runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Svend Aage Fauerholdt (DF), 2000-03-22:
De to forslag, som vi skal behandle i dag, indebærer, at såfremt der ønskes markedsført et produkt indeholdende uønskede kemiske stoffer, skal der ske anmeldelse herom til et register for de produkter, så man kan have dem i det register.
Mange af de produkter, vi selv producerer her i landet, har vi jo et godt kendskab til.
Et større problem er selvfølgelig de importerede, og her vil vi ikke afvise fra Dansk Folkepartis side, at en mærkning af kemiske stoffer kunne være bedre, end den er nu. Jeg var også meget lydhør over for ministerens bemærkninger, hvor han henviste til, at er der dele af kemiske stoffer, der er forbudt, så er man meget opmærksom på, at man har det registreret her i Danmark.
Men som sagt, vi vil ikke feje det her totalt af bordet.
Vi vil under udvalgsarbejdet stille spørgsmål og stille spørgsmål om, hvor langt man er fremme med måske at mærke de importerede varer, så der kan ske yderligere tiltag, for det er selvfølgelig et område, der interesserer os, og virkelig farlige og uønskede ting vil vi gerne undvære.
Svend Auken (S), 2000-03-22:
Jeg vil egentlig foreslå, at vi giver os lidt bedre tid til at behandle dette spørgsmål i forbindelse med den beretning, jeg håber, vi kan afgive i udvalget omkring opfølgningen af kemikaliestrategien, at vi giver os lidt bedre tid til at diskutere det her igennem, for det er ikke et helt nemt farvand at sejle i.
Derfor skal vi være meget omhyggelige med formuleringerne, og det vil jeg meget gerne bestræbe mig på at være, også gerne sammen med hr. Kolstrup.
Svend Auken (S), 2000-03-22:
Hr. Kolstrup har ret i, at man skal veje sine ord med omhu, og når man derfor bruger ordet optimisme, så skal man gøre det tydeligt, hvad det er, man mener med ordet optimisme. Det, jeg mener med det, er ikke, at problemet er blevet mindre; dér tror jeg, hr. Kolstrups beskrivelse er rigtig.
Om man uden videre kan sætte lighedstegn mellem antallet af stoffer og kemikalietrykket, kan man have sine tvivl om, men der er ingen tvivl om, at det her problem ikke er blevet mindre, og behovet for at gøre noget er derfor også vokset.
Når jeg imidlertid godt mener, man kan bruge udtrykket optimisme, så er det, fordi vi her i landet har en betydelig større forståelse for, at der skal gøres noget, vi har faktisk gjort noget, og vi vil gøre noget.
Men hvad der er mere vigtigt er, at diskussionen bare i løbet af de sidste 2 år i det europæiske samarbejde er fuldstændig vendt.
Der er langt større konsensus mellem landene om, at der skal gøres mere, at man i forbindelse med revurdering af de eksisterende stoffer skal fremskynde arbejdet, skal styrke det, at man i forbindelse med den produktorienterede miljøpolitik skal gøre en væsentlig større indsats, grønne regnskaber, miljøstyring, alternativer, offentlige indkøb osv., og at man i det hele taget med selve lovgivningen i EU skal styrke indsatsen.
Og endelig er der altså sket, jeg vil ikke sige et gennembrud, for det er der langtfra, men der er sket noget i det globale samarbejde på det her felt.
Vi har fået vedtaget
en PIC-konvention, i disse timer forhandles der i Bonn om en POP-konvention, EU-landene er drivende i meget af det arbejde, der sker, og det er mit indtryk, at det bevæger sig i den rigtige retning, men om det kommer til at gå hurtigt nok og stærkt nok, det kan man have sine tvivl om.
Men jeg er altså lidt mere optimistisk i dag
med hensyn til den politiske indsats, end jeg var for bare et par år siden.
Det er det, der lå i udtrykket optimisme, for jeg er desværre enig med hr. Kolstrup i, at man ikke bare kan sige, at problemet er blevet mindre; det er vokset.
Søren Kolstrup (EL), 2000-03-22:
Venstre siger ét, men gør noget andet.
Venstre siger: Vi vil kæmpe mod centralisme.
Men hvem er det, der ønsker at styrke transportfradraget?
Hvem er det, der ønsker at styrke motorvejene, sådan at vi virkelig får centralisme? O.k., det er muligt, at Venstre har andre initiativer til at styrke decentraliseringen i det her samfund.
For os andre er det mystisk, hvordan man kan være superliberalist og samtidig styrke decentralisering.
Vi har et par spørgsmål til Venstre.
Hvordan vil Venstre sikre, at vi puster produktionsmæssigt liv i vore gamle landsbyer?
Hvordan sikrer vi, at de små mejerier igen kommer til orde?
Vil Venstre sammen med Enhedslisten bekæmpe monopoldannelsen inden for f.eks. mejerisektoren, medvirke til, at midlerne i nogle af de landbrugsfonde, vi har, bliver brugt til en decentral produktionsstruktur?
Det er det ene.
Det andet: Vil Venstre, der hele tiden peger på det skæve Danmark og det skæve Danmark - det var næsten, før man troede, det Jydske Venstre var genopstået, 1800-tallets Jydske Venstre - men vil man være med til at styrke den vestjyske længdebane, så man kan køre direkte Hamborg-Esbjerg-Holstebro, måske videre frem til Thisted og så Hanstholm?
Dér kunne vi få et virkelig godt ben mod vest.
Enhedslisten vil gerne arbejde sammen med Venstre om en sådan plan.
Hans Christian Schmidt (V), 2000-03-22:
Jeg vil gerne starte med at svare hr. Søren Kolstrup.
Se, hovedproblemet er jo sådan set, at hr. Søren Kolstrup og Enhedslisten var en del af den kommunale udligning i 1995.
Se, det skulle Enhedslisten aldrig have haft lov til at slippe af sted med.
Det er jo det største tyveri, der er lavet af penge, man har hentet ude fra det skæve Danmark med Enhedslisten som bannerfører.
Det skal man huske.
Havde man ikke gjort det, så havde man været i en situation, hvor landdistrikterne kunne klare sig selv, men det er jo indbefattet, at Enhedslisten kan godt lide, at man skal med ud at redde nogen.
Jeg havde hellere set, at man lod dem selv udvikle sig.
De kan nemlig godt.
Hr. Søren Kolstrup og Enhedslisten skal bare følge os.
Så sker der en udvikling derude.
Til fru Vibeke Peschardt: Jeg ved da godt, at Transportrådet ikke er regeringens forlængede arm - forhåbentlig.
Men jeg sagde, at Transportrådet var regeringens rådgivende organ, og jeg vil da gerne have fru Vibeke Peschardt til at komme herop og sige det, hvis det ikke er sandt.
Det er sandt, at det er regeringens rådgivende organ, men det er da rigtigt, at det ikke er regeringens forlængede arm.
Og jeg har jo heller ikke sagt, om regeringen er enig med det rådgivende organ.
Grønne afgifter, som jeg sagde, rammer langt hårdere i landdistrikterne.
Det er endda Indenrigsministeriet, der er kommet med den rapport, ikke jeg, og så regner jeg med, det står til troende.
Planloven er blevet strammet op indtil flere gange, og den tolkning, der kommer af den, er også strammet op.
Uddannelserne er fjernet fra landdistrikterne og yderområderne.
Vi fik reddet et par stykker, men stod det til den radikale undervisningsminister, er det jo nemlig sådan, at landområderne ikke skal have de her uddannelser.
De skal ligge i byen.
Det er bedst.
Så vil jeg endelig sige, at det med infrastrukturen giver jo sig selv.
Jeg vil bare sige omkring de ting, som hr. Martin Glerup var inde på: Jo, det er da rigtigt, at regionsplansretningslinjerne skal man udmelde hele tiden.
Men jeg er lidt enig med Danmarks Naturfredningsforening, når de siger, at skal det have nogen mening, så skulle vi vel have haft en debat her først.
Det siger de ikke, men det siger
De siger, at de undrer sig over, at man får retningslinjerne, før man får redegørelsen.
Knud Erik Hansen (SF), 2000-03-22:
Det lyder jo flot.
Hvad er det, der er fordelt forkert i hovedstadsområdet?
Hvis vi snakker om den kollektive trafik, som hr. Hans Christian Schmidt snakkede meget om, var det så det, vi skulle udelade? Skulle vi udelade investeringer i den kollektive trafik med den konsekvens, at trafikken i København reelt vil bryde sammen?
Er det det, der menes med at fordele sol og vind lige?
Så synes jeg også, det er spændende at høre Venstre snakke om centralisme.
For mig at se er det her et spørgsmål om, hvem der skal bestemme.
Hvis vi går ind i detailhandelen, og vi ikke går ind som offentlig, demokratisk myndighed og bestemmer, ja, så er det andre centrale personer, så er det altså investorerne, der kommer til at bestemme.
Det er åbenbart den centralisme, Venstre elsker.
Og hvis vi lader den være fri, så vil jeg godt sige, at så var den detailhandelsstruktur, vi fik i Danmark, en centralistisk detailhandelsstruktur med ganske få centre.
Det er altså ikke en jævn fordeling over landet.
Hvad er det for en centralisme, Venstre snakker om?
Vibeke Peschardt (RV), 2000-03-22:
Jeg har det håb, at jeg kan nå to spørgsmål til Venstre i denne omgang.
For det første vil jeg gerne spørge hr. Hans Christian
Schmidt: Hvor mange ufinansierede kroner er hr. Hans Christian Schmidt villig til at sætte af til vejformål?
Altså han nævnte rute 9, 18 og 21, som regeringen ikke har kunnet finde penge til, men som står på investeringsoversigten for de næste 4 år.
Det var det første.
Det næste er, at jeg gerne vil have en udredning af, hvad hr. Hans Christian Schmidt mente om det med tyveriet og udligningsordningerne.
Det var sådan i nævnte rækkefølge, at det var Frederiksborg Amt, Roskilde Amt og Københavns Amt, der betalte hovedparten af den udligningsordning, der blev lavet sidste gang.
Jeg vil gerne spørge hr. Hans Christian
Schmidt, hvordan det kan komme de skæve kommuner, der i øvrigt får 8 mia. kr. fra hovedstadsområdet om året, til skade?
Martin Glerup (S), 2000-03-22:
Jeg rejser mig igen for at stille hr. Hans Christian Schmidt to spørgsmål, der ikke blev besvaret sidst.
For det første: Hvor står der i »Landsplanredegørelse 2000«, at kommunerne skal fratages retten til at udlægge erhvervsarealer?
Hvor står det henne, vil jeg spørge hr. Hans
Christian Schmidt.
Og hvad mener Venstre om udpegning af de der transportknudepunkter?
Til sidst skal jeg spørge, om det ikke er korrekt, at vi i Danmark har en strålende udvikling over hele landet, og at vi har gavn af en harmonisk udvikling både i Midt- og Vestjylland og i hovedstadsområdet, der har været store dynamoer, men også i landdistrikter overalt i Danmark.
Vi er trods alt kun 5 mio. mennesker, og det, der er godt det ene sted, kommer os alle sammen til gode.
Hans Christian Schmidt (V), 2000-03-22:
Til hr. Martin Glerup: Nej, vi har ikke en strålende udvikling i hele Danmark, og det vil også være forkert, hvis jeg gjorde det til mit synspunkt, for det dækkes fuldt ud i alle de høringssvar, der er kommet herind.
Så det er vi sådan set mange, der mener. Så spørger hr. Martin Glerup mig: Hvor står det henne, at kommunerne mister retten til at udpege erhvervsområder?
Det står nøjagtig dér, hvor man siger til kommunerne, at de har udlagt for store arealer, og derfor skal de formindske dem.
Det står der, hvor der står, at man skal hindre byspredning, og at man i stedet for skal sørge for at få udnyttet de arealer, der er.
Så går man ind, og så lægger man begrænsninger ind, og man kan da godt sige, at det er ikke det samme som at fratage dem retten.
Man kan sige: Kommuner, I må jo gerne, I får bare ikke muligheden.
Men det er ikke et reelt valg.
Så vil jeg sige om transportknudepunkter, at om dem har jeg jo sagt under hr. Martin Glerups indlæg, at det var jeg meget enig i.
Det synes jeg vi skal gå ud og kigge på, og jeg sagde nord-syd og øst-vest.
Fru Vibeke Peschardt siger ufinansierede projekter.
Her er ingen ufinansierede projekter, men der er jo et valg fra regeringens side, som siger: Vi vil helst investere i kollektiv trafik, og det skal helst alt sammen ligge i Københavnsområdet, måske lidt i Århus.
Det er jo et valg, men det er da ikke det samme, som at vores så pludselig er ufinansieret, for man kan da bare tage nogle penge fra nogle af de projekter og bruge dem til det her.
Og endelig vil jeg sige: Jo, de kommunale udligningsordninger gjorde det, at de fjernede f.eks. hele vejkilometer.
Der er nogle forskellige parametre, som giver, hvor mange penge man får.
Hvis man så ned over et danmarkskort, kunne man se, at det var de rige kommuner, der tjente på det, så det virkede jo, som man ønskede sig. Så skal jeg kun sige, at jeg mener stadig væk, det er sådan, at når man går ind og kigger på den her fordeling, som hr. Knud Erik Hansen siger, af sol og vind, jamen det er da det, man skal gøre her efter et sæt overordnede fælles spilleregler, og de, der skal bestemme, er de mennesker, der bor derude.
Sådan er det.
Martin Glerup (S), 2000-03-22:
Til hr. Hans Christian Schmidt vil jeg gerne sige, at det, man i sådan et godt og fremadskuende konstruktivt dynamisk plandokument, som tilfældet er her, siger til kommunerne, er: Var det ikke en idé at tage et serviceeftersyn på alle de dér erhvervsarealer, som I måske alligevel ikke får brug for i mange, mange år?
Var det ikke fornuftigt at prøve at se, om det passer til situationen i dag?
Måske er de udlagt for mange, mange år siden, måske bliver de ikke bebygget før om 100 år, måske er det noget helt andet, der er brug for i dag.
Jeg synes da, at vi skal være åbne over for at lade planlægningen være dynamisk og tage de gode elementer, der ligger i den her redegørelse, og bruge dem positivt i stedet for at dreje dem om til almindelige trakasserier.
Dem skal vi tage ved en anden lejlighed.
Men det her fortjener at komme op over gulvhøjde, vil jeg sige til hr. Hans Christian
Schmidt.
Knud Erik Hansen (SF), 2000-03-22:
Jeg fik ikke noget svar på mit andet spørgsmål, så jeg vil godt svare selv og sige: Jeg synes, det er hul tale, når man hører på Venstres snak om centralisme, for det, Venstre gør, er reelt at sige, at man overlader beslutningen til centrale investorer, ganske få investorer, og det er for mig en form for centralisme også, den er bare udemokratisk.
Så foretrækker jeg faktisk den demokratiske centralisme, hvor der er nogle, der lægger nogle retningslinjer for, hvorledes tingene skal udvikle sig.
Jeg fik heller ikke noget svar på, hvad der vil ske, hvis man overlod det til centrale investorer, for så vil konsekvensen ikke være et hensyn til landdistrikterne, ikke være et hensyn til de mindre byer, det ville hårdt og brutalt være en central detailhandelsstruktur, som ikke tager hensyn til de landdistrikter, som hr. Hans Christian Schmidt taler så varmt for.
Hans Christian Schmidt (V), 2000-03-22:
hr. Knud Erik Hansen og SF: Det er den manglende tillid til befolkningen udeomkring i landet.
Og sådan kan man vel godt få det, hvis man går for meget rundt herovre.
Men det kan man jo finde meget ud af ved at komme ud blandt befolkningen, få en tro på, at de mennesker, der bor derude, der lever derude, de holder så meget af det, at det er derfor, de har valgt at bo derude, at de også har en holdning, at de også har en tro på en fremtid, at de også kan vurdere, hvad der er godt for samfundet, for deres børn og for deres gamle, og hvad der måtte være derude.
Kan hr. Knud Erik Hansen slet ikke forestille sig den verden, hvor han kan have en større tillid til sine medmennesker, eller er det den dér centralistiske tankegang, at alt, hvad der kommer fra Slotsholmen, alligevel er bedst, og kontrol er godt?
Altså jeg tror virkelig, at SF ville komme et tigerspring videre i sin politiske udvikling, hvis man fik en større tiltro til, at de borgere, der er valgt derude - det skal man jo huske at de er, lige så vel som vi er valgt her, så er de valgt til at sidde i byråd og sidde i amtsråd - jo også har en mening med det arbejde, de gør dér.
De har jo også en tro på en fremtid.
Så skulle vi nu ikke i stedet for prøve at stole på, at der altså er andre end lige os, og så tager vi os af de overordnede linjer, og så lader vi rammerne få lov at blive udfyldt derude.
Det er jo også problemet, når jeg har talt til hr. Martin Glerup omkring erhvervsarealer: Lad nu kommunerne selv.
Der er så mange andre opgaver, som visse herinde i Folketinget meget nemt overlader til dem at løse, også somme tider uden penge.
Derfor ville det være en god idé.
Knud Erik Hansen (SF), 2000-03-22:
Hr. Hans Christian Schmidt taler, som om der ikke eksisterer investorer.
Vi er da enige om, at man ude i befolkningen, ude i kommunerne, skal have indflydelse, men det, der er afgørende her, er, at der er en tredje part, som hedder investorerne, som betyder kolossalt meget for denne her udvikling.
Så jeg synes, hr. Hans Christian Schmidt skal tage hensyn til dem også, tage dem med i sine betragtninger.
Det var derfor, vi begyndte at lave reguleringen, netop fordi man ikke ude i kommunerne kan tage de beslutninger selv, fordi de faktisk tages andre steder.
Hans Christian Schmidt (V), 2000-03-22:
Jamen jeg må sige til hr. Knud Erik Hansen, at man behøver slet ikke have de her bekymringer.
De bekymringer, man skal have desangående,
stammer fra et system, hvor de, der investerer og har pengene, også er de samme, der beslutter det.
Men det er et system, som ikke engang trives længere østpå; det er slut.
Når bare der er nogle, der bestemmer, og andre, der investerer, så har vi det fordelt godt.
Det er rigtigt, at man ikke blander det hele sammen, sådan at det er de samme mennesker, der sidder og bestemmer og også investerer.
Men det sker jo slet ikke i Danmark.
Lad os nu vise dem den tillid derude.
Vi har en fantastisk mulighed her for at skabe et godt Danmark, som udvikler sig til gavn for alle borgere, og som udvikler sig i takt og fuldstændig på linje med, hvad man ønsker udeomkring efter et sæt overordnede spilleregler.
Vi ønsker også et sæt overordnede spilleregler, men det er jo ikke sådan, at jo mere snærende de er, jo lykkeligere bliver man.
Det er faktisk omvendt.
Søren Kolstrup (EL), 2000-03-22:
Tilbage står mit spørgsmål om mærkningsreglerne, som ministeren ikke kommenterede.
Grunden til, at jeg bliver nødt til at repetere det, er jo netop, at ministeren sidste gang sagde, at man ville etablere nogle mærkningsregler, som i det mindste havde den samme funktion som nogle af de forslag, vi er fremkommet med her.
Derfor synes jeg, at ministeren fortsat skal have mulighed for at kommentere det forhold.
Hvad er det for mærkningsregler, som ifølge ministerens opfattelse skulle dække det, vi foreslår her?
Vibeke Peschardt (RV), 2000-03-22:
Altså når jeg sagde, at det, jeg sagde, var en lille smule kættersk og uradikalt, så var det, fordi Det Radikale Venstre faktisk, da vi snakkede hovedstadsreform i sin tid, ikke rigtig var til at komme i kontakt med, vil jeg sige, fordi vi på det tidspunkt mente, at der var visse dele, der var gode, og andre, der ikke var, og så valgte vi det fra.
Det er klart, at man ikke kan lave en kommunalreform - det er jo nærmest det, jeg står og siger - sådan bare ud af den blå luft; man har alle interessenterne på banen.
jeg tror bare - og det var det, jeg ønskede at sige - at udviklingen altså kommer til at gå i den retning, fordi kommunikationsmønsteret, hurtigheden, hvormed vi bevæger os, og de muligheder, der ligger her, somme tider løber fra os, og vi skal selvfølgelig tilpasse strukturen til det, som jeg tror kan blive fremtiden; det er ikke noget, jeg ved.
Men det er rigtigt, at der selvfølgelig skal et grundlag til, inden man tager fat på sådan noget.
Ebbe Kalnæs (CD), 2000-03-22:
Jeg vil gerne nævne et par enkle eksempler for ministeren
Det er vi slet ikke i tvivl om.
Når vi i landsplanredegørelsen nemt kommer til at tale om den egentlige planlovgivning, som jo er den, der skal styre dagligdagen, så har vi lidt problemer, når vi får lavet en planlovgivning, der gør, at ostemanden i Helsingør har vanskeligt ved at udvide med 40 m2 bagud i sin ostebutik.
Vi har nogle problemer, ikke fordi store virksomheder flytter ind til byen, men fordi de små vil bruge en ekstra hal, en ekstra garage, 1000 m2 ekstra hal i en eller anden sammenhæng til at udvikle den virksomhed, de har.
Det er dér, vi har et problem, ikke i det overordnede.
Søren Kolstrup (EL), 2000-03-22:
Jeg bemærkede ministerens sidste ord: en aktiv - og så kom ordet - dansk * 0 indsats.
Det er jeg enig i, og det vil vi meget gerne støtte. Vi har nogle spørgsmål.
Det ene forhold er ministerens omtale af, at der er grund til en vis optimisme.
Spørgsmål et: Er det ikke rigtigt, at der faktisk, siden vi talte om det her forhold, er kommet tonsvis af nye produkter på banen, som er allergifremkaldende?
At kemitrykket faktisk er steget, ikke svækket?
Og at vi står over for nogle problemer, som vokser og vokser?
Det er det ene forhold.
Da vi drøftede den her sag tidligere, annoncerede ministeren, at man ville prøve at overveje nye, velfungerende mærkningsregler, som skulle give de tilsvarende funktioner, som Enhedslisten foreslog.
Det sidste spørgsmål, jeg skal anføre, er, at da vi sidst drøftede det her, talte regeringen om at indføre et gebyr for anmeldte produkter og sagde, at det også var noget, regeringen ville se på.
Jeg ved godt, at man har lavet et gebyr for tilsyn, men disse tre forhold vil jeg gerne have belyst.
Yvonne Herløv Andersen (CD), 2000-03-22:
Nogle gange, når man er sent herinde - og det bliver jo altid sent, når vi diskuterer socialpolitik -
hører man noget, man næppe tror.
Jeg kan høre, at Dansk Folkeparti overvejer at genindføre revselsesretten.
Kunne man få lidt at vide om, på hvilken måde man havde tænkt sig den skulle eksekveres?
Det er den ene ting.
Det vil jeg altså advare meget stærkt imod, og det har fru Inge Refshauge heller ikke noget belæg for.
Jeg bliver nødt til at sige til fru Inge Refshauge, at vi taler altså om en medfødt hjerneskade, og jeg har aldrig hørt, at man kunne komme i behandling for noget sådant og blive rask.
Jette Gottlieb (EL), 2000-03-22:
Jeg tror ikke, det kommer bag på Kristeligt Folkeparti, at Enhedslisten flere gange har fremsat forslag af den her karakter og senest i forbindelse med de seneste finanslovforhandlinger.
Vi synes stadig, at det er en mindre teknisk vanskelig måde at gøre det på at lave en særlig SU-takst for forældre i stedet for at indføre to nye former for børnetilskud.
Vi tror simpelt hen, at det er alt for administrativt besværligt.
SU søger man om allerede i dag, og det vil administrativt være meget enkelt at udvide SU-systemet med en særlig forældretakst.
Børnetilskud skal derimod søges særskilt.
Man skal hvert år bekræfte, at man stadig opfylder betingelserne.
Det eksisterende børnetilskudssystem indeholder ikke modregning af indtægter.
Det vil altså være administrativt mere besværligt at lave et særligt børnetilskud for studerende.
De allerfleste studerende er nødt til at have erhvervsarbejde for at få økonomien til at hænge sammen, fordi SU generelt er et meget ringe forsørgelsesgrundlag.
Når studerende får børn, bliver det endnu sværere at få enderne til at nå sammen.
SU-reglerne giver så ret til en højere arbejdsindtægt ved siden af stipendiet, men det er jo nærmest selvmodsigende.
Det er i virkeligheden en meget skadelig ordning, der dér er iværksat, fordi de studerende som forældre ikke kan udnytte den mulighed for at tjene flere penge uden også at bruge mere tid på det naturligvis, og det betyder, at man enten sætter samværet med barnet til eller en del af studietiden.
Så selve den måde at administrere en løsning af problemet på er ikke særlig hensigtsmæssig, sådan som det er i øjeblikket.
Men vi er som sagt meget positive over for intentionerne i det forslag, vi behandler her i dag, og vi håber, at vi under udvalgsarbejdet kan nå frem til at finde den enkleste løsning rent administrativt til at få en forbedring for studerende med børn.