Ole Sohn (SF), 2005-06-02:
Jeg vil også sige, at jeg ville betragte det som manglende politisk omhu, hvis man meldte sig ud af forhandlingerne, for det her er jo et direktivforslag, som henhører under det indre marked, og det vil sige, at det kan vedtages med et kvalificeret flertal.
Det, der er helt afgørende, er jo, at man arbejder for at forhindre de ulykker, dårligdomme, der ligger i oprindelseslandsprincippet, som ministeren selv så fair har redegjort for i indlægget.
Det er jo det, der er opgaven, at forhindre de ting, og i den udstrækning det ikke kan lade sig gøre, skal man skabe alliancepartnere med så mange andre lande i EU, at man kan skabe et blokerende mindretal.
Så at melde sig ud af forhandlingerne ville være en katastrofe.
Det, der er helt afgørende, er, hvilken strategi man lægger for at sikre, at vi ikke får skabt nogen forhold i Danmark eller andre EU-lande, som er med til at undergrave velfærdssystemerne.
Med fare for at det bliver misforstået, vil jeg starte med at rose ministeren for at have bevæget sig, siden debatten om servicedirektivet startede.
Men når vi nu diskuterer oprindelseslandsprincip og værtslandsprincip, er det så ikke korrekt, at når man tager udgangspunkt i oprindelseslandsprincippet, så vil man være i en situation, hvor danske regler som udgangspunkt ikke kan anvendes over for udenlandske tjenesteydere?
Det var det ene spørgsmål.
Det andet er, at danske servicevirksomheder risikerer at blive stillet i en ulige konkurrencesituation i forhold til udenlandske virksomheder.
Det tror jeg ministeren er enig i.
Og det er jo derfor, ministeren siger, at der er 10 områder, hvor vi skal have undtagelser, svarende til 90 pct. af direktivet.
Så skaber man den tryghed for ikke bare lønmodtagerne, men også for virksomhederne, for forbrugerbeskyttelse osv. osv., og så kan man sørge for, at den danske arkitekt også kan få lov at lave en opgave i Flensborg, for det er der jo ikke nogen der har noget imod.
Jeg synes, at jeg har sagt det meget tydeligt fra talerstolen i dag, men jeg vil endnu en gang gentage det: Jeg synes ikke, det er afgørende, hvad vi kalder princippet.
Jeg føler faktisk ikke, det er afgørende, om vi kalder det værtslandsprincip, om vi kalder det oprindelseslandsprincip eller princip om gensidig anerkendelse.
Det vigtige for os er den politik, der ligger bag, og det vil sige, hvilke regler der i praksis skal finde anvendelse.
Det føler vi er det, der er det afgørende.
Så må det jo altså ikke være sådan, at vi lige pludselig havner i en situation, hvor danske virksomheder stilles dårligere, end de gør i dag.
I dag har vi jo en række områder, hvor vi internationalt har anerkendt, at værtslandets regler ikke automatisk gælder.
Er der f.eks. to virksomheder, der indgår en aftale, så er udgangspunktet egentlig, at lovvalget overlades til virksomhederne selv, og har man ikke foretaget et lovvalg, så er det faktisk oprindelseslandsprincippet, der gælder.
Vi kender det fra privatretlige aftaler.
Fra regeringens side mener vi, at det er vigtigt at sikre danske virksomheder lige konkurrenceforhold, og vi mener, at vi skal have mulighed for at bevare konfliktretten; vi mener, at det skal være muligt at kontrollere den udenlandske arbejdskraft, der kommer ind.
Og det er nogle af de scenarier, som vi sætter op over for Kommissionen, hvor vi klart tilkendegiver, at det er det, vi ønsker.
Men vi har ikke ønsket at melde os ud af forhandlingerne.