Line Barfod (EL), 2005-11-24:
Jeg vil gerne takke for debatten og især takke Socialdemokraterne, De Radikale og SF
, som i M021S13541431NAKL.FM Page 1430
Tuesday, January 31, 2006 1:41 PM
hvert fald er opmærksomme på, at der er et problem, og er åbne over for at se på, hvilke ændringer man kan gennemføre på det her område for at prøve at imødegå problemet.
Det glæder mig, hvis vi kan komme videre med den debat.
I forbindelse med udligningsreformen er der jo ikke lagt op til, at der i det forslag, der kommer til reformen, skal være noget som helst med om refusionssatser, så det kommer ikke af sig selv med i udligningsreformen.
Det er derfor, vi har genfremsat vores forslag.
Vi mener, at denne debat er en meget vigtig del af debatten om, hvad der sker ude i kommunerne, hvad der sker med den kommunale økonomi, både med hensyn til forskellen mellem kommuner og med hensyn til forskellen mellem mennesker.
Derfor vil vi blive ved med at holde fast i, at vi skal se på refusionssatserne i forhold til den kommunale økonomi.
Det glæder mig da, at ministeren indrømmer, at refusionssatser er et styringsinstrument.
Det var det måske lidt sværere for andre ordførere at indrømme.
Men jeg mener, at vi kommer længere i den politiske debat, hvis man står ved, at man bruger refusionssatserne til at regulere, hvor mange folk der skal have forskellige ydelser.
Det lyder ikke så pænt, men reelt er det jo det, der foregår.
Det vil være bedre med en reel diskussion af det.
Det giver så en række problemer, når man gør det, især når man gør det på områder, hvor kommunerne reelt ikke har muligheder for at påvirke, hvad der egentlig sker.
For kommunerne har ikke mulighed for at påvirke, hvor mange der bliver nedslidte.
Mange af de mennesker, der så bliver nedslidte, skal igennem et forfærdeligt system, som opleves utrolig ydmygende af mange mennesker.
Man kunne senest høre nogle af beskrivelserne i går på den konference om retssikkerhed på det sociale område, som DSI afholdt, hvor mange fortalte om, hvor forfærdeligt det er at opleve de her ydmygelser, og hvor sagsbehandlere osv. fortalte om, at folk i dag efterhånden skal have en advokat for at kunne opnå deres ret i det sociale system.
Det burde jo ikke være tilfældet.
Det burde være sådan, at alle borgere havde mulighed for at få det, de har ret til.
Hvis man ønsker at bruge refusion på forskellige områder, skal der altså også være nogle reelle muligheder for kommunerne til at gøre noget, og det er der ikke rigtig i dag.
Det kan også siges omvendt: Det, at refusionen er det, der skal være styrende, og ikke lovparagrafferne, gør jo, at de steder, hvor man ikke bruger refusionssatserne, gør man ikke noget for folk.
F.eks. er der jo en mulighed for, at folk, der er kommet på førtidspension, kan få et skånejob, hvis de ønsker at komme ud og arbejde lidt.
Men mange får faktisk ikke den mulighed, fordi kommunerne overhovedet ikke prioriterer at bruge tid på at skaffe dem de skånejob, fordi det koster kommunekassen, og kommunerne har ikke penge til det, og fordi det koster tid for sagsbehandlerne, som ikke har tid til det.
Der er faktisk mennesker, som gerne ville bidrage, som gerne ville være en del af arbejdsmarkedet, så meget de nu kan for den sygdom eller det handicap, de har, men som ikke kan komme til det, fordi man her har valgt ikke at lave en refusionssats, som skal være et incitament, og nu er folk jo kommet over på førtidspension.
Hvis det virkelig var hensynet til borgeren og ikke hensynet til økonomien, der stod forrest, så burde man jo også her have sat ind med refusion.
Men det virker ikke, som om det egentlig er det, det handler om.
Det virker, som om man laver en vurdering af, hvor det bedst kan betale sig at have folk henne.
I nogle perioder har man syntes, at vi skulle have så mange som muligt på førtidspension, og så har man lavet refusion efter det.
I andre perioder har man sagt, at vi skal have så få som muligt på førtidspension, og så laver man refusion efter det.
Vi mener i Enhedslisten, at det må være bestemt af hensynet til det enkelte menneske og en vurdering af, hvor syge de er, hvor nedslidte de er, og om de har nogen muligheder for at bidrage på arbejdsmarkedet, om folk skal på førtidspension.
Så skal man i øvrigt for at forebygge, at folk kommer på førtidspension, gøre en stor indsats for at sikre, at der er ordentlige vilkår på arbejdsmarkedet, så folk ikke bliver nedslidte, og vi skal have et rummeligt arbejdsmarked, hvor der er plads til, at folk kan være der, også selv om de ikke kan yde en hundredeprocentsindsats.
Et af de andre områder, hvor vi oplever problemerne med refusion, er i spørgsmålet om sygedagpenge og kontanthjælp, hvor folk kommer M021S13541431NAKL.FM Page 1431 Tuesday, January 31, 2006 1:41 PM over på kontanthjælp i stedet for at være på sygedagpenge.
Nogle af dem mister så fuldstændig kontanthjælpen, fordi de er gift, og så bliver de pludselig afhængige af deres ægtefælles indtægt og ryger ned i det sorte hul, hvor de slet ikke får nogen penge og kommer til at stå uden indkomst, hvilket mange overhovedet ikke havde forestillet sig kunne finde sted i et moderne og rigt samfund som det danske.
Så der er mange ting at tage fat på, hvis man ønsker, at det skal være hensynet til mennesker, der er i centrum, og derfor har vi forslaget her om 100 pct. statsrefusion.
Det er vi så godt klar over vi ikke kommer igennem med, men vi håber, at det kan føre til, at vi i udvalget får debatten om, hvorvidt vi kunne få nogle bedre og mere ens refusionssatser, som flere af partierne så også har åbnet for, således at det bliver hensynet til mennesket, der er afgørende, og så vi samtidig får en bedre udligning mellem kommunerne, så vi ikke ser de her kommuner med virkelig store sociale problemer, som får det dårligere og dårligere, fordi de får færre og færre penge.
Det fik vi jo for et par år siden en beregning af fra Indenrigsministeriet, hvor man kunne se, at der virkelig var mange kommuner, der ville få en langt bedre økonomi, hvis vi lavede 100 pct. statsrefusion, og en langt bedre social fordeling af økonomien mellem kommunerne, fordi det i høj grad er de kommuner, der i forvejen har økonomiske problemer, som også lider under det refusionssystem, vi har i dag.
De ville så få bedre muligheder for og en bedre økonomi til at gøre noget for de mennesker, der har brug for noget ekstra hjælp, og kunne måske sætte tidligere ind, så de mennesker fik mulighed for at komme tilbage på arbejdsmarkedet i stedet for engang ad åre at ende på førtidspension, når de har været igennem hele den ydmygende række af arbejdsprøvninger osv., som man i dag skal igennem for at kunne opnå førtidspension.
Så vi vil fortsætte debatten og håber, at der kan blive opbakning til at lave nogle ændringer, som kan betyde, at det bliver retssikkerheden og hensynet til mennesker, der kommer forrest, frem for kun de økonomiske hensyn.
Afstemning