Keld Albrechtsen (EL), 2001-04-25:
Hr. Kristian Thulesen Dahl kom med en betragtning om denne glidebane, der er i EU-politikken.
Skattepolitikken har man jo sagt gang på gang, når vi har haft traktater til folkeafstemning, at det var så sandelig langt uden for, hvad man nogen sinde ville acceptere.
Det kunne aldrig ske, det ville vi aldrig miste grebet om osv., osv.
Desværre er situationen nu, at også på dét punkt, ligesom på så mange andre, viser det sig, at det, man har sagt til befolkningen, altså ikke holder.
Nu skrider det på den måde, at Kommissionen har indledt en knibtangsmanøvre imod os.
De vil have, at vi frivilligt skal acceptere politisk lovgivning om harmonisering af bl.a. pensionsbeskatningen, og hvis vi ikke vil gøre det frivilligt, bliver vi slæbt for EF-Domstolen.
Nu er det ikke sådan, at jeg står her og opfinder denne tanke om Kommissionens strategi over for Danmark.
Det er ikke noget, jeg sådan snedigt har udspekuleret.
Det er noget, der direkte står i de meddelelser fra Kommissionen, som ministeren også indledte med.
Kommissionens strategi er, at hvis vi ikke vil makke ret, så kan vi blive dømt ved EF-Domstolen.
Som metode synes jeg det er dybt uacceptabelt, at Kommissionen i realiteten forsøger at ændre Traktaten ved hjælp af Domstolen, for det er jo det, man gør.
Man kan ikke få landene til frivilligt at rette sig efter Kommissionen, og så truer man med at gå til EF-Domstolen, i det håb at EF-Domstolen så vil udvide Traktatens område, således at man kan angribe det danske fradragssystem på pensionsområdet, hvilket jo altså vil medføre et meget stort tab for den danske statskasse. Så ved jeg godt, at man snakker om, at man gerne vil have nogle miljø- og energiafgifter.
Det prøvede man også i Nice, men det kunne man ikke få ind i Traktaten.
Man bliver ved med at snakke om disse fabeldyr, som man tror en dag skal komme i EU, men det vil EU bare ikke have.
EU vil have en harmonisering, der lægger pres på vores skattesystem og vores mulighed for at finansiere den offentlige sektor i fremtiden.
Vi har jo en højere grad af skattefinansiering af velfærden her i Danmark, end de har i de andre lande, omkring 10 procentpoint, for de andre landes skattesystemer er indrettet på en anden måde.
Derfor er vores skattesystem sårbart over for EU-harmonisering, og derfor skal den dør ikke åbnes. Hvis det kunne have været isoleret til nogle miljøafgifter, var det en helt anden diskussion, men her er jeg nødt til at sige til hr. Knud Erik Hansen, at dér er han simpelt hen for naiv, og ministeren også, for det er ikke det, der er på dagsordenen i EU.
Det, der er på dagsordenen, er et angreb på vores pensionsbeskatningssystem.
Så lagde jeg mærke til, at ministeren i spørgetiden i dag havde nogle bemærkninger, der kunne tolkes sådan - det
kan ministeren jo så svare på om er rigtigt opfattet - at ministeren i virkeligheden er indstillet på på et eller andet tidspunkt at indgå et sådant kompromis med Kommissionen. Det håber jeg så sandelig ikke, men desværre synes jeg ikke, at ministerens melding til hr. Frank Dahlgaard i spørgetiden var så fuldstændig krystalklar på spørgsmålet om vores strategi, og det er derfor, Enhedslistens beslutningsforslag er så nødvendigt.
Heller ikke det var specielt beroligende, i det omfang det var muligt at finde ud af, hvad ministrene havde drøftet.
Så har der været nogen kritik af ideen om vores forslag
om at sige nej til et forstærket samarbejde.
Men der må jeg sige, at det forstærkede samarbejde er sådan en mekanisme til at komme uden om enstemmigheden.
Det er sådan en snydemetode.
Da man ikke kunne få indført flertalsafgørelser, fik man indført den metode med forstærket samarbejde, for hvis der så er et land, der ikke vil være med, så kan man sætte det land uden for døren og bare køre det alligevel.
Det er en metode til at indføre flertalsafgørelser uden at gøre det direkte gennem en åbenlys traktatændring.
Laver man et såkaldt forstærket samarbejde, er der ingen, der kan gennemskue, hvad det er, der sker.
Men det handler i virkeligheden om at fratage os vetoretten, for hvis de andre laver et forstærket samarbejde om pensionsbeskatning for eksempel, vil man jo fra ministerens side komme og sige: Jamen vi kan ikke stå uden for, vi er nødt til at være med ved bordet, ellers mister vi indflydelse.
Sådan som vi nu har hørt det i timevis fra visse ordførere.
Det er derfor - det er til hr. Knud Erik Hansen - at det ikke var kløgtigt, at den der idé om det forstærkede samarbejde kom ind på banen på det punkt.
Jeg mener i øvrigt også, at hr. Kristian Thulesen Dahl tager ganske gevaldigt fejl.
Jeg er jo ikke i stand til at takke ret mange ordførere for tilslutningen til det her forslag, men jeg synes ikke desto mindre, at det er et nødvendigt forslag, og det kan forhåbentlig give stof til en vis eftertanke på regeringsbænkene.
I så fald har det da gjort lidt nytte.
Det kan vel også give anledning til, at nogen hører om det udeomkring i landet og diskuterer det og kræver en forklaring fra deres partier på, hvad det nu er for et nyt område, der skal fifles ind i EU uden om traktaterne.