Kristian Thulesen Dahl (DF), 1997-11-25:
Vi har undervejs i ordførerrækken haft en debat om embedsmændenes involvering i en jakampagne for regeringen, og under den debat kom det meget klart frem, at det er regeringens overbevisning, at det er helt legalt at bruge embedsapparatet til at slås for et ja ved folkeafstemningen, og jeg synes egentlig, det var meget godt at få det så klart fastslået, som vi har fået det under den korte debat, vi indtil nu har haft.
Jeg synes også, det er relevant at have det i baghovedet, når vi diskuterer relevansen i at få foretaget en uafhængig vurdering af Amsterdamtraktatens forhold til grundloven, for sagen er jo, at det ville være meget mærkeligt, hvis Justitsministeriet var nået frem til en anden fortolkning af Amsterdamtraktatens forhold til grundloven end den, som regeringen løbende har givet udtryk for under processen.
Og det skyldes selvfølgelig enten, at regeringen løbende har lyttet til Justitsministeriet, eller at man i Justitsministeriet har vidst, hvad det var for et produkt, man skulle levere.
Og når jeg tør sige det så klart fra Folketingets talerstol, som jeg gør, er det naturligvis, fordi vi i Dansk Folkeparti har kigget den redegørelse om forholdet mellem Amsterdamtraktaten og grundloven og om spørgsmålet om suverænitetsafgivelse, som den 6. oktober i år er kommet fra Justitsministeriet, meget nøje igennem og faktisk finder, at der er belæg for at sige, at der i den redegørelse er mangler, idet der er nogle ting, der ikke er redegjort godt nok for.
Det er også derfor, vi har været medvirkende til at tage initiativ til at stille et supplerende spørgsmål i Europaudvalget for at få belyst de mangler, som vi i hvert fald på tre områder mener der er i redegørelsen, og det handler helt specifikt om spørgsmålet om suverænitetsafgivelse inden for art. 119 om ligestilling, art. 129 om folkesundhed og art. 209 A om svig.
Det er en utrolig lang besvarelsestid, der er.
Og hvis vi kommer op i nærheden af de besvarelsestider, jeg som folketingsmedlem har været udsat for fra Justitsministeriets side i det seneste års tid, når vi simpelthen ikke at få svaret på det udvalgsspørgsmål, jeg har været med til at stille, før efter folkeafstemningen, for jeg har været udsat for svartider i Justitsministeriet på over 1 år i flere spørgsmål, og det er klart, at hvis det også bliver tilfældet her, når vi ikke at få svaret.
Derfor er vi i Dansk Folkeparti meget optaget af at sikre, at andre juridiske eksperter end eksperterne i Justitsministeriet får mulighed for at vurdere disse spørgsmål, og vi synes, det er et utrolig relevant spørgsmål
at stille, om det ikke er nødvendigt at sikre flere forskellige ekspertvurderinger af disse spørgsmål.
Et af de argumenter, der er imod det forslag, som Enhedslisten har fremsat, og som Dansk Folkeparti jo med denne argumentation meget varmt støtter vedtagelsen af, er så, at de partier, der ønsker en sådan vurdering foretaget af eksterne eksperter, bare selv kan betale for den, for de får jo nogle midler stillet til rådighed til oplysningsaktiviteter omkring Amsterdamfolkeafstemningen.
Det er et af de mest mærkværdige argumenter for at afvise sådan et forslag, jeg har hørt, når man tager højde for, at regeringsapparatet udsender pjece efter pjece, der argumenterer for et ja, og det samtidig er sådan, at de oplysningsmidler, der er tildelt - for man vil jo ikke lave den fælles publikation om holdningerne, som vi skal diskutere under det næste punkt på dagsordenen - er fordelt efter mandattal, selvfølgelig med det resultat, at der i forhold til den normale EU-stillingtagen i befolkningen er en kolossal skævvridning af mulighederne for at informere om Amsterdamtraktaten - for den er jo delt helt anderledes, end Folketingssalen er - og så er det utroligt at skulle se en sådan argumentation imod et forslag, som bygger på, at så kan man bare tage af de sparsomme midler, som man blandt modstanderorganisationerne og -partierne har til oplysningsaktiviteter, til at få foretaget en sådan alternativ juridisk vurdering.
Så jeg synes, de argumenter, der er kommet, slet ikke hænger sammen, og jeg synes faktisk, at der er et behov.
Jeg mener, at vi har taget fat om nogle af de ting, der ligger i den redegørelse fra oktober i år, vi har fået, som gør, at vi faktisk vil føle os på mere sikker grund for at tage den politiske debat, som hr. Ole Stavad jo også har efterlyst flere gange, nemlig ved at have et bedre retligt grundlag end det, der ligger nu.
Jeg er ikke tryg ved, at vi når at få det tilstrækkeligt belyst fra Justitsministeriets side, og derfor mener vi i Dansk Folkeparti, at der er et klart behov for, at vi får involveret andre juridiske eksperter i den opgave.