Svend Auken (S), 1999-05-07:
Jeg vil gerne sige tak til ordførerne for en lang og - synes jeg - både saglig og indholdsmættet debat og for modtagelsen
af denne nok så omfattende og komplicerede lovbuket
Det vil jeg gerne sige tak til ordførerne for. Jeg vil derudover sige tak til de partier, der tager ansvaret for at bære denne aftale igennem.
Men når man har lyttet til debatten i dag, står der jo et endnu bredere flertal bag hovedbestemmelserne, ikke mindst på strukturområdet, i reformen.
Der står også Centrum-Demokraterne, og der står også Fremskridtspartiet, som jo - lidt til forskel fra, hvad partiet udmærker sig ved på andre områder - når det drejer sig om el, lægger en endda overordentlig stor saglighed for dagen, som jeg gerne vil kvittere for.
Der er faktisk en meget bred enighed om denne nye struktur.
Jeg husker ikke helt, hvem det var af ordførerne - men jeg tror i øvrigt, det var hr. Behnke - som sagde, at det er klart, at når man laver tingene om og går fra en beskyttet situation med monopoler og over til en reguleret markedsåbning med beskyttelse af miljøværdier og målsætninger og selvfølgelig også med skyldig hensyntagen til traditioner i den danske elpolitik - ja, så provokerer man naturligvis nogle interesser, som er knyttet til den gamle struktur, og som gerne vil sikre sig så fordelagtige vilkår i den nye struktur som overhovedet muligt.
Men det skal vi ikke lade os slå af pinden af.
Det har været min bestræbelse hele vejen igennem at finde noget, alle kunne være glade for - ikke den mindste
fællesnævner, men den højeste fællesnævners politik -
og derfor har vi prøvet, om jeg så må sige, at leve fuldt op til de ønsker, der er.
Vi har lavet en fuld liberalisering, vi har lavet en fuld tilslutning til en satsning på vedvarende energi, opfyldelse af internationale miljøforpligtelser og beskyttelse af forbrugerne, og vi har prøvet at tage hensyn
til konkurrenceevnen.
Alle disse forskellige hensyn, som er meget vanskelige at forene, har forligspartierne gjort en seriøs bestræbelse på at forene, og vi har gjort det i et langt perspektiv, som betyder, at nu er der et grundlag, man kan investere og operere ud fra i den danske elsektor.
Hr. Frank Dahlgaard, som jeg i øvrigt synes havde et aldeles udmærket indlæg her i dag - jeg har ofte været kritisk, så jeg vil gerne kvittere for noget, jeg synes lød
rimelig fornuftigt - sagde en enkelt ting, som jeg ikke er enig med ham i, nemlig at vi kun har en aftale til år 2003.
Det er ikke rigtigt.
Vi har en aftale, der rækker
meget længere, vi har en aftale, der rækker et godt stykke ind i det næste århundrede, som man skal kunne disponere i tillid til.
Hr. Dahlgaard har dog fuldstændig ret med hensyn til de politisk kontroversielle punkter om CO2-kvoter og pligtaftagets størrelse, når det drejer sig om køb af vedvarende energi.
Her har vi en aftale, der kun løber til år
, og det synes jeg personlig er godt.
Der skal nemlig stadig være mulighed for, at de meget forskellige holdninger, der er forligspartierne imellem, når det drejer sig om miljø og vedvarende energi, kan udfolde sig uden den spændetrøje, det var, at vi havde et 10-20-årigt forlig, der bandt os i alle henseender.
Det må være rimeligt op til næste valg at kunne diskutere CO2 og vedvarende energi, og den fleksibilitet er indbygget i aftalen.
Med hensyn til, hvordan vi indretter hovedstrukturen i den danske elsektor, er der tale om en i princippet tidsubegrænset aftale, som selvfølgelig kan laves om.
Hr. Behnke har jo fuldstændig ret i, at med den tekniske udvikling osv., vi er undergivet, og de ting, vi heldigvis bliver klogere på, må vi kunne tilpasse strukturen undervejs, og det er jeg overbevist om at forligspartierne også vil gøre.
Den anden overordnede betragtning, jeg vil gøre, er med hensyn til proceduren, der har ført frem til dette resultat.
Fru Aase D. Madsen var meget utilfreds med det manglende demokrati.
Hun sagde, det havde været meget mere demokratisk, hvis dette her var blevet diskuteret i en energikommission, og så kunne vi her i Folketinget efterfølgende behandle det resultat, der kom ud af energikommissionens arbejde.
Det synspunkt deler jeg ikke.
Den måde, vi har behandlet energisektoren på,
har faktisk efter min mening været forbilledlig. Hvordan startede det?
Der er blevet afholdt et utal af konferencer og møder og seminarer, og der er blevet lavet den ene spændende rapport efter den anden med hver sit udgangspunkt,
så det hele har været ordentligt belyst.
Organisationerne har haft mulighed for at lægge deres planer frem, og partierne har kunnet ytre deres synspunkter.
Vi er mødtes utallige gange, og her i Folketinget har vi haft en særlig høring om spørgsmålet, som var arrangeret af Teknologirådet.
Da forhandlingerne startede mellem de partier, som på samme tid var indstillet på at diskutere konsekvenserne af elliberaliseringen på den ene side og opfyldelsen af vore internationale miljøforpligtelser på den anden side, startede vi en proces, hvor samtlige dokumenter, der forelå, blev offentligt tilgængelige.
Vi ved udmærket godt, at i forhandlinger får hovedaktørerne altid papirerne, for det er der nok en af os der nok skal sørge for.
Selv om vi aftaler, at de ikke skal have dem, får de dem alligevel, og jeg har aldrig haft det dårligt med, at der er en vis porøsitet i selv nok så fortrolige forhandlinger.
Her valgte vi altså, at det ikke bare var hovedaktørerne, som fik dem; her skulle alle have dem.
Det førte desværre til, da ingenting var fortroligt, at meget lidt af det kom i aviserne, men sådan er det jo med åbenhed.
Åbenhed fører til ringe pressedækning, men det må man leve med.
Vi har i hvert fald været ekstremt demokratiske. Dertil kommer, at forligspartierne jo ikke har lagt bånd på sig selv undervejs i drøftelserne.
Jeg synes, det har været forbilledligt, det er sådan, vi skal lave demokrati: fuld åbenhed, alle skal være med, ingen skjulte papirer, alle rapporter osv. skal ind i billedet.
Det har oven i købet været sådan, at staten har bidraget med jeg ved ikke hvor mange forskellige rapporter - ofte med lidt usammenhængende værdigrundlag, altså inkonsistent værdigrundlag - og det har da været fint, at alle parter er blevet hørt.
Der er selvfølgelig en række ting, vi ikke når her inden sommerferien, og det har vi også været opmærksomme på i forligskredsen.
Det vigtige spørgsmål om konkurrencesituationen i udgangsforløbet, altså åbningsbalancen for kraftværkerne, skal på plads.
Her har vi lovet hinanden at tage hensyn til, at konkurrencesituationen skal være i orden, og jeg er villig til også at diskutere andre dele af elsektorens muligheder, når det drejer sig om åbning, så vi også her sikrer anstændige vilkår.
Men det gør jo ikke tingene lettere i dette forløb, at man skal have dynget en reel interessediskussion til med jeg ved ikke hvor mange juridiske argumenter, som ofte er ledsaget af kraftudtryk - ja, undskyld ordet »kraftudtryk«, når vi taler om elsektoren - som ikke er egnet til at befordre et ordentligt klima.
Når man en gang imellem læser noget og hører fru Aase D. Madsen her i dag, er det, som om elsektoren først har fået noget at vide om alt det her for få dage siden, og det er altså en sandhed med så store modifikationer, at den nærmer sig en løgn.
Der er selvfølgelig nogle enkeltspørgsmål, som vi skal have afklaret allerede nu, og jeg er nødt til at sige, at partierne var enige om, at der ikke skulle skabes noget hul i produktionen i vindmølleindustrien.
Det skete ud fra alle de argumenter, som jeg synes hr. Ebbe Kalnæs på så glimrende måde har redegjort for her i dag, og som fru Anni Svanholt, hr. Frank Dahlgaard og hr. Martin Glerup og jeg tror faktisk ordførerne for alle forligspartierne har sagt i dag
Hvis der er opstået uklarhed om enkelte af vore formuleringer, skal vi selvfølgelig have det rettet, og det skal gøres hurtigt.
Bygningen er nu i en konstruktionsfase, og hvis vi begynder at lave om på fundamentet for aftalen, braser den sammen.
Derfor skal vi holde fast i det, vi har aftalt, og man skal ikke tage fejl af, at det at lave en så ambitiøs politik, som vi har lavet med hensyn til markedsåbning, naturligvis kræver ordentlig forberedelse, og de politiske beslutninger skal være truffet så betids, at hele det tekniske forberedelsesarbejde kan køre igennem.
Så har jeg et svar til hr. Peter Hansen-Nord, som jeg også synes holdt en glimrende tale - lige bortset fra, at der var et par tidspunkter undervejs i talen, hvor jeg synes, hans skygge forfulgte ham lovlig meget, og hvor han kom med lidt skræmmende proportioner.
Men bortset fra det var det i øvrigt et glimrende indlæg, hr. Hansen-Nord holdt; han vedstod det, vi havde aftalt, og det er jeg glad for.
Hr. Hansen-Nord stillede flere relevante spørgsmål, men stillede mig navnlig ét spørgsmål, som kræver et svar.
Hr. Hansen-Nord sagde, at han godt kunne se, at det er nødvendigt med disse bemyndigelser, men spurgte, om man kunne få sikkerhed for, at Folketinget ikke bliver sat ud af spillet, når der gives disse bemyndigelser - der selvfølgelig er bundet til en aftale - så Folketinget ikke køber katten i sækken i denne forbindelse.
Jeg kan svare hr. Hansen-Nord helt klart, at der vil blive draget omsorg for, at alle bekendtgørelser - hvis de har bare den mindste politiske relevans - vil tilgå Folketingets Energipolitiske Udvalg, så der er mulighed for at rejse spørgsmålet både dér og i øvrigt også i forligskredsen.
Vi vil naturligvis ved udmøntningen af disse rammebetingelser drage fordel af den kæmpeviden, som aktørerne besidder på dette område; jeg tror, det også var hr. Hansen-Nord, som var inde på det.
Man skal jo en gang imellem sondre mellem sagkundskab og særinteresser, og jeg er altså mere lydhør over for sagkundskaben end over for særinteresserne i den fase af forhandlingerne, vi er i på nuværende tidspunkt.
Jeg var utrolig glad for hr. Glerups indlæg, hvor han påpegede, at når vi laver elreformen nu, er det jo ikke, fordi tingene har fungeret dårligt indtil nu.
Tværtimod har de jo fungeret godt, og vi har fået en flot bedømmelse af OECD for den danske energipolitik, men vi er bare i en anden situation nu.
Når vi snakker om marked på både EU- og nordisk plan
, er det jo et tog, der er sat på skinner nu, og her er det afgørende for os - som både hr. Sjursen, fru Anni Svanholt, hr. Glerup og fru Myltoft var inde på - at sikre den miljømæssige side af sagen på en sådan måde, at vore forbrugerbeskyttelsessynspunkter og vore miljøsynspunkter ikke lider skade.
Jeg er helt enig i den karakteristik af markedet, som hr. Sjursen gav. Vi skal bruge markedet dér, hvor det er det effektive instrument, men vi skal ikke lade markedet være herre; vi skal lade det være vor fornuftige tjener, og markedet er en vidunderlig tjener, når man skal nå nogle mål.
Vi har navnlig en interesse på to punkter.
Ved at lave den fuldstændige markedsåbning i Danmark bliver vi for det første ligefodsdeltagere på det nordiske marked, og det er forudsætningen for, at vi kan fastholde vores kraftvarmeprofil og vores satsning på vedvarende energi.
Her skal vi have det nordiske marked med, for det er helt afgørende, og for min skyld skal vi også meget gerne have det nordeuropæiske marked med.
Det andet punkt er at sikre, at den vedvarende energiudbygning bliver så effektiv som overhovedet muligt.
Jeg har svaret på en række af de ting, hr. Hansen-Nord drog ind i billedet, og vi skal selvfølgelig også tale om tekniske enkeltheder.
Men selv om vores aftale kun fylder 10 sider, er den ganske indholdsmættet og ganske præcis, og de, der har lavet arbejdet - og som jeg i øvrigt synes har fortjent al den ros, de har fået her i dag - har virkelig prøvet at omsætte de tanker, vi har givet udtryk for i vores fælles aftale, på en god måde.
Kritikpunkterne har jeg været inde på undervejs, og jeg har også svaret hr. Frank Dahlgaard på spørgsmålet om år
Jeg noterede mig et enkelt synspunkt mere, som hr. Dahlgaard også var inde på, nemlig at for blot et års tid siden - måske endda kun for trekvart år siden - var der ganske mange, også nogle, som ikke er langt fra mig, der talte om at tage store værdier ud af energisektoren, og selv elværkerne koketterede med at tage meget store værdier ud.
Det har vi ikke gjort, og i dag ville det jo have været en forfærdelig situation.
Her kunne man have talt om juridiske problemer og om, at vi havde haft vanskeligheder i forhold
til grundloven.
Nu har i opfyldelsen af en i øvrigt vanskelig finanslovaftale holdt os til de ting, som er markedskonforme
og fornuftige og ikke på mindste måde antaster de grundlovsmæssige bestemmelser
Det tror jeg er vigtigt at tage med.
Fru Svanholt var inde på de mange gode, grønne fremskridt, der er i reformerne, og jeg er fuldstændig enig med hende.
Det er dét, der er det flotte, og det, der pådrager sig udlandets interesse ved den danske markedsåbning, er jo netop, at vi laver markedsåbning, samtidig med at vi beskytter forbrugerne og beskytter miljøinteresserne.
Hvad enten man kan lide Kyotomekanismerne eller ej, er der ingen tvivl om, at det, vi nu har aftalt her, er forudsætningen for - som hr. Hansen-Nord så rigtigt understregede - at vi overhovedet kan gøre det, vi gør.
Fru Svanholt betonede energispareloven, og andre ordførere var inde på det samme.
Jeg er fuldstændig enig med hende, og fru Anni Svanholt sagde også en ting, som jeg tror det er vigtigt ikke at glemme, nemlig at vi ikke bare åbner for, at forbrugerne kan vælge frit.
Det ville for mange små forbrugere kun være en teoretisk frihed, som i realiteten kunne betyde, at det var de store forbrugere, der scorede hele gevinsten, og at de små forbrugere faktisk kom til at betale en for høj pris.
Se bare på forholdene i finanssektoren; her kan vi alle sammen frit vælge pengeinstitut, men vi får ikke som enkeltkunder den samme gode behandling, som de meget, meget store indskydere får.
Ved at vi har bevaret distributionsselskabernes forsyningsopgave i det, vi kalder forsyningspligtselskaber, får vi nogle, der vil købe klogt ind på vore vegne og ved, hvad de har med at gøre.
Det synes jeg er flot.
Sol, vind og alt det kommer vi til at tale meget mere om, også til efteråret.
Fordi vi nu lægger rammerne fast, har vi jo ikke uddebatteret vores energipolitik.
Og jeg vil sige til hr. Søren Kolstrup, som jo holdt en forfærdelig vred tale, som faktisk var en dårligere sag værdig end den, vi har her i dag, at den er alle jo med til at diskutere, og hr. Kolstrup og hans parti har jo ofte leveret meget værdifulde bidrag til vores energipolitik.
Så jeg synes ikke, man skal tale sig ud af det her, bare fordi man er blevet sur over resultatet.
Jeg har svaret fru Aase D. Madsen, og jeg er sikker på, at fru Aase D. Madsen, hvis hun virkelig tænkte dét igennem, hun selv sagde, ville komme til det resultat, at det er nu meget godt, at det er os andre, der har ordnet sagen her, for man kan jo ikke både please elværkerne og industrien og opfylde vores forpligtelser og beskytte forbrugerne på samme tid.
Vi er nødt til at foretage nogle valg, også selv om de kan være vanskelige.
Hr. Ebbe Kalnæs var inde på en række betragtninger, som er jeg enig i, men jeg forstår ikke, at CD, som var så aktiv en deltager hele vejen igennem, sprang i målet på CO2-spørgsmålet, for som fru Anni Svanholt har sagt det, var CD jo en af de mest konstruktive og aktive medforfattere til »Energi 21«, hvorfra de her ting jo stammer, som nu udmøntes.
Men det valgte man altså i partiet, og så er jeg altså glad for, at hr. Kalnæs siger, at man i øvrigt vedstår det, som man har bundet sig til i finansloven, og at man i øvrigt er enig i elreformen bortset fra det med CO2-kvoterne.
1999-problemet skal løses nu, og der er ingen tvivl om, hvad det var, vi aftalte, altså hvad målet var.
Det var at give et pusterum i 1999, så vi ikke fik et hul i forbindelse med produktionen, og det tror jeg også vil stå klart.
Og det parti - ingen nævnt, ingen glemt - det parti, der vælger at skabe usikkerhed på det her punkt, kommer til at bære et meget, meget tungt ansvar over for den danske vindmølleindustri, et meget, meget tungt ansvar, og det tror jeg ikke nogen af os kan ønske for det pågældende parti.
Så det problem håber jeg bestemt at vi kan løse i fællesskab.
I øvrigt er det jo rigtigt, som hr. Jan Sjursen fremhævede, at vi jo har givet vindmøllefolket gode vilkår og vil køre det ind i et system, som vil betyde meget kraftige incitamenter for udbygning af vedvarende energi, og som er langt mere robust end det system, vi har med skattetilskud.
Glem ikke, at hver eneste gang vi har haft finanslovforhandlinger, har der ligget forslag fra Venstre og De Konservative om helt at afvikle støtten til vedvarende energi!
Når alt det er sagt, er vi selvfølgelig ikke færdige, for vi skal jo igennem et fornuftigt udvalgsarbejde, hvor vi vil bestræbe os på at svare på alle de spørgsmål, der ikke er blevet besvaret indtil nu, herunder hr. Søren Kolstrups spørgsmål vedrørende CO2-kvoterne.
Og jeg tror, vi kan give en virkelig god forklaring, men den vil jeg foretrække at give skriftligt, for jeg tror, han har misforstået § 7 i loven, men det kan jeg forklare i det skriftlige svar.
Vi vil meget gerne tjene hele Folketinget og selvfølgelig også de partier, der har stået uden for aftalen, men når vi nu står med en god aftale i hånden, ville det være århundredets dumhed at lade den smutte fra os, og så dumme er der ingen af de fornuftige partier, der står bag den aftale, vi har indgået den 3. marts, der vil være.