Tove Videbæk (KRF), 2000-01-20:
Selv om dette lovforslag tilsyneladende kun drejer sig om tekniske ændringer i loven, der skal tilpasses til regeringens IT-politik og til et direktiv fra EU, vil jeg alligevel gerne give lovforslaget et par principielle kommentarer med på vejen.
Forslaget til ændring af lov om offentlige arkiver vedrører jo både aflevering og opbevaring af skriftlige kilder til Danmarks historie, det vedrører den fysiske form, hvori kilderne udarbejdes og opbevares, og endelig vedrører det tilgængeligheden af disse kilder for dels nulevende personer, som er omtalt i dem, dels forskere.
Vores nuværende arkivlov fastsætter en del regler inden
for dette område
, og hovedproblemet er, som jeg ser det: Hvem skal have adgang til at kigge i det historiske kildemateriale, hvornår og på hvilke vilkår?
Dette problemområde skrev Leif Larsen en kronik om i Politiken den 22. december 1999, og i denne artikel kalder han vores nuværende arkivlov for en arkivlov fra enevældens tid, og han siger: »En ny debat er på vej om danmarkshistorien i vort århundrede.
Problemet er bare, at vi stadig væk ikke har en arkivlov, der åbner alle døre for netop denne periode.
Kritikken har været voldsom.
Der er historikere som f.eks. professor Niels Thomsen, leder af Historisk Institut på Københavns Universitet, som i et brev til Folketinget har betegnet den nuværende arkivlov som en lov fra enevældens tid, og andre har kaldt arkivloven for en lukningslov, bl.a. fordi meget af det materiale, Rigsarkivet opbevarer for ministerier og styrelser, er hemmeligstemplet i 60, 80 og i 100 år.
Så der er stadig lang vej, før hver sten er vendt i denne vigtige historiske periode.«
Praksis viser, at adgangen til de historiske kilder er meget besværlig, og ligeså viser praksis, at det tilsyneladende mest er anonyme embedsmænd, der af rene forsigtighedshensyn fastsætter de forlængede beskyttelsesfrister.
Problemerne har været så groteske, at selv når ansvarlige ministre, f.eks. tidligere udenrigsminister Uffe Ellemann-Jensen, i Folketinget har lovet dette hemmelighedskræmmeri begrænset, så har embedsmændene tilsyneladende helt uanfægtet fortsat hidtidig praksis med at nægte adgang til arkiverne. Som modstykke kan nævnes USA, der har
en meget mere liberal holdning til dette spørgsmål, 25 år for det meste materiale
, og adskillige danske forskere har i USA's arkiver fundet væsentlige dokumenter om Danmarks udenrigspolitik, mens de relevante danske myndigheder ikke har villet give adgang til kopier af de selv samme dokumenter herhjemme.
Det virker ikke rimeligt og slet ikke nutidigt.
Det andet hovedproblem, som jeg ser det, er spørgsmålet om, at fremtidige arkiveringer alene bør findes på IT.
Naturligvis skal fremtidige arkiveringer tilpasses IT-udviklingen, men IT-udviklingen går så hurtigt, at ingen i dag kan garantere, at fremtidig IT-teknologi også gør nutidige edb-arkivalier læselige til den tid, f.eks. om 100 år, hvor de formelt skal være tilgængelige.
Her tænker jeg især på, om magnetiske eller andre påvirkninger eller udskiftninger af systemer osv. kan forårsage, at oplysninger går tabt, så vi dermed bliver historieløse i en periode.
Hertil kommer, at vi netop under orkanen i slutningen af 1999 så, hvor sårbare vi faktisk er, hvor sårbar vores elforsyning er, og uden en stabil sådan har vi ingen glæde af en nok så avanceret IT-teknologi.
Altså Kristeligt Folkeparti er skeptisk over for det her lovforslag, men vi vil naturligvis fortsat deltage konstruktivt i udvalgsarbejdet og drøftelserne om forslaget, men bred skepsis.