Lene Espersen (KF), 2004-10-27:
Jeg vil godt indlede med at takke de af Folketingets partier, som har udtrykt støtte til den måde, hvorpå regeringen har valgt at tackle den kæmpestore udfordring, som terrorisme er.
Jeg vil også godt starte med at sige, at der ikke skal herske nogen som helst tvivl om, at vi i Danmark er fuldstændig solidariske med resten af verdens demokratier i bekæmpelsen af terrorisme, og at vi tager sagen endog særdeles alvorligt.
Jeg må så også sige til Dansk Folkeparti, at det jo bl.a. er derfor, at når Danmark i FN, i EU og i andet regi er med til at diskutere, hvorledes man bedst bekæmper terrorismen, gør vi vores arbejde med megen umage og inddrager Folketinget i det, og hvis der bliver truffet beslutninger, sikrer vi os efterfølgende, at de bliver ført ud i livet og gennemført f.eks. i lovgivningspraksis.
Det synes jeg er lidt værd at fremhæve her i dag, og jeg må sige til hr. Jesper Langballe, at det er fuldstændig korrekt, som jeg tror fru Elisabeth Arnold sagde i dag, at bl.a. den europæiske arrestordre er udsprunget af de diskussioner, der var efter terrorangrebet på USA den 11. september, og at det blev vedtaget i det danske Folketing, men at det var uden Dansk Folkepartis støtte.
Der var andre partier, der bakkede op om, at vi påtog os de forpligtelser, der var nødvendige også i forhold til vores EU-kollegaer.
Derfor synes jeg også, at den måde, hvorpå Dansk Folkeparti i denne her sag forsøger at beskrive Danmark og virkeligheden, giver et billede, som jeg på ingen som helst måde kan genkende.
Tværtimod stiller jeg mig meget undrende over for, hvad i alverden det er, der gør, at Dansk Folkeparti i dag lige pludselig tilkendegiver, at man ikke mener, at politiet og Politiets Efterretningstjeneste passer deres arbejde, for det var sådan, jeg forstod hr. Jesper Langballes indlæg.
Jeg må tværtimod sige, at det er min klare opfattelse som den minister, der har ansvar for området, at man gør en kæmpemæssig og meget, meget dygtig og effektiv indsats for at beskytte Danmark og danskerne og de mennesker, der bor her i landet, mod terrornetværk, mod terrorisme på allerallergrundigste vis.
Jeg må også sige til hr. Jesper Langballe, der nærmest kom med en påstand om, at myndighederne jo sov, og at det først var, da en colombianer mødte op i går, at man vågnede op, at det jo ikke er korrekt.
Det kan man da også se ud af dagens aviser.
Men jeg synes måske, at det i hvert tilfælde kan være værd at fortælle de mennesker, der sidder og følger debatten, lidt om, hvordan terrorbekæmpelse og optrævling af terrornetværk egentlig finder sted i Danmark.
Jeg må jo sige, at blot fordi jeg ikke kan stå og redegøre for sager konkret her i Folketingssalen – jeg tror, de fleste mennesker kan gøre sig begribeligt, at det ikke er noget, man står og forklarer om i offentligheden – og blot fordi det ikke står i aviserne, er det ikke ensbetydende med, at politiet ikke gør deres arbejde.
Det er klart, at når det drejer sig om terrorisme og dertil knyttede forbrydelser, er forebyggelse helt centralt.
Det gælder generelt forebyggende tiltag, og det gælder også mere konkrete tilfælde.
Der er altså to forhold, som man skal holde sig for øje, når man beskæftiger sig med terrorsituationen i dag.
Terrortruslen i dag er jo transnational.
Populært sagt kan man faktisk sige, at der er intet, der begynder, og der er intet, der ender i Danmark, og det gælder tilsvarende for landene omkring os.
Det betyder, at et velfungerende samarbejde mellem de enkelte landes tjenester er af afgørende betydning for alle parter.
For det andet må man lægge til grund, at der altid vil være nogle derude, som man endnu ikke har afdækket.
Det forhold, at man må lægge til grund, at der findes personer og netværk, som man endnu ikke har kunnet identificere, spiller også en rolle, når man skal overveje, hvordan man hensigtsmæssigt håndterer situationen omkring de målpersoner, som vi rent faktisk har afdækket.
Det, jeg sammenfattende vil sige, er altså, at det efterretningsmæssige indhentningsapparat skal etableres omkring de forskellige målpersoner, og det etableres altså med sigte på at sikre en mere vedvarende overvågningsmulighed.
Hovedsigtet er jo at få afdækket så mange netværkspersoner som overhovedet muligt og at få etableret et normalbillede af disse personer, så man bedst kan konstatere afvigelser fra normalbilledet, hvis man har en fornemmelse af, at der konkret er en planlægning undervejs.
Disse bestræbelser foretages altså ikke alene af danske myndigheder, de foretages i et tæt samarbejde med udenlandske tjenester, hvor man konstant udveksler oplysninger, som kan bidrage til at tegne et så dækkende billede af situationen som muligt.
Det er blot for at fortælle lidt om, hvordan vi har organiseret arbejdet i Danmark.
Og jeg må altså sige, at det har været godt at mærke den varme opbakning, der er til det, og jeg synes faktisk, at der er grund til at rose det store arbejde, som politiet generelt udfører, men som også Politiets Efterretningstjeneste udfører i den forbindelse.