runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anne Baastrup (SF), 2001-04-17:
Jeg tænkte nok, at hr. Karsten Nonbo ikke havde pengene med i dag, men sådan er der jo så meget.
Vi bliver nødt til at stille et spørgsmål til: Er det den rigtige måde at tvinge de unge i behandling?
Vi bliver nødt til at stille spørgsmålet: Kan dommerne gøre det?
Jeg er fuldstændig klar over, at Socialpædagogernes Landsforbund har været positivt indstillet, og det betyder da også utrolig meget for SF's holdning, at de folk, der i øvrigt beskæftiger sig med de unge, kan se, at det måske er nødvendigt med noget ekstra.
Men derfor mener jeg alligevel, vi skal bruge udvalgsbehandlingen til nøje at sikre, at det, der kommer til at ske, rent faktisk også er noget, der flytter de unge.
Så vil jeg minde om den diskussion, som jeg havde med fru Sandy Brinck efter fru Sandy Brincks eget indlæg: Hvor går pengene hen?
Følg pengene, så skal det måske nok gå.
Jeg har en frygt for, at de unge kommer til at sidde på en sikret afdeling i op til 1 år, fordi dommeren ikke har andre steder, han kan anbringe dem.
Kommunerne kommer jo ikke med nogen tilbud.
Vi kan allerede i dag se det, når folk kommer fra de sikrede afdelinger og skal ud i en kommunal institution.
Den sikrede afdeling finder en kommunal institution, men kommunen slår ud med armene og siger: Det har vi ikke penge til lige nu.
Kan I ikke finde en inden for kriminalforsorgen, for så er det gratis for os? Vi skal have sikkerhed for, at der er penge til det, ellers må vi objektivt finansiere det hele.
Jeg tror simpelt hen ikke, det kan lade sig gøre på anden vis.
Vi er ikke afvisende over for lovforslaget, men vi må og skal have styr på: Kan det lade sig gøre?
Sandy Brinck (S), 2001-04-17:
Jamen det glæder mig da, at SF - og sådan har jeg nu også hele tiden forstået det - går konstruktivt ind i denne debat.
Det er klart, at spørgsmålet om, hvorvidt der skal være en behandlingsdom, er et centralt spørgsmål, som vi selvfølgelig skal diskutere med åbent sind.
Men i den debat synes jeg også, det kunne være rart at få kastet det lys over forslaget, som jeg mener, fru Anne Baastrup må kunne bekræfte, nemlig at dommen bygger på en indstilling fra de sociale myndigheder om den unges egnethed til denne behandling.
Kan fru Anne Baastrup ikke bekræfte, at på den baggrund er det altså en socialfaglig vurdering, som ligger til grund for domstolsafgørelsen?
Anne Baastrup (SF), 2001-04-17:
Det er fuldstændig korrekt.
Der sidder nogle kloge socialpædagoger og psykologer m.v. og indstiller den pågældende til denne sanktion under forudsætning af, at der også er en opfølgning efter den sikrede afdeling på typisk 2 måneder, hvis jeg citerer bemærkningerne korrekt.
Men hvad så, hvis den institution, man regnede med, ikke er til rådighed, fordi kommunen ikke mener, den har råd til det?
Hvordan skal vi sikre, at man rent faktisk kan lave det forløb og få hjemstedskommunen til at hænge på regningen?
Hjemstedskommunen kan jo træffe en anden beslutning undervejs.
Der står ikke noget i lovforslaget om, at den pågældende dommer rent faktisk kan sige: Det skal være X institution, som vi ved kan magte den unge.
Birthe Skaarup (DF), 2001-04-17:
Dansk Folkepartis ordfører, hr. Peter Skaarup, kan ikke være til stede her i øjeblikket, og derfor vil jeg kort fortælle om partiets holdninger til forslaget:
Det er jo således, at regeringens forslag har til hensigt at styrke indsatsen og sanktionsmulighederne over for den hårde kerne af socialt belastede og utilpassede unge kriminelle, og det lyder sådan set helt fint.
I Dansk Folkeparti ser vi dog afgørende problemer og mangler i forslaget, som heller ikke medfører øget strafmængde af betydning, og det er efter vores opfattelse i Dansk Folkeparti nødvendigt, hvis den slags initiativer skal have en afskrækkende virkning.
Vi ser i denne tid unge kriminelle indvandrere, som netop er opgivet af skolen og andre institutioner og bare fortsætter med deres kriminalitet i form af f.eks. massevoldtægter af unge danske piger.
Her er der behov for helt andre virkemidler end dem, lovforslaget lægger op til.
Bl.a. har Dansk Folkeparti fremsat et forslag om øget brug af samfundstjeneste for unge kriminelle, også unge under den kriminelle lavalder, hvor den unge skal yde noget træls og hårdt arbejde, hvis der begås alvorlig kriminalitet.
En anden mangel i forslaget er, at der overhovedet ikke gribes ind over for unge under den kriminelle lavalder, som ikke kan få nogen straf.
Det mener Dansk Folkeparti er ganske uholdbart.
Sonja Albrink (CD), 2001-04-17:
»Bedre sent end aldrig« er vist et meget rammende ordsprog at kommentere dette lovforslag med.
Omvendt vil vi i CD da gerne indrømme, at der jo er tale om nogle komplekse problemstillinger, og at ændringer i sanktionering og tvangsmæssig behandling af børn og unge ikke bare må hastes igennem, selv om man til tider oplever episoder og situationer, hvor man kunne ønske, at man for længst havde haft nogle bedre reaktionsmuligheder.
Men tilbage til ordsproget, for det er jo altså ikke noget nyt, at vi i Danmark rent faktisk har fremelsket en ganske vist snæver gruppe unge, som vel på det nærmeste må karakteriseres som værende uden for terapeutisk rækkevidde.
Det er et problem, som vi har haft i snart en årrække, og det må siges at være for dårligt, at det ikke tidligere har givet anledning til initiativer.
I CD har vi i meget lang tid efterlyst større konsekvens, bedre behandlingsmuligheder og et nyt sanktionssystem i forhold til de belastede unge og dem, som er i risikogruppen for at blive det.
Lidt populært kan man vel sige, at vi har efterlyst en højere grad af brobygning mellem socialpolitik og retspolitik.
Vi vil gerne rose regeringen for, at det rent faktisk er noget i den retning, der lægges op til i dette forslag.
Om initiativerne, regeringen er kommet med her i fortsættelse af ekspertgruppens overvejelser, så er gode nok, er en anden sag.
Vi synes i hvert fald, at vi vil have lov til at tygge grundigt på forslaget og se reaktionerne fra de hørte parter, før vi giver vores endelige besyv med. For der er nogle helt grundlæggende forudsætninger for vores støtte til sådan et forslag, og det er, at det for fremtiden effektivt skal sikres, at der tages hurtigt og konsekvent fat over for de unge kriminelle.
Det må være slut med endeløse tiltalefrafald eller betingede domme, hvis vilkår i øvrigt ikke har nogen nævneværdig kriminalpræventiv effekt.
Vi vil have et system, som slår hurtigt og effektivt ned på forbrydelser, og som sikrer en målrettet behandlingsmæssig indsats, der har til formål at motivere den unge til at søge uddannelse, arbejde og eventuelt også bolig.
Vi vil ikke have et system, som blot får den unge til at trække på skuldrene, nej, det må gøre lidt ondt, forstået på den måde, at samfundet klart viser, at man tager afstand fra de ting, den unge har gjort, og at det ikke er gratis.
Men det skal naturligvis være noget, som er udviklet med skyldig hensyntagen til, at der er tale om meget unge mennesker, som sikkert også ofte vil vise sig at være meget skrøbelige.
I CD er vi stadig væk modstandere af nedsættelse af den kriminelle lavalder ud fra en helt grundlæggende modenhedsbetragtning.
Straf er formålsløs, hvis man ikke forstår, hvorfor man bliver straffet, men vi er da godt klar over, at der også begås ganske alvorlig kriminalitet af unge under denne alder.
Alt i alt mener vi, at forslaget er et klart skridt i den rigtige retning, og vi er derfor positive, i det omfang det under udvalgsbehandlingen dokumenteres, at forslaget virkelig gør en forskel som led i en mere effektiv retshåndhævelse i forhold til de ganske unge lovovertrædere.
Elisabeth Arnold (RV), 2001-04-17:
Det her er et usædvanligt lovforslag.
Det er det, fordi man her indfører et princip, hvor en domstol kan dømme en ung person til de sociale foranstaltninger, han lige så godt kunne have fået i forvejen.
Det er i virkeligheden en hævet pegefinger over for kommunerne og de sociale myndigheder, hvor man siger til dem fra centralmagtens side, fra Folketingets side: I gør det ikke godt nok, alle sammen i hvert fald.
Der er mange kommuner i landet, som gør et godt stykke arbejde over for unge kriminelle i deres område, men der er altså også nogle kommuner, som ikke har løftet opgaven tilstrækkelig godt.
Ekspertgruppen, som har givet årsag til dette forslag, konkluderede jo i virkeligheden, at i det store og hele er der de virkemidler og de instrumenter, som de sociale myndigheder og politiet skal bruge for at kunne komme dette uvæsen til livs.
Og så spørger man jo sig selv: Hvorfor sker der så alligevel ikke det, der skal ske?
Og det gør der altså ikke, fordi der er nogle kommuner, som ikke bruger de instrumenter, der er, tilstrækkelig effektivt.
Derfor er der nu fremsat det her forslag om, at man kan idømme en ny ungdomssanktion i form af en struktureret, kontrolleret, socialpædagogisk behandling af op til 2 års varighed for de 15-17-årige.
I Det Radikale Venstre synes vi, det er en interessant og spændende løsning, man er nået frem til.
Det kan selvfølgelig betyde, at nogle af de unge kommer til at være betydelig længere i behandlingssystemet, end de ville kunne komme i fængsel, hvis de var under den normale strafferetspleje, men det må altså være en beslutning, vi tager med åbne øjne og lytter til de eksperter, der har rådgivet og sagt, at hvis man kun i meget kort tid har de unge mennesker inden for det socialpædagogiske område, opnår
Vi har ikke meget fidus til, at længere fængselsophold i en meget ung alder har nogen som helst gavnlig virkning, og utrolig mange mennesker fra kriminalforsorgen har advaret os
og sagt: Vent med at sætte de unge mennesker i fængsel, til de er blevet noget ældre.
Det skulle forhåbentlig være lykkedes at få dem bort fra den kriminelle løbebane, inden det kommer så vidt.
Vi er også glade for, at der er en ændring i loven om social service om den foreløbige handleplan senest 7 dage efter, at der er modtaget dokumentation fra politiet om alvorlig kriminalitet.
Det håber vi også kommunerne tager alvorligt.
Vi har ikke nogen stor tiltro til, at det sådan lige med ét slag vil betyde, at vi vil se en nedgang i kriminaliteten, men det skulle forhåbentlig betyde, at vi i løbet af nogle år kan se, at den lille hårde kerne af stærkt kriminelle unge mennesker efterhånden bliver mindre og mindre, og at der ikke kommer nye til.
Det Radikale Venstre støtter forslaget.
Jann Sjursen (KRF), 2001-04-17:
Kristeligt Folkeparti er positiv over for regeringens lovforslag om en ny ungdomssanktion.
Man kan selvfølgelig, som nogle ordførere har valgt det
her i dag, vælge at fokusere på alt det, som lovforslaget ikke inkluderer, man kan også vælge at fokusere på, at det formentlig kun vil komme til at omfatte relativt få unge - nogle og tredive stykker om året - og så lade det være ved det.
Vi lægger fra Kristeligt Folkepartis side vægt på, at det toårige forløb, som lovforslaget nu lægger op til, og hvor længden, vil jeg gerne understrege, efter vores opfattelse er acceptabel, fordi der er tale om et socialpædagogisk forløb, giver mulighed for at sammensætte - det kan måske lyde lidt underligt, men alligevel - en fleksibel sanktion i forhold til den unge, en sanktion, som netop er tilpasset den enkelte, begyndende med ophold på en sikret afdeling, til ophold i en åben institution eller et godkendt opholdssted for til sidst så at ende med en udslusningsfase.
Meget er opnået, hvis vi kan få det til at lykkes i praksis, og derfor vil jeg også godt tilslutte mig de ordførere, der her i debatten i dag har sagt, at det er vigtigt, at vi under udvalgsbehandlingen fokuserer netop på det spørgsmål og måske får forbedret lovforslaget netop på det område, for alle de øvrige indsatser kan være totalt spildte, hvis netop ikke udslusningsfasen lykkes hundrede procent.
Vi er selvfølgelig også for de ændringer i serviceloven, som lovforslaget lægger op til, nemlig spørgsmålet om de kommunale handleplaner, som skal tilvejebringes senest 7 dage efter, at politiet har dokumenteret en alvorlig kriminalitet hos unge.
Når det her forslag overhovedet er tilvejebragt, så skyldes det jo, at langtfra alle kommuner lever op til de almindelige forventninger, som ikke blot vi fra lovgiveres side må have, men som befolkningen i øvrigt også må have.
Det kan selvfølgelig også være, vi kan forbedre det undervejs under udvalgsbehandlingen, men jeg tror, at vi er nødt til at se frem til at skulle bruge endnu flere ressourcer - også økonomiske - på at sætte ind tidligere med socialpædagogiske foranstaltninger, ikke bare i forhold til den unge selv, men også i forhold til den unges hele situation og også den situation, der måtte være, hvis den unge stadig væk bor hjemme og har med sine forældre at gøre.
Arne Melchior (CD), 2001-04-17:
Det er nok ikke trafikministeren helt ubekendt, at jeg er de faste forbindelsers mand.
Men jeg skal erindre om eller gøre opmærksom på, at det ikke behøver at være en fast forbindelse på 18-20 km, for at den kan have CD's og min interesse.
Derfor vil jeg i dag gerne fritte trafikministeren ud om dæmningen til Rømø, som er i en elendig forfatning.
Og vi var heldige sidste efterår og vinter at slippe for de allerværste storme.
Men hvis ikke denne dæmning repareres og endda grundigt i indeværende forår og den kommende sommer, så har vi altså risikoen igen til det derefter kommende efterår.
Og derfor vil jeg spørge: Hvad tøves der for?
Det er blevet mig berettet, at man på stedet venter på ministerens besked om, hvorvidt staten vil betale halvdelen, og den anden halvdel så skal deles i to tredjedele til amtet og en tredjedel til kommunen.
Men disse kan ikke gå i gang med arbejdet og ikke bevilge pengene, før statens situation er gjort op.
Kan vi få den gjort op i dag?
Helge Adam Møller (KF), 2001-04-17:
Jeg anerkender, at der er nogle eksperter, der mener, at man har muligheder nok, men der er andre eksperter, der mener, man ikke har muligheder nok.
Der er også nogle kommuner, hvor man anvender serviceloven rimelig godt, og der er andre, hvor man ikke gør det.
Jeg kan se, at i servicelovens § 40, stk. 2, opregner man de muligheder, der er for foranstaltninger over for unge under 15 år.
Det var dem, jeg koncentrerede mig meget om, og lad mig nævne de vigtigste.
Der er mulighed for pålæg om dagtilbud; der er mulighed for støtte i hjemmet; der er mulighed for døgnophold for familien; der er mulighed for personlig rådgiver for barnet og en fast kontaktperson for barnet; der er mulighed for anbringelse uden for hjemmet, og der er mulighed for praktiktilbud hos en arbejdsgiver.
Så tror jeg nok, jeg har fået de vigtigste af dem med.
Men hvor er muligheden for eksempelvis at lave en ungdomskontrakt, som er skræddersyet?
Hvor er muligheden for weekendsamfundstjeneste, altså at man, når man er færdig med sin skoledag i 6. eller 7. klasse, laver noget praktisk arbejde i weekenden?
Det mener jeg ikke er omfattet af loven, men hvis det er tilfældet, er der stort set ingen kommuner i dette land, der har fundet ud af det endnu, og det vil vi godt have.
Frank Jensen (S), 2001-04-17:
Jeg kan bekræfte, at jeg greb forkert i posen, da jeg gav svaret, jeg troede, det var spørgsmålet om perioden frem til ikrafttrædelsen af lovforslaget.
Jeg vil anstrenge mig for under udvalgsbehandlingen at skabe klarhed over, hvorvidt vi kan have drøftelserne med Sundhedsstyrelsen på plads inden lovens ikrafttrædelse.
Det vil være min klare bestræbelse.
Og der vil vi kunne give et meget præcist svar på, inden loven kommer til anden behandling, hvorvidt en bekendtgørelse kan ligge klar.
Fru Birthe Rønn Hornbech satte også tidligere spørgsmålstegn ved den kunstneriske og den tekniske udførelse
af lovforslaget
Jeg kan bekræfte det, som fru Sonja Albrink sagde i sin ordførertale.
Det er jo altså ikke ubekendt, at vi har et område belagt med straf og så har bekendtgjort, hvor man er inden for det strafbare område.
Og fru Sonja Albrink pegede på narkoområdet.
Her er det med hensyn til besiddelse af euforiserende stoffer, hvilke stoffer der er ulovlige, jo bekendtgjort af sundhedsministeren.
Så det er ikke ubekendt. Jeg medgiver selvfølgelig, at enhver kan have synspunkter om, hvorvidt det er klædeligt eller ej, men det er et område, hvor tingene udvikler sig, som de gør på narkoområdet, hvor vi hele tiden ser nye syntetiske typer narkotika, og vi kunne også komme ud for tilfælde, hvor vi får nye dødbringende sygdomme, og hvor det kunne være rigtigt at have adgang til at kunne bekendtgøre, at de også var omfattet af lovens bestemmelser.
Lissa Mathiasen (S), 2001-04-17:
Nu er der jo som punkt 1 selvfølgelig altid mulighed for, vi under udvalgsarbejdet kan diskutere, om det er præciseret godt nok.
Det er altså de to ting i sammenhæng.
Derfor er det, at vi i dag, heldigvis - det var også det, jeg understregede før - er i en situation, hvor vi må konstatere, at vi ikke kender andre former for sygdomme, der både er uhelbredelige og dødelige.
Men omvendt er vi parate til at sige, at den bemyndigelse vil vi godt sætte ind, hvis noget sådant, hvad vi ikke håber, skulle ske.
Lissa Mathiasen (S), 2001-04-17:
Jeg er nødt til at sige til fru Birthe Rønn Hornbech, at jeg har altså meget svært ved - og det tror jeg også andre har - at se den større juridiske videnskab i det, der faktisk er årsagen til denne ændring.
Det, der er årsagen til denne ændring, det ændringslovforslag, der kommer fra justitsministeren, er rent faktisk, at man i kraft af nye behandlingsformer er i stand til at give de mennesker, der er blevet smittet, mulighed for en forlængelse af deres liv.
I kraft af nogle kombinationsbehandlinger er man i stand til at give dem en smule forlængelse.
Man kan ikke fjerne, at det er dødeligt at få denne smitte, men man kan give dem en forlængelse af livet, og jeg har altså meget svært ved at se, at der skulle være noget juridisk i det.
Man må jo sige, det erkender jeg, at det var flot, hvis fru Birthe Rønn Hornbech - men det var ikke det, vi hørte dengang - allerede dengang kunne se, at det ville man nok være i stand til her omkring år 2000.
til at behandle de folk på en bedre måde i dag.
Anne Baastrup (SF), 2001-04-17:
Det er lige præcis derfor, jeg ikke forstår fru Birthe Rønn Hornbech.
Fru Birthe Rønn Hornbech vil kriminalisere almindelige parforhold, hvis det går galt.
Fru Birthe Rønn Hornbech kan godt forstå, at det er vanskeligt at strafbelægge almindelige parforhold, men ikke desto mindre vil fru Birthe Rønn Hornbech fjerne bestemmelsen om gentagne forhold, gentagne gange.
Det, der skulle begrænse området, så det hensynsløse og det forfærdelige kom frem, vil fru Birthe Rønn Hornbech fjerne, og det er derfor, jeg simpelt hen overhovedet ikke forstår, hvor fru Birthe Rønn Hornbech er henne i denne sag.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2001-04-17:
Ja, nu forhindrede min beskedenhed mig i ligefrem at stå her og sige: Jeg fik jo ret.
Men nu opfordrer fru Lissa Mathiasen mig til at sige det.
Jeg fik jo ret, og det var derfor, jeg læste op af den artikel og sagde, at det var en elendig lov og også er det denne gang.
Skulle det være forbudt at sige det?
Og er der nogen i Folketinget, der er imod, at man ikke laver love, som medfører en masse frifindelser, fordi loven ikke er i orden?
Det er jo præcis det, der er problemet.
Nu udstiller fru Anne Baastrup det igen: Er det en bedre lovkvalitet, hvis der kun står »ét forhold«, og hvis der står »skærpende« eller ikke står »skærpende«, og hvad med ægtefæller?
Jamen det er præcis det, der er problemet, og det fik vi ikke tid til at diskutere sidste gang.
Vi fik ikke lov
til det, og vi får åbenbart heller ikke lov til det denne gang, fordi forslaget kommer så sent.
Det er jo det, der er så uanstændigt, for selv om der vel er et meget stort flertal for, at der skal straffes, skal arbejdet jo gøres ordentligt, og det er det aldrig blevet.
Vi har aldrig taget den diskussion, om vi også skal kriminalisere forhold inden for ægteskab.
Det stillede jeg spørgsmål om sidste gang, men der var ingen, der gad diskutere det.
Men vi er da inde i noget meget moralsk, og er det justitsministerens opfattelse, at ægtefæller skal straffes?
De ting vil vi godt have svar på, og der står ikke ret meget i lovforslaget.
Der står ikke meget mere, end der gjorde sidste gang, men det er da en væsentlig diskussion.
Det var de spørgsmål, jeg rejste sidst, og jeg synes, det er udmærket, at vi kan gøre det igen, og så kan vi jo håbe, at vi får bedre svar denne gang.
Men desværre må vi jo sige: Forudsigelserne holdt stik, nu er man altså parat til at begå den samme fejl én gang til.
Lissa Mathiasen (S), 2001-04-17:
Jeg er ked af, hvis fru Birthe Rønn Hornbech har misforstået mit spørgsmål, for det var faktisk ikke et forsøg på hverken at være uartig eller at være noget andet af lignende karat.
Jeg spurgte, fordi det kom til at fremstå, som om fru Birthe Rønn Hornbech med henblik på 1994-debatten talte om, at sådan og sådan mente vi i Venstre dengang.
Her ved jeg - det kan vi jo notorisk se af forhandlingerne fra 1994 - at fru Rønn Hornbech stemte anderledes end den øvrige Venstregruppe, og derfor spurgte jeg lige så stille: Er dette her Venstres holdning?
Der lå faktisk ikke andet i det, men jeg syntes, det var naturligt at vide det, og det er vel også meget rimeligt, at vi ved, hvordan partierne stiller sig.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2001-04-17:
Jo, vi diskuterede behandlingsformerne dengang, og vi diskuterede, hvordan det ville gå.
Der var også nogle, der troede på en vaccination.
Jo, det diskuterede vi.
Når fru Lissa Mathiasen siger, at der ikke er nogen juridisk videnskab i det, må det undre så meget desto mere, hvorfor Justitsministeriet ikke er kommet med dette forslag for længst. Man har vidst hele tiden - og det står i forslaget - at i 1994-95 fik man bedre behandlingsformer, og det er flere måneder siden, hr. Svend Aage Jensby har stillet spørgsmål om det.
Vi har været opmærksomme på det i lang tid, men der skete ikke noget fra Justitsministeriet. Jeg vil bare sige til fru Anne Baastrup: Jamen holdningen i Venstres folketingsgruppe er: Det her skal være strafbart, men loven skal være ordentlig, så den kan holde.
Vi skal ikke igen have en lov, der medfører frifindelse, fordi domstolene f.eks. siger, at bestemmelsen er så upræcis, at den er dårligere end det, man kan forlange af en straffelov, for at der ikke bliver tale om en retsvildfarelse.
Det kunne jo være sjovt at få nogle frifindelser på grund af retsvildfarelser, men det frygter jeg, og det ønsker vi ikke.
Vi ønsker en lov, der kan holde, og nu har man i to omgange lavet love, der ikke kan holde.
Alle gode gange tre: Jeg håber, det kan blive sådan, at loven nu kan holde, så vi ikke får frifindelser på grund af retsvildfarelser.
Vi har været til grin to gange, men der er ingen grund til at blive til grin tredje gang.
Anne Baastrup (SF), 2001-04-17:
Grunden til mit spørgsmål var simpelt hen blot at få helt styr på, om fru Birthe Rønn Hornbech mener, at der er mere kvalitet i lovgivningen, hvis man fjerner ordet »gentagne«.
I den forbindelse vil jeg også høre, om fru Birthe Rønn Hornbech mener, man også skal fjerne ordene »skærpende omstændigheder«, for fru Birthe Rønn Hornbech har fuldstændig ret i, at det var noget, der kom ind under udvalgsbehandlingen i et forsøg på at rette op på et lovforslag, der blev lavet i huj og hast, og som formentlig var blevet vedtaget uden om regeringen...
nej, undskyld.
Nu kan jeg forstå, at fru Birthe Rønn Hornbech agter at ændre bestemmelsen i § 252, stk. 2., så der ikke skal foreligge krav om gentagne forhold.
Jeg vil så godt bede fru Birthe Rønn Hornbech forklare her fra talerstolen, hvordan fru Birthe Rønn Hornbech vil føre bevisbyrden, hvis der er tale om parforhold, hvor den ene desværre smittes af den anden, og der så skal kunne straffes efter § 252, stk. 2.
Hvordan vil fru Birthe Rønn Hornbech gennemføre bevisførelsen, så fru Birthe Rønn Hornbech kan være helt sikker på, at den bestemmelse fører til, at de mennesker kommer mange år i fængsel?