runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Carsten Hansen (S), 2003-05-14:
Det er cirka 1 år siden, vi behandlede ministerens lovforslag om stramning af tilsynet med skolerne.
Undersøgelserne op til lovforslaget igangsat af den tidligere regering viste jo, at det var et endog meget lemfældigt tilsyn, der var ført.
Vi kunne se, at to tredjedele af skolerne havde der næsten ikke været nogen ude på, og på det tidspunkt kunne man vælge cykelsmeden nede på hjørnet til at føre tilsyn.
Nu skal det dog være en af forældrerepræsentanterne.
Men vil ministeren fuldstændig afvise, at vi i fremtiden ikke finder flere fundamentalistiske skoler, der skal lukkes med det her tilsyn?
Er alle muligheder lukket?
Hvordan kan det være, at statsministeren jo efter den 11. september strammede meget op?
Ministeren kom selv med et forslag, der passede meget godt i Socialdemokraternes kram, men efterfølgende blev han kyst af sit bagland.
Har vi set den sidste sag efter de opstramninger, hvor forældrene i virkeligheden selv kan føre tilsynet?
Jann Sjursen (KRF), 2003-05-14:
Jeg synes da, hr. Søren Søndergaards idé er en tanke og en overvejelse værd.
I hvert fald synes jeg, det også er vigtigt, at Auschwitzdagen ikke bare bliver folkeligt forankret, men at den måske også i højere grad bliver mere parlamentarisk forankret, end den er i dag.
Det tror jeg egentlig kan have meget for sig, så derfor kan man selvfølgelig overveje, om hr. Søren Søndergaards forslag skal nyde fremme i udvalget.
For det er jo ikke sådan, at der ikke er nogen i dag, der sidder og tænker over, hvad man rent faktisk skal gøre.
Det er derfor, vi sådan set har fremsat det forslag, som går på den økonomiske ramme, men jeg overvejer selvfølgelig gerne hr. Søren Søndergaards forslag, også i lyset af hvad ministeren kan komme med af svar i det efterfølgende udvalgsarbejde, som er planlagt.
Søren Søndergaard (EL), 2003-05-14:
Som jeg nævnte i mit ordførerindlæg, er vi fra Enhedslisten positive over for en række af elementerne.
Et af de elementer, som vi er meget positive over for, er lige præcis at sørge for, at vidneudsagn og øjenvidneskildringer fra jøder, fra kommunister, fra politifolk og fra modstandsfolk - andre modstandsfolk end kommunisterne - bliver optaget, mens de stadig væk kan afgive dem, så de ikke forsvinder for altid.
Det er sådan en opgave, som vi synes vil være utrolig vigtig at få gjort.
Derfor synes jeg måske, at en idé at komme videre med, som jeg synes forslagsstillerne skal overveje, er, at vi bruger de kommende måneder i udvalgene til at lave en beretning, hvor vi får udpeget nogle af de ting, der kan skaffes bred enighed om.
Det vil i hvert fald være godt, at den bliver lavet, så den danner grundlaget for, at vi kan tage diskussionen op igen til efteråret og måske oven i købet få vedtaget nogle konkrete ting, også med nogle konkrete bevillinger til noget arbejde, som så skal ske. Hvilket regi det skal ske inden for, det er så en konkret diskussion.
Men vi kan tage det her som et udgangspunkt for at arbejde videre med det og få det konkretiseret i noget, der kan samles
bred enighed om.
Jann Sjursen (KRF), 2003-05-14:
Jeg tror, man må sige, at i en dansk sammenhæng er det ikke unaturligt, at holocaust kommer til at stå i fokus, måske
ikke mindst i en første fase i forbindelse med en Auschwitzdag
Men som jeg har tilkendegivet flere gange i debatten, har vi fra Kristeligt Folkepartis side hele tiden haft et bredt sigte med det.
Når nogle af de konkrete elementer i vores forslag meget er knyttet op på holocaust, som fru Tina Nedergaard jo helt rigtigt fremhæver i debatten, er det faktisk, fordi det er aktiviteter, som ligger lige for, og som sådan set er i pipelinen, om man så må sige, ikke mindst i regi af DCHF, men som der simpelt hen ikke er råd til at gennemføre.
Det er jo dybt problematisk, og det, vi bl.a. opfordrer til, er, at man afsætter penge til at finansiere optagelse af danske øjenvidneberetninger.
og vi synes bare, det er synd og skam, hvis vi ikke har gjort noget for at bevare de erindringer, som vi stadig væk - heldigvis for kommende generationer - har nogle, der kan fortælle om i dag.
Det er grunden til dele af vores forslag.
Ellers vil jeg sige, at jeg er enig med ministeren i, at det er vigtigt med en vis fleksibilitet, og kan vores forslag bidrage, så man trods alt får lagt en plan, så er det fint nok.
Jeg ville egentlig spørge ministeren, om ministeren ikke vil være villig til over for Folketinget at redegøre mere detaljeret for, hvilke planer regeringen har for de fremtidige afholdelser af holocaustdage?
Folketinget har dog trods alt i dag vist en vis interesse for, hvad en sådan dag kan bruges til.
Derfor synes jeg, det kunne være på sin plads med en mere indholdsmæssig redegørelse fra regeringens side for, hvad man vil.
Ulla Tørnæs (V), 2003-05-14:
Jeg forstod, at det var vigtigt for hr. Jann Sjursen at understrege, at det foreliggende beslutningsforslag er et særdeles beskedent beslutningsforslag.
Det får mig til at knytte an til lige præcis det, som fru Tina Nedergaard også fremhævede.
Som jeg sagde i min besvarelse, støtter vi fra regeringens side naturligvis intentionerne i Kristeligt Folkepartis forslag, nemlig at der skal finde en eller anden form for markering af Auschwitzdagen sted.
Men jeg synes, hvis man ser på beslutningsforslaget, at det er et meget detaljeret beslutningsforslag, som ikke åbner op for den fleksibilitet og den frihed i tilrettelæggelsen, som vi ønsker fra regeringens side.
Vi ønsker ikke at blive bundet af så faste rammer, som beslutningsforslaget lægger op til.
Vi mener, at der skal være mulighed for at variere form og indhold fra år til år, og det kan man ikke lige umiddelbart sige at beslutningsforslaget her lægger op til. Så nævnte jeg også i min besvarelse, at Undervisningsministeriet vil påtage sig at være i spidsen for de aktiviteter, som skal finde sted i forbindelse med markeringen af Auschwitzdagen i 2004.
Til det formål har vi valgt - og vi mener, det er et realistisk beløb - at afsætte 2 mio. kr. inden for Undervisningsministeriets ramme.
Til selve udmøntningen af og til organiseringen af, hvad der så egentlig skal foregå, vil vi snarest inddrage bl.a. Dansk Center for Internationale Studier og Menneskerettigheder og i tæt samarbejde med dem tilrettelægge Auschwitzdagen 2004.
Men det er vigtigt for mig at understrege, at regeringen lægger meget stor vægt på, at vi skal bevare fleksibiliteten og bevare mulighederne for at ændre de aktiviteter, som vi mener skal være til markeringen af Auschwitzdagen.
Det er præcis derfor, vi ikke kan støtte dels den faste bevilling, som der lægges op til, dels den meget detaljerede gennemgang af, hvilke aktiviteter Kristeligt Folkeparti mener skal finde sted.
Tina Nedergaard (V), 2003-05-14:
Jeg vil gerne spørge hr. Jann Sjursen, om hr. Jann Sjursen ikke kan forstå, når han nu selv fremhæver arrangementet på Københavns Rådhus, som netop dækkede over en meget stor og fin bredde i afdækning af folkedrab, massemord og overgreb mod befolkninger, at det brede sigte går lidt tabt med de konkrete initiativer, der foreslås i forslaget her.
Jeg vil nævne som eksempel, at man ønsker at udgive undervisningsmateriale om baggrunden for Auschwitzdagen.
I den forbindelse henvises der til et svensk projekt, som alene fokuserede på holocaust.
Man foreslår som konkret initiativ, at der gives tilskud til Yad Vashem-kurser, som foregår på International School for Holocaust Studies i Jerusalem, igen en direkte henvisning til forbrydelserne i forbindelse med holocaust.
Der foreslås som konkret initiativ studierejser for danske lærere, som skal finansieres af de midler, til at tilrettelægge et udbytterigt undervisningsforløb omkring holocaust og andre folkedrab, bl.a. som led i forberedelsen af elevers studieture til eksempelvis Tyskland og Polen, hvilket jo også henviser til holocaust, og endelig foreslås det også, at der skal afsættes et engangsbeløb på 2 mio. kr. til finansiering af optagelse af øjenvidneberetninger fra holocaust.
Jeg føler, at der med dette forslag går en bredde tabt.
Marianne Jelved (RV), 2003-05-14:
Så siger jeg: Jamen hvis vi vil se det, så skal der jo skrides ind over for dem.
Det har vi jo sådan set alle sammen en forpligtelse til, altså at gå til rette vedkommende, hvis vi ser noget, der er galt.
Sådan er det på mange forskellige områder i samfundet.
Så hvis vi vil se de fundamentalistiske skoler, så vil vi jo også gøre noget ved det.
Så siger hr. Carsten Hansen, at vi så rapporten om det - det er et citat fra hr. Carsten Hansen - meget lemfældige tilsyn, der foregik før lovændringen.
Jamen var det så ikke berettiget, at vi lod loven virke, så vi ser, om den virker? Det plejer vi dog at gøre.
Bodil Kornbek (KRF), 2003-05-14:
Hr. Carsten Hansen taler om, at der er nogle få brodne kar.
Er det ikke korrekt, at ministeren netop har grebet ind over for nogle af de brodne kar; at ministeren netop har fået fat på nogle muslimske skoler, og jeg tror også, at hr. Carsten Hansen nævnte Samuelskolen?
Der er faktisk hånd om det.
Der er faktisk indgivet en anmeldelse, og der er nogle, der har set, at det her altså ikke fungerer efter lovens bogstav, altså er det blevet anmeldt.
Dermed har ministeren vel egentlig også vist, at den lov, der er nu, og som blev vedtaget sidste år, faktisk fungerer.
Er det ikke korrekt, at ministeren faktisk har grebet ind over for nogle af de brodne kar, som hr. Carsten Hansen taler om?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2003-05-14:
Og jeg har svaret og svaret og svarer igen.
Altså det er et skråplan uden lige.
Hvis det forhold, at Farum Kommune har en dispensation fra kassekreditreglen, som jo formentlig, hvis ellers man følger planen, skal opretholdes i en meget lang årrække, skulle betyde, at jeg og ministre, der kommer efter mig, det tør jeg godt forudsige, detaljeret skulle følge med i budgetlægning i Farum Kommune og intervenere, hver gang man traf en konkret beslutning, som forekom at være politisk ukorrekt eller uhensigtsmæssig, eller hvilke ord man nu vil sætte på.
Derfor er vi altså nødt til - jeg tror faktisk, det er i fælles interesse, der kunne også komme en anden dag, hvor der sad en anden indenrigsminister med anden partifarve - at fastholde, at det altså er kommunalbestyrelsen, der har ansvaret for at drive kommunen.
Til det hører at træffe de beslutninger, som man vil træffe, så længe de er lovmedholdelige, men til det hører også, og det vender vi tilbage til i næste spørgsmål, at man selvfølgelig overholder de vilkår, hvorunder man har fået dispensation.
Der er opstået en situation i Farum Kommune nu, hvor kommunen ønsker at få genforhandlet denne genopretningsplan, og jeg har meget klart signaleret, hvad jeg mener om den sag, nemlig at hvis man banker på min dør med en ambition om at få lempet på nogle vilkår, så kommer man selvfølgelig også til at stå til regnskab for, hvordan man har forvaltet situationen frem til det tidspunkt.
Man kan næppe forvente at få lempet sine vilkår meget, hvis jeg sidder tilbage med et indtryk af, at der faktisk er, om jeg må sige, smør, der endnu kan skrabes af.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Louise Frevert (DF), 2003-05-14:
Jeg vil starte med at sige tak til Socialdemokratiet og Enhedslisten for den positive tilkendegivelse.
Jeg er glad for, at der er nogle her i salen, der har set lyset, og jeg glæder mig til, at vi kan få et positivt udvalgsarbejde.
Men i forlængelse af debatten, der har været her i salen, kunne jeg egentlig godt tænke mig at forhøre mig om følgende: Når man har et flertal i Københavns Borgerrepræsentation, hvor jeg også selv sidder, hvordan kan det så forholde sig sådan, at man ikke kan have nogle af de samme synspunkter her i Folketinget, når det drejer sig om noget så fundamentalt som børnenes tarv i friskolesammenhæng?
Det får jeg måske opklaret under udvalgsarbejdet, for her kan man jo stille nogle spørgsmål til sine kolleger om det.
Desuden vil jeg også gerne stille ministeren et par spørgsmål, og det kan jeg jo gøre heroppefra.
Den 12. maj var der i Jyllands-Posten en virkelig strålende artikel af Lone Nørgaard, som plæderede for en positiv særbehandling af muslimske skoler.
Meget overraskende gik hun oven i købet et skridt videre og ville have en decideret positiv særbehandling, hvor man kun varetog statsligt tilsyn med rent fundamentalistiske skoler
, det kunne være muslimske eller kristne.
Det må man da nok sige er at gå betydelig længere end det skridt, vi har foreslået.
Jeg vil gerne spørge ministeren, om det kunne lade sig gøre rent lovgivningsmæssigt, uden at man måtte sige, at det var diskriminerende.
Jeg ved jo godt, at det kun er her i Danmark, vi har denne skoleform, at det er noget helt unikt for Danmark.
Men til gengæld ved jeg også, at der er private skoler i Sverige og Norge, også koranskoler, og jeg vil gerne spørge ministeren, hvordan man forholder sig med hensyn til tilsyn med de skoler, så man ikke ender med at have nogle fundamentalistiske koranskoler, og hvor mange skoler der har været under tilsyn siden eksempelvis 1995.
Men det er nogle af de løse ender, som kan blive diskuteret under udvalgsarbejdet.
Tak for en god debat.
Bodil Kornbek (KRF), 2003-05-14:
Kristeligt Folkeparti kan ikke støtte forslaget om at indføre
et statsligt tilsyn med undervisningen i de frie grundskoler.
Ifølge grundlovens § 76 er der her i landet pligt til at modtage undervisning, men der er metodefrihed til at opfylde pligten ved enten at vælge folkeskolen eller anden undervisning, der står mål med, hvad der almindeligvis kræves i folkeskolen.
Her i Danmark har vi altså valgt, at folkeskolen ikke skal have monopol, men at forældre skal kunne vælge en anden skole.
Der findes selvfølgelig brodne kar, og at man skal slå hårdt ned på de skoler, som ikke formår at forvalte den frihed, der ligger i friskoleloven, skal der slet ikke herske tvivl om.
Jeg mener faktisk også, at ministeren har handlet efter loven ved netop at gribe ind dér, hvor der er skoler, som ikke formår at opfylde lovens bogstav, men det får ikke Kristeligt Folkeparti til at mene, at nu skal alle skoler have et offentligt tilsyn, og at det er over for alle skoler, der skal strammes op.
Den tradition ønsker vi at fastholde i Kristeligt Folkeparti, for vi ser den som værende noget værdifuldt i det danske skolesystem.
At tilsynet ofte er til debat, både i medierne og blandt politikerne, er jo kun fint, for man skal hele tiden være opmærksom på, om den gældende lovligning fungerer.
Bl.a. på baggrund af denne løbende debat blev der foretaget en opstramning på friskoleområdet i foråret 2002, og jeg mener altså, det er vigtigt, at inden vi overhovedet taler om at ændre noget, skal vi se virkningerne af den lovgivning, der blev vedtaget sidste år.
Man bør vurdere de stramninger, der kom, inden man overhovedet tænker på at tage nye initiativer, og jeg mener ikke, at den nugældende lovgivning har haft rum til at virke optimalt, selv om den allerede har været brugt af ministeren.
Vi ønsker at bevare det forældrevalgte tilsyn.
Vi ønsker at bevare de traditioner og de ideer, der ligger bag hele friskoletanken i Danmark, og vi har også tillid til, at forældrene kan varetage barnets interesser, så vi kan ikke tilslutte os dette beslutningsforslag.
Søren Søndergaard (EL), 2003-05-14:
Da Enhedslistens ordfører på området ikke kan være til stede,
skal jeg sige følgende: Enhedslisten er enig i den grundsten i skolepolitikken, der består i, at der er undervisningspligt og ikke skolepligt i Danmark, og at forældrene har hovedansvaret for, at børnene får en undervisning, der i almindelighed står mål med, hvad der kræves i folkeskolen. Til gengæld er det vores opfattelse, at samfundet også har et ansvar for barnets tarv og et ansvar for at sikre, at børn faktisk får en undervisning i de frie skoler, der står mål med, hvad der kræves i folkeskolen.
Det kræver imidlertid et kvalificeret tilsyn.
I Enhedslisten er vi efter en del diskussioner nået frem til, at det tilsyn, der er i dag, ikke er godt nok, ej heller det tilsyn, som blev resultatet af regeringens, SF's, De Radikales og Kristeligt Folkepartis handel sidste år.
Vi ønsker ikke, at tilsynet ligger hos kommunerne, da det kommunale skolevæsen ofte er i en slags konkurrence med de frie skoler.
Derfor bør tilsynet være statsligt, altså ligge i Undervisningsministeriet.
Enhedslisten i København har været i front, og en samlet borgerrepræsentation har henvendt sig til undervisningsministeren for at få et statsligt tilsyn.
Derfor kan Enhedslisten som udgangspunkt støtte Dansk Folkepartis beslutningsforslag, der jo netop handler om et statsligt tilsyn.
Det er ikke givet, at vi vil være enige med Dansk Folkeparti hele vejen med hensyn til, hvordan tilsynet skal tilrettelægges, men grundtanken om, at tilsynet skal være statsligt, er vi enige i.
Leif Mikkelsen (V), 2003-05-14:
Nu, da hr. Carsten Hansen åbenbart i sin egen retorik bevæger sig så langt hen, at han finder ud af, at Venstre åbenbart er vendt på en tallerken, i hvert fald i hr. Carsten Hansens forestillingsverden, så ville jeg godt bede har Carsten Hansen bekræfte, at der ikke i det forslag, som hr. Carsten Hansen åbenbart mener Venstre selv blev bange for, på noget tidspunkt var tale om et statsligt tilsyn.
Jeg synes, vi har brug for at få bekræftet, at sådan hænger det sammen.
Aage Frandsen (SF), 2003-05-14:
Som det allerede er fremgået, blev der lavet en aftale i begyndelsen af maj sidste år, som betød, at forslaget om ændringer i friskoleloven, som var fremsat fra regeringens side, blev ændret på nogle efter vores opfattelse meget væsentlige punkter.
Det var en aftale mellem regeringen, SF, Det Radikale Venstre og Kristeligt Folkeparti, og det skete ud fra et grundsynspunkt om, at vi har frie skoler her i landet, og at frie skoler har frihed, men under ansvar.
Det er helt afgørende at sige, at det netop er under ansvar
, for på den måde er de selv ansvarlige for, hvad der foregår.
Der er mulighed for, at Undervisningsministeriet kan overtage tilsynet, og det mener vi også er rigtigt som en sikkerhedsforanstaltning.
Men hvis man gør det sådan, som det ligger i forslaget her, altså at det er staten, der har tilsynet og dermed ansvaret, fjerner man noget af den ansvarliggørelse, der følger med friheden,.
Den lovgivning, vi har på området, og som vel efterhånden er 100 år gammel, bygger på den tradition, at vi giver friheden, men at de folk, der vil benytte sig af friheden, også har ansvaret.
Hvis der er tale om, at nogle forældre ikke ønsker deres børn undervist i folkeskolen, kan de få dem undervist andre steder, men den undervisning, børnene får, skal stå mål med den, som gives i folkeskolen. Det er en grundlovsikret ret, og det, man selvfølgelig kan diskutere, er: Når det offentlige giver et tilskud, skal det offentlige så også kontrollere?
Vi forlanger jo ikke alle steder, at staten skal føre et detaljeret tilsyn, for hvis det var tilfældet, ville man fjerne noget af den ansvarliggørelse, der ligger i friheden.
Så er spørgsmålet: Hvor tit skal staten gøre det, når staten har muligheden?
Her er vi af den opfattelse, at den mulighed, som staten har, skal staten og dermed Undervisningsministeriet naturligvis også benytte sig af.
Jeg har ved forskellige lejligheder stillet spørgsmål til undervisningsministeren om nogle skoleformer og om den måde, nogle skoler drives på: i hvilket omfang de pågældende skoler lever op til grundlovens bestemmelser om, at undervisningen skal stå mål med folkeskolens undervisning.
Det er et signal om, at vi mener det alvorligt, når vi siger, at den mulighed, som Undervisningsministeriet har, også skal benyttes.
Men det skal være undtagelsen, og derfor siger vi også nej til det forslag, der ligger her.
Vi mener, at den ordning, der er i øjeblikket, er fornuftig.
Der er tilfælde, hvor man kan sige, at det måske havde været en fordel, hvis staten eller en anden offentlig tilsynsmyndighed havde grebet ind lidt tidligere, men af hensyn til de mange frie skoler, der administrerer tingene på en fornuftig og ansvarlig måde, må vi sige, at de brodne kar, som man kan finde i enhver situation, skal ikke ændre et efter vores opfattelse helt rigtigt princip, nemlig at med frihed følger også ansvar.
Nina Berrig (KF), 2003-05-14:
Ønsket om statsligt tilsyn med undervisningen i de frie grundskoler har Det Konservative Folkepartis store sympati ud fra den betragtning, at uanset hvor i Danmark man går i skole, skal der være en sikkerhed for, at indlæringen kan sammenlignes kvalitetsmæssigt.
At vi alligevel ikke vil stemme for forslaget på nuværende tidspunkt, skal ses i lyset af, at de tilsynsregler for friskoler og private grundskoler, som gælder i dag, bør have en chance for at fungere.
Som beskrevet i bekendtgørelsen af 9. september 2002 føres tilsynet i dag først og fremmest af forældrekredsen, men det er suppleret med en eller flere udefra kommende fagpersoner, som har til opgave at påse, om det faglige indhold er i orden.
Alternativt kan man bede kommunen om at foretage dette tilsyn.
Det skal meddeles Undervisningsministeriet, hvilken eller hvilke personer der varetager det faglige tilsyn, og heri ligger allerede en statslig forpligtelse til tilsyn og accept.
Undervisningsministeren kan allerede i dag fastsætte regler om formen for afgivelse af den pligtige tilsynserklæring.
Hvis det i særlige tilfælde skønnes nødvendigt, kan undervisningsministeren desuden iværksætte et yderligere tilsyn og bestemme, hvordan det skal udføres i det konkrete tilfælde, og hvis dette ikke er tilstrækkeligt, kan undervisningsministeren endvidere beslutte, at skolen ikke længere er en fri grundskole, så den dermed mister sit statslige tilskud.
Alt i alt er mulighederne for et statsligt tilsyn altså til stede, hvis det bliver nødvendigt; det er kun et spørgsmål om at få dem udmøntet på de rigtige måder.
At hverdagens tilsyn er forældrenes ansvar, hvis alt er tilfredsstillende, mener vi fra konservativ side er godt, da det styrker engagementet i børnenes hverdag.
Vi er enige med forslagsstillerne i, at målet er, at vore børns skolegang skal være af samme gode kvalitet, uanset hvor i landet og uanset på hvilken skole der undervises.
Vi har imidlertid tillid til, at de nuværende tilsynsregler vil sikre dette, når det drejer sig om de frie grundskoler, ligesom vi mener, at de nye tilsynsregler skal have en chance, og derfor kan vi ikke stemme for det fremsatte forslag.
Carsten Hansen (S), 2003-05-14:
Nu bliver vi beskyldt for ikke at have tillid til forældrene, men har fru Bodil Kornbek og fru Marianne Jelved ikke tillid til forældrene til de 87 pct. af børnene, der går i folkeskolen?
Her er der nemlig kommunalt tilsyn, så det er en gang vrøvl, at vi ikke har tillid til de børns forældre.
Det, vi ikke har tillid til, er, at når en kreds af fundamentalistisk indstillede forældre starter en skole, kan tilsynet sikre, at de ikke kan køre videre. Vi har set det under den gamle lov, og vi kan se, at der ikke sker nogen ændringer på tilsynssiden, ud over at de skal lægge deres værdigrundlag ud, osv., og det er det element i loven, vi var imod.
Jeg vil gerne sige, at vi støtter, at man skal leve op til menneskerettighederne osv.
Alt det var vi vel enige om, og så kunne vi diskutere, hvor mange fag der skulle leve op til folkeskolens standard osv.
Det er det element, vi mener
var den største mangel i det lovforslag, der blev fremsat.
Lad mig så sige til fru Marianne Jelved, at selvfølgelig skal der være en retssikkerhed.
Men vi føler bare, det er for sent, når problemet er opstået, og det er børnene, det går ud over, når tingene får lov til at køre år efter år i nogle skoler, hvor der ikke bliver ført tilsyn, og det sikrer loven altså ikke efter vores mening.
Ellers må fru Marianne Jelved dokumentere det.
En kreds af forældre kan føre tilsyn med sig selv og deres egen skole gennem flere år.
Hvis der ikke bliver gjort indsigelse, kan de fortsætte helt ud på overdrevet, og ministeren kan ikke gribe ind før i den sidste ende.
Det er det, der er problemet, og jeg har sådan set ikke meget mere at sige, for jeg synes jeg har redegjort meget godt for vores synspunkt.