runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Keld Albrechtsen (EL), 2002-01-30:
Når vi fra Enhedslistens side har rejst denne forespørgsel og også er spændte på ministerens svar, er det, fordi Danmark efter vores opfattelse nu står ved starten af en række traktatforhandlinger, hvor vi faktisk står med ryggen mod muren.
Men vi må konstatere, at den danske regering har godkendt, at det skal ske. Der vil blive udarbejdet et forfatningsudkast.
Vi ved jo ikke, hvordan resultatet af en folkeafstemning i Danmark vil blive. Vi risikerer, at vi i et, to årtier skal leve under det regelsæt, som en sådan forfatning vil pålægge os, hvis den bliver vedtaget.
Derfor har vi fra Enhedslistens side tænkt os at kæmpe komma for komma om det konkrete indhold i denne traktat, og det er baggrunden for, at vi ønsker den debat i dag, som jo kan få enorm betydning for Danmarks fremtid.
Føderalisterne vil få flertallet i konventet; derom er der ingen tvivl.
De, der er skeptiske over for eller modstandere af en forbundsstat, vil være i mindretal fra starten.
Efter vores opfattelse kan det problem kun imødegås fra dansk side ved at gå i offensiven, ved at forsøge at sætte en anden dagsorden, ved at forsøge på at komme med en række forslag, som kan ændre debattens karakter, så den ikke kommer til at handle om, hvordan man sikrer mere magt til EU's institutioner på demokratiets bekostning, men så den kommer til at handle om: Hvordan sikrer man, at alle mennesker i Europa får sociale rettigheder på et vist mindsteniveau?
Hvordan undgår man, at regeringerne igangsætter en konkurrence om at konkurrere hinandens bistandshjælp og understøttelse og rettigheder for flygtninge og indvandrere nedad og nedad og nedad?
Det er nogle af de temaer, som Danmark burde sætte på dagsordenen på en sådan forfatningskonference i EU's konvent, og jeg venter meget spændt på at høre, om den danske regering har tænkt sig at komme med et offensivt dansk udspil, eller om man har tænkt sig at videreføre den gængse tradition i dansk EU-politik, som går ud på at administrere og håbe, at det ikke går så galt, som vi alle sammen ved det vil gøre, når resultatet foreligger.
Besvarelse
Per Stig Møller (KF), 2002-01-30:
Jeg vil gerne takke for den brede tilslutning til forslaget.
Det var kun Enhedslisten, som gik imod, og det var jo forventet, fordi det har noget at gøre med samarbejdet med EU.
Jeg er glad for at konstatere, at der i Folketinget, altså minus Enhedslisten, er støtte til tiltrædelse af denne aftale.
EU har jo vedvarende spillet en rolle i Makedonien, og denne nye aftale udgør et vigtigt fremskridt for EU's forbindelser med Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien.
Det er jo ikke sådan, at man bliver fattigere af at blive ansøgerland og komme tættere ved EU.
Så ville det jo det også være mærkeligt, at alle landene, der kom ud af Sovjetunionens skygge, ønsker at komme ind i EU nu, og vi håber på at få dem med i december 2002.
Polen, Tjekkiet, Ungarn og Slovenien har alle sammen haft store fremskridt.
Den tilbagegang, de havde efter 1991, skyldtes jo, at de havde de sammenbrudte økonomier, som var skabt af socialismen og kommunismen, og det har man så arbejdet sig ud af senere, efterhånden som man er kommet tættere og tættere ved EU.
Bulgarien er det seneste eksempel på en økonomi, der nu er i stærk fremdrift, efter at man har smidt alle de socialistiske arverester fra sig.
Det er så også det, vi kan håbe for Makedonien, at de får en økonomisk fremgang og med tiden bliver kandidatland i forbindelse med EU.
Derfor er denne aftale et vigtigt signal i en tid, som er præget af - det erkender jeg, det mener jeg også, en af de andre ordførere sagde, jeg tror, det var hr. Villy Søvndal -
en meget forsigtig optimisme.
For situationen er skrøbelig, situationen er meget skrøbelig indenrigspolitisk i Makedonien.
Men dette er jo med til at stabilisere i hvert fald den forsigtige optimisme, som vi måtte have.
Jann Sjursen (KRF), 2002-01-30:
Jeg skal blot meddele, at Kristeligt Folkeparti kan tilslutte sig forslaget til indgåelse af en aftale mellem EU og Makedonien.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-01-30:
Jeg forstår spørgsmålet på den måde, om jeg er modstander af, at Makedoniens regering og befolkning underskriver en sådan aftale, og det mener jeg i enhver henseende at befolkningen i Makedonien vil være den rette part til at afgøre.
Og hvis der bliver en folkeafstemning i Makedonien, hvor man godkender en sådan aftale, tager vi det til efterretning i Enhedslisten.
Vi ønsker bare ikke at tage medansvar for aftaler, der tvinger et land til at gennemføre en borgerlig privatiseringspolitik.
Det forstår jeg godt at Venstre er meget indstillet på.
Så får man så at sige traktatfæstet den borgerlige politik også i Makedonien, og det kan jeg se et perspektiv i for Venstres vedkommende.
Men jeg håber, at man i Venstre kan forstå det, når vi i Enhedslisten sådan set ikke arbejder energisk på at traktatfæste borgerlig politik som generelt bindende princip for hele Europa.
Tina Nedergaard (V), 2002-01-30:
Jeg vil blot ganske kort spørge hr. Keld Albrechtsen om, hvilke alternativer hr. Keld Albrechtsen ser til at indgå en aftale med Makedonien - det er jo en selvstændig nation.
Elisabeth Arnold (RV), 2002-01-30:
Det er da rigtigt, at der er mange af os, der har fulgt med i europadebatten længe og derfor godt ved, hvad Dansk Folkeparti mener.
Men nu er det jo faktisk sådan, at hr. Skaarup også repræsenterer mig, når hr. Peter Skaarup sidder nede i konventet og skal udarbejde visionerne for det kommende Europa. Jeg bliver derfor til sidst nødt til at spørge hr. Peter Skaarup, som går ind for, at man skal samarbejde om grænseoverskridende problemer, og det gælder altså f.eks. handelssamarbejdet, og det gælder også miljøsamarbejdet, om Dansk Folkeparti slet ikke mener, at man skal samarbejde om sådan noget som f.eks. grænseoverskridende kriminalitet.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-01-30:
Men så kan jeg forstå, at fru Charlotte Antonsen f.eks. ikke, som vi foreslår, vil være med til at bruge EU til at afskaffe fattigdom og skabe fuld beskæftigelse.
Det vil man så ikke, det er en politisk melding, sådan er det.
Men det, jeg ikke forstår, er fru Charlotte Antonsens melding om, at hvis man har haft en menneskerettighedssag, og menneskerettighederne bliver fastlagt i EU, så er det EF-Domstolen.
Jeg forstod, at det var på europæisk niveau, altså Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol.
Det er faktisk noget forfærdeligt noget, fru Charlotte Antonsen har rodet sig ud i.
Jeg håber, at hr. Henrik Dam Kristensen senere kan forklare os, hvad det her går ud på.
For vi har været meget omhyggelige med den her formulering og havde håbet, at et enigt Folketing kunne støtte den, netop for at der ikke skulle ske den underminering.
Det ser ikke så godt ud.
Charlotte Antonsen (V), 2002-01-30:
Hr. Keld Albrechtsen ønsker at benytte EU til at afskaffe fattigdommen.
I Venstre mener vi, at man godt kan medvirke til at afskaffe fattigdommen via EU, fordi det bl.a. drejer sig om at styrke konkurrencen, så vi får bedre konkurrencevilkår i Europa og dermed kan medvirke til en positiv økonomisk vækst.
Men i vores optik skal fattigdom altså ikke være et EU-anliggende.
Det skal også være noget, Danmark selv kan bestemme over, så det er en anden grund til, at vi ikke kan stemme for hr. Keld Albrechtsens tanker.
Så er der menneskerettighedscentret: For det første ligger der jo ikke noget fast, og det er noget af det, vi skal til at diskutere i forbindelse med den nye traktat.
Lad mig tage et eksempel, som måske kunne være en meget god metode, og som man kunne forestille sig kunne blive løsningen.
Det er jo typisk enkeltpersoner, der vil rejse en sag ved Menneskerettighedsdomstolen, og så bliver det altså sådan, at hvis den pågældende person er borger i et EU-land, kan man vælge enten at rejse sagen ved EF-Domstolen eller ved Strasbourgdomstolen.
Der er ikke nogen, der pålægger nogen, at det skal være ved EU, og det kunne altså være en mulighed.
Men det er da klart, at jeg ikke kan stå her og sige, hvad løsningen bliver, for der er jo ikke færdigforhandlet.
Menneskerettigheder er naturligvis universelle, og derfor er der ikke noget med, at man afskaffer Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol eller undergraver den.
Vi får i hvert fald diskussionen i forbindelse med traktatændringen.
Peter Skaarup (DF), 2002-01-30:
Til hr. Lars Barfoed og også til fru Elisabeth Arnold, som sådan set er lidt inde på det samme, nemlig hvad det egentlig er, EU skal beskæftige sig med, og hvad det er, Dansk Folkeparti mener, at EU skal beskæftige sig med: Jeg tror egentlig, at både fru Elisabeth Arnold og hr. Lars Barfoed har fulgt den politiske debat så meget, at de to også godt ved, at vi grundlæggende har to ting, vi synes der er meget vigtige, at EU tager sig af.
Den ene er selve handelssamarbejdet, altså at få et stort indre marked.
Det er jo hele forudsætningen for, at danskerne i sin tid sagde ja til EF i 1972 og også løbende har været forholdsvis positive over for det.
Siden vil jeg sige, er et andet vigtigt emne kommet, nemlig miljøet, hvor det efterhånden er gået op for alle, at det er vigtigt, at man samarbejder hen over grænserne for at undgå miljøproblemer og forurening.
Kan vi ved at hjælpe mod forureningen i det gamle Østeuropa bag Jerntæppet redde noget ordentligt miljø til os alle sammen her i Europa og i verden, jamen så skal vi da gøre det, og det kan da være utrolig vigtigt, at EU samarbejder på det her område.
Vi kan måske i virkeligheden redde mere miljø via EU, end vi kan redde miljø i det danske Folketing ved at lave nogle små ændringer i vores miljøpolitik.
Derfor har EU et vigtigt grænseoverskridende samarbejde på miljøområdet og på handelsområdet, og det skal vi udbygge, og vi skal koncentrere os meget om de områder i stedet for at finde på alle mulige nye ting, EU skal beskæftige sig med.
Der er det jo, at kompetencekataloget er afgørende, og jeg forstår ikke, hvorfor man er så ked af at lave et kompetencekatalog fra den danske regerings side og forelægge de øvrige EU-lande det.
Det synes jeg ville være en meget god opfølgning af det, som statsministeren sagde, da han var i opposition, nemlig at man skulle lave sådan et kompetencekatalog.
Det allerførste punkt i kompetencekataloget kunne jo f.eks. være, at forfatningsspørgsmål, konstitutioner, grundlov, er nationale spørgsmål, i stedet for at EU nu skal til at lave en grundlov.
Hvordan skal borgerne følge med, hvis det også styres fra Bruxelles.
Elisabeth Arnold (RV), 2002-01-30:
For en ordens skyld vil jeg lige sige, at min opfattelse fra mødet i mandags om erstatning til voldsofre af Dansk Folkepartis holdning til den slags ting var fuldstændig sammenfaldende med hr. Lars Barfoeds, og det er usandsynligt, at vi begge skulle høre så meget fejl.
Men jeg kan altså også konstatere, at det, jeg troede var en fortalelse, nemlig at Kommissionen skulle fratages initiativretten og denne skulle overgå til Ministerrådet, var så ikke en fortalelse, det var derimod en fast beslutning af Dansk Folkeparti.
Jeg vil derfor gerne spørge, om der overhovedet er noget, som EU skal beskæftige sig med efter den revolution, som Dansk Folkeparti nu foreslår, og som man vil arbejde for i konventet.
Lars Barfoed (KF), 2002-01-30:
For det første vil jeg sige, at jeg egentlig ikke synes, vi hørte hr. Peter Skaarup forklare særlig meget om det, jeg egentlig spurgte om, nemlig hvad der var Dansk Folkepartis kriterier for at tildele EU kompetence.
For det andet takker jeg for præciseringen med hensyn til erstatning til voldsofre.
Jeg havde nu hørt det sådan på høringen, at hr. Peter Skaarup var tilhænger af, at der skulle laves sådanne minimumsregler.
Men der kan jeg jo så få bekræftet, når nu det skriftlige referat fra høringen kommer
ud, at det ikke forholdt sig sådan.
Peter Skaarup (DF), 2002-01-30:
Til hr. Lars Barfoed vedrørende voldsofre: Jeg tror, at hr. Lars Barfoed måske har overset et par ting i det, jeg sagde på den høring, for jeg sagde netop, at jeg mener, når det gælder retsområdet og også voldsoffererstatninger, at det afgørende omkring det er, at det grundlæggende skal være et nationalt spørgsmål.
Men jeg sagde også, at hvis man endelig skulle gøre noget, som der lægges op til i form af den grønbog, der er lavet i EU-regi, så skulle man i hvert fald ikke vedtage faste, klare regler, men man skulle vedtage nogle minimumsregler.
Altså ikke regler, som i alle tilfælde skal gælde alle landene på et for mange lande meget højt niveau, men nogle regler, der i hvert fald sikrer, at der er et vist minimum for erstatninger, hvis man bliver udsat for overfald eller kriminalitet i området.
Men som udgangspunkt mener vi - for at sige det fuldstændig klart - at det er et nationalt anliggende at se
på voldsoffererstatninger.
Når det gælder fru Elisabeth Arnolds bemærkninger omkring initiativretten, så siger det jo næsten sig selv, at med den holdning, Dansk Folkeparti har til de her ting, så skal vi ikke have en EU-regering, der ikke er folkevalgt, i form af Kommissionen.
Så skal Kommissionen ikke som de eneste have initiativretten.
Så skal det være sådan, at det er de nationale parlamenter, der via deres ministre kan pålægge initiativer i arbejdet.
Så vil jeg godt også til uddybning af vores synspunkter fremsætte et forslag til vedtagelse, der lyder sådan her:
Forslag til vedtagelse »Folketinget konstaterer, at det er vigtigt for Danmarks selvstændighed og respekten for den danske grundlov, - at udviklingen af EU hen imod Europas Forenede Stater stoppes og vendes, så magten i stedet tilbageføres til nationalstaterne, - at Kommissionen fratages initiativretten, så de forslag, der skal behandles, i stedet fremsættes af Ministerrådet, - at arbejdet i EU's organer sker i åbenhed, og - at enhver ny traktat - hvad enten den måtte være et resultat af konventets arbejde, eller der måtte fremkomme forslag med anden baggrund - straks skal til folkeafstemning i Danmark.«
Elisabeth Arnold (RV), 2002-01-30:
Jeg vil allerførst gerne ønske hr. Peter Skaarup tillykke med pladsen i konventet.
Han vil så glide ind i den uendelige række af grå jakkesæt, som skal befolke dette forum, og det kan vi da så glæde os over.
Jeg vil blot sige, at jeg konstaterer, at Dansk Folkeparti ikke vil have det, de kaldte en forfatning.
Og så gik hr. Peter Skaarup videre med at sige, at Ministerrådet og ikke Kommissionen skal have initiativretten.
Jeg går ud fra, at det var en fortalelse, men hvis det ikke var en fortalelse, vil jeg gerne vide, om det så betyder, at Kommissionen skal afskaffes?
Kommissionens store berettigelse i dag består jo i at have initiativretten, og det har Ministerrådet ikke.
Ministerrådet har afgørelserne, men det er Kommissionen, der har initiativretten.
Hvis Kommissionen ikke skal have denne initiativret mere, hvad skal den så lave?
Det sidste spørgsmål relaterer sig til det, hr. Peter Skaarup sagde om, at der skulle meget mere magt til nationalstaterne, i virkeligheden skulle det være mellemstatsligt.
Mellemstatsligt samarbejde har vi jo i forvejen i Europa i masser af sammenhænge, bl.a. i Europarådet, som i høj grad beskæftiger sig med menneskerettigheder og flygtningespørgsmål og også andre ting, og det kan vi jo så bare beholde i stedet for.
Derfor er spørgsmålet, om hr. Peter Skaarup ikke i virkeligheden mener, at EU er undværligt, at det skal afskaffes, fordi det ikke er den model, Dansk Folkeparti ønsker?
Lars Barfoed (KF), 2002-01-30:
Jeg vil godt spørge: Hvad er egentlig Dansk Folkepartis kriterier for, hvor man skal give EU kompetence, og hvor man ikke skal give EU kompetence?
Når jeg spørger, er det også, fordi jeg forleden dag bemærkede en uenighed mellem hr. Peter Skaarup og mig, da vi deltog i en høring om erstatning til voldsofre.
Der forstod jeg på hr. Peter Skaarup - men jeg kan jo blive korrigeret, hvis jeg tog fejl - at han var stærk tilhænger af, at man indførte fælles regler om erstatning til voldsofre på EU-plan.
Altså et område, hvor der overhovedet ikke er nogen problemer af grænseoverskridende karakter, og hvor formanden for Nævnet vedrørende Erstatning til Voldsofre netop sagde, at man ikke så, at der var nogen problemer, der gav anledning til fælles EU-regler.
Men der ønskede hr. Peter Skaarup altså at imødekomme et ønske om det og demonstrere en stærk vilje til, at her skulle EU sandelig have regler.
Og nu får vi at vide, at på områder, hvor der virkelig er grænseoverskridende problemer,
der vil hr. Peter Skaarup ikke give EU kompetence.
Hvad er Dansk Folkepartis kriterier for tildeling af kompetence til EU egentlig?
Villy Søvndal (SF), 2002-01-30:
Det er også til diskussionerne om de europæiske menneskerettigheder: Jeg tror desværre, jeg er nødt til at sige, at det er værre, end hr. Keld Albrechtsen frygtede, og det siger ikke så lidt.
Det er helt, helt, helt, helt centralt det her, og jeg tror snart, at europaministeren er nødt til at gribe ind. Hvis man virkelig lægger menneskerettighederne ind i EU, har det to konsekvenser: Det ene er den geografiske udstrækning, der i dag rækker videre end EU, men hvor de fleste menneskerettighedssager i Europa faktisk findes.
Det drejer sig om Tyrkiet, Rusland, Tjetjenien osv.
De står pludselig udenfor, og det betyder en voldsom svækkelse af de europæiske menneskerettigheder, hvis man følger den model, at man putter det ind og oven i købet ikke vil anerkende, at der er en videre instans.
Jeg håber meget, at det var usikre formuleringer, der gjorde, at Venstre landede dér.
Det kan da vist ikke passe.
Henrik Dam Kristensen (S), 2002-01-30:
Jeg synes, hr. Keld Albrechtsen rammer ned på et område, hvor man netop skal passe på med at være alt for skråsikker.
Punkt 1, så er det rent faktisk efter min bedste overbevisning med i forslaget til vedtagelse, for der står, at »der skal arbejdes for en klarere beskrivelse af arbejdsdelingen mellem EU og medlemslandene med udgangspunkt i principperne om nærhed«, og det er vel et klart signal om, at der skal diskuteres på det her område.
Jeg tror ikke på, at man kan lave en klar kompetencedeling og sige: Nu har EU kompetence på det her område, og så tager nationalstaterne sig af alt andet.
Jeg skal bare komme med to eksempler til hr. Keld Albrechtsen.
Vi kunne godt have lavet nogle firkantede holdninger på forbrugersikkerhedsområdet før BSE, men da så hele Europa fik kogalskab, var vi nødt til at erkende virkeligheden, og så var der en anden dagsorden omkring fødevaresikkerhed og forbrugerbeskyttelse.
11. september er vel et mindst lige så godt eksempel på, at hvis man havde en forudfattet mening, så blev man nødt til at revidere den.
Jeg tror, det lidt er at stikke befolkningen blår i øjnene, hvis man tror, man kan lave nogle klare aftaler her, som så gælder for lang tid frem, for det gør de ikke i en verden, der hele tiden forandrer sig.
Jeg personlig og også Socialdemokratiet
vil til enhver tid tage imod en fremstrakt hånd fra hr. Keld Albrechtsen og også gerne deltage i en dialog.
Det skal der ikke herske nogen som helst tvivl om.
Men det er selvfølgelig lidt vanskeligt, når det, hr. Keld Albrechtsen har, i realiteten kun er nogle negative ord - ikke plusord, men negative ord om, at det er tomt, og det er indholdsløst, og vi har i øvrigt ikke helt forstået den dybere mening med det, der diskuteres.
Sådan må man nærmest forstå det, og det synes jeg ikke er helt fair. Jeg synes, at hvis man kigger på vedtagelsen, tager den fat på nogle afgørende punkter: åbenhed, demokrati, rettigheder for borgere og medlemslande og bevarelse af Kommissionens initiativret, som hr. Keld Albrehctsen er vendt tilbage til flere gange. Men det betyder jo ikke, at debatten er slut.
Det er bare et signal om, at vi er nogle, som ofte har oplevet, at hvis også små lande skal have styrke og power, er det ikke uden betydning, hvor Kommissionen står, og at Kommissionen har initiativret.
Det betyder ikke, at diskussionen om initiativret er lukket.
Vi står ved starten af en debat, som jeg tror, hr. Keld Albrechtsen og jeg og mange andre skal forsøge at præge i det år, der kommer.
Jeg deltager i hvert fald gerne i den og ikke med nogen forudfattede meninger, som overhovedet ikke kan flyttes, men gerne i en lyttende position.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-01-30:
Den vedtagelse, som regeringen har fremsat sammen med Socialdemokratiet, er plusord, vil jeg da godt erkende, men det er plusord uden indhold.
Jeg har nævnt, hvor der er konkret indhold:
Jeg synes, det er meget enkelt, og derfor sendte jeg et forslag, også til hr. Henrik Dam Kristensen, som kunne sikre, at Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol i Strasbourg ikke bliver undermineret.
Jeg kunne forstå, at hr. Henrik Dam Kristensen også mener, at det ikke må ske, men hvorfor vil man så ikke være med til at vedtage det forslag?
Det kan jeg simpelt hen ikke forstå.
Jeg havde håbet, at Socialdemokratiet ville have taget imod en fremstrakt hånd til at lave noget, der var offensivt og visionært og indholdsmæssigt, som handlede om miljø, om mennesker, om beskæftigelse, om bekæmpelse af fattigdom og ikke bare om procedurer og tom snak og institutioner.
Henrik Dam Kristensen (S), 2002-01-30:
Nu ved jeg jo ét hundrede procent sikkert, at hr. Keld Albrechtsen er meget velorienteret om den socialdemokratiske EU-politik, for jeg ved, at hr. Keld Albrechtsen har brugt meget af sin tid her i Folketinget til at følge med i den.
Vi har masser af visioner.
Vi har mange ting, vi gerne vil, og beskæftigelsesdelen, Lissabon-processen, er ting, som for den forrige regering var helt afgørende. Jeg tror, jeg med rette kan sige, at det ikke mindst var den forrige statsminister, som var dybt optaget af, at her har også EU en væsentlig rolle at spille, og det er selvfølgelig stadig en af vore visioner.
Jeg synes, man måske kunne vende det rundt og spørge: Hvor er det, hr. Keld Albrechtsen synes, at den vedtagelse, der er præsenteret, er så forfærdelig?
Jeg synes faktisk, den giver nogle pejlemærker om, hvad det er, vi vil med de nationale parlamenter: Vi vil have dem styrket, vi vil have åbenhed, vi vil have mere demokrati.
Den diskussion om menneskerettigheder skal jeg sådan set ikke rode mig ind i, for den var jeg ikke del af.
Men jeg vil bare sige, at jeg synes, det er vigtigt, at charteret bliver en del af traktaten.
For mig at se
vil Menneskerettighedsdomstolen altid være her, og den kan man ikke erstatte ved at skrive noget som helst ind i nogen som helst traktat eller i noget som helst andet.
Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol er der, og den er en garanti for dem, som har brug for det.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-01-30:
Nu overrasker det mig dybest set ikke så fantastisk meget, at regeringen ikke vil arbejde for et program for fuld beskæftigelse og afskaffelse af fattigdom og en rigtig miljøgaranti.
Men det overrasker mig dybest set, at Socialdemokratiet slet ikke vil forholde sig til et sådant forslag fra Enhedslisten.
Hvad er det egentlig, Socialdemokratiet vil bruge EU til?
Jeg må indrømme, at det står ikke krystalklart på
lystavlen efter hr. Henrik Dam Kristensens tale
, men det hænder måske sammen med, at man har tilsluttet sig denne regeringsvedtagelse, som ærlig talt er lidt bovlam for nu at sige det direkte.
Hvad er årsagen til det?
Og vil hr. Henrik Dam Kristensen som medlem af konventet lade sig begrænse af denne fælles dagsorden?
Så bliver det jo en tam forestilling
Så vil jeg også bede hr. Henrik Dam Kristensen forklare det med de europæiske menneskerettigheder og Menneskerettighedsdomstolen i Strasbourg, for jeg tror ikke, der var ret mange af os, der var i stand til at forstå det, fru Charlotte Antonsen sagde.
Charlotte Antonsen (V), 2002-01-30:
Vi vil kæmpe for det ved at omtale det positivt og måske længere henne i processen komme med forslag til det. Jeg ved altså ikke, hvor hr. Peter Skaarup vil hen.
Det kan godt være, at det ikke ender med et forkromet kompetencekatalog, men vi forestiller os, at det i hvert fald vil lykkes at få en klarere beskrivelse af, hvad der er EU's opgaver, og hvad der er nationale opgaver.
Vi tror faktisk, at det, at man spiller ud med ønsket om et kompetencekatalog, måske kan være befordrende for, at der overhovedet kommer en bedre opdeling, så det hele bliver mere enkelt og overskueligt for de enkelte borgere.