runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2003-05-06:
Vi kunne ikke drømme om ikke at rose regeringen, især ikke, hvis regeringen gør noget godt.
Men problemet er, at det gør regeringen med jævne mellemrum ikke.
Derfor roser vi heller ikke.
Hvad angår det med de 10 år, altså vi har jo i mange år stået bag en indfødsretslovgivning - eller mangel på samme, er det jo desværre - altså et kontorcirkulære og nogle regler
Så det vil sige, at der er
sådan set en meget tæt sammenhæng mellem det, vi siger her, og det, vi har ment på indfødsretsområdet.
Jeg er klar over, at vi strammer gevaldigt ved at sige 10 år.
Inde i bemærkningerne står der også 10 år, eller så længe at dommen er registreret.
Så det er vi parat til at tale om.
Men når jeg tager ordet, er det for at også få regeringens vurdering af de forskellige spørgsmål, som man jo kan have svært ved at nå i sin ordførertale.
Blandt andet vil jeg gerne høre, hvordan Det Konservative Folkeparti forholder sig til det spørgsmål, som vedrører forudsætningen om, at de to ægtefæller skal beherske samme sprog for at få familiesammenføring.
Er det en stramning, som Det Konservative Folkeparti kan gå ind for?
Jeg vil gerne sige, at grunden til, at vi har foreslået det, selvfølgelig er, at vi har set en række eksempler på, at man har fået familiesammenføring med en ægtefælle fra Østeuropa, og hvor ægtefællerne ikke har kunnet tale sammen.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2003-05-06:
Nu ved jeg godt, det er for meget at forlange, at der skal være sammenhæng i éns politik, men den måde, Dansk Folkeparti argumenterer på, kan virkelig undre.
For når det drejer sig om omskæring, er Dansk Folkeparti for, at vi får en paragraf i straffelovgivningen, også selv om det næsten er gudsgivet, at der ikke er noget barn, der vil anmelde sine forældre, selv om man har været udsat for omskæring.
Grunden til, at også Det Radikale Venstre støtter den paragraf, er, at der skal være mulighed for, at andre kan anmelde det, og at man dermed får en indirekte mulighed for at komme efter de forældre, der gør noget formasteligt, på samme måde her.
Jeg forestiller mig ikke, at de unge selv vil anmelde deres forældre, men det kan naboer og venner og alle mulige andre gøre.
Og jeg tror ikke, nogen familie ville bryde sig om lige pludselig at have politiet stående i stuen, fordi overboen har meldt til politiet, at man altså er bange for, at der er et tvangsægteskab under opsejling i familien nedenunder.
Med andre ord: Det vil have en præventiv effekt at få en paragraf i straffelovgivningen, på samme måde som det sandsynligvis vil have en præventiv virkning, at vi får en paragraf om omskæring ind i straffelovgivningen.
Søren Krarup (DF), 2003-05-06:
Må jeg begynde med at svare fru Elsebeth Gerner Nielsen?
Jeg er ikke noget religiøst menneske; jeg er et kristent menneske.
Det er faktisk noget helt andet.
Ja, der er nogle, der morer sig, for der er åbenbart kristelige begreber, der er fuldstændig ukendte i denne sal.
Må jeg sige til fru Elsebeth Gerner Nielsen med hensyn til tvangsægteskaber, at det, jeg kritiserer i dette
lovforslag, er den rent udvendige, jeg er lige ved at sige barnagtige, måde, hvorpå man taler om at forbyde tvangsægteskaber.
Tror man mon, at den datter, der er blevet tvunget frivilligt, vil svigte sin familie ved uden videre at sige, at det er et tvangsægteskab?
Så enkelt er det ikke i dette land.
Man kan ikke i dette liv uden videre sætte etiketter på og sige: Det er tvangsægteskab, og det er det ikke.
Og netop for at stille børnene, de voksne i den frihed, at de ikke skal tvinges, er det, vi har sagt 24 år.
Så var fru Anne Baastrup oppe og sige noget om revselsesret.
Hun siger noget om, at jeg er tilhænger af, at man må slå børn lige så meget, man vil.
Jeg må sige, at vi har, vi, der var modstandere af at ophæve revselsesretten, understreget meget, at den paragraf, der hedder børnemishandling, skal fastholdes.
Men det er, vil jeg sige, en så overfladisk forståelse af tingene, at jeg faktisk ikke kan gøre andet end at bede om, at man prøver at sætte sig lidt ind i, hvad selve det spørgsmål drejede sig om, og hvad diskussionen gik på.
Det var et spørgsmål om den private families ret imod et behandlersamfund.
Det var noget ganske andet. Så lige til fru Sophie Hæstorp Andersen.
Det er ganske klart, at jeg er anfægtet af, at min gamle konfirmand måske vil have vanskeligt ved at komme til Danmark, fordi jeg ved, han er dansk, hans familie er dansk, han er vokset op her i landet.
Så spørger fru Hæstorp Andersen, om det samme ville gælde hr. Kamal Qureshi.
Skulle jeg være venlig og sige ja.
Det vil jeg godt gøre.
Men vi er her inde på et område, hvor man på en eller anden måde bliver nødt til at skønne.
For når man skal sondre, så må man skønne.
Og det er det, vi på en eller anden måde må overveje, og jeg vil godt sige, at det står endnu uklart, men det er her, et svar må ligge, og det er det, vi skal overveje.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2003-05-06:
Tak for svaret.
Jeg vil godt lige høre, om hr. Søren Krarups svar skal forstås sådan, at hvis jeg som dansk statsborger tager til udlandet, bosætter mig, får en udenlandsk ægtefælle og ønsker at vende hjem, så ønsker Dansk Folkeparti at hjælpe mig med dette?
Og skal det så også forstås sådan, at hvis hr. Kamal Qureshi, som er født i Danmark, har gået i dansk skole, har taget en dansk uddannelse, taler flydende dansk, kender til dansk litteratur og til andre ting, at han også skulle have lov til at gøre det samme, tage til udlandet, finde sig en udenlandsk ægtefælle og stadig væk have Dansk Folkeparti til at kæmpe for sin sag, når han ønsker at vende hjem til Danmark og bosætte sig med sin udenlandske kone.
Eller hvordan skal det forstås?
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2003-05-06:
Det er jo interessant, at et religiøst menneske som hr. Krarup tilsyneladende slet ikke er interesseret i at gå ind og være med til at beskytte familielivet.
Men jeg kan også forstå, at fænomenet tvangsægteskaber ikke er noget, Dansk Folkeparti er optaget af.
Ellers misforstod jeg det, ordføreren sagde tidligere.
Men under alle omstændigheder forstod jeg det på den måde, at der her også var tale om et åndeligt anliggende, som man ikke sådan kunne gøre til noget udvortes, noget, som omverdenen kunne forholde sig til, og det var begrundelsen for, at man altså ikke kunne få en særlig paragraf i straffelovgivningen, som forbyder tvangsægteskaber.
Det virker jo besynderligt, må jeg nok sige, hvis det altså er sådan, at hr. Søren Krarup mener, at det skal være lovligt i Danmark så at sige at påtvinge et andet menneske at gifte sig med en, man ikke bryder sig om.
Nu er det jo heldigvis sådan, at når man står her, så er det ikke personer, man skælder ud, så er det partier, og jeg har
slet ikke lyst til på nogen måde at blive beskyldt for at skælde fru Karen Klint ud.
Alligevel må jeg sige, at jeg synes, at det her er så ynkeligt af Socialdemokratiet, og det er virkelig synd for Socialdemokratiet.
Et parti, som er vokset op under de røde, internationale faner,
vælger nu af angst for sin egen skygge, dvs. Dansk Folkeparti, at vende ryggen til verden og glemmer alt om solidaritet og barmhjertighed.
For nylig havde jeg stillet et spørgsmål til statsministeren vedrørende familiesammenføringsreglerne, og da var socialdemokraten hr. Bjarne Laustsen så venlig at komme ned og hjælpe mig.
Han skældte også ud på statsministeren og sagde, at det ikke kunne hjælpe noget med de her stramme familiesammenføringsregler.
Den samme politiker siger i Nordjyske Stiftstidende: Jeg er dybt forundret og skuffet over den manglende konduite, ministeriet og Udlændingestyrelsen har udvist.
Derfor vil jeg høre, om det ikke rent faktisk er sådan, at rigtig mange socialdemokrater, i al fald mange socialdemokrater, jeg kender, har det skidt med, at Socialdemokratiet holder fast i, at man nu skal være fyldt 24 år for overhovedet at gøre sig tanker om at få familiesammenføring i Danmark.
Er det ikke svært at være socialdemokrat i de her tider?
Søren Krarup (DF), 2003-05-06:
Jeg vil bestemt ikke forbyde hr. Kamal Qureshi og andre at stille dumme spørgsmål.
Jeg vil blot tillade mig at sige, at det er dumme spørgsmål, og jeg har faktisk allerede sagt til hr. Kamal Qureshi, hvori spørgsmålet er dumt vedrørende revselsesret i denne forbindelse, for i spørgsmålet om revselsesret handler det om børn, her handler det om tvangsægteskaber, om voksne.
Må jeg så sige, at spørgsmålet om revselsesret havde at gøre med begrebet forældremyndighed, det havde at gøre med begrebet den private familie kontra samfundet, og det vil sige, at det var en ganske anden problemstilling end denne. Til fru Sophie Hæstorp Andersen vil jeg sige, at det er fuldstændig rigtigt, og det var jo også det, jeg var inde på især i min afslutning, at vi i allerhøjeste grad er anfægtet af, at, ja, gamle konfirmander, at danskere, der er bosat i udlandet, er kommet i vanskeligheder.
Vi vil meget gerne være med til at prøve på at gøre noget ved det, og jeg vil sige, vi måske er de rette, fordi vi ikke som andre tænker i ideologiske fraser, men faktisk vil se på sagen. Der var jeg så inde på, at begrebet sondring, sondring mellem f.eks. min konfirmand, der er blevet gift i Tyskland og bosat i USA, men er dansk, at han er forskellig fra dem, der også påberåber sig en ret til at komme ind i Danmark, men som faktisk overhovedet ikke har, kan man sige, deres udgangspunkt i Danmark.
Denne sondring, som nogle vil kalde diskrimination, er faktisk måske det svar, vi skal søge at finde.
Må jeg sige med hensyn til 24-års-reglen, at det jo er ganske klart, at den er oprettet i en situation, hvor der har fundet en fuldstændig katastrofal indvandringsbølge sted til Danmark, og den er naturligvis oprettet for at forhindre, at indvandringsbølgen fortsætter.
Jeg har skrevet og sagt, at under normale omstændigheder ville jeg være modstander af en 24-års-regel, men jeg er det ikke.
I en unormal situation må man gribe til unormale forholdsregler, og forholdsreglen har vi grebet til for at forhindre den strøm ind i landet netop af folk, der overhovedet ikke har nogen tilknytning til Danmark.
Pernille Falcon (EL), 2003-05-06:
Er det sådan klanbestemt?
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2003-05-06:
Jeg gentager også gerne mit spørgsmål.
Jeg fandt det meget interessant, at hr. Søren Krarup var inde på det forhold, at vi har set nogle sager om danske statsborgere, der er taget til udlandet, har bosat sig, måske er blevet gift i udlandet, og nu i dag ønsker at komme tilbage til Danmark og være her sammen med deres ægtefælle og måske deres børn.
Jeg kunne høre, at Dansk Folkeparti ønskede at gøre noget for disse danske statsborgere, som ønsker at vende tilbage.
Det, jeg så vil høre, er: Overvejer Dansk Folkeparti at foreslå ny lovgivning på området?
Eller mener man, at sådanne problemer kan man tage vare om, man kan kalde dem enkeltsager, ved at tage enkeltsagerne op og ved at søge at løse dem inden for de nuværende regler i udlændingelovgivningen?
Kamal Qureshi (SF), 2003-05-06:
Jeg skal da gerne beklage min ubegavethed, hvis hr. Søren Krarup mener, at jeg stiller ubegavede spørgsmål, men jeg lærte i skolen, at man skulle have lov til at stille spørgsmål, også selv om de kunne lyde ubegavede. Jeg synes egentlig, det er relativt enkle spørgsmål, jeg stiller, men jeg synes, at hr. Søren Krarup på en meget arrogant måde afviser og siger, at jeg skal sætte mig ned og læse i nogle af hans bøger.
Det kan godt være, at det så giver hr. Søren Krarup nogle gevinster ved, at der bliver solgt nogle flere af hans bøger, men vi har vel ret til her fra Folketingets talerstol at høre hr. Søren Krarup svare på et konkret spørgsmål.
Jeg kan svare på det.
Jeg er imod, at forældre slår deres børn.
Vil hr. Søren Krarup ikke besvare spørgsmålet?
Jeg ved godt, at der er forskel.
Vil hr. Søren Krarup herfra sige, at han er imod forældres ret til at slå deres børn, forældres ret til at bruge vold mod deres børn?
Det virker, som om hr. Søren Krarup ikke vil svare på det.
Søren Krarup (DF), 2003-05-06:
Hr. Kamal Qureshis spørgsmål bliver ikke mere begavet af, at han gentager det.
Må jeg sige, at der er den afgørende forskel på spørgsmålet om revselsesret og tvangsægteskaber, at i det ene tilfælde taler man om børn, i det andet tilfælde taler man om voksne.
Det er klart, at man ikke skal kunne tvinge voksne til at indgå i noget, der er imod deres egen vilje.
Med børn har vi at gøre med et ganske andet spørgsmål.
Må jeg ikke henvise hr. Kamal Qureshi, som er så interesseret i sagen, til den fortræffelige bog, jeg skrev, der hedder »Forsvar for familien«, og hvori selve spørgsmålets principielle sammenhæng er trukket op...
Tak, de gode viljer mangler det ikke på.
Tak for det.
Så stillede fru Pernille Falcon et spørgsmål om enkeltsager ...
jeg beklager meget, men på grund af min hoste har jeg faktisk glemt, hvad indholdet af spørgsmålet var, så jeg beklager, at jeg ikke kan svare på det, men måske bliver der mulighed for at høre det igen.
Anne Baastrup (SF), 2003-05-06:
Der har været en dialog mellem bl.a. hr. Kamal Qureshi og hr. Søren Krarup, og somme tider var man lidt usikker på, om det var tvangsægteskaber, det handlede om.
Men jeg vil derfor spørge hr. Søren Krarup helt præcist: Hr. Søren Krarup ønsker ikke, at samfundet skal blande sig, når det drejer sig om beskyttelse af børn i familien.
Forældre må have lov til at slå deres børn, lige så meget de vil, når det foregår i familien, hvorimod når det drejer sig om voksne mennesker, mennesker, der er fyldt 18, så ønsker hr. Krarup, at samfundet skal gå ind og regulere totalt, hvem man må gifte sig med.
Så er det, jeg spørger: Hvor er logikken?
Jeg troede rent faktisk, at vi som samfund havde en forpligtelse til at sørge for, at vores børn levede et sundt, godt liv uden smæk, samtidig med at jeg også troede, at vi havde et samfund, der respekterede voksne menneskers ret til at selv at beslutte egne handlinger.
Else Theill Sørensen (KF), 2003-05-06:
Jamen jeg vil da godt sige, at det lyder i og for sig meget sympatisk.
Jeg kan godt gå ind for ånden i det.
Men jeg ved jo af, jeg vil ikke sige af bitter erfaring, men i hvert fald af erfaring, at det, man sådan synes der er helt umiddelbart indlysende, kan godt blive utrolig vanskeligt, når det skal skrives ned i lovparagraffer.
Jeg vil specielt sige med hensyn til det, at de to personer skal kunne tale mindst ét fælles sprog: Hvor meget skal de kunne tale det, hvor meget skal de kommunikere, hvem skal afgøre det?
Men tanken i det synes jeg er helt rigtig.
Det er helt urimeligt at forestille sig, at man skal have familiesammenføring med en ægtefælle, som man overhovedet ikke kan tale med.
Jeg vil ikke tvinges til at gå nærmere ind på, hvor langt vi så vil gå, og hvad vi vil gøre for at få det gennemført.
Pernille Falcon (EL), 2003-05-06:
Ja, der er mange, der er kommet i klemme på grund af tilknytningskravet, og jeg tror, at alle Folketingets medlemmer bliver bombarderet med henvendelser fra folk, som skriver og beder om hjælp i den sammenhæng.
Det kan være danske statsborgere, som har arbejdet internationalt, som ikke kan få deres koner og børn med hjem, fordi man efter en årrække at have arbejdet f.eks. i Thailand eller Tyskland, så kommer i klemme i systemet, fordi der bliver sat spørgsmålstegn ved, om man kan have lov at bo i Danmark med sin familie.
Det har jeg i hvert fald fået henvendelser om, og det vil jeg tro, at andre folketingsmedlemmer også har.
Der er stribevis af eksempler på, hvor hårdt den her lovgivning rammer.
Jeg vil spørge Socialdemokratiet, om det er det, man vil være med til at rette op på.
Tove Videbæk (KRF), 2003-05-06:
Det er tre grundlæggende virkelig gode lovforslag, som vi behandler her i dag.
For øjeblikket og indtil nu har vi jo haft nogle problemer og uhensigtsmæssigheder, som de her forslag vil imødegå.
For Kristeligt Folkeparti er det vigtigt, at mennesket altid kommer forud for systemet, og det betyder, at patienter ikke bør kunne komme i klemme i det offentlige sundhedssystem. I forbindelse med de tre forslag skal der oprettes amtskommunale patientkontorer, der skal laves nye patientsikkerhedsordninger og patientforsikrings- og patienterstatningsordninger, og ligeledes skal der indberettes fejl, som er begået af det enkelte læge- og sygehuspersonale.
Vedrørende L 223, de amtskommunale patientkontorer, er vi meget tilfredse med, at det nu bliver lettere for patienter at finde ud af, hvordan de kan søge rådgivning, hvor de kan komme af med en klage, hvordan klagen skal ekspederes osv. Patienten vil nu have ét patientkontor i sit amt, ét sted, hvor man skal henvende sig med sine spørgsmål og eventuelle klage.
Det er en klar forbedring for alle danske patienter.
På dette område har det somme tider været en labyrint for patienterne at finde ud af, hvor de skulle få rådgivning, og hvor de skulle aflevere deres klage.
Det her er en stor forbedring.
Vedrørende L 224: Takket være L 224 oprettes der nu et rapporteringssystem, hvorved en sundhedsperson, som bliver opmærksom på en utilsigtet hændelse i forbindelse med en patients behandling eller ophold på sygehus, skal rapportere denne hændelse.
De indberettigede utilsigtede hændelser samles, således at man i sundhedsvæsenet kan lære af dem for at undgå gentagelser af disse fejl.
Desværre er det jo for nuværende sådan, at der sker alt for mange fejl i sundhedssystemet, og disse fejl resulterer dels i dårligere helbred, dels i død - faktisk i flere tusinde tilfælde hvert år.
Det problem vil der nu blive taget fat på at løse via dette nye rapporteringssystem, og det vil naturligvis ad åre medføre en højnelse af kvaliteten i hele sundhedssystemet.
Vedrørende L 225 om patientforsikring og erstatning
Det gælder altså herefter også vagtlæger og universiteters tandlægeskoler, private hospitaler osv.
Formålet er, at alle patienter skal være dækket, uanset hvilken autoriseret sundhedsperson de ønsker at konsultere.
Ligeledes er der i forslaget bestemmelser om, at de autoriserede sundhedspersoner, som bliver bekendt med skader, der måske kan give ret til erstatning efter loven, skal informere skadelidte og om nødvendigt hjælpe til med anmeldelse til f.eks. Patientforsikringen.
Alt i alt er vi i Kristeligt Folkeparti meget positive over for disse tre forslag, som sikrer borgerne bedre service og sikkerhed i sundhedssystemet i forbindelse med indhentning af informationer, rådgivning, indgivelser af klager og i forbindelse med erstatning osv. Disse forslag sammen med det nye indberetningssystem er et stort fremskridt for danske borgere.
Kristeligt Folkeparti er da også opmærksom på de bemærkninger og indvendinger, som ligger i høringssvarene, men dem vil vi tage op i forbindelse med udvalgsarbejdet.
Vi ser frem til en positiv og god behandling af disse tre forslag i udvalget.
Naser Khader (RV), 2003-05-06:
I januar indgik Det Radikale Venstre et forlig med regeringen
og en række af Folketingets partier om det, der danner udgangspunktet for de tre foreliggende lovforslag.
Patienternes erstatningsdækning udvides til at dække behandling hos praktiserende læger, speciallæger, tandlæger osv.
Endvidere dækker ordningen private sygehuse og psykiske skader ved behandling.
Desuden styrkes patienternes retsstilling og indsigt gennem oprettelsen af uafhængige patientkontorer, som skal bistå patienterne med råd og vejledning samt håndtering af klager og erstatningssager.
Endelig oprettes et omfattende rapporteringssystem for utilsigtede hændelser både lokalt og centralt.
Dette er et forsøg på at forholde sig konstruktivt til de fejl, der begås, ved at reducere mængden af fejl og lære af fejlene, der bliver begået.
Da det primære formål her er at forbedre sundhedsvæsenet og få indsamlet bedst mulig information om fejlenes omfang og karakter, er den anonyme indberetning uden retslig forfølgelse af den ansvarlige velbegrundet.
Samtidig skal det nævnes, at vi i Det Radikale Venstre er opmærksomme på nogle af indvendingerne i høringssvarene, og nogle af indvendingerne vil selvfølgelig indgå i den videre behandling af lovforslagene.
Lad mig nævne fire indvendinger: For det første er der indvendingen mod sammensætningen
af Patientklagenævnet og behovet for en eventuel ankeinstans
, om forældelsesfristen og om patientkontorernes uafhængighed og placering.
En ankeinstans skal imidlertid vægtes i forhold til sagsbehandlingstiden og de ressourcer, en ankeinstans vil kræve.
For det andet er det vedrørende patienters mulighed for at rapportere utilsigtede hændelser, og hvilke hændelser der egentlig skal kunne indberettes.
For det tredje har nogle betvivlet det rimelige i, at amterne skal være erstatningspligtige over for private sygehuse og private behandlere.
Fra patienternes perspektiv er det imidlertid vigtigt, at erstatningssystemet også indbefatter private sygehuse, da de ikke har pligt til at tegne forsikring.
Samtidig skal systemet være let at administrere.
Desuden har amterne fået udvidet mulighed for at rette regreskrav mod de ansvarlige ved eventuelle erstatninger.
For det fjerde skal vi endelig være særlig opmærksomme på patienternes retsstilling i forhold til videregivelse af personfølsom information, som selvfølgelig skal afvejes i forhold til overordnede sundhedsformål.
Endelig vil Det Radikale Venstre understrege vigtigheden af, at systemet udvides til primærsektoren som planlagt.
Dels på baggrund af det nuværende system for sekundærsektoren, dels på baggrund af de erfaringer, man allerede har med lokale tiltag i primærsektoren. Alt i alt er Det Radikale Venstre meget tilfreds med de tre foreliggende lovforslag.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2003-05-06:
Jeg takker for modtagelsen og vil selvfølgelig gerne understrege, at Det Radikale Venstre ikke trækker sin kritik af regeringen tilbage.
Vi mener fortsat, det er et alvorligt problem, at man i dag skal være 24 år for at have nogen som helst mulighed for at komme til at bo sammen med sin udenlandske ægtefælle her i landet, og vi er inderligt imod tilknytningskravet.
Jeg synes, at også ministeren er nødt til at forholde sig til de konsekvenser, som familiesammenføringsreglerne har fået, nemlig at danske statsborgere i hobetal udvandrer, bl.a. til Sverige.
Ifølge Benny Andersen er det også der, vi hører til, men alligevel er det måske lidt besynderligt, at vi nu er i gang med at lave en flygtningelejr i nærområdet Malmø.
Det er sådan, at antallet af danske statsborgere, som flyttede fra Danmark til Malmø sidste år, steg med 50 pct. Og jeg vil egentlig gerne have ministerens kommentar til: Hvad er grunden til, at så mange danske statsborgere føler, at det er nødvendigt at flytte til Sverige?
Bodil Kornbek (KRF), 2003-05-06:
Jeg vil da gerne allerførst beklage, hvis jeg citerede forkert i mit første spørgsmål.
Det var ikke med vilje.
Men nu har hr. Kamal Qureshi jo taget over, så nu vil jeg stille et helt andet spørgsmål.
Det drejer sig om forslagets pligt til, at man skal deltage i danskundervisning, når man bliver familiesammenført.
Altså en mand får sin hustru til landet, han forsørger hende, hun skal slet ikke ud på arbejdsmarkedet, hun skal gå derhjemme og tage sig af familien og et eventuelt kommende barn, så det er ikke noget med at blande sig i omgivelserne, i samfundet.
Mener Venstres ordfører virkelig, at vi slet ikke skal stille noget krav om sprogundervisning? Er sproget netop ikke en del af det at blive integreret?
Men der er ingen krav fra fru Birthe Rønn Hornbechs side, for det mener man altså ikke at man kan stille.
Kamal Qureshi (SF), 2003-05-06:
Man må jo sige, at man skal høre lidt forskellige ting her fra talerstolen.
Man skal nu oven i købet høre om et begreb, der hedder »danske frihedsnormer« fra et regeringsparti, der har lavet radikale indgreb i frihedsrettighederne.
Det er staten, der bestemmer, hvem de unge må gifte sig med, indtil de er 24 år.
De må godt finde nogen inden for deres egen landsby så at sige, inden for Danmarks grænser, men det må ikke være nogen uden for. Er det de danske frihedsnormer, fru Birthe Rønn Hornbech taler om, eller er det nogle frihedsnormer, der handler om, at danske statsborgere ikke kan få lov til at opholde sig i deres eget land med deres partner?
Er det, hvad begrebet »danske frihedsnormer« står for for fru Birthe Rønn Hornbech?