runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Charlotte Antonsen (V), 2005-11-10:
Nu har vi efterhånden nævnt det her mange gange.
Det er rigtigt, at der er et stigende sygefravær i det offentlige.
Det var der også under hr. Adelskovs egen forrige regering, sidst da vi havde Socialdemokraterne ved magten, og det hænger altså sammen med, at de psykiske arbejdsmiljøproblemer er i stigning, bl.a., tror jeg, fordi folk i højere grad erkender dem og omtaler dem, og det synes jeg er et positivt træk.
Det er jo det, der gør, at vi kan bygge på det, at vi kan forske i det, og at vi kan gøre noget ved det.
Så det vil jeg gerne give ordføreren ret i.
Der bliver spurgt, om vi vil tvinge den enkelte arbejdsgiver til det.
Nej, det vil vi ikke, men da vi lavede loven om deltid, gik vi imod DA, som sagde, at de syntes, det var en dårlig idé.
Men vi synes, det er en god idé for den enkelte, fordi det er vigtigt for fleksibiliteten i familien, at man har mulighed for et deltidsjob, hvis man kan finde et deltidsjob, hvis der er et deltidsjob.
Det, jeg så har benyttet lejligheden til her i dag, er at sige – hvis der er nogen uden for huset her, der lytter – at jeg synes, det er en god måde at forsøge at gøre det danske samfund bedre på også som arbejdsgiver at overveje, om der er nogle af de job, den pågældende har på sin virksomhed, som kunne udbydes som deltidsjob, for jeg tror, der er et marked for det.
Det er også noget af det, vi kan gøre herfra, nemlig at påvirke holdninger.
Til sidst med hensyn til BST: Nej, det mener jeg ikke er konsekvensen.
Arbejdsmiljø, stress osv. skal løses ude på den enkelte virksomhed.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-11-10:
Nu sagde den socialdemokratiske ordfører ikke så forfærdelig meget om nogle af de forslag, som vi har fremlagt i vores forslag til vedtagelse.
Jeg kunne godt tænke mig bare på et enkelt punkt at høre Socialdemokratiets indstilling til, om det ikke kunne være en forbedring af stressproblemerne i den sociale service, at vi fik fordelt arbejdet noget bedre, ved at der blev ansat flere, om ikke vi på den måde kunne sikre, at de ansatte ikke i den samme udstrækning som i dag bliver slidt ned.
Charlotte Antonsen (V), 2005-11-10:
Venstre og regeringen har jo ansat flere i den offentlige sektor de senere år, og det vil vi komme til at se mere af, for det, der sker, er, at den demografiske udvikling betyder, at vi får flere ældre, og det vil sige, at der bliver større behov for hjemmehjælpere, og der bliver større behov for mennesker på sygehusene, sygeplejersker, læger osv.
Så den udvikling forventer vi sådan set vil forsætte.
Men vi har altså ikke det her, som Enhedslisten har, med, at vi bare kan bruge nogle flere skattekroner på at ansætte alle mennesker i offentlige job, og så bliver det hele pragtfuldt.
Det har jeg hørt Enhedslisten ved forskellige lejligheder sige, og fru Line Barfod pakker det så lidt ind, så det lyder pænere
I realiteten er det, Enhedslisten beder os om, at vi bare skal give alle mennesker endnu større støtte, altså sige, at alle de mennesker, som i dag ikke er på arbejdsmarkedet, skal proppes ind på et eller andet plejehjem.
Enhver, der følger sådan almindelige økonomiske debatter her i riget, ved, at det vil betyde massive offentlige udgifter.
Danmark er altså i forvejen det land i Europa, der har de største offentlige udgifter, så derfor er det ikke vejen frem, og det vil i øvrigt også fuldstændig undergrave vores skattestop.
Og jeg vil da sige, at skattestoppet – det nåede jeg ikke engang at nævne i min indledende tale – da også for den enkelte familie betyder, at der er større rummelighed i budgettet, så man kan skabe fleksibilitet og måske købe sig til noget hjælp.
Jeg synes, at vi godt kan forsøge at holde et vist niveau.
Der kan jo være nogle, der lytter til det, der bliver sagt.
Altså, jeg tror, fru Line Barfod er den eneste i kongeriget, der hører denne debat, som tror, at jeg havde forestillet mig, at man skulle rulle gulve sammen og tage dem med hjem.
Altså, jeg synes godt, vi kunne have sådan et vist seriøst niveau herinde.
Det er heller ikke i alle typer job, man kan have deltidsarbejde.
Det er heller ikke i alle typer job, der er behov for, at man arbejder om søndagen, hvis det var det, man egentlig gerne ville.
Det, jeg siger, og det, der er vigtigt for os, er, at man løser op for de gamle dogmer om, at det væsentligste er, at vi alle sammen har samme antal arbejdstimer, og at vi er der på samme tid.
Det er det, vi er i fuld gang med, og nogle gange har vi jo så desværre ikke engang haft venstrefløjen med i den her fleksibilitet.
Det var derfor, jeg tillod mig i starten at sige: Jeg mener faktisk, at V og K er bedre her i Folketinget til at skabe et mere fleksibelt samfund, fordi vi er indstillet på at tvinge arbejdsgiverne til at sikre deltidsarbejdspladser, vi er indstillet på at give nogle støtteordninger, så dårligt stillede kan komme i gang med arbejdet igen, vi er indstillet på at give mennesker på overførsel et ekstra skub, så de kommer ind på arbejdsmarkedet, og derfor er vi altså i mine øjne dem, der giver det bedste svar på et moderne samfundsbehov, nemlig større fleksibilitet.
Ole Sohn (SF), 2005-11-10:
Når man hører fru Charlotte Antonsens indlæg her i dag, så kunne man næsten fristes til at tro, at hun forestillede sig, at hun stod i Venstres gruppeværelse og ligesom skulle overbevise sine partifæller om Venstres fortræffeligheder.
Når man holder en tale ud fra de forudsætninger, så sker der ofte det, at man ikke kan se skoven for bare træer.
Når en borgerlig regering nu er så fantastisk til at løse alle problemer, så er det enkle spørgsmål: Er der blevet flere eller færre personer med stressrelaterede problemer igennem de sidste 4 år?
Charlotte Antonsen (V), 2005-11-10:
Igennem de sidste mange år, og det er formentlig igennem de sidste 10 år, har der været en stigning i antallet af mennesker, der har stress, og det er i særlig grad i den offentlige sektor.
Det var et problem i den forrige regerings tid, det er et problem i vores regerings tid, og det hænger jo sammen med det moderne samfund.
I Danmark er det jo sådan, at både mand og kvinde er i job, og det er klart, at det betyder, at de, der er aktive og har et arbejde, får frygtelig travlt.
Det har noget at gøre med den verden, vi lever i, og derfor har den tendens været meget tydelig gennem de sidste 10 år, vil jeg sige for sådan at tage et rundt tal.
Det er da klart, at det jo er derfor, at vi siden 1996 har prioriteret det psykosociale arbejde.
Da var vi jo med i de aftaler, vi lavede med den gamle regering på det psykosociale område, og vi har så fortsat med at prioritere bl.a. stress.
Det er altså en konsekvens af det moderne samfund.
Ole Sohn (SF), 2005-11-10:
Det glæder mig, at fru Charlotte Antonsen anerkender, at der er blevet flere med stressrelaterede problemer, for det gør jo, at vi så må sætte ekstra hårdt ind.
En af de ting, der var helt fraværende i ordførertalen, var den indflydelse, arbejdspladsen har på problemerne.
Men jeg kan ikke forstå, at Venstre ikke kan se, at det også er nødvendigt, at vi sætter ind med at skabe nogle bedre arbejdspladser og dermed også sikrer en økonomi, eksempelvis til kommunerne, således at man er i stand til at ansætte så meget personale, at de, der er der, ikke løber ind i stressproblemer, sådan som det ene eksempel efter det andet dokumenterer.
Det er klart, at det selvfølgelig er et brud på Venstres økonomiske politik, og derfor kan Venstres ordfører jo ikke rigtig gå ind på det område, hvor de helt centrale problemer ligger.
Line Barfod (EL), 2005-11-10:
Jeg kan godt forstå, fru Charlotte Antonsen taler udenom.
Det, jeg helt konkret spurgte om, var:
Hvad er Venstres bud til dem, der gør rent, som bliver stressede, fordi de skal gøre mere rent, end de kan nå på den tid, der er afsat – og det ligger der undersøgelser der viser – dem, der passer børn, og som skal passe flere børn, end de kan nå at tage sig af, dem, der tager sig af vores gamle, og som skal løbe så stærkt til så mange gamle, at det ikke kan hænge sammen tidsmæssigt?
Jeg kan forstå, at fru Charlotte Antonsen er enig i, at hjemmearbejde ikke er en løsning for de her mennesker, og det, man kan se frem til, er jo, at der nu med kommunalreform osv. skal skæres yderligere rundtom.
Kunne Venstre slet ikke forstille sig at lave nogle rigtige job?
Charlotte Antonsen (V), 2005-11-10:
Jeg er enig med hr. Sohn i, at det i særlig grad er et problem i den offentlige sektor med de psykosociale problemer, bl.a. stress, og derfor er det så vigtigt, at de mennesker, vi vælger til kommunalvalget, tager deres ledelsesansvar alvorligt, at vi får nogle fornuftige mennesker, som ikke bare hænger fast i et eller andet med, at de ingenting kan, fordi de ikke har penge nok.
Det er jo ikke det, det drejer sig om, må jeg sige til hr. Ole Sohn.
Det drejer sig om at tilrettelægge arbejdet på en fornuftig og ordentlig måde, så tingene kan hænge sammen.
Det, der i virkeligheden er en meget stressende faktor – det var derfor, jeg tillod mig, når nu forespørgslen er om stress, at betragte problemet ud fra, hvad der reelt er det største problem, når vi taler stress – er jo netop, at man har et arbejdsliv og et privatliv, som man gerne skal have kombineret.
Det mener jeg altså er det største problem med stress, men som jeg også nævnte, er det klart, at det da er ledelsens ansvar at sikre, at arbejdsmiljøet er i orden, herunder at man kan fungere uden at få stress.
Folk anmelder i højere grad i dag bl.a. stress.
Det er en udvikling, vi har set igennem de sidste 10 år, fordi det moderne samfund betyder, at begge ægtefæller er på arbejdsmarkedet.
Det, at man får stress på sit arbejde, hænger i meget høj grad sammen med, hvordan arbejdet er blevet tilrettelagt.
Derfor er jeg altså ikke enig med hverken hr. Ole Sohn eller hr. Jørgen ArboBæhr i, at bare man har nogle flere penge, så bliver folk mindre stressede.
Det er et spørgsmål om, at de arbejdsgivere, vi har bl.a. i kommunerne, tager ledelsesansvaret alvorligt og sikrer, at arbejdet bliver tilrettelagt på en måde, så man ikke får stress, at de også i kommunerne sikrer, at børneinstitutionerne holder åbent så længe, at folk kan nå at kom me fra deres arbejdsplads og hen at hente deres børn, inden der bliver lukket, at man sørger for, at butikkerne er åbne, at man sørger for, at folk kan komme i kontakt med offentlige myndigheder efter normal arbejdstid.
Det er jo de ting, som gør, at folk ikke skal stresse rundt.
Derfor er det altså et bredere svar, selv om jeg godt ved, at Enhedslisten altid bare mener, at man skal pøse flere penge ud, men i mine øjne virker det altså ikke.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-11-10:
Nej, vi mener, vi skal spare penge.
Vi skal lade være med at slide folk ned, vi skal lade være med at bruge så mange penge på, at folk bliver syge, på, at folk bliver førtidspensioneret.
Jeg vil lige vende tilbage til det her spørgsmål om årsagerne til stress, for jeg har meget svært ved at se, at det ikke skulle være rigtigt, at vi har et problem, der hedder, at jo mere folk arbejder, og jo hårdere de arbejder, jo større er chancen for, at de får stress og bliver slidt ned.
Det mener jeg er nogenlunde veldokumenteret.
Men det bliver altså nu benægtet af fru Charlotte Antonsen, som i stedet for har det svar, at børnehavepædagogerne og de butiksansatte skal arbejde længere eller i hvert fald på flere skæve arbejdstider.
Det mener jeg ikke.
Det kan jo ikke være svaret på stress blandt børnehavepædagoger og butiksansatte, at de skal arbejde mere på skæve arbejdstider og eventuelt længere i stedet for det, der burde være løsningen, nemlig at alle folk i virkeligheden kan arbejde mindre, hvis vi fordeler arbejdet, som bl.a. Teknologirådet også har anbefalet.
Charlotte Antonsen (V), 2005-11-10:
Det er klart, at man jo næppe får stress, hvis man ikke arbejder, det vil jeg da gerne give hr. Jørgen Arbo-Bæhr ret i.
Det forudsætter selvfølgelig en vis aktivitet, før man kan nå at blive stresset.
Jeg mener ikke, at det, at man har skæve arbejdstider, som der bliver sagt, at man måske har fri en dag om ugen og så til gengæld arbejder en halv lørdag, i sig selv giver stress.
Det er et spørgsmål om, hvordan det øvrige samfund indretter sig, om man kan få det private til at hænge sammen med, at jobbet er forskudt i forhold til, hvad det var i gamle dage.
Jeg tror ikke på, at vi ville være mindre stressede, hvis vi alle sammen, mænd og kvinder, arbejdede fra kl. 8 til kl. 16. Der tror jeg faktisk, at det, at der er nogle, der måske møder lidt fleksibelt, giver nogle større muligheder for, at man ikke får stress. Derfor tror jeg ikke på betonløsningerne.
Elisabeth Geday (RV), 2005-11-10:
Fru Charlotte Antonsen har jo fremført i sin ordførertale, at Venstre og De Konservative har været gode til at skabe fleksible rammer om familierne.
Men jeg kunne også godt tænke mig at spørge, om fru Charlotte Antonsen er lige så stolt af den udvikling, der er inden for det offentlige, hvor man jo må sige, at regeringen er ansvarlig for mange hundredtusinde offentligt ansatte.
Her viser tal, senest fra dagens aviser, at sygefraværet blandt de offentligt ansatte stiger og stiger.
Charlotte Antonsen (V), 2005-11-10:
Jeg mener da, at offentlige ledere skal være opmærksomme på, at det er en del af deres ledelsesansvar, at mennesker ikke bliver stressede.
Allerede i dag skal man jo overholde arbejdsmiljøloven, og hvis man så har en offentlig arbejdsplads, hvor der er et stigende problem med stress, ja, så skal man da som leder være særlig opmærksom på det.
Der er jo mange efteruddannelsesmuligheder i dag, også for offentligt ansatte, måske især for offentligt ansatte, og der er det da i mine øjne naturligt, at stress kan være noget af det, man kan komme på efteruddannelse i.
Men derfra og så til at pålægge, at alle offentligt ansatte i det ganske rige skal på obligatoriske kurser, synes jeg er lidt vidt at gå.
Jeg tror på, at hvis vi påvirker holdningerne, forsker og lægger resultaterne frem, så er man selvfølgelig også i den offentlige sektor interesseret i, at arbejdstagerne har ordentlige forhold.
Elisabeth Geday (RV), 2005-11-10:
Jeg kunne stadig væk godt tænke mig at få regeringen til at præcisere lidt, hvad det er for en konkret indsats, man vil gøre, for vi ved jo også, at det her sygefravær koster ganske mange milliarder kroner hvert eneste år.
Hvad er det for en konkret indsats, som regeringen i lyset af den alvorlige udvikling, der her er tale om, vil gøre for at imødegå problemet?
Charlotte Antonsen (V), 2005-11-10:
Som fru Elisabeth Geday ved, har vi jo allerede netop inden for sygefravær sat en hel masse i gang for i langt højere grad, end vi har gjort tidligere, at følge op på, hvis mennesker sådan melder sig syge og er væk i længere tid, så vi sikrer os, at de ikke, om jeg så må sige, bliver glemt og sidder derhjemme og pludselig efter et halvt år er rutsjet ud af arbejdsmarkedet.
Så netop med hensyn til sygefraværsområdet er vi jo allerede i fuld gang med at gøre noget
Jeg vil da godt give fru Elisabeth Geday ret i, at når man ser de tal på, at der er den store stigning i stress blandt offentligt ansatte, så er det da vigtigt, at man på de efteruddannelseskurser, vi allerede sender vores forskellige ansatte på, er opmærksom på, at man måske skal gøre lidt mere ud af stress, måske netop for de ledere, som har at gøre med medarbejdere, som er særlig stressede.
Line Barfod (EL), 2005-11-10:
Jeg synes, det er ret forunderligt at høre fru Charlotte Antonsen tale om stress, som om det slet ikke har noget at gøre med, hvor travlt man har på sit arbejde, helt bortset fra at folk altså også kan blive stressede af at være arbejdsløse.
Vi har det problem, at folk både bliver syge af ikke at få lov at lave noget og bliver syge af at skulle lave for meget.
Jeg kan forstå, at hjemmearbejde skulle være den store løsning, så fremover skal vi altså se frem til, at hjemmehjælperen tager de demente med hjem og børnehavepædagogen tager børnene med hjem.
Derfor ville jeg gerne høre, hvordan fru Charlotte Antonsen helt konkret foreslår, at de mange, mange offentligt ansatte, der arbejder med områder, hvor de skal løbe stærkere og stærkere, og som ikke kan tage det med hjem og lave det, samtidig med at de skal passe deres egne børn, skal få et bedre arbejdsmiljø?
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-11-10:
Jeg er meget glad for, at fru Charlotte Antonsen konstaterer eller i hvert fald giver os ret i, at stress er et stigende problem på de offentlige arbejdspladser, f.eks. inden for den sociale service.
Så vil jeg bare godt have fru Charlotte Antonsen til bekræfte mig i, at en central forklaring på det øgede stress er et øget arbejdstempo og øgede krav til de offentligt ansatte, dem, der arbejder inden for den sociale service.
Lone Møller (S), 2005-11-10:
Det er jeg ikke spor uenig i.
Jeg mener, at det er katastrofalt, som man har presset personalet f.eks. på landets sygehuse og på kommunens plejeinstitutioner.
Så jeg er bestemt ikke uenig i, at det kunne hjælpe på problemet, hvis man ansatte nogle flere i nogle ordinære job.
Line Barfod (EL), 2005-11-10:
Ingen tvivl om, at det ville være rigtig, rigtig godt, hvis offentligt ansatte i langt større omfang fik indflydelse på eget arbejde, hvis de ikke var tvunget til, at alting skulle gøres op i minuttyranni i hjemmeplejen, men havde mulighed for at tilrettelægge deres arbejde sammen med de ældre.
Men de har stadig væk også brug for tid til at kunne nå deres arbejde.
Det hjælper ikke meget, at de sammen med den ældre kan aftale, hvorvidt de skal gå ned med skraldespanden eller de skal skifte lagenet, hvis de stadig væk kun har 5 minutter sammen med den ældre og det, der er brug for, hvis man skal gøre en ordentlig indsats som hjemmehjælper, er 1 time.
Derfor kan jeg ikke forstå, at De Konservative fuldstændig afviser, at en væsentlig årsag til, at der er så højt sygefravær blandt offentligt ansatte, er, at tempoet er skruet i vejret, og at mange skal nå mere, end de kan, og derfor vil jeg gerne høre hr. Jakob Axel Nielsen, om han har noget andet bud til den, der gør rent og simpelt hen ikke fysisk kan nå at gøre det rent, der skal nås inden for den afsatte tid.
Er der et andet bud fra hr. Jakob Axel Nielsen, end at det handler om, at lederen skal på nogle kurser, og at man skal lade være med at lave så meget i sin fritid?
Lone Møller (S), 2005-11-10:
Socialdemokratiet ønsker, at man i kommuner og i den sociale service skal ansætte folk i ordinær beskæftigelse, i ordinære job, og det skal budgetteres som en opgave, som kommuner og amter påtager sig.
Det var jo en lidt interessant bemærkning om de nye 500 mio. kr., der er afsat til ekstra hjemmehjælpstimer.
Det nummer forsøgte man sig også med sidste år, her var det fritvalgsordningen, som skulle give flere timer, men kan hr. Bent Bøgsted ikke bekræfte, at de 500 mio. kr. rent faktisk ikke har skaffet en eneste hjemmehjælper mere i arbejde, og at over 200 mio. kr. er brugt til ren administration?
Bent Bøgsted (DF), 2005-11-10:
Jo, jeg kan godt bekræfte, at det er virkeligheden, og det er også derfor, at vi denne gang har taget højde for det.
Kommunerne skal kunne bevise, at de kan få noget ud af puljen på 500 mio. kr. Jeg vil gerne erkende, at vi gjorde en fejl.
Hvor der var nogle vågne folk fra Dansk Folkeparti og Venstre, sagde man derimod: Hov, hov, de skal bruges her.
Det er rigtigt, som fru Lone Møller siger, at Socialdemokraterne brugte pengene på andre måder, end det var tanken.
Lone Møller (S), 2005-11-10:
Nu tror jeg, hr. Bent Bøgsted omgås sandheden lidt lemfældigt.
Jeg tror ikke, vi kan finde nogen opgørelse over, hvordan den politiske sammensætning har været de steder, hvor man har brugt pengene på administration.
Realiteten er, at samtidig med at man gav pengene, forpligtede man kommunerne – uanset om den kommunale hjemmehjælp var rigtig god og velfungerende – til at meddele samtlige borgere, som modtog hjælp, at de nu havde mulighed for at vælge mellem offentlig og privat hjælp.
Det var rent faktisk det, der gjorde, at det kostede 230 mio. kr. i administration, og jeg tror ikke, der var nogen forskel fra den ene kommune til den anden.
Har hr. Bent Bøgsted ingen fornemmelse af, at regeringens skattestop måske tvinger kommunerne, så de ikke rigtig har mulighed for at ansætte flere?
Bent Bøgsted (DF), 2005-11-10:
Jeg vil da gerne erkende, at jeg ikke har en oversigt over den politiske sammensætning i de enkelte kommuner.
At kommunen kan ansætte flere hjemmehjælpere er jo en del af det kommunale selvstyre.
Jeg kan ikke forestille mig, at vi her i Folketinget skal bestemme, hvor meget personale hver enkelt kommune skal ansætte, og det tror jeg heller ikke kommunerne ville acceptere.
Jeg tror heller ikke, Kommunernes Landsforening ville acceptere, hvis vi pålagde kommunerne, at der skulle være så og så mange ansatte inden for hver enkelt sektor, for det er mange gange i bund og grund et spørgsmål om prioritering af indsatsen.
Majbrit Berlau (EL), 2005-11-10:
Vi ved fra undersøgelser, at i dag sygemelder flere og flere inden for den offentlige sektor sig på grund af stress.
En nylig undersøgelse viser f.eks., at fire ud af fem socialrådgivere ikke mener, de er i faget om 5 år, og grunden til det er stress.
Mener ordføreren fra Dansk Folkeparti helt seriøst, at en del af problemet skyldes familiernes øgede aktiviteter på privatfronten, og at det er her, der skal sættes ind, som ordføreren sagde i sit første indlæg?
Bent Bøgsted (DF), 2005-11-10:
Jeg mener, at man skal se på begge områder, og jeg har forstået, at den kommission, regeringen har nedsat, netop skal se på samspillet mellem arbejdsliv og familieliv.
Der er flere faktorer, der spiller ind.
Hvis man har 37 timers arbejde om ugen, og det er den eneste faktor, der har indflydelse på, om man får stress, bliver risikoen formindsket.
Men jo flere faktorer der er medvirkende til, at man kan få stress, jo større muligheder har man for at få stress, og derfor skal man se arbejdsliv og familieliv som et samlet hele, for begge dele kan være med til at give stress.
Jeg fokuserer overhovedet ikke på den enkeltes fritidsliv.
Det, jeg siger, er, at der er flere faktorer, der spiller en rolle for, om man får stress, og deriblandt er både arbejdsliv og familieliv.
Men vi ser bare – det er en kendsgerning – at mange familier har et stort indhold i tilværelsen, både på arbejdet og i fritiden, og når tingene bliver blandet sammen, har de ikke overskud til at komme ned i et tempo, hvor det kører godt.
Enhedslisten kan jo synes, at det er mærkeligt at fokusere på familielivet.
Men det er en realitet, at begge områder spiller en rolle, og derfor skal vi se på, hvordan der kan skabes et bedre samspil mellem arbejdsliv og familieliv.
Det hjælper ikke at sige, at man ikke vil kigge på, om der er problemer i familielivet, og om der er for meget at se til, for det er overhovedet ikke stressbetonet.
Der er eksempler på, at nogle, der ikke har arbejde, har så meget indhold i tilværelsen, at de døjer med at få tingene til at hænge sammen og får stress.
Det er en kendsgerning, og det kan ikke hjælpe, at Enhedslisten lukker øjnene for, at der er flere faktorer, der spiller ind, og udelukkende fokuserer på, at det er arbejdet, der giver stress, for det er altså ikke den eneste årsag.
Line Barfod (EL), 2005-11-10:
Vi mener også, det giver stress at gå arbejdsløs eller gå derhjemme, fordi man er blevet slidt op af at gå på arbejde, og det er derfor, vi gerne vil fordele arbejdet.
Ellers kan jeg simpelt hen ikke forstå forklaringsmodellen.
Men den er selvfølgelig vældig behagelig for Dansk Folkepartis ordfører, hvis Dansk Folkeparti gerne vil fralægge sig ansvaret for, at der er skåret så hårdt ned i kommunerne og dermed på de offentligt ansatte, at de skal løbe alt for hurtigt, og at den markedsgørelse, der samtidig finder sted, betyder, at alting hele tiden skal gøres op i minutter.
Man skal nå mere og mere på den samme tid, og derfor kan man ikke nå at yde den indsats, man gerne vil, og kan ikke nå at lægge den kærlighed og omsorg i sit arbejde, man gerne vil.
Det mener vi er en væsentlig årsag til stress, og derfor ønsker vi at fordele arbejdet.
Men jeg kan forstå, at Dansk Folkeparti mener, vi kun skal se på, hvor meget familierne laver i deres fritid, og overhovedet ikke på, hvilken betydning det har, hvor travlt man har på arbejdet.