Tove Videbæk (KRF), 1999-12-03:
Til SF's genfremsatte forslag om lægelig ordineret heroin er der kun én ting fra hele Kristeligt Folkepartis gruppe at sige: Vi er også en samlet gruppe, og vi siger et stort nej til det her forslag.
Det er den helt forkerte måde at gribe problemstillingen an på.
Regeringen har indset det, og det glæder mig rigtig meget.
Jeg ville til nød kunne forstå, hvis forslaget dukkede op på baggrund af en overbevisende videnskabelig dokumentation, men den foreligger ikke.
I bemærkningerne til forslaget henviser SF til det schweiziske forsøg, men de bemærkelsesværdige resultater, som SF henviser til, kan altså ikke tilskrives heroinen, og når vi ikke ved, at det er selve heroinen, der er udslaggivende for de positive resultater, synes jeg mildest talt, det er drastisk at gribe til udlevering af heroin til hårdt belastede narkomaner herhjemme. Jeg ville til nød kunne forstå, at forslaget om lægelig heroin kunne dukke op som resultat af en resignerende afmagt, hvis alle behandlingsmuligheder virkelig var udtømte, men det er de jo ikke, hverken når vi snakker afrusning, afvænning eller resocialisering.
Som nævnt er der ikke videnskabeligt belæg for at hævde, at heroinen har været en succes i de schweiziske forsøg.
Der er en lang række behandlingsmetoder, som er langt mere medmenneskelige og menneskelige end udlevering af lægeordineret heroin.
Jeg kan f.eks. nævne urtemedicinen Heantos.
Den er blevet en stor succes i Vietnam.
Der er mere end 8.000 narkomaner, flest vietnamesere, men også en del mennesker fra vestlige lande, der har været igennem kuren med stor succes, og 70 pct. af disse forbliver stoffri efter behandlingen.
Der forskes i Heantos på amerikanske universitetshospitaler, og forsøg er også sat i gang i Tyskland, Sverige og Norge, men i Danmark nøler vi.
For mig at se bør vi snarest igangsætte forsøg med Heantos også i Danmark, for tager vi først det store skridt og indfører lægeligt ordineret heroin i Danmark, ja, så bliver det
umådelig svært at fortryde, endsige at indføre andre behandlingsformer over for gamle misbrugere.
En vellykket afrusning er et stort skridt på vejen mod et stoffrit liv, men den skal følges op af intensiv psykosocial støtte, der fører narkomanerne tilbage til livet, til uddannelse, job, bolig, familie og et trygt netværk, og det tager tid, og det koster penge.
Når vi snakker om de gamle misbrugere, skal de selvfølgelig hjælpes her og nu, men vi skal også forebygge fremtidens gamle misbrugere.
F.eks. er det afgørende, at narkomanerne ikke bare bliver parkeret på en venteliste, når de er motiverede for behandling, og at de også har medbestemmelse vedrørende behandlingsform og behandlingssted, enten de vil i offentligt eller privat regi.
Således mener vi, at narkomanernes ønske om stoffri behandling i langt højere grad skal respekteres.
Ofte må narkomanerne faktisk kæmpe en reel og hård kamp for at få lov til at komme i stoffri behandling, og det mener jeg er utilstedeligt. Med hensyn til SF's forslag synes jeg, det siger alt, at Initiativgruppen for Pårørende til Narkomaner er imod SF's forslag.
Den kalder det aktiv dødshjælp.
Skulle vi ikke tage og lytte til de mennesker, der har dybe følelser involveret i narkomanernes liv i stedet for at hoppe på SF's omsorgstilbud og træffe afgørende, principielle beslutninger baseret på meget tvetydige forsøg.
Kristeligt Folkeparti kan mildest talt ikke støtte SF's forslag.