Frank Jensen (S), 1999-11-11:
Ja, bortset fra det sidste indlæg, vi hørte fra den såkaldte Frihed 2000-gruppe her i Folketinget, vil jeg sige, at så var det jo en gennemgående positiv modtagelse af lovforslaget her.
Det har jo været et stykke tid undervejs
Det vil jeg gerne redegøre for, ligesom også hr. Jann Sjursen var inde på.
Det her er ikke og i hvert fald ikke fra min side og fra regeringens side tænkt som et fiskalt lovforslag.
Ikke et besparelseslovforslag, ikke noget, der er fremmet af ønsket om at spare penge.
Men det er fremmet af vores ønsker om at finde sanktioner over for lovovertrædere, og har også det formål, at det både skal virke som en sanktion, skal fremstå over for den, der har forbrudt sig mod loven som en sanktion.
Samtidig skal det også over for offentligheden med hensyn til retsfølelsen i vores samfund fremstå som en sanktion, en reaktion fra samfundets side over for en lovovertrædelse.
Og så skal det have det sigte at føre folk frem til at kunne leve en tilværelse efterfølgende, der fremmer, at de skal kunne holde sig fra at begå lovovertrædelser igen.
Jeg ved godt, at vi har valgt tilbage fra forsøgsperioden og også efter, at det blev gjort permanent med samfundstjeneste i begyndelsen af 1990'erne, har valgt en personkreds ud eller nogle lovovertrædere ud, som ikke er så belastede, som dem vi ser, der får fængselsdomme i vores åbne og lukkede fængsler.
Men vi har i hvert fald set en klar tendens til, at der er et betydelig mindre tilbagefald til fornyet lovovertrædelse, til fornyet kriminalitet blandt dem, der har fået samfundstjeneste.
Men netop på det område, vi her tager ind under samfundstjeneste, nemlig spirituskørsel, er jeg enig i det, fru Sandy Brinck var inde på, at her finder vi en personkreds, som ikke er så socialt eller kriminelt belastet, og derfor er det rigtigt at se på en sanktion, der både fremstår, virker over for den pågældende lovovertræder som en sanktion, og også over for samfundet fremstår som en tilstrækkelig sanktion, al den stund at den jo også er knyttet an til, at her får man en frakendelse af førerretten, og at man også som noget nyt får en tillægsbøde, hvis det bliver en betinget dom med vilkår om samfundstjeneste.
Så det er de holdninger, der ligger bag forslaget, som også fru Birthe Rønn Hornbech stillede et spørgsmål til.
Fru Birthe Rønn Hornbech spurgte også om den præventive effekt, om vi ville se på sagen igen, hvis den ikke viste sig, og det vil jeg ikke afvise. Det er jeg åben over for, og også over for det, som fru Birthe Rønn Hornbech var inde på, altså at vi har mulighed for at kunne følge det her gennem en løbende opgørelse af effekten af samfundstjeneste. Det er jeg fuldt indstillet på.
Og jeg har også svaret på det, som fru Birthe Rønn Hornbech spurgte om med hensyn til den økonomiske eller fiskale tænkning.
Der blev også spurgt om, hvorvidt der er samfundstjenestepladser nok.
Og det må jeg sige, at det er der ikke for nuværende.
Det er nødvendigt for kriminalforsorgen at opdyrke
de betydelig mange ekstra samfundstjenestepladser, der skal til.
Jeg var helt enig i det, som hr. Sjursen gjorde, nemlig at fremdrage nogle af de oplevelser, som vi selv har haft, dengang Retsudvalget var på besøg på en lang række arbejdspladser for folk idømt dom med vilkår om samfundstjeneste både inden for det sociale arbejde og det kirkelige, og det var bestemt også mit eget indtryk efter det besøg, at det for den enkelte, der har fået en betinget dom med vilkår om samfundstjeneste, fremstår som en alvorlig sanktion, og den har en længerevarende betydning, fordi det at afvikle samfundstjeneste jo ikke er noget, man kan overstå i sin ferie. Hr. Tom Behnke var inde på det med konverteringen af hæftestraffene til samfundstjenestetimer.
For den, der bliver idømt samfundstjeneste, er det jo noget, der skal afvikles i ens fritid, om aftenen, efter endt arbejde eller uddannelse.
Derfor er en udmåling i samfundstjenestetimer noget, der strækker sig over betydelig længere tid end at få afviklet det én gang for alle ved at sidde i en af kriminalforsorgens lejre og afsone en hæftestraf.
Så jeg er ikke i tvivl om, at det her har en effekt i forhold til at påpege over for den pågældende lovovertræder, at man har forbrudt sig mod lovgivningen.
Og det er vel så også et svar på det, som jo ofte er den folkelige tilgang til det her: Er det her en nedskrivning af vores syn på spirituskørsel, er det her et udtryk for, at vi som lovgivere ser mildere på spirituskørsel?
Og dertil er mit svar klart: Nej, det er det ikke.
Samfundet som helhed har jo set med større og større strenghed på de mennesker, der kører spirituskørsel, og det er jo også baggrunden for, at
når der er tale om spirituskørsel, hvor man fremkalder fare for andre eller forvolder alvorlige personskader efter straffelovens § 241 ved uagtsomt manddrab eller § 249 om uagtsom og betydelig legemsbeskadigelse, så giver lovforslaget ikke mulighed for, at der kan anvendes samfundstjeneste i større omfang, og det er også en tilkendegivelse af, at den type af spirituskørsel ser vi på med aller-, allerstørste strenghed. Fru Birthe Rønn Hornbech spurgte, om vi ikke her over for anklagemyndigheden kunne påpege nødvendigheden af at stramme op på strafudmålingen for kørsel, hvor man forvolder personskade eller endda uagtsomt manddrab.
Og der må man sige, at her har domstolene taget det til sig.
Der er sket en betydelig stramning i strafudmålingen for spirituskørsel, der medfører uagtsomt manddrab.
Og også med Højesterets seneste domme på det område
er det en retstilstand, som er gældende ret efter domstolenes udmåling af straffen i dag.
Med hensyn til de mere principielle overvejelser i den sammenhæng, som også indgik i nogle af ordførertalerne, bl.a. fru Sonja Albrinks og også fru Birthe Rønn Hornbechs, mener jeg, at der næsten ikke er anden vej end at have nogle faste strafpositioner netop på det her område.
Det er deres kompetence, som jeg også lige har påpeget i forhold til bestemmelserne i straffelovens § 241, hvor det jo er domstolspraksis, men det er rigtigt påpeget af fru Birthe Rønne Hornbech, at her kan anklagemyndigheden selvfølgelig forsøge at få nogle prøvesager, og det er også lykkedes gennem sager til Højesteret at få domspraksis højere op med strafudmåling, når det drejer sig om § 241.
Jeg var lidt forundret over fru Sonja Albrinks bemærkninger om måden, hvorpå vi har læst Straffelovrådets holdninger.
Jeg håber, vi undervejs i udvalgsbehandlingen kan få ryddet nogle misforståelser af vejen her.
Jeg tror, at det bygger på en misforståelse, at vi ikke skulle have læst Straffelovrådets tilkendegivelser på det her felt på den rette vis, men det vil jeg gerne vende tilbage til også i forbindelse med udvalgsbehandingen.
Samlet set
er det her et lovforslag, der forhåbentlig - tror vi på; det er baggrunden for det - kan fremme den udvikling, der er i vort samfund, at vi får færre og færre mennesker, der kører spirituskørsel, og her har udviklingen været ganske positiv.
Ser vi tilbage til begyndelsen af 1980'erne, så lå vi i antal afgørelser for spiritus- eller promillekørsel på over 11.000, og vi er her mod slutningen af 1990'erne - de seneste tal, som er i lovforslaget, er fra 1997 - nede på 7.565 afgørelser om spiritus- eller promillekørsel.
Og ser vi på den spirituskørsel, der er forbundet med færdselsuheld, ja, så er der også tale om en meget kraftig reduktion i antal afgørelser fra i 1981 at være på 3.415 til nu i slutningen af 1990'erne at være nede på 2.000.
Så vi er - samfundet som helhed - inde i en positiv udvikling på det her felt.