Keld Albrechtsen (EL), 2003-04-08:
Jeg vil gerne spørge statsministeren, om regeringen vil være indstillet på at give beboerne, lejerne, i de almene boliger en større rådighed over deres egen lejlighed, f.eks. til at kunne udføre forbedringer og ændringer af rumopdeling og på den måde altså få en højere livskvalitet i deres bolig.
Det er jo et område, hvor reglerne er for restriktive, hvor der i højere grad kan åbnes op for individuelle hensyn, og som egentlig skulle ligge smukt i forlængelse ikke alene af en solidarisk tankegang, men såmænd også en liberal tankegang.
Derfor vil jeg godt spørge statsministeren, om regeringen vil være indstillet på, at vi drøfter, om der kan ske forbedringer af beboernes råderet i det almene byggeri.
Jeg vil gerne sige, at mens vi i Folketinget i dag har behandlet det her forslag, er der indtrådt en skærpet situation mellem USA og England og den øvrige del af verdensamfundet.
Det er tilsyneladende ikke lykkedes for præsident Bush og premierminister Blair at etablere nogen som helst form for enighed om, hvordan de mener Irak skal styres efter krigen.
Det eneste, de er enige om, er, at de ikke er enige med den franske præsident, som ifølge Ritzau her til aften har udtalt meget klart - det er i et telegram her kl. 18.28 - at det er op til FN og FN alene at sørge for den politiske, økonomiske, humanitære og administrative genopbygning af Irak.
Det sagde præsident Chirac til journalister efter et møde med FN's Flygtningehøjkommissær Ruud Lubbers.
Vi står altså i en situation, hvor de to ledende parter af koalitionen, USA og England, ikke kan blive enige om genopbygningen, og hvor præsident Chirac helt givet støttet af et flertal i det internationale samfund insisterer på, at genopbygningen skal ledes af FN.
I den situation har et flertal i udvalget og formentlig et flertal her i Folketinget om ganske få minutter vedtaget, at man sagtens kan afslutte behandlingen af spørgsmålet om, på hvilken måde genopbygningen skal foregå, med et aktstykke i Folketingets Finansudvalg, som man vil sammenkæde med spørgsmålet om den humanitære bistand.
Det vil sige, at man har pakket hele spørgsmålet om genopbygning ned.
Det er hele det spørgsmål, som det internationale samfund nu står i en fortvivlet krise omkring, fordi premierminister Blair og præsident Bush har forkludret folkeretten og kørt FN ud på et sidespor. Man vil nu afvise et forslag, der går ud på, at vi i det mindste skulle have mulighed for her i Folketinget at diskutere vilkårene og grundlaget for genopbygningen af Irak på et folkeretligt gyldigt grundlag.
Man vil nu stemme det igennem uden at tage hensyn til, at vi står i en international situation, hvor dette er hovedtemaet.
Det er det tema, man diskuterer overalt i verden, og det skal så bare pakkes ned her i Folketinget.
Så tillod regeringspartiernes ordførere endog at bruge hele folketingsdebatten til at skælde ud på oppositionen, fordi vi havde formastet os til at sætte spørgsmålstegn ved det grundlag, som aktstykket baserede sig på, da det blev behandlet i Folketingets Finansudvalg.
Jeg håber, at i det mindste på regeringsbænkene og i de tre partier, der bærer denne regering oppe, så længe det kan vare, vil den måde, som de har behandlet den her debat på, give stof til eftertanke.
Man indleder hele debatten med at kaste sig over oppositionen, fordi vi overhovedet formaster os til at rejse spørgsmålet, fordi vi overhovedet formaster os til at bede om at få en debat her i Folketingssalen om det spørgsmål.
Hvis der ikke bliver gjort en utrolig aktiv indsats også fra de stater, som har deltaget i koalitionen, herunder ikke mindst Danmark, står FN over for en skæbnetime, hvor FN nu helt tydeligt er ved at gå i opløsning, fordi USA og England ikke aner, hvordan de skal få afsluttet det projekt, som de begav sig ud i på et ulovligt grundlag, og fordi de ikke vil lytte til det flertal i verdenssamfundet, som har en anden opfattelse, nemlig den opfattelse, at folkeret er noget, vi har, fordi den også skal overholdes og især skal overholdes, når det virkelig gælder.
Jeg synes, at den måde, som den her sag er blevet behandlet på, er dybt forstemmende.
Det samme er den måde, som udenrigsministeren i eftermiddags indledte debatten på, nemlig uden overhovedet at forholde sig til de reelle problemer, men med et frådende angreb på oppositionen og på forslagsstillerne, fordi de overhovedet havde formastet sig til at rejse det her spørgsmål og kræve en åben folketingsdebat.
Så skal jeg slet ikke komme ind på de graverende fejltrin af proceduremæssig art, som de tre regeringsbærende partier begik undervejs.
Det har hr. Jann Sjursen været inde på.
Jeg håber, at de i det mindste vil bruge natten til at sunde sig lidt på, hvad de har lavet i dag.