runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Peter Skaarup (DF), 2004-05-19:
Man kan jo være meget uenig om, hvorvidt Tyrkiet skal optages i EU eller ej, og Venstre mener åbenbart - sådan som jeg forstår fru Charlotte Antonsen og de argumenter, der er kommet frem - at Tyrkiet kan godt optages i EU.
Dansk Folkeparti mener derimod, at det skal Tyrkiet ikke.
Der er mange argumenter for, hvorfor Tyrkiet ikke skal optages i EU, og dem kan man så strides om.
Man kan strides om, hvorvidt man vil have Tyrkiet med eller ej, men vi har kun sagt, at Tyrkiet skal ikke allerede her i 2004 have en vurderingsdato og eventuelt også en dato for starten på forhandlinger om eventuel optagelse i EU, og derfor går mit spørgsmål til fru Charlotte Antonsen på: Kan Venstre ikke give det løfte, at her i 2004 vil regeringen ikke acceptere, at Tyrkiet får en vurderingsdato eller en eventuel dato for start på forhandlingerne?
Charlotte Antonsen (V), 2004-05-19:
Som jeg gjorde meget ud af i indledningen til min ordførertale, mener vi altså ikke, det giver mening at begynde at gisne om, hvordan landet ligger ved udgangen af 2004.
Tingene skal ske i den rigtige rækkefølge: Først undersøger vi sagen, og derefter konkluderer vi.
Så vil godt sige en ting mere til hr. Peter Skaarup: Tyrkiet er kandidatland til EU.
Det blev det i 1999, det er en realitet, og det vedstår vi selvfølgelig i Venstre.
Men der er jo ikke nogen af os, der kan vide, om Tyrkiet nogen sinde bliver medlemsland, for det forudsætter faktisk, at man lever op til Københavnskriterierne om menneskeretttigheder, og at man økonomisk er i stand til at efterleve alle EU's regler.
De forudsætninger er altså utrolig centrale, og det er også det, der gør, at det bliver et andet Tyrkiet, vi optager den dag, det bliver fuldgyldigt medlem.
Peter Skaarup (DF), 2004-05-19:
Jeg må desværre konstatere, at Venstre åbenbart ikke vil komme med klare meldinger.
Der var engang, hvor Venstre havde et slogan, der hed, at Venstre ved man, hvor man har, men det kan i hvert fald roligt siges, at det ved man ikke om Venstre i denne sag.
Man kan høre diverse europaparlamentskandidater fra Venstre udtale sig i øst og vest.
Nogle mener, Tyrkiet skal være medlem af EU, og andre mener det ikke - ja, de fleste mener vel i virkeligheden, at det ikke skal være medlem. Derfor kan man undre sig over, at Venstre kan have den holdning, at man ikke vil udelukke, at Tyrkiet skal have en dato for starten af optagelsesforhandlingerne her i 2004.
meget skuffende, at man ikke kan støtte det beslutningsforslag, der ligger på bordet nu.
Det handler jo netop ikke om, at Tyrkiet skal være medlem af EU, eller at Tyrkiet ikke skal være medlem af EU.
Det handler udelukkende om det møde, der skal finde sted her i 2004, hvor man skal melde, om man mener det ene eller det andet, og det er vel ikke for meget at forlange, at Venstre lader den skepsis, der er med hensyn til Tyrkiets medlemskab, komme sagen til gode og siger, at i hvert fald foreløbig kan Tyrkiet ikke blive medlem af EU.
Charlotte Antonsen (V), 2004-05-19:
for Venstre i dag, nemlig at vi kan ikke konkludere noget, før vi har undersøgt sagerne
Jeg forstår slet ikke Dansk Folkepartis holdning.
Hvorfor sætte de undersøgelser i værk, hvis man ikke vil afvente resultatet af undersøgelserne?
Det er jo absurd.
Det eneste grund til, at hr. Peter Skaarup har lagt op til debatten i dag, er vel nok, at vi snart har europaparlamentsvalg, for ellers tror jeg, hr. Peter Skaarup godt kunne have ventet til december på at få en afklaring.
Vi kan ikke konkludere, før vi har set resultatet af den undersøgelse, som er grundlaget for vurderingen af, om Tyrkiet kan blive medlemsland.
Men vi har al mulig interesse
her i Danmark i, at Tyrkiet fortsat orienterer sig mod Vesteuropa og ikke bliver vores fjende
Det er da en krigserklæring - måske ikke en blodig krigserklæring, men det kan da aldrig opfattes som andet end en krigserklæring mod et i øvrigt fredeligt naboland.
Per Stig Møller (KF), 2004-05-19:
Jeg synes faktisk ikke, der er grund til at stå her og diskutere Kent Kirk, for det, jeg har givet udtryk for, er naturligvis Det Konservative Folkepartis opfattelse.
Kroatien er jo også kandidatland, og der er flere endnu, hele Balkan er der jo også.
Skulle vi have et hul midt i Europa i forbindelse med Balkan?
De lande har da også et medlemskabsperspektiv, for der står i Romtraktaten, at alle demokratier i Europa har et medlemskabsperspektiv.
Det, vi skal i gang med, og det har hr. Kent Kirk ret i, er, at på et eller andet tidspunkt skal vi definere grænserne, så vi ikke foregøgler nogen, der ikke kan blive medlemmer, at de kan blive det.
Personligt sætter jeg grænsen ved Rusland, for jeg mener ikke, at EU kan gå til Vladivostok, og jeg sætter også grænsen ved Middelhavet, for jeg mener ikke, Marokko kan betragtes som et europæisk land.
Men Tyrkiet er blevet accepteret i europæisk sammenhæng.
Beslutningen er truffet, og nu drejer det sig om, at det bliver et europæisk Tyrkiet, der til sin tid som enden på det hele bliver medlem.
Det er den proces, der kan sættes i gang, hvis Kommissionen anbefaler det, og hvis man undervejs hele tiden sikrer sig, at udviklingen går i den europæiske retning.
Charlotte Antonsen (V), 2004-05-19:
Der er intet, Venstre hellere ønsker, end at vi får fred i Mellemøsten, og at vi får en aftale mellem Israel på den ene side og de palæstinensiske områder og palæstinenserne på den anden side.
Jeg synes, at meget af Danmarks mellemøstpolitik peger lige præcis i den retning, og det er den kurs, vi ønsker at fastholde.
Heller ikke i denne sag kan vi på nogen måde erklære os enige med Enhedslisten.
Vi mener, at der skal dialog til for at få løst konflikten, og det er klart, at Israel naturligvis skal leve op til menneskerettighederne; det er vi ikke et øjeblik i tvivl om.
Man kan endda sige, at et demokratisk, veloplyst og veluddannet land som Israel måske har en særlig forpligtelse til at respektere mindretal, respektere menneskerettigheder og sikre sig, at tingene er i orden.
En anden grund til, at vi ikke kan støtte Enhedslistens forslag, er, at vi mener, at i sager som disse er det vigtigt at stå sammen med de øvrige EU-lande.
Hvis vi skal kunne udøve et reelt pres på parterne i Mellemøsten for at skabe fred, nytter det altså ikke noget, at de enkelte lande i Europa går ud på egen hånd.
Det virker stærkest og giver størst styrke i dialogen, at de europæiske lande står sammen.
Vi ønsker ikke at kappe en væsentlig del af de forbindelser, vi har til Israel.
Tværtimod vil vi til stadighed påpege, at de skal overholde menneskerettighederne, og at de snart skulle se at få indgået en aftale, så vi kan få fred i denne i meget lang tid uroprægede del af verden.
Per Stig Møller (KF), 2004-05-19:
Der er ikke andre end Enhedslisten, der render rundt med forslag om de konsekvenser, og det er altså sådan, at det ikke er Enhedslisten, der styrer verden.
Der er andre parter i verden, og der er ingen, der mener, at forslaget kan bruges til noget som helst, så derfor vil jeg faktisk ikke hoppe på den vogn.
Det gør ikke situationen bedre at forringe den økonomiske situation i Israel, og palæstinenserne har heller ikke bedt om det virkemiddel.
De eneste virkemidler, der duer, er de politiske.
Der skal lægges politisk pres på Israel, sådan som vi har gjort hele tiden, der skal også lægges et politisk pres på palæstinenserne, og vi skal sørge for, at disse kræfter, som hele tiden eskalerer, ikke får mulighed for at overtage situationen.
Det skal fastholdes, at når man f.eks. lover at rømme Gaza, er det ikke det sidste skridt i fredsplanen - hvis hr. Ole Sohn vil høre efter, for hr. Ole Sohn rodede sig jo selv ind i det - men det første skridt i fredsplanen.
Det skal fastholdes, at uanset de forlydender, der måtte være rundtomkring, bygger fredsplanen på en forhandlet løsning og ikke på ensidige skridt, og vi har også opnået, at verdenssamfundet kun accepterer en forhandlet løsning.
Jeg går altså ind for politiske midler, jeg fordømmer kraftigt det, der er sket, ligesom jeg fordømmer selvmordsaktionerne, og jeg har også mandag aften stillet forslag i EU om, hvordan vi kan komme videre.
Men der er ingen andre end Enhedslisten og måske hr. Ole Sohn, der går ind for at begynde at bruge økonomiske sanktioner, for de virker ikke.
Ole Sohn (SF), 2004-05-19:
Det, jeg hæfter mig ved, er bare, at udenrigsministeren siger, at vi har protesteret.
Er det virkelig det eneste, man kan gøre?
Enhedslisten er kommet med et forslag, som trods alt er udtryk for et vist initiativ til at handle og gøre israelerne opmærksomme på, at vi ikke bare kan give begunstigelser, når de optræder terroristisk og undergraver eller ikke efterlever den aftale, som er indgået.
Hvis det ikke har konsekvenser, hvordan skal man så overhovedet formå Israel til at opføre sig anstændigt, bare til en vis grad?
Per Stig Møller (KF), 2004-05-19:
Hvis hr. Ole Sohn forestiller sig at sætte hæren ind, vil det ende interessant, men hvis hr. Ole Sohn ikke forestiller sig det, har vi fraskrevet os det virkemiddel at sende hæren ind. Hvis hr. Ole Sohn derefter forestiller sig økonomiske sanktioner som virkemiddel, meddelte jeg lige før, at det ikke vil tjene noget som helst formål, for hvis økonomien spillede nogen rolle, var der fred allerede, så jeg mangler altså hr. Ole Sohns forslag.
Det, den danske regering har gjort, har været ganske kraftigt.
Vi har for det første iværksat køreplanen for fred, som sidste efterår fik opbakning fra FN's Sikkerhedsråd og også har fået opbakning fra parterne.
Jeg erkender blankt, at den ikke er gennemført, men det er dog et skridt på vejen, at vi har en model, som alle parter går ind for.
Mandag aften talte prins Saud fra Saudi-Arabien på GCC-landenes vegne meget kraftigt til fordel for køreplanen.
Han efterlyste selvfølgelig, at vi fik Israel til at efterleve den, og vi efterlyser også, at palæstinenserne efterlever den, for der foregår jo stadig terror.
Jeg synes, hr. Ole Sohn, som jo selv erkender, at han er amatør i dette spørgsmål, skulle sætte sig ind i forhistorien, før han begynder at kritisere den danske regering for ikke at gøre noget.
Ole Sohn (SF), 2004-05-19:
Nu er dette område ikke noget, jeg normalt beskæftiger mig med, men som lægmand og som almindelig interesseret borger kunne jeg egentlig godt tænke mig at spørge udenrigsministeren, hvad der egentlig skal til, før den danske regering agter at foretage sig noget aktivt over for det, som i hvert fald palæstinenserne opfatter som israelsk statsterrorisme.
Når det, der nu er sket, bare giver anledning til, at man kommer med en påtale, hvor meget skal der så til, før man går videre end bare at påtale og påtale og påtale, samtidig med at man kan se, at Mellemøsten står i brand, og at det er en af grundene til, at der overhovedet ikke kan blive fred, hverken her eller andre steder i Mellemøsten og i øvrigt heller ikke i Irak?
Per Stig Møller (KF), 2004-05-19:
Det skal undersøges nøjere, og der skal skaffes flere oplysninger, også andre oplysninger end den, hr. Søren Søndergaard kom med.
Den oplysning, jeg har set i et af de telegrammer, der er kommet, er, at angrebet er fremprovokeret af de underjordiske gange mellem Egypten og flygtningelejrene.
Israels forklaring er, at man vil eliminere disse underjordiske gange, der bringer smuglergods og våben og også kriminelle elementer over grænsen, men jeg vil ikke svare på noget her, for der er der jo ingen af os, der kender sandheden.
Vi kan begge to
gå ud og se CNN
, men det er jo ikke sikkert, at vi får svaret på CNN.
Det, jeg har gjort, er præcis det, hr. Søren Søndergaard også beder om.
I den pressemeddelelse, jeg har givet i dag, har jeg kraftigt påtalt aktionen over for Israel og meddelt, at den danske regering fordømmer, at man har foretaget en aktion, som har medført, at 22 eller 23 uskyldige, heriblandt børn, har mistet livet.
Det er forkasteligt, og det er jo også det, jeg netop har sagt i min tale.
Søren Søndergaard (EL), 2004-05-19:
Derudover vil jeg spørge, om ministeren ud fra de kilder, ministeren har, kan bekræfte, at det angreb, som i dag blev gennemført på flygtningelejren Rafah, var mod en demonstration, og at israelske medier oplyser om mindst 23 dræbte og 50 sårede.
Hvis de oplysninger er korrekte, hvilke konsekvenser mener udenrigsministeren så det skal have, at man begynder at angribe demonstrationer med missiler fra helikoptere?
Per Stig Møller (KF), 2004-05-19:
Toldunion og associeringsaftale hænger sammen, så det er ikke nogen særlig smart idé at begynde at lave økonomiske sanktioner over for Israel, og det er der heller ikke andre end Enhedslisten der forestiller sig, og der er heller ikke andre, der har foreslået det - heller ikke palæstinenserne.
Hvis økonomiske virkemidler havde haft indvirkning på krigen, var krigen slut nu, for økonomien er ødelagt på grund af krigen.
Israel opfatter det som en krig, hvor det drejer sig om at overleve, og derfor vil man faktisk ikke lade sig påvirke af, at andre laver nogle toldregler om.
Når det drejer sig om toldreglerne for produktionen fra de besatte områder, ved hr. Søren Søndergaard jo udmærket, at det danske toldvæsen agter at overholde aftalen strengt og sørge for, at produktionen fra de besatte områder ikke er misbegunstiget.
En toldunion og en associeringsaftale hænger altså sammen, den ene er ikke noget værd uden den anden, og at lave økonomiske sanktioner er der ikke andre end Enhedslisten der beder om.
Det ville heller ikke tjene noget formål.
Søren Søndergaard (EL), 2004-05-19:
Jeg kom lige pludselig til at tvivle på, om ministeren overhovedet har læst forslaget, for det handler jo ikke om en afbrydelse af forbindelserne til Israel.
Der er ikke noget i forslaget om at afbryde forbindelserne til Israel, så jeg ved ikke helt, hvor ministeren har læst det.
Er der noget i forslaget om, at der ikke længere skal kunne flyve fly til Israel? Er der noget om, at der ikke længere skal være diplomatiske forbindelser med Israel?
Jeg bliver bare i tvivl, når ministeren holder en tale om at afbryde forbindelserne med Israel, og det handler om at stoppe en aftale, som begunstiger Israel.
Det er det eneste, det handler om, oven i købet med henvisning til aftalen selv, for jeg går ud fra, at ministeren kan bekræfte, at der står, at »manglende overholdelse af aftalens væsentligste elementer ...« - nemlig menneskerettigheder - »... vil således kunne føre til suspension af aftalen«. Det er sådan set
kun et spørgsmål om at tage aftalen alvorligt, for ellers vil jeg da foreslå, at man fjerner artikel 2.
Søren Søndergaard (EL), 2004-05-19:
Jeg vil bare sige, at jeg er chokeret, når fru Charlotte Antonsen kalder det der rejseoverskud for et frynsegode.
Jeg er forarget over det.
Det er ikke noget frynsegode.
Det er svindel.
Det er det, det er, og det skal siges direkte.
Det er ikke noget, man mister, som man retmæssigt har fået lov til at have.
Frynsegoder kan man retmæssigt få lov til at have, men det her er ikke noget, man retmæssigt har fået lov til at have.
Det er noget, man har svindlet sig til ved at få penge for en business class-billet og så flyve på en billet, der er billigere.
Det har intet med frynsegoder at gøre, og man skal ikke have nogen som helst kompensation for at give afkald på det,
ikke så meget som en halv euro.
Peter Skaarup (DF), 2004-05-19:
Vi er overhovedet ikke interesserede i at kaste med mudder, tværtimod ønsker vi at rette op på det faktum, at det er et morads, for så vidt angår de her rejseregler for europaparlamentarikere.
Det er os, der fremsætter et forslag i Folketinget for at rydde op i det, og så ville det da være svært uheldigt, hvis vi skulle beskyldes for at kaste mudder i maskineriet.
Ideen med et forslag her i Folketinget er jo netop at opnå en løsning, idet tidligere løsninger er faldet til jorden.
Med hensyn til det forslag, som fru Charlotte Antonsen omtaler, vil jeg fastholde, at 64.000 kr. for en europaparlamentariker sammenlignet med f.eks. den løn, som en ungarsk parlamentariker eller en parlamentariker fra et af de andre nye lande får, er mange, mange penge.
Det er ti gange så meget, som man får som national parlamentariker i dag i Ungarn.
Derfor er det et alt for højt lønniveau, sammenholdt med at man ikke vil være sikker på, at der vil være tale om en EU-beskatning.
Det vil altså sige en meget lav beskatning af de her lønninger.
Det kan godt være, at den danske regering og fru Charlotte Antonsen vil foretrække, at det blev en løsning, hvor man havde national beskatning, men man ville ikke have nogen sikkerhed for, at det blev den løsning. Dermed kunne vi være tilbage i det morads, som vi alle sammen er enige om der er.
Charlotte Antonsen (V), 2004-05-19:
Altså kan man ikke bruge et argument, som ikke ville have betydning i Danmark.
Det er jo klart, at hvis man skal reducere mængden af skattefri indtægter, bl.a. ved at man fremover må rejse efter regning, må selv hr. Peter Skaarup da kunne forstå, at man næppe kan få det igennem, medmindre man accepterer en lidt højere løn.
Er hr. Peter Skaarup inde i det ræsonnement, at man næppe kan forestille sig, at det er realistisk, at man vil have den løn, man har i dag, og samtidig give afkald på alle de her forskellige frynsegoder?
Det lyder lidt, som om hr. Peter Skaarup lader som om, Dansk Folkeparti er interesseret i en løsning, men i realiteten er det modsat, nemlig at Dansk Folkeparti er interesseret i at kaste så meget mudder i maskineriet, at vi aldrig nogen sinde får løst det her problem.
Det er jo også derfor, at Dansk Folkeparti stemte imod forslaget, selv om det på to ud af tre punkter er identisk med det beslutningsforslag, vi behandler i dag.
Jeg synes slet ikke, at hr. Peter Skaarup er kommet ind på, hvordan Dansk Folkeparti stillede sig til det forslag, vi havde oppe for et par måneder siden.
Jeg vil også spørge hr. Peter Skaarup: Er det ikke korrekt, at to ud af de tre punkter, som Dansk Folkeparti har med i sit beslutningsforslag, nemlig om en national beskatning, og at man skal rejse efter regning, er indeholdt i det forslag, som blev vedtaget i Europa-Parlamentet, som efterfølgende blev støttet af et stort flertal i Ministerrådet?
Var Dansk Folkeparti enig i det forslag, som på to ud af tre punkter faktisk er identisk med dette beslutningsforslag?
Er det her bare et spil for galleriet?
Det siger jo sig selv, at hvis vi skal have løst det her problem, og det er jo det, hr. Skaarup siger han ønsker, kan vi jo ikke forvente, at vi får alle vores punkter igennem.
Altså: Hvad har Dansk Folkeparti sagt til de forslag, vi
havde på bordet for 2 måneder siden
Peter Skaarup (DF), 2004-05-19:
Så må jeg opfordre fru Elisabeth Arnold til at stille ændringsforslag til det forslag, som Dansk Folkeparti har fremsat, så vi kan sikre, at der bliver vedtaget noget, som måske er bedre end den nuværende situation.
Jeg kan så også konstatere, at Det Radikale Venstre har deltaget i regeringer og bakker den nuværende regering op i dens EU-politik uden at have fået gjort noget ved de her ting og uden at have stillet krav til den statut, som jeg har nævnt flere gange i debatten.
Hvis man stillede et krav om, at den skulle indrettes på en bestemt måde, kunne det betyde, at vi fik ødelagt de her rejseregler, som har været et morads, hvilket vi alle sammen er enige om.
Men det har Det Radikale Venstre ikke gjort.
Man har på intet tidspunkt sagt til Europa-Parlamentet: Hvis I ikke gør sådan, får I ikke jeres statut, som I vil have det.
Ole Sohn (SF), 2004-05-19:
Jeg skal gøre det meget kort.
SF støtter det af Enhedslisten fremsatte forslag.
Jeg vil gerne sige, at vi selvfølgelig er helt enige i, at det ikke er det eneste skridt, der skal tages, men på et eller andet tidspunkt er det efter vores opfattelse nødvendigt, at man tager skeen i den anden hånd og siger: Det kan ikke nytte noget, at man bare accepterer, at det ene overgreb efter det andet sker arrangeret af en stat, uden at der bliver taget grundige skridt.
Per Stig Møller (KF), 2004-05-19:
Jeg tillader mig lige inden den videre debat at komme op og bede om at få lov til at præcisere noget:
Når hr. Peter Skaarup siger, at vi jo bare kan lave sanktioner, så kan man altså ikke lave sanktioner over for et parlament.
Der er heller ikke nogen, der kan lave sanktioner over for det danske Folketing.
Det, Parlamentet gør, er, at det jo selv fastsætter disse regler.
Det, man så kan gøre, er at prøve at få en ordning, og det er det, Ministerrådet har prøvet, og det er det, Danmark har arbejdet for i Ministerrådet med en masse af de komponenter, som ligger i Dansk Folkepartis beslutningsforslag.
Det er bare adresseret forkert, for
det er ikke noget, det danske Folketing kan sidde og afgøre, ligesom et andet parlament heller ikke kan afgøre det danske Folketings forhold. Det, der karakteriserer parlamenter, er, at de er suveræne, og det er Europa-Parlamentet også. Det, vi så kan gøre, er at arbejde for et forlig.
Det har været tæt på, men det lykkedes ikke.
Der var uenighed i Ministerrådet på grund af lønforholdene, og der er ikke enighed med Parlamentet på grund af forholdet mellem løn og godtgørelse.
Jeg bad bare om ordet for at præcisere, at så enkelt, som hr. Peter Skaarup fremstiller det, at man bare kan lave sanktioner, er det altså ikke, for det kan man ikke over for et parlament.
Peter Skaarup (DF), 2004-05-19:
Jeg vil da sige, at enkelthed fremmer forståelsen, og forståelsen for det her mener jeg er, at der skal være en statut for Europa-Parlamentets arbejde, og det er det, vi skriver i beslutningsforslaget.
Hvis ikke der er en statut, som er båret af regeringerne, så har Europa-Parlamentet et problem. Det er derfor, vi siger, at den danske regering jo godt kunne betinge vores tilslutning, og andre lande kunne gøre det samme, af, at man får styr på de her ting fra Europa-Parlamentets side.
Det mener jeg ikke man vil have
noget problem med, det vil man kunne gøre.
Det er vel i virkeligheden også det, man har forsøgt, men man har bare ikke gjort det med tilstrækkelig styrke til at få ændret reglerne.
Det er derfor, vi godt kunne ønske os, at regeringen går yderligere i den retning og siger til Europa-Parlamentet, at vi simpelt hen ikke kan leve med det, der foregår.
Hvis Socialdemokraterne for alvor vil ændre noget i EU og vil have den indflydelse, det giver at være medlem, så mener man vel også, at man kan gøre det.
Man argumenterer, når vi har folkeafstemninger om EU-spørgsmål,
med, at det er vigtigt, at vi sidder med omkring bordet, vi skal være aktive, vi har stor indflydelse, og den skal vi bibeholde. Det, hr. Jacob Buksti siger her i dag, er jo så, at vi alligevel ikke har nogen indflydelse, at der er 25 lande, der skal være enige, og at det ikke kan lade sig gøre.
Noget så basalt som at ændre nogle absurde rejseregler, som vi er enige om de er, burde dog kunne lade sig gøre, ellers er der vel et eller andet fuldstændig galt med EU. Der er vel noget moralsk forkert ved hele konstruktionen, hvis ikke noget så basalt kan ændres. Det er derfor, jeg efterlyser noget engagement, en fightervilje.
Jeg ved ikke, om Socialdemokraterne er tiltalt af den tidligere britiske premierminister Margaret Thatcher, men hun opnåede jo noget en gang imellem ved at svinge med håndtasken og sige, at sådan skulle det være, sådan ville de have det.
Den fightervilje synes jeg vi mangler, og den har de tidligere socialdemokratiske regeringer, der har ladet stå til på det her område, også manglet.