Anders Samuelsen (RV), 2001-05-17:
Den 23. særlige samling af FN's generalforsamling: »Kvinder 2000. Ligestilling, udvikling og fred i det 21. århundrede« fandt sted i New York den 5.-9. juni 2000.
Samlingens formål var at gøre status over fremskridt i gennemførelsen af handlingsprogrammet vedtaget på FN's 4. verdenskvindekonference i Beijing 1995 og vedtage nye handlingsorienterede anbefalinger med henblik på at styrke det videre arbejde.
Folketinget drøftede forberedelserne ved to forespørgselsdebatter henholdsvis den 25. februar 1999 og den 9. maj 2000, og debatten 25. februar 1999 mundede ud i en vedtagelse, hvori Folketinget konstaterede, at implementeringen af vedtagelsen af FN's verdenskvindekonference skrider frem, og hvor Folketinget desuden kom med en række opfordringer til regeringen om bl.a. at intensivere arbejdet med at gennemføre f.eks. »Platform for Action«, men også fastholde vedtagne tekster ved den særlige samling af FN's generalforsamling år 2000.
12. december år 2000
, og når man læser teksten igennem, kan man sige, at det bliver konstateret, at set ud fra en dansk synsvinkel fik den særlige generalforsamling så et tilfredsstillende resultat, idet, som det udtrykkes i teksten i redegørelsen fra 12. december 2000, »det lykkedes at forhindre tilbageskridt trods forsøg på at svække teksten«.
En succes kan selvfølgelig også beskrives ved, at man undgår tilbageskridt.
Det skal selvfølgelig ikke overskygge, at der også var tale om fremskridt på en række prioritetsområder som f.eks. vold mod kvinder, handel med kvinder, udvikling af indikatorer og delmål og kønsopdelt statistik, i øvrigt et område, hvor vi i Danmark er på vej med et lovforslag på lønstatistikområdet, som forhåbentlig bliver vedtaget, inden Folketinget går på sommerferie.
I Danmark arbejder vi konstant på at fastslå, at uden kvinders fulde og lige deltagelse i samfundsudviklingen kan en bæredygtig, økonomisk, social og demokratisk udvikling ikke sikres.
Jeg har andre gange nævnt, at socialliberalismens fader og dermed også ophavsmanden i et eller andet omfang til Det Radikale Venstre, John Stuart Mill, brugte et økonomisk argument, når han blev helt desperat for at forklare, hvorfor det var nødvendigt, nemlig at hvis man gik ud fra, at kvinder besad samme ressourcer som mænd, var det tåbeligt ikke at udnytte dem og dermed i hvert fald halvdelen af verdens menneskelige ressourcer.
I Danmark er der en række områder, vi har fokus på: kvinder i beslutningsprocesser som ét område, vold i hjemmet som et andet område, og der har været et tværministerielt arbejde, som forsøger at sætte fokus på dette område.
Mainstreamingtankegangen har vi fået implementeret i lovgivningen, og det skal forhåbentlig vise sig, at det også er en succes.
Lige løn for det samme arbejde henviste jeg til tidligere.
Ligestillingsministeren henviste i sin redegørelse til, at hun havde fået dannet et netværk af store virksomheder, som skulle være med til at være frontløbere på området.
Jeg mener, at det er et rigtig godt initiativ, men jeg vil dog opfordre til også at fokusere på de små og mellemstore virksomheder, for de små og mellemstore virksomheder er immervæk et meget, meget stort område i Danmark, og nogle gange er der en vis fjendtlighed mellem de små og mellemstore virksomheder og så de store virksomheder i den forstand, at der er en mistænksomhed i de små og mellemstore virksomheder over for de store virksomheder. Nogle gange er der lidt om, at de store virksomheder får presseomtale, når de små og mellemstore virksomheder leverer varen, så det synes jeg man skal være meget opmærksom på.
Til sidst også et bedre forhold mellem arbejde og familieliv.
Hvordan løser vi den problemstilling, der jo er blevet aktualiseret på det seneste af debatten om forlængelse af barselorlov, en mere fleksibel barselorlov osv.?
Regeringen har selvfølgelig også her en pligt til at finde ud af, hvor den nøjagtig vil lande.
Nu ser det ud, som om den samlede opposition er blevet enig om, hvor den gerne vil lande, måske ikke helt på finansieringssiden, men i hvert fald hvad angår selve indholdet.
Der har vi selvfølgelig også en forpligtelse til netop at fokusere på, at vi ikke skal komme i en situation, hvor vi hele tiden taler om enten helt inde på arbejdsmarkedet eller helt uden for arbejdsmarkedet.