runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Steen Gade (SF), 1997-11-27:
Der var mange gode ting i hr. Bent Hindrup Andersens forslag til vedtagelse og jo altså også en hel del ting, som er de samme, som står i SF's forslag.
Det er om joint implementation, hvor hr. Bent Hindrup Andersen bliver ved med at snakke om det, og det gjorde Venstre og De Konservative også, som om det var en overførsel mellem lande.
Det er det altså ikke.
Vi er altså nødt til at snakke ordentligt med hinanden om det her, især når det er indviklede teknikaliteter.
Overførslen mellem lande, som det, der er aftalt i EU, er ikke joint implementation.
Det er en aftale mellem landene, hvor man kan være lidt bekymret for - hvad skal vi sige - den politiske handel, der blev givet til nogle lande, hvor de fik lov til at gå videre, end også jeg synes, men det var nu prisen for at få en aftale.
Det, der er vigtigt nu, er, at den under alle omstændigheder fastholdes efter Kyoto.
Der er et forslag fra EU, og det må man jo tage stilling til.
Støtter man det, eller støtter man det ikke?
Bortforklaringerne om, at der ligger kommissionspapirer, som man ikke er enige i i detaljer, er ikke andet end bortforklaringer.
Det er nøglespørgsmålet.
Martin Glerup (S), 1997-11-27:
Hr. Bent Hindrup Andersen siger, at Danmark skal gå sammen med ligesindede lande for at få det bedste resultat i Kyoto. Sådan forstod jeg det.
Jeg går ud fra, at den eneste grund til, at hr. Bent Hindrup Andersen ikke kan støtte vores brede forslag til vedtagelse, er en vis form for EU-fobi, der trives i hr. Bent Hindrup Andersens sjæl.
Men jeg mener, at de rådskonklusioner, som vi har, og der er henvist til i vores forslag til vedtagelse, nemlig nogle juridisk bindende politikker og foranstaltninger, Fællesskabets forpligtelse til at stabilisere CO2-udledningerne på 1990-niveauet, at man går hårdt ind for vedvarende energi, kraftvarme, forbedret energieffektivitet, reduktion af udslip, reduktion, gradvise nedsættelser, ophævelse af støtte til fossile brændstoffer osv., jo absolut må have hr. Bent Hindrup Andersens og Enhedslistens sympati.
Så det er nok den EU-fobi, der gør det.
Jeg kan bekræfte det, hr. Aage Brusgaard siger, at det er netop det reduktionsmål, der fremgår af EU-miljøministerrådets konklusioner. Vi har aldrig sagt, at det er menneskeskabte omstændigheder, der bevirker hele klimaforværringen, men vi siger, at der er grund til at tro, at der sker en påvirkning, som vi skal have sat en stopper for.
Det anfægter jo ikke, at Folketinget vedstår reduktionsmålsætningen for de nationale mål for CO2-reduktion på 20 pct. i år 2005 set i forhold til 1988 og det pejlemærke, at vi yderligere skal op til 50 pct. inden år 2030 ved at satse på vedvarende energi, sådan at den til den tid vil udgøre 35 pct. af vores energiforsyning.
Addi Andersen (CD), 1997-11-27:
I Rio blev der for 5 år siden sat nogle mål for begrænsning
af udledningen af CO2 og andre stoffer, som antagelig er medvirkende til en global opvarmning
Målene blev tiltrådt af mange lande, men meget få har gjort noget ved det.
Danmark har igen som så mange andre gange været duksedrengen og faktisk gjort en stor og kostbar indsats for at leve op til målene, men mange andre lande har stort set ikke gjort noget som helst, men er bare fortsat med at øge udledningen af CO2 m.m. Og så er det klart, at den enorme indsats, som Danmark gør, ikke kan måles.
Selv hvis Danmark kan begrænse CO2-udslippet med f.eks. 100 kg pr. indbygger om året, så hjælper det jo intet, hvis kineserne øger deres udslip med bare 50 kg pr. indbygger om året. Det er meget snæversynet, hvis vi kun kigger på vores egen lille andegård.
Klimaet er et globalt anliggende, og derfor nytter det jo ikke noget, at der kun gøres en lokal indsats i Danmark.
Det er ikke en god idé, at vi bliver ved med at bebyrde vore egne virksomheder med nye miljøkrav
, mens vi mere eller mindre passivt ser til, at forureningen fra andre lande bliver ved med at stige og belaste den atmosfære og det klima, som er fælles for os alle sammen. Derfor bliver vi nødt til at ændre politikken, så miljøindsatsen kan lægges dér, hvor den giver det bedste udbytte.
Enhver forretningsmand ser på, hvor investeringer giver det bedste udbytte, og det må man da også gøre inden for miljøpolitikken, og det er derfor, CD allerede for længe siden har slået til lyd for, at man skal handle i overensstemmelse med miljømæssigt godt købmandskab.
Det betyder bl.a. at se tingene i et større perspektiv.
Det forbedrer ikke verdens miljø, hvis vi kvæler vor egen industri, så den ikke tjener de penge, vi skal bruge nogle af til at hjælpe f.eks. Østlandene op på vores standard.
Danmark skal selvfølgelig ved forhandlingerne søge at få alle andre lande med på en ansvarlig kurs, som lever op til de mål, der blev sat ved Riokonferencen i 1992.
CD ønsker ministeren held og lykke til at opnå et bedre resultat i Kyoto, end resultatet blev ved UNGASS-forhandlingerne, hvor der ikke kom meget ud af de store ord.
Ole Donner (DF), 1997-11-27:
Forespørgslen i dag, F 15, er jo en forespørgsel, som alle partier står bag, og altså også Dansk Folkeparti.
Vi mener, det er godt, at vi her i Folketinget en gang imellem har principdebatter om de forskellige forhold.
Om der så er 99 på den ene side og 1 på den anden, så er det i hvert fald helt sikkert, at der er uenighed. Vi mener ligesom det øvrige Folketing, at det er godt at diskutere forholdene.
Vi mener også, der skal føres kontrol med, hvordan det går i verden, og vi mener, at det er vigtigt, at man får nedsat CO2-udslippet, men Dansk Folkeparti er i modsætning til det store flertal her i Folketinget uenig i den måde, man vil gøre det på. Vi tror ikke ret meget på, at det hjælper at pålægge skatter og afgifter.
Vi mener, at man i stedet for skulle komme med noget mere information og oplysning og dermed være med til at ændre adfærden hos virksomhederne.
Og specielt når man vedtager afgifter, som ikke engang bruges til formålet, så har vi svært ved at se, at det har nogen effekt og betydning.
Hr. Steen Gade har jo i dag fremsat et forslag til vedtagelse, hvori der er en del procenter og årstal.
Hr. Steen Gade advarer også mod, at man på den kommende konference vedtager nogle overskrifter og mener, at det, der skal besluttes, skal være meget mere konkret.
Og så slutter hr. Gade af med at sige, at uanset vedtagelsen mener SF, at Folketinget skal fastholde de danske reduktionsmål og insistere på, at EU fastholder sine.
Her må jeg sige, at vi i Dansk Folkeparti er uenige.
Vi synes, at disse lange, helt præcise forslag til vedtagelse er noget vanskeligt noget at tage stilling til, og vi kan ikke støtte det forlag, der er stillet af hr. Steen Gade.
Hr. Martin Glerups forslag til vedtagelse er mere rundt i formuleringen end sædvanligt.
Hele det afsnit, der plejer at være om EU, er meget nedtonet, og det er vi selvfølgelig tilfredse med.
Men når hr. Glerup så her fra talerstolen ligesom antyder, at det trods alt alligevel er EU's regler, der skal være bestemmende for de fremtidige reduktioner af CO2-udslippene, så må vi sige, at det kan vi heller ikke støtte.
Hr. Bent Hindrup Andersens forslag indeholder endnu flere præcise forslag med årstal og procenter osv. end det, hr. Steen Gade har forelagt, og derfor kan vi heller ikke støtte det.
Vi mener, som jeg sagde før, at reduktioner skal ske på globalt plan uden skelen til sammenslutninger som
f.eks. EU
Vi er enige med ministeren i, at det er vigtigt, som ministeren udtrykte det, at følge sagen tæt, og det mener vi også man skal gøre, men jeg må sige, vi kan ikke støtte de stillede forslag til vedtagelse.
Svend Auken (S), 1997-11-27:
Jeg vil gerne sige tak til ordførerne for debatten her i dag og tak til de partier, der vil stå bag det forslag til vedtagelse, som hr. Glerup har stillet.
men den er nok så præcis alligevel, fordi den siger meget klart, at et bredt flertal i det danske Folketing står bag det forhandlingsudspil og den forhandlingslinje, som EU har lagt.
Det giver en stor styrke
for et lille land med store ambitioner, at der er bredt flertal bag, når vi lægger tingene frem.
Nu er vi i den gode situation, at vi har en stærk parlamentarikerdelegation med derud, så vi har mulighed for at rådføre os på stedet, men jeg mener på forhånd at kunne sige, at når det drejer sig om det globale miljø, er der et bredt flertal bag den linje, som vi har forfulgt i EU, som EU er blevet enig om, og som vi nu under meget vanskelige vilkår prøver at fastholde i forhold til de andre grupperinger.
Det synes jeg er et godt resultat.
Så er det klart, at der stadig væk er en stor uenighed
mellem os om, hvad vi skal gøre i Danmark under forskellige betingelser.
Den, altså uenigheden, har vi rig lejlighed til at fortsætte drøftelsen om.
Der ligger et forslag fra Venstre og De Konservative, som jeg mener er helt uansvarligt, men lad os ikke inddrage det i dag.
Det afgørende er, at der er et bredt flertal i det danske Folketing, der ønsker reelle reduktioner i de menneskeskabte drivhusgasser fra Annex-1-landene med virkemidler, som man så vidt muligt skal prøve at blive enig om skal indeholde en vis fleksibilitet, men ikke en fleksibilitet, der fører til, at der bliver for mange smutveje, omgåelsesmuligheder osv.
Det er det reelle resultat, der tæller.
Det vil sige, at vi skal have drejet skibet, drejet supertankeren, så den ikke sejler i den gale retning, men sejler i den rigtige retning.
Det er også den eneste måde, vi kan sikre, at vi kan få ulandene med.
Hvis ikke vi får ulandene med i næste fase, kan alle de anstrengelser, vi skal gøre os i den rige del af verden, vise sig at være omsonst på lang sigt, for så vil vores forurening bare blive overtaget af udviklingslandene.
Men jeg synes, udviklingslandene har ret i at sige, at de, der er rige, de, der har det høje udslip, skal gøre noget først, og så skal vi samarbejde om i den næste fase at få udviklingslandene med på en sådan måde, at de får deres berettigede ønske om udvikling opfyldt på en måde, der ikke bringer det globale klimasystem i fare.
Jeg vil for min del sige, at det bliver en utrolig vanskelig opgave, vi får i Kyoto, en utrolig svær opgave, men debatten i dag har i hvert fald styrket den danske forhandlingsånd i Kyoto, og det vil jeg faktisk meget gerne sige ordførerne tak for og navnlig tak til de partier, som står bag opfordringen her.
Jeg synes personlig, det er lidt skuffende, at nogle ordførere, som jeg ellers har stor sympati for, har benyttet denne lejlighed til at rette angreb på EU.
Man kan kritisere, hvad vi 15 lande i det europæiske samarbejde gør på mange områder, men netop når det drejer sig om klimaspørgsmålet, har vi taget førertrøjen på, og vi vil fastholde den foregangsrolle i Kyoto, og det er der altså heldigvis et bredt flertal i Folketingssalen, der bakker op.
Addi Andersen (CD), 1997-11-27:
Det er muligt, hr. Steen Gade ikke mener, at vi er duksedrenge, når det gælder miljøet, men det kommer an på, hvad man måler det i forhold til.
Når man måler det i forhold til Østlandene og Rusland, hvor jeg selv har været, er vi duksedrenge. Jeg vil gerne spørge ministeren: Mener ministeren, det er vigtigt at få de andre lande med, eller mener ministeren ligesom hr. Steen Gade, at vi skal blive ved med at pålægge Danmark den ene afgift efter den anden uden at få de andre lande med?
Der er altså intet tæppe for luft og vand mellem Danmarks og andre landes grænser.
Bent Hindrup Andersen (EL), 1997-11-27:
Jeg synes, det er et rigtig dårligt mandat, man sender vores minister til Kyoto med.
Vi har faktisk i det danske Folketing nogle ret flotte beslutninger om, hvad der skal til, og hvordan vi kan gå i spidsen med en reduktion på 25 pct.
Nu bliver den ifølge den vedtagelse, der er flertal for, reduceret til 15 pct., samtidig med at vi kommer til at blive taget til indtægt for den elendige måde, man vil gennemføre det på i EU, ved liberalisering af transporten, ved liberalisering af elproduktionen, som betyder øget udslip af CO2.
Derfor kan vi selvfølgelig ikke stemme for det forslag, som er fremsat af hr. Martin Glerup.
Vi fastholder vores eget forslag, og jeg synes, det er beklageligt, at hr. Steen Gade fra SF ikke også har rygrad til at sige, at vi skal fastholde de beslutninger, vi har truffet her i det danske Folketing, og fremføre dem i Kyoto og også presse regeringen til at lade være med at give op på nuværende tidspunkt.
Steen Gade (SF), 1997-11-27:
Så én gang til for hr. Bent Hindrup Andersen: Det handler lige præcis om at fastholde de danske positioner.
Det kan de kun på én måde, og det er ved at tage udgangspunkt i at bakke EU's forslag op i Kyoto og handle inden for det mandat.
Det er på den måde og ikke på nogen som helst anden måde, det kan gøres, for det er det eneste forslag, der forhandles, når vi starter, og når vi i fællesskab tager til Japan.
Jeg ved jo godt, at hr. Bent Hindrup Andersen inderst inde er enig i de målsætninger, som EU har, men han kan ikke tåle, at der står EU, og derfor er han nødt til at lave
sådan en dans rundt om den varme grød, som vi ser her i eftermiddag.
Det er interessant at høre hr. Bent Hindrup Andersens svar, synes jeg, for det er, som om hr. Bent hindrup Andersen, som jo ellers kan være vældig kontant, går noget rundt om det hele, når han skal svare her.
Jeg er jo enig i, at vi skal arbejde sammen med ligesindede, men hvad er det nu for nogen ligesindede, der har fremsat forslag op til Kyoto? Nu vil jeg have det på bordet!
Hvem er det af ligesindede, der har fremsat forslag?
Jeg begyndte mit indlæg med at klage over, at der ikke var nogen, der havde fremsat noget bedre end EU's forslag, men er det ikke sådan, at det bedste forslag, der ligger på det internationale forhandlingsbord, er EU's?
Det var det ene spørgsmål.
Det andet er: Vi skal da ikke underordne os EU, det er jo en fuldstændig gammeldags diskussion.
Hvorfor skal vi blive ved med at snakke om det så dumt?
Det handler om, hvad vi vil kræve af EU, og hvordan vi vil arbejde inden for EU for at få EU til at føre den linje, som er den bedste på forhandlingsbordet i dag, og få den kørt igennem på Kyoto.
Det er altså en gentagelse af hovedspørgsmålet: Støtter Enhedslisten det bedste forslag, der ligger på bordet op til Kyoto, eller vil Enhedslisten modarbejde det?
Poul Nødgaard (DF), 1997-11-27:
For nu ikke at få hr. Jørn Pedersens blodtryk til at stige yderligere, skal jeg i denne debat kun sige, at beviset står
jeg med her, nemlig dette lovforslag.
For hvis der ikke havde været noget som helst misbrug af den danske sociallovgivning, var dette forslag jo slet ikke kommet til behandling i dag.
Skal jeg bringe flere beviser?
Det skulle ikke være nødvendigt, for hr. Jørn Pedersen har været medlem af dette Folketing i, jeg ved ikke
Om det så er groft eller ej, kan man overlade til den enkelte at bedømme.
Vi synes selvfølgelig, det er groft.
Hr. Jørn Pedersen synes nok ikke, det er noget særligt, men det synes vi altså, og beviset er her, og jeg skal gerne overrække et ekstra eksemplar af forslaget til hr. Jørn Pedersen.
Birthe Rønn Hornbech (V), 1997-11-27:
Jeg er meget glad for at få de spørgsmål, for det giver mig 1 minuts ekstra taletid.
Med hensyn til private oplysninger så finder jeg i hvert fald, at telefonnummer og adresse er en privat oplysning.
Der kan også være private oplysninger i andre dokumenter i personalesager.
Det er en glidende overgang.
Men det, jeg godt vil fortælle hr. Søren Søndergaard lidt om efter nu at have siddet i en lederstilling i den offentlige sektor i mange, mange år, er, at det er meget ubehageligt for mange offentligt ansatte, fordi de i forvejen ikke ved, hvad der er i deres personalemappe.
Jeg synes, det er et stort problem, at det af ansatte, som jeg har talt med, er blevet oplevet som en trussel, hvor de spørger sig selv: Hvad siger nu chefen?
Er det nu mig, der er noget i vejen med?
Derfor er vi meget tilfredse med, at det system i offentlighedsloven, som gik uf på, at der var forskellige undtagelser, nu er blevet vendt om, så der er en positivliste.
Så ved de ansatte, hvad det er for oplysninger, der skal udleveres.
Men vi er som sagt meget utilfredse med, at det kan udvides administrativt, og derfor vil vi have bemyndigelsesbestemmelsen fjernet.
Tom Behnke (FP), 1997-11-27:
Det er nok også det tidligste tidspunkt, der overhovedet kan lade sig gøre i praksis, og derfor er vi i Fremskridtspartiet meget tilfredse med, at ministeren har taget udfordringen op og har sikret, at vi nu får ændret lovgivningen på området så hurtigt som muligt. Det er selvfølgelig ikke rimeligt - hvad enten der er tale om udlændinge eller om danskere, som ikke har opnået ret til fuld folkepension - at man i visse situationer på grund af supplerende kontanthjælp eller måske endda fuld kontanthjælp kan få en højere ydelse end andre, der er på folkepension.
Det er selvfølgelig ikke rimeligt, det er en klar forskelsbehandling af personer, som egentlig er i samme situation, så derfor er vi tilfredse med, at forslaget er kommet frem.
Vi havde selvfølgelig i Fremskridtspartiet gerne set, at man var gået endnu videre, men som forslaget foreligger her og i betragtning af den konkrete problemstilling er vi tilfredse, og vi støtter forslaget.
Bruno Jerup (EL), 1997-11-27:
Dette her er en fremrykning af ikrafttrædelsesdatoen for et element i en lov, som Enhedslisten er imod.
Man kan sige, at det konkrete forslag, hvis man ser det sådan lidt på afstand, bare handler om, at man skal prøve at ligestille nogle persongrupper i forhold til pensionister.
Det er jo et meget ædelt ønske, så isoleret set ville vi ikke have noget imod, at man gjorde det.
Men problemet er for det første: Hvad er det, det handler om?
Og dernæst: Er der rent faktisk tale om, at man får en ligestilling?
Det, vi sådan set synes er det vigtige i denne sammenhæng, er, at nogle har været fremme i pressen med nogle helt vilde tal.
Ikke nok med, at man så forsøger at lave en ligestilling beløbsmæssigt - det synes vi sådan set er fornuftigt nok - men man går faktisk ind og laver en diskrimination, således at der er en gruppe, og det er
heldigvis, som det er blevet klart, en mindre gruppe på måske nogle få hundrede, der faktisk bliver diskrimineret den modsatte vej.
Her er problemet, som man skal prøve at tage højde for, og det vil vi godt prøve at få undersøgt under udvalgsarbejdet, at de normale folkepensionister ud over deres folkepension også har boligydelser og varmehjælp og deslige ting, som ikke gælder for den anden gruppe.
Det vil sige, at man med dette budskab om en tilsyneladende ligestilling faktisk kan gå hen og lave en forringelse af deres levefod, og det synes vi er en lidt forkert vej at gå.
Vi har også svært ved at forstå, hvorfor man laver en særordning for disse pensionister, hvis de har børn, i forhold til andre pensionister med børn.
Det er efter vores opfattelse en negativ diskrimination.
En diskrimination er jo som regel altid negativ, men det er i hvert fald en diskrimination af denne gruppe, som gør, at de stilles anderledes end andre borgere i dette land. Så alt i alt må vi sige, at det er et lidt underligt lovforslag, der sådan kommer ind fra siden.
Det er en fremrykning af et element, som vi under alle omstændigheder er imod, og derfor kan det ikke få vores støtte.
også over, at ministeren ikke har tænkt sig mere om og lavet en egentlig ligestilling af disse grupper, således at vi ikke får en diskrimination både økonomisk og i forhold til spørgsmålet om børn.
Addi Andersen (CD), 1997-11-27:
Vedtagelsen af dette lovforslag slår proppen i et hul i sociallovgivningen, som har vakt stor forargelse.
Ser man bort fra de ekstra opstramninger, som ministeren foreslår, er der blot tale om, at vi slår proppen i lidt før.
Ministeren har påpeget, at problemet ikke har været særlig stort, men det har forargelsen til gengæld.
Og selv om det nok har været historien om den lille fjer, der blev til fem høns, kan vi i CD godt forstå, at befolkningen forventer, at ældre opnår den samme økonomiske sikkerhed, uanset hvilken del af sociallovgivningen de hører ind under. CD vil arbejde positivt for dette lovforslag.
Poul Nødgaard (DF), 1997-11-27:
Nu er det en skam, at den socialdemokratiske ordfører er gået, for jeg ville godt have sagt til hr. Jørn Pedersen, men så kan jeg så sige det til hans partifælle socialministeren, at når han svinger sig så højt op med hensyn til de angreb, der har været rettet mod de ting, der ligger bag dette lovforslag, synes jeg nok, det er lidt voldsomt. Dansk Folkeparti har altså ikke rettet nogle angreb, men vi har selvfølgelig aktivt set i pressen, hvad der er foregået, og det er også derfor, lovforslaget ligger her nu.
Det bærer sådan set præg af en hel del fornuft, fordi der nu, kan vi godt sige uden at overdrive, bliver sat en stopper for de ting, der hidtil har kunnet lade sig gøre.
Man kan så bare spørge sig selv, og dér får man selvfølgelig aldrig noget svar, heller ikke i dag,
hvordan sådan noget kan lade sig gøre: at man kan accelerere i år efter år, uden at de skiftende socialministre har skredet ind over for det.
Men nu får denne lov så virkning fra den 1. januar 1998, og det er også ganske udmærket, men jeg kunne godt tænke mig at spørge:
De, der nu har vænnet sig til nogle kæmpestore ydelser - jeg synes ikke, jeg kan læse det sådan helt klart, men det er måske, fordi jeg ikke er for god til at læse - som de har, fordi de i øjeblikket får penge efter kontanthjælpsystemet, bliver altså sat ned til de beløb, som vi taler om her, går jeg ud fra.
Men med disse ord vil jeg sige, at Dansk Folkeparti vil støtte sagen under udvalgsarbejdet for at få forslaget til hurtig viderebehandling her i Folketinget.
Jørn Pedersen (S), 1997-11-27:
Jeg er meget glad for tilståelsessagen fra hr. Nødgaard gående ud på, at det ærede medlem ikke er så god til at læse.
Jeg vil sige, at det er jo så desto mere mærkeligt, at vi har oplevet, at hr. Nødgaards formand for Dansk Folkeparti faktisk har udtalt sig meget bramfrit om dette område uden at have læst synderligt på de tal, der ligger bag.
Jeg synes, det havde klædt hr. Nødgaard, hvis der i dag var kommet en tilfreds bemærkning, efter at vi har erfaret, hvor lille det tal, man oppustede til at være et meget stort tal, i virkeligheden var.
Det synes jeg ville være noget, som ville have klædt Dansk Folkeparti, for én ting er, hvad der kører i en mediedebat, men noget andet er de faktiske forhold.
Jeg har ikke hørt nogen af dem, der var meget forargede og meget bitre over disse mange mennesker, der havde for god en ordning, beklage, at man var så hårdt ude, og at man nu har konstateret, hvor lille tallet i grunden var.
Jeg er glad for, at hr. Nødgaard i dag fra Folketingets talerstol tilsyneladende har en vis form for bekymring for nogle af de mennesker, der måske nu får lidt mindre, men det andet havde også klædt Dansk Folkeparti.
Villy Søvndal (SF), 1997-11-27:
Jeg synes også, at hr. Nødgaard holdt en meget ydmyg tale i forhold til, hvad vi har været vant til, og det skal jeg ikke kritisere, for det virker klædeligt.
Men jeg synes alligevel, det er fantastisk, når man har været med til at bære ved til dette bål i den offentlige debat om, at der var 24.000 mennesker, der fik langt, langt mere, end danske pensionister fik, hvilket ville være en oplagt uretfærdighed også ifølge min opfattelse.
Når man så får bekræftet, at det ikke var 24.000, det var en tresindstyvendedel, det var 400 - og det er i øvrigt meget usikkert, om der i virkeligheden er nogen, der har fået mere, fordi boligydelsessystemet værner pensionister, men ikke kontanthjælpsmodtagere - er det jo også et tegn på, at hr. Nødgaard intet har forstået eller ikke vil forstå, når han gentager spørgsmålet: De, der nu har vænnet sig til det meget høje niveau, hvordan kommer de ned?
Jeg vil sige til hr. Nødgaard, at det ikke er det, der er sagen.
Jeg vil godt bede om, at man lader være med, når man nu oven i købet ved, at det er forkert, at blive ved med at bære ved til et bål, der risikerer at bryde ud i en altfortærende brand, som jeg ikke engang forestiller mig at Dansk Folkeparti, når det kommer til stykket, har lyst til.
Jeg synes, det ville klæde Dansk Folkepartis repræsentant at komme herop på talerstolen og sige: Vi tog bragende fejl.
Vi lod os fange af en mediestorm.
Det beklager vi.
Det undskylder vi.
Det har nogle virkninger, som vi ikke ønskede.