Tom Behnke (FP), 1997-12-12:
Jeg var nemlig for nylig til et landsmøde i Folkebevægelsen for Frie Fagforeninger, hvor fru Vibeke Peschardt faktisk var med som landsmødets hovedtaler.
Det, som fru Vibeke Peschardt fremførte i den sammenhæng, var noget helt andet end det, hun nu har lokket fru Ulla Solvang til at stå og sige fra Folketingets talerstol.
Men det kan selvfølgelig være, at man hyler med de ulve, man er iblandt, for ikke at få alt for mange lussinger.
Det, der også var interessant på det møde, var, at fru Vibeke Peschardt kunne stå og citere fra flere steder i det radikale partiprogram, hvor Det Radikale Venstre faktisk har en anden politik end den, fru Ulla Solvang her har stået og læst op.
Det er ganske imponerende, men det er selvfølgelig også Det Radikale Venstre.
Fru Ulla Solvang sagde, at man jo bare kan lade sig ansætte i en anden virksomhed, hvor der ikke er organisationstvang.
Det er en filosofi, som jeg synes burde følges bare en anelse mere op, for hvis det er en filosofi, så bør den jo gælde i alle forhold. Spørgsmålet til fru Ulla Solvang er derfor: Gælder den også i andre forhold?
Gælder den også i forhold til, om man vil ansætte han- eller hunkøn?
Skal det så også være tilladt, at man diskriminerer på kønnet?
Skal man have lov til at aldersdiskriminere?
Skal man have lov til at lave politisk diskrimination, så man kan sige til folk, at de kun kan være ansat i firmaet, hvis de er medlem af et bestemt politisk parti?
Skal det f.eks. også kunne være sådan, at man kan sige, at her på virksomheden har vi racediskrimination, og vi vil kun have bestemte racer ansat, og hvis folk ikke er tilfreds med det, så kan de bare finde sig et arbejde i en anden virksomhed?
Det var sådan set det, fru Ulla Solvang stod og sagde
her fra Folketingets talerstol: Man kan jo bare finde sig en anden virksomhed at være ansat i. Jeg må på vegne af Fremskridtspartiet sige, at vi tager stærkt afstand fra den filosofi.
Vi kan under ingen omstændigheder være med til, at man på den måde tillader, at der kan diskrimineres ude på virksomhederne.
Vi har heldigvis frihed til, at man kan organisere sig, som man har lyst til.
Det synes vi i Fremskridtspartiet er rigtig, rigtig godt, og det støtter vi, og det vil vi kæmpe for at man fortsat kan.
Men lige så meget som det er en sandhed, så er det også en sandhed, at der i Danmark ikke er frihed til, at man undlader at organisere sig.
Den frihed gælder altså ikke dér.
Hvis jeg i min virksomhed stillede krav om, at de, der skulle ansættes hos mig, skulle være medlem af Fremskridtspartiet, og hvis jeg indrykkede en annonce i avisen, hvor jeg søgte om medarbejdere, og dér skrev det samme, så ville det være ulovligt.
Det ville være i strid med lovgivningen, hvis jeg gjorde det.
Men det er fuldt lovligt, at der i en annonce stilles krav om, at man er medlem af SiD eller en anden forening under LO, som i deres formålsparagraf direkte har stående, at de støtter Socialdemokratiet og kæmper for et socialdemokratisk samfund.
Det er fuldt lovligt.
Og se, så begynder tingene at falde på plads, for hvorfor er Socialdemokratiet og SF så meget imod, at der bliver frihed til, at man ikke organiserer sig?
Det er, fordi vi i dag har et arbejdsmarked, der er indrettet på en sådan måde, at man kan tvinge folk til at støtte Socialdemokratiet og SF.
Og den mulighed ønsker man ikke at lade sig glide af hænde.
Man ønsker fortsat at have et samfund, hvor man kan tvinge folk til at støtte Socialdemokratiet.
Og så er det hele jo ligesom noget mere klart. Socialdemokratiet og ministeren har så argumenteret med, at det er fornuftigt, at man har de her aftaler, fordi det sikrer ro på arbejdsmarkedet.
Jamen så længe aftalerne er indgået frivilligt, er det egentlig heller ikke så skadeligt, men det er de ikke altid.
Sagen er jo tværtimod, at virksomhederne i en lang række tilfælde er tvunget til at indgå disse eksklusivaftaler.
Så sent som i går hørte vi igen om, at der nu var lavet blokade mod en virksomhed, en blokade, hvor man forhindrer virksomheden i at udføre sit arbejde, medmindre den går med til at indgå en eksklusivaftale.
Det er på den måde, socialisterne tvinger virksomhederne til at indgå eksklusivaftaler.
Så det med friheden kan ligge på et meget lille sted.
Spørgsmålet er også, hvem der laver ballade.
Jo, de, der laver ballade, er dem, der er indstillet på, og som synes, det er fint, at vi i Danmark har et system, hvor man tvinger borgerne til, hvis de vil have et arbejde, at støtte Socialdemokratiet og de øvrige socialister.
Selv i den offentlige sektor, hvor det ellers er forbudt, har vi nu set en stribe af eksempler på, at man diskriminerer, alt efter om man er medlem af fagforeningen eller man ikke er medlem af fagforeningen, nemlig i spørgsmålet om tildeling af lokalløn.
Vi har eksempler på ved disse lokallønspuljer, at der er medarbejdere, som har været indstillet til lokalløn, men pludselig kommer tillidsmanden og siger, at den går ikke, for vedkommende er ikke medlem af fagforeningen, og vupti, så får vedkommende ikke nogen lokalløn.
Det er selvfølgelig ulovligt, men det foregår, og det foregår i vidt omfang.
Fagforeningstvangen knægter den personlige frihed, fagforeningstvangen knægter menneskerettighederne, og det er ynkeligt at se, hvordan SF og Socialdemokratiet er nødt til at hage sig fast i det her princip og tvinge folk til at bidrage til deres partier.
Det er simpelt hen for meget.
Dette forslag burde kunne vedtages.
Fremskridtspartiet støtter det i hvert fald.