runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Irene Simonsen (V), 2005-05-12:
I Venstre synes vi, at det her spørgsmål om integration er et af de allervigtigste spørgsmål, vi har at løse.
Derfor er vores klare holdning, at der skal være en åben, en fair og en fri dialog og debat nu, hvor alt kommer på banen, og hvor alle gode ideer kommer frem.
Det vil sige, at jeg forventer – og det gør Venstre – at man selvfølgelig får hørt hele vejen rundt og får taget den ordentlige debat af det her.
Og hvis Socialdemokratiet ønsker at være med i et samlet oplæg, er det sådan, som det i øvrigt altid er med regeringen, at man altid er velkommen.
Troels Ravn (S), 2005-05-12:
Jeg har bemærket, at fru Irene Simonsen gør meget ud af at understrege vigtigheden af, at der bliver sat mål, og at de derefter bliver fulgt op af handling.
Det handler om at skabe uddannelse til alle, beskæftigelse til alle og gode boliger til alle.
Men netop når målene skal realiseres, har Venstre og regeringen så ikke et problem i valget af samarbejdspartner?
Jeg tænker på, om Venstre og regeringen vil i samarbejde med Socialdemokraterne, som både har udtrykt vilje og energi i forhold til at finde løsninger på de her opgaver, eller vil Venstre og regeringen samarbejde med Dansk Folkeparti, som jo klart siger, at de ikke er interesseret i at integrere vore nye medborgere, og som tilsyneladende også mener, at opgaven er uløselig?
Irene Simonsen (V), 2005-05-12:
For det første vil jeg sige, at den underste kant, som Venstre står for, har vi nået, men med udgangspunkt i noget helt andet, nemlig hvor meget vi vil være bekendt bare at sætte folk passivt ud uden en fair chance for at blive en del af det her samfund.
Den underste kant har vi nået.
Det har ikke fremgået tydeligt indtil nu.
Det skal styrkes.
Det er Venstres underste kant.
Med hensyn til den artikel i Information er jeg fejlciteret.
Jeg går ikke ind for en nedsættelse af starthjælpen.
Jeg har også fået bekræftet ad anden vej, at den journalist har sagt, at det nok var lidt på kanten af, hvad jeg havde sagt.
Det, jeg har sagt, er: Jeg går ind for en åben, fri dialog og debat om det oplæg, og at alle skal have lov at komme frem med deres synspunkter, og dem vil jeg lytte til.
Villy Søvndal (SF), 2005-05-12:
Men o.k., så tror jeg lige, at fru Irene Simonsen skal gøre sig den umage at spørge ministeren, som jo også sidder her, for det er tal, som Jyllands-Posten har fået og hørt om, og det betyder sædvanligvis, at det er noget, der er sluppet ud fra et ministerium.
Derfor er jeg spændt på, når vi kommer lidt senere hen i debatten, om ministeren vil bekræfte, at det er helt rigtigt, at man tager 200 mio. kr. om året, som man flytter over, og så kalder man det en stor dyr pakke, som folk altså selv finansierer.
Men det kan vi formentlig høre om senere.
Men i forlængelse af fru Irene Simonsens svar vil jeg godt spørge: Er der en underste kant for, hvad man synes, man kan byde folk at leve for?
Vi er i dag på et niveau, hvor mennesker på starthjælp er nede på 60 pct. af kontanthjælpen.
Er vi ude i et eksperiment, hvor Venstre vil se, hvor lidt mennesker overhovedet kan overleve for?
Er der noget kendt i det her, når fru Irene Simonsen argumenterer med, at det skal kunne betale sig?
Er man villig til helt at fjerne livsgrundlaget, og står fru Irene Simonsen ved, at man godt vil sænke starthjælpen yderligere i forhold til det nuværende niveau?
Irene Simonsen (V), 2005-05-12:
Det er jo rigtigt, at man kan tage den indfaldsvinkel, hvor man siger, at det her er bare for at spare nogle penge.
Nej, det er netop lige præcis den modsatte vinkel, vi skal have på det: at der nu gives et klart incitament til, at det kan betale sig at tage et arbejde.
Der er dog ingen rimelighed i, at i et ægtepar, der i dag er på kontanthjælp, skal den ene ægtefælle ud og tjene 22.000 kr., hvilket er en ret pæn løn, og det tror jeg også at hr. Villy Søvndal vil give mig ret i, før det overhovedet kan betale sig at gå på arbejde.
Det er rivravruskende galt, og det er med udgangspunkt i det, at der er tænkt nye forslag.
Villy Søvndal (SF), 2005-05-12:
Jeg vil godt starte med at rose regeringens dygtighed til spin.
I går var overskriften på regeringens udmelding, at nu ville der blive tilført 680 mio. kr. til integrationsområdet over 3 år, altså godt 200 mio. kr. om året.
Det tror jeg også at fru Irene Simonsen kan bekræfte.
I dag har Jyllands-Posten en overskrift, der hedder, at regeringen vil spare 200 mio. kr. på kontanthjælp om året.
Jeg vil bare bede fru Irene Simonsen om at bekræfte, at det nummer, man laver, som man solgte som en stor ny og dyr pakke, er, at man plyndrer mennesker på kontanthjælp og deler de samme penge ud igen over 3 år.
Er det en rigtig beskrivelse, Jyllands-Posten her har?
Irene Simonsen (V), 2005-05-12:
Jeg er helt enig med hr. Søren Krarup.
Det, jeg blot kan tilføje, er, at når jeg kommer ud i landskabet og taler med mange af anden etnisk herkomst, hvilket jeg har gjort i mange år efterhånden, så hører jeg jo her folk som gruppe stå og simpelt hen være i fuldstændig uvidenhed om, hvad det danske samfund er, og fuldstændig uvidende om, hvad det er for krav, der bliver stillet for at være borger i det her samfund.
Vi har i alt for mange år forsømt at stille kravene, turde sige dem, gøre dem klare.
Det er jeg glad for at vi gør nu.
Søren Krarup (DF), 2005-05-12:
Jeg takker for svaret og glæder mig over det, og jeg vil sige, at jeg især glæder mig over den fælles vedtagelse, der er tale om, som slutter med, at man understreger, at integration forudsætter de integreredes egen vilje til at blive en del af det samfund, de er kommet til.
Derfor er Dansk Folkeparti selvfølgelig ikke, i modsætning til hr. Gades udsagn, afvisende over for integration af dem, der kan og skal integreres, men fastholder den netop som en nødvendighed, hvor det så er nødvendigt, at man i modsætning til tidligere står fast på de mål og krav, der stilles til dem, der skal integreres.
Irene Simonsen (V), 2005-05-12:
Jeg er helt enig i, at integrationen ikke alene lykkes ved, at der er en regering, at der er et bredt Folketing, som har nogle holdninger til, at nu skal integrationen lykkes, for hvis den enkelte person ikke er med og ikke har viljen til integrationen, er det en sværere opgave.
Men i og med at regeringen stiller en plan op nu, hvor man har guleroden – det vil sige, at der er en masse gode tilbud, så man ikke som tidligere kan blive holdt ude af det her samfund og passiviseret, men kan komme ind i samfundet – samtidig med at der også er konsekvenser, hvis man ikke viser viljen, så tror jeg på, at vi når længere, hr. Søren Langballe – eller undskyld, hr. Søren Krarup.
Søren Krarup (DF), 2005-05-12:
Jeg føler egentlig trang til at komplimentere fru Irene Simonsen, fordi hun kæmper så tappert for den gode sag.
Jeg får så lyst til at stille hende et spørgsmål, også på baggrund af hr. Steen Gades udsagn, som jo var præget af dyb viden og megen indsigt, hvor han sagde, at Dansk Folkeparti ikke vil integration.
Situationen er vanskelig, i mange sammenhænge uløselig.
Men det er klart, at dér, hvor vi taler om dem, der har fået dansk statsborgerskab, og som skal blive i landet, er integration en nødvendighed, som vi selvfølgelig må insistere på.
Irene Simonsen (V), 2005-05-12:
Jeg er enig i, at jeg synes, det virker underligt, at man nu sådan prygler lidt på regeringen, samtidig med at man selv har skabt problemet.
Men hr. Jesper Langballe kender udmærket mine holdninger til det at have et problem.
Et problem er en opgave, der skal løses, og sådan er dét.
For mig og i min verden må der aldrig eksistere – og da slet ikke, når man er politiker – en opgave, der er uløselig.
Et problem er en opgave, jeg skal gå til og yde mit yderste for bliver løst.
Jesper Langballe (DF), 2005-05-12:
Så kommer jeg til det sådan lidt mere principielle.
Hr. Morten Østergaard forsøgte tidligere i sine bemærkninger til fru Irene Simonsen at se en modsætning mellem regeringens integrationsvisioner og hr. Søren Krarups udtalelser om, at problemet er uløseligt.
Jeg vil godt spørge fru Irene Simonsen, om ikke man efter fru Irene Simonsens mening kunne formulere det på den måde, at De Radikale har skabt et uløseligt problem, at de sammen med Socialdemokraterne har gjort det uløseligt, og det problem står vi så med, som skal løses.
Det uløselige problem skal løses, og er fru Irene Simonsen ikke enig med mig i, at de, der har skabt et sådant problem, næppe er dem, man vil bede om at løse det?
Irene Simonsen (V), 2005-05-12:
Jo, det må jeg sige, det ville se underligt ud.
Jeg tror ikke, det vil være tilfældet ret mange steder, hvis det har været en rigtig abefest, at der er ryddet op tidligt om morgenen.
Det, vi er i gang med her, er en kæmpe hovedrengøring.
Det er det, der skal til, og en kæmpe hovedrengøring ved vi tager tid.
Vi ved også, hvor stor en indsats det er.
Jeg kommer til at tænke på en tv-udsendelse, der vistnok kører i øjeblikket, hvor man sender et rengøringshold ud at gøre rent nogle steder, hvor der bestemt ikke altid er lige kønt, og det er altså ikke et rengøringsarbejde, der tager en time.
Det kræver lidt planlægning, og det kræver også, at man lige har et overblik over, hvilken takt man tager den her rengøring i.
Jesper Langballe (DF), 2005-05-12:
Her efter frokostpausen kan det være lidt svært at huske tilbage til den fjerne fortid, da hr. Steen Gade og hr. Kamal Qureshi havde ordet.
Men jeg vil minde om, at hr. Steen Gades historisk-politiske horisont var hentet i barnekammeret, for han sagde: Nu er der gået 4 år, og der er stadig væk ikke ryddet op, det er ikke sådan, man gør i et hjem.
Nej, det er jo rigtigt nok, der rydder man op med det samme.
Men er fru Irene Simonsen ikke enig med mig i, at det her, den oprydning efter den abefest, SR har holdt, ikke er noget, man gør over night?
Det kan være, at det tager 10 år, 20 år, 100 år, det er faktisk et land, der er ødelagt.
Jeg vil også spørge fru Irene Simonsen: Hvis der ved sådan en abefest har været fulde gæster, der har brækket sig over det hele og har smadret alle møblerne, vil det så ikke på de fleste virke lidt underligt, hvis de ringer på tidligt om morgenen og spørger værtsfolkene: Har I ikke ryddet op endnu?
Irene Simonsen (V), 2005-05-12:
Nej, det gør vi ikke.
Det her handler om, at vi laver en ordning nu, så det kan betale sig for en familie at gå ud og arbejde.
Og det vil sige, at ægtefælletillægget forsvinder.
Det er vigtigt at sige her.
Jeg kan jo fristes til at stille fru Marianne Jelved et spørgsmål, selv om jeg ikke må stille spørgsmål nu, men når det bliver De Radikales tur, har jeg i hvert fald et spørgsmål parat, og det er: Vil De Radikale ikke prioritere, at der skal være et incitament og en klar handlevej til, at én kommer i arbejde, frem for at man fastholder to på passiv ydelse?
Marianne Jelved (RV), 2005-05-12:
Vi behøver ikke at diskutere, hvor vigtigt det er, at folk kommer i arbejde, det er slet ikke det, vi diskuterer.
Men nu laver et flertal i Folketinget åbenbart en ny ordning, der hedder 300 timers arbejde på 2 år, og så har du optjent ret til at få 4.200 kr. om måneden og være i fred.
Jeg taler ikke om incitamenter.
Jeg er uenig med regeringen i, at man kan skabe flere arbejdspladser, sådan som regeringen gør det her med penge på den måde.
Jeg mener, man skal skabe efterspørgsel efter arbejdskraft.
Men det er slet ikke det, vi diskuterer.
Nu går jeg ind på tankegangen og spørger: Indfører vi nu en ny ordning, hvor man kan optjene ret til at få borgerløn resten af sit liv, hvis man arbejder 300 timer inden for 2 år, og kun 300 timer – ja eller nej?
Irene Simonsen (V), 2005-05-12:
Det, der kommer her – det vil jeg gerne sige med det samme – har intet med et forklædecirkulære at gøre.
Det handler om, at vi ser på familien som helhed, som jeg har sagt tidligere i dag.
Det er vigtigt, og jeg håber da, at De Radikale også mener, det er vigtigt, at vi i det mindste så hurtigt som overhovedet muligt får den ene ægtefælle i arbejde.
For som det er i dag, kan det bare ikke betale sig.
Nu laver vi det sådan, at det kan betale sig for mindst den ene ægtefælle – i første omgang – at komme i arbejde.
Så skal vi huske at se hele oplægget som en helhed.
Det, der er vigtigt, er, at familien stadig væk forpligtes til integration.
Morten Østergaard (RV), 2005-05-12:
Nu var fru Irene Simonsen tidligere inde på min manglende erfaring.
Jeg vil sige, at jeg betragter fru Irene Simonsen som en kapacitet på området, og derfor må det også undre – det kan skyldes, at fru Irene Simonsen er så stor en kapacitet – at formanden for Foreningen af Socialchefer i Danmark, som må antages også at have en relativt pæn indsigt i området, i hvert fald i Jyllands-Posten i dag har udtalt: Det er at indføre borgerløn ad bagvejen.
De, der ikke vil finde et arbejde, bliver fredet, og de vil samtidig få en lønforhøjelse.
Irene Simonsen (V), 2005-05-12:
For det første vil jeg gerne prioritere, at det jo absolut ikke behøver at have noget med ligestilling at gøre.
Det kan lige så godt være manden, der modtager et tillæg.
Der står ingen steder i forslaget, at det er kvinden, der skal modtage det.
Så vil jeg gerne hamre en tyk pæl igennem, at det her overhovedet handler om en borgerydelse og en borgerløn, bestemt ikke, langtfra.
Hele forslaget går ud på, at vi siger: For et ægtepar, hvor begge parter er på kontanthjælp, skal det kunne betale sig at gå på arbejde.
Det kan det desværre ikke i dag.
Hvis man skal ud at tage et af de 25.000 job, som er ledige, som er lige til at gå ind i, som ikke kræver forkvalifikationer, så kan det altså ikke betale sig for de ægtepar, der er på kontanthjælp, at tage et sådant job.
De vil sætte penge til.
Det, vi gør nu, er at sige: Den, der er mest arbejdsmarkedsparat, den, der er tættest på arbejdsmarkedet af ægtefællerne, kommer omgående i gang.
Det betyder ikke, at den anden ægtefælle bliver placeret og passiviseret.
Tværtimod skal vedkommende stadig væk deltage aktivt, i øvrigt også i integrationen som helhed.
Så bliver jeg nødt til at fortælle fru Elsebeth Gerner Nielsen, hvordan tallene hænger sammen.
Det er jo ganske rigtigt, at vi har haft en stigende ledighed i begyndelsen, da regeringen kom til i 2001, og at den stagnerer.
Når vi så kigger på dem, der flytter sig fra arbejdsmarkedet, det vil sige alle dem, der kommer i job, så viser det sig jo nu, at der aldrig før end nu er kommet procentuelt så mange indvandrere i job i forhold til andre grupper, og det vil sige, at gruppen af indvandrere, der er i job, er højere procentuelt, end den har været nogen sinde før.
Der er kommet 14.000 flere indvandrere i arbejde i Danmark, siden regeringen tiltrådte i 2001.
Morten Østergaard (RV), 2005-05-12:
Vi ønsker, at forklædeordningen skal afskaffes fuldt og helt, og derfor ønsker vi ikke, at den skal udvides.
Lad det bare være helt klart og tydeligt her i dag.
Hvad angår børnechecken vil jeg sige, at det, der var min pointe, var, at vi skal have en massiv social indsats.
Det kan ikke nytte noget, at vi iværksætter sanktioner over for problemerne, altså at vi bare siger til forældrene, at hvis ikke de unge deltager i de her programmer, så fjerner vi deres børnecheck.
Det gør vi ikke de unge nogen form for tjeneste med.
Derfor er det, at vi siger: Det, der er behov for, er en hurtig indsats og en social indsats, og det er det, vi mener der bør investeres i, samtidig med at vi investerer i at løse ghettoproblemer, og samtidig med at vi investerer i arbejdsmarkedspolitikken.
Line Barfod (EL), 2005-05-12:
Jeg går ud fra, at De Radikale er enige i, at det er bedre at få en uddannelse, selv om det er med en skolepraktik, end slet ikke at få nogen uddannelse, og derfor undrede det mig yderligere, at så vidt jeg kunne høre ordføreren, åbnede man for, at man kunne fjerne børnechecken for de familier, hvor de unge ikke deltager.
Det har jeg måske misforstået, men jeg vil i hvert fald meget gerne høre, hvad De Radikales holdning er til, at man skærer yderligere på de sociale ydelser, end man har gjort med »Flere i arbejde«, som De Radikale også er med i.
Jeg bed mærke i, at den radikale ordfører sagde, at vi ikke skal skaffe folk i arbejde ved at gøre dem fattigere, og det er jeg jo fuldstændig enig i.
Morten Østergaard (RV), 2005-05-12:
Hr. Jørgen Arbo-Bæhr er jo selv inde på den centrale problemstilling her, nemlig at skolepraktikken var tænkt som et sikkerhedsnet, der skulle fange dem, som ikke kunne få almindelig praktik.
Sådan har det bare ikke udviklet sig, det er blevet normen for en lang række og særlig for visse grupper uddannelsessøgende.
Det, der er pointen her, er, at når vi taler om uddannelse og behovet for uddannelse, så er det jo, fordi det skal føre til arbejde, så er det jo, fordi det ikke er nok, at man får et diplom og man får et flag i hånden, når forløbet er slut, og så kan man ellers i øvrigt være uddannet til arbejdsløshed.
Det, der er det helt afgørende, er, at uddannelse er vejen til at få et arbejde, og det har vist sig, at det er skolepraktik ikke i nær samme grad som almindelig praktik.
Det er derfor, vi har sagt, at nu må vi tage fat om nældens rod og få skabt rigtige praktikpladser.
Vi har fået regeringen forpligtet på det, og som jeg sagde i mit første svar, vil vi meget nøje overvåge, at regeringen lever op til den forpligtelse.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-05-12:
Jamen det viser sig, at de almindelige praktikpladser ikke står mål med, hvad der bliver tabt på skolepraktikområdet.
Bare på en enkelt skole i København er der indtil videre siden 1. januar over hundrede, der er faldet fra uddannelsen, fordi man ikke har kunnet tilbyde dem en skolepraktikplads.
Det er bare på en enkelt skole, så det vidner altså om, at der mangler praktikpladser.
Skolepraktik er jo ikke noget, som står i stedet for almindelig praktikpladser.
Nej, skolepraktik står i stedet for, at man falder fra uddannelsen, falder helt ud af uddannelsessystemet og bliver overladt til sig selv i en meget, meget tidlig alder.
Når det nu viser sig, at regeringen ikke har kunnet levere varen, så kunne det være, at det var værd at genoverveje, om man ikke skulle sige, at vi må have genindført skolepraktik, som jo også kan give arbejde bagefter.
Morten Østergaard (RV), 2005-05-12:
Den aftale, vi har lavet, er, at der skal leveres markant flere praktikpladser, og ellers må man se på problemstillingen igen.
Det, som er det afgørende, er, at skolepraktikken har vist sig langtfra effektiv nok til at skabe beskæftigelse efterfølgende.
Jeg har ikke mødt en eneste på en erhvervsuddannelse, som ikke hellere vil have en rigtig praktikplads end en skolepraktikplads, og derfor er det afgørende, at vi ikke siger: I er etniske unge, I kan nøjes med en andenklasses uddannelse, hvor I får skolepraktik, fordi der desværre ikke er virksomheder nok, der vil tilbyde almindelig praktik.
Problemstillingen er, at vi skal have skabt de praktikpladser, og der var skolepraktikken blevet en sovepude.
Derfor har vi lavet en aftale, hvor regeringen er forpligtet til at levere praktikpladserne, og det vil vi holde den meget nøje fast på.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-05-12:
Nu hørte jeg jo De Radikales ordfører sige, at der er behov for en massiv social indsats, når de træder ved siden af.
Det kunne måske også gælde for De Radikale, for hvis vi nu ser på de tal, der er for frafald på de faglige uddannelser og specielt blandt etniske unge, så har det en sammenhæng med den nedskæring, forringelse, af skolepraktikordningen, som også Det Radikale Venstre var med på.
Den har specielt betydet noget for dem, som er af anden etnisk herkomst end dansk.
Det er specielt dem, der falder fra, for det er dem, der specielt har haft glæde af skolepraktikordningen på det niveau, den var på før nedskæringerne.
Derfor kunne jeg godt tænke mig at høre ordføreren, om ikke det kunne danne basis for, at man kunne genoverveje den nedskæring på skolepraktikordningen, man har været med til.
Morten Østergaard (RV), 2005-05-12:
Der er blandt Folketingets partier en fælles forståelse af vigtigheden af at forbedre integrationen af flygtninge og indvandrere i det danske samfund.
Det afspejles af den brede opbakning til denne forespørgsel om status for integrationen i Danmark.
Holdningsforskellene kommer derfor mere til udtryk i forhold til midlerne end til målene, og det er derfor, at en debat om integrationsindsatsen netop nu synes så relevant.
Et ydmygt håb kunne være, at de linjer, som vil blive trukket op på baggrund af integrationsministerens redegørelse, vil kunne danne grundlag for en fremadrettet og konstruktiv dialog på tværs af Folketingets partier om en forstærket indsats for integrationen i Danmark.
Som ordfører for forespørgerne skal jeg derfor blot meddele, at partierne ser frem til ministerens besvarelse og til en saglig og konstruktiv debat herom.
Besvarelse
Per Clausen (EL), 2005-05-12:
Det er efter vores opfattelse et politisk, ideologisk synspunkt, som det er helt rimeligt og naturligt, at den borgerlige liberale regering indtager.
Vi har så valgt at indtage det helt modsatte standpunkt, nemlig det, at vi synes, at det er meget vigtigt, at der også fortsat er mulighed for, at kommunerne kan drive selskaber, som behandler elektronikskrot.
Vi mener, at når man fjerner den mulighed, er det en væsentlig indskrænkning af kommunernes muligheder for aktivt at indgå i løsningen af miljøproblemer, en indsats, der jo historisk har vist sig at have høj værdi.
Vi har også kunnet konstatere, at det forslag, der lå fra regeringens side, ville kunne føre til mistede arbejdspladser og til længere transport af elektronikskrot og dermed en miljømæssig forværring af de nuværende betingelser.
Endelig vil et mindre udbud af virksomheder, der lokalt kan stå for forarbejdningen af elskrot, øge risikoen for eksport af affald, der ved forkert behandling er meget skadelig for miljøet og mennesker.
Vi synes altså grundlæggende, at man skulle lade kommunerne beholde en mulighed for at etablere selskaber på det område, og det har vi stillet et ændringsforslag om.
Det ændringsforslag har ikke fået tilslutning af andre end os selv og bliver næppe vedtaget.
Vi har så kunnet konstatere, at resten af oppositionen plus Dansk Folkeparti har valgt at indtage det ikkeideologiske standpunkt, at alting skulle blive ved med at være, som det var, altså at de selskaber, der eksisterede, skulle have lov til at fortsætte i kommunalt regi.
Det kan vi godt støtte, men vi vil uanset det stemme imod hele forslaget ved tredjebehandlingen, hvis vores ændringsforslag ikke bliver vedtaget, fordi vi mener, at der her er sket en udvidelse af det privates område på bekostning af mulighederne for kollektive og offentlige løsninger.
Hermed sluttede forhandlingen.
Afstemning
Ændringsforslag nr. 1-11 vedtoges uden afstemning.
Ændringsforslag nr. 12 forkastedes, idet 3 stemte for, 112 imod.
Lovforslaget overgik derefter til tredje behandling.
Line Barfod (EL), 2005-05-12:
Vil man være med til at sige, at vi ikke skal skære yderligere, så vi fuldstændig fratager dem alt, så de slet ikke har andet end gaden at leve på, men tværtimod være med til at se på at hæve ydelserne, så de får et anstændigt leveniveau og dermed bliver stærkere også til at kunne tage en uddannelse?
Pernille Blach Hansen (S), 2005-05-12:
For fuldstændighedens skyld skal det måske med, at det er seks kommunale anlæg, vi snakker om.
Ministeren havde oprindelig lagt op til, at de skulle ophøre med at eksistere med meget kort varsel, og derefter efter vores diskussion, at der kunne være en overgangsordning.
Nu har diskussionen så gået på, om der var mulighed for, at de seks anlæg kunne få lov at fortsætte i en eller anden form.
Jeg må sige, at Socialdemokratiet her ingen principielle problemer med, at de anlæg i en eller anden form får lov til at fortsætte.
Men jeg synes, at det hører med til hele historien, og det vil jeg da gerne sige til ministeren til yderligere kommentar, at ministeren og embedsværket i ministeriet jo ikke har været i stand til at give os en fuldstændig juridisk analyse, som viser, at der er problemer ved ændringsforslaget.
Og det er selvfølgelig det, vi har baseret vores stillingtagen på.
Men det hører altså også med, at det har ministeriet ikke været i stand til at levere indtil nu, på trods af at vi har efterspurgt det gentagne gange.