runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-05-18:
Når jeg spørger, er det jo, fordi fru Irene Simonsen tidligere har sagt, at de penge ikke skal bruges til at forbedre pladsforholdene for, og det har hr. Søren Krarup også sagt.
Så tænkte jeg bare: Kan vi på en eller anden måde få fru Henriette Kjær til, når nu hun ikke vil samarbejde med os andre, så at arbejde for, at vi får sikret, at pladsforholdene bliver forbedret hen ad vejen og helst så hurtigt som muligt?
For det løfte, vi kan få fra fru Henriette Kjær om ikke andet så på de indre linjer, når hun ikke vil samarbejde med os om at arbejde for, at pladsforholdene rent faktisk bliver forbedret, er så afgørende for de børn.
Nu synes jeg jo ikke, der skal gå fuldstændig Christiansborg i det her, for det handler jo trods alt om børnenes vilkår på de danske asylcentre.
Derfor kunne jeg godt tænke mig bare at vide, hvad fru Henriette Kjærs holdning er til for det første at få forbedret pladsforholdene for børnene på de danske asylcentre, og for det andet til, om det kunne give mening at lave en øvre grænse for, hvor lang tid børnefamilier skulle være på danske asylcentre.
Hvad er fru Henriette Kjærs holdning til det?
Henriette Kjær (KF), 2006-05-18:
Jeg mener, at der skal være rimelighed i tingene, og det vil altså sige, at hvis de mennesker sidder der, fordi myndighederne er urimelig lang tid om at behandle deres sager, bør man finde ud af, om der kan ske privat indkvartering eller andet i den forbindelse.
Men når vi taler om afviste asylansøgere – altså folk, der simpelt hen har prøvet alt for at se, om de kan få ophold, og deres sager har været i Flygtningenævnet, og der ikke er noget at gøre, så de står til udrejse – synes jeg altså også, at vi skal holde op med at putte de folk blår i øjnene og prøve at give dem det lille halmstrå, der gør, at de tror, de kan blive her.
Det fremmer jo i hvert fald ikke noget som helst.
Der vil jeg godt sige klart her: Jeg mener, at de pågældende afviste mennesker, der sidder på asylcentrene, særlig fra Kosovo og Irak, skal hjem.
Jeg synes, at det er meget vigtigt, at man går i forhandling med Irak og Kosovo om at modtage deres egne borgere.
John Dyrby (S), 2006-05-18:
Tak for det klare svar.
I den berømte e-mail er det også nævnt, at der bør være en grænse for opholdstiden på centrene.
Der er nævnt eksempler på, at nogle familier har opholdt sig der i op til 7 år, og har fru Henriette Kjær nogen overvejelser om, hvad der efter Det Konservative Folkepartis opfattelse kunne være grænsen i den sammenhæng?
Henriette Kjær (KF), 2006-05-18:
Jeg vil lige rette en misforståelse.
Der blev sagt et eller andet om, at jeg skulle have sagt, at der var nogle forslag fra Dansk Folkeparti og sådan noget, og det har jeg altså ikke sagt.
Men jeg er ikke af den opfattelse, at fordi vi laver nogle bedre vilkår og forhold for børnene, vil det virke som en magnet for kommende asylansøgere.
John Dyrby (S), 2006-05-18:
Også fra mig skal der egentlig lyde en ros til fru Henriette Kjær, for jeg syntes, det var meget modigt at melde ud efter besøgene på asylcentrene for lidt over en måned siden.
Jeg vil godt spørge fru Henriette Kjær angående de forhold, som er anført i den nu meget citerede e-mail fra fru Henriette Kjær om Dansk Folkepartis forslag.
Jeg forstår det sådan, at det at gøre forholdene på asylcentrene bedre for børnene og for nogle af de voksne ikke nødvendigvis vil resultere i, at vi får flere asylansøgere.
Er fru Henriette Kjær ikke fuldstændig enig med mig i den betragtning?
Henriette Kjær (KF), 2006-05-18:
Jeg har jo svaret, at jeg ved, at Røde Kors bestræber sig på at kunne give børnefamilierne to værelser, og det håber jeg også kan lade sig gøre i langt de fleste tilfælde, fordi det selvfølgelig er en meget presset situation at være i, også psykisk, at skulle være mange mennesker på meget lidt plads.
Men det er altså et ønske, der er kommet fra Røde Kors, det er noget, man har prioriteret, og det accepterer jeg.
Bjørn Medom Nielsen (S), 2006-05-18:
Jeg ønskede på ingen måde at gøre grin, men Venstres ordfører brugte ordet forskønnelse, og jeg har lige hørt Det Konservative Folkepartis ordfører tale om to rum, så derfor ønskede jeg bare at spørge, om jeg kunne få et løfte om, at man vil arbejde mere for kvadratmeter end for forskønnelse – hvad det så end er – og jeg tillod mig også at give et par eksempler på, hvad forskønnelse kan være.
Det var det eneste, jeg ville.
Men jeg vil gerne spørge igen, om jeg kan få et tilsagn om, at kvadratmeter er vigtigere end forskønnelse.
Begge dele er selvfølgelig vigtige, men kvadratmetrene er immer væk det vigtigste.
Henriette Kjær (KF), 2006-05-18:
Det er jo noget, der sker i samarbejde med Røde Kors, som jeg går ud fra har spurgt brugerne – altså de mennesker, der bor på centrene – hvad der er behov for.
Så at begynde at gøre grin med, at så er der til lidt klatmaling hist og pist – nej.
Jeg ved det ikke, men jeg går ud fra, at det er fornuftige folk, der sidder ude på centrene, og at de er kommet frem med en række ønsker, de nu får opfyldt.
Nej, jeg ved ikke, om nogen af de penge går til mere plads til asylfamilierne.
Charlotte Fischer (RV), 2006-05-18:
Ja, det er jo lidt forskellige svar, vi har fået i løbet af dagen.
Først forstod jeg på Venstres ordfører, at der ikke bliver sat penge af til ekstra plads, men til forskønnelse af bygninger – noget, som jeg har været lidt mystificeret over, må jeg nok sige – men det, jeg nu forstår på den konservative ordfører, er, at der er en reel mulighed for, at en del af de penge går til mere plads til de enkelte asylfamilier.
Er det rigtigt forstået?
Henriette Kjær (KF), 2006-05-18:
Det ved jeg ikke om der gør.
Røde Kors har sagt, at de selvfølgelig vil gøre alt for at sikre, at når der er tale om familier med fire medlemmer, fem medlemmer, eller hvad det nu måtte være, kan man give familierne to værelser, men det er jo sådan, at Røde Kors har meldt ønsker ud, og det er forskelligt fra center til center, hvad man har ønsket sig af forbedringer det pågældende sted.
Charlotte Fischer (RV), 2006-05-18:
En af de ting, som fru Henriette Kjær lagde vægt på i sin pressemeddelelse, var jo spørgsmålet om plads, som optager mange.
Man kan sige, at der her er en mulighed for at gøre noget helt konkret, som formentlig ville gøre en forskel, og det var jo også det synspunkt, den konservative ordfører havde dengang i marts, var det vel.
Så vil jeg spørge meget konkret vedrørende de 37 mio. kr., som ministeren nu kommer med: Kommer der mere plads til de trængte asylfamilier med de 37 mio. kr., eller gør der ikke?
Henriette Kjær (KF), 2006-05-18:
Hvorfor i alverden skulle jeg kaste mig armene på Socialdemokraterne, SF, Enhedslisten og De Radikale, som ikke har formået at forbedre forholdene på asylcentrene?
Jeg sidder nu med nogle samarbejdspartnere, som har været villige til at finde 37 mio. kr. til at forbedre forholdene på asylcentrene, og hvorfor skulle jeg så foretrække at samarbejde med De Radikale?
Det er meget svært at forstå for mig.
De Radikale må påtage sig det ansvar, at de har siddet med regeringsmagten tidligere, hvor asylansøgerne levede under ringere forhold, og derfor finder jeg det hyklerisk.
Vi kan da godt begynde at lege den lille leg med at printe hinandens pressemeddelelser ud, tage nogle pinde ud og så begynde at formulere det som noget, der nærmest ligner et lovforslag, men hvad er det dog for noget?
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2006-05-18:
Det er sådan, at her i salen er der et flertal for de forslag, som den konservative folketingsgruppe har fremsat, på baggrund af at fru Henriette Kjær med egne øjne har set, at nogle børn i Danmark lever under nogle forhold, vi simpelt hen ikke kan byde dem.
Er man i en sådan situation ikke forpligtet til at udnytte den magt, man rent faktisk har – den magt, der består i, at et flertal her i Folketinget er parat til at gennemføre den nødvendige politik og er parat til at hjælpe børnene og sikre dem et værdigt liv?
Henriette Kjær (KF), 2006-05-18:
Når man foreslår noget, skal det jo altid debatteres, men det, som jeg ikke kan acceptere, og som Det Konservative Folkeparti ikke kan acceptere, er naturligvis, hvis det er myndighedernes skyld, at folk sidder længe på et asylcenter.
Hvis sagsbehandlingen tager så lang tid, at mennesker står i en situation, hvor de ikke selv kan gøre noget for at forbedre deres situation, er det uacceptabelt, og derfor mener jeg, der må være en grænse for, hvor lang tid myndighederne må være om at behandle de pågældendes sag.
Ellers er det uacceptabelt.
I denne situation står vi med mennesker fra Kosovo og fra Irak, som har fået afslag på ophold, og her må vi altså holde fast i, at de mennesker skal hjem, for ellers udvander vi vores asylsystem fuldstændigt.
Ellers ville det jo være sådan, at vi sagde: Pyt, I har været så længe, så nu får I ophold.
Så måtte vi jo selvfølgelig også sige til dem, der kommer efterfølgende: Bare bliv længe nok, så får I ophold.
Men det mener jeg ikke er et ordentligt grundlag at drive asylpolitik på.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2006-05-18:
For ikke at blive beskyldt for citatfusk vil jeg lige læse op, hvad det var, fru Henriette Kjær skrev i sin pressemeddelelse: »Det kom helt ærligt bag på mig, hvor lidt plads asylansøgerne har.
Det må være en utrolig psykisk belastning, når en hel familie skal bo sammen på ganske få kvadratmeter uden mulighed for et ordentligt privatliv.
Det kan gå an i en periode, men ikke i årevis, som det desværre er tilfældet for nogle.
Derfor foreslår Det Konservative Folkeparti,« – derfor foreslår Det Konservative Folkeparti – »at der indføres en øvre grænse for, hvor lang tid en asylansøger må opholde sig på et asylcenter.«
Det er et konkret forslag fra Det Konservative Folkeparti, og i Det Radikale Venstre er vi fuldstændig enige i det.
Er det stadig sådan, at det er et forslag fra Det Konservative Folkeparti?
Henriette Kjær (KF), 2006-05-18:
Jamen det er jo citatfusk.
Jeg står med pressemeddelelsen her, og der står: »Henriette Kjær har flere konkrete forslag til« – forslag – »hvordan man kan« – kan – »forbedre asylansøgernes forhold.
For det første kan vi hurtigst muligt sikre bedre forhold på asylcentrene med flere aktiviteter for børnene og ekstra plads for børnefamilierne.
Dernæst kan« – igen: kan – »vi sætte en øvre grænse for opholdstiden på asylcentrene, så vi ikke som i dag oplever familier, der har været på centrene i op til 7 år.
Og sidst, men ikke mindst vil vi have diskuteret« – diskuteret – »muligheden for midlertidig opholdstilladelse, så det er muligt at få sig et normalt liv, mens ens sag bliver behandlet.«
Det er nogle ting, vi ønsker diskuteret, og hr. Morten Østergaard ved udmærket godt, hvem vi ønsker dem diskuteret med.
Det vil vi selvfølgelig med dem, vi normalt laver udlændingepolitik med, og det er Dansk Folkeparti og Venstre.
Morten Østergaard (RV), 2006-05-18:
Jeg er for så vidt fuldstændig enig, så lad os lade det ligge.
Det var kun, fordi fru Henriette Kjær trak i ministeren for en hurtig reaktion, og jeg forstod på ministeren, at det var en langsigtet plan, der var i gang.
Det var sådan set bare det, forvirringen opstod af.
Det, som fru Henriette Kjær konkluderede og fik den konservative folketingsgruppe med på, var jo, at der var et problem med det, som også er en del af vores forslag til vedtagelse, nemlig opholdstiden.
Derfor vil jeg gerne spørge fru Henriette Kjær: Er der noget, der har ændret sig, eller står Det Konservative Folkeparti stadig bag det, som fru Henriette Kjær sagde i pressemeddelelsen, nemlig – jeg citerer: Derfor foreslår Det Konservative Folkeparti, at der indføres en øvre grænse for, hvor lang tid en asylansøger må opholde sig på et asylcenter?
Foreslår Det Konservative Folkeparti det stadig væk, eller foreslår man det ikke længere?
Henriette Kjær (KF), 2006-05-18:
Jeg synes altså, det her er fuldstændig latterligt, for at sige det ligeud.
Skal vi have en diskussion om, hvem der skal have æren for hvad?
Åh, det var mig, der fik det igennem, og nej, det var ministeren i gang med.
Den galej gider jeg i hvert fald ikke være med på.
Jeg kan kun sige, at jeg er meget tilfreds med de 37 mio. kr., der er blevet afsat, og jeg synes også, det har været en nyttig debat.
Den har sat fokus på de forhold, de børn lever under, og det synes jeg sådan set er godt vi får diskuteret.
Jeg var da fuldt ud klar over, at ministeren var i gang med at forberede noget i forlængelse af det lovforslag om ændringer af aktiviteter på asylcentrene, vi netop drøftede.
Hvad det konkret var, der skulle ændres, havde vi jo ikke fået drøftet, men at stå her og skændes om, hvem der skal have æren for det ene eller det andet, nægter jeg altså at være med til.
Morten Østergaard (RV), 2006-05-18:
Først synes jeg, der er grund til at rose den konservative ordfører, fordi den konservative ordfører som vel næsten den eneste borgerlige politiker tog konsekvensen af det, vi alle sammen så på den udflugt til de forskellige asylcentre, og konstaterede, at her var noget, der ikke var godt nok, noget, der skulle rettes op.
Og det synes jeg der er grund til at rose.
Jeg er lidt i tvivl om, hvad resultatet egentlig er blevet, for jeg kan forstå på integrationsministeren, at det, vi tilfældigvis lige i dag har fået præsenteret af nye initiativer, ikke er noget, som skal ses i lyset af den debat, der har været rejst, men noget, der alligevel var undervejs.
Jeg er lidt i tvivl om, hvorvidt den konservative ordfører vidste det, da forslagene kom i påsken.
Vidste man, om de ting var undervejs og planlagt, eller mener man rent faktisk, at man har fået noget ud af at rejse sagen?
Derfor vil jeg gerne spørge: Hvilke dele af det forslag til vedtagelse, som vi har fremsat sammen med andre partier i dag, er fru Henriette Kjær uenig i?
Bjørn Medom Nielsen (S), 2006-05-18:
Jeg vil godt starte med at rose fru Henriette Kjær for hendes initiativ efter turen den 31. marts, for der skal noget til, før en borgerlig politiker tager fat i det emne.
Socialdemokratiet og De Konservative har nok haft en forskellig tilgang til spørgsmålet, fordi vi havde en dagsorden på området i forvejen, men jeg synes, det var fint.
Jeg vil også gerne tage lidt fat i de rent fysiske forhold, fordi jeg synes, det er vigtigt.
Jeg har lige været ude at se tv, og jeg kunne høre fru Henriette Kjær sige, at to rum er vigtigt.
Kunne jeg afæske Det Konservative Folkepartis ordfører et løfte om, at hun vil arbejde for, at vi får så mange kvadratmeter som muligt ud af de 37 mio. kr. og også får lidt beroligende maling og tujaer, eller hvad det nu er, man skal have?
Det vil jeg meget gerne have ordføreren til at love.
Søren Krarup (DF), 2006-05-18:
Lad mig svare, at naturligvis kan ministeren ikke råde bod på den børnemishandling, forældrene udsætter deres børn for.
Ved at parallelisere med det, der sker i kommunerne, kunne man jo måske fristes til at stille det spørgsmål: Er det da hr. Morten Østergaards ønske, at vi skal tvangsfjerne børnene fra forældrene?
For det er forældrene, der er årsag til børnenes ulykke, det er dem, der er årsag til børnemishandlingen.
De er skyldige.
Er det hr. Morten Østergaards ønske, at vi skal tvangsfjerne dem?
Ville det ikke være en mishandling af hele familien?
Charlotte Fischer (RV), 2006-05-18:
Venstres ordfører sagde så noget om – jeg ved ikke helt, om det var i en bisætning eller i en hovedsætning – at pengene i stedet for skulle gå til forskønnelse af bygningerne.
Og så er det, jeg måske kniber mig lidt i armen, og i hvert fald spørger jeg mig selv: Hvis man nu spørger de her familier, som det drejer sig om, hvad tror Venstres ordfører så, at de vil sætte mest pris på, et ekstra rum, i betragtning af at mange af dem lever meget trængt og under små kår, eller nymalede vægge, et hvidtet loft?
Eller hvad tænker Venstres ordfører på?
Hvad er det, der ligger til grund for, at Venstre lige præcis vælger at sige, at de ikke skal have et ekstra rum, men at Venstre gerne vil bruge nogle penge på at forskønne bygningerne?
Det er en mærkelig prioritering.
Søren Krarup (DF), 2006-05-18:
Det glæder mig, at hr. Morten Østergaard har opdaget, at det er mig, der har brugt ordet børnemishandling.
Jeg brugte det med det samme, da jeg havde været i Lynge, og jeg pegede på, at børnemishandlingen øves af forældrene.
Derfor er der kun en løsning på den børnemishandling, som jo kommer af, at de stakkels unger sidder i et tomrum, at de er i en foreløbighed og en utryghed, som er identisk med børnemishandling, og det er, at deres forældre lever op til deres ansvar.
Det skal vi holde dem fast på ved at sige: I er pligtige til at rejse hjem også af hensyn til jeres børn.
Det andet er pladder.
Det andet er bare et forsøg på at tale udenom.
Marion Pedersen (V), 2006-05-18:
Så kunne jeg spørge om det samme, men måske på en lidt anden måde.
Socialdemokratiet er med til at rejse den her forespørgselsdebat, og hr. John Dyrbys formand, fru Helle ThorningSchmidt, siger af og til, og nu citerer jeg: Vi er enige i regeringens stramninger med undtagelse af starthjælpen, og det fastholder vi.
Citat slut
Er det stadig tilfældet?
For det lyder ikke sådan, når man lytter til hr. John Dyrbys ordførertale.
John Dyrby (S), 2006-05-18:
Det er sådan set meget enkelt.
Det er selvfølgelig de relevante myndigheder.
Det, der bare er problemet i denne sag, er jo, at nogle af de mennesker, der har fået afvist en asylansøgning, vil man samtidig ikke være med til at tvangshjemsende, for det kan man ikke, fordi forholdene i deres hjemlande er så grelle, at man ikke kan garantere sikkerheden.
Det er det, der er forskellen, og det er der, humlen ligger, og det er der, vi siger: Lad os da nu lægge denne ideologiske stepdans til side og så prøve at løse de konkrete forhold.
Og det er i al beskedenhed det, vi forsøger på.
Marion Pedersen (V), 2006-05-18:
Jeg vil godt høre, hvem hr. John Dyrby mener skal afgøre asylsagerne.
Skal det være den enkelte selv, som bare ved at nægte at rejse efter tilstrækkelig tid alligevel skal have lov til at få ophold, eller er det Udlændingestyrelsen og dermed de danske love, der skal gælde på det her område?
John Dyrby (S), 2006-05-18:
Det er jo en anelse besynderligt, at det er nødvendigt, at vi har en forespørgsel som den, vi har i dag.
Det burde ikke være til debat, om mennesker, der er i Danmark, skal leve under såkaldte motivationsfremmende foranstaltninger, der går ud på, at familier skal have utålelige forhold.
De betyder ofte, at voksne mennesker får det værre og værre, og at børnene kun kan se magtesløse til.
Alligevel er der børnefamilier, der sidder år efter år efter år i centrene, og som det ofte sker i sådanne situationer, er det de uskyldige, der betaler den største pris – i det her tilfælde børnene.
Børnene oplever hverken en normal barndom, en normal skolegang eller et normalt familieliv.
Det er ikke deres fejl, at de er havnet i den situation, som de ikke har indflydelse på, og som de ikke selv kan være med til at forbedre.
Men det kan vi.
Da politikere fra regeringspartierne så forholdene for familierne, der bor lang tid i asylcentrene, var de ikke i tvivl: Det her kan vi ikke være bekendt.
Det var ministeren først ikke helt enig i, og siden blev det til det, nogle har kaldt: »Nu får I et par fodboldstøvler, så må vi se, om vi får råd til bolden senere«.
Nu har ministeren så afsat 37 mio. kr. specielt rettet mod børnenes forhold på asylcentrene.
Det er glædeligt.
Og det er ikke mindre glædeligt, at der på mindre end 2 måneder er sket et skift hos regeringen fra, at alt er, som det skal være, til, at der nu er afsat 37 mio. kr.
Normalt roser jeg ikke regeringen, men ret skal være ret, og jeg vil gerne rose ministeren for det initiativ, også selv om jeg ikke tror, det løser alle problemerne – langtfra endda.
I oppositionen er vi naturligvis enige i, at der skal gøres noget for børnefamilier, der opholder sig lang tid i asylcentrene, og det gælder også de fysiske forhold, f.eks. etablering af små køkkenfaciliteter, etablering af ordentlige toiletforhold og etablering af ordentlige pladsforhold.
Jeg har bemærket på Ritzau, at Dansk Folkeparti ikke mener, at pengene skal bruges til forbedringer af de fysiske forhold, mens ministeren mener, at 12 mio. kr. er afsat til det formål.
Lad mig give det løfte til ministeren, at hvis Dansk Folkeparti ikke vil være med, så vil Socialdemokratiet, og jeg tror også, at den øvrige opposition gerne vil være med til at forbedre de fysiske forhold for familierne, der opholder sig i lang tid på centrene.
Så lad os i denne sag prøve for en gangs skyld at lægge juraen og lovteknikken til side, børnene er også vores ansvar.
Sammen kan vi sende et stærkt signal om, at det her vil vi gøre noget ved, og vi vil gøre noget ved det meget hurtigt.
Lad os sænke de ideologiske parader, smøge ærmerne op og komme i gang.
De 37 mio. kr. er et skridt i den rigtige retning, men jeg opfordrer til, at vi samtidig sætter en øvre grænse for opholdstiden på centrene, så vi ikke ser familier, der opholder sig år efter år efter år efter år i centrene.
Det håber jeg regeringspartierne vil være med til.
Irene Simonsen (V), 2006-05-18:
Jeg vil gerne gentage, hvad jeg har sagt, og jeg vil gerne gentage Venstres politik, men det har fru Mette Gjerskov lige gjort, og det synes jeg også er fint.
Nu kan jeg så måske begynde at konkludere på socialdemokratisk politik på udlændingeområdet i dag, og så må vi se, hvordan det er i morgen, for det ændrer sig fra dag til dag.
Det er det, vi kan følge hele tiden.
Men i dag er det altså sådan, at man med det her vil have, at de her mennesker skal have en maksimumstid, de kan være på centrene, og derefter, når de har været der den maksimumstid, skal de have en midlertidig opholdstilladelse, interneres ude i en lejlighed i det øvrige samfund.
Så har man sådan set gjort det, man gjorde tidligere med palæstinenserlov og alt, hvad vi tidligere har oplevet, hvor det hele flød.
Det er i orden, hvis det er det, der er politikken, men nu er det spændende, hvor langt tid den socialdemokratiske politik fastholdes.
Mette Gjerskov (S), 2006-05-18:
Det er, at der er nogle mennesker, som skal blive sygere og sygere og sygere, indtil vi forhåbentlig kan sende dem hjem i nedbrudt tilstand.
Vi synes, at de her penge til aktiviteter og modersmålsundervisning – ja, og så mangler vi bare et par fodboldstøvler – nok skal hjælpe på en psykisk sygdom og på familier, som er nedbrudte.
Jeg synes, det er fuldstændig urimeligt, at man vil fastholde, at de her mennesker skal bo i årevis et sted som Sandholm, som er lavet som et modtagecenter, hvor folk skal være 14 dage.
Kunne vi dog ikke i det mindste bruge nogle af de ressourcer, som fru Irene Simonsen siger skal bruges til forskønnelse?
Kunne de ikke bruges bedre til at sikre familiernes trivsel, sådan at det ikke igen går ud over børnene, der sidder oppe i Sandholm?
Irene Simonsen (V), 2006-05-18:
Jeg vil i hvert fald gerne lige sætte noget på plads med det samme, for det her handler ikke om, at de familier skal kunne købe ind.
Det handler om, at de måske kan få nogle råvarer, sådan som jeg er orienteret, så de kan lave noget mad selv.
For der skal – så må jeg gentage det, og jeg er ganske vist godt klar over, at jeg ikke er enig med fru Mette Gjerskov i det, for det er så her, at vores politik er forskellig – være forskel på de afviste asylansøgere, der vil samarbejde om hjemsendelse, og dem, der ikke vil.
Det står
lysende klart.
Mette Gjerskov (S), 2006-05-18:
Jeg vil sige tak til fru Irene Simonsen for besvarelsen vedrørende Avnstrup.
Jeg synes da, det er positivt, at Venstre og ministeren nu også har indset, at det er utrolig vigtigt for familierne at få lov til at lave mad.
Det er jo sådan, at mange års asylcenterdrift har vist, at det er utrolig vigtigt at fastholde familiestrukturen, ellers går det ud over børnene.
En meget vigtig del i en familiestruktur er, at man kan købe ind, lave mad og spise et måltid varm mad sammen hver dag.
Det kan man altså ikke i Sandholm.
Kunne fru Irene Simonsen dog ikke give tilsagn om, at hun ville være parat til at bruge nogle ressourcer på at få lavet nogle køkkenfaciliteter i Sandholm, sådan at de mennesker, der er deroppe i årevis, også kan fastholde deres familier?