runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Holger K. Nielsen (SF), 2003-05-28:
Jeg synes, det var lidt underligt, at man hverken fra Venstres ordfører eller fra ministeren hørte ét ord om det, som efter vores opfattelse er hovedproblemet ved FN netop nu.
Det er, at vi har fået en verdensorden, som er domineret af én stat, USA, der på den ene side har magten til at være ligeglad med FN og reelt er ligeglad med FN.
Det var jo det, der var hovedproblemet op til Irakkrigen, nemlig at USA godt ville bruge FN, i det omfang FN fulgte USA.
I det øjeblik FN besluttede sig for ikke at følge de amerikanske interesser, kørte USA alligevel, og den danske regering fulgte med USA og var medløbere i den sammenhæng.
Jeg vil godt have en kommentar til det fra Venstres ordfører, for det er for mig at se helt, helt afgørende, hvis vi skal have en meningsfyldt diskussion om FN's fremtidige rolle.
Jeppe Kofod (S), 2003-05-28:
Jeg synes, det var en på mange punkter udmærket ordførertale, som Venstre holdt her.
En af de ting, jeg var meget enig i, var, at når man nu har haft topmøder i FN-sammenhænge, er det utrolig vigtigt, at de løfter og målsætninger, man giver, bliver fulgt op af konkret handling.
Et af de løfter, der blev givet sidste år på det store møde om finansiering og udvikling i Monterrey, var jo, som også ordføreren var inde på, løftet om at nå minimum 0,7 pct. af BNI i udviklingsbistand fra den rige verden til den fattige verden.
Hvis man har den holdning, som jeg deler meget med ordføreren, synes jeg, det var med lidt undren, man forleden kunne læse, at de andre EU-lande er stærkt utilfredse med den måde, hvorpå Danmark vil fortsætte nedskæringerne på ulandsbistanden.
Det er sådan, at de har kritiseret Danmark, fordi man har en kollektiv målsætning i EU om at komme op på 0,39 pct. af BNI i gennemsnit i udviklingsbistand i 2005.
Og hvis man skal kunne det, er det jo vigtigt, at lande ikke begynder at skære deres udviklingsbistand ned. Så alle de øvrige EU-lande er enige om at øge deres udviklingsbistand, men kun Danmark er åbenbart villig til at skære ned. Derfor mener jeg, at det kan klinge lidt hult, hvis man konkret har ønsket om at opfylde målsætninger og løfter og så går ud og skærer ned på områder, hvilket er stik imod de løfter, man har givet.
Jesper Langballe (DF), 2003-05-28:
Men jeg vil gerne spørge, om ikke fru Hanne Severinsen kunne få lyst til ligesom at tage udgangspunkt i den konkrete historiske situation, vi står i, hvor sagen jo er den, at FN brød sammen i forbindelse med opspillet til Irakkrigen.
Vi beklagede det alle sammen, men fallitten var åbenbar på grund af Frankrig og Tyskland.
Det er jo sådan, at der aldrig er noget, der er så galt, at det ikke er godt for noget, og man kunne spørge sig selv i den situation: Mon egentlig ikke det er meget godt, at FN kommer lidt ned på jorden fra al den højstemte retorik, der, undskyld, jeg siger det, også i den her debat præger samtalen, hver gang man siger FN?
At FN kommer ned på jorden og bliver til et brugbart redskab, fordi der kommer lidt mere realisme ind i foretagendet, bl.a. en realistisk sans for, at der altså er grænser for, hvilke bananrepublikker man kan have siddende i Sikkerhedsrådet, hvis det skal fungere.
Jeg kunne godt tænke mig at spørge fru Hanne Severinsen, om hun har gjort sig nogle tilsvarende overvejelser.
Jann Sjursen (KRF), 2003-05-28:
Jeg tilhører selvfølgelig ikke regeringspartierne, men jeg skal da gerne forsøge at svare på hr. Langballes spørgsmål.
Jeg er utrolig glad for, at regeringen har ladet sig forpligte med det her forslag til vedtagelse om at styrke bidraget til FN's udviklingsarbejde.
Det hilser jeg meget velkommen.
Så må vi i forbindelse med finanslovforhandlingerne se, hvad det helt præcist betyder i kroner og øre; det tror jeg kommer for dagen, også for hr. Jesper Langballe.
Det kan Dansk Folkeparti så begræde, det ved jeg
Men vi er meget tilfredse fra Kristeligt Folkepartis side
, kan jeg sige, og det tror jeg også de andre partier er.
Det har der været enighed om, det skal jeg ikke prøve at undlade at udstille i den her forbindelse.
Jesper Langballe (DF), 2003-05-28:
Jeg synes, der er noget besynderligt ved det her.
Mit indtryk er altid, at når regeringspartier er med i et vedtagelsesforslag, er de interesseret i at gøre det så løst som muligt, ikke at forpligte sig alt for meget.
Men jeg har da indtryk af, at udenrigsministeren har været en betydelig drivkraft i forbindelse med tilblivelsen af det her vedtagelsesforslag.
Men her pålægger udenrigsministeren altså sig selv at styrke det danske bidrag til FN's udviklingssamarbejde.
Det er da fuldstændig umuligt, at der i det spil, der er foregået, overhovedet ikke har været kroner og øre på; ingen forpligtende bemærkninger.
Det kan ikke passe.
Det må vi have noget mere at vide om.
Jann Sjursen (KRF), 2003-05-28:
Det hænger måske sammen med, at når USA føler, at de har brug for FN, når de drager i felten ikke mindst, begynder de at smide penge på bordet hist og pist og altså også i forhold til FN-systemet, og når de ligesom ikke har brug for det, er de lidt mere tilbageholdende, så jeg tror såmænd desværre ikke, at det er af de grunde, som hr. Peter Skaarup nævnte.
Men USA betaler faktisk sine bidrag i øjeblikket, og det kunne måske mane til eftertanke i Dansk Folkeparti.
Stadig væk er det begrænset, hvor meget man kan få med inden for et ordforbrug på 150 ord, som der er tale om, når man fremsætter et forslag til vedtagelse, som det må være hr. Peter Skaarup bekendt; man kan ikke få alt med.
Men selvfølgelig går Kristeligt Folkeparti som alle andre ind for, at der skal være kontrol med de midler, som bliver brugt af FN.
Så synes jeg ærlig talt også, hr. Peter Skaarup burde vide, at det ikke er finansloven, der forhandles nu; det er mere en generel debat om FN-systemet, og hvad vi vil med FN i fremtiden.
Peter Skaarup (DF), 2003-05-28:
Det lyder da meget godt, at man vil afsætte ekstra midler til FN's udviklingsarbejde.
Det, jeg bare efterlyser, er - når man nu så klart står uden en kontrolmekanisme i forhold til, hvad de penge bliver brugt til - at man fortæller: Hvorfra skal pengene tages?
Hvor mange penge er der tale om?
Er det ikke også korrekt, at når man er inde på det økonomiske fundament for FN andre steder i den her vedtagelse, gælder det jo netop, at USA bl.a. har været meget kritisk over for det pengeforbrug, der har været i FN, og den korruption, vi har set i mange tilfælde, og derfor har holdt midler tilbage?
Så jeg efterlyser klare svar på: Hvor mange penge er der tale om?
Og hvad skal de penge gå til?
Det vil være rimeligt at få svar på under en debat som den her
Jann Sjursen (KRF), 2003-05-28:
Nu er det her jo ikke lige tiden og stedet, synes jeg, at forhandle finanslov.
Det kunne selvfølgelig være meget rart, især hvis det ikke var Dansk Folkeparti, der fik de afgørende stemmer, det skal jeg da ærligt vedgå.
Det tager vi til den
Men der er tale om øgede bidrag til FN's udviklingsarbejder, og til hvilke organisationer det måtte være, og hvordan det ser ud, synes jeg er en debat værd på et andet tidspunkt og i en anden sammenhæng.
Så vil jeg godt anholde hr. Peter Skaarups given indtryk
af, at FN's bistandsmidler er fuldstændig uden for kontrol, og at de kastes i grams, og hvad de ellers gør
Det gør de ikke.
De er også kontrolleret, ligesom den danske ulandsbistand er.
Så vil jeg sige, at det, der ligger i forhold til de reformarbejder - det havde jeg ikke tid til at svare så godt på før, det erkender jeg - er jo bl.a., at man bygger videre på de udspil, danske regeringer tidligere har fremlagt, bl.a. i 1997, og også det, som blev fremlagt på basis af fællesnordiske initiativer.
Peter Skaarup (DF), 2003-05-28:
Det var jo ikke meget svar på de sidste spørgsmål, jeg stillede omkring bl.a. reformprocessen.
Men i forhold til det, som står i vedtagelsen her, at man vil styrke det danske bidrag til FN's udviklingsarbejde, var der et ret klart svar om, at det handlede om økonomi. Man vil nu fylde flere penge i FN-kassen, og det var UNDP, man ville styrke.
Man kan jo have forskellige opfattelser af det her, men det, der i hvert fald står fast, og som burde være en dansk holdning, var, at man til gengæld for økonomisk støtte må kræve kontrol med, at midlerne går i de rigtige lommer.
Og der er jo desværre store problemer.
Der har været store skandalesager omkring de bidrag, der gives.
De har været oprullet i pressen, og derfor er det jo betænkeligt, synes jeg og Dansk Folkeparti, at man bare udstikker sådan en blankocheck og skriver: Nu skal vi styrke det danske bidrag til FN's udviklingsarbejde.
Men jeg vil godt spørge hr. Jann Sjursen: Hvor mange penge handler det om?
Har man lavet en aftale med nogle partier i Folketinget eller med regeringen om de penge?
Er det i forbindelse med finansloven, de penge skal sættes af, eller hvor regner man med, at pengene skal komme fra?
Det er da meget interessant at få at vide.
I og med at Dansk Folkeparti gennem de sidste par år har lagt stemmer til to finanslove, er det interessant at høre, hvilke aftaler der er indgået.
Det må vi lige tage hensyn til, når der skal kigges på finansloven for næste år.
Jann Sjursen (KRF), 2003-05-28:
I forhold til spørgsmålet om den anden pind i forslaget til vedtagelse om at styrke det danske bidrag til FN's udviklingsarbejde, så går det helt klart på en økonomisk styrkelse, altså et øget bidrag samlet set til FN's udviklingsarbejde.
Hvis det stod til Kristeligt Folkeparti alene - det står der ikke noget om i forslaget til vedtagelse; det er altså at styrke det samlede danske bidrag - så ville det da i høj grad være UNDP, som skulle styrkes i den her sammenhæng.
Det er klart, at skiftende regeringer - det gælder faktisk også den tidligere regering - fra tid til anden har ændret på bidragene til FN's organisationer, også lidt afhængigt af, hvorvidt man fandt, at de midler, der blev betroet organisationerne, blev forvaltet effektivt.
Vi synes, det er helt oplagt, at man selvfølgelig må gøre sig de overvejelser, både for så vidt angår de midler, der ydes multilateralt, og selvfølgelig også for så vidt angår de midler, der ydes bilateralt, altså direkte fra dansk side.
I forhold til hele diskussionen om Sikkerhedsrådets rolle i forbindelse med Irakkrigen kan jeg ikke nå at redegøre meget for forløbet.
Man kan jo sige, at det var kønt eller ikke kønt, men Sikkerhedsrådet arbejder altså sådan, som de 17 medlemmer beslutter sig for det skal arbejde.
Sikkerhedsrådet er jo ikke en eksakt størrelse.
Det er det, medlemslandene gør det til.
Peter Skaarup (DF), 2003-05-28:
Jeg har lige et spørgsmål til forslagsstilleren, hr. Jann Sjursen.
Der står som den anden pind i vedtagelsesforslaget, som er fremsat, at man nu vil styrke det danske bidrag til FN's udviklingsarbejde.
Mener man her, at det skal være økonomisk, eller på hvilken måde mener man, man kan styrke det arbejde?
Og hvor får forslagsstilleren penge - hvis det er det, det handler om - til at styrke det arbejde, der foregår i FN?
Er forslagsstilleren ikke enig i, at vi desværre ofte ser, at der er svindel og problemer med den støtte, der gives via FN-systemet, og at der er problemer med, at pengene går i de forkerte lommer, når der gives store millionbeløb fra FN?
Der vil jeg godt spørge: Hvor er det så, forslagsstillerne mener, at man skal yde den ekstra støtte?
Jeg vil også gerne spørge til reformprocessen i FN, som Dansk Folkeparti er enig i man skal gennemføre: Hvad er det for nogle reformer, man fra hr. Jann Sjursens side mener skal laves?
Hvor er det, man skal ændre ved Sikkerhedsrådet?
Er det f.eks. sådan, at Kristeligt Folkeparti er af den opfattelse, at det var en rimelig måde, det foregik på - jeg tænker på de afstemninger, der så ikke kom, men det forløb, der var omkring Irakkrisen, og hvor det viste sig, at FN ikke kunne følge op på de 17 resolutioner, man havde vedtaget om Irak? Jeg synes altså, at der er nogle åbenstående spørgsmål i det her, som savner en uddybning.
Thor Pedersen (V), 2003-05-28:
Jeg kan i hvert fald bekræfte, at spørgeren har mange vildfarelser, og jeg vil sige for det første, at regeringen mangler hverken midler eller mål.
Jeg kan se, at spørgsmålet fremstår som motiveret af en artikel i Berlingske Tidende den 22. maj.
Artiklen rummer en række påstande om Finansministeriets arbejdsmetoder og tilblivelsen af den seneste udgave af Økonomisk redegørelse, men det er en fremstilling af Finansministeriets arbejdsmetoder og de konkrete vurderinger, som er fuldstændig uigenkendelig.
Det er ganske enkelt slet ikke den måde, Finansministeriet arbejder på.
Den anonyme kilde, der refereres til - hvis der altså er en kilde til historien - må have et ringe kendskab til Finansministeriets almindelige arbejdsfacon og kan i øvrigt heller ikke have været i nærheden af arbejdsprocessen med den seneste redegørelse.
En konjunkturvurdering bliver til på grundlag af en omfattende information.
Der er de seneste tal fra Danmarks Statistik, der er skøn fra udlandet og fra de internationale organisationer, og der er indberetninger om de offentlige udgifter og indtægter.
Gennem forløbet, som typisk tager fra 1 til 2 måneder, kommer der nye tal til, og nogle gange foretager Danmarks Statistik en større revision af de historiske tal midt i forløbet.
Alle disse oplysninger skal fortolkes, og de revisioner, der er sket siden sidst, skal forklares.
Formålet med alt dette er at nå frem til en vurdering, der giver det bedst mulige grundlag for at kunne træffe politiske beslutninger, og det skal ske på en sådan måde, at alle kan dele disse informationer.
Vi lever i et samfund med mange institutioner på markedet for konjunkturforudsigelser, og vi har en uafhængig statistik.
Enhver er velkommen til at tjekke, hvordan virkeligheden former sig, efter at der er gjort et skøn, og det lægger Finansministeriet i øvrigt selv et stort arbejde i.
Der kan bl.a. henvises til kapitel 6 i Økonomisk redegørelse fra december, der indeholder en grundig analyse af erfaringerne fra de sidste 20 års forudsigelser.
Vores interesse er meget klart at kunne præsentere de bedst mulige skøn på grundlag af de forudsætninger, der ligger, og det er sådanne skøn, regeringen ønsker at have som beslutningsgrundlag.
Jesper Langballe (DF), 2003-05-28:
Jeg ved ikke, hvordan det kan være, men der kommer noget frimurerlogeagtigt over det.
Det var det, jeg sådan ville prøve at prikke lidt hul i ved at spørge til den situation, der jo opstod, da det kollapsede i Sikkerhedsrådet.
FN viste sig ikke i situationen at være et brugbart redskab på grund af England, på grund af Frankrig og Tyskland.
Og så er det, jeg spørger fru Hanne Severinsen, om ikke det så kunne få os til at tænke sådan lidt forfra, om ikke det kunne friske lidt op i røgelsesluften, sådan at man bl.a. blev klar over, at det vistnok er et fuldstændigt tilfælde, at Irak ikke sad i Sikkerhedsrådet, da det var aktuelt.
Ja, man kunne vel teoretisk set ligefrem have tænkt sig, at Saddam Hussein kunne have været formand.
Er der ikke et eller andet uholdbart ved det - hvis jeg må bede om opmærksomheden? Er det egentlig ikke værd en gang til at overveje et sikkerhedsråd, hvor hvem som helst kan sidde og ikke de civiliserede stærke nationer, som har mulighed for at gøre noget effektivt for verdensfreden, men alle mulige tilfældige slyngler, under indtryk af den realisme, der egentlig var i situationen før Irakkrigen?
Villy Søvndal (SF), 2003-05-28:
Undskyld mig, men statsministeren kan jo godt være præcis, når det passer ham.
Der er vel ingen tvivl om, når man ser, hvad debatten drejer sig om i USA, at USA er på vej til at tage den her beslutning, som Rumsfeld, den amerikanske forsvarsminister, og Bush, den amerikanske præsident, har arbejdet på i den tid, de har været ved magten.
Er det ikke statsministerens opfattelse, at er der ikke nogen, der påvirker denne her proces, så ender forskningen og starten på udviklingen med, at USA producerer de her små atomvåben?
Ellers ville det jo være nonsens at starte med at ophæve en underskrift, der er 10 år gammel, og som giver en masse minuspoint i det internationale samfund, hvis hensigten ikke var, at man vil nå til det punkt, hvor man producerer de små atomvåben.
Derfor mangler jeg langt, langt skarpere, at statsministeren engageret kaster sig ud i at befri verden for endnu en runde af atomoprustning.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-05-28:
Men selv om den offentlige beskæftigelse vokser med 3.000 om året, kan man jo ikke på forhånd give nogen garanti
for, at det ikke nogle steder kan indebære, at man laver omstruktureringer, som betyder, at man afskediger nogle mennesker, mod at man så ansætter mennesker andre steder.
For i en dynamisk offentlig sektor er man da hele tiden nødt til at tilpasse sig; nogle steder er der voksende behov, og der må man ansætte flere, andre steder er der faldende behov, og der må man så ansætte færre.
Derfor kan man jo ikke på forhånd give en garanti mod afskedigelser, men tallene viser altså, at der faktisk er tale om en stigning i den offentlige beskæftigelse og ikke et fald. Til hr. Bjarne Laustsen: Jo, det lyder meget tilforladeligt at sige, at det er bedre, at folk har et job, end at de modtager understøttelse.
Det mener vi jo alle sammen, og det er jo også derfor, det drejer sig om at øge
den private beskæftigelse, altså ægte job og ikke alle mulige kunstige job, der kun holdes oppe med tilskud, for det fører jo ingen steder hen. Tværtimod vil det på lang sigt bare ødelægge økonomien.
Nej, det er bedre, at folk er i job, i rigtige, ægte job i private virksomheder, det er der brug for.
For som jeg sagde før, den offentlige beskæftigelse stiger, men det, vi har brug for nu, er, at der er en meget kraftig vækst i den private beskæftigelse.
Bjarne Laustsen (S), 2003-05-28:
Jeg vil godt spørge statsministeren helt enkelt - jeg kan høre, at der er noget ideologi i statsministerens svar - om det ikke er bedre, at folk har et job at stå op til, og at der bliver løst en opgave i samfundet, i stedet for at de bare får en passiv overførselsindkomst?
Nicolai Wammen (S), 2003-05-28:
Statsministeren gør meget ud af at sige, at det er konjunkturer, der kommer udefra osv., men jeg vil stille statsministeren et meget enkelt spørgsmål: Vil regeringen bidrage til, at ledigheden ikke stiger, ved ikke at fyre yderligere ansatte inden for staten?
Det er et meget klart spørgsmål: Vil regeringen undlade at fyre flere inden for staten og dermed give sit bidrag til, at ledigheden ikke stiger?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-05-28:
Nej, det har regeringen ingen planer om.
Det, hr. Bjarne Laustsen nu er inde på, er jo den typiske socialdemokratiske medicin med kunstige ordninger og tilskud her og der og alle vegne, og det fører jo ingen steder hen.
Jeg vil gerne understrege, at det jo ikke er den offentlige sektor, der bidrager til, at beskæftigelsen falder.
Tværtimod er der altså en stigning i den offentlige beskæftigelse, det var der i år, det er der til næste år.
Det er jo en kendsgerning.
Faktisk har det jo vist sig, at eksporten vokser
ganske pænt, på trods af at de internationale markeder er afmattede. Det skyldes, at danske virksomheder faktisk har haft succes med at vinde markedsandele, i hvert fald på visse markeder, og det tror jeg igen skyldes, at danske virksomheder har en relativt god konkurrenceevne.
Det kan vi så glæde os over.
Det er jo den vej, vi skal, i stedet for alle de der kunstige tilskudsordninger, som hr. Bjarne Laustsen er inde på.
Bjarne Laustsen (S), 2003-05-28:
Jeg vil gerne give statsministeren et bud på, hvordan man kunne løse noget af det her.
Vi har talt om det rummelige arbejdsmarked, vi har talt om diskrimination i forhold til seniorerne osv.
En af de ting, som regeringen gjorde, var at fjerne servicejobbene, altså de tilbud, der var til de over 50-årige.
Vi ved nu, at bare i den korte tid, statsministeren har været chef for regeringen, er antallet af folk, der er faldet ud af dagpengesystemet, altså forsikrede i systemet, dobbelt så højt, som det var i 2001.
Godt og vel 2.000 personer er faldet ud af dagpengesystemet, og de ryger over på kontanthjælp.
Vi mangler det redskab, der hedder servicejob.
Det var et tilbud, vi kunne give til seniorerne.
Man kunne ansætte dem ude i det offentlige med et tilskud på 100.000 kr. de steder, hvor der måtte være behov for det.
Man kunne få løst nogle samfundsmæssige opgaver, og de ledige kunne komme i arbejde i stedet for bare at modtage en passiv ydelse.
Vil statsministeren overveje at genindføre den ordning, fordi den reelt set kan løse nogle af de her problemer, vi har talt om, diskrimination, også visionen om at fylde det rummelige arbejdsmarked, og mener statsministeren ikke, at det er bedre at få folk i arbejde i stedet for at have dem på passiv overførsel?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-05-28:
Jeg kan kun give hr. Bjarne Laustsen ret i, at hvis udviklingen på det tyske marked bliver meget mere negativ end den, der i øjeblikket tegner sig, har det også en negativt afsmittende virkning på dansk økonomi, det er klart.
Men vi er nødt til at lægge de tal til grund, som ligger på nuværende tidspunkt for udviklingen på det tyske marked, og vi må håbe, at de økonomiske reformer, som den tyske regering i øjeblikket er ved at få gennemført, kan have en positiv virkning på den økonomiske aktivitet i Tyskland.
Jeg er også enig med hr. Bjarne Laustsen i, at en væsentlig lavere dollarkurs end den, der forventes i øjeblikket, kan have en negativ virkning, fordi det alt andet lige vil forringe europæiske virksomheders konkurrenceevne og også have en negativt afsmittende virkning på dansk økonomi.
Derfor er konklusionen, at der jo altid er stor usikkerhed om sådan noget, men at man er nødt til at basere sig på de tal, der ligger i øjeblikket.
Jeg vil sige til hr. Jacob Buksti, at det ikke undrer mig, at økonomer, herunder førende økonomer, er pessimister.
Økonomer er altid pessimister.
Jacob Buksti (S), 2003-05-28:
Jeg mener, det var i går, at der i avisen var refereret fra en konference, som var blevet holdt i Venstres erhvervsøkonomiske udvalg, så vidt jeg kan huske.
Som jeg husker artiklen, var der nævnt i hvert fald tre til fire rimelig førende økonomer, som alle sammen var refereret for udtalelser om, at de har lettere ved at se det pessimistiske i udviklingen end det optimistiske.
Jeg ved ikke, om jeg husker galt, men jeg er nu ret sikker.
Jeg kan også forstå, at der i Deadline i aftes var en af disse økonomer, som advarede kraftigt imod den optimisme, som bl.a. også ligger her i statsministerens tilgang.
Er det helt forkert opfattet?
Bjarne Laustsen (S), 2003-05-28:
Jeg tror, at statsministeren glemte to væsentlige faktorer: at det tyske arbejdsmarked og dermed også det største danske eksportmarked er i knæ og den faktuelle kendsgerning, at dollarkursen er meget lav.
Vi ser en lang, lang række virksomheder, som siger, at det her har utrolig stor betydning for dansk eksport, og det mere end opvejer, tror jeg, de andre faktorer, som statsministeren omtalte.
Derfor vil jeg godt høre, om ikke det spiller en rolle i statsministerens optik, at de store nærmarkeder, vi har, som vi også eksporterer til i stor udstrækning, kunne være anderledes, hvis der var mere gang i f.eks. Tyskland.
Men også dollarkursens fald har meget, meget stor betydning for dansk eksport og dermed for dansk beskæftigelse.
Jens Peter Vernersen (S), 2003-05-28:
Et af statsministerens yndlingsudtryk er det der med kunstige tilskudsordninger, og derfor vil jeg godt lige her have belyst: Var det kunstige tilskudsordninger, der fra 1995 og frem til 2001 bragte en stigning i beskæftigelsen på lige omkring 200.000, hvoraf to tredjedele kom i den private sektor?
Var det kunstige tilskudsordninger, eller var det, fordi man førte en politik, der faktisk løftede i forhold til det danske arbejdsmarked?
Nu kan vi jo se, hvad vej det er gået, siden vi har fået den nye regering, med 30.000 flere arbejdsløse, og hvis vi ser på de sidste to kvartaler af 2002, havde man faktisk der en faldende beskæftigelse i den offentlige sektor.
Det kan være et spørgsmål her op til Kristi Himmelfart: Tvivler statsministeren aldrig på, at borgerlig-liberal politik er medicinen til at få flere i arbejde?