runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jens Kirk (V), 1999-03-25:
Da Venstres ordfører på området, hr. Jens Vibjerg, ikke kan være til stede, skal jeg fremføre følgende: I Venstre er vi overordentlig glade for, at det er lykkedes at nå til enighed om at ændre lov om kompensation til de handicappede i erhverv, en ændring, der betyder, at handicappede landmænd, der har brug for assistance, fortsat kan gøre brug af de etablerede vikarordninger. For de handicappede er det selvfølgelig alfa og omega, at man kan fortsætte i sit erhverv, når muligheden er der, på trods af handicappet. Vi må tænke på, at når det ikke kan lade sig gøre, så er det ikke bare den handicappede, der rammes, men det er hele hans familie, fordi bolig og erhverv hænger sammen, og må man opgive sit erhverv, ja, så må man også ofte opgive sin bolig.
For samfundet er det selvfølgelig en fordel, at vi bibeholder så mange handicappede som muligt i erhverv frem for at placere dem i passiv forsørgelse.
Når det er så vigtigt med denne lovændring, skyldes det, at det har vist sig uhyre svært for en landmand at få kvalificeret arbejdskraft i 5 eller 10 timer om ugen.
I et erhverv, hvor der i forvejen er mangel på arbejdskraft, går der ingen ledige, der kan tage 5, 10 eller 15 timer om ugen, fordi det i de fleste tilfælde er nødvendigt at skaffe faglært arbejdskraft.
Når man i forvejen har en veludbygget og meget velfungerende vikarordning, ligger løsningen selvfølgelig på den flade hånd, og så er det helt hen i skoven, ja, det er i hvert fald langt væk fra både stalden og marken, ikke at benytte de vikarordninger, som har kvalificeret arbejdskraft.
arbejdskraft, som kan gå ind og tage specifikke opgaver i det nødvendige antal timer.
Det er en lille sag med store menneskelige konsekvenser.
Tom Beck (KF), 1999-03-25:
Da Det Konservative Folkepartis ordfører, hr. Knud Erik Kirkegaard, ikke kan være til stede, skal jeg på hans vegne tilkendegive, at vi finder forslaget positivt og kan støtte det.
Steen Gade (SF), 1999-03-25:
Det kunne lyde, som om vi er kommet ind i en stime, for jeg skal meddele, at da mit partis ordfører, hr. Ole Sohn, ikke kan være til stede, skal jeg meddele følgende om SF's stillingtagen: Vi er positive over for forslaget, og vi vil stemme for det. Jeg vil så tilføje, at for en virkarordning i landbruget, som SF har sin del af æren for at i sin tid kom op at stå, vil det virkelig have betydning, at det her også bliver omfattet.
Så vi stemmer med glæde for forslaget.
Det er jo også en del af satspuljeaftalen, så det ville vel også være en overraskelse, om jeg havde sagt noget andet.
Anders Samuelsen (RV), 1999-03-25:
Vejen til skabelsen af det rummelige arbejdsmarked er som bekendt brolagt med mange forhindringer, og med dette forslag ryddes endnu en af forhindringerne af vejen, og i Det Radikale Venstre er vi overbevist om, at dette lovinitiativ vil være med til at give flere handicappede muligheden for at være på arbejdsmarkedet. For det første indeholder forslaget en bestemmelse om, at handicappede i en forsøgsperiode fra 1999-2001 nu kan få tilskud til at rekvirere en personlig assistent fra et vikarbureau.
Forslaget vil især hjælpe handicappede landmænd, der ikke hidtil har kunnet benytte landbrugets vikarordning, fordi det hidtil kun har været muligt at få tilskud til en personlig assistent, hvis denne var direkte ansat i virksomheden.
For det andet foreslås det, at det nu også bliver muligt at klage til Arbejdsmarkedets Ankenævn over AF's afgørelse om personlig assistance for handicappede under efter- og videreuddannelse og over løntilskud ved ansættelse af nyuddannede handicappede.
Også denne del af forslaget hilser Det Radikale Venstre velkommen.
De nævnte afgørelser har stor betydning for den pågældende handicappede og dennes mulighed for at få fodfæste på arbejdsmarkedet.
Derfor er det også ganske rimeligt, at der er mulighed for at klage. Jeg skal derfor på den baggrund meddele, at Det Radikale Venstre støtter forslaget.
Christian H. Hansen (DF), 1999-03-25:
Dansk Folkeparti stemte den 14. maj 1998 for den samlede lov om kompensation og fortrinsstilling til handicappede i erhverv, som sigtede imod handicappedes integration på arbejdsmarkedet, i det omfang det overhovedet var muligt, i job, som den enkelte handicappede ikke kunne bestride.
Det, vi betingede os dengang, var, at private virksomheder ikke blev pålagt ekstra omkostninger og tvunget til ansættelser af personlige assistenter for den handicappede.
Af lovforslaget fremgår det, at der ikke som tidligere foreligger krav om, at den personlige assistent skal ansættes i virksomheden, men at en handicappet, der opfylder betingelserne for at få støtte til en assistent, kan rekvirere den fra et vikarbureau med dækningen fra satspuljen.
Vi er i Dansk Folkeparti ganske tilfreds med, at der med dette lovforslag åbnes mulighed for, at handicappede også kan opnå beskæftigelse på arbejdsmarkedet.
Det er godt, og det vil i højere grad være mentalt opløftende for den handicappede at føle sig værdsat i det daglige arbejde og samvær med andre på en normal arbejdsplads.
Jeg skal til sidst sige, at Dansk Folkeparti kan støtte lovforslaget her.
Christian Jensen (FP), 1999-03-25:
Fremskridtspartiet er helt enig i de intentioner, der er i ministerens forslag.
Fremskridtspartiet har i mange år kæmpet for at sikre, at samfundet ville kompensere de handicappede for de handicap, de nu engang har, hvad de så end måtte være, især når de skal prøve at tilkæmpe sig en plads i erhvervslivet og på arbejdsmarkedet til gavn for dem selv og for deres eget selvværd, men så sandelig også til gavn for samfundet og dermed i sidste ende til gavn for samfundets økonomi.
Set fra dette synspunkt er vi enige i det af ministeren fremsatte forslag.
Vi skal dog bemærke, at der efter vores opfattelse kan være brug for en tydeliggørelse af enkelte dele i lovforslaget, især i § 7, i forhold til den »rigtige arbejdsgiver«.
Det fremgår ikke helt klart, hvem der er arbejdsgiveren.
Hvem leder og fordeler arbejdet?
Og hvad så med den »rigtige arbejdsgiver«?
er Fremskridtspartiet positiv over for forslaget, og Fremskridtspartiet vil under det kommende udvalgsarbejde være positiv over for, at nærværende forslag må udmunde i en vedtagelse, der lever op til intentionerne, nemlig at hjælpe de handicappede til en bedre mulighed for at få en plads i erhvervslivet og på arbejdsmarkedet. Derfor støtter vi lovforslaget.
Susanne Clemensen (CD), 1999-03-25:
Jeg skal beklage, at jeg sådan laver uorden i ordførerrækken.
Det her lovforslag er et forslag, som CD i hvert fald gerne vil tage noget af æren for er blevet fremsat her i dag, for det var os, der rettede spørgsmål til arbejdsministeren om det her problem, og vi har også presset på i forbindelse med finanslovaftalen og satspuljemidlerne, for at vi fik en ordning på det her problem.
Det var jo især de handicappede landmænd, der havde det her problem.
De skal nu ikke ud og have en person ansat, men kan stadig væk benytte sig af vikarordningen, sådan som reglerne åbenbart hidtil er blevet fortolket.
Det er vi utrolig glade for.
Det eneste, jeg skal bemærke, er, at lovforslaget er en forsøgsordning, der går indtil den 31. december 2001.
CD forstår ikke rigtig, at der er nogen grund til at lave det her til en forsøgsordning.
Vi mener, det skal være permanent, og vi mener også, at denne her bestemmelse, der nu bliver ændret, skal revideres.
Det kan man så diskutere.
Men efter min mening ophører en forsøgsordning, så den ikke kan løbe videre, men at en bestemmelse skal revideres er jo ikke det samme, som at den ikke kan løbe videre, mens den bliver revideret.
Det er nogle af de ting, vi godt vil kigge på under udvalgsbehandlingen, men vi synes, det her er rigtig godt, det er en rigtig god ændring.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-03-25:
Også jeg skal undskylde forsinkelsen.
Det er aldeles uhensigtsmæssigt, at man bruger de penge, som rettelig skulle have været brugt til at forhøje satserne for overførselsindkomster, til andre formål.
Men bortset fra spørgsmålet om finansiering ser vi altså positivt på lovforslaget.
Ole M. Nielsen (KRF), 1999-03-25:
Kristeligt Folkeparti synes, at det her er en god sag, og vi er selvfølgelig også forpligtet til at støtte den.
Det har vi overhovedet ingen problemer med, det er en rigtig god sag.
Man kan godt sige, at hvis vi var lige så gode til at lave skånejob på andre områder, noget, som vi vel egentlig alle sammen gerne vil, men det bliver jo til for lidt i samfundet som helhed, så var det slet ikke så ringe endda.
Det her det er en ganske udmærket ordning, som vi vil tilslutte os.
Ole Vagn Christensen (S), 1999-03-25:
Da vores ordfører, hr. Ole Hækkerup, ikke kan være til stede, skal jeg på hans vegne sige følgende: Med dette lovforslag får medlemmer af a-kasser for selvstændige erhvervsdrivende, der modtager overgangsydelse, efterløn eller seniorydelse, mulighed for frivilligt at indbetale til ATP. På den måde ligestilles medlemmer af a-kasser for selvstændige erhvervsdrivende med medlemmer af lønmodtagerkasserne, fordi det i dag er frivilligt for lønmodtagerne, der modtager efterløn, overgangsydelse eller seniorydelse, at indbetale til ATP.
Lovforslaget er et led i aftalen om fordeling af midlerne i satspuljen for 1999 og løber som en forsøgsordning frem til år 2001.
Forslaget vil blive finansieret på samme måde som ordningen for lønmodtagere.
Det betyder, at halvdelen betales af staten, og den anden halvdel betales af medlemmet selv.
Derfor vil denne udvidelse af ordningen til også at gælde de selvstændige give anledning til nye udgifter, der som nævnt er afsat i satspuljeaftalen.
Det er dog forudsat, at forslaget kan gennemføres inden for en samlet ramme på 10 mio. kr. om året.
Udgiften i de kommende år må dog skønnes at blive mindre end de 10 mio. kr., hvis tilslutningsprocenten for de selvstændige kommer til at ligge på samme niveau som for lønmodtagerne.
På denne baggrund skal jeg på vegne af Socialdemokratiet anbefale lovforslaget til vedtagelse.
Egil Møller (DF), 1999-03-25:
Dette lovforslag skulle ifølge bemærkningerne tilbyde danske eksportvirksomheder øgede konkurrencemuligheder på verdensmarkedet, bl.a. med garanti og finansieringsvilkår.
Forslaget vil give virksomhederne bedre muligheder for at blive opmærksomme på de muligheder, der findes i loven.
Som følge af internationaliseringen af produktionsstrukturen er det afgørende for danske virksomheders konkurrenceevne, at vi her i landet kan tilbyde mindst samme vilkår, som andre lande tilbyder deres virksomheder.
I Dansk Folkeparti ønsker vi en fri verdenshandel, men så længe det ikke er muligt, må vi også her i Danmark beskytte vore virksomheder. Ministeren får fremover mulighed for at udvælge personlige medlemmer til bestyrelsen.
Det kan vi ikke støtte.
Det vil være afgørende for fondens arbejde og kontakten til virksomhederne, at bestyrelsens medlemmer har erfaring fra det virkelige liv i virksomhederne.
Uanset de sidste kritiske bemærkninger mener vi dog, at forslaget er en forbedring, og vi vil derfor kunne støtte det.
Thorkild B. Fransgaard (FP), 1999-03-25:
Beslutningsforslaget handler om, at der indføres et øjeblikkeligt forbud mod godkendelse, afsætning og markedsføring af gensplejsede landbrugsafgrøder og fødevarer.
Spørgsmålet er, om det ikke er alt for sent, Enhedslisten kommer med det beslutningsforslag, for allerede på nuværende tidspunkt er det jo sådan, at der i mange af de fødevarer, vi spiser, indirekte er gensplejsede produkter.
Fremskridtspartiet kan ikke støtte det her beslutningsforslag; det kan nok høres.
Og en anden grund til, at vi ikke kan støtte det, er jo, at man også skal tænke på, at befolkningen i fremtiden her på jordkloden skal kunne bespises. Som det er nu, er det jo sådan, at man næsten kan fremskaffe fødevarer nok til Jordens befolkning.
Der er dog desværre nogle, der må sulte endnu.
Det nævnes, at det er et fordelingsspørgsmål.
Men de faktiske forhold er, at der på nuværende tidspunkt ikke produceres nok, selv om man kunne fordele det.
Så tænk ud i fremtiden, når der bliver endnu flere mennesker - det gør det jo - hvordan skal man så skaffe fødevarer nok?
Dér mener jeg en af løsningerne er gensplejsningen.
Selvfølgelig skal vi være skeptiske over for gensplejsningen.
Det tror jeg vi alle er, for det er nok begrænset, hvor meget vi hver især ved om det.
Jeg ved i hvert fald for lidt om det.
Så derfor skal man være skeptisk, og derfor er jeg helt enig i det, miljøministeren sagde i sin tale: at der skal nogle grundige undersøgelser til, inden man tillader at plante noget, der er gensplejset, og inden man går i gang med det.
Samtidig er jeg også enig med miljøministeren i, at det måske kunne være, at man ved gensplejsning fik endnu bedre produkter. Det ved vi ikke, men det er absolut ikke usandsynligt.
Derfor finder jeg, at et totalt forbud mod, at man planter gensplejsede planter, og ligeledes et forbud mod markedsføring er urealistisk.
I hvert fald er det totalt urealistisk, når det gælder markedsføringen, for jeg mener, at der allerede nu, hvis ikke direkte så indirekte, indgår gensplejsede produkter i meget af det, f.eks. på hele sojaområdet og majsområdet og nu også på rapsområdet. I hvert fald især i Nordamerika er mange af de ting, der avles derovre, gensplejsede.
Så det vil komme lidt efter lidt.
Vi har lige som mange andre en sund skepsis over for det, men vi finder det urealistisk med et forbud.
Som jeg indledte med at sige, kan vi ikke stemme for det her, og en af hovedårsagerne er, at vi ser et problem i løbet af ganske få år med, hvordan man skaffer fødevarer nok, og derfor vil vi være med til at udnytte enhver mulighed for at producere flere fødevarer.
Vi kan ikke støtte det her forslag.
Helga Moos (V), 1999-03-25:
Da hr. Svend Erik Hovmand ikke kan være til stede, skal jeg fremføre hans ordførertale.
Endvidere skal der jf. forslaget være en indberetningspligt, så der, hvis der opstår mistanke om, at et produkt har en sundhedsskadelig eller miljøskadelig effekt, skal ske en anmeldelse.
Endelig skal anmeldelser registreres og løbende offentliggøres på produktgrupper.
Deklarering af og offentlighed om produkters indhold og effekter er helt fint.
Det er med til at give forbrugeren et bedre grundlag at vælge ud fra, og det er med til at skærpe producenternes konkurrence om kvalitet i produktionsprocessen og i selve produkterne.
Men det er spørgsmålet, om miljøministerens effektliste er den rigtige at anvende i forhold til alle produkter.
Det er også et spørgsmål, der er værd at overveje, hvordan deklarationens indhold og udformning tilrettelægges.
Enhedslisten opstiller selv et forslag til en sådan deklaration i bemærkningerne til forslaget.
Jeg mener, at den er alt for generel, for upræcis og for usikker.
Herudover er der også spørgsmålet om, hvorvidt man skal lade ske registrering ved offentliggørelse, og hvad deri ligger, kun på baggrund af mistanke.
Enhedslistens forslag til en stramning af produktsikkerhedsloven indeholder efter Venstres opfattelse nogle interessante grundideer til den fremtidige deklaration af varer, men er også efter Venstres opfattelse baseret på et alt for løst grundlag, hvorfor vi ikke kan støtte forslaget.
Søren Kolstrup (EL), 1999-03-25:
Mit spørgsmål til Venstre lyder: Ja, men hvad er det så for en deklaration, Venstre ønsker?
Vi er da forhandlingsvillige, og det er da interessant at høre, hvad det er for et bud, Venstre har.
Jeg forstod, Venstre havde
den opfattelse, at gældende regler ikke er tilstrækkelige.
Er det ikke korrekt opfattet?
Jeg forstår Venstres svar således, at Venstre i virkeligheden måske er interesseret i at udvide effektlisten og dermed komme dybere til bunds i sagen.
Og hvis det er korrekt opfattet, så er det da meget interessant; hvis det er korrekt, så takker jeg for svaret.
Helga Moos (V), 1999-03-25:
Venstre har i sinde at arbejde på et sagligt grundlag.
Tom Beck (KF), 1999-03-25:
Det Konservative Folkeparti kan ikke støtte lovforslaget.
Vi er da enige i, at det er godt at have en god mærkning og god information til forbrugerne, men vi mener, at den eksisterende lovgivning er tilstrækkelig, og at vi skal afvente de ting, der kommer fra EU.
Jeg kan henvise til erhvervsministerens oplæg om det, hvor vi er enige i de bemærkninger dér.
Undertegnede er selvfølgelig enig med den daværende konservative ordfører, men sådan som situationen er nu, mener vi, det er fuldt tilstrækkeligt, sådan som der bliver arbejdet med det.
Søren Kolstrup (EL), 1999-03-25:
Jeg skal takke for hr. Steen Gades modtagelse af vores forslag.
Det kan hr. Steen Gade sandelig tro at Enhedslisten synes er meget interessant at få et internationalt perspektiv på - vi er jo internationale socialister, ingen tvivl om det - men jeg vil altså bare lige have en bekræftelse af, at når vi holder os til ftalatsagen, er det den nationale strategi, der har skabt dynamik.
Egil Møller (DF), 1999-03-25:
Forslagsstillerne ønsker at beskytte og oplyse forbrugerne om sundhedsfarlige og miljøskadelige kemiske stoffer, og Dansk Folkeparti er enigt i disse synspunkter.
Forslagsstillerne ønsker således en opstramning af den nugældende lov om produktsikkerhed, og der lægges op til en udvidet deklarationspligt for de varer, der forhandles i butikkerne.
Hvis forslaget ikke skal virke konkurrenceforvridende, er det oplagt, at man ikke bør køre så hurtigt frem over for danske producenter, at vi i stedet bliver oversvømmet med udenlandske alternativer, der ikke er omfattet af de samme krav.
Uanset at vi i Dansk Folkeparti ikke kan se, at alt i EU-samarbejdet er fortrinligt, må jeg anføre, at det vil være mest rigtigt, at det er en EU-opgave at indføre ens regler om forbrugerbeskyttelse mod farlige stoffer.
Indberetningspligten og registreringen af alle anmeldelser uanset lødigheden heraf er set med vores øjne for vidtgående til, at Dansk Folkeparti kan støtte det.
Til sidst vil jeg sige: Alt i alt er Dansk Folkeparti enigt i, at der skal være så meget forbrugerinformation som muligt, men vi kan ikke støtte lovforslaget, som det foreligger her.
Søren Kolstrup (EL), 1999-03-25:
Det er jo interessant, at Dansk Folkeparti ikke kan støtte et simpelt krav, der går ud på, at der skal være en obligatorisk anmeldelse til et centralt register, så jeg vil gerne spørge, hvad det er for nogle stoffer, Dansk Folkeparti mener ikke skal registreres.
Er det f.eks. giftig fenol, det skal være muligt at påføre forbrugerne, eller hvad er det rent faktisk, man ønsker?
Hvad er det for et kriterium, der gør, at man skelner mellem ting, der skal anmeldes, og ting, der ikke skal anmeldes?
Egil Møller (DF), 1999-03-25:
Jeg kan svare Enhedslistens ordfører, at det, der ligger os meget på sinde, er lødigheden af alt lovgivningsarbejde. I lovforslaget anføres det nemlig, at alle forbrugere faktisk kan indberette et produkt, hvis de mener, at det er skadeligt, og det vil jeg altså godt lige have en retssikkerhed for er bevist. Så uanset at vi langt hen ad vejen selvfølgelig er enige med Enhedslisten om en så bred og så god forbrugerbeskyttelse som muligt, må der også være en beskyttelse af erhvervslivet, så det ikke unødigt bliver udhængt.
Thorkild B. Fransgaard (FP), 1999-03-25:
Lovforslaget her om, at forbrugerne skal have større mulighed for at fravælge bestemte produkter, der indeholder kemiske midler, som mistænkes for at kunne gøre skade, lyder jo meget pænt, men som det er i dag, skal produkterne jo godkendes og mærkes med, hvad der er farligt, og hvad der er skadeligt, og det vil sige, at forbrugerne allerede i dag har mulighed for at fravælge, hvad de ikke ønsker at købe.
At produkterne skal mærkes endnu mere, at de skal mærkes med, hvad der er mistanke om, og hvad nogle mener er uønsket i produkterne, mener vi er at gå for vidt, og så bliver det et spørgsmål om, hvorvidt indpakningen er stor nok til, at der kan være plads til den deklaration, som man ønsker.
Og i Fremskridtspartiet er vi er bange for, at for meget mærkning er mere vildledende end vejledende. Alle produkter skal i dag godkendes og mærkes med, hvad de indeholder, og det gælder også inden for andre områder, og hvis man så på dette område faktisk skal til at mærke alle produkter med, hvad der er mistanke om, og hvad visse grupper finder uønsket, så kommer man derud, hvor vi har ret i, at det bliver til mere skade end gavn med sådan en mærkning. At der skal være kontrol på det område, synes vi i Fremskridtspartiet selvfølgelig er rigtigt, og at der skal mærkes med, hvad produktet indeholder, er selvfølgelig også rigtigt, men sådan er det jo allerede i dag. Hvis det her vedtages, indebærer det samtidig, at der også bliver en indberetningspligt for mistanker og formodninger, og at der skal oprettes et register over det, og så er man altså for langt ude, og det kan vi selvfølgelig ikke være med til.
At der opretholdes en stram godkendelse på det her område, og at det kræves af dem, der producerer disse produkter, at det nøjagtigt er beskrevet, hvad de indeholder, er en selvfølge, og det skal fastholdes, men at lovgive på mistanker og formodninger kan vi ikke være med til.
Ole M. Nielsen (KRF), 1999-03-25:
Man kan jo kun være positivt indstillet over for målet for og ideen med det lovforslag her, men jeg må indrømme, at jeg har stor tillid til regeringens afvisning af, at det skulle være den rigtige måde at løse problemerne på
, så af den grund kan vi ikke støtte lovforslaget.
Søren Kolstrup (EL), 1999-03-25:
Ja, reaktionerne på Enhedslistens forslag tror jeg er ret forudsigelige.
Så vidt jeg kan høre, er der tale om, at når det drejer sig om mærkning, så var der grundlæggende en ret positiv stemning over for, at der skulle ske noget.
Der var også en afvisning fra dele af det borgerlige Folketing.
Men når der så var tale om øgede rettigheder til forbrugerne, var der mange, der stod af.
Jeg skal blot lige præcisere, at kravet om, at forbrugerne skal have øgede rettigheder, faktisk er en udløber af SkinCapsagen og Rentolinsagen.
Da vi havde disse diskussioner, og de kørte højt og flot i fjernsynet, var der en stribe miljøordførere, der stod frem og sagde, ja, forbrugernes position må styrkes.
Det, der bekymrer mig, er, at jeg ikke har hørt, hvad det er for eventuelle alternativer, man havde til vores forslag om en styrkelse af forbrugernes position.
Nu skal jeg undlade at nævne navne, men hvordan vover dele også af det borgerlige Danmark, det gælder især De Konservative, at stå frem og sige, at der nu skal ske en styrkelse af forbrugerne, uden at komme med et alternativ? Nuvel, det kan være, at Enhedslistens forslag ikke er de vises sten, men hvad er så alternativet?
Hvordan skulle vi have grebet Rentolinsagen an?
Hvordan skulle vi have grebet SkinCapsagen an?
Jeg hørte ikke på noget tidspunkt et alternativ.
Hvad angik mærkningen, var der nogle - det gjaldt Dansk Folkeparti, det gjaldt sådan set Fremskridtspartiet og også flere andre ordførere - der stillede sig tilfreds med den eksisterende mærkning.
Jeg har lige en lille illustration af problemet.
Jeg står her med en bodylotion, Edom, med mineraler fra Det Døde Hav.
Længst nede på denne her
Så kan man jo roligt slå op her.
for 2-Bromo-2-Nitropropan-1,3, og den hedder Propandiol - det er så ikke helt det samme, som der står her, men jeg har fået verificeret, at det er identisk med det - at her gælder R 21, R 22, R 37, R 38, R 40, R 53.
Jeg fortsætter min undersøgelse i forretningen omkring R 21, R 22 og R 41.
R 21: farlig ved hudkontakt og ved indtagelse.
R 37 og R 38 irriterer åndedrætsorganerne og huden, R 50 og R 53 er meget giftig for organismer, der lever i vand, men herregud, det er jo også kun organismer i vand.
Og der reklameres med, at det er en mild og nærende lotion for huden.
Jeg spørger bare: Er det borgerlige Danmark tilfreds med den her mærkning?
Antager det borgerlige Danmark, at enhver fri forbruger er kemiingeniør, magister i kemi, eller hvad?
Vi ved også, at netop når det drejer sig om parfume, er der ikke nogen deklaration.
Hvordan vover f.eks. Fremskridtspartiet at stå frem og sige, at alt er vel?
Vil man lede befolkningen i uføre?
Er man godt tilfreds?
Det er da i orden, hvis man vil smøre alt det her på huden - værsgo - men skal vi andre ikke have mulighed for et bevidst fravalg?
Jeg håber, at man kan blive enig om på en eller anden måde at styrke forbrugernes indflydelse og få deklarationer, der klart fortæller effekten.
Eller mener man, at vi alle sammen er kemiingeniører?
Jeg tror også, der kunne være en kemiingeniør, der ikke kunne klare denne her opgave.