Pia Christmas-Møller (KF), 1998-03-27:
En ny regering, der kommer til efter et folketingsvalg, får altid foræret en enestående chance for at lægge en langsigtet og visionær politik frem.
Det er tid til at vise handlekraft og initiativ, det er tid til at sætte nye ting i gang, som rækker langt ud og i hvert fald længere end de næste par måneder.
De vælgere, der havde ventet, at folketingsvalget ville lufte ud i korridorerne her på Christiansborg og dermed bane vejen for en ny, visionær, dristig og handlekraftig regering, må i dag føle sig skuffede.
Det kender andre partier jo også til.
Selv om regeringen kan glæde sig over, at andres svaghed er egen styrke, var det en kortfristet glæde.
Vi er i arbejdstøjet igen, og det vil vi have på i hele den kommende periode.
Regn derfor med pågående, kritisk, konstruktiv og selvstændig oppositionspolitik fra os.
Vi, der kender den gamle regering, blev måske knap så skuffede over, at SR-regeringen fortsætter, hvor den slap.
Det vigtigste for Socialdemokraterne er tilsyneladende fortsat blot dette at have magten og ikke, hvad magten skal bruges til.
Parolen er tilsyneladende fortsat, at det hele nok skal gå mere eller mindre af sig selv.
Men sådan er verden ikke, sådan er virkeligheden ikke.
Det velfærdssamfund, som de fleste af os har været med til at opbygge, skal rustes til de massive udfordringer, vi står over for, og som vi allerede kender.
Vi ved, at fremtidens samfund bliver præget af en stigende global konkurrence.
Vi ved, at de nye demokratier i øst allerede er ved at blive konkurrenter og handelspartnere.
Vi ved, at Danmark fra at være et industri- og landbrugssamfund er gledet over i et informationssamfund og er på vej ind i et videnssamfund.
Vi ved, at Danmark om nogle årtier vil bestå af flere ældre og færre erhvervsaktive.
Alt det ved vi, og vi ved også, at de beslutninger, som vi træffer i dag, er bærebjælker for det samfund, som vi kommer til at leve i om 20-30 år.
Uddannelse, forskning, konkurrenceevne, statsgæld, arbejdsmarked, tilbagetrækningsalder - jo, vi kender alle nøgleordene og ved dermed også, hvilke investeringer der i dag skal foretages, så vi kan bevare og forbedre vore velfærdsmuligheder i fremtiden.
Vi ved godt, hvad der skal til, hvis vi vel at mærke
bare turde.
Det mod har regeringen tilsyneladende ikke.
Regeringsgrundlaget og statsministerens tale i onsdags viser nok, at man har øvet sig på nogle pæne formuleringer, som for optimistiske sjæle lover godt.
Det vil jeg gerne kvittere for, selv om jeg må indrømme, at tvivlen om, hvorvidt regeringen vil levere varen, nager i mit sind.
Vi savner nemlig det helt konkrete budskab om hvordan.
Det er altid klogt at lave en antiprøve, når man føler, at politikere kommer lidt for let om ved tingene.
Lad mig tage en lakmusprøve på regeringsgrundlaget.
Det hedder her: Det skal være nemmere at starte og drive virksomhed i Danmark.
Den har vi tygget godt og grundigt på i Det Konservative Folkeparti.
Måske tænker regeringen her på nogle af de 10 mia. kr., som erhvervslivet er blevet pålagt i ekstra skatter og afgifter i de seneste fem år under Socialdemokraterne.
Måske ønsker regeringen ligefrem at fjerne dem.
Det ville dog være forjættende, men tør man tro på det?
Under alle omstændigheder er resultatet af modprøven ganske klart.
Det Konservative Folkeparti går ikke ind for, at det skal være sværere at starte og drive virksomhed i Danmark.
Men er vi så enige med regeringen da?
Det ved vi faktisk ikke, for store dele af regeringsgrundlaget og statsministerens åbningstale er en masse fine ord, der som et smukt stykke indpakningspapir omslutter regeringens mål, men når vi river papiret væk, er det svært at se, hvad der er indeni.
Der mangler konkrete forslag til løsninger.
Hvordan vil regeringen give bedre muligheder for, at mennesker med udsigt til varig passiv forsørgelse skal få bedre muligheder for at deltage i arbejdslivet?
Hvordan vil regeringen arbejde på en forenkling
af dagpengesystemet
Hvordan vil regeringen via skattepolitikken sørge for, at det altid skal kunne betale sig at arbejde?
Det er, som om regeringen har lavet en omvendt Søren Kierkegaard.
Den danske filosof sagde, formentlig uden at gøre sig de store overvejelser om dansk politik, at vejen er alt, målet er intet.
Her i dag er det, som om målet er det eneste.
Vi kender ikke regeringens vej.
Dog, efter nøjere granskning kan man måske nok pejle sig ind på nogle af de ting, der er i vente.
Regeringen har varslet forslag til en ny skattereform.
Sløret skulle angiveligt løftes allerede inden sommer.
Forslaget kommer efter alt at dømme til at omfatte stigende bruttoskat og højere miljøafgifter.
Lad mig sige det, så det ikke kan misforstås: Det er ikke vores livret, men vi vil naturligvis deltage konstruktivt i forhandlingerne.
Vores klare mål er at ændre skattesystemet, så vi sikrer, at der altid, jeg gentager,
altid er en økonomisk gevinst ved at arbejde.
Vi siger nej til skattestigninger.
Det er det modsatte, der er behov for.
Det rekordhøje skattetryk er en del af det danske problem.
Skattestigninger er derfor ikke en del af løsningen.
Særlig de lavestlønnede har et problem.
Vi har i adskillige år forsøgt at overbevise regeringen om, at det skal kunne betale sig at arbejde.
Det glæder os at finde ordene i regeringsgrundlaget.
Virkeliggørelsen af den lidt banale sætning er fundamental for, at opsvinget i Danmark kan fortsætte. Undersøgelser viser, at op imod hver femte, jeg gentager, hver femte lønmodtager ikke har nogen økonomisk gevinst ved at gå på arbejde.
Når mere end halvdelen af Kvindeligt Arbejderforbunds medlemmer tjener 500 kr. eller mindre om måneden ved at tage på arbejde, er der noget rivravruskende galt.
Udviklingen er oven i købet gået i den gale retning i de seneste år.
Stadig flere skal have penge med hjemmefra
, når de vælger at gå på arbejde frem for at være på passiv forsørgelse.
Det skal der gøres op med.
Derfor har vi fra konservativ side foreslået et jobfradrag, et fradrag for hver dag, man har et arbejde, så det ikke bare socialt, men også økonomisk er fordelagtigt at have et arbejde.
En højere bruttoskat løser efter vores opfattelse ikke problemet.
En gennemførelse af det forslag udhuler fradragene og rammer især boligejerne og måske også pensionisterne
, hvis man da ellers skal tro den nye skatteministers udtalelser til dagbladet Børsen i dag.
Nu kan vælgerne for alvor se forskellen mellem en socialdemokratisk og en borgerlig regering: SR-regeringen straffer boligejerne ved at forringe rentefradraget, vi vil afskaffe lejeværdien.
Socialdemokraternes uanstændige angreb på de borgerlige partiers boligpolitik i de sidste døgn af valgkampen var og er et groft vælgerbedrag, som netop i disse dage bliver klædt af til skindet.
Nu ser vi, hvad Socialdemokraterne selv havde i skuffen til såvel ejere som lejere, nemlig huslejeforhøjelser.
Regeringens forslag om en sænkning af selskabsskatten hilser vi velkommen, men når socialdemokrater taler om lettelser for erhvervslivet, bliver vi dog en smule skeptiske.
Vi kan ikke helt lade være med at tænke, om der mon nu ligger noget under.
Er der en skjult dagsorden?
Men under alle omstændigheder vil vi gå positivt og konstruktivt ind i forhandlinger om en nedsættelse af selskabsskatten, for vi vil have indflydelse også på finansieringen.
Vi ønsker en lettelse af den samlede byrde for erhvervslivet.
Regeringen vil i miljøets navn fortsætte med at forøge de grønne skatter.
Vi mener ikke, at miljøpolitikken skal føres fra Skatteministeriet, og vi mener slet ikke, at miljøafgifter skal bruges som en ny skatteskrue, hvor regeringen blot benytter miljøet som et påskud til at få nye indtægter i statskassen.
Det er vi imod.
Der skal udelukkende være et miljøpolitisk formål med miljøafgifter.
Som det turde være fremgået, har vi altså visse betænkeligheder ved regeringens planer om en skattereform.
Vi har endnu ikke set de konkrete forslag, men vi har også af de offentlige meldinger fået indtryk af, at der er nogle områder, hvor vi kan mødes.
Det er vi parat til, men vi vil have indflydelse, ellers må regeringen finde stemmerne et andet sted.
Også på arbejdsmarkedsområdet ser vi frem til de kommende forhandlinger.
Der er behov for en fremrykning af aktiveringen, en afkortning af dagpengeperioden og en opstramning af rådighedsreglerne.
Det er afgørende, at vi undgår de truende flaskehalse igennem øget mobilitet og fleksibilitet.
En skatte- og arbejdsmarkedsreform hænger nøje sammen med den generelle økonomiske politik.
Det er for dårligt med en betalingsbalance nær nul og en statsgæld nær 700 mia. kr.
Det vil vi gerne hjælpe regeringen med.
Vi kræver derfor en langsigtet politik, der lægger op til et større overskud på betalingsbalancen, så vi kan slippe af med udlandsgælden.
Samtidig kræver vi en stram styring af de offentlige udgifter.
Uden et overskud på statsfinanserne kommer vi nemlig aldrig af med statens gæld, og ærlig talt, hvis vi ikke på et tidspunkt, hvor olien strømmer ind fra Nordsøen og det internationale opsving på sjette år skaber arbejdspladser og eksportindtægter, kan få et solidt overskud, sker det aldrig.
I et velfærdssamfund som det danske er det intet mindre end en skandale, at mennesker med livstruende sygdomme henvises til lange ventelister.
Det kan vi simpelt hen ikke være bekendt. Derfor vil Det Konservative Folkeparti have en effektivisering af vores sygehusvæsen helt op på den politiske dagsorden.
Vi vil have en ventetidsgaranti og et reelt frit sygehusvalg.
Kapaciteten på private sygehuse skal inddrages som et supplement, og vi siger nej til brugerbetaling.
Også på rets- og udlændingeområdet kræver vi en håndfast indsats.
Vi vil møde med en stribe forslag og forventer imødekommenhed fra regeringen under de igangværende forhandlinger om stramninger i flygtningepolitikken.
Som det eneste parti i Folketinget valgte vi ikke at være en del af folkeskoleforliget.
Vi mente ganske enkelt ikke, at det var godt nok.
Det kan vi nu konstatere og det med glæde, at partierne bag loven heller ikke mener længere.
Der er et kolossalt behov for et kvalitetsløft i hele vores uddannelsessystem lige fra børnehaveklassen til doktorgraden.
Regeringens udspil til en styrkelse af folkeskolen ligner til forveksling et plagiat af den konservative politik.
Det Konservative Folkeparti tager regeringen på ordet, og vi holder den fast.
Det er et arbejde, vi glæder os meget til.
Derimod glæder vi os ikke til at se regeringens bebudede forslag til besparelser på forsvarsområdet.
Vi står som hovedforhandlere bag den nuværende forsvarsordning og lægger vægt på det arbejde, som nu er i fuld gang i Forsvarskommissionen.
Det er på grundlag af Forsvarskommissionens anbefalinger, vi må tage stilling til fremtidens forsvar.
På den baggrund er det aldeles utilfredsstillende, at regeringen i sin programerklæring allerede nu lægger op til nedskæringer i forsvaret.
Vi kan kun tolke dette som et dybt knæfald for Det Radikale Venstre.
Igennem vores deltagelse i det fredsbevarende arbejde i Eksjugoslavien er danske enheder med til at løfte en opgave, der har betydning for fred og sikkerhed i hele Europa.
Efter konservativ opfattelse er der en klar og direkte sammenhæng mellem forsvarets struktur, størrelse, udrustning samt træning og mulighederne for at deltage i det internationale arbejde.
Med andre ord: Nedskæringer i vort forsvar herhjemme vil ramme og ødelægge mulighederne for det internationale fredsarbejde, som forsvaret varetager.
Vores anbefaling er derfor, at regeringen nu afventer Forsvarskommissionens arbejde og ikke ødelægger mulighederne for en kommende ny forsvarsordning ved at stille krav, som blokerer.
Vi går ud fra, at regeringen fortsat ønsker et bredt politisk grundlag for dansk forsvar, og vi går ud fra, at dette flertal skal hentes hos de borgerlige partier.
Årets vigtigste opgave er folkeafstemningen om Amsterdamtraktaten.
Det Konservative Folkeparti vil arbejde for et ja, ikke kun for Danmarks skyld, men for hele Europas skyld. Udvidelsen med de baltiske og central- og østeuropæiske lande er en historisk opgave, og hvis vi fejler her, vil eftertiden dømme os hårdt.
Gennem mere end 50 år har Europa været delt.
Vi taler altså om en politisk virkelighed.
Det europæiske samarbejde har udviklet sig fra at være en lille klub på seks lande til et større samarbejde på femten og i fremtiden endnu flere.
Det er derfor klart og selvindlysende, at det er nødvendigt at se på spillereglerne fra tid til anden.
En af ændringerne drejer sig om den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik.
Her bliver der ikke sat spørgsmålstegn ved hvert enkelt lands ret til en selvstændig udenrigspolitik.
Der er derimod indført en mulighed for at stå uden for Fællesskabet, vel at mærke uden at Fællesskabet mister sin handlekraft.
En anden ændring drejer sig om bekæmpelse af svig, altså muligheden for at få stoppet svindel med EU's penge.
Med Amsterdamtraktaten indføres brug af kvalificeret flertal, når der skal vedtages regler på det område.
I Det Konservative Folkeparti har vi faktisk meget svært ved at se, at det skulle være et problem - tværtimod.
Det Konservative Folkeparti er klart tilfreds med den styrkelse af nærhedsprincippet og den indførelse af fleksibilitet, som Amsterdamtraktaten indeholder.
EU skal kun beskæftige sig med det, som medlemslandene ikke selv kan løse, og EU skal kun lave rammelove.
Dertil kommer, at med det øgede antal medlemslande er det ikke vanskeligt at forestille sig behovet for, at nogle lande sidder over, medens andre lande går videre.
Vi vil ikke indgå i vidtløftige spekulationer om, hvad der skal ske i tilfælde af et nej, bortset fra det helt indlysende, at Danmark i tilfælde af et nej selvfølgelig må gøre sin stilling op og forhandle sig til en anden tilknytning til Europa, end tilfældet er i dag. Selv om Det Konservative Folkeparti gerne ser de fire forbehold fjernet, er det vigtigt at understrege, at de fire undtagelser i den nuværende traktat fastholdes.
De kan kun ophæves af den danske befolkning ved en folkeafstemning.
Statsministeren har igennem de sidste 5 uger og senest i sin åbningstale i onsdags talt meget om, at det kan gå to veje i dansk politik.
Jeg kender den konservative vej, vi har lagt den åbent og ærligt frem over for vælgerne, også før valgdagen.
Det samme kan man ikke sige om regeringen.
Jeg er derfor i tvivl om, hvilken vej det egentlig er, regeringen vil betræde.
Det ser foreløbig ud, som om den har placeret sig selv godt og grundigt i et gadekryds, hvor alt kan ske.
I håb om, at det trods alt ikke er en rundkørsel, regeringen bevæger sig i, vil Det Konservative Folkeparti gøre, hvad vi kan, for at trække regeringen i den rigtige retning.
Vi er klar til arbejdet.