Sophie Hæstorp Andersen (S), 2004-12-14:
Så vil jeg bare godt høre ministeren igen.
Man bliver ved med at tale om de her øvrige initiativer, men nu er der så et godt eksempel, hvor en borgmester i Københavns Kommune har meldt ud om nogle initiativer, og dem siger regeringen så ligesom, at dem har den ikke draget en konklusion af endnu.
Man vil ikke være med til at diskutere med de ældre, hvor de skal ryge, eller hvor de ikke skal ryge.
Så det initiativ er man ikke parat til at tage, her vil man ikke handle.
Derfor må det vel være o.k. at spørge, hvor man så vil handle.
Jeg vil så spørge til sidst: Anser regeringen rent faktisk passiv rygning for et arbejdsmiljøproblem, eller vil man blive ved med denne vinkel, at det er den enkeltes problem at skulle vælge passiv rygning fra, hvad enten det er i cafélivet eller ude på offentlige institutioner?
Jeg forstår, at det er det socialdemokratiske synspunkt.
Det er ikke regeringens synspunkt, det er det altså ikke.
Antallet af dagligdagsrygere falder, antallet af steder, hvor man kan færdes røgfrit, stiger, respekten for rygereglerne stiger.
Der er rum for forbedring, og det er også derfor, jeg på baggrund af det her serviceeftersyn tager en række initiativer, man kan gøre sig bekendt med i det materiale, jeg har oversendt, og så siger jeg, lad os så diskutere, om vi skal skifte strategi.
Så må vi diskutere Socialdemokraternes ideer om, at man skal forbyde ældre mennesker på 80 år, der har røget gennem hele livet, at ryge, fordi de er kommet på plejehjem.
Jamen så lad os da diskutere det.
Lad os diskutere det, men lad os da gøre det på en oplyst og nuanceret måde, hvor vi ikke diskuterer restaurationer den ene dag, gymnasier den anden dag, kollektiv trafik den tredje dag og måske også læsesalen i Folketinget den fjerde dag og i stedet anmelde tre helt overordnede emner, som jeg har været inde på det, og så systematisk folde dem ud for at få en diskussion om, hvad der sker, hvis vi skifter strategi, hvad der sker, hvis vi går den irske vej.
Jeg tror ikke, der er nogen, der bilder sig selv ind, at det her kun handler om at gøre cafeer røgfri, og så har vi løst alle problemer.
Jeg synes faktisk, at set i lyset af, at vi har en regering, der ofte går ud og bryster sig af handlekraft, så er der altså meget lidt handlekraft i en forpligtende debat og en høring i løbet af 2005 på et område, hvor regeringen i sit eget beslutningsforslag har ridset op, hvad det er for nogle problemer, der er, hvor udbredte de her problemer er, og måske endda også direkte flere steder henvist til, at der er andre tiltag i andre lande.
Derfor vil jeg egentlig sige, at hvad angår at udbrede røgfri miljøer, så siger ministeren, at man vil tage øvrige initiativer, det her er kun et led i de øvrige initiativer.
Er en forpligtende debat det eneste øvrige initiativ, regeringen har planer om, ud over at man har efterspurgt erfaringer med de kommunale røgfri miljøer fra loven fra 1995?
I dem vil man kunne se, at regeringen tager en række initiativer i forhold til relevante aktører, f.eks. for nu at få skabt respekt omkring de regler, der faktisk gælder ved lov om, at der skal være rygeregulering på landets uddannelsesinstitutioner, og at der skal være respekt omkring reglerne.
Så kan jeg altså ikke lide, at man sådan siger, at en forpligtende dialog ikke er noget initiativ.
Det er altså et ret betydeligt initiativ, når jeg nu på regeringens vegne siger: Nu tager vi en debat, ikke en debat der sådan svæver i det åbne rum, men en debat omkring tre afgrænsede temaer, hvor vi ruller forskellige modeller ud og bruger 2005 på at diskutere dem, med henblik på at der skal drages en konklusion.
Men jeg forstår så, at fru Sophie Hæstorp Andersen allerede er klar til at drage en konklusion, f.eks. den konklusion, at ældre ikke må ryge i deres bolig på plejehjemmet, fordi plejepersonalet så udsættes for passiv rygning og den slags ting.
Og der må jeg bare sige, at den slags konklusioner er regeringen altså ikke rede til at drage.