Lise von Seelen (S), 2006-11-08:
Lovforslaget her er en samling af forskelligartede områder, og de har jo hver især brug for bemærkninger.
Men hovedpointen, som vi ser det, er lovforslaget om, at man ændrer behandlingsfristen fra 2 måneder til 1 måned.
Det er svært ikke at være positiv over for det synspunkt, fordi vi er optaget af, at patienter selvfølgelig ikke skal vente på at få behandling.
Men en udvidelse af behandlingsgarantien vil også udvide presset på hele vores sundhedssystem.
For hvis behandlingsgarantien gives inden for de nuværende rammer og uden mulighed for at udvide behandlingskapaciteten i regionerne, og uden at der følger ressourcer med, så vil det i praksis betyde, at det er den private sektor, der skal løse den her kapacitetsudvidelse.
Så vil udgifterne alligevel komme til at befinde sig i regionerne, og derfor vil en ændring af behandlingsgarantien kun kunne gennemføres fornuftigt, hvis der også følger nogle ressourcer med.
Derfor vil vi gerne bede om, at der indhentes kommentarer fra de fem regioner med deres bud på, hvordan sådan en ændring vil have betydning for deres praksis – det er vi optaget af – og hvad den faktuelle interne ventetid, som vil blive berørt, egentlig er på nuværende tidspunkt i regionerne.
Uden penge vil det efter vores opfattelse betyde, at en nedsættelse af behandlingsfristen vil gå ud over andre dele af vores sundhedsvæsen.
Om den del af lovforslaget, der handler om anvendelse af den elektroniske patientjournal, finder vi, at det er et rigtig godt arbejdsredskab, som kan være med til at skabe en større kvalitet i patientsikkerheden – der vil være færre fejl – og det kan vi kun se på med tilfredshed.
Lovforslaget beskriver, at kun læger, sygeplejersker og jordemødre kan have adgang til den elektroniske journal, og i praksis vil det altså betyde, at arbejdet på nogle afdelinger vil blive meget kompliceret.
Vi kan forestille os, at en social- og sundhedsassistent eller en anden fagperson er en del af en behandling og vil blive lammet, fordi man ikke har adgang til journalen.
Det synes vi altså vil være rigtig uheldigt, og vi bliver nødt til at se på, at vi har med travle sundhedsafdelinger og hospitalsafdelinger at gøre, hvor vi ikke må lægge barrierer i vejen for, at arbejdet kan være fagligt på en god måde og glide fornuftigt, så folk ikke får ventetider der.
Så vi mener, at de relevante og fagligt uddannede personer, som har betydning for det behandlingsforløb, som den enkelte patient er i, skal have adgang til den elektroniske journal.
Det skal være således, at der er en balance imellem behandlingssikkerhed og retssikkerhed.
Med hensyn til medicinprofiler har vi egentlig det samme synspunkt, nemlig at det også kan være en rigtig god idé med elektronikken for at opnå en større sikkerhed, og for at patienterne kan få den rådgivning, som de har brug for ved brugen af medicin.
Der har det dog betydning, at apotekerne har mulighed for at arbejde med på systemet.
Det ser vi også gerne at vi kommer til at drøfte.
For den receptpligtige medicin, hvor vi får tilskud til det billigste produkt, betyder det, at rigtig mange mennesker skal skifte medicin rigtig mange gange i løbet af et behandlingsforløb.
Det så vi gerne at vi lavede om på.
Vi så gerne, at der blev indført en bagatelgrænse, sådan at tilskuddet til medicin gives til de præparater, der prismæssigt befinder sig i omegnen af den laveste pris.
Og hvad omegnen så er, kan jo bero på, at vi taler om det i udvalget.
Vi mener, at vi på den måde kan skabe en sikkerhed og en tryghed hos patienterne, hvis de ikke så hyppigt skal skifte medicin, og at det faktisk kan betyde kortere behandlingsforløb, end hvis man alene kigger på den sidste krone.
På den lange bane vil det kunne være med til at være både en god beslutning for sundheden og patienternes behandlingsforløb og også for den økonomiske del.
Og så synes vi faktisk, at det vil være klogt at sætte det sundhedsmæssige perspektiv foran det økonomiske i det her spørgsmål.
Forandringer, der vedrører patienternes klageadgang, mener vi er en god løsning, således som der peges på i lovforslaget.
Det kan give mere overskuelighed, og det kan være godt for patienterne.
Vi håber, at vi i behandlingen af loven her kan komme til at tale om nogle de ting, som vi gerne vil rette op på, og som vi nu har peget på her, og vi vil se frem til, at vi får mulighed for at drøfte det i udvalgsarbejdet.