runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lissa Mathiasen (S), 2001-04-17:
Ved gennemlæsning af det fremsatte lovforslag her, L 209, kan det meget klart konstateres, at baggrunden for det her forslag ikke er en ændring af dansk hiv-/aids-politik.
Det er vi meget godt tilfredse med, for den har vi ikke ønsket ændret. Men derimod kan vi glædeligvis konstatere, at behandlingen af sygdommen er blevet så meget bedre, at den gennemsnitlige levetid for smittede er blevet meget længere.
Det er absolut godt, og det synes jeg også der er grund til at glæde sig over.
Men vi er også nødt til samtidig at konstatere, at sygdommen stadig væk er uhelbredelig og dødelig, og derfor bør det også fortsat være strafbart, når en person hensynsløst udsætter andre for smitterisiko.
Fastholder vi ikke muligheden for fremover at straffe personer, der ved, at de er smittede, og som alligevel har samleje eller på anden måde ved grov hensynsløshed udsætter andre for smitten, finder vi det absolut stødende for retsbevidstheden.
Vi kan også godt støtte den foreslåede ændring af retsplejeloven, så den forurettede i sådanne sager får mulighed for at få beskikket en bistandsadvokat.
Det tror jeg faktisk er et meget positivt skridt, som vi synes der her er lagt op til.
Vi kan også tilsvarende støtte den bemyndigelse til ministeren, der gives med lovforslaget, til at kunne inddrage andre livstruende og uhelbredelige sygdomme under straffelovens § 252, stk. 2. Vi kender kun i dag hiv/aids, men vi kan jo desværre ikke vide, om der på et senere tidspunkt dukker tilsvarende sygdomme op.
Vi håber det ikke, men omvendt finder vi det rigtigt at give den bemyndigelse, så man har en mulighed for inden for de her snævre rammer også at kunne medtage det, hvis det skulle blive nødvendigt.
Men som det fremgår, så kan vi støtte det fremsatte forslag.
Anne Baastrup (SF), 2001-04-17:
Det er et alvorligt lovforslag, vi behandler nu, og det er en alvorlig situation, som mennesker bliver udsat for
, når de bliver smittet af hiv og aids.
Noget af det, der vel nok har været den største landvinding i dansk sygdomshistorie, når det drejer sig om kønsbestemte sygdomme, er jo netop den gevinst, vi har fået ud af hele tiden at banke ind i hovedet på alle, fra de er helt unge uanset køn, at de skal beskytte sig selv.
Og jeg tror, at det er grunden til, at vi i Danmark har oplevet nogle markant flotte tal, når det drejer sig om aids og hiv-smitte.
Det skal fastholdes, at det er overskriften for dansk sundhedspolitik, når det drejer sig om hiv og aids. SF stemte imod lovforslaget oprindelig i 1994, fordi vi simpelt hen fandt, at det var et helt, helt forkert signal at sende ud, at det nu ikke længere var en selv, man skulle beskytte, men at man kunne regne med, at den, der var smittet, sørgede for beskyttelsen.
Den skade er sket.
De kunne stille spørgsmål om, hvorvidt et sprængt kondom kunne betyde, at man kunne straffes.
De kunne stille spørgsmål om, hvorvidt man alligevel kunne straffes, hvis det var sådan, at man havde oplyst sin partner om det.
Hvis en hivsmittet kvinde fødte sit barn, kunne hun så straffes?
Hvis hun ammede sit barn, kunne hun så straffes?
Og kan der rejses en straffesag, hvis den krænkede ikke selv vil?
Det er forbløffende, at de her spørgsmål kan stilles, og jeg regner selvfølgelig med, at vi kan få nogle meget præcise svar og afkræftelser af, at de her spørgsmål overhovedet har nogen betydning i behandlingen af det her lovforslag.
I mit indledende spørgsmål til fru Lissa Mathiasen fik
jeg heldigvis afkræftet et problem, som jeg havde, før jeg skrev min ordførertale her til i dag.
Det var her under behandlingen, at jeg opdagede, at der var et eller, der gud ske tak og lov væk er væk.
Det er livstruende og uhelbredelige sygdomme, men vi skal have sikkerhed for, at den bemyndigelse, som den til enhver tid siddende justitsminister kan finde på at anvende i et samarbejde med den til enhver tid siddende sundhedsminister, under alle omstændigheder bliver meget, meget stram.
Vi ved, at vi kan få regeringer, som kører på populisme.
Det er jo et område, hvor man systematisk gennem de sidste 30, 40, 50 år har afkriminaliseret seksuelt bestemte sygdomme.
Her er der så en kriminalisering af det.
Jeg er opmærksom på, at bestemmelsen ikke handler om seksuelt overførte sygdomme, men konkret er det den eneste sygdom, der er på tale.
Det er frygtelig vigtigt, at vi helt nøje under udvalgsarbejdet får afgrænset, at denne bemyndigelsesbestemmelse ikke kan bruges til hvad som helst, for tro mig, der er folk, der kunne tænke sig at gøre det, om ikke andet så af moralske grunde.
Søren Søndergaard (EL), 2001-04-17:
Det vil sige, at det f.eks. kunne være blevet anvendt i forbindelse med Ribuskonflikten, hvor jeg jo mener, at man med henvisning til den paragraf i straffeloven, der omhandler samfærdsel mellem landsdelene, den udvidede sabotageparagraf, faktisk gav tilladelse til rumaflytning.
Det vil sige, at man i en lignende situation ville kunne give denne her tilladelse.
Det kan ministeren formentlig bekræfte heroppefra.
Anni Svanholt (SF), 2001-04-17:
Jeg kan jo forstå på de svar, jeg får her, at fru Henriette Kjær og De Konservative sådan set mener, at det dér med ligestilling er udtømt.
Og så må jeg jo så konstatere, at man åbenbart er helt parat til at acceptere de skæve forhold, der eksisterer - jeg tænker her på, at kvinder f.eks. har en væsentlig højere arbejdsløshed end mænd.
Det er jo i øjeblikket sådan, at kvinderne mister i livsindkomst på grund af orlovsordninger og deltidsarbejde osv., skal man bare se bort fra det?
Jeg må forstå det sådan, at De Konservative er fuldt tilfredse her.
Med hensyn til opstilling og valg til Folketinget er opstillingsformer jo én ting.
Noget andet er, at man da kan gøre noget aktivt for at få kvinder - og mænd selvfølgelig - til at deltage i de lokale folkevalgte råd.
Der skal jo en rekruttering til også til Folketinget og gerne den vej efter min opfattelse, og der handler det om at give nogle vilkår, sådan at det reelt er muligt at have familie og arbejde og være lokalt folkevalgt.
Man kan godt gøre noget mere aktivt for at stimulere, at der kommer en større deltagelse, og jeg skal da kun begræde, at vi i SF's gruppe ikke kan levere en større repræsentation.
Sådan er det for tiden, men forhåbentlig bliver det også rettet op.
Henriette Kjær (KF), 2001-04-17:
Til fru Anni Svanholt: Jeg tror, at med hensyn til at få unge kvinder til at være aktive i politik - hvilket jo er et problem, når man har små børn - er problemet jo ikke bare tilrettelæggelsen af arbejdet f.eks. her i Folketinget.
Der er det jo i høj grad, at man skal ud og tale med folk, når de har fri.
Det har de om aftenen.
Det kræver meget aftenarbejde, og det kan man ikke rigtig lave om på, for man
kan jo ikke give folk fri fra arbejde, fordi de skal høre på politikere.
Så der er altså nogle ting, som man bare ikke kan lave om på, og sådan er det.
Så kan vi jo godt snakke om at lave tilrettelæggelsen af arbejdet bedre herinde og i byråd, og hvor man ellers kan tale om det.
Til hr. Frank Dahlgaard
: Nu ved jeg ikke, om de støjmålinger, som hr. Frank Dahlgaard refererer til, er fra børnehaver eller vuggestuer.
Men i stedet for bare at sætte sig ned med hænderne i skødet kunne man jo gøre noget ved det.
Og det er jo det, opgaven går ud på: at sikre sig, at man får nogle bedre daginstitutioner, at der bliver større lokaler, mere kvadratmeterplads og, som jeg siger, et bedre, mere stabilt og veluddannet personale.
Jamen så er det dér, man skal sætte ind i stedet for blot at jævne vuggestuerne med jorden, for det løser ikke nogen problemer.
Og jeg bliver nødt til at stille modspørgsmålet: Hvordan vil hr. Frank Dahlgaard så finansiere, at kvinderne skal gå hjemme?
Skal familierne selv det?
Frank Dahlgaard (UP), 2001-04-17:
Jeg er jo næsten i chok.
At høre den konservative ordfører her tale, er nøjagtig som at høre en socialdemokrat eller en SF'er.
Det er en hyldest til institutionerne, og hvad skal man ellers gøre, bliver der spurgt.
Og nok er der sygdom, og nok er der støj, men det må ungerne leve med, for nu skal vi have ligestilling.
Eller er der andre former for ligestilling, hvor det ikke går ud på, at kvinder på alle områder og hele tiden gennem alle faser af deres liv skal lege mænd på mændenes præmisser, men hvor det måske kan ske på andre måder, som er menneskevenlige, og som tager hensyn til små børns trivsel og sætter børnenes tarv og børnenes behov før de voksnes?
Henriette Kjær (KF), 2001-04-17:
Til hr. Frank Dahlgaard: Det er jo næsten provokation for provokationens skyld, sådan bliver jeg nødt til at opfatte hr. Frank Dahlgaard: Børnene som de uskyldige ofre for ligestilling; kvinderne skal lege mænd.
Jeg vil sige til hr. Frank Dahlgaard, at unge mødre godt ved, hvad der er godt for deres børn.
De kunne da ikke finde på at mishandle dem.
Det bliver man nødt til at tro på.
Jeg tror på det personlige ansvar, at det enkelte menneske er i stand til at tage ansvar for sig selv og sin familie.
Det er en slem hån, hr. Frank Dahlgaard gør sig skyldig i her imod de unge familier, der sikrer, at deres børn har et godt liv.
Og det er ikke noget med, at de børn er i institution 7-8 timer hver dag.
Og de, der er der så længe, trives såmænd nok også.
Det skal nok gå, vil jeg sige til hr. Frank
Dahlgaard
ellers gjorde forældrene noget ved det.
Egil Møller (DF), 2001-04-17:
Så vil jeg godt spørge SF's ordfører: Går SF fortsat ind for kønskvotering?
Er det ligestilling?
Skal man ikke have mulighed for at vælge de bedst egnede - hvis man i øvrigt kan finde ud af, hvem det er, om det så er en mand eller en kvinde?
Det er vel den bedst egnede, man i alle situationer bør vælge, hvis der er et frit valg.
Er det ikke reel ligestilling?
Anni Svanholt (SF), 2001-04-17:
SF har ikke kønskvotering længere.
Det kan jeg bekræfte, men vi har en stærk vilje til hele tiden at sætte fokus på, at vi er opmærksomme på, at vi så vidt muligt får en ligelig repræsentation.
Selvfølgelig er der egnede kandidater.
Man skal naturligvis indstille egnede kandidater af begge køn, og så finder der en udvælgelse sted.
Egil Møller (DF), 2001-04-17:
CD's ordfører var inde på, at etniske kvinder på krisecentrene udgjorde ca. 50 pct. af det samlede antal, og det bør regeringen gøre noget ved, blev der sagt.
Jamen jeg efterlyser egentlig også, hvad CD vil gøre ved problemet.
For jeg vil påstå, at CD er med til at skabe de mange problemer, der er, ved at man er med til at lade det være nemt at komme her til landet som flygtning eller indvandrer fra muslimske lande.
Og så længe den indvandring ikke tager af i styrke, må vi forvente, at der fortsat er mangel på pladser i krisecentrene til etniske kvinder.
Yvonne Herløv Andersen (CD), 2001-04-17:
Jeg tror ikke, det er en god debat at være hinandens forudsætninger, så vi kunne have en lang debat, hvor CD ønskede at lukke alle mennesker ind i landet, og Dansk Folkeparti så satte en grænse for det.
Det er ikke det udgangspunkt, jeg vil tage.
Jeg vil sige, at det, vi har gjort fra CD's side, er at sørge for i finanslovforhandlingerne, at der har været penge til bl.a. at betragte tvangsægteskaberne som et socialt problem, hvad de jo reelt også er.
Mange af de problemer er sociale problemer, og dem løser man ikke ved at sortere folk efter religion ved landegrænsen.
CD har nemlig sørget for, at der er penge til at løse dem.
Søren Søndergaard (EL), 2001-04-17:
Jeg vil bare høre, om CD's ordfører ikke kan bekræfte, at en af de eneste undersøgelser, der er lavet om brugerne af krisecentrene, viser, at en meget stor del af de udenlandske kvinder, der var på krisecentrene, var kvinder, der var gift med danske mænd.
De var flygtet fra danske mænd, der havde hentet dem et eller andet sted ude i verden, og når de så kom hjem, fik de en på hovedet.
Det er et meget alvorligt problem, vi må gøre noget ved,
altså de der danske mænd, der tager ud og henter kvinder i udlandet og tæver dem, når de kommer hjem, så de må ind på krisecentrene.
Vil CD's ordfører ikke bekræfte, at det er et meget alvorligt kvindepolitisk problem, de danske mænd dér præsterer, og at det må vi virkelig gøre noget ved?
Egil Møller (DF), 2001-04-17:
Jeg efterlyste, hvad CD ville gøre ved problemet, og jeg fik det svar fra fru Yvonne Herløv Andersen, at løsningen jo bare er, at man får flere penge til krisecentre.
Man bygger nogle flere, man skaffer flere midler.
Der må jeg tilstå, at vi i Dansk Folkeparti har en anden prioritering af de midler, der er til rådighed i samfundet, nemlig at de primært skal komme
Vi ønsker faktisk, at de skal frem og blive behandlet, men man kan jo bare ikke bruge pengene mere end én gang.
Og det er den prioritering, som måske bl.a. er forskellen på CD og Dansk Folkeparti i holdningen til, at vi skal begrænse denne indstrømning af flygtninge fra netop den muslimske verden.
Så hvis dét er svaret fra CD, må jeg også konstatere - og formentlig vil CD bekræfte det - at så får vi ikke løst problemet, uden at man fortsat skal afsætte flere og flere midler til at løse et problem, som næsten er uløseligt.
Yvonne Herløv Andersen (CD), 2001-04-17:
Jo, det er da rigtigt, at hvis man kigger på statistikken over, hvilke kvinder der er på krisecentre, så er en meget stor gruppe de udenlandske kvinder - og den er større end muslimske kvinder - der er blevet gift med danske mænd.
Og når de så kommer herop og finder ud af, hvordan det her samfund er skruet sammen, så er der mange af dem, der går deres vej, når de ser, hvilke rettigheder de har.
Derudover kan det være, at der har været uoverensstemmelser, fordi det, man har været optaget af, da man kom til landet, jo ikke viser sig at holde.
Det er i høj grad kvinder, som kommer herop fra Thailand, men også i lige så høj grad fra de tidligere Østlande.
Men så vil jeg sige igen, at jeg altså ikke vil stå nede ved grænsen og sortere folk efter religion, aldrig nogen sinde.
Derimod er jeg glad for, at deres børn nu er kommet så langt, at de vil tage de uddannelser, som danskerne ikke gider tage, f.eks. som social- og sundhedsassistenter.
Vi får i høj grad brug for dem i de kommende år, da vi ikke blandt danskere kan rekruttere det antal, som vi har brug for.
Så alle de der job, som kvinder går ud og tager, og som er omsorgsjob, varetager de i de kommende år.
Jeg kan love
hr. Egil Møller for, at sådan vil det være, og det har vi da brug for.
Der er så problemer rent kulturelt, men der sagde jeg jo netop, at det skal vi ikke have nogen berøringsangst over for. Vi skal lave flere projekter bl.a. som dem med broen.
Så ja: Vi erkender da problemet, men vi vil ikke sortere folk efter kulturel baggrund eller religion.
Det vil man aldrig få os til.
Anni Svanholt (SF), 2001-04-17:
Jeg kan naturligvis være enig i det synspunkt, at lovgivning alene ikke gør det, at der også skal holdningsændringer til.
Ministeren siger, at det godt kan være, der ikke kommer nogen ændringer, hvis vi ændrer lovgivningen.
Jeg må sige, at det, man har lavet på Island, hvor man har 3 plus 3 plus 3, og hvor man siger, at man deler orloven, jo sådan set virker i forhold til at få flere fædre til at tage den orlov.
Men man kan faktisk godt gøre noget, der virker.
Kan ministeren bekræfte, at den ordning, der er indført i Island, også har indbygget en bedre ligestilling?
Og så med hensyn til spørgsmålet om orlovsordninger, og hvem der tager den, så er økonomien jo ret afgørende der.
I og med at børnepasningsorloven kun giver 60 pct. af dagpengesatsen, er det jo ofte den, der har den laveste løn, der bliver hjemme, og det er jo ofte kvinden.
Og så er vi tilbage: At det bliver en ond cirkel med uligeløn på grund af disse forhold.
Det må vi have rettet op på.
Lotte Bundsgaard (S), 2001-04-17:
Til fru Anni Svanholt vil jeg sige, at når vi ser på hele problematikken omkring orlov, ser vi, at det næsten kun er kvinder, der tager barselorlov, at det næsten kun er kvinder, der tager børnepasningsorlov, og så mener jeg, at det handler om andet og mere end noget, vi blot kan lovgive os ud af.
Hvis man sætter spot på de 4 uger, som mændene har lov til at tage i løbet af barnets første halve leveår, så er det kun 57 pct. af mændene, der benytter sig af de 4 uger.
De falder bort.
Så derfor skal vi passe på ikke at foregøgle os selv herinde, at vi blot ved lovgivning kan løse den her problematik.
, så man på arbejdspladsen ikke synes, det er mærkeligt, hvis fædrene tager noget af barselorloven, og så man på arbejdspladsen måske ligefrem bifalder, hvis fædrene tager børnepasningsorlov.
Det ved jeg der er en stor norsk olievirksomhed der gør, fordi de mener, at de får mere helstøbte medarbejdere, hvis mænd også tager del i orloven derhjemme.
Hvis vi så på et tidspunkt skal overveje, om vi skal forlænge barselorloven,
så vil jeg da være enig i, at den så skal rettes imod mændene set ud fra en ligestillingsmæssig synsvinkel, men også set ud fra børnenes synsvinkel
Jeg tror, at børn har bedst af at have både en mor og en far, der tager sig af dem også i den første tid, de lever.
Derfor må man sige, at det kunne være en positiv udvikling, hvis vi fik flere mænd til at tage del i orloven.
Egil Møller (DF), 2001-04-17:
Ministeren var inde på, at vi skal have reel ligestilling her i landet.
Det var nogle af de ord, som ministeren brugte afslutningsvis i sin tale heroppe.
Men hvor er den reelle ligestilling mellem danskere og så de flygtninge og indvandrere, der kommer her til landet og skal have en bolig?
De bliver jo positivt særbehandlet i tildelingen af en bolig i forhold til dem, der har været skrevet op på en venteliste i mange, mange år.
Er det en reel ligestilling?
Anni Svanholt (SF), 2001-04-17:
Vi har jo en vedtagelse i Folketinget, der også skal følges op, og der kommer nogle overenskomstforhandlinger, så jeg har naturligvis store forventninger til, at vi ser en række initiativer.
Tak for det.
Og så var jeg utrolig glad for at høre, at der er sket
et fremskridt i forhold til sammensætning i nævn og udvalg, og at det har rykket så meget.
Jeg må sige, at ministeren faktisk kom mig i forkøbet, for jeg havde nemlig tænkt mig at spørge, hvordan det så faktisk var gået, for der var kun nogle oplysninger fra 1997.
Det er godt.
Men jeg har et spørgsmål til ministeren.
Det, der også har været meget centralt i debatten, er jo det med orlovsordninger og barselorlov, og jeg efterlyste sådan set en holdning fra regeringens side.
LO har her for nylig påpeget, at der er et meget skævt forhold, f.eks. når mænd tager 2 uger i løbet af barnets 2 første leveår og kvinder tager 45 uger.
Hvad mener regeringen?
Skal vi blive ved med at køre videre med de ordninger, vi har, og så blive ved med år efter år at konstatere, at der er den skævhed, eller skal vi prøve at gøre det anderledes, at få gjort en indsats, sådan at der bliver et bedre og mere ligestillet forhold?
Frank Dahlgaard (UP), 2001-04-17:
Til det første spørgsmål fra fru Margot Torp: Det, jeg først og fremmest havde tænkt mig, var bare at forlænge barselorloven fra et halvt til et helt år og så gemme den anden diskussion.
Men jeg er ikke egentlig modstander af de tanker, der er fremme om, at noget af barselorloven skal være forbeholdt mændene, og hvis de ikke tager den, falder den væk og kan ikke overføres til kvinderne.
Det er form for tvangsmæssig ligestilling, som jeg egentlig principielt er imod.
Den praktiseres vistnok i hvert fald i Norge og Island, jeg ved ikke med hensyn til Sverige, og egentlig synes jeg, det skulle overlades til en diskussion mellem far og mor derhjemme. Men jeg er ikke så meget modstander af den tanke.
Det andet om det stereotype og mænds omsorgsevne: Jo, bortset fra det første år.
Fru Margot Torp nævner selv ammesituationen, og den er faktisk ikke uvæsentlig for et barn på 3, 4, 5, 7 eller 8 måneder.
Her er mor jo bedre end far, og det kan vi ikke lave om på.
Vorherre er ikke socialdemokrat.
Ja, man får sig jo en på opleveren her
, når en konservativ ordfører står og jubler over, at der er blevet flere institutionspladser til børn. Er fru Henriette Kjær ikke fuldt vidende om, at børn, små børn - vi taler jo om vuggestuealderen - der bliver passet i institutioner, er mange gange mere syge end børn, der bliver passet hjemme eller inde hos naboen i det lille miljø?
Er fru Henriette Kjær ikke opmærksom på, at børn, der bliver passet i institutioner, er udsat for en larm og en støj, som nogle gange er så voldsom, at hvis der var tale om en industriarbejdsplads for store, voksne mænd, blev den lukket af Arbejdstilsynet?
Er det virkelig konservativ politik, at små børn, som ikke kan hverken gå eller tale endnu, skal opholde sig 7-8 timer i en institution hver dag?
Margot Torp (S), 2001-04-17:
To ting til hr. Frank Dahlgaard.
For det første er hr. Frank Dahlgaard begejstret for Norge og Sverige, og jeg kunne tage Island med.
Fuldstændig enig - der er nogle bedre ordninger.
Men jeg vil gerne høre, om hr. Frank Dahlgaards forslag også indebærer, at forlængelsen af orloven skal være forbeholdt fædrene og falder væk, hvis det ikke er fædrene, der tager den, sådan som jeg er opmærksom på, at det sker i andre skandinaviske lande.
Den anden ting er, at jeg synes, hr. Frank Dahlgaard gør sig skyld i en enorm stereotypisering af mænd og kvinder.
Jeg har selv haft en mand med nedsat arbejdstid, og nu har jeg to sønner, der fungerer som fabelagtig dygtige fædre, mindst lige så godt som deres mødre.
Det tror jeg både fædrene og mødrene vil erkende.
Yvonne Herløv Andersen (CD), 2001-04-17:
Nu er vi jo lige ved at blive hinandens forudsætninger.
Det er jo ellers ikke så heldigt.
Jeg vil bare først sige, at jeg ikke lægger mig så fast på religion, som hr. Egil Møller siger, og det med bagefter at stå og vifte med Koranen kan jeg ikke få til at passe sammen.
Jeg vil blive ved med at fastholde, at den største opgave, vi kunne have ligestillingsmæssigt, var at gøre en indsats over for de her kvinder, specielt andengenerationskvinderne, som gerne vil det, som er vokset op i det danske samfund; de vil gerne have en uddannelse, få foden ind på arbejdsmarkedet og være muslimer i en dansk kultur.
Det kan sagtens lade sig gøre.
Det er dem, vores indsats egentlig burde samle sig om.
Egil Møller (DF), 2001-04-17:
CD's ordfører siger, at man ikke vil sortere mennesker efter religion.
Jeg hævder blot, at det er en kendsgerning, at mennesker, som har Koranen som deres livsgrundlag, har en anden opfattelse af livet og den måde, man behandler hinanden på kønsmæssigt.
Og vil CD's ordfører ikke anerkende, at hvis man er overbevist muslim og tror på, hvad der står i Koranen, så lægges der jo op til en forskelsbehandling af kønnene.
Det må da være et problem, når der kommer flere og flere af den type ind i landet, der har den religion.
Egil Møller (DF), 2001-04-17:
Det er ikke så længe siden, jeg var heroppe og stille ministeren et spørgsmål om reel ligestilling.
Ministeren svarede ikke, og det er vel formentlig, fordi ministeren har glemt mit spørgsmål, så jeg skal gentage det.
Reel ligestilling, når man skal skaffe sig en passende bolig her i landet, må vel være, at alle mennesker behandles ens, når de stiller sig op i boligkøen.
Den nugældende lovgivning er jo sådan, at der er en positiv særbehandling over for flygtninge og indvandrere, som skal boligplaceres i det danske samfund.
Jeg savner ministerens svar på, om det virkelig kan være rigtigt, at den lovgivning, der nu er på det område, er en reel ligestilling?