Anders Samuelsen (RV), 2000-03-22:
I Det Radikale Venstre ønsker vi ligesom Venstre, som en overskrift, at borgerne skal have flere valgmuligheder og større fleksibilitet i forhold til den offentlige sektor.
Det mål kan man opnå på flere måder.
At lade pengene følge borgerne, i dette tilfælde den ældre, er Venstres opskrift på valgfrihed.
Og det lyder jo fristende og utrolig simpelt altid at lade pengene følge borgerne, men spørgsmålet er, om det også altid er den mest hensigtsmæssige måde i den virkelige verden.
Fra radikal side har vi ved tidligere debatter tilkendegivet, at vi ikke altid er lige enige i Venstres opskrift på det frie valg.
Det gælder f.eks. på børnepasningsområdet, hvor vi ikke kan se det fornuftige og rimelige i at betale forældre for at passe deres egne børn.
I det hele taget savner vi ofte lidt mere realisme i Venstres forslag om valgfrihed, og en gang imellem virker det, som om man har brugt mere tid på retorikken end på egentlig at gennemtænke, hvad der rent praktisk kan fungere i den virkelige verden.
Nu er vi så nået til de ældre og valgfriheden.
Og det skal gælde for alle ældre og også dem, der allerede er på plejehjem, og det må gerne være over kommunegrænser.
Igen må jeg sige, at vi da også synes, det lyder smukt
og besnærende, men ét er altså teori, noget andet er praksis. Vi kan faktisk se flere problemer i forslaget, og vi savner at få afklaret, hvordan Venstre konkret har tænkt sig, at det skal spænde af.
Normalt taler Venstre jo om en 85 pct.s-model, og spørgsmålet er så, om man også her tænker på, at måske 85 pct. af udgiften til en plejehjemsplads skal følge den ældre, og resten skal den enkelte selv betale.
I det her beslutningsforslag ligger der måske et svar, som er en afvisning af den model.
På den baggrund vil jeg alligevel godt spørge ordførerne
fra Venstre og De Konservative, om de forestiller sig, at den enkelte ældre selv skal betale for sit frie valg af plejehjemsplads, hvis det er en overpris.
Og hvis det er tilfældet, hvor er det så, at det frie valg er henne for den ældre, der ikke har råd til det, eller er det måske staten, der skal finansiere merudgiften?
Hvis det er tilfældet, så kan det jo gå hen og blive en temmelig dyr fornøjelse.
For det andet er vi betænkelige ved at forpligte kommunerne til at tilbyde fritvalgsordningen, fordi det efter vores opfattelse må være den enkelte kommune, der bestemmer inden for lovens rammer, hvad kommunens serviceniveau skal være.
Og det skal også gælde på ældreområdet.
Spørgsmålet er, om det frie valg i den nuværende situation vil føre til bedre kvalitet i plejen og større tilfredshed hos brugeren, for trods flere års udbygning af ældreboligområdet er der jo stadig væk ældre, som ikke kan få den bolig, som de har behov for.
For at fritvalgsordningen skal fungere, skal der faktisk være en overkapacitet i systemet.
Der skal altså være flere boliger, end der er behov for, og så kan man spørge, om det er samfundsøkonomisk rentabelt.
Men det største problem med Venstres og De Konservatives valg og i det her tilfælde De Konservatives valgfrihed er ikke, at den ofte ikke kan fungere i praksis.
Det største problem med Venstres og De Konservatives model er, at den er et udtryk for en form for rendyrket egoisme.
Det er forestillingen om, at den offentlige sektor er et supermarked, hvor alle frit kan vælge fra alle hylder, hvor alle har ret til at trække på samfundet, som de har lyst til, når bare de har betalt deres skat. Er det den tankegang, som skal drive vores velfærdssamfund? Fra radikal side kan vi godt frygte, at Venstres valgfrihed vil skabe et samfund, hvor enhver er sig selv nærmest, og hvor solidariteten med de svageste kan ligge på et meget lille sted, og det er bestemt ikke sådan, vi ønsker, velfærdsstaten skal udvikle sig.
I Det Radikale Venstre mener vi faktisk, at det er at stikke borgerne blår i øjnene, når vi fortæller dem, at de frit skal kunne vælge alt det, de gerne vil, for den totale valgfrihed er en illusion.
Derfor bør vi i stedet tale om valgmuligheder.
Det vil sige, at borgerne får mulighed for at vælge mellem nogle forskellige alternativer, som er fastlagt af demokratisk valgte politikere, i dette tilfælde kommunalbestyrelsen.
På den baggrund kan Det Radikale Venstre ikke støtte forslaget.