runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Tom Behnke (FP), 1997-11-20:
Det er egentlig lidt underligt.
Nu har vi her haft tre forslag på miljøområdet, som alle tre har den konsekvens, at der bliver gjort noget for miljøet.
Men til trods for at der altså ligger tre gode forslag, som alle burde kunne støtte, og til trods for at ordførerne fra både Socialdemokratiet, De Radikale, SF og Enhedslisten har været heroppe og faktisk har sagt noget positivt om intentionerne, stemmer man i øvrigt imod.
Det er egentlig lidt underligt, men jeg tror, det hænger sammen med den tvangstanke om, at venstrefløjen i Danmark har patent på miljøpolitikken, og at Venstre og De Konservative og Fremskridtspartiet overhovedet ikke skal komme og tro, at de kan være med her.
Det er sådan en tvangstanke, man har, at det kun er de venstreorienterede, der vil gøre noget for miljøet, og den tvangstanke er man nødt til at holde i live ved at afvise alt, hvad der kommer fra VKZ, for hvad nu, hvis man kommer til at stemme for et forslag fra Venstre, De Konservative og Fremskridtspartiet?
Så har man jo givet indrømmelser over
for, at Venstre, De Konservative og Fremskridtspartiet faktisk har en miljøpolitik, der vil gavne det danske miljø. Det er noget af en tvangstanke, der gør sig gældende her, og det er psykologisk lidt interessant at sidde og betragte, hvordan debatten har udviklet sig.
Forslaget her er Fremskridtspartiet også medforslagsstiller til, og det er selvfølgelig, fordi det er et godt forslag om en klassificering af belastningsindekset. Det synes vi er helt fint, fordi forbrugeren, den, der skal bruge de forskellige stoffer, dermed bliver gjort meget mere
Samtidig bliver det noget nemmere at vurdere og finde og præcisere de farligste af stofferne, og dermed har man mulighed for at gå ind og vurdere, om man måske helt skulle forbyde dem eller i hvert fald lave en form for begrænsning af brugen af dem.
At man giver mere og bedre information til dem, der skal bruge de forskellige stoffer, kan jeg heller ikke se, at der er nogen, der kan have noget som helst imod, og det hørte vi heller ikke nogen, der havde noget imod.
Man er sådan set bare imod forslaget for forslagets skyld og ikke imod det, der står i forslaget.
Det er et godt forslag også for miljøet, og Fremskridtspartiet støtter naturligvis beslutningsforslaget.
Hans Christian Schmidt (V), 1997-11-20:
Tak til alle partierne for bemærkningerne.
Jeg synes i grunden, at der blev sagt meget positivt også af ministeren og af Socialdemokratiets og SF's ordførere.
Jeg vil sige, at der kom særlig meget positivt fra hr. Jens Vibjerg, hr. Niels Jørgen Langkilde og hr. Tom Behnke.
Jeg vil gerne sige afsluttende, at det blev sat meget godt på plads af hr. Tom Behnke, der sagde, at det faktisk virker, som om man går imod disse forslag, mere fordi man ikke kan få sig selv til at stemme for nogle miljøforslag, endda nogle gode miljøforslag, når de er fremsat af VKZ og Dansk Folkeparti.
Det er ærgerligt, at vi kommer ud i den debat, og jeg vil håbe, at også dette forslag vil få en god behandling, når det kommer i Miljø- og Planlægningsudvalget, og at man her vil se på det med de positive briller.
Og så vil jeg sige, at man skal lidt væk fra denne given op-holdning.
Derfor vil jeg meget opfordre til at lade være med at falde hen til, at det alligevel ikke nytter noget og vi ikke kan klare os.
Det kan vi selvfølgelig.
Når man kan gøre det i Holland, kan vi også gøre det herhjemme.
Vi har eksperter og dygtige folk, og de kan da sagtens gå ind og lave det.
Til hr. Steen Gade skal jeg blot sige, at man kunne da godt forestille sig, at man skulle have uddybet det her.
Det har vi nu lært, at det skal man ikke gøre, for vi har nemmere ved at få nogen med, hvis vi ikke lægger os for fast fra starten.
Der er også det at sige til det, at som miljøminister har man alle specialister og alt, hvad der ellers er til rådighed, til at man selvfølgelig kan gå ind og lave et lovforslag.
Vi håber og tror på en positiv behandling i udvalget til gavn for miljøet.
Jeg synes i grunden, der var så mange positive meldinger, så hvis man virkelig mener det alvorligt, skulle det være muligt.
Niels Jørgen Langkilde (KF), 1997-11-20:
Den radikale ordfører sagde meget, som jeg ikke skal kommentere her, men der blev bragt et nyt element ind, og det var teknologiudvikling, og at forslaget ville bremse teknologiudviklingen.
Jeg tror, det vil virke stik modsat, for netop med det her forslag brugt som en aktiv del i CO2-reduktionen vil man se, at der vil blive foretaget store investeringer i teknologiudvikling i en række lande.
Og noget af det, som ville ligge lige for, var at sende nogle Danfoss-termostater og nogle varmerør fra Løgstør Rørindustri østpå, så de kunne bremse energisvineriet derovre; det ville give store gevinster.
Det ville ikke være tilstrækkeligt til at løse alle problemer herhjemme - det er vi klar over - men det ville sætte skub i teknologiudviklingen, og det ville gøre, at Danfoss, Løgstør Rørindustri og andre virksomheder, der arbejder med energibesparelse og bedre udnyttelse af energien, ville få langt større markeder og dermed få tilstrækkelige ressourcer til også at udvikle næste generation af ventiler og rør.
Jeg tror altså, det ville gå den stik modsatte vej af den, som den radikale ordfører har i tankerne her.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 1997-11-20:
Hr. Jørn Pedersen var så venlig at drage mig ind i debatten, og det har så heldigvis gjort det nødvendigt for mig lige at bede om ordet for en kort bemærkning for at gøre opmærksom på, at parallelt med afstemningerne her i Folketingssalen diskuterer vi i Folketingets Europaudvalg forberedelsen af beskæftigelsestopmødet her sidst i denne uge.
Nu kan jeg naturligvis ikke røbe noget fra forhandlingerne i udvalget, men det er officielt kendt, at regeringen varmt støtter i EU, at man begrænser den type udgifter, som vi her taler om, og finder andre finansieringskilder af beskæftigelsesmæssige grunde.
Det er paradoksalt, at netop i de samme minutter bliver dette regeringsforslag vedtaget her i Folketingssalen.
Hermed kan det ikke gøres mere tydeligt, at regeringens politik på dette område overhovedet ikke hænger sammen.
Erik Larsen (V), 1997-11-20:
Lovforslaget, som vi her skal stemme om, er et meget beklageligt forslag.
Det er et forslag, som vil komme til at koste arbejdspladser i dansk erhvervsliv.
Det bliver mere og mere klart, efter at vi har arbejdet med lovforslaget i udvalget, at der her er tale om et forslag, som vil få en utrolig stor virkning på beskæftigelsen i negativ retning.
Socialministeren har meddelt udvalget, at man skønner, at det vil koste 218 arbejdspladser, men Det Økonomiske Råd og andre har skønnet, at det her forslag vil koste mere end 2.000 arbejdspladser.
Og så vil jeg godt sige, at jeg tror slet ikke, at 2.000 arbejdspladser holder.
Jeg tror, det bliver endnu flere arbejdspladser.
Det her forslag vil psykologisk virke negativt på enhver, som ønsker at have en virksomhed og skaffe beskæftigelse.
Det er et slag i ansigtet på virksomhederne.
Det er et anslag imod det princip, som er ved at vinde fodfæste på arbejdsmarkedet, nemlig princippet om et mere rummeligt arbejdsmarked.
Det her forslag vil komme til at betyde, at de svageste - de svageste - på arbejdsmarkedet vil blive en udsat gruppe.
Jeg synes, regeringen skulle besinde sig og trække lovforslaget tilbage.
Jeg håber, forslaget bliver stemt ned her i dag.
Det fortjener det, og regeringen fortjener at få
den begmand.
Karen Højte Jensen (KF), 1997-11-20:
Det er endnu mere, end det var tidligere, blevet bekræftet, at dette her lovforslag går fuldstændig imod, hvad man skulle gøre for virksomhederne.
Forslaget øger virksomhedernes indirekte lønomkostninger, og det betyder naturligvis, at der bliver færre ressourcer til at forbedre arbejdsmiljø og trivsel, ja, der bliver 500 mio. kr. mindre til dette.
Lovforslaget er beskæftigelsesfjendsk.
Det bygger på antallet af medarbejdere, og hvordan vil virksomhederne så reagere?
De vil selvfølgelig spørge sig selv: Hvordan kan vi eliminere denne skat?
Det kan de gøre ved at købe mere teknologi, og hvem går det ud over?
Ja, det går ud over det rummelige arbejdsmarked, og det vil naturligvis mindske antallet af arbejdspladser netop for den gruppe, som regeringen bryster sig meget af at ville gøre noget for.
Det er de svageste, som skulle have fodfæste på arbejdsmarkedet, som dette her går ud over, og alene signalværdien gør naturligvis, at virksomhederne ikke vil være særlig optaget af at ansætte folk, der ikke er helt velfungerende, når det drejer om deres arbejdsindsats.
Det er sådan, at sygedagpengene stiger meget, men det her lovforslag rammer ens, uanset om virksomhedernes sygefravær er højt eller lavt, uanset om virksomhederne gør noget ved det eller ej.
Man må spørge sig selv, om regeringen mener det, den så ofte siger, nemlig at det er vigtigt ikke at forøge omkostningerne i virksomhederne.
Vi må spørge: Mener regeringen det, den siger, eller gør den, som den plejer?
Jeg må konstatere, at regeringen gør, som den plejer.
Når den ikke kan finde andre udveje, så lægger den en ekstra skat over på virksomhederne.
Socialministeren hævdede ved behandlingen af ændringsforslaget, at det bliver billigere for de mindre arbejdsgivere.
Det har ministeren overhovedet ikke dokumenteret.
Derimod har Byggeriets Arbejdsgiverforening påvist i Børsen den 18. november, at dette forslag netop rammer de små virksomheder, idet hovedparten af deres udgifter går til løn.
Lige så frejdigt hævdede ministeren ved andenbehandlingen af forslaget, at dette forslag ikke ville få betydning for overenskomstforhandlingerne.
Det har ministeren heller ikke påvist.
Vi ved, at ekstra udgifter naturligvis altid har en indflydelse på overenskomstresultatet.
Så vil jeg godt endnu en gang henvise til LO's svar.
LO tager stærkt afstand fra dette forslag, og det må undre mig utrolig meget, at regeringen ikke lytter til LO's kommentarer.
Jeg vil gerne opsummere med at sige, at vi har fået yderligere bekræftet, at forslaget om sygeskat på medarbejdere vil øge virksomhedernes indirekte lønomkostninger, og det betyder, at der automatisk bliver færre ressourcer til at forbedre medarbejdernes trivsel og arbejdsmiljø, og det går, som jeg nævnede det, først og fremmest ud over den del af arbejdsstyrken, som har vanskeligt ved at bevare tilknytningen til arbejdsmarkedet, og det går så stik imod alle intentioner ud over netop at skabe plads til disse personer.
Det Konservative Folkeparti vil anbefale, man nedstemmer
dette sygeskatsforslag.
Jørn Pedersen (S), 1997-11-20:
Når man har hørt Venstre og Det Konservative Folkeparti komme med argumenterne, må man jo nok sige, at det er lidt paradoksalt, at man taler meget om virksomhedernes sociale ansvar, hvorimod virksomhedernes økonomiske ansvar åbenbart er noget helt andet.
Det er i hvert fald noget, der har ændret sig i forhold til dengang, da de to partier selv havde et regeringsansvar.
Hr. Erik Larsen var vistnok ikke med på daværende tidspunkt, hvor man faktisk lavede mange store stramninger på det område her, men det var fru Karen Højte Jensen til gengæld. Jeg synes, det er mærkværdigt, at Det Konservative Folkeparti er blevet så optaget af, hvad LO mener i den her sag.
Jeg har ikke hørt hverken Venstre eller Det Konservative Folkeparti nævne noget som helst om, hvad f.eks. Håndværksrådet har sagt i denne sag.
I masser af andre situationer oplever vi jo, at Håndværksrådet, de små virksomheders udtalelser, spiller en stor rolle for netop de to partier.
Er det ukorrekt opfattet, at det faktisk er sådan, at Håndværksrådet synes bedre om den her model end den model, der tidligere var fremme?
Er det ukorrekt opfattet, at det her faktisk vil gøre det billigere for en lang række mindre virksomheder?
Det synes jeg faktisk skal med, hvis man skal have hele argumentationen, plus at man jo kan sige, det her er et eksempel på, at hvis moral er godt, er dobbeltmoral dobbelt så godt.
Jeg glædede mig over ved andenbehandlingen af forslaget, at De Konservatives tidligere arbejdsminister erkendte her fra Folketingets talerstol, at man havde taget grusomt fejl.
Det er en høj grad af erkendelse, som man kun kan respektere.
Det er i al sin korthed det, dette drejer sig om, og det synes jeg faktisk et enigt Folketing
burde støtte.
Tom Behnke (FP), 1997-11-20:
Det undrer mig lidt, at hr. Jørn Pedersen står her og kritiserer meget - jeg er i øvrigt enig i den kritik - den ordning, som var under V og K's ledelse for mange år tilbage, men samtidig bruger hr. Jørn Pedersen det som en undskyldning for, at regeringen nu faktisk gør det samme. Man kan da ikke først kritisere en ordning og så bagefter gennemføre den selv og sige, at det er jo ikke så slemt, for det har andre partier også gjort.
Det hænger ikke sammen rent argumentationsmæssigt.
Det andet, jeg godt vil spørge hr. Jørn Pedersen om, er: Hvor stor indflydelse får det på arbejdsmiljøet, at alle virksomheder for alle ansatte skal betale et fast, ensartet beløb, uanset hvad man gør for arbejdsmiljøet?
Karen Højte Jensen (KF), 1997-11-20:
Det er ren manipulation med Håndværksrådets udtalelser.
Hvis hr. Jørn Pedersen tog sig nogle få minutter til at læse Håndværksrådets høringssvar til ændringsforslaget igennem, ville hr. Jørn Pedersen være klar over, at han her i høj grad manipulerede med det udsagn, Håndværksrådet er kommet med.
Men hvis hr. Jørn Pedersen ikke har tid til at læse udvalgets bilag, kan jeg henvise hr. Jørn Pedersen til Børsen fra den 19. november, hvor overskriften er: »Håndværksrådet lodret imod sygeskat«.
Og det siger man ganske, ganske klart.
Man siger: »Vi styrker hverken regeringens første forslag eller det reviderede forslag, hvor alle ansatte beskattes med 325 kr.
Vi mener, at man skal fjerne skatter og afgifter på arbejdskraften for derigennem at bevare arbejdspladser.«
Det er Håndværksrådets udtalelse.
Og jeg kan sige, at det er måske hurtigere læst, end hvis hr. Jørn Pedersen skal til at finde bilaget blandt de mange andre bilag.
Så det er ren manipulation, hr. Jørn Pedersen!
Jørn Pedersen (S), 1997-11-20:
Ja, at man gentager noget, der er forkert, bliver det jo som bekendt ikke mere rigtigt af.
Det kan der jo svares ganske enkelt på; der kan svares ja eller nej.
Dér, hvor skillelinjen går imellem de borgerlige i dette Ting og resten, er jo sådan set, om man vil vedkende sig, at der er en betaling på det her område, hvor vi har et område, der koster masser af offentlige kroner, og hvor man så går ind og siger: Jamen her skal arbejdsgiveren også være med til at betale en del af det under hensyntagen til, at vi tilgodeser de mindste virksomheder, så de slipper forholdsmæssigt billigt.
Det er det, denne sag drejer sig om, og intet som helst andet.
Karen Højte Jensen (KF), 1997-11-20:
Socialdemokratiets ordfører har selvfølgelig lov til at sige alt, hvad han vil, her fra Folketingets talerstol, også det rene vrøvl.
Jeg må sige, at når hr. Jørn Pedersen hævder, at dette er et forslag, der ikke rammer de små virksomheder, må jeg igen henvise til Børsen, det er så fra den 18. november, hvoraf det klart fremgår, at netop forslaget her rammer de løntunge mindre virksomheder. Byggeriets arbejdsgivere har påvist, at det netop er de mindre virksomheder, der rammes, idet 75 pct. af deres udgifter går til løn.
Denne skat er jo også fuldstændig løsrevet fra enhver intention om at nedsætte sygefraværet og dermed udgifterne
Jørn Pedersen (S), 1997-11-20:
Jeg vil gerne sige til fru Karen Højte Jensen, at det sidste, vi åbenbart skal diskutere, har jeg overhovedet ikke udtalt mig om.
Jeg tror ikke, nogen har hørt Socialdemokratiet udtale herfra, at dette forslag er et fremragende forslag med hensyn til at mindske sygefraværet.
Det var måske det første forslag, vi havde fremme, hvor det drejede sig om ugeantallet, men da opfattede jeg det heller ikke, som om det var det, Det Konservative Folkeparti var med i køen for at fremme at vi skulle gennemføre.
Det, der er den nøgne sandhed her, er, at Det Konservative Folkeparti ikke vil være med til at lade arbejdsgiverne betale én eneste krone mere - det er det, sagen drejer sig om, det er sådan set ganske enkelt - ved stadig væk at fastholde, at det her forslag i forhold til mange af de forsikringsordninger, vi kender i dag, vil være en fordel for de små arbejdsgivere.
Til gengæld synes jeg også, at Det Konservative Folkeparti skylder os herfra at sige, om det er sådan, at man hellere vil have en anden model, så det er de store arbejdsgivere, der skal betale mere.
Eller hvad er meningen?
Altså, hvis det bare er tilfældet, at man ikke vil være med, kan man lige så godt sige det.
Det er meget nemmere at forholde sig til det, end al den snakken udenom, snakken om arbejdsmiljø.
Jeg håber da, at Det Konservative Folkepartis arbejdsmiljøpolitiske holdninger kommer til udtryk, når det er den slags forslag, man diskuterer her i Tinget, men der plejer man at være knap så åben.
Villy Søvndal (SF), 1997-11-20:
Jeg synes, man skal lytte med nogen interesse til, hvad Venstres og De Konservatives ordførere siger, for det er jo erfarne folk, der taler.
Det, man glemte at fortælle, både fra Venstres og De Konservatives side, var, at da den borgerlige regering tiltrådte i starten af 1980'erne, nemlig i 1983, forlængede man sygedagpengeperioden til 13 uger i alt.
Det, man diskuterer nu, er et beskedent forslag, det ligger én uge oven i sygedagpengene ud fra den grundbetragtning, at også virksomhederne skal være med til at betale.
Det er dog fantastisk, hvis man kan sin historie lidt, at det kan medføre en så oppustet debat fra Venstres og De Konservatives ordførere.
I denne sag håber man virkelig på, at hukommelsen er kort, synes jeg.
Det, jeg så i øvrigt skal nævne om det, er, at alternativet til, at virksomhederne skal betale, hvad er det?
Det er, at det offentlige skal betale.
Hvem skal betale det?
Det skal lønmodtagerne.
Det er jo det valg, vi står i lige nu.
Skal lønmodtagerne betale, eller skal virksomhederne betale?
Vi synes, at det af to grunde er retfærdigt at lade virksomhederne betale, dels fordi overskuddene i virksomhederne som bekendt er ganske store i de her år, og dels fordi det har en virkning, der betyder, at der er en øget interesse i at nedbringe sygeligheden.
Må jeg så sige om Håndværksrådet, at jeg læste med interesse det sidste nummer af Håndværksrådets blad.
Dér protesterer man imod den oprindelige udgave, nemlig en forlængelse med én uge, og siger, at det vil ramme de små virksomheder urimelig hårdt.
De nævner et tal, hvis jeg husker rigtigt, der siger, at en lille virksomhed blev ramt med 1.700 kr. om året.
De får nu noget, der ikke rammer med 1.700 kr. om året, men med 300 kr. om året.
Vil Venstres og De Konservatives ordførere ikke godt bekræfte, at 300 kr. er en femtedel af 1.700 kr., og at dette alt andet lige betyder, at man er mere nænsom over for de små virksomheder?
Jeg skal så ikke deltage yderligere i en debat, som jeg synes at Venstre og De Konservative kører på to paroler.
Den ene er: Vi håber, at hukommelsen hos folk er meget kort, vi håber, de har glemt alt, hvad vi lavede i sin tid.
Eller også er der tale om det, man vel kunne kalde bondeanger.
Karen Højte Jensen (KF), 1997-11-20:
Det, SF's ordfører fuldstændig glemmer, er, at den samme regering jo nedsatte arbejdsgiverperioden igen, og det gjorde vi faktisk, fordi vi lærte af de erfaringer, der var gjort, som viste, at det var beskæftigelsesfjendsk.
Så må jeg sige til hr. Villy Søvndal, at når han står her og siger, at dette ikke er dårligere for de mindre virksomheder, vil jeg bede ham kommentere det, jeg også nævnte i min første tale i dag, nemlig at sygeskatten koster
Det er sådan, at de små virksomheder af de samlede omkostninger bruger relativt meget på lønninger.
De mindre håndværksvirksomheder bruger 74 pct., de større industrivirksomheder bruger 60 pct., og jeg går ud fra, at hr. Villy Søvndal vil acceptere de tal og dermed også bekræfte, at det her betyder mere for de mindre virksomheder.
Men samlet set er Det Konservative Folkeparti fuldstændigt imod at lægge yderligere skat på virksomhederne.
Det er et synspunkt, vi altid har stået for, det er også et synspunkt, som regeringen indimellem vifter med, men ikke i denne sag, for der gør man det stik modsatte.
Villy Søvndal (SF), 1997-11-20:
Jeg vil godt kvittere fru Karen Højte Jensen, der nu giver udtryk for det samme, som hr. Kirkegaard gjorde under andenbehandlingen.
Jeg vil godt citere, hvad fru Karen Højte Jensen lige sagde: Vi lærte af erfaringer.
Det, vi lavede i starten af 1980'erne, var beskæftigelsesfjendsk.
Sådan sagde fru Karen Højte for lidt siden.
Det er også derfor, vi ikke laver noget, der er så drastisk, som da de borgerlige regeringer forlængede perioden til 13 uger.
Det, vi taler om, er stadig væk at forlænge med en enkelt uge med nogle meget begrænsede beskæftigelsesvirkninger, fordi vi synes, det private arbejdsmarked også skal bidrage. Så synes jeg egentlig, at det er lidt trist og ikke specielt værdigt, hvis Folketinget skal have en meget lang debat om, hvorvidt 325 kr. er mindre end 1.700 kr.
Jeg mener, at også fru Karen Højte Jensen kan bekræfte, at 325 kr. er mindre end 1.700 kr., og at det beløb rammer mindre hårdt.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 1997-11-20:
Så må jeg jo tage den en gang til for hr. Søvndal og så håbe på, at tredje gang er lykkens gang, og at forståelsen efterhånden vil være kommet frem.
Den politik kørte i slutningen af 1980'erne, og den er fortsat under den nuværende regering.
Man praler af det nede i EU, og det er en rigtig politik, og jeg skal da ærligt erkende, at det er en forståelse, der er kommet i løbet af dette årti, også for os.
Og som jeg sagde sidst, skulle det dog være et mærkeligt menneske, der ikke kan blive klogere.
Det er vi i hvert fald blevet.
Jeg kan konstatere, at det er hr. Søvndal ikke blevet, men det kan godt ske, han trænger til det.