runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2000-01-19:
Det kræver en ekstra indsats.
Jeg synes også, vi skal samle kræfterne om at få mange flere mennesker i arbejde.
Jeg ved, der er masser af gode eksempler, og må jeg nævne, at f.eks. mange af vore slagterivirksomheder i dag har vist, hvordan man bærer sig ad, når man skal integrere indvandrer- eller flygtningegrupper, som gør en fremragende arbejdsindsats.
Det tredje, jeg vil sige, er, at det handler jo netop om at styre tingene på en god og menneskelig måde.
Det handler ikke om at skabe frygt, det handler om at fjerne grundlaget
for frygten i de arbejderkvarterer, som jeg synes skal have den opmærksomhed, arbejderkvartererne i f.eks. København eller andre store byer har krav på.
Endelig spurgte hr. Søren Søndergaard, hvad jeg mente om det, at man ikke vil stå ved sit standpunkt - sådan opfattede jeg det.
Hr. Søren Søndergaard brugte udtrykket klynk.
Det skal jeg såmænd ikke gå så meget ind i, men der er én ting, der undrer mig, og som er jeg enig i: Jeg kan ikke forstå, at man nu nægter, at man har det standpunkt, at hvis et barnebarn i en familie har begået et par kriminelle handlinger, skal ikke alene barnebarnet smides ud af landet, men så skal også barnebarnets søstre og brødre og forældre smides ud af landet.
Hvis man vil sige noget andet nu, må man selvfølgelig sige det, men man kan jo ikke løbe fra, at det er en del af partiets politik - sådan har jeg i hvert fald opfattet det - og det er det, vi tager afstand fra.
Vi vil løse problemerne.
Vi vil fjerne grundlaget for, at frygten og angsten stiger, og det gør vi ved at løse problemerne i boligkvartererne og i folkeskolen, så der til eleverne i en bestemt skole ikke kun er et tilbud om en asfalteret skolegård med et nedslidt basketballstativ, men aktivitet, sprogundervisning og samvær.
Frank Aaen (EL), 2000-01-19:
Kernen i det, fru Tove Videbæk spurgte om før, er jo ikke, at menneskene kan blive afhængige af tobak. Nej, kernen er, at tobaksindustrien bevidst putter stoffer i cigaretterne, som øger afhængigheden. Og derfor vil jeg gerne spørge Danmarks liberale parti: Er Venstre så liberale, at man også synes, det er i orden, at tobaksindustrien putter stoffer i, der kun har ét formål, nemlig at gøre det sværere for folk at afvænne sig?
Eller vil Danmarks liberale parti, Venstre, være med til at sige, at det er forbudt, at vi ikke vil have den slags i vores tobak, vi vil helst af med tobakken, vi vil i hvert fald være helt sikre på, at industrien ikke putter noget som helst i, der øger afhængigheden?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-01-19:
»Vil statsministeren redegøre for, om det fortsat er regeringens holdning, at Danmark ikke skal udvikle sig til et multietnisk samfund?«
Skriftlig begrundelse Statsministeren har tidligere udtalt, at Danmark ikke er og ikke skal blive et multietnisk samfund.
Spørgeren har på denne baggrund antaget, at dette er regeringens opfattelse.
Dog blev der sået tvivl herom med indenrigsministerens svar i Folketingets spørgetid onsdag den 12. januar d.å., idet indenrigsministeren ikke mente, at regeringen havde nogen afklaret holdning hertil.
På den baggrund ønsker spørgeren statsministerens besvarelse af, hvad der er regeringens holdning, samt hvad regeringen har tænkt sig at gøre for at følge op på regeringens holdning til spørgsmålet.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2000-01-19:
Jeg tror, jeg bedst kan svare på spørgsmålet ved at forklare hr. Kristian Thulesen Dahl, hvad det er, der er regeringens politik.
Regeringens politik bygger på, at de mennesker, der er i vores samfund, uanset om de nu har en indvandrerbaggrund eller de har en flygtningebaggrund, kommer i arbejde, lærer sproget dansk - de to ting har ofte meget med hinanden at gøre - og at deres børn og efterkommere også er i arbejde i det danske samfund, er en del af det danske samfund, at de ligesom vi er »vi«, respekterer det danske samfunds grundlæggende værdier, rettigheder og pligter, at vi alle sammen har ret til en uddannelse, men også pligt til at gøre en indsats i vores samfund, at vi har et fællesskab, som vi skal passe godt på, at vi ikke skaber nye klasseskel i vores land.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-01-19:
Jamen jeg så meget frem til at høre statsministerens svar på spørgsmålet, og jeg respekterer naturligvis statsministerens vurdering af, hvordan han ønsker at indlede besvarelsen.
Men jeg hørte ikke, at statsministeren alligevel kom frem til at besvare spørgsmålet. Altså jeg spørger jo ikke, om man skal sikre, at udlændinge, der kommer til det danske samfund, skal have arbejde eller skal lære dansk osv.
Det er slet ikke det, det her spørgsmål går ud på.
Spørgsmålet går i al sin enkelhed ud på, om statsministeren vil redegøre for, om det fortsat er regeringens holdning, at Danmark ikke skal udvikle sig til et multietnisk samfund.
Det kan man egentlig svare ganske kort på med en definition af et multietnisk samfund og så, om det er regeringens opfattelse, at Danmark skal udvikle sig til et multietnisk samfund eller ej.
Det spørgsmål, der her er rejst, har statsministeren ikke forholdt sig til endnu, og derfor vil jeg egentlig bede statsministeren om at besvare spørgsmålet, og jeg skal gerne erindre statsministeren om, at han tidligere har sagt, at Danmark ikke skal udvikle sig til et multietnisk samfund.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2000-01-19:
Ja, jeg har godt set,
at en af Dansk Folkepartis spin doctors har studeret sådan lidt, hvad jeg måtte have sagt gennem årene, og det er såmænd fair nok.
Men jeg tror lidt, hr. Kristian Thulesen Dahl gerne igen vil gøre den her diskussion til sådan en overskriftsdiskussion, der kan avle frygt.
Det er jo det, man ofte ser der scores stemmer på, men det er desværre lidt forbigående, er jeg bange for.
Derfor er modspørgsmålet, selv om jeg ikke kan stille sådan et, jo: Hvad skal vi egentlig forstå ved et multietnisk samfund?
Det, jeg forstår ved et multietnisk samfund, som jeg ikke er tilhænger af, er et sted, et samfund, der er delt, der er splittet, et samfund, hvor sproget dansk ikke er det, alle taler, et samfund, hvor der er ghettodannelser, der får lov at passe sig selv, et samfund, hvor der ikke er en integrationspolitik.
Sådan et samfund vil vi ikke have.
Men vi vil godt have et samfund, hvor de mennesker, der er her, uanset om de nu er kommet som indvandrere i sin tid, tilbage i 1970'erne og 1960'erne, eller de er kommet som flygtninge, også skal være her på de fælles betingelser, vi nu engang har.
Og det er for mig ikke et multietnisk samfund.
Så hr. Kristian Thulesen Dahl kan se, at det kommer meget an på, om man vælger frygtens definition af et multietnisk samfund eller man vælger samhørighedens definition.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-01-19:
Jamen så må jeg sige til statsministeren, at jeg synes, det er interessant, at vi nu, jeg tror for første gang, af regeringen får en definition af, hvad et multietnisk samfund er.
Vi har forsøgt så sent som, ja, i indeværende år, og året er jo ikke så gammelt endda, at få en begrundelse.
Vi har spurgt statsministeren i spørgsmål nr. S 1052 om det her,
om man kan få definitionen på et multietnisk samfund.
Og det kan vi ikke i det svar, der er givet dér.
Derfor er jeg selvfølgelig meget tilfreds med, at statsministeren nu løfter sløret for, hvad regeringen forstår ved et multietnisk samfund.
Når statsministeren så siger, at jeg taler i overskrifter, skal jeg bare minde statsministeren om, at i valgkampen i marts 1998 var det jo statsministerens parti, Socialdemokratiet, som på sin hjemmeside op til valget ville fortælle befolkningen om, hvad man ville, der skrev: »Danmark er ikke og skal ikke blive et multietnisk samfund.« Så hvis jeg taler i overskrifter om det multietniske samfund, gør statsministeren det altså også på den hjemmeside, som i øvrigt paradoksalt nok blev pillet af meget hurtigt efter valget.
Men vi har selvfølgelig en udskrift, så vi kan minde statsministeren om det.
Så vil jeg spørge statsministeren: Når man nu har defineret det multietniske samfund, mener statsministeren så, at Danmark i dag er et multietnisk samfund? For efter den definition, som er givet, nemlig et splittet, delt samfund, et sted, hvor ikke alle kan dansk, et sted, hvor der ghettodannelser, ja, så har vi jo faktisk et multietnisk samfund i store dele af Danmark i dag.
Kan statsministeren bekræfte det?
Og kan statsministeren endvidere fortælle Folketinget, om han ikke er enig i, at vi i højere og højere grad udvikler os ud fra den definition af et multietnisk samfund.
Og finder statsministeren, at det er tilfredsstillende?
Inge Refshauge (DF), 2000-01-19:
Jeg vil gerne sige til statsministeren: Med al den snak om, hvad et multietnisk samfund er, har vi efter min mening allerede et multietnisk samfund.
Men jeg vil spørge statsministeren: Hvad vil regeringen gøre for at stoppe det?
For i og med, at vi skal have dem i arbejde, at vi skal have dem i uddannelse, kan vi jo ikke blive ved i én uendelighed.
Hvornår kan vi sætte en grænse
for, hvor mange vi kan tage? Jeg er med på, at de, der er her, skal have arbejde, skal have uddannelse - så umenneskelige er vi heller ikke i Dansk Folkeparti; de, der har fået dansk indfødsret, skal selvfølgelig have arbejde, uddannelse, og hvad dertil hører - men hvornår stopper det?
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2000-01-19:
Og det er egentlig det, der er hovedopgaven.
Det kræver meget af os.
Vi er kommet et godt stykke, vil jeg sige, med vedtagelsen af den nye integrationslov, som er en enestående flot lov, der betyder, at alle kommuner løfter i fællesskab, og at vi dermed får en meget bedre måde, hvorpå de nye familier kommer ind i det danske samfund.
Har spørgerne også spekuleret på, hvor meget det
egentlig betyder for en række job, vi får løftet, som måske ellers ikke altid bliver løftet
Det er meget.
Må jeg lave et lille bitte regnestykke: Hvis vi regner med, at der i henhold til statistikken er ca. 100.000 mennesker, godt og vel endda, i arbejde i Danmark ved siden af alle os andre og de pågældende godt 100.000 har en anden baggrund, en anden etnisk baggrund for den sags skyld, og vi så regner med, at hver af dem vel har en gennemsnitsindkomst af en eller anden størrelse, så vil jeg sige til de to spørgere, at så får vi jo derfra et ganske væsentligt bidrag både til skatteindtægterne og til velfærden og selvfølgelig også til et velfungerende samfund.
Man kan godt teoretisk diskutere et bestemt antal, og jeg ved også godt, at Dansk Folkeparti frygtelig gerne vil diskutere det.
Men det er med den diskussion som med visse andre diskussioner, at det fører os i og for sig ikke nogen steder hen.
Man kan sige følgende, tror jeg: Hvis vi ikke herinde i Folketinget har en bred beslutsomhed med hensyn til at sikre en samhørighed og en effektiv indsats for, at alle mennesker kan komme i arbejde, som vi jo er besluttet for i regeringspartierne, og at alle mennesker lærer sproget dansk godt og fint, så går det her samfund i stykker under alle omstændigheder.
Hvis vi derimod holder fast i den hovedlinje, jeg her beskriver, der også hviler på samfundets, fællesskabets, gode værdier, så kan vi klare os i det nye århundrede, og det er det, jeg synes er hovedopgaven frem for en meget vanskelig diskussion om et bestemt antal, som ingen alligevel med selvrespekten i behold kan give et konkret svar på.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-01-19:
Jeg kunne altså næsten have lyst til, hvis det er lang tid siden, at statsministeren har set Økonomiministeriets oversigt over omkostningerne ved den førte udlændingepolitik, så at bede statsministeren lige få den repeteret, eventuelt af nogle dygtige embedsmænd.
Der er lavet en glimrende oversigt, som ikke stemmer helt overens med den, vi har fået lavet hos Danmarks Statistik, som ender med et højere tal, men der er altså ret kraftige nettoudgifter i Økonomiministeriets oversigt; det er 12 mia. kr., der bruges hvert år.
Jeg kunne også spørge statsministeren: Hvor mange af de fremmede, der er her, er på kontanthjælp?
Altså det ville give nogle lidt andre eksempler end dem, statsministeren giver.
Men jeg ved godt, at statsministeren ynder at tale om, hvad han jo selvfølgelig gerne vil have at et samfund skal udvikle sig til, og det er også fint nok, men statsministeren må også forholde sig i bare en lille grad til det, vi har i dag. Dér må jeg så igen stille det spørgsmål, som jeg stillede før, og som statsministeren ikke besvarede: Når nu vi har fået statsministerens definition af, hvad et multietnisk samfund er, mener statsministeren så, at Danmark i dag er et multietnisk samfund?
Det er noget, hvor der er splittelse.
Det er noget, hvor vi er delt.
Det er noget, hvor ikke alle taler dansk.
Det er noget med ghettodannelser rundtom i det danske samfund. Har statsministeren ikke været de steder, så statsministeren kan bekræfte det?
Inge Refshauge (DF), 2000-01-19:
Jeg synes, kommunerne har et kæmpearbejde, og de gør et stort arbejde.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-01-19:
Jamen blot til min almindelige og måske også Folketingets og befolkningens oplysning vil jeg spørge statsministeren, om hr. Kristian Thulesen Dahl citerede rigtigt fra en hjemmeside omkring valget, hvor statsministeren skulle have sagt, at Danmark er ikke og skal ikke blive et multietnisk samfund.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2000-01-19:
Hr. Kristian Thulesen Dahl var inde på en interessant betragtning.
Jeg tror, hr. Thulesen Dahl sagde, at udgifterne lige i øjeblikket ved de indvandrer- og flygtningegrupper, vi har i det danske samfund, kan gøres op til at være i størrelsesordenen 10-11 mia., måske 12 mia. kr., og om det ikke var noget, man skulle forholde sig til.
Jo, det er det i allerhøjeste grad, og derfor er der også et fantastisk spændende perspektiv.
Jeg så med interesse - jeg tror, det var Arbejderbevægelsens Erhvervsråd, der havde regnet det ud, og det skal såmænd nok passe - at hvis vi fik de mennesker i arbejde nogenlunde i samme udstrækning som alle de andre danskere, der er i det danske samfund, tænk engang, så blev den udgift vendt fra at være en udgift på 10-12 mia. kr. til at være en indtægt på ca. 10 mia. kr. Jamen er det ikke et fantastisk perspektiv?
Tænk, hvor ville det være berigende for den danske politiske diskussion, hvis vi pludselig kunne se en politisk understregning, også fra Folketingets højrepartier, også de yderste højrepartier her, af, at det er da det, vi skal arbejde for.
Det er det, der for mig er den politiske vej, vi skal gå for at undgå, at vi udvikler os til et splittet samfund, til et samfund, der er opdelt i ghettodannelser, til et samfund, hvor der ikke tales dansk som hovedregel og alle steder i vores land.
Det er det, der er den politiske vej, vi skal gå.
Det andet er hele tiden at prøve fastholde en klemt diskussion om, hvad der er multietnisk, og hvad der ikke er multietnisk, og det giver os ikke det svar, som vi skylder befolkningen.
vi skylder befolkningen og menneskene på Nørrebro at sige: Ja, vi har været der. Vi kan se det.
Vi har måske ikke været der på alle gadehjørner og i alle opgange, men vi ved godt, hvordan virkeligheden er, og ja, vi agter at tage fat på det gennem en fortsættelse af den integrationslov, vi har vedtaget, så alle de mennesker, der er i landet og var her, før den integrationslov kom, også ser, at nu bliver der taget fat på de reelle problemer på Nørrebro, Vesterbro og andre steder i landet.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-01-19:
Altså jeg hører en klemt statsminister, som ikke forholder sig til de meget enkle spørgsmål, der rejses her i spørgetiden.
Jeg har spurgt: Når vi nu har fået en definition på, hvad et multietnisk samfund er efter statsministerens opfattelse - der er mange forskellige definitioner, men nu har vi fået den efter statsministerens opfattelse - har vi så et multietnisk samfund i Danmark i dag?
Og må jeg så sige om det med økonomien, at hvis vi tager bruttoudgifterne, så er vi oppe på noget, der ligner 30 mia. kr., så taler vi ikke om 10, 11, 12 mia. kr.
Det tal er, når Økonomiministeriet beregner efter skatteindtægter og afgiftsindtægter fra de fremmede, der er i arbejde, må jeg minde om.
Må jeg så spørge statsministeren: Kunne man ikke også lave en beregning om, at hvis vi fik de 150.000 danskere, der er registreret arbejdsløse, i arbejde, hvor meget dét så ville give i indtægt?
Og kunne man ikke lave en beregning om den knap en million danskere, som stadig væk er på overførselsindkomst, hvad dét ville give?
Altså det giver bare ingen mening.
Hvis vi skal forholde os til dagens problemer, må vi jo forholde os til, hvordan status quo er nu, og det må vi tage udgangspunkt i. det er altså meget svært at få statsministeren til at forholde sig til, hvordan situationen er i dag.
jeg er meget villig til at diskutere, hvilken retning vi skal gå i, men må jeg ikke bede statsministeren forholde sig bare en lille smule til, hvad udgangspunktet er, hvad det er for et samfund, vi har i dag?
Frank Dahlgaard (UP), 2000-01-19:
Jeg fik ikke noget svar fra statsministeren og vil derfor gentage mit spørgsmål: Var det korrekt citeret, når hr. Kristian Thulesen Dahl citerede, hvad statsministeren havde sagt eller skrevet på sin hjemmeside?
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2000-01-19:
Jeg kan ikke her på stående fod svare på, om det er en eksakt, korrekt gengivelse, men det skal da nok passe.
Men hr. Frank Dahlgaard kan ikke, hvis det skal gå ordentligt til og være fair play, regne med, at jeg sådan kan sige, at det er et korrekt citat i enhver henseende.
Så må jeg lige have lejlighed til at studere det først.
Men det, der er det centrale, synes jeg, er jo i virkeligheden bag det hele simpelt hen - og lad os da også være ærlige nok til at sige det ligeud, det er også i sin orden - at der er en forskellig politisk opfattelse af, hvordan vi skal løse problemerne i det danske samfund.
Det er der jo ikke noget forkert i.
Og det handler om, at vi på Nørrebro tager fat i bykvartererne, og det handler om, at vi i skolerne dér, hvor der er mange børn med en anden etnisk baggrund end dansk, sørger for, at børnene kan dansk fra det tidspunkt, hvor de går ind i skolen i 1. klasse - så vidt det overhovedet kan lade sig gøre, for det er et stort arbejde, der skal til, men det er det, vi skal samle kræfterne om. Så skal vi derudover selvfølgelig også indrette vores udlændingelov sådan, at de arrangerede ægteskaber, som jeg bl.a. i min nytårstale talte om, jamen dem bremser vi, dem stopper vi helst helt med de muligheder, vi nu engang har, og at vi dermed også bidrager til en større boligspredning, som jeg tror en af spørgerne var inde på, således at vi på naturlig måde kan sikre, at de mennesker går ind i det danske samfund.
Det er den politiske vej, vi er overbevist om er bedst for det danske samfund og i øvrigt også for Danmarks placering i det europæiske og i det internationale samfund.
Der skal også stå respekt om vores land.
Der skal stå respekt om, at Danmark er et land i harmoni, og at Danmark er et land, der også har noget at byde på i forhold til omverdenen.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-01-19:
»Såfremt regeringen fortsat mener, at Danmark ikke skal udvikle sig til et multietnisk samfund, hvilke konkrete initiativer vil regeringen da tage for at undgå denne udvikling?«
Skriftlig begrundelse
Der henvises til begrundelsen for spørgsmål nr. S 1071.
Søren Søndergaard (EL), 2000-01-19:
Det er til statsministerens besvarelse om de arrangerede ægteskaber.
Jeg vil godt bede statsministeren om at uddybe den en lille smule, for den var jo meget kort.
Jeg går ud fra, at det, statsministeren mente, var, at han var imod alle ægteskaber, som indebærer nogen former for tvang, altså at det centralt er tvangsægteskaber, vi skal være imod, og som vi skal forhindre.
Der er jo gennem mange generationer danskere, der er blevet gift via ægteskabsbureauer osv., og hvordan folk ordner den slags ting, må de jo selv om.
Men tvang kan ikke accepteres, og det er dét, der skal sættes ind over for.
Jeg håber, at statsministeren kan uddybe forklaringen i den retning. Så vil jeg bare spørge statsministeren: Synes statsministeren ikke, det er noget klynk, vi er udsat for her, når der er folk, som er meget interesserede i, at statsministeren præcis skal huske, hvad der har stået på en socialdemokratisk hjemmeside for et par år siden, og er meget nyfigne, men selv er meget nærtagende, når det gælder om at fortolke, hvad deres partileder sagde for åben skærm til Danmarks 5 millioner indbyggere med hensyn til, at man skal smide tre generationer af en familie ud, hvis der bare var én, der begik kriminalitet?
Egil Møller (DF), 2000-01-19:
Statsministeren nævnte, at et af initiativerne går ud på at sprede disse flygtninge, og så vil jeg godt spørge statsministeren mere konkret: Jamen hvordan gør man det?
Mig bekendt er der udsolgt af boliger i den almennyttige sektor.
Der er endda så meget udsolgt, at danskere, der står på venteliste, bliver sprunget over til fordel for udlændinge.
Er det sådan, at man konkret ønsker at pålægge de kommuner, der ikke har særlig mange almennyttige boliger, en opgave, der går ud på, at man skal opføre dem for at hjælpe regeringen?
Ester Larsen (V), 2000-01-19:
Så vidt jeg erindrer statsministerens nytårstale, benyttede statsministeren i den udtrykket »tvangsægteskaber«.
Finansminister Mogens Lykketoft brugte klart udtrykket
»arrangerede ægteskaber« i tv-udsendelsen i går, og jeg hører nu, at statsministeren også selv bruger udtrykket »arrangerede ægteskaber«
Jeg vil gerne spørge, om det, vi kan forvente af initiativer, bliver initiativer, som kan danne barriere mod arrangerede ægteskaber.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2000-01-19:
Til spørgsmålet om samfundsindretningen i fremtiden i øvrigt og ønsket om et bestemt tal er der jo i virkeligheden ikke meget nyt at svare, også fordi politik i virkeligheden er to ting.
Politik er for mig noget med at have nogle klare holdninger, men også at knytte nogle løsninger på de problemer, der er, sammen med holdningerne.
At diskutere et bestemt antal fører os ingen steder hen.
Det gælder derimod om at diskutere de reelle problemer: at vi på Nørrebro har nogle mennesker, som har svært ved at få lært sproget, og det må vi så hjælpe dem med; at vi på Vesterbro har nogle arbejdsløshedsproblemer, som også findes i Odense og i Århus og andre steder, og dem må vi så hjælpe med at finde løsninger på.
Det er jo det, der gør politik interessant.
Det andet fører ingen andre steder hen end til usikkerhed, til frygt og til fortegnelse af de virkelige billeder.
Det, vi har brug for, det er at skabe tryghed dér, hvor den ikke findes; det gør det heldigvis i de fleste byer i Danmark.
Men at skabe tryghed i de kvarterer, hvor den ikke findes, skal gøres ved at foretage sig noget konkret som f.eks. at tage fat i de reelle problemer i opgangene i boligkvarterne, i sprogundervisningen og på arbejdsmarkedet.
Det skal f.eks. anerkendes, at en person med et udenlandsk klingende navn, der ha ret uddannelsesbevis som ingeniør, også kan blive ansat som ingeniør i Danmark.
Til den anden spørger, hr. Søren Søndergaard: Vi er lidt ude i en diskussion om, hvad problemet skal kaldes.
Vi ved rent faktisk, at når det gælder arrangerede ægteskaber, er en uhyggelig stor del rent faktisk ægteskaber, der er indgået under tvang.
Jeg synes derfor, betegnelsen »arrangerede ægteskaber« er en god betegnelse, også fordi den i dag findes i den gældende lovgivning.
Det, vi rent faktisk vil standse, er de ægteskaber, hvor typisk kvinden, men også indimellem manden, ikke har fået lov til frit at vælge sin partner enten gennem et ægteskabsbureau eller frit på anden måde.
Det afgørende for mig er, at man her i Danmark har retten til frit at vælge, hvem man vil dele sit liv med.
Det synes jeg vi skal holde fuldstændig fast ved, og det er derfor, vi laver de nye initiativer.