runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Morten Helveg Petersen (RV), 1998-06-12:
Først til fru Tove Fergo, som var lidt ude med riven over for HS, som jeg hørte det.
Tillad mig i al stilfærdighed at gøre opmærksom på, at HS har de korteste ventetider i kongeriget i øjeblikket, så vidt jeg er orienteret.
Jeg tror stadig, at bedre kvalitet kan opnås ved bedre planlægning, og det er jo i øvrigt i høj grad det, man satser på i forbindelse med sammenlægningen af de to sygehusvæsener.
Bedre muligheder for at planlægge bør give bedre kvalitet.
Til fru Aase Madsen med hensyn til folkeafstemninger
: Jeg er positiv over for folkeafstemninger, jeg mener generelt, de kan være en fornuftig måde at sparke den folkelige debat i gang på, og jeg vil også gerne kigge nærmere på en folkeafstemning i forbindelse med det her.
Jeg siger med vilje »kigge nærmere på« - jeg står ikke her og siger ja eller nej.
Jeg siger »kigge nærmere på«, for vi skal jo have diskuteret, hvordan vi i givet fald udformer spørgsmålet.
Skal resultatet være vejledende, eller skal det være bindende?
Det er ikke helt enkelt.
Henriette Kjær (KF), 1998-06-12:
Fru Anne Baastrup synes, at Venstres og De Konservatives bidrag til debatten var træls.
Jeg tror, at det var sådan, det blev formuleret.
Jeg synes også, at fru Anne Baastrups bidrag måske var lidt træls, for netop når vi snakker om kapacitet på området, så nævnte jeg jo i min ordførertale - hvis man havde hørt efter - at kapaciteten på området jo netop er der, og at det nu er et spørgsmål om penge.
Det er altså ikke en holdbar undskyldning.
Vi kan ikke blive ved med at komme med de undskyldninger, der hedder: Kapaciteten er der ikke, lægerne er der ikke.
Der vil altid være flaskehalsproblemer, og det må vi respektere og forsøge at gøre det bedst mulige ved, men dér, hvor kapaciteten er der, skal vi løse problemerne. Det håber jeg da vi kan blive enige om.
Tilbage til økonomien hvor vi hele tiden får at vide, at den blev smadret, ødelagt i 1980'erne.
Her kan jeg helt tilslutte mig det, som fru Ester Larsen sagde i sit første indlæg efter den socialdemokratiske ordførers, nemlig at det dengang var andre tider.
Nu har vi penge i kassen.
Henriette Kjær (KF), 1998-06-12:
Jeg synes, at jeg gjorde det rimelig klart i mit indlæg, at det mange steder fungerer godt i vores sygehusvæsen.
Det er jeg fuldstændig enig i. Så er der nogle dårlige eksempler.
Det første eksempel med stivgørende rygoperation synes jeg er problematisk, og jeg synes, at det er noget af det, vi skal prøve at gribe fat i.
Det er jo ikke så mange mennesker, det drejer sig om.
Hvorfor kan vi så ikke få det løst?
Det burde vi kunne blive enige om.
Her prøver jeg at sætte fokus på, at vi skal det gøre bedre.
Og det er derfor, at jeg bruger de her to eksempler.
Når vi så snakker om økonomi og regeringens prioriteter, må jeg sige, at dér mener jeg altså, at der er forskel på den nuværende oppositionen og regeringen, for vi har altså finanslov efter finanslov foreslået, at der blev afsat midler, men vi har ikke kunnet opnå enighed med regeringen om det, så dér kan man så diskutere, hvor højt vi hver især vil prioritere det.
Men jeg er enig med fru Lone Møller i, at det selvfølgelig fungerer meget godt mange steder.
Lone Møller (S), 1998-06-12:
En gang imellem kan jeg godt blive rigtig ked af det.
Når vi har en debat om sygehusvæsenet, og når medierne i stor udstrækning følger debatten, så ser det ud, som om det danske sundhedsvæsen ligger i ruiner, og det gør det jo langtfra.
Vi har her hørt nogle eksempler, som jeg hverken kan
eller vil kommentere.
Jeg er sikker på, at ingen her synes, at det er nogle eksempler, der er os værdige.
Det er ikke meget mere end få dage siden, at jeg blev ringet op af en, som fortalte, at vedkommende ikke havde ventet mere end 12 dage for at komme ind og blive opereret for grå stær.
Vedkommende kom kørende i sin egen bil, satte den på parkeringspladsen, blev opereret
og var hjemme ikke ret lang tid efter
Sådanne eksempler er der altså også.
Det er klart, at vi, der arbejder med sundhedspolitik herinde, og de, der gør det ude i landet, møder de borgere, som er fortvivlede og er i en klemme.
Det foregår oceaner af tiltag for at få det her sundhedsvæsen til at fungere bedre.
Lone Møller (S), 1998-06-12:
Jeg har ikke sagt, at jeg ikke mener, det er relevant også at drøfte sygehusene i hovedstadsområdet.
Men jeg har sagt, at jeg mener ikke, det er relevant her fra Folketingets talerstol at afklare en beslutning, som er truffet i Borgerrepræsentationen om f.eks. Kommunehospitalet, som man så lige pludselig med et andet flertal har fået nogle problemer med.
Det er nøjagtig de samme problemer, som man har rundt omkring ude i landet, hvor man må finde sine egne politiske ben og så få løst problemerne.
Jeg er af den opfattelse, at jeg arbejder for, som der står i vores regeringsgrundlag, at vi finder en løsning på sygehusproblematikken i hovedstadsområdet.
Det er ikke ensbetydende med, at jeg her kan komme med en melding om, hvad Socialdemokratiet har af bud på en hovedstadsreform, men dermed er ikke sagt, at vi ikke er afklarede med hensyn til en sammenlægning af sygehusvæsenet.
Det ønsker vi, det står i regeringsprogrammet, det er det, vi arbejder for.
Selve hovedstadsreformen har vi haft oppe at vende for et par år siden, men der kunne ikke findes et politisk flertal for en løsning, og det er klart, at nu har vi så nedsat opgavekommissionen, og så kommer den sag op igen.
Det er ikke, fordi jeg ikke vil give et svar, men vi har ikke haft den store politiske drøftelse, så jeg kan give en melding fra Socialdemokratiet, for den sag er ikke på dagsordenen her og nu.
Peter Skaarup (DF), 1998-06-12:
Jeg synes stadig væk ikke rigtig, vi får svar på de spørgsmål, der bliver stillet.
Der bliver sagt, at det ikke er rimeligt at drage sygehusvæsenet i hovedstadsområdet ind i debatten her i særlig stort omfang.
Det synes jeg jo bare beviser, at Socialdemokratiet efter vores opfattelse i Dansk Folkeparti ikke i særlig høj grad tager hensyn til de svage i samfundet, som jo følger dette meget nøje.
I den forbindelse kunne jeg stadig væk godt tænke mig at høre, om det er Socialdemokratiets og regeringens opfattelse fortsat at satse på at lave et storamt, der jo omfatter
sygehusvæsenet her i området.
Vi har bemærket, at ansatte, at patienter, at politikere i hele Københavnsområdet afventer en stillingtagen fra Socialdemokratiet og regeringen, en endelig stillingtagen omkring dette her.
Man arbejder på nogle ting, som ingen bakker op i de folkevalgte organer i Københavnsområdet, og derfor virker det altså en lille smule mystisk, at man ikke mener, det har relevans for denne debat.
Så jeg mener, at Socialdemokratiets ordfører må gå op og tage debatten her og fortælle os: Hvad er Socialdemokratiets mening, og hvornår sker der noget?
De ansatte og patienterne kan da ikke vente i månedsvis på at få at vide, om de hører ind under HS, om de hører ind under Københavns Amts sygehuse, eller om det er staten, der skal overtage det hele i den sidste ende.
Lad os dog få et svar på det her.
Lad os få ryddet debatten, så de ansatte ved og patienterne ved, hvad de har at rette sig efter.
Birthe Skaarup (DF), 1998-06-12:
Det bliver lige en af de superkorte bemærkninger: Fru Ester Larsen var lidt inde på stigningen i sundhedsudgifterne, og det er da helt klart, at der har været en stigning.
Men en af de ting, jeg godt vil påpege her, når man sidder som amtskommunal politiker også, er, at man får pålagt nogle opgaver - helt flot - men jeg mener, at pengene også bør øremærkes.
Hvis man her fra Folketingets side siger: Vi vil have flere hjerteoperationer udført, så må pengene følge med.
Problemet er jo, at vi ude i amterne må sætte skatten op netop på baggrund af, at vi får pålagt nogle ting her fra Folketinget.
Inge Refshauge (DF), 1998-06-12:
Mener Socialdemokratiet og selvfølgelig også sundhedsministeren ikke, at alle ofrene for boneloc-skandalen bør have erstatning?
Det vil jeg gerne have et svar på.
Jeg tror, regeringen har et stort problem her - ikke kun med ventelisterne.
Ester Larsen (V), 1998-06-12:
Det er så sandt, som det er sagt af fru Lone Møller, at det er amterne, der har ansvaret for sundhedsvæsenet.
Men situationen er den, at amternes mulighed, amternes handlefrihed, er bestemt af amternes økonomi, og i de forhandlinger, der føres mellem staten og amterne, lægges amterne i en meget streng og stram økonomisk spændetrøje.
Så er det jo dér, at dobbeltmoralen kommer frem, når statsministeren taler om, at vi skal have et forbedret sundhedsvæsen, og finansministeren strammer amternes økonomi, så man ikke kan leve op til opgaverne.
er, at nu er vi i en bedre konjunktursituation. Nu fosser pengene ind i statskassen.
Det er sådan, at hvis man går ud og spørger befolkningen, hvad man ønsker af serviceniveau på sundhedsområdet, er det svært at finde en dansker, som ikke siger, at her er et område, der trænger til et gevaldigt løft.
Så min bøn skal være, at de tilsagn, som regeringschefen har givet, bliver fulgt op i praksis med nogle økonomiske muligheder for at indfri dem gennem finansministerens forhandlinger.
Lone Møller (S), 1998-06-12:
Fru Ester Larsen burde jo om nogen vide, hvordan strukturen i dette land er skruet sammen.
Det er sådan, at det er amterne, der i dag er ansvarlige for vores sygehusvæsen.
Det er sådan, at man hvert år har nogle økonomiske forhandlinger med amterne om de opgaver, som regeringen ønsker at få udført, og amterne giver så et bud på, hvad det skal koste.
Derudover har amterne jo ansvaret for at drive sygehusvæsenet.
Det er amterne, der fastlægger serviceniveauet, og det er amterne, der beslutter, hvordan man vil prioritere i de enkelte amter.
Det ved fru Ester Larsen jo godt.
Derfor er det ikke noget underligt noget at sige her, at de økonomiske rammer bliver fastlagt ved de økonomiske forhandlinger.
Så længe vi har den struktur, vil det jo for hovedparten være sådan.
Fru Ester Larsen ved også udmærket godt, at i forbindelse med alt, hvad vi her fra dette Folketing pålægger amterne at udføre, vil amterne med det samme meddele, at der skal følge penge med.
Sådan er det i nogle henseender, og i andre henseender har amterne selv måttet lægge deres serviceniveau.
Sådan er det, og så længe vi har den struktur, kan jeg ikke forestille mig, at det vil blive ændret. Jeg mener faktisk også, at det foregik på samme måde, da fru Ester Larsen var sundhedsminister.
Problemet og forskellen var bare dér, at der blev skåret. Her er der faktisk tilført ekstra midler.
Så bliver der spurgt, om jeg vil give en garanti for, at der ikke sker noget i hovedstadsområdet på nuværende tidspunkt, og inden Opgavekommissionen er færdig med at arbejde.
Jeg kan ikke se, hvad det overhovedet har med denne her sag at gøre, men der er da ingen tvivl om, at selvfølgelig har man respekt for en Opgavekommission, når man har bedt den om at arbejde.
Der blev også spurgt, hvad jeg mente om nedlæggelse af to sygehuse, Kommunehospitalet og Amager Hospital.
Til det
vil jeg sige det samme: Folketinget blander sig jo ikke, hvis man ude i et amt beslutter at nedlægge et lille sygehus.
Det er en politisk vedtagelse hos dem, der har ansvaret.
Det samme gør sig gældende her, og mig bekendt har man faktisk med sygehusplanen besluttet at nedlægge Kommunehospitalet.
At et flertal så har ændret sig og står i en økonomisk situation, om det mener jeg, at så må det flertal finde ud af, hvordan man klarer sig ud af det problem.
Det er ikke Folketingets opgave.
Ester Larsen (V), 1998-06-12:
Jeg synes, det var et lidt lemfældigt svar på spørgsmålet om statens bidrag til det danske sundhedsvæsen, jeg fik af fru Lone Møller, som siger, at det henhører under nogle økonomiske forhandlinger.
Man vil kunne se, at f.eks. i 1994 var bidraget, at amterne fik lov til at optage lån fem forskellige steder.
Statsministeren holder taler og siger, at nu skal der gøres noget for det danske sundhedsvæsen, men det viser sig, når man kommer til forhandlingerne, at så prioriterer man sundhedsvæsenet uendelig lavt.
Når vi kan have det forhold, at der i de 5 år, som jeg nævnte før, er kommet 262,5 mia. kr. ekstra ind i statskassen,
er det underligt, at det er så forsvindende små og få beløb, der kommer sundhedsvæsenet til glæde.
Jeg synes, vi mangler en overordnet opprioritering af sundhedsvæsenet her i landet.
Peter Skaarup (DF), 1998-06-12:
Jeg synes ikke rigtig, vi fik svar på det spørgsmål, der gik ud på, om det er regeringens opfattelse, at man skal lukke to hæderkronede hospitaler i hovedstadsområdet, og her tænker jeg på Københavns Kommunehospital og Amager Hospital, som jo ifølge den HS-plan, som ligger, faktisk står til at blive nedlagt.
Der er også tale om at nedlægge nogle afdelinger på Frederiksberg Hospital.
Vi må jo sige, at hovedstadsområdet er jo et rigtig stort område, og det er vældig vigtigt for de borgere, der bor i Danmark, at man i hovedstadsområdet i hvert fald har nogle gode sygehuse, der kan betjene borgerne på en ordentlig måde.
Derfor kunne jeg godt tænke mig at gentage det spørgsmål, jeg stillede lidt tidligere: Hvad er regeringens holdning til dette her?
Regeringen har jo åbenbart tænkt sig at blande sig i HS og måske lave nogle sammenlægninger, og derfor er det rimeligt at spørge regeringen om det her i dag.
Vi har nedsat en Opgavekommission her i Folketinget for et godt stykke tid siden.
Den har lovet at barsle omkring juletid, og derfor virker det for Dansk Folkeparti i hvert fald en lille smule utidigt, at regeringen gennem hele perioden her op til sommerferien og også nu siger, at den i hvert fald inden jul vil komme med en reform af sygehusene i hovedstadsområdet uden at afvente denne Opgavekommission.
Vil Socialdemokratiet garantere, at man afventer Opgavekommissionen, før der bliver en reform af sygehusene her i området?
Tove Fergo (V), 1998-06-12:
Det er en bemærkning til fru Lone Møller vedrørende regeringsgrundlaget.
Fru Lone Møller siger, at det ikke er nogen hemmelighed, at der står i regeringsgrundlaget, at man arbejder på en sygehusreform i hovedstaden, men det er vel heller ikke nogen hemmelighed, fru Lone Møller og hr. sundhedsminister, at der sidder en Opgavekommission, hvor man bruger oceaner af ressourcer på at finde ud af, hvilke opgaver der skal løses hvor, og den er færdig til jul.
Så derfor vil det da være helt utidigt at begynde at blande sig i det lige netop nu.
Det er vel heller ikke nogen hemmelighed for regeringen, at hvis der skal ændres på amtsstrukturerne, er det en beslutning, der skal tages her i Folketinget, og det er i en forhandling mellem Folketingets partier og ikke mellem Amtsrådsforeningen og regeringen.
Aase D. Madsen (DF), 1998-06-12:
Jeg må desværre sige, at det med lille- eller storamt i høj grad har noget med sagen at gøre.
Så glæder jeg mig bare til, at vi fremsætter et forslag om, at Ribe Amt og Sønderjyllands Amt skal sammenlægges, for at vi kan få nogle flere penge til sygehusvæsenet.
I øvrigt lød de hensigtserklæringer, som ministeren kom med, jo godt.
Men der skal jo penge på, hr. minister.
Eksperterne siger, der mangler 4-5 mia. kr. bare for at få sygehusvæsenet tilbage på sporet.
Nu har jeg jo været her i Tinget i kort tid, men jeg er sikker på, at den tale har man hørt år efter år efter år, ligegyldigt hvilken regering der sidder.
Lad os få nogle pinsepakkemidler ført over til sundhedssektoren.
Lone Møller (S), 1998-06-12:
Jeg har da også med interesse læst flere forskellige referater om, hvad der foregår i forhandlinger mellem kommuner, amtskommuner og finansministeren.
Men nu er det jo ikke sådan, at man skal tro på alt, hvad der står i aviserne, og mig bekendt har jeg ikke været involveret i nogen drøftelser i forbindelse med de forhandlinger.
Men det er vel ikke nogen hemmelighed for nogen her i salen, at der i regeringsgrundlaget for den nuværende regering klart er beskrevet, at vi ønsker en sammenlægning af sygehusvæsenet i hovedstadsområdet, så det kan ikke komme bag på nogen, og det er jeg helt enig i.
Jeg ønsker, at vi skal have et storamt, men det har ikke så meget med sagen at gøre.
Med hensyn til fru Ester Larsens spørgsmål om økonomien.
Det er jo meget svært at gøre op, om det nu er givet i bloktilskud eller i andre puljer, i og med at det jo også foregår i nogle økonomiske forhandlinger.
Det, jeg henholder mig til, er, at man kan se, at i de samlede sundhedsudgifter er der en stigning på 11 pct.
Peter Skaarup (DF), 1998-06-12:
Jeg kunne godt tænke mig at spørge den socialdemokratiske ordfører, hvad holdningen egentlig er til det, vi har set gennem den seneste tid, hvor der foregår forskellige forhandlinger med bl.a. Amtsrådsforeningen omkring sygehusvæsenet her i Københavnsområdet, i hovedstadsområdet.
Vi har oplevet, at regeringen har spillet ud med, at man vil sammenlægge sygehusvæsenet i Københavns Amt, Frederiksberg Kommune og Københavns Kommune, og nu har man tilsyneladende forhandlinger i gang om at lave det, man kalder et lille storamt, hvor der efter Dansk Folkepartis mening bliver utrolig langt fra den enkelte borger og frem til dem, der træffer beslutningerne.
Derfor kunne det være interessant at høre, om Socialdemokratiet har gjort sig nogle tanker om det, eller det bare er regeringen, der fører de her forhandlinger, og vi kunne også godt tænke os at høre, hvad Socialdemokratiet har tænkt sig at gøre i forbindelse med den situation, som jo opstår nu her, hvor vi bl.a. andet skal tage stilling til, om hospitaler som Københavns Kommunehospital og Amager Hospital skal bevares, eller de skal nedlægges, som visse inden for Socialdemokratiet taler om.
Ester Larsen (V), 1998-06-12:
Jeg synes, det er meget interessant, at både ministeren og ordføreren fra Socialdemokratiet hæfter sig meget ved stigningen i sundhedsudgifterne, siden regeringen tiltrådte, og at man taler om, at de problemer, vi har, skyldes den borgerlige regerings manglende bevillinger.
Derfor var det nødvendigt at holde igen på samtlige sundhedsudgifter.
Nu er landets økonomiske situation en anden, der er i statens indtægter - skatter og afgifter - de første 5 år indkommet 262,5 mia. kr. ekstra i statskassen.
En meget lille del af de midler er tilfaldet sundhedsvæsenet. De 11 pct., som vi nu to gange har hørt har været stigningstakten, er finansieret af amterne i helt afgørende og overvældende grad.
Amterne har finansieret udbygningen gennem gældsætning og skattestigninger.
Jeg vil gerne have ordføreren til at bekræfte, at det kun er meget små stigninger i bloktilskud og i statslige puljer, der er kommet fra statskassen til de amtslige sundhedsvæsener.
Birthe Skaarup (DF), 1998-06-12:
Begrundelsen for den stillede forespørgsel fra Dansk Folkeparti er naturligvis, at der stadig væk på flere af landets sygehuse er uacceptabelt lange ventelister, men det er også på baggrund af valget den 11. marts, hvor et nyt Folketing blev sammensat, og hvor der kom en ny sundhedsminister.
Det, vi godt vil høre, er også, hvorledes dette Folketing ser på sygehusproblemerne.
Forespørgslen er naturligvis også stillet på baggrund af statsministerens redegørelse af 25. marts 1998 ved det nye Folketings første møde, hvor statsministeren bl.a. sagde: »Sygehusene skal fungere bedre, og ventelisterne skal ned.« Vi har så tit hørt disse ord.
Vi vil i Dansk Folkeparti gerne følge op og opfordrer derfor til, at der nu bliver taget fat på problemerne.
Vi mener, at alle kræfter bør sættes ind på at få det danske sundhedsvæsen til at fungere på en god og på en værdig måde, at der sker handling.
Sundhedsområdet var netop også et af hovedtemaerne under valgkampen op til den 11. marts, og temaerne handlede dér, hvor jeg befandt mig, meget om genopretning af sygehusvæsenet og især om afskaffelse af ventelisterne.
Hvad vil sundhedsministeren gøre med hensyn til at bevare de knap 100 sygehuse i Danmark?
- herunder også planerne omkring Hovedstadens Sygehusfællesskab og Københavns Amts sygehusvæsen.
Ingen tvivl, befolkningen ønsker kvalitet i sygehusbehandlingen, at den faglige kvalitet er i orden, så derfor: Hvorledes ser den fremtidige sundhedsplanlægning ud?
Men den drejer sig også lidt om, hvad regeringen agter at spendere på dette område.
Har man nogen intentioner om, hvad pinsepakkens milliarder skal bruges til?
Besvarelse
Tove Fergo (V), 1998-06-12:
Det er jo interessant, at menneskers hukommelse er så kort.
Vi er nogen, der stadig væk kan huske, hvordan den økonomiske situation var i 1980'erne.
Det var ganske anderledes, som både fru Ester Larsen og fru Henriette Kjær har sagt.
Dengang var der ikke penge til noget.
Der skulle tværtimod penge til, og der skulle stram styring til for at rette situationen op.
Nu er tiden en anden. Ikke desto mindre mener jeg ikke, at det blot er et spørgsmål om øgede ressourcer.
Og jeg vil gerne igen have lov til at henvise til regeringens glimrende håndbog, budgetredegørelsen fra 1998, for der står jo faktisk nogle ting, som man kunne gå ind og gøre ved bedre styring, bedre struktur, bedre ledelse af personalet, bedre arbejdstilrettelæggelse, en bedre koordinering af brugen af teknologien og en bedre økonomistyring.
Alle disse ting står der anvisninger på, og det synes jeg bestemt at man skal se positivt på og se at få det bedst mulige ud af det.
Så vil jeg godt sige, at det er helt klart, at i landets største sundhedsvæsen, som vel nok er det her i hovedstaden, er der sandelig ingen personalemotivation længere.
Dér har man ødelagt det totalt og aldeles med det til følge, at patienterne får dårligere behandling, personalet er dybt frustreret, fordi man bliver ved med at rende rundt og skal flytte rundt og lægge sammen og tænke nye tanker og gøre det hele om igen, og det er helt, helt urimeligt.
Men hvorfor ikke bruge de instrumenter, som vi ved vil virke?
Anne Baastrup (SF), 1998-06-12:
Jeg blev lidt forbløffet over de to korte bemærkninger, for jeg forstår i virkeligheden ikke, hvad det handler om.
Til fru Henriette Kjær skal jeg bl.a. fortælle, at jeg havde en del venner, der var lægeuddannede, som måtte tage til Sverige for at blive færdiguddannet, fordi der simpelt hen ikke var en stilling i Danmark.
Det er det ene.
Det næste er til fru Tove Fergo.
Det handler altså ikke om HS nu, og fru Tove Fergo ved godt, at SF støtter fru Tove Fergos idelige kamp mod HS, og der er ingen tvivl om, at det vil være en meget stor fordel, hvis vi fik nedlagt HS og fik en demokratisk udvikling.
SF støtter det lille storamt og så meget gerne, at HS og Københavns Amts systemer blev lagt sammen, under forudsætning af at det var under en demokratisk ledelse, under forudsætning af at det blev et egentligt lille storamt, og under forudsætning af at der kom penge med.
Vi kan jo ikke bare regne med, at de kan finde pengene sådan ud af den blå luft. Men så vil jeg endnu en gang understrege: Hovedproblemet med det danske sundhedsvæsen er bl.a. manglende specialuddannede folk.
Hvornår blev de uddannet?
De blev uddannet i 1980'erne eller blev ikke uddannet i 1980'erne.
Og det er dér, vi har problemet, og det, jeg kender til, er psykiatrien. Fru Tove Fergo må være enig med mig i, at vi mangler psykiatrisk specialuddannede folk, og det tager de der 4-5 år.
Det er jo først nu, at vi kommer i gang med de kursusstillinger.
Vi har fået 9 kursusstillinger inden for psykiatrien.
Det er for lidt, og det er først om 4-5 år, at vi får et endeligt resultat ud af det, og det synes jeg er tegn på, at vi i virkeligheden skulle have satset langt mere på læge- og sygeplejeuddannelsen i 1980'erne.
Tove Fergo (V), 1998-06-12:
Det er ikke bare et spørgsmål om, at der er blevet uddannet for få læger.
Vi ved jo og kan se, at der er steder i landet, hvor sygehusene fungerer strålende, hvor der ikke er lange ventetider, hvor man har taget nogle andre værktøjer i brug.
Hvorfor ikke udsprede det kendskab og den erfaring, man har fået, til mange andre sygehuse ved hjælp af idékataloger, anvisninger og gode ideer osv., og så se, om det ikke skulle virke?
Det, vi først og fremmest skal gøre, er da at udnytte de ressourcer, der er i forvejen, og så må vi så se, om det er nødvendigt med flere penge.
Det er muligt, at det er nødvendigt, men lad os nu udnytte det, vi har, og udnytte det godt, ordentligt og fornuftigt.