runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ole Vagn Christensen (S), 1999-10-29:
Jeg kan godt forstå, at hr. Jens Hald Madsen nu i anden omgang siger, at han ikke har været med til at vejlede Dansk Supermarked.
Men jeg forstod det sådan, at han både havde været med til at planlægge butikken og alt muligt andet ud fra de forudsætninger, at så var der nok en mulighed for, at de kunne få lov til at handle.
Når grundlaget ligger helt klart, at vi er i den situation, at Dansk Supermarked og andre virksomheder er gået ind og ligesom har underkendt det, der var lovgivernes opfattelse af den her sag, så er man selvfølgelig nødt til at præcisere, at det også er dem, man ønsker at bremse.
Der er ingen tvivl om, at vi ikke vil finde os i, at man laver en undergravning af lovgivningen.
Derfor præciseringen.
Jens Hald Madsen (V), 1999-10-29:
Det var interessant!
Det var interessant!
Det vil jo så sige, at denne lov altså mest er lavet for at ramme Føtex i Roskilde.
Det er altså derfor, man har lavet det, og det er altså derfor, man har sat den dato.
Jeg vil da egentlig gerne have bekræftet, om det er rigtigt.
Det har intet at gøre med butikkens indhold eller andet.
Det, jeg bare forsøger at give udtryk for, er, at jeg har en viden om sagen, og min viden er også, at Multimediacentret, som ligger lige ved siden af, har fået en landsretsdom for, at de gerne må holde åbent om søndagen.
Så har Føtex sagt: Hvis de kan holde åbent, så kan vi vel også åbne.
Jeg vil gøre opmærksom på, at Føtex i Roskilde ikke tidligere har holdt åbent, netop fordi de har villet se
denne her afgørelse.
Ole Vagn Christensen (S), 1999-10-29:
Jeg er helt af den opfattelse, at hvis man ikke havde
anfægtet det, der var lovgivningens intentioner, så havde det ikke været nødvendigt at lave disse præciseringer.
Men der er altså nogle, der skulle ud og afprøve grænserne, til trods for at lovgivningen er meget klar.
De vejledende retningslinjer fra Erhvervs- og Selskabsstyrelsen er meget klare, og de udtrykker endda, hvad der har været meningen med lovgivningen.
Da hr. Jens Hald Madsen både sidder i Roskilde Byråd og i Folketinget, burde han sådan set også have vidst, hvad der står i de vejledende bestemmelser, man har lagt til grund for denne her struktur.
Så der er altså ikke tale om, at man er interesseret i at ramme nogle bestemte.
Man er interesseret i at værne om den lov og om de intentioner, der er lagt i den lov.
Frank Dahlgaard (UP), 1999-10-29:
Når man hører på debatten, og det har jeg faktisk gjort hele vejen igennem fra mit kontor, så kommer i hvert fald jeg til at tænke lidt på situationen for 10 år siden, hvor muren jo faldt i Berlin.
Der var nogle, der prøvede grænser af.
Man kunne godt fra myndighedernes side dernede i Østtyskland have valgt at skyde.
Det var blevet blodigt, men det var næppe i det lange løb blevet anderledes.
For det er jo da rigtigt, set med mine øjne, at Føtex i Roskilde har prøvet grænser af. Og det er jo fint.
Jeg hører også selv til dem, der en gang imellem prøver grænser af, ellers ved man jo ikke, hvor de går. Men jeg mener, at det bør gå, ligesom det gik for 10 år siden i den store europapolitik.
Jeg mener, at den meget store mediedækning, der har været efter afprøvningen af grænser i Roskildeområdet, og hvor man har spurgt både de ansatte i butikkerne og forbrugerne om deres ønsker, har vist, at det har været en stor succes, at man kunne handle også om søndagen og uden for de indtil nu normale åbningstider.
En stor succes, som gør, at man kan handle uden stress og jag og uden at skulle se på klokken.
Forbrugerne ønsker det, og de handlende og deres ansatte i stort tal er såmænd også godt nok tilfredse med det, de fleste af dem.
Det er jo det, medierne har vist.
Så det har været en succes at have åbent.
Og så er der en meget stor del af danskerne, der har hurtig vej over til et land, nemlig Sverige, som vi i øvrigt betegner som et formyndersamfund.
Men lige i denne her sag er det Danmark, der er et formyndersamfund, som skal bestemme, hvornår butikkerne skal have åbent, og hvornår de skal have lukket.
Det har man jo ikke i Sverige.
Så er der adgang over til det frie Sverige, og så får vi et problem, og de handlende får et problem, hvis ikke man liberaliserer.
Det bør man gøre alene af den grund.
Jeg tror ikke, at der er ældre mennesker eller marginalgrupper, som bliver ramt af det her.
Mig bekendt er Sverige et gennemsyret socialdemokratisk samfund, som absolut tager meget hensyn til marginalgrupper og svage mennesker
, og de har ikke syntes, at der skulle være lukkelov af hensyn til dem.
Der er ikke noget problem; det er et indbildt problem.
Institut for Fremtidsforskning har peget på, at den lukkelov vil forsvinde.
Andre har også sagt det.
Lad os derfor lukke lukkeloven.
Jeg støtter Dansk Folkepartis forslag til folketingsbeslutning i denne sag.
Egil Møller (DF), 1999-10-29:
Jeg kan sige til erhvervsministeren, at det kunne jeg jo så ofte have sagt den anden vej, bl.a. også, da man vedtog det oprindelige lukkelovsforslag.
Men jeg vil sige til erhvervsministeren, som jeg ellers anser for at være ganske kløgtig, at vi jo egentlig har gjort beslutningsforslaget så elastisk, så selv Socialdemokratiet faktisk kunne være med til det.
Og hvordan så det?
Jo, jeg vil godt lige citere den allersidste sætning i vores beslutningsforslag: »Regeringen opfordres derfor til at fremsætte lovforslag, der sikrer en afskaffelse eller omfattende gradvis liberalisering af lov om butikstid.«
Her synes jeg egentlig godt, at man kunne have været med allerede nu, hvis man havde villet og turdet. Så vil jeg godt, efter at vi nu har hørt på debatten i dag, sige tak til de ordførere, der bakkede positivt op om vores forslag.
Det gælder Venstre; det gælder Frihed 2000 og endelig hr. Frank Dahlgaard.
Svend Erik Hovmand (V), 1999-10-29:
Jeg vil gerne sige, at jeg er overrasket over, at ministeren ikke har forstået budskabet fra Venstre.
Venstre har rent faktisk tre gange fremsat forslag om ophævelse af lukkeloven, så ministeren kan ikke være i tvivl, og ministeren kan heller ikke være i tvivl om, at vi derfor også giver vores principielle tilslutning til det forslag af fuldstændig samme karakter, der foreligger fra Dansk Folkeparti her i dag.
Vi har konstateret, at der alle tre gange har været et klart flertal i Folketinget imod at ophæve loven
, og derfor er det, jeg siger, at så må vi bruge vore kræfter på at fjerne de tidsler, der er, og vi vil holde Det Radikale Venstre fast på, at der skal ske en yderligere liberalisering af lukkeloven. Jeg vil til slut spørge ministeren: Når nu hun er så optaget af alt dette, kunne hun så ikke bruge bare en enkelt bemærkning på at svare på det spørgsmål, jeg stillede, nemlig om den procedure, regeringen har lagt, er ultimativ?
Er det sådan, at det absolut skal gennemtvinges i løbet af 4 arbejdsdage?
Jens Hald Madsen (V), 1999-10-29:
Jeg kan høre på hr. Keld Albrechtsens bekymring, at han faktisk spørger, om jeg drømmer eller er vågen.
Jeg vil sige, at selvfølgelig har vi hele tiden drømt om, at der skulle ske en liberalisering af erhvervslejelovgivningen, men vi er da også så meget vågne, at vi kan se nogle kritikpunkter i det.
Men dem vil vi komme nærmere ind på under udvalgsarbejdet.
Vores udgangspunkt har bare været, at det, at vi har fået en liberalisering af erhvervslejelovgivningen, i sig selv er et fantastisk stort skridt frem.
Jeg vil blot sige, at det var jo ikke Føtex, der startede med at lave en såkaldt ulovlig handling - hvis den altså er det, det er dét, vi ikke ved.
Jeg vil godt gøre opmærksom på, at det var House of Media, som startede med at prøve at finde ud af, om de kunne have åbent om søndagen eller ej.
Det var House of Media, som startede sagen, og jeg vil gøre opmærksom på, at Føtex rent faktisk overholdt loven, intentionerne osv. Men da landsretten afsagde dom om, at House of Media kunne få lov til at have åbent om søndagen, og Føtex var nabo til House of Media, fandt de, at så kunne de også have lov til det. Derfor spørger jeg én gang til: Hvorfor den dato?
Og grunden til, at jeg siger, at det er med tilbagevirkende kraft,
er meget simpel.
Pia Gjellerup (S), 1999-10-29:
Jeg beklager, at jeg havde bevæget mig lidt langt væk, men det var, fordi jeg troede, at hr. Svend Erik Hovmand ville svare.
Men det konstaterer jeg så at han ikke vil, og jeg konstaterer også, at vi forlader salen efter mange, mange, mange timers debat og efter at have spurgt mange, mange gange om, hvad Venstre egentlig stemmer til L 77.
Det er på dagsordenen i dag, og det er B 24 også.
Jeg skal kvittere for svaret med hensyn til B 24, det var det, jeg gættede på.
Men jeg spurgte altså også til L 77, og her vil hr. Svend Erik Hovmand kunne overtyde sig om, at det, han har sagt, er sådan noget i stil med, at man ikke vil kunne medvirke.
Se, vi ved godt, hvad det betyder her i Folketinget.
Det betyder, at man undlader at stemme, som det hedder i terminologien.
Men betyder det, at man undlader at stemme, eller betyder det, at man stemmer imod?
Det synes jeg kunne være lidt sjovt at vide, for det siger jo meget om, hvad man vil tage ansvar for og hvilke holdninger, man vil signalere.
Er Venstre i givet fald enig om det, man vil vælge at svare klart?
Og hvis man undlader at stemme, er det så kun, fordi man ikke kan blive enige om noget andet?
Så til proceduren.
Det er jo som bekendt ikke regeringen, der beslutter proceduren, og jeg ved ikke, hvad hr. Svend Erik Hovmand mener, når han spørger, om det er ultimativt.
Forventede hr. Svend Erik Hovmand, at jeg ville sige, at hvis vi ikke fik vedtaget denne præcisering af lukkeloven på torsdag, ville vi gå af?
Eller hvad er det, hr. Svend Erik Hovmand spørger til? Jeg synes, det er vigtigt, at vi får vedtaget dette lovforslag, og at det også sker hurtigt, fordi det er en præcisering, som betyder, at vi fjerner en retsusikkerhed, der har været etableret.
Det synes jeg er Folketingets opgave at gå til biddet med ganske hurtigt, og det tror jeg der er mange, der vil medvirke til.
Svend Erik Hovmand (V), 1999-10-29:
Jeg er desværre nødsaget til at bede både ministeren og den socialdemokratiske ordfører om at gå hjem og læse den debat, der nu har været.
Den vil foreligge på tryk, og heraf vil det klart fremgå, hvad det er for nogle problemer, vi mener, der er i den eksisterende lovgivning.
Det er et svar til den socialdemokratiske ordfører.
Så til ministeren: Jamen det fremgår klart, at jeg har sagt, at vi går imod.
Til gengæld har det først nu, efter jeg ved ikke hvor mange timer, kunnet lade sig gøre at få ministeren til at beskæftige sig lidt med det vigtige i denne debat, nemlig spørgsmålet om procedure.
Så siger ministeren: Ja, ultimativ og ultimativ, men vi vil gerne have den, osv.
Mit spørgsmål er: Vil den socialdemokratiske gruppe, vil regeringen lægge afgørende vægt på med et flertal at gennemtvinge en procedure i udvalgsarbejdet, som betyder, at dette her skal afsluttes inden for de næste 4 arbejdsdage, altså torsdag formiddag?
Pia Gjellerup (S), 1999-10-29:
Blot dette, at når jeg først svarer efter flere timer, er det, fordi det er kutyme, at ministeren først svarer til sidst.
Jeg har én gang tidligere i dag svaret, da der efter min indledende tale blev rettet en kort bemærkning til mig, så jeg synes, det er lidt pinagtigt at blive stillet det spørgsmål af én, der har været her i huset i ganske mange år og også prøvet at være minister.
Jeg føler det som at blive anklaget for først at svare efter flere timer.
Jeg har svaret, at regeringens indstilling er, at vi gerne - som der også sluttes med i fremsættelsen - ser frem til Folketingets hurtige og velvillige behandling, og jeg har kunnet konstatere, at det er der ganske mange, der er indstillet på for at få denne præcisering igennem i et Folketing, som har ansvar for at sikre, at der skabes retssikkerhed og klarhed dér, hvor der er opstået en retsusikkerhed.
Hr. Jens Hald Madsens spørgsmål mener jeg faktisk at have besvaret tidligere, så det vil jeg ikke bevæge mig ud i igen.
Lars Kramer Mikkelsen (S), 1999-10-29:
Jeg synes, man skal passe på, man ikke skræmmer befolkningen, for det synes jeg næsten indlægget også kunne bære lidt præg af at gøre.
Jeg måtte jo som andre også vente lidt med at høre, hvad Venstre egentlig mente om forslaget, ud over at man var glad for, at man havde lyttet til folk. Jeg synes, at det er rigtigt at sige, at det er rigtigt, at der er en større grad af aftalefrihed, men samtidig er der med ministerens tilføjelse til aftaleparternes forslag indføjet en § 7, som sikrer, at, lad os så bruge udtrykket, »den lille mand« sikres i højere grad end i den aftale, som parterne har indgået.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-10-29:
Jeg forstod godt hr. Jens Hald Madsens begejstring for lovforslaget.
Desværre, vil jeg sige, for det er jo gennemsyret af en liberal tankegang og er en sejr for princippet om liberalisering af markedet.
Jeg vil godt spørge: Er det korrekt forstået, at forslaget i virkeligheden set ud fra Venstres synspunkt er så godt, at selv om Venstre ikke vil kunne få nogen forbedringer igennem, nogen ændringsforslag igennem, så vil Venstre alligevel til syvende og sidst stemme for det her forslag, fordi det er en sejr for de liberale principper?
Jens Hald Madsen (V), 1999-10-29:
Vores udgangspunkt i Venstre er jo, at vi vil lytte til brugerne.
Det har været brancheorganisationerne.
Og jeg kan altså ikke lade være med at spørge: Hvad har man egentlig en brancheorganisation til, hvis ikke det er til at hjælpe sine medlemmer f.eks. i sager af juridisk karakter, når man skal lave en lejekontrakt?
Så derfor har jeg heller ikke forstået den diskussion, der har været i brancherne.
Og derfor mener jeg, at det da er rigtigt, at der er kommet noget mere beskyttelse.
Det synes vi er positivt.
Selvfølgelig skal der være beskyttelse.
Men vi synes bare, at den måde, som brancheorganisationerne egentlig generelt har udtrykt sig på, er underlig: At de, når det er deres opgave netop at rådgive deres egne medlemmer, så giver så meget udtryk for bekymring for den svage part.
For så må det være, fordi medlemmerne simpelt hen ikke bruger deres medlemsorganisationer, eller de slet ikke er medlem.
Claus Larsen-Jensen (S), 1999-10-29:
Jeg har endnu ikke hørt et eneste eksempel
på, hvilke tidsler det er, og hvilke konkrete forslag, hvilke konkrete bud Venstre har, men det kunne være, vi kunne få det her på nuværende tidspunkt.
Carsten Koch (S), 1999-10-29:
Forslaget er, som flere har været inde på, et forslag om akut behandling, og jeg synes også, behandlingen er gået meget hurtigt, og det vil jeg takke alle de medvirkende partier for.
Fru Henriette Kjær havde en enkelt bemærkning om betaling for en fødsel.
Jeg har svært ved at se, hvordan det skulle have kunnet finde sted, men man kan jo ikke udelukke, at der kan have været et tilfælde af, at reglerne ikke har været praktiseret, sådan som de rent faktisk skulle være praktiseret i dag, hvor vi har frit sygehusvalg og normal afregning af akut fødsel.
Men jeg kan ikke udelukke, at der har været tale om en misforståelse af en regel.
Hovedregelen er i dag også, at det er underkastet det frie sygehusvalg, og det vil sige, at hvis man kommer ind til en planlagt fødsel, jamen så gælder de almindelige regler for frit sygehusvalg, og med hensyn til akut, ja, der har vi så haft den gamle regel, som vi nu vil ændre på, og der går vi jo så over til, at der er betalingsforpligtigelse for patientens - eller hvad vi skal kalde det - den fødendes hjemamt.
Men jeg skal takke for en hurtig behandling og står selvfølgelig til rådighed med hensyn til eventuelle svar på spørgsmål under udvalgsbehandlingen.
Egil Møller (DF), 1999-10-29:
I min ordførertale roste jeg regeringen, fordi man nu er med til at liberalisere denne lovgivning, og i ministerens svartale for et øjeblik siden blev det bl.a. nævnt, at Socialdemokratiet også ønsker mere liv i byerne og derfor et varieret udbud af forretninger.
Jeg vil da godt lige spørge ministeren, om det så ikke også kunne være en god idé at liberalisere lukkeloven.
Så skaber vi jo automatisk mere liv i byerne døgnet rundt.
Så jeg forventer selvfølgelig, at jeg kan hjælpe by- og boligministeren med at skabe sådanne forhold.
Flemming Kofod-Svendsen (KRF), 1999-10-29:
Det hårdtslående argument er jo, at de har haft et godt privilegium i mange år, og vi ved jo alle sammen, at når vi har haft nogle privilegier, så vil vi nødigt af med dem.
Det er overhovedet ikke filosofi, det er er realpolitik, så det klodser.
Det tror jeg også, hr. Keld Albrechtsen kan bekræfte.
Knud Erik Hansen (SF), 1999-10-29:
Først lige en korrektion.
Jeg mener, det er forkert, når boligministeren siger, at det altid er over 8 år.
Det er maksimum 8 år.
Det vil sige, man kan altså godt risikere en hurtigere aftrapning end de 8 år.
Men ellers vil jeg sige, at det jo ikke er gennemsnit, vi skal arbejde med her.
Vi får mange gennemsnitstal, og nogle af gennemsnitstallene kan berolige os.
Jeg hører også, at ministeren siger, at der er problemer nogle steder, og det, vi meget gerne vil ind og se på, er, hvor problemerne er, hvor de konkrete problemer ligger. Vi tror, de ligger omkring nogle af de små boliger, nogle af de steder, hvor man er mange om et køkken, nogle af de steder, som måske ligger i udkanten af byen, som er mindre attraktive, hvor vi har en stor gennemsivning, og hvor huslejen kommer op på et niveau, der ikke svarer til den attraktivitet, den har, og hvad de studerende i øvrigt kan betale.
Men alle de ting vil vi meget gerne kigge nærmere på, og jeg forstod på ministerens tilsagn, at det ville hun også gerne bidrage til, så vi kan få udpeget, hvor vi har problemerne.
Annie Lunde Hansen (CD), 1999-10-29:
Ja, vi får jo nogle høringssvar, når der er sådan nogle lovforslag.
Og fra et af de høringssvar vil jeg tillade mig at citere.
Det er fra kollegiekontorerne i Danmark: »Sluttelig skal der gøres opmærksom på, at de af DIS administrerede kollegier alle har revisorpåtegning om, at bedømmelsen af institutionens soliditet og likviditet er foretaget under forudsætning af, at de hidtidige finansieringsvilkår kan opretholdes.« Så vil jeg gerne spørge, hvor mange kollegier der hører ind under det kontor.
Og så vil jeg gerne sige, at der samtidig står en indbydelse i de høringssvar til ministeren og til Boligudvalget om at komme og besigtige de boliger, der bliver ramt af lovforslaget, således at politikerne kan se standarden på de boliger, hvor huslejen skal stige.
En meget lille kort bemærkning er, at når de 8 år er gået, og tilskuddet er betalt tilbage, så begynder man alt andet lige at skulle betale tilbage på henstandslån og kreditlån, og så bliver det en stigning igen.
Egil Møller (DF), 1999-10-29:
I min ordførertale stillede jeg et direkte spørgsmål til by- og boligministeren, men jeg fik ikke noget svar, og det er måske, fordi ministeren ikke vil eller ikke kan.
Jeg har respekt for det sidste synspunkt.
Jeg vil så godt lige gentage, at disse andelsboliger, der er tale om her, er jo ikke almennyttige boliger.
Det er vi enige i.
Det, jeg synes er underligt, er, at man så placerer dem i en lov om almene boliger i stedet for i den lov, man har i forvejen, der omfatter andelsboliger.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-10-29:
Jeg takker ministeren for bedømmelsen af mine udsigter ved et kommende valg.
Det ville være håbløst for mig at bestride, at jeg er meget optaget af århusianske forhold, og nu var ministeren jo så også inde på, at man i Århus har en ungdomsboligpolitik, som faktisk har givet nogle resultater, jeg vil sige, faktisk efterhånden i grel modsætning til, hvad vi ser i f.eks. København.
Men det er ikke det, der er på dagsordenen nu.
Det, jeg vil spørge ministeren om, er, om vi ikke godt kan få belyst, om nu det her lovforslag, som ministeren kommer med med f.eks. huslejestigninger på Skjoldhøj Kollegiet i Århus, faktisk ikke modvirker og undergraver den ungdomsboligpolitik, som Århus Byråd efterhånden er ved at få en vis succes med, og som jo netop er gået ud på, at man skulle prøve på at få de studerende til at bo i hele kommunen, også på et kollegium som f.eks. Skjoldhøj, som ligger uden for midtbyen.
Og så er det altså ikke heldigt, man kommer med et lovforslag, der modvirker den politik...
Jens Hald Madsen (V), 1999-10-29:
Det er ikke nemt.
Nogle gange siger Socialdemokratiet om Venstre, at vi er for ideologiske, og så nogle gange spørger man: Hvad vil Venstre?
Det, som jeg kunne spørge by- og boligministeren om, er, om man overhovedet vil lave om på den struktur, der er, for når by- og boligministeren siger, at der faktisk er mange billige lejligheder, så er det fuldstændig korrekt.
Der er pensionister, som går rundt i store Frederiksberglejligheder til en meget, meget lav leje, og hvad skyldes det?
Vi skal også have lavet vores private lejemarked om, og det ved by- og boligministeren også godt.
Hanne Andersen (S), 1999-10-29:
Dette forslag er en følge af aftalen mellem regeringen og amtskommunerne om økonomien i år 2000.
Det vil sige, at bopælsamtskommunen fremover også betaler for den akutte sygdomsbehandling i en anden amtskommune.
I dag er det sådan, at den amtskommune, det sygehus, der behandler den akut syge, også betaler.
Så fra den 1. januar 2000 betaler amtskommunen også fuldt og helt den sygdomsbehandling, borgere i en bestemt amtskommune modtager, uanset om det sker i eget sygehusvæsen eller på en fremmed amtskommunes sygehus eller fødeklinik.
Og det er, hvad enten patienten bruger det frie valg - har en kaution til behandling - eller patienten er blevet akut syg og behandles dér, hvor det er sket.
Vi kan tilslutte os forslaget.
Gyda Kongsted (V), 1999-10-29:
Venstre kan fuldt ud støtte ministerens ændringslovforslag, der nu også pålægger bopælsamtet at betale for borgerens akutbehandling på en fremmed amtskommunes sygehus på samme måde, som allerede er gældende, når der tales om fritvalgspatienter m.v.
Det gør sygehusloven og betalingsansvaret for et amts egne patienter mere konsekvent, og samtidig får man ryddet den kassetænkning, der har fundet sted, af vejen for de akutte patienter.
Vi støtter det derfor.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-10-29:
Jeg synes, den filosofiske del af det kan være en meget interessant debat, men jeg vil bare spørge hr. Kofod-Svendsen: Vi er forhåbentlig enige om, at det problem, som kollegianerne på Skjoldhøj Kollegiet står med, ikke er af filosofisk art, men af mere hårdtslående, monetær art?
Henriette Kjær (KF), 1999-10-29:
Det er et udmærket forslag, der gør det administrativt lettere for amterne.
Nu er det så patienternes hjemamt, der i alle tilfælde har ansvaret for sine borgeres sygdomsbehandlinger.
Der står godt nok i loven, at det ikke har administrative konsekvenser for borgerne, men det mener jeg faktisk det har for fødende kvinder.
Hvis man af en eller anden årsag skulle komme til at få veer et andet sted i landet end dér, hvor man via sin praktiserende læge har valgt fødested og er gået til jordemoder, så har man kunnet blive udsat for at blive afkrævet betaling for fødslen, altså den fødende kvinde skulle betale for at føde et andet sted end det sted, hun havde valgt, fordi man ikke var sikret betaling fra sit hjemamt.
Så jeg håber, vi med dette forslag sikrer alle, også de fødende kvinder, at det offentlige betaler for de kerneydelser, vi har krav på i sygehusvæsenet.
Så vi kan varmt støtte forslaget.