne vi ikke få en forklaring på, når nu hr. Estrup kobler dette beslutningsforslag sammen med forsvarsudspillet, på hvilken måde det så influerer på den økonomiske ramme og i øvrigt på hærens struktur?
Arne Melchior (CD), 1999-03-19:
Hr. Estrup fik benyttet udtrykket »tvangsudskrivning til forsvaret«.
Jeg har aldrig hørt hr. Estrup eller andre Radikale tale om tvangen til at betale skat eller tvangen til at holde færdselsreglerne og de mange andre love, som dette hus vedtager, og som altså er i kraft.
Og så skal jeg endelig gøre opmærksom på, at fædrelandets forsvar ikke nødvendigvis slutter ved vores fysiske grænser.