runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jytte Andersen (S), 1998-11-03:
Jeg vil gerne sige til fru Pernille Frahm, at der ikke er noget modsætningsfyldt i det her forslag i forhold til, hvad der sådan er blevet sagt før den 21. eller 23. marts i år.
Nu sad jeg lige og prøvede at kigge efter, hvor det står - hvis fru Pernille Frahm gerne vil høre svaret på spørgsmålet.
Det fremgår faktisk af lovforslaget, men jeg kunne ikke lige i farten finde det, at det, der er tænkt på, er, at man under alle omstændigheder vil have en lavere huslejestigning i forhold til pristalsreguleringen og sådan noget.
Jeg vil godt svare fru Annie Lunde Hansen på det med ældreboligerne specifikt.
Det er rigtigt nok, at der er lagt op til, at man også her skal bidrage til Landsbyggefonden, men i princippet er det også sådan i dag, hvor man blot skal lade det gå ind i den almindelige kommunale og amtskommunale økonomi.
Her skal man jo også sikre sig, at der er penge til almindelig renovering og vedligeholdelse af ældreboligerne, det er der sådan set ikke nogen ændringer i, og om beløbene, man samler op, er en integreret del af den kommunale eller den amtskommunale økonomi, eller det er i forbindelse med fondene, gør vel ingen forskel.
Men lad os prøve at få det synliggjort under udvalgsarbejdet.
Vi synes, det er rimeligt, at man har en finansieringsmodel, som lægger op til en større selvansvarlighed i sektoren, en større solidaritet i sektoren og også en større selvfinansiering på sigt i sektoren, og for at få de ender til gå op i en højere enhed, er der tale om et omfattende lovkompleks.
Det er der ingen grund til at lægge skjul på.
Jeg synes igen, jeg vil sige, at der er tale om et teknisk vanskeligt forslag.
Det er teknisk vanskelige problemer, og det gør, at vi så også skal have den tid til udvalgsarbejdet, som er nødvendig.
Men at, jeg havde nær sagt, puste sig op over, at de almindelige boligafdelinger i et eller andet omfang, som måske er lidt større i dette forslag end nu, skal bidrage til, at der er penge til også at hjælpe de afdelinger, der er i nød, eller skal bidrage til det bysociale arbejde, kan jeg godt stille op til.
Jeg ved godt, at der måske kan være nogle boligafdelinger, der ikke synes, det er rimeligt, men hele sektoren hviler jo på et solidaritetsprincip, og det er altså også det, der er lagt ind i dette forslag.
I øvrigt er der også en interesse fra sektorens side i, at der er en større selvfinansiering qua en nybyggerifond.
Jeg tror faktisk ikke, der er ret mange aktive boligfolk, som vil være særlig fremmed over for den tankegang, der ligger i hele den almene boligsektor.
Kirsten Jacobsen (FP), 1998-11-03:
Hvis den solidaritet, som ministeren taler om at hele sektoren hviler på, var en realitet, var det her lovforslag
jo unødvendigt.
Ministeren siger, at vi er nødt til at gennemføre dette lovforslag for at få en sådan solidaritet, og i næste sætning siger ministeren, at det hele hviler på solidaritet.
Det, som ministeren siger, er simpelt hen meningsløst.
Det, som den nuværende ordning går ud på, er, at man i den almennyttige sektor i modsætning til, hvad alle andre udlejere må, har lov til at opkræve den leje, der er nødvendig for ejendommens drift, og ikke mere.
Nu siger man, at det må man så godt, men så må man samtidig flytte penge fra dem, der forvalter ordentligt, over til dem, som strør pengene om sig til hvad som helst, og det synes jeg ærlig talt ikke er ansvarligt.
Det har vi set nok af i denne sektor, og hvis det er sådan, at det hele skal foregå via Boligselskabernes Landsforening, og at de skal være præsidenter derovre, så siger jeg tak og velbekomme.
Nu er hr. Jann Sjursen jo ung både som parlamentariker og af alder, og derfor er det ikke sikkert, at Nordisk Råds historie sådan står helt present, men for at det i hvert fald ikke skal stå forkert her i historiebøgerne, så gik det, jeg sagde, om, at de samme forslag blev behandlet 10 år efter, faktisk ud på, at det var udvalgsbehandlingen af de oprindeligt fremsatte forslag, som ikke var færdig, da jeg kom tilbage 10 år efter, og at det var ikke nogen sjældenhed, det var nærmest normen.
Og så vil jeg gerne sige, at jeg er helt enig med hr. Sjursen i, at udvekslingen af nordiske borgere er vigtig.
Jeg er selv en af dem, som har været udvekslet og har haft gavn af det; det er måske det, der har givet mig en særlig nordisk baggrund.
Den har jeg nu også fået senere, men det kan gennemføres uden om Nordisk Råd.
Der er intet af det nordiske kulturelle samarbejde, der ikke kan gennemføres uden om den parlamentariske forsamling.
Marianne Jelved (RV), 1998-11-03:
Jeg ved godt, hr. Frank Aaen har svært ved at leve med det europæiske projekt, som det udvikler sig.
Der er virksomheder, som har datterselskaber i Danmark og hovedsæde i Tyskland, for at tage et eksempel, som vil have langt større konkurrencefordele ved, at udenlandske investorer af forskellig art lynhurtigt kan sammenligne det pågældende datterselskab med andre virksomheder.
Det er også en fordel for hele den virksomhedskoncern, jeg her har skitseret.
Jeg vil i virkeligheden anbefale hr. Frank Aaen at undersøge det her spørgsmål lidt nøjere, for det var ikke helt fjollet det, jeg sagde i mit foregående indlæg om, hvad det betyder for danske virksomheder og for muligheden for at trække investeringer og virksomheder og arbejdspladser til Danmark, at man giver dem håndsrækning.
Jeg håber, der er et flertal uden om hr. Frank Aaen, men jeg synes, det er en inkonsekvent argumentation fra Enhedslisten.
Egil Møller (DF), 1998-11-03:
Lovforslaget lægger op til en lavere støtteomkostning for staten ved nybyggeri, bl.a. ved at man øger mulighederne for at få en bedre prioritering.
Der lægges ligeledes op til at sikre sektoren øgede midler for at styrke den bypolitiske indsats i boligområderne og fint nok med det.
Og endelig er der en ændret finansiering og beboerbetaling.
Vi ser i Dansk Folkeparti positivt på lovforslaget og vil give tilsagn om at følge udvalgsarbejdet meget tæt.
Jens Heimburger (KF), 1998-11-03:
Det Konservative Folkeparti er positive over for hovedideen bag forslaget om en finansieringsreform.
Vi har jo ofte kritiseret den omkostningstunge administration, ja, vi har ofte kritiseret den almene sektor som helhed, og derfor er vi selvfølgelig også tilhængere af, at der indføres en øget selvfinansiering.
Nu er jeg heldigvis så ung, at jeg får glæde af det i år 2038, eller hvornår det er, det først begynder at kunne mærkes.
Jeg vil sige til ministeren, at da vi under alle omstændigheder får ballade fra dem, der bor i de her boliger, og dem, der administrerer dem, så kunne vi godt være lidt mere dristige og lidt mere ambitiøse.
Jeg tror, det er sundt, hvis der kommer lidt mere selvfinansiering, der kommer en bedre sammenhæng mellem det, tingene reelt koster, og det, man betaler for dem.
Så det var lidt om ambitionsniveauet, men vi er altså positive.
Vi synes også, det er sundt, hvis de midler, som frigøres i boligselskaberne, underkastes en mere effektiv kontrol, og vi mener også, at det bør overvejes, om ikke at man, hvis man er tilhænger af, at der skal mere kontrol til, så også burde stryge den idé om at ophæve den særlige begrænsningsregel for den maksimale stigningstakt i boligafdelingernes driftsudgifter.
Der var jo en grund til, at den regel blev indført; det var, fordi der var brug for kontrol af boligafdelingerne.
Frode Sørensen (S), 1998-11-03:
Økonomiministerens lovforslag rummer seks punkter:
1. Udlånsreglerne forenkles bl.a. ved at afskaffe bestemmelsen om indekslån og ophæve afgiftsfritagelsen for indeksobligationerne.
2. Koncernregler harmoniseres, så de er ens i alle finanslove.
3. Gældende praksis for konverteringslån lovfæstes.
4. Reglerne om partsbegreb og tavshedspligten ændres.
5. Dagbødemulighederne ændres.
6. En række mindre nærmest redaktionelle forslag.
Ligesom en hel stribe af denne uges forslag er dette et
forslag, hvor begreberne tavshedspligt og partsbegreb er helt centrale.
I det her tilfælde foreslår økonomiministeren tillige at afskaffe afgiftsfritagelsen på indeksobligationer fra 1. januar næste år.
Til gengæld skal reglerne for udlånsbestemmelserne forenkles betydeligt, bl.a. ved at afskaffe reglerne om indekslån i lov om realkredit og Dansk Landbrugs Realkreditfond, så lånerne fremover her vil kunne vælge mellem normale realkreditlån og indekslån.
Ændringen skal ses i lyset af regeringens og regeringspartiernes ønske om at fremskaffe nye finansieringsregler, der kan komme det almennyttige boligbyggeri til gode ved at tilbyde billigere finansiering.
Dette såvel som de øvrige fem forslag til ændringer
kan vi støtte i Socialdemokratiet.
Som i flere andre finansielle forslag er det jo også her advokat Jan Schans Christensen eneudredning, der ligger bag dette forslag, som også betyder præciseringen af Finanstilsynets tavshedspligt, overdragelse af fortrolige informationer, og som udvider partsbegrebet.
Socialdemokratiet vil støtte dette såvel som andre forslag, der indebærer en præcisering af de eksisterende regler i de finansielle love, og ser frem til det kommende udvalgsarbejde.
Flemming Hansen (KF), 1998-11-03:
Da vores ordfører, fru Pernille Sams, ikke har mulighed for at være til stede, skal jeg læse op, hvad hun mener.
Det er et omfattende forslag, regeringen her præsenterer, og overordnet set hilser vi forenklingerne velkomne.
For så vidt angår ophævelse af realrenteafgiftsfritagelsen er det fint for os, og det støtter vi, men det er en noget mystisk og meget åben bemærkning på side 15 øverst, regeringen har om kompensation
til det kollektive forsyningsanlæg
Regeringen skylder at oplyse Folketinget eller Folketingets Erhvervsudvalg om, hvad den mener med disse ord.
Hvordan skal der kompenseres?
Hvem forhandler man denne kompensation med?
Vi har et andet helt afgørende punkt, hvor vi ikke er sikre på, regeringen har fundet den rigtige vej.
Det drejer sig om landbrugsfinansieringen, hvor man lægger op til fri konkurrence op til 60 pct. og et monopol for DLR fra 60 til 70 pct.
Det er vi betænkelige ved, og derfor vil vi undersøge muligheden for at gå andre veje, f.eks. ved at skabe fri konkurrence op til 70 pct. og hæve realkreditfinansieringsmuligheden for landbruget generelt til 70 pct.
Det kan forsvares ved, at landbruget er blandet bolig og erhverv.
Derudover er tabene i landbrugsfinansieringen i dag lavere end i erhvervsengagementer i øvrigt.
Så vi kan ikke i dag give tilsagn om at støtte lovforslaget generelt, men vi kan sige, at vi vil arbejde
meget positivt med forslaget, se på de problemer, jeg har rejst her, og så under udvalgsarbejdet prøve at nå frem til en løsning, som vi også kan tilslutte os.
Christine Antorini (SF), 1998-11-03:
Vi er også enige i SF om, at det er et meget omfattende lovforslag, og at dele af det ser meget rimeligt ud.
Men jeg vil gerne fremhæve nogle af de punkter, som vi gerne vil have til diskussion under det videre udvalgsarbejde.
Vi mener, at partsbegrebet bør udvides, sådan som jeg også redegjorde for det i forbindelse med førstebehandlingen af lovforslag nr. L 54.
I relation til det skattemæssige kan SF kun støtte forslaget om indeksobligationer under forudsætning af, at der findes en fornuftig model for lovforslag nr. L 46, som vores ordfører vil redegøre for efter denne første behandling.
Under alle omstændigheder er de skattemæssige konsekvenser ikke tilstrækkelige.
Afgiftsfritagelsen bør følges op med tilsvarende ændringer i kursgevinstloven, så indekstillægget altid bliver skattepligtigt hos indehavere af indeksobligationer.
Der er i dette lovforslags forslag til ny § 98 i realkreditloven tilsyneladende det samme problem vedrørende tavhedspligtbestemmmelsen, som der også er i lovforslag nr. L 54.
Også her har vi set flere eksempler fra denne sektor på overtrædelse af indberetningspligt for renteindtægter og renteudgifter, manglende betalinger af stempelafgift og lignende, forkerte opgørelses- og værdiansættelsesregler, der har betydning for opgørelsen af den skattepligtige indkomst.
Vedrørende Dansk Landbrugs Realkreditfond er vi i SF enige i, at man kan diskutere, om monopolet skal opretholdes.
Et monopol til en privat virksomhed eller organisation er normalt en uskik, da en manglende konkurrence ofte betyder, at kunderne kommer til at betale en unødvendig høj pris for ydelsen.
Men man skal passe på, at man ikke i kølvandet på en principiel holdning kommer til at ødelægge en struktur, der måske kan fremme andre nyttige formål som f.eks. en jordbrugsfond.
Vi er også bekymrede for at ændre strukturen, fordi DLR ikke er omfattet af EU's direktiver på det finansielle marked, og det indebærer, at Folketinget kan fastsætte, hvilke regler DLR skal arbejde efter.
Det giver en større frihed til at udlægge særlige opgaver inden for finansieringsområdet til DLR, uden at EU kan blande sig i det.
I lovforslaget forsvinder definitionen af jordbrugslånene fra lovgivningen og dermed kreditforeningernes enhedsprioriteringsmulighed.
Samtidig reduceres DLR's eneretsområde, så det maksimalt kan give lån på mellem 60-70 pct. af landbrugsejendommens værdi.
Nu fik vi høringssvarene ud ekstremt sent engang i går eftermiddags, og det er jo ikke særlig befordrende for et godt lovgivningsarbejde.
Det er måske mere overraskende, at en radikal minister åbenbart vil svække en velfungerende lånemulighed for husmændene.
I den forbindelse er det da også tankevækkende, at De Danske Landboforeninger, som ellers ikke specielt taler husmændenes sag, har hasteudsendt bemærkninger
om, at de ikke støtter en indsnævring af DLR's eneretsbelåning, og at de, så vidt jeg er orienteret, i virkeligheden hellere ønsker den nuværende ordning fortsat
, hvis det er det eneste alternativ til det, der foreligger. I SF kan vi i hvert fald ikke støtte en reduktion af DLR's eneretsområde.
Egil Møller (DF), 1998-11-03:
Lovforslaget fra økonomiministeren går i retning af at gøre realkreditloven til en rammelov med en del forenklinger og liberaliseringer samt ensartede vilkår for belåning af erhvervs- og landbrugsejendomme op til 60 pct.
Vi kan ikke støtte afskaffelsen af afgiftsfritagelsen
for indeksobligationer.
Udviklingen i de seneste år har medført, at de finansielle virksomheder konkurrerer på det samlede marked.
Det har så medført skabelsen af store finansielle koncerner, som har alle finansielle ydelser på hylderne.
I lovforslaget lægges der op til en harmonisering, således at de finansielle love bliver harmoniseret.
Med hensyn til reglerne om tavshedspligt og partsbegreb, som udvides og præciseres, kan jeg oplyse, at vi ser positivt på det.
Da det er en meget kompleks lovgivning vil vi i Dansk Folkeparti følge udvalgsarbejdet.
Sonja Albrink (CD), 1998-11-03:
Lovforslaget lægger op til flere ændringer af gældende love inden for bl.a. realkreditten.
Hvad angår de ændringer, der vedrører forslag til nyere finansieringsregler for etablering af almennyttige boliger, har vi i CD nogle spørgsmål, som vi ønsker at stille under udvalgsbehandlingen.
Endvidere vil CD's ordfører senere på dagen redegøre for CD's synspunkter i forbindelse med dette forslag.
Vi vil også gerne i CD kigge nærmere på landbrugets lånemuligheder.
Vi mener, at der er nogle problemer, som vi bør undersøge.
Jeg må også på CD's vegne sige, at jeg først har fået høringssvarene her i formiddag, og at vi ønsker at nærlæse disse, inden vi tilkendegiver vores stillingtagen til dette lovforslag.
Morten Helveg Petersen (RV), 1998-11-03:
I Det Radikale Venstre er vi positivt stemt over for lovforslaget.
Med lovforslaget ophæves reguleringen af indekslån i realkreditloven og loven om Dansk Landbrugs Realkreditlånefond.
Lovforslaget har flere positive effekter som f.eks. regelforenkling.
Et andet positivt aspekt er en øget valgfrihed med hensyn til lånevilkårene for den enkelte låntager.
Lovforslaget indebærer også en tilnærmelse til reglerne i de øvrige EU-lande, og herved sikrer forslaget ens vilkår for realkreditinstitutterne, uanset i hvilket EU-land det hører hjemme.
Vi finder denne udvikling naturlig og nødvendig
Et yderligere positivt aspekt ved lovforslaget er, og det er værd at trække frem, at reglerne for tavshedspligt og partsbegrebet præciseres.
Det Radikale Venstre kan støtte lovforslaget.
Frank Aaen (EL), 1998-11-03:
Om indekslånene vil jeg som andre ordførere sige, at vor stillingtagen dertil i sidste ende afhænger af, hvordan behandlingen går af lovforslag nr. L 46, som vi jo vender tilbage til efterfølgende.
Når vi laver den ændring, vil vi naturligvis også have sikkerhed for, at der ikke opstår nogle skattemæssige huller, som kan udnyttes, og det vil vi forfølge gennem udvalgsarbejdet.
Om den del af lovforslaget, der har med finansielle koncerner at gøre, vil vi sige, at vi synes, at det i virkeligheden er en dårlig vej at gå at harmonisere reglerne.
Desværre har vi haft et underudvalgsarbejde i Erhvervsudvalget, som ikke er kommet så langt, men som jeg i virkeligheden havde håbet kunne føre os frem til at diskutere klogskaben i at fremme udviklingen af disse finansielle supermarkeder, de store koncerner.
Jeg er overbevist om, at det er en dårlig udvikling, at vi får disse mastodontkoncerner.
hvis disse koncerner kommer i økonomisk uføre, og det har de jo for vane at komme med nogle års mellemrum, så er det altså ikke bare en del af den finansielle sektor, der kommer i krise, så er der faktisk en meget større risiko end nu for, at den krise bliver altomfattende. Vi mener slet ikke, det er klogt at lave regler for koncerner, men det skal ikke udelukke, at vi, når tingenes tilstand er, som den er, kan kigge på, om det er en idé at harmonisere reglerne.
Der er selvfølgelig en vis logik i det, men vi vil faktisk godt rejse en debat, om ikke man skulle gå en helt anden vej end det, der er lagt op til her. Partsbegrebet og tavshedspligten har vi diskuteret under lovforslag nr. L 54, og vi har nogenlunde de samme holdninger her.
Hvad endelig til sidst angår de bemærkninger, der er kommet fra landbruget, vil vi også nøje undersøge, om de har en pointe, som vi skal støtte.
Flemming Kofod-Svendsen (KRF), 1998-11-03:
Overordnet er Kristeligt Folkeparti positive over for dette lovforslag.
Der er lagt op til nogle ajourføringer og liberaliseringer, som vi finder rimelige.
Samtidig må jeg sige, at vi jo først for nylig har fået høringssvarene, og derfor må vi se, om disse høringssvar, når vi har fået mulighed for at studere dem nærmere, bringer noget, som vi vil have undersøgt nærmere, og så vil den videre stillingtagen selvfølgelig kunne afhænge af nogle justeringer undervejs.
Der er et spørgsmål, jeg vil nævne specielt.
Sådan som lovforslaget er udformet, kan det, frygter vi, betyde, at der er nogle landbrugsejendomme, som vil få reelt ringere mulighed for belåning end i dag.
Det kan man jo se på på to måder.
Den ene er at bevare den bestående ordning.
Den anden er at give mulighed for, at alle realkreditinstitutter kan yde lån op til 70 pct., sådan at det ikke bliver DLR alene, som kan yde på de sidste 10 pct. fra 60 til 70.
Men jeg vil gerne høre ministerens kommentarer til muligheden for, at alle institutter får mulighed for at yde op til de 70 pct.
Kirsten Jacobsen (FP), 1998-11-03:
Jeg vil gerne give økonomiministeren to eksempler
på, hvor jeg mener DLR har misbrugt sit monopol, og man i hvert fald i det ene tilfælde godt kan sætte misbrug i citationstegn, men ikke i det andet, mener jeg.
Hvis man har en ekspeditionstid på lånedokumenter på 8-10 dage, så udsætter man altså køberne for at leve i farligt vande, for man kan ikke få kurssikret, før den dag pantebrevene er underskrevet.
Og der kan ske meget, det ved ministeren.
Kirsten Jacobsen (FP), 1998-11-03:
Jeg er helt enig med fru Dorte Bennedsen i, at det ville have været naturstridigt af fru Dorte Bennedsen at være mere enig med hr. Poulsgaard end med sine socialdemokratiske kolleger.
Jeg var også helt enig i den kritik, som var på det tidspunkt.
Jeg har fulgt med i debatten, og jeg ved godt, at arbejdet i Nordisk Råd er fuldstændig omkalfatret, men det, jeg kritiserede nu, var, at det arbejde, der i dag finder sted i Nordisk Råd, finder sideløbende sted i andre organer, hvor de samme nordiske landes parlamentarikere deltager.
Jeg nævnte OSCE og Europarådet.
Jeg kunne også nævne FN, jeg kunne nævne mange andre steder.
Den nordiske dimension i det nordiske samarbejde, vil jeg sige til fru Dorte Bennedsen, er blevet til en biting, og de udenrigspolitiske anliggender er blevet til hovedtingen, og det er det, jeg kritiserer og siger, at det kan man lige så godt diskutere i andre fora.
Jens Hald Madsen (V), 1998-11-03:
Til SF: Jeg er kun glad for, at SF siger, at det er socialpolitik.
Men lad så for pokker være med at give støtten på grundlag af murstenene og giv den i stedet i relation til menneskenes situation!
For det er ikke boligpolitik; det har ikke en kæft at gøre med boligpolitik, og det burde efter min mening slet ikke være i Boligministeriet, men i Socialministeriet.
Det var det, der var min pointe.
Kald det, hvad det er!
Og det kan jeg forstå at SF også gør, og det er jeg glad for.
Og hvornår skal opsparingen bruges?
Det spørgsmål var Socialdemokratiet inde på.
Jamen her er der jo tale om, at man vil konfiskere de opsparede midler, folk har.
Altså: Hvis jeg bruger alle pengene og er uansvarlig med hensyn til min økonomi, kan jeg godt få fuld støtte.
Men hvis jeg sparer op og køber mit eget hus, skal jeg lige pludselig rammes.
Og det, jeg siger, er, at man tager jo ikke pengene på grundlag af formuens afkast, men kigger på selve formuen, og det er det, der er afgørende for mig.
Man siger: Fordi du faktisk har været så økonomisk ansvarlig og har sparet op, skal du rammes!
Og det føler jeg ikke er retfærdigt, for det har intet at gøre med éns indkomst.
Pernille Frahm (SF), 1998-11-03:
Det er altid interessant at få løftet sløret lidt for andre partiers forestillingsverden
, og Venstres ordfører har her løftet sløret meget betragteligt for Venstres forestillingsverden. Der findes nemlig to slags mennesker, kan jeg forstå: Der findes én slags mennesker, som har en formue, og så findes der en anden slags mennesker, som har drukket deres formue op!
Men helt uden for Venstres forestillingsverden findes der en lang række mennesker, som ikke har nogen formue, aldrig har haft den, aldrig har været i nærheden af den, aldrig har haft en chance for at komme til at drømme om den.
Findes de slet ikke, eller hvad?
Lissa Mathiasen (S), 1998-11-03:
Jeg tror, det er væsentligt at få slået fast, at boligsstøtten ikke er en støtte til mursten, men en direkte støtte til mennesker, som netop sikrer mennesker muligheden for at få en sund og ordentlig bolig.
Og jeg synes, jeg prøvede meget klart i mit indlæg i første omgang at sige: Har man f.eks. en formue på 650.000 kr., er det 15.000 kr., der lægges oven i indkomsten, og derfra beregnes så boligstøtten.
Så man kan spørge, hvor meget der bliver gået på strandhugst i forhold til det, hr. Jens Hald Madsen siger.
Og jeg vil godt én gang til stille spørgsmålet: Hvem skal så betale gildet, når Venstre kommer med det udspil, som man kommer med her?
Hvem skal betale de besparelser, som Venstre mener der skal ske i boligstøttesystemet?
Er det kassedamen?
Hvem er det, der skal betale?
Lad os nu høre det.
Jens Hald Madsen (V), 1998-11-03:
Hvis man har sparet op, har det jo ikke noget som helst at gøre med, hvor mange penge man tjener.
Men det er fuldstændig korrekt, hvad SF siger: at der er nogle, der aldrig får råd til at spare en formue op med udgangspunkt i den indkomst, de har.
Det er jeg fuldstændig enig i.
Men det, man gør her, er jo ikke at kigge på afkastet eller på indkomsten, men at kigge på det, der allerede er sparet op.
Og det vil sige, at man betragter en ganske almindelig faglært arbejder, som har et hus til 650.000 kr., som en rig person, og det, man så siger til vedkommende, er: Så må du jo låne i din friværdi.
Det er faktisk det, man reelt siger, og det er jo det, SF siger: Du må gældsætte dig.
For man kan jo altså ikke spise sine egne mursten.
Men dér er det jo, man siger: I bliver nødt til at gældsætte jer, fordi I har sparet op.
Og er det retfærdigt?
Det har jo ikke noget at gøre med, at alle skal have; jeg kan bare ikke se belønningssystemet i det.
Hvor er motivationen for de kommende generationer til at spare op?
For hvis jeg bare bruger alle mine penge, så er jeg sikker på, at jeg får maksimal støtte, men hvis jeg sparer op, så bliver jeg straffet.
Hvor er motivationen og solidariteten i dét?