runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Frank Aaen (EL), 2001-01-25:
Jeg er faktisk enig i en hel del af hr. Knud Enggaards betragtninger, men mit spørgsmål går ud på, om Venstre positivt vil overveje, at vi også regulerer på det offentlige område, så vi får forhindret nogle af de helt urimelige rykkergebyrer, som offentlige instanser udsender til borgerne.
Per Kaalund (S), 2001-01-25:
Med hensyn til de offentligt ansatte, så mener jeg, det var hr. Ebbe Kalnæs selv, der brugte udtrykket skrankepaver.
Det var ikke mig.
Og det er da korrekt, at der er borgere, der til stadighed og ofte er i vanskeligheder med betaling af deres skyldigheder til kommuner specielt og også andre offentlige institutioner.
Det er der altså lovgivet om, og jeg føler mig overbevist om, at det behandles rigtigt og korrekt mange steder.
Det, dette lovforslag drejer sig om, er at få saneret hele det uoverskuelige og uigennemsigtige område, der er tale om i den private sektor.
Ebbe Kalnæs (CD), 2001-01-25:
Nu skal hr. Per Kaalund jo ikke få held til at få vendt det her til, at jeg skulle have sagt, at offentligt ansatte i kommunerne ikke er ordentlige mennesker og ikke gør deres arbejde godt.
Det gør de almindeligvis, helt sikkert.
Men når jeg tænker på, i hvor mange andre situationer vi her i Folketinget har travlt med at regulere den enkelte kommunes råderum ud over alle bredder, og vi så ikke engang på sådan et ganske almindeligt retsligt område, som det her jo på en eller anden anden måde er, bare kan lave de mest elementære etiske regler for, hvordan man kan anvende det her.
Vi har jo de der eksempler.
Hvis nogen privat virksomhed på noget tidspunkt ville optræde som i de eksempler, der er rullet op tidligere, så ville vi have banket dem på plads for længst.
Derfor synes jeg, at det var ret uhyggeligt at opleve, da vi havde debatten sidste gang, at man ikke ville røre ved så meget som det mindste.
Og eksemplerne er der, historierne er der.
Og så vil jeg gerne spørge hr. Kaalund: Er det ikke tit mennesker i en vanskelig situation, det rammer, når det offentlige bruger en gebyrpolitik, som de gør?
Per Kaalund (S), 2001-01-25:
Til hr. Ebbe Kalnæs vil jeg sige, at jeg ikke deler opfattelsen af de ting, og jeg er overbevist om, at adskillige og mange administrationer i den kommunale verden behandler deres borgere ganske fornuftigt og godt.
i landet, så hvis der er enkelte steder, hvor der måtte være problemer af den art, som hr. Ebbe Kalnæs beskriver, mener jeg, at det skal tages op lokalt.
Der har man mulighederne for at drøfte, hvordan borgerne behandles i den sammenhæng.
Jeg er overbevist om, at adskillige og mange offentligt ansatte har høj etik i deres behandling af borgerne.
Ebbe Kalnæs (CD), 2001-01-25:
Da vi behandlede sagen om offentlige rykkergebyrer i Kommunaludvalget, hvor Venstre og De Konservative jo sammen med regeringen sikrede, at der ikke skete nogen ændringer, diskuterede vi også, om vi dog ikke i det mindste kunne få lavet nogle etiske regler for, hvordan det offentlige kunne bære sig ad i denne her sammenhæng, simpelt hen lave nogle regler, der i hvert fald kunne sikre, at den lange række af historier, vi kunne fortælle, hvor småbeløb på 8-10 kr. gav rykkergebyrer til det offentlige i størrelsen 250 kr., man kunne risikere blev gentaget, hvis et brev var glemt eller gået forkert eller noget andet, uden nogen ankemulighed, bang, sagde det, hver gang når det skete, blev stoppet.
Om vi ikke bare kunne lave nogle regler for, hvordan man kunne bruge offentlige rykkergebyrer, at der skulle være en tidsfrist eller noget andet; selv det er der ikke engang.
Det er dybt uetisk over for erhvervslivet at lave et i øvrigt fornuftigt lovforslag som det her og så være fuldkommen blottet for den mindste etiske sans for, hvilke metoder man kan anvende i det offentlige, når det kommer i hænderne på enkelte skrankepaver, som udøver dumhed gang på gang.
Der er masser af eksempler, og vi kan godt samle dem sammen, hvis det er.
Per Kaalund (S), 2001-01-25:
Jeg vil gerne svare hr. Frank Aaen, at for det første er det jo et andet lovgivningsområde end det, vi taler om her, det er en anden lov, men vi har ingen forestillinger om, at denne lov skal ændres.
Vi mener, den er rimeligt velfungerende, for så vidt angår det offentlige.
Per Kaalund (S), 2001-01-25:
Jeg går ud fra, at hr. Frank Aaen også kan kigge tilbage og se på, at da gebyrloven for det offentlige blev vedtaget, da var det et stort set enigt Folketing, der vedtog den.
Så er der gået det her antal år, og så kan der måske være anledning til at kigge på nogle ting, det vil jeg ikke afvise.
Men for så vidt gælder de enkelte tilfælde med administrationerne af disse ting her, så mener jeg klart, det ligger i det kommunale selvstyre.
Da den opstramning kom i forhold til gebyrer på gæld til det offentlige, daginstitutioner, vandregninger, og hvad ved jeg, da fik det offentlige rent faktisk en stor sanering af alle disse gældsposter, og det gav faktisk et merprovenu i størrelsesorden 3 mia. kr.
Aaen, om hr. Frank Aaen har gjort sig nogle tanker om, at hvis man vendte tilbage til den mere løse gældsopkrævning i forhold til borgerne, så vil der igen opstå et stort provenutab i milliardklassen.
Hvor skal de penge i givet fald komme fra?
Frank Aaen (EL), 2001-01-25:
Det er fuldstændig korrekt, at for 10 år siden blev der af et enigt Folketing vedtaget et rykkergebyr på 200 kr. vedrørende opkrævninger i kommunerne.
Enhedslisten var dengang ikke i Folketinget og kunne derfor ikke stemme imod.
Men jeg mener nok, at efter 10 års erfaringer burde man vel kunne kigge på det, og i de 10 år er der faktisk sket en hel del andet, nemlig forbedret mulighed for at inddrive gælden.
Det offentlige kan jo i modsætning til private, der har gæld, der skal inddrives, gå ind og tage pengene selv.
Det kan kræve lønindholdelse, nedsætte børnechecken, alt muligt kan man gøre.
Og det er det, der er baggrunden for, at gælden er faldet så meget, for det er jo ikke alle kommuner, der udnytter muligheden for at kræve gebyr på 250 kr. i den første rykker.
Jeg tror ikke, at der er den sammenhæng.
Det er opdrivelsesmetoderne, der er baggrunden for, at gælden er faldet meget. Jeg tror overhovedet ikke, det er rykkergebyrets størrelse, der har en betydning.
Jeg synes, det er et dårligt sted at lægge en særskat.
Jann Sjursen (KRF), 2001-01-25:
Kristeligt Folkeparti er positiv over for det fremsatte forslag, som vil lægge et loft over de gebyrer, som det er muligt at opkræve i forbindelse med rykkerskrivelser. Som det også er fremgået af debatten her i dag, så er anvendelsesområdet jo begrænset, og derfor vil jeg godt sige, at det også fra Kristeligt Folkepartis side er helt afgørende, at de offentlige myndigheders opkrævning af rykkergebyr også kommer ind under lovens anvendelsesområde.
Det ønsker vi at komme med ændringsforslag om, eller vi kan gøre det sammen med andre partier i forbindelse med andenbehandlingen som sådan, for først da får vi efter min mening ikke bare rimelige forhold, når det gælder rykkergebyrer på lovens anvendelsesområde, men også i forhold til offentlige myndigheders rykkergebyrer.
I den forbindelse kommer vi selvfølgelig ikke uden om at skulle diskutere størrelsen og rimeligheden af de forskellige gebyrer.
Arne Melchior (CD), 2001-01-25:
Jeg kan kun opfatte hr. Kristian Jensens svar til mig som en bekræftelse af min formodning om, at der er tale om dobbeltstandard.
Hr. Kristian Jensen siger, at man, hvis man vil købe en bestemt grund, ved, hvad regler der er for det.
Ja, men det er da lige så vigtigt at have frihed til at bosætte sig, hvor man vil,
som til at tage arbejde i hvad fag eller virksomhed, man vil.
Boligen er jo lige så vigtig som beskæftigelsen.
Jeg kan da også komme med et yderligere eksempel.
Hvis man vil have en butik i et bestemt butikscenter, f.eks. i en butiksby, så skal man som regel være medlem af en given forening.
Det vil altså sige, at det er muligt at fastsætte regler for, at visse beskæftigelser og visse adresser etc. giver anledning til bundet medlemskab af en organisation.
Kristian Jensen (V), 2001-01-25:
Jeg kan sige til hr. Arne Melchior, at hvorvidt man ønsker at købe den ene eller den anden grund og man dermed bliver medlem af en grundejerforening, er noget, som folk jo selv frit vælger.
Man ved på forhånd, hvorvidt man vil være med i den eller ej.
Men har man sagt ja første gang, kan man ikke melde sig ud.
Vi mener ikke, at spørgsmål omkring ejerskab og andet skal blandes ind i spørgsmål omkring arbejdslivet.
Arbejdslivet, mener vi, er noget andet.
Om det område - lægeorganisationer m.v. - som hr. Arne Melchior tog frem, kan hr. Arne Melchior læse bemærkningerne
til beslutningsforslaget, som jeg har været ordfører på i flere år nu, der netop siger, at både arbejdsgivere og arbejdstagere skal have ret til at melde sig ud og stå frit i forhold til de organisationer, de ikke ønsker at være medlem af
Det gælder også landmænd, og det gælder også praktiserende læger.
I det omfang der er lovmæssige krav, som vi har lagt over på lægeorganisationerne, er det selvfølgelig vores fejl, at vi har lagt det i en privat organisation og dermed forhindret folk i at stå frit.
Til hr. Tom Behnke kan jeg sige, at ikke bare folketingsgruppen, men især vi, der er tidligere formænd for Venstres Ungdom, meget nøje følger med i, hvad der foregår.
Men Venstres Ungdom er jo en selvstændig organisation med sin selvstændige profil og skal have lov til at have nogle holdninger og nogle ideer.
Derfor var det ikke et sommerstævne, men et landsstævne, organisationens højeste myndighed, der vedtog en resolution.
Jeg er enig med dem i, at det ikke giver den store vildskab at skulle have en frameldingskupon, og at den, som der står i bemærkningerne, kan betegnes som en narresut.
Men det giver en signaleffekt, hvis medlemmerne ønsker at bruge den mulighed, der er, for at sende en besked til ledelsen: Vi ønsker ikke, at vores kontingent går til politiske partier.
Den signalværdi ønsker vi at bevare.
Derfor står vi fast på, at det skal være muligt stadig væk at sende en frameldingskupon ind.
Men endemålet er klart for Venstre - og det er også til hr. Per Kaalund: Vi ønsker at have et frit arbejdsmarked, hvor det er muligt at stå uden for de foreninger, man ikke ønsker at være medlem af.
Per Kaalund (S), 2001-01-25:
For det andet: I og med at Venstre ikke kan støtte beslutningsforslaget fra Frihed 2000, skal det så opfattes sådan, at gældende lovgivning omkring frameldingskuponer osv. fortsat støttes af partiet Venstre?
Tom Behnke (FRI), 2001-01-25:
Jeg kan ikke lade være med at kommentere på hr. Kristian
de første tre fjerdedele var jo ganske positive, og dér var vi jo helt enige.
Men så kom konklusionen: Man kunne alligevel ikke støtte forslaget.
Jeg vil vente til min afslutning med at kommentere
yderligere.
Men jeg har dog et spørgsmål til Venstres repræsentant her i dag, for det er sådan, at Venstres Ungdom sidste sommer holdt et sommerstævne, og på det sommerstævne vedtog Venstres Ungdom en resolution; den lød bl.a. i indledningen: Afskaf frameldingskuponen.
Lovkravet om frameldingskuponen skal afskaffes, dels fordi staten ikke skal blande sig i private foreningers virke, dels fordi staten med kravet om frameldingskuponen er med til at stikke blår i øjnene på befolkningen.
Frameldingskuponen eller en eventuel tilmeldingskupon er intet værd for lønmodtageren.
Man slipper ikke for noget som helst, og derfor er kuponen blot vildledning af lønmodtageren, først og fremmest fordi LO-fagforeningerne er socialdemokratiske foreninger, hvilket nok så mange frameldings- eller tilmeldingskuponer ikke kan ændre ved.
Og så en lang række eksempler på, hvorfor man mener sådan i Venstres Ungdom.
Har Venstre officielt taget afstand fra Venstres Ungdoms udtalelse fra sommerstævnet?
Det er vel noget, man sådan holder lidt øje med i folketingsgruppen?
Arne Melchior (CD), 2001-01-25:
Jeg ville så gerne efterprøve, om hr. Kristian Jensen mener det helt så konsekvent, som han fremstiller det her, med foreningsfriheden.
Mener Venstre også, at man kan nægte at være med i en grundejerforening, hvis det er en forudsætning for at købe en bestemt grund, at man er medlem af denne grundejerforening?
Altså, er det så konsekvent ment, som det her er blevet fremstillet, eller drejer det sig kun om en animositet imod fagforeninger?
Per Kaalund (S), 2001-01-25:
Jeg skal gøre nogle korte kommentarer på Socialdemokratiets vegne i denne sag.
For det første deler vi naturligvis ikke opfattelsen, som Frihed 2000 giver udtryk for, at det er en narresut og en hel masse andre dårlige ting, som fremgår af bemærkningerne til beslutningsforslaget.
Vi mener, at ordningen er enkel at administrere, og at den sikrer anonymitet for de fagforeningsmedlemmer, der ikke ønsker at støtte politiske partier.
Det gælder Ingeniørforeningen, landbrugsorganisationer og Advokatsamfundet, lægernes organisationer osv.
Det er vel usandsynligt, at alle disse foreninger, Politiforbunddet m.fl., til alle tider og i alle sager dækker alle deres medlemmers opfattelser, og det er vel helt legitimt fagligt arbejde, de udfører.
De nævnte foreninger, bl.a. lægerne, ingeniørerne osv., kan vel ikke siges udpræget at være socialdemokratisk orienterede.
Med hensyn til eksklusivbestemmelserne - som jo strengt taget ikke har noget med frameldingssystemet og kuponerne at gøre, men nu er det jo rejst i bemærkningerne af Frihed 2000 - vil jeg sige, at det er vores opfattelse, at der absolut ikke overtrædes internationale konventioner ved den måde, det administreres på her i landet, og hvordan det virker.
Hvis man endelig skulle se på områder med eksklusivbestemmelser, ville øjnene nok først falde på landbrugets organisationer, Advokatsamfundet og de lægelige organisationer, der jo i modsætning til LO-organisationerne har næsten 100 pct.s medlemstvang.
Vores bemærkninger her kan sammenfattes til, at vi har foreningsfrihed her i landet, og dermed kan vi selvfølgelig ikke støtte det af Frihed 2000 fremsatte beslutningsforslag.
Frank Aaen (EL), 2001-01-25:
Ja, praksis viser bare, at sådan er det ikke alle steder.
Det vrimler med eksempler på, at det første, borgerne hører til en forglemmelse, måske lavet af banken, er, at der kommer en ekstraregning på flere hundrede kroner.
Og den kan man ikke snakke sig fra, det er bare at betale. Derfor er mit spørgsmål til sidst: Vil Socialdemokratiet være med til, at vi akkurat på samme måde, som vi i dag griber ind over for urimeligheder på det private område, også griber ind over for urimeligheder på det offentlige område og på det kommunale område?
Arne Melchior (CD), 2001-01-25:
Jeg synes, hr. Behnke gør sig unødige bekymringer.
Altså for det første går jo nogle af pengene til administration, rykkergebyrer, porto, arbejdskraft, papir osv. Men for det andet, hvis hr. Behnkes tanke ellers var bare en smule konsekvent, så kunne han jo også stille det spørgsmål: Hvad hvis det lykkes en dag at få alle mennesker i landet til at ophøre med at ryge, hvordan ville man så fylde det hul, der derved ville opstå i kassen? Og det gælder mange, mange andre ting.
Det bliver så den tids problem.
CD er jo, som vores ordfører har sagt, bestemt heller ikke tilhænger af overgebyrer, som er urimelige, og som får en ren skattekarakter, men selve bekymringen, hr. Behnke her har givet udtryk for, er aldeles overflødig.
Jeg vil sige: Den tid, den sorg.
Kim Behnke (FRI), 2001-01-25:
Jeg skal da kvittere for ministerens historiske erindring.
Min er tilsvarende lige så god, jeg husker udmærket, hvilket parti jeg tilhørte i 1991, og jeg husker da også, hvad jeg stemte for og imod i Folketinget i 1991.
Men det, vi jo har oplevet siden da, er, at ganske mange kommuner misbruger reglerne vedrørende antallet af rykkerskrivelser osv., der bliver sendt ud.
Det er jo det, Forbrugerrådet bl.a. gør opmærksom på, nemlig den frekvens, der er i udsendelse af gebyrskrivelser osv. Dermed være ikke sagt, at jeg fortryder, hvordan jeg stemte i 1991, men jeg er, som vi politikere jo helst skal kunne, blevet klogere, efter at jeg har set, hvordan loven er blevet brugt.
Men ministeren svarede jo ikke på det spørgsmål, jeg stillede, nemlig: Hvad er formålet med at opkræve de her gebyrer?
Er det at dække de faktiske omkostninger, eller er formålet med at opkræve gebyrerne, at man får en ekstra skat?
Altså man budgetterer med, at folk bliver jo nok alligevel ved med at betale for sent.
Frank Jensen (S), 2001-01-25:
Jeg skal blot minde hr. Behnke om, at hr. Behnke i 1991 stemte for loven om de kommunale og amtskommunale gebyrer.
Hr. Kim Behnke kan jo selv erindre sig, hvilket økonomisk grundlag hr. Kim Behnke havde for den stemmetilkendegivelse, hr. Behnke kom med i 1991, nemlig at stemme for.
Jeg skal i øvrigt sige, at det gjorde alle i Fremskridtspartiet i 1991, også dem, der i dag har svært ved at erindre sig deres politiske tilknytningsforhold i 1991.
Jeg tænker her på hr. Skaarup, som har glemt, hvor det er, man kommer fra.
Ja, hukommelsen kan være kort, og nogle siger, at den er specielt kort i politik.
Det fik vi måske bekræftet her ved behandlingen i dag.
Det, jeg oplyste om her, var de provenumæssige beregninger i det mellem staten og kommunerne.
Dem kender hr. Behnke bedre end så mange andre her i Folketinget efter mange års medlemskab af Finansudvalget, det såkaldte DUT-princip, det såkaldte totalbalanceprincip, sådan at når staten lovgiver, så der gives mulighed for at få merindtægter, skal det indgå i de kommunaløkonomiske aftaler.
Og modsat, når staten påfører kommunerne udgifter, så er der en mellemregning, der går den modsatte vej, hvor staten må betale til kommunerne og amterne. Det er den provenumæssige opgørelse.
Det er klart, at man kan regne på, at hvis det er sådan, at alle betalte deres udestående hos det offentlige til tiden, ja, så ville kommunerne, amterne, det offentlige have renteindtægter af den betaling, man får ind til tiden, som så kan stå i banken.
Så der er også her en renteberegning, som kræves, for at man kan opgøre, hvad konsekvensen af en sådan regneøvelse vil være.
Den vil jeg spare hr. Behnke og øvrige tilhørere at foretage her som frihåndstegning fra Folketingets talerstol, al den stund at det vedrører en lov, som vi slet ikke har til behandling i dag.
Men formanden har været meget liberal i forhold til, at vi kunne kommentere en anden lov, og det har jeg så også tilladt mig i min besvarelse.
Kim Behnke (FRI), 2001-01-25:
Jeg synes, det var interessant at høre ministerens forklaring om, hvilke budgetmæssige problemer det kunne give kommunerne, hvis man lavede tilsvarende begrænsninger i gebyrpolitikken, for der går justitsministeren og kommunerne så åbenbart ud fra, at folk ikke overholder betalingsfristerne.
Man budgetterer simpelt hen med, at folk afleverer deres skemaer for sent.
Man budgetterer med, at folk betaler deres regninger for sent.
Er det ikke en sølle måde at få budgetterne til at hænge sammen på, at man simpelt hen regner med, at folk ikke overholder reglerne?
Eller lad mig stille et præcist spørgsmål: Hvad vil man gøre den dag, reglerne bliver overholdt, den dag, adfærdsreguleringen betyder, at folk betaler til tiden?
Hvor vil man så skaffe pengene fra til det store hul, der kommer i både kommunale og andre offentlige budgetter?
Det synes jeg da er et interessant spørgsmål at få besvaret af justitsministeren, når man ligefrem budgetterer med, at folk ikke overholder reglerne.
Tom Behnke (FRI), 2001-01-25:
Frihed 2000 kan ikke støtte lovforslaget, og det er der flere gode grunde til.
For det første er det vores opfattelse, at hvis man overhovedet skal ind og lægge et loft over, hvad private må opkræve, så er det loft, der er lagt her, for lille.
Der er i øvrigt også det problem med det, at man har sat det til at være 100 kr. inkl. moms.
Hvilken betydning får det i det øjeblik, hvor momssatserne bliver ændret?
Det omtaler man ikke.
Det andet, man ikke omtaler, er, at de 100 kr. nu er skrevet ind i loven som et fast beløb, og jeg har ikke kunnet finde hverken i lovforslaget her eller ved studier i øvrigt, men det kan være, at ministeren kan rette mig, hvor man laver en pristalsregulering af det beløb.
Det vil sige, at det til evig tid er 100 kr., og hvis det skal laves om, så skal forslaget op i Folketinget igen.
Det kan være, jeg tager fejl, det kan være, jeg har overset det, men i så fald burde ministeren måske have skrevet det i forslaget.
Men hele princippet om, at Folketinget skal blande sig i, hvilket forhold private virksomheder har over for private kunder, og hvad de har tænkt sig at lægge på af gebyrer, er forkert.
Det skal Folketinget ikke blande sig i.
Der er en ganske udmærket retspraksis, som beskriver, hvordan det her skal være, hvad der er rimeligt, og hvad der ikke er rimeligt, og derfor er der absolut ingen grund til, at Folketinget blander sig på det her område.
Folketinget skal blande sig så lidt som overhovedet muligt i det forhold, der hedder handel mellem private borgere eller mellem private borgere og firmaer.
Det andet, som jo også springer i øjnene og skærer i ørerne, også under debatten her i dag, er det forhold, at på det private område mener Folketinget, der skal være et loft på 100 kr., men på det offentlige område er loftet væsentlig højere.
Og så kan man spørge: Er det så meget dyrere at administrere at sende en rykker ud i det offentlige, end det er i det private?
Det er jo interessant, hvis man vil erkende det.
Det vil man selvfølgelig ikke.
Derfor er det urimeligt, at der er den forskel, at det for private kun må være et meget begrænset beløb, hvorimod der for det offentlige stort set ingen loft er over, hvor meget man må opkræve i gebyr.
Det er vi generelt modstandere af.
Hvis der skulle have været rimelighed i det her, så skulle ministeren samtidig have fremsat forslag om, at de offentlige gebyrer blev sat på samme niveau som de private gebyrer.
Hvis man altså vil have, at der skal være loft over.
Som det jo fremgår af det, jeg har sagt, er der flere grunde til, at vi ikke være med.
Den ene er, at vi ikke mener, at det offentlige skal blande sig i private anliggender.
Det tredje er, at et gebyrloft på 100 kr. - hvis det overhovedet skal være der - er alt for lille, og det er problematisk, at det endda er inkl. moms.
Og så er der det forhold, at man altså mener, der er en væsentlig forskel på, hvad det koster for det offentlige og det private at sende rykkergebyr ud.
Det er i det hele taget et rigtig dårligt lovforslag, og det kan vi ikke støtte.
Kristian Jensen (V), 2001-01-25:
Det, der er kendetegnende, og det, der var hr. Arne Melchiors spørgsmål var bl.a. om erhvervsorganisationer: Skal der være frihed dér?
Det understregede jeg: Ja, det skal der
Dette er ikke noget raid mod fagforeninger.
Fagforeninger er gode og rigtige, men de skal argumentere positivt for medlemskab over for deres medlemmer og ikke negativt ved at tvinge dem ind i det.
Forskellen på en grundejerforening og en fagforening er jo, at i en grundejerforening er der kun nogle bidrag til de enkelte fællesudgifter for grundejerforeningen, hvorimod en fagforening jo tilsyneladende giver bidrag til politiske organisationer m.v. Så vidt jeg erindrer, mener jeg ikke, at vi har bestemte love for, hvilke bidrag man giver, hvis man vil være butiksindehaver i et butikscenter eller ej.
Derimod har vi love for, hvorvidt det er muligt at være medlem eller ikke være medlem af en politisk organisation eller en fagforening.