runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lene Espersen (KF), 2001-04-27:
Min bemærkning omkring protestorganisationer og ngo'er fastholder jeg, for jeg mener faktisk, at de fleste af de mennesker, der gør sig talsmænd for de organisationer, meget vel svarer til den beskrivelse, som jeg brugte i min tale.
Det, jeg forsøgte at lægge op til, var faktisk lidt en diskussion af, hvad ngo'ernes rolle er i ethvert demokratisk civilsamfund i forhold til den rolle, som vi parlamentarikere har, og i forhold til den rolle, som regeringen har.
Jeg mener, at ngo'erne er fuldstændig nødvendige for den demokratiske proces, men man skal passe på, at man ikke ligesom prøver at sætte nogle lighedstegn mellem, hvem der er folkets repræsentant og folkets talsmand, og holde lidt fast i, at der altså er en grundstamme i den måde, vores demokrati er opbygget på, som vi ikke ønsker at ændre på.
Jeg ved ikke, om Enhedslisten ønsker at ændre på det, men jeg ønsker bestemt ikke at ændre på det.
Jeg vil fastholde, at den måde, som vi repræsentativt sørger for, at befolkningen bliver repræsenteret på, f.eks. via det at have et Folketing og en parlamentarisme, er en rigtig og en fornuftig måde at indrette et land på.
Derfor tror jeg sådan set også, at mit råd til hr. Keld Albrechtsen, der jo taler om, at folk skal flyves rundt i verden og bruge en hel masse CO2 på det, skal være, at jeg sådan set synes, at det er langt mere fornuftigt at tage en diskussion om, hvordan vi sørger for, at ngo'erne bliver stærke også i de spæde demokratier, så der hele tiden er den modvægt til regeringerne og til parlamenterne, der sikrer, at demokratiet udvikler sig og er frugtbart.
Det tror jeg faktisk er den allerallerallerbedste måde, vi kan hjælpe dem på.
Så vil jeg da med spænding afvente hr. Keld Albrechtsens tale, så vi kan høre, hvad det er, man egentlig har tænkt sig at demonstrere imod i Stockholm, for jeg er faktisk ganske enig med mange andre ordførere i, at noget af det, der er problemet med de her protestorganisationer, er, at de modsiger sig selv, hver eneste gang de går ud og demonstrerer.
Der er overhovedet ikke noget klart mål med de bestræbelser, de har.
Jørn Jespersen (SF), 2001-04-27:
Og synes den konservative ordfører ikke, at det er et spændende perspektiv?
Det er jo rigtigt, at det ikke var verdens fattigste mennesker, der demonstrerede på gaderne i Seattle.
Det var sådan set ikke, fordi de ikke havde tid eller ikke kunne komme frem, men fordi de ganske enkelt ikke havde råd til det.
Det, jeg egentlig synes er mest interessant, og det vil jeg så bede den konservative ordfører om at kommentere, er at snakke om EU og EU's rolle i forhold til det her, sådan som hr. Keld Albrechtsen er inde på, hvor vi får at vide, at mange af Enhedslistens medlemmer vil demonstrere i Göteborg mod Unionen.
Hvad er det rent faktisk, Enhedslistens medlemmer vil demonstrere imod?
Er det det samlede EU, som er gået op imod USA, når det drejer sig om, at USA har svigtet Kyoto-aftalen, som de ellers havde accepteret?
Vil man fra Enhedslistens side alliere sig med Bush i kravet om national suverænitet og i kravet om at afskaffe internationalt bindende aftaler?
Keld Albrechtsen (EL), 2001-04-27:
Fru Lene Espersen kunne ikke lide demonstranterne, og så mente hun, at hovedparten af dem nok var akademikere fra den rige verden.
Nu er jeg ikke sikker på, at det først og fremmest er embedsmænd fra Udenrigsministeriet osv., som deltager i de demonstrationer, selv om jeg også håber, at nogle af dem gør det, men det er bl.a. en hel masse unge mennesker.
Når der skal være EU-topmøde i Göteborg f.eks. om kort tid, så vil mange gode medlemmer af Enhedslisten, også mange uden akademiske grader, entusiastiske unge mennesker deltage i demonstrationerne imod den EU-politik og den WTO-politik, som tilrettelægges på det EU-topmøde.
Fru Lene Espersen skal også være hjertelig velkommen, hvis hun ønsker at deltage.
Det spørgsmål, jeg har til fru Lene Espersen,
er: Skulle fru Lene Espersens bemærkning forstås sådan, at hun nu vil medvirke til at sikre, at folk fra de fattige lande får mulighed for at deltage i de demonstrationer?
Det tror jeg mange af dem ønsker, men de forhindres af økonomiske og bureaukratiske grunde.
De kan ikke nå frem, de kan ikke få visum osv., osv., og mange af dem har selvfølgelig ikke råd til det.
Skulle fru Lene Espersens bemærkning forstås sådan, at hun nu vil arbejde for, at de også får mulighed for at give deres mening til kende ved at deltage i disse demokratiske demonstrationer?
Det synes jeg ville være en smuk ting for Det Konservative Folkeparti at engagere sig i.
Jørn Jespersen (SF), 2001-04-27:
Jeg synes jo stadig væk, det er pudsigt, at hr. Keld Albrechtsen tror, at hvis der ikke er nogle regler, så er der ingen store lande, der kan tvinge små lande til noget som helst, for så har de ingen regler at gøre det med.
Der findes altså andre metoder.
Cuba har sådan set, uden at der er nogen som helst regler som baggrund for det, oplevet temmelig kraftige reaktioner fra USA, som de godt kan mærke.
Nicaragua under sandinisterne var udsat for ganske kontante handelssanktioner fra USA's side, som ikke alene rettede sig mod USA's handel, men mod alle andre landes handel med Nicaragua.
Så uden regler er vi altså ikke sådan i en situation med total suverænitet, men bare dér, hvor det er de stærke, der uden henvisning til nogen som helst legitim aftale trumfer deres vilje igennem.
Men det er så, hvad det er.
I forhold til den socialdemokratiske ordfører: Jamen jeg synes, det er fint, at vi vil prøve TRIPS-reglerne af - jeg er enig i den linje - og så se, om de virker.
Så er det bare uheldigt, at man laver en formulering, som lægger op til, at aftalerne er gode nok, som de er nu.
Jeg vil bare minde om, at med de aftaler, der findes nu, har både Europa-Kommissionen og USA truet Sydafrika med bål og brand, hvis ikke man lavede den lov om, der skulle give adgang til billig, livsnødvendig medicin. Så der har altså være nogle stærke kræfter, der har ageret på baggrund af de nuværende regler og brugt dem politisk.
Og derfor synes jeg, man skulle lave den formulering om.
Keld Albrechtsen (EL), 2001-04-27:
Jeg vil sige til hr. Claus Larsen-Jensen, at hvis det var sådan, at regeringen havde overvejelser om på et tidspunkt at kræve TRIPS-aftalerne ændret, så må man jo sige, at så er det jo en fuldstændig ubehændig formulering, man har skrevet i forslaget til vedtagelse.
For i forslaget til vedtagelse står der, at det skal være inden for TRIPS-aftalerne.
Der er simpelt hen ikke nogen sammenhæng i tingene, og vi bliver nødt til at forholde os til den tekst, som forslagsstillerne, regeringen og alle de borgerlige partier har lagt på bordet.
Og det er en afvisning af Afrika.
Sådan er teksten.
Så jeg vil opfordre hr. Claus Larsen-Jensen til, hvis han mener noget med det, at trække det her forslag tilbage, så kan vi lave en anden formulering.
Det vil Enhedslisten da gerne snakke om.
Men denne her duer jo ikke.
Og så med USA: Jeg spurgte, om det her betyder, at hvis WTO bestemmer, at vi skal acceptere hormonbøffer, så ligger der jo i den tekst, at så skal vi have hormonbøffer ind på markedet i Danmark. Eller hvis der bliver lavet ordninger om gensidig anerkendelse af gensplejsede afgrøder, så skal vi også acceptere dem, der bliver godkendt i USA.
Det er jo en glidebane, det er jo forfærdeligt at underskrive på forhånd, at man vil acceptere sådanne ting som hormonbøffer, hvis handelsbureaukraterne i WTO forsøger på at tvinge os til det.
Er det det, der ligger i den formulering?
Claus Larsen-Jensen (S), 2001-04-27:
Til hr. Keld Albrechtsen og til hr. Jørn Jespersen omkring TRIPS-aftalerne: Jeg siger klart, udenrigsministeren siger
det klart, vedtagelsen siger det klart, at vi har som mål, at der skal sikres adgang til medicin for udviklingslandene.
Vi siger ikke, at de eksisterende regler er gode nok, det ved vi faktisk ikke, men vi kan konstatere, at de regler, der er i den eksisterende aftale, altså ikke er afprøvede.
Og hvis man lyttede til, hvad jeg sagde i min ordførertale, ville man vide, at jeg sagde, at man skal selvfølgelig prøve grænserne af i den eksisterende aftale.
Hvis de grænser ikke er gode nok, så må man ændre dem.
Det er altså lidt underligt at komme og kræve ændringer inden man ved, om eksisterende regler faktisk kan bruges. Så skal jeg sige til hr. Keld Albrechtsen om USA og EU, at vi gerne vil have, at vi løser handelsstridighederne inden for WTO-systemet.
Jamen det er sådan set, fordi alternativet kunne være et sammenbrud af de internationale handelsaftaler, et sammenbrud i WTO, og vi er faktisk stærke tilhængere af, at vi har spilleregler, for hvis vi ikke har spilleregler på det her punkt, så betyder det simpelt hen, at vi overlader det til den stærkeste, så bliver det jungleloven, der kommer til at gælde.
er på dette område.
Jeg deler ikke hr. Keld Albrechtsens synspunkt om, at det her ikke er fremadrettet.
Et af problemerne er, vil jeg da gerne sige, at en række af de fine målsætninger, vi opstillede tidligere, jo stadig ikke er gennemført i WTO, så det, der er behov for, er sådan set ikke nye store krav til, hvad der skal ske på det her område.
Det, det handler om, er at få sat fokus på ved det møde, der er i Qatar, at sørge for at få udviklingslandene øverst på dagsordenen og få høvlet så meget som overhovedet muligt igennem på det her felt.
Det er det, det går ud på.
Det er den prioritering, det er den satsning, vi forsøger at lægge ind i det her.
Jørn Jespersen (SF), 2001-04-27:
Først til fru Lene Espersen: Den indrømmelse vil jeg meget gerne give, og jeg beklager, hvis jeg har givet et andet billede.
Der er ingen tvivl om, at den danske linje med hensyn til »Alt andet end våben« har været fuldstændig rigtig, og at Det Konservative Folkeparti støttede den i Europaudvalget medgiver jeg gerne.
Det, jeg har beklaget mig over i forbindelse med »Alt anden end våben«, er EU's samlede linje efterfølgende.
Jeg synes, det var skammeligt, at man i stedet for at give det rene signal udskød ordningerne for ris, bananer og sukker til 2006 og 2009.
Det ødelagde forslagets signalværdi ganske væsentligt, og det har jeg ærgret mig over.
I øvrigt er det rigtigt, at Det Konservative Folkeparti og SF bakkede regeringen op og anbefalede, at man lavede den gode løsning.
Der var flertal for det, men ikke alle partier sagde det.
Der var faktisk store, markante partier, der plejer at være for liberaliseringer, der ikke tog ordet, bare for at få sagen belyst.
Så er der spørgsmålet om landbrugsstøtten, som Det Radikale Venstre rejste.
Nu taler man om fattige og marginaliserede bønder som begrundelse for landbrugsstøtten, og så bliver jeg da nødt til at spørge: Hvad er Det Radikale Venstres holdning til landbrugsstøtten, når det kommer til stykket? Mener man i virkeligheden ikke, at den skal afskaffes?
Er Det Radikale Venstre så husmandsorienteret, at man har sit primære hensyn rettet mod bjergbønder og marskbønder osv. rundtomkring og af den grund opretholder støtten, som i øvrigt primært går til de store landbrug?
Eller hvad er linjen?
Jeg forstår det simpelt hen ikke.
Der bliver talt om, at nu skal man også lige huske, og nu skal det heller ikke gå for hurtigt, og nu må vi heller ikke alt for meget.
Jeg troede, vi var enige om, at landbrugsstøtten skal afskaffes hurtigst muligt, både den generelle hektarstøtte og dyrepræmier og eksportsubsidier osv.
om, at vi skal også lige huske nogle ting.
Hvad er Det Radikale Venstres holdning til landbrugsstøtten
, når det kommer til stykket
Jeg konstaterer bare, at uanset hvad der bliver sagt, er den ikke afskaffet og er stadig det mest konkurrenceforvridende element i hele verdenshandelen. Så er der endelig de intellektuelle rettigheder, som Det Radikale Venstre går ind for.
Det er o.k., at Det Radikale Venstre gør det, men kunne man så ikke forklare, hvad der ligger af frihandel i, at et firma har monopolrettigheder i 15-20 år på et opfundet produkt?
Hvad nu, hvis der var monopolrettigheder og patent på politiske ideer?
Hvordan ville Det Radikale Venstre så klare sig?
Lene Espersen (KF), 2001-04-27:
Det er jo ikke korrekt, det er snakken udenom angående EU's samlede bidrag, som hr. Jørn Jespersen kommenterede.
Med hensyn til »Agenda 2000« sagde hr. Jørn Jespersen, at alle hytter deres eget skind.
Jeg vil bede hr. Jørn Jespersen enten afkræfte, at alle hytter deres eget skind, og bekræfte, at Danmark arbejder ihærdigt for at få fjernet så meget at landbrugsstøtten som overhovedet muligt, eller også forklare sig noget bedre.
Så ved jeg ikke, hvilken ngo-planet hr. Jørn Jespersen befandt sig på, da vi andre i Europaudvalget forhandlede »Everything but arms« med Udenrigsministeriet.
Jeg synes faktisk ikke, det er fair over for udenrigsministeren og Udenrigsministeriet at give det billede, at Danmark ikke arbejder for at give markedsadgang, også på de områder, hvor der desværre ikke kom nogen aftale.
Vi ved jo udmærket, at EU-systemet er skruet sådan sammen, at de enkelte lande forhandler med hinanden, men jeg må altså sige, at det er et totalt fejlagtigt billede af forhandlingssituationen.
Der var fuld opbakning fra vistnok samtlige partier i Folketingets Europaudvalg til, at udenrigsministeren skulle arbejde for, at de fattige lande fik markedsadgang.
Det var jo ikke muligt for os at få det igennem, men lad være med at give et billede af, at SF er de eneste, der arbejder for den slags ting.
Det er simpelt hen for billigt.
Elisabeth Arnold (RV), 2001-04-27:
Det undrer og bedrøver mig, at hr. Jørn Jespersen ikke gider høre efter, hvad vi siger.
Det Radikale Venstre går ind for patentinstitutionen.
Vi går ind for, at man skal kunne tage patent på en opfindelse, så den er beskyttet mod tyveri fra piraters side i en vis årrække, efter at man har gjort opfindelsen.
Men selvfølgelig skal man også prøve at lave nogle ordentlige ordninger, så banebrydende opdagelser også bliver gjort tilgængelige for hårdt ramte udviklingslande, som har syge befolkninger, der skal have adgang til den medicin.
Det er rigtigt, at landbrugsstøtten har sit udgangspunkt i en underproduktion og i, at befolkningerne gerne skulle have billige fødevarer.
Men vil hr. Jørn Jespersen mene, at det er fuldstændig uden betydning, at befolkningerne i hele EU ikke skal proletariseres, fordi de ikke kan få nok for deres varer?
Er der nogen i EU, som vil være interesserede i, at store dele af befolkningerne skal leve på et eksistensminimum, fordi vi ikke vil betale dem ordentligt for deres varer?
Claus Larsen-Jensen (S), 2001-04-27:
Jeg kan godt forstå, at man kan være dybt indigneret og frustreret over den skævhed, der er på denne klode, og over at det går alt for langsomt med hensyn til at få rettet op på den.
Men på den anden side skal man altså også finde en måde, hvorpå man operationelt rent faktisk kan forandre tingene, og derfor forundrer den tale, hr. Jørn Jespersen holdt, mig en hel del.
Det er min klare oplevelse, at vi hidtil har et meget, meget, meget bredt flertal i Folketinget for de klare, danske mål, som udenrigsministeren har præciseret, og det håber jeg også vi har efter i dag.
Jeg kan da være enig i, at der er nogle ting, som vi godt kunne ønske fungerede anderledes.
Vi vil gerne have, at det går hurtigere med afvikling af landbrugsstøtteordningerne i EU, og vi vil gerne have, det går stærkere på en lang række andre områder.
Men man skal også passe på, man ikke bliver blind og ikke kan se det positive i de ting, det rent faktisk er lykkedes at presse igennem fra dansk side i EU's udviklingsbistand gennem aftaler med de mindst udviklede lande.
Prøv dog at se det som nogle positive træk og betragt det som en politisk kamp for forandring, ligesom vi har oplevet det i vores eget samfund.
Jørn Jespersen (SF), 2001-04-27:
Lad os lige gribe det sidste allerførst: Mener Det Radikale Venstre, at landbrugsstøtten giver et incitament til at forske?
Det var det, der blev sagt, men det tror jeg ikke den gør.
Jeg tror, at landbrugsstøtten stammer tilbage fra en tid, hvor vi havde underproduktion af fødevarer og derfor meget forståeligt ønskede at fremme produktionen af fødevarer.
Men efterhånden som vi fik overskud af fødevarer, fortsatte landbrugsstøtten bare, og i dag ligger den ude i muldjorden i form af høje priser på gårdene, så unge landmænd ikke har en chance for at komme ind i erhvervet.
Og det system opretholder vi.
Når vi har for stor produktion af svinekød, dumper vi det på de fattige landes markeder.
Fra 1997 til 1999 blev der brugt 1½ mia. kr. på at komme af med svinekød fra Danmark.
Sådan er landbrugsstøtten i dag.
Fru Lene Espersen spørger mig, om alt, hvad Danmark gør, er så dårligt.
Jeg vil gerne understrege, at den tale, jeg holdt, gik på, hvad EU's samlede bidrag til disse forhandlinger er gået ud på.
Jeg synes nemlig, EU er helt afgørende, for uden EU kommer der intet gennembrud.
Men hvad laver man så i sidste øjeblik?
Begrænsninger på sukker, ris og bananer, netop de varer, som betyder noget dér, hvor det gør ondt.
Hr. Keld Albrechtsen vejrer morgenluft, men jeg må beklage: Det er der ingen grund til.
Vi mener, det er helt afgørende at præge EU's forhandlingslinje, og vi mener, at den nationalistiske linje hos Enhedslisten er gammeldags, umoderne og ueffektiv, og at der ingen fremtid er i den.
Hvis der skal være en linje i vores forhandlinger, er vi nødt til at have de rigtige udspil, men det har vi ikke haft, og derfor kritiserer vi linjen.
Den eneste vej frem er at få en dansk forhandlingslinje, der vil noget, vil præge EU og vil sikre, at der kommer progressive udspil, der lægger op til en reel global deal og et globalt kompromis med ulandene, for det er der brug for.
De er blevet snydt for længe.
Elisabeth Arnold (RV), 2001-04-27:
Hr. Jørn Jespersen sagde i sin begrundelse for at rejse
denne forespørgsel, at meldingen fra Seattle var uklar, fordi mange af dem, der demonstrerede, tilsyneladende demonstrerede mod protektionisme, men i virkeligheden også demonstrerede mod frihandel, og derfor var budskabet meget uklart. Men jeg synes, at den tale, hr. Jørn Jespersen holdt nu, også afleverede et meget, meget uklart budskab. Når hr. Jørn Jespersen siger, at protektionisme er noget skidt, betyder det så, at hr. Jørn Jespersen mener, at frihandel er godt?
Eller er det i virkeligheden sådan, at hr. Jørn Jespersen er enig med det store flertal her i Folketinget i, at frihandel som udgangspunkt er positivt, men at vi skal prøve at regulere den, så vi ikke får social og miljømæssig dumping og andre ting, som kan ødelægge miljøet og andre ting for os?
Som jeg hørte hr. Jørn Jespersens tale, lød det nærmest, som om alt, hvad vi har i denne del af verden af landbrugsstøtte og patenter, er noget skidt.
Men hr. Jørn Jespersen bedes forklare lidt om, hvad der egentlig er grunden til, at vi har landbrugsstøtte, og hvad der er grunden til, at vi har patenter.
Det er jo ikke blot for at beskytte mod nogle hæslige monopolforetagender, det er også for at give folk et incitament til at forske og opfinde nye ting.
Keld Albrechtsen (EL), 2001-04-27:
Jeg lyttede jo med dyb skuffelse til udenrigsministerens tale, men til gengæld må jeg sige, at jeg synes, at det var interessant og opmuntrende at høre den nye linje fremlagt, som SF i dag har indtaget, for jeg synes jo, at den i argumentationen faktisk minder meget stærkt om det, Enhedslisten har sagt gennem adskillige år.
Det betyder jo, at venstrefløjen samlet kommer til at stå stærkere.
Det har jo været SF's linje, at vi skulle gå via EU og WTO for at forsøge at skabe forbedringer, men jeg synes, at det, hr. Jørn Jespersen nu siger, tyder på, at der også i SF er en gryende erkendelse af, at vejen til forbedringer går på tværs, på trods af EU og på trods af WTO.
Man kunne næsten ikke tolke hr. Jørn Jespersens indlæg anderledes, og det synes jeg er godt, for det betyder jo, at venstrefløjen må koncentrere sine kræfter om at samarbejde med f.eks. bevægelser som ATTAC og andre kræfter, som kan lægge et pres på parlamenterne og udenrigsministeren, for det fremgår jo helt åbenlyst af debatten i dag, at udenrigsministeren ikke er klar til at foretage sig noget konstruktivt på området.
Her er jeg fuldstændig enig i hr. Jørn Jespersens bedømmelse.
Lene Espersen (KF), 2001-04-27:
Jeg skal lige love for, at det var en ordentlig bandbulle, vi her hørte fra SF's ordfører, og jeg tror da ikke, at der er den store uenighed i Folketinget om ærgrelsen over, at man på mødet i Seattle ikke nåede frem til flere gode resultater, først og fremmest til gavn for den tredje verden.
Men jeg må så også sige, at det undrer mig, at hr. Jørn
Jespersen, som jeg egentlig normalt betragter som en meget afbalanceret politiker, på den måde kommer med et totalt unuanceret billede af, hvad der foregik bl.a. under forhandlingerne om »Agenda 2000«. Og det, jeg hørte hr. Jørn Jespersen sige fra Folketingets talerstol, var, at alle lande hyttede deres eget skind, alle hyttede deres egne interesser. Så vil jeg bare gerne bede hr. Jørn Jespersen fra talerstolen dokumentere og fortælle, hvor det var den danske regering, hvor det var den nordlige dimension hyttede vores eget skind og ikke kæmpede for at få afviklet landbrugsstøtten, sådan som det var regeringens mandat.
Jørn Jespersen (SF), 2001-04-27:
Indtil december 1999, hvor der skete det, der senere er blevet kaldt the battle in Seattle, var der ikke ret mange i offentligheden, der vidste, at der fandtes noget, der hedder WTO, Verdenshandelsorganisationen, og langt færre, der vidste, hvad det overhovedet gik ud på.
Men de omfattende gadekampe og de mange demonstranter i Seattle i december 1999 gjorde, at mange blev opmærksomme på, at her foregik der et eller andet, der muligvis kunne være interessant.
Siden har debatten bølget frem og tilbage, hvorimod forhandlingerne i høj grad er gået i stå, for resultatet i Seattle var jo som bekendt, at forhandlingerne brød sammen, og at det ikke var muligt at starte en ny runde om frihandelsregler og bindende aftaler for miljø og arbejdstagerrettigheder osv.
Man må jo sige, at demonstranterne fik sat fokus på et problem, men at deres budskab var relativt uklart.
Mange var oprigtigt bekymrede for, hvad frihandelsreglerne og globaliseringen betød for fattige mennesker i de fattigste lande i verden, hvad frihandel betød for miljøet, hvad frihandel betød for arbejdstagerrettigheder, og det er en bekymring, som vi i SF deler.
Men det er jo også en kendsgerning, at mange af demonstranterne i realiteten støttede en protektionistisk dagsorden, i virkeligheden ønskede man langt hen ad vejen fra amerikansk side at støtte forældede virksomheder og beskytte dem mod konkurrence udefra under dække af miljøregler og beskyttelse af gammeldags produktionsmetoder.
Så samlet set
må man sige, at diskussionen er relativt sammensat og besværlig.
Nu er der indkaldt til en 4. ministerkonference, som kommer til at finde sted i det kommende efterår i Qatar, og spørgsmålet er, om man der eller først senere er i stand til at sætte gang i en ny runde
Danmark har udmærket sig ved at være relativt dynamisk og fremsynet i sin indsats på området.
Danmark har fremsat mange gode krav og har været med til at præge dagsordenen, og det er vi fra SF's side indstillet på at Danmark fortsat skal gøre.
Men spørgsmålet er selvfølgelig, hvad det er for en dagsorden, som kan bringe forhandlingerne videre, og som samtidig kan fremme de politiske målsætninger, som vi har, om hensyntagen til de fattige lande, bedre miljø, bedre arbejdstagerrettigheder, beskyttelse af arbejdstagere osv.
Og der er nogle ting, vi skal have sat fokus på.
Det håber jeg debatten i dag vil medvirke til.
For det første er der landbrugsstøtten.
Det er en skændsel, at de rige lande taler om frihandel, samtidig med at vi opretholder en landbrugsstøtte, som i den grad gavner vores eget erhvervsliv og holder fattige lande ude.
Vi giver en massiv støtte til vores egne landes erhverv og ser bort fra, at fattige lande har mulighed for at komme ind på verdensmarkedet.
Det handler om patenter.
Det handler om miljøregler.
Det handler om Marrakechløftet osv.
Besvarelse