runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Pia Kjærsgaard (DF), 1997-11-04:
Ja, jeg skal jo, som forsamlingen her nok er klar over, meddele, at Dansk Folkeparti for øjeblikket ikke har nogen repræsentant i Nordisk Råd.
Det håber vi at vi får efter næste folketingsvalg, og der skal ikke herske tvivl om, at det er et arbejde, som Dansk Folkeparti vil prioritere højt.
Vi er faktisk tilhængere af et nordisk samarbejde, og det er med stor interesse, vi har læst redegørelsen fra ministeren for nordisk samarbejde.
Dansk Folkeparti mener så til gengæld, at samme minister, som jo er minister for økonomi i Danmark, i stedet for lidt at klandre svenskernes ønske om en nedskæring i budgettet - sådan som jeg opfatter det i redegørelsen - burde rose for, at der trods alt er sket den nedskæring.
Dansk Folkeparti mener også, at redegørelsen nok lidt mere burde omhandle det nordiske samarbejde, som vi selvfølgelig er tilhængere af.
Det siger sig selv, at når man er modstander af det meget integrerede samarbejde, som efterhånden foregår på politisk plan i EU, bør man i højere grad koncentrere sig om det nordiske samarbejde.
Men det burde være meget mere koncentreret om det nordiske samarbejde og måske ikke så meget om et nordisk kulturcenter i New York eller forskellige litteraturpriser, som bliver uddelt i Nordisk Råd for nordiske midler.
Dér ønsker Dansk Folkeparti afgjort at prioritere selve samarbejdet, kendskabet til de forskellige kulturer, traditioner, og hvad der har været meget afgørende i de mange, mange år, vi har haft et samarbejde.
Det synes vi ministeren måske burde have koncentreret sig lidt mere om.
Men alt i alt er vi selvfølgelig tilhængere af et tæt nordisk samarbejde.
Ole Stavad (S), 1997-11-04:
Jeg synes, det begynder at blive groft.
Hr. Kent Kirk, der ikke prioriterede at deltage i det møde i Nordisk Råds Europaudvalg, hvor vi havde en diskussion, der medførte en beslutning, som ikke er truffet af danskere, men som er en beslutning, der er truffet af medlemmerne af Nordisk Råds Europaudvalg,
fremturer på en måde, hvor han forsøger at fremstille virkeligheden fuldstændig på tværs af det, der var diskussionen.
På den måde ville jeg tilsvarende kunne konkludere, at hr. Kent Kirk ikke anser det for at være vigtigt at diskutere optagelsen af nye medlemslande i EU.
Det mener jeg er lige så langt ude, for selvfølgelig synes hr. Kent Kirk, det er vigtigt.
Men i en prioritering mellem to temaer var der efter en længere debat i Nordisk Råds Europaudvalg et flertal på tværs af landene og på tværs af partierne, som mente, at optagelsen af de nye medlemslande i EU var det vigtigste tema at få sat på dagsordenen ved den ene konference, der afholdes af Nordisk Råds Europaudvalg i 1998.
Ole Stavad (S), 1997-11-04:
Først en tak til fru Annette Just for den fuldstændig klare ærlighed, der fremgik af fru Annette Justs tale.
Man kan sige efter at have hørt denne tale, at der er ikke huller i fru Annette Justs uvidenhed om det nordiske samarbejde.
Jeg synes, det er en skændsel, at et parti, der har været her i så mange år, et parti, der har haft repræsentanter i det nordiske samarbejde, sender en ordfører, der tilsyneladende ikke aner noget som helst om, hvad der foregår.
Bare som en lille oplysning: Det nordiske samarbejde medfører ingen omkostninger for de nordiske regeringer, det nordiske samarbejde giver overskud.
Hvis vi tager Nordisk Investeringsbank, som er en del af det nordiske samarbejde,
Så jeg tror, at det, der er behov for, ikke er en redegørelsesdebat, men et ugekursus - mindst - for fru Annette Justs vedkommende.
Ole Stavad (S), 1997-11-04:
Nu er jeg ikke sikker på, at taletiden under korte bemærkninger er lang nok til at tage alle med, men hvis jeg må nævne to, så vil jeg som den ene nævne den danske arbejdsminister. Vi har på Nordisk Råds session i næste uge som et af de væsentligste punkter beskæftigelsen, som er et nordisk højt prioriteret område også i EU-sammenhæng.
På trods af det har jeg fået afbud fra den danske arbejdsminister til at deltage i den debat, og samtaler har ikke ændret ved beslutningen.
Den danske arbejdsminister mener at have en meget god begrundelse, men det har man jo altid.
Den anden, jeg vil nævne, er den danske kulturminister.
Hvis man læser Det Fri Aktuelts kulturside onsdag den 13. august, så kan man se, at den danske kulturminister ikke tror meget på det nordiske samarbejde hverken på det kulturelle område eller - får jeg indtryk af - i det hele taget.
Det giver mig et signal om, at der er en opgave for statsministeren her.
Knud Enggaard (V), 1997-11-04:
Som jeg udtrykkelig sagde, så forudsatte jeg, at den nordiske samarbejdsminister i høj grad selv stod inde for det, der står i redegørelsen.
Men når hr. Stavad går op og taler om et antal danske ministre, som vier det nordiske samarbejde for ringe opmærksomhed, og ville være i stand til at give en udtømmende liste til statsministeren over det, så pirrer han jo vores nysgerrighed med hensyn til, hvem han taler om.
Og jeg synes egentlig, det er lidt forkert at rejse en sådan problematik, hvis han ikke herfra vil være i stand til at give en sådan fortegnelse, også af hensyn til statsministeren, som heldigvis har vist os den glæde at overvære debatten her i dag.
Ole Stavad (S), 1997-11-04:
Det var kun en lille misforståelse, som Venstres ordfører - som jeg i hvert fald hørte det - havde med i sine bemærkninger. Der lå bestemt ikke i det, jeg sagde om ting, der blev afleveret, som ministre ikke havde set,
noget som helst om, at vores samarbejdsminister, der har afleveret dette her til Folketinget, ikke har været helt nøjeregnende med, hvad der står i denne redegørelse. Tværtimod, ville jeg næsten sige, var mit ønske, at vi får den samme nøjeregnethed, når man afleverer tingene til Nordisk Råds parlamentarikere, som når man afleverer det til sine egne nationale parlamentarikere.
Ingen minister ville jo nogen sinde aflevere ting som det, vi ser i Nordisk Råd-sammenhæng, til sine egne nationale parlamentarikere, fordi man er forpligtet, og fordi man bliver ansvarliggjort for det. Og det er sådan set bare den sammenhæng, som jeg ønsker mig, hvorimod redegørelsen her er jeg ikke i tvivl om er ministerens egen.
Jan Trøjborg (S), 1997-11-04:
Jamen jeg har da ikke noget imod at tænke over tingene, og jeg har heller ikke noget imod at gøre dem bedre, men jeg anbefaler hr. Frank Aaen også at tænke lidt over tingene, for det er jo trods alt ikke kommet så vidt, at vi stiller krav med hensyn til, hvad man må bruge sin uddannelse til, hvis man f.eks. er uddannet til civilingeniør i kemi eller lignende, og jeg synes, vi skal tænke os grundigt om, inden vi stiller meget absolutte, håndfaste og specifikke krav med hensyn til, hvad man må og hvad man ikke må forske i og udvikle.
Til hr. Kim Behnke: Jeg er ikke helt stensikker på, at vi ikke stadig væk taler forbi hinanden, for så vidt angår spørgsmålet om stifterne, men lad os komme tilbage til det under udvalgsarbejdet.
Og så skal jeg se, om vi kan få arrangeret den nævnte ekskursion den 17. november, for jeg mener, at den vil være utrolig nyttig.
Og det kan være, at vi kan invitere hele Folketinget eller i alt fald hele Folketingets Erhvervsudvalg med på en sådan ekskursion, og jeg skal gerne lægge mig i selen, for jeg tror som sagt, at det vil være utrolig nyttigt for langt de fleste - ikke alene at få tilbudet, men også og først og fremmest at benytte sig af det.
Annette Just (FP), 1997-11-04:
Til hr. Kent Kirk: Nej, det er såmænd ikke ond vilje.
Og til hr. Ole Stavad: Nej, det er ikke, fordi jeg ikke har læst redegørelsen, og det er ikke, fordi jeg ikke ved, hvad det nordiske samarbejde rent faktisk består af. Jeg gjorde mig bare den umage at tage udgangspunkt i den redegørelse, vi har fået.
Jeg gjorde mig også den umage at lytte til de meget kloge bemærkninger, som hr. Ole Stavad kom med, om, at det var nødvendigt at lave ændringer, og jeg gjorde mig også den umage at lytte til hr. Kent Kirks fantastisk gode eksempler på det konkrete, der kom ud af arbejdet.
Hr. Kent Kirk sagde nemlig ikke en lyd om alt det menneskelige, der også kommer ud af det.
Jeg mener ikke, det er nødvendigt, at vi har et parlamentarisk organ under Nordisk Råd, som skal sidde og lave lange rapporter, som hr. Ole Stavad har fuldstændig ret i at kun meget få læser - hvis der da er nogen, der læser dem.
Jeg har fulgt med i arbejdet, selv om jeg ikke har siddet som medlem af Nordisk Råd, hvilket jeg også startede med at sige, så det burde ikke være noget, der kom bag på hverken hr. Ole Stavad eller hr. Kent Kirk, at jeg ikke har taget del i arbejdet.
Men jeg har fulgt arbejdet, som enhver gør i dette Folketing.
Kent Kirk (KF), 1997-11-04:
Man kan i hvert fald roligt konstatere, at fru Annette Just ikke får noget ud af det nordiske samarbejde.
Men kan man dermed også konkludere, at Danmark som sådan heller ikke får noget ud af det?
Det er jeg ikke helt sikker på.
Jeg ved i hvert fald, at flere af mine politiske fæller både på Færøerne og i Grønland er meget interesserede i det nordiske samarbejde, fordi de føler, at det er dér, de har mulighed for at deltage i debatten om, hvad der foregår i Europa.
Hvis vi ikke havde det nordiske samarbejde, ville de føle sig meget isoleret i forhold til alt det, vi andre taler om, og derfor synes jeg, det er at nedgøre samarbejdet til et niveau, hvor det ikke bør høre hjemme.
Det er jo ikke sådan, det er fremstillet i ministerens redegørelse, og jeg er helt sikker på, at det kan ministeren selv svare på.
Så jeg må opfatte fru Annette Justs indstilling til det nordiske samarbejde som værende ond vilje.
Ole Stavad (S), 1997-11-04:
To faktuelle oplysninger i forhold til Schengen og Norge:
Det er lidt interessant, at efter det valg, der for nylig blev afholdt i Norge, er der et større flertal bag Schengen, end der var, inden valget blev afholdt.
Det parti, som i øvrigt var det eneste, der virkelig lancerede modstanden imod Schengen som en mærkesag i den norske valgkamp, var det parti, der tabte mest; det blev nemlig mere end halveret.
Og den anden faktuelle oplysning er, at ved den afstemning, vi har i Danmark den 28. maj om Amsterdamtraktaten, har vi ikke Schengen til afstemning.
Schengen blev vedtaget i det danske folketing i maj måned i
Der står ud fra alt, hvad jeg ved, et meget bredt flertal bag Schengenaftalen, og derfor vil det være vildledning af vore norske venner, hvis hr. Keld Albrechtsen forsøger at bilde nogen ind, at den danske folkeafstemning den 28. maj handler om eller ville kunne komme til at handle om dansk deltagelse i Schengen.
Det er ikke virkelighed, hr. Keld Albrechtsen.
Det er måske ønsketænkning fra hr. Keld Albrechtsens side, men virkelighed er det ikke.
Kim Behnke (FP), 1997-11-04:
Jeg kan berolige ministeren med, at jeg faktisk har fulgt sagen med interesse lige fra den første gang, den blev omtalt i pressen, og set, hvordan den så har udviklet sig til det konkrete lovforslag, og at jeg er fuldt ud opmærksom på, at stifterne netop er dem, der skal stå for hele dette miljø, hvad det så ellers er.
Men det, som jeg bebrejder ministeren, er det, der gør sig gældende i store dele af dansk erhvervsstøttelovgivning: at man stiller krav til virksomhederne om, at de skal være velfungerende og kunne præsentere mange års gode regnskaber, osv., for det udelukker jo ganske mange virksomheder og måske endda mange af dem, der netop har viljen og de gode ideer - og der er oven i købet en slet skjult bemærkning om, at man helst ser, at det skal være i aktieselskabsform, hvorefter man stiller krav om en vis kapital osv. - for hvem siger, at de virksomheder, som har fungeret godt i mange år, netop er de rigtige at sætte til det her.
at høre, hvad de folk, der sidder dér ved tastaturet eller loddekolben eller reagensglasset, rent faktisk mener at de har behov for for at gøre deres virksomhed til et nyt Novo eller et nyt A.P. Møller.
Marianne Jelved (RV), 1997-11-04:
Efter at have hørt hr. Keld Albrechtsens indlæg sidder jeg og glæder mig over at leve i et demokrati.
Jeg er helt glad for og tryg ved, at de nordiske lande er demokratier og fungerer demokratisk og vælger regeringer og medlemmer af deres parlamenter osv. Men det skal ikke forhindre det nordiske forum i at diskutere hverken ØMU eller forsvarssamarbejde, det er klart.
Blot til hr. Kent Kirk: I 1987 gennembrød tidligere statsminister Anker Jørgensen medielydmuren - i øvrigt på Nordisk Råds session i Helsingfors - ved at gå på talerstolen og tale om den atomvåbenfri zone.
I 1992 var der session samme sted.
Det var første gang, der var en gæstetaler ved Nordisk Råds session, og dér havde præsidiet valgt forbundskansler Helmuth Kohl, som holdt en utrolig god tale, som jeg ikke vil referere, da det er for langt, om det europæiske samarbejde i den nordiske tradition og om vores erfaringer med samarbejde.
Og i 1997 får vi for første gang forsvarsministrene med, og de skal fremlægge en redegørelse, et indlæg, om de nordiske forsvarsministres syn på hele forsvarssituationen, de sikkerhedspolitiske strenge.
Så jeg synes, der er sket utrolig meget tabufjernelse i det nordiske samarbejde, og jeg vil meget gerne give tilsagn om - og sådan hørte jeg også hr. Ole Stavad - at selvfølgelig skal vi ikke være nervøse for at tage emner op i det nordiske samarbejde, tværtimod skal vi tage nogle brydninger og nogle debatter dér, også for at vænne os til i nordisk sammenhæng at tale om andet end det, vi ellers har talt om i fyrre år.
Svend Aage Jensby (V), 1997-11-04:
Elementerne, meningen med lovforslaget har tidligere ordførere jo udmærket været inde på.
Jeg lyttede også til den udmærkede gennemgang, De Radikales ordfører fremkom med.
Det er jeg enig i.
Jeg skal for mit eget vedkommende sige, at jeg ser ikke forslaget her som et led i et ideologisk felttog.
Det mener jeg, som det er anført under de almindelige bemærkninger i forslaget, at der er al mulig grund til, hvis vi ikke skal sejles agterud.
Af de grunde kan jeg støtte lovforslaget.
Så håber jeg naturligvis, ministeren er enig i, at hvis der kommer nogle gode ideer fra forskellige organisationer, så kan man se på det i udvalget.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1997-11-04:
Jamen dog, tidligere var det vrøvl, en ordfører kom med, og nu er det ud fra den frie fantasi.
Sagen er, at det er rigtigt, der mangler risikovillig kapital.
Det er fuldstændig rigtigt, og det bunder naturligvis set fra Dansk Folkepartis side i, at de finansielle institutter stiller risikovillig kapital til rådighed i forhold til den indtjening, iværksættere har mulighed for at få, hvis det går godt.
Det er klart, der er en sammenhæng mellem den mulighed, der er for at skabe et overskud af en produktion, og den risikovillige kapital, der vil være på markedet.
Det er faktisk sådan, at markedskræfterne er af det gode.
Der er mange gode ting i markedskræfterne, som hr. Ole Vagn Christensen ikke helt har forstået virkningen af endnu.
Det kommer nok på et tidspunkt.
Der er en sammenhæng, som vi tror på.
Og så bare til den dér med, at hr. Ole Vagn Christensen kommer ud blandt almindelige mennesker.
Det tror jeg vi er flere der gør, og jeg synes da egentlig, det er meget herligt at høre, at også socialdemokrater kan henvise til samtaler med almindelige mennesker.
Så jeg synes, det er helt herligt at høre, at socialdemokrater også kan bruge argumentet om, at man kommer ud blandt almindelige mennesker.
Ole Vagn Christensen (S), 1997-11-04:
Sådan kan man også forklare sig væk fra det, der er virkelighed og over i det, der er ens fantasi.
Er situationen ikke den, at der faktisk mangler risikovillig kapital, som kan være med til at klare de første faser igennem?
Alle de rapporter, som vi har modtaget her i Folketinget, understreger den situation, og den har jeg svært ved at se at hr. Thulesen Dahl er med til at løse med det, som han fremfører.
Tværtimod har jeg indtrykket af, at han tror, at det her ordner markedet nok, og markedet skal nok sørge for, der er
en risikovillig kapital og alle de ting dér, som vi godt kender til.
Men vi, der har været ude blandt almindelige mennesker og ved, hvad det er, de kæmper imod, får gang på gang at vide, at det er risikovillig kapital, der mangler.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1997-11-04:
Det anerkender jeg fuldt ud, og man gør det sikkert også med de bedste intentioner, men i Dansk Folkeparti tror vi ikke på, at det er den vej, vi skal gå.
Vi tror på, at vi skal have langt flere iværksættere ved generelt at skabe en bedre iværksætterkultur i Danmark, ved at man også fra uddannelsessystemets side sætter mere fokus på, end regeringen forsøger det gjort, at iværksættere faktisk har noget at byde på, og ved, og det er jo det helt afgørende, at der i sidste ende også bliver en større mulighed for en langt større fortjeneste, hvis man sætter noget i gang og tør risikere noget, end der er mulighed for i dag. Det tror vi er en langt bedre vej at gå og en måde, der i langt højere grad end hr. Ole Vagn Christensens sikrer, at de produkter, der kommer ud i den anden ende, også er produkter, som er baseret på det, markedet efterspørger.
Det er en anden måde end den, Socialdemokraterne har at byde på, nemlig den her evindelige med, at vi skal hænge offentlige midler i halen på de projekter, som skal i gang.
Så derfor: Jeg anerkender fuldt ud, at hr. Ole Vagn Christensen kan tro på det her, men det gør vi altså ikke i Dansk Folkeparti.
Vi håber, at der på et tidspunkt er flertal for at gå en anden vej.
I Dansk Folkeparti er der ingen tvivl om, at vi mener, at vi i Danmark har en for ringe iværksætterkultur.
Vi har problemer med at få folk nok til at løbe en risiko, simpelt hen fordi man med den samfundsstruktur, vi har i dag, og den måde, man har indrettet skattesystemet på, har taget lysten til at risikere fra folk.
Risikoen, man løber, står naturligt nok i forhold til den indtjening, som man har mulighed for, og det er der ikke taget hensyn til i den måde, vi har opbygget samfundet på.
Vi har derfor fået det generelle problem, at vi i alt for høj grad har en lønmodtagerkultur, som ikke sætter fokus nok på det at være selvstændig.
Det er ganske enkelt i dag ikke in at være eller blive selvstændig.
Man forsøger at lappe på et problem, man har, på en forkert måde, og derfor er det vores indtryk i Dansk Folkeparti, at her er et forslag, som godt kan risikere at gøre ondt værre.
Det er klart, at det er svært at blive voldsomt engageret i forslaget, fordi der er da set endnu værre forslag fra regeringen, men selve tankegangen om, at man sætter 100 mio. kr. af årlig i en periode fra 1998 til 2000 for at sætte yderligere statslig kapital ind i udviklingsarbejdet, finder vi er den forkerte måde at gribe tingene an på.
Så selv om det kunne se endnu værre ud, end det gør,
så kan vi ikke støtte det sigte, forslaget har.
Sonja Albrink (CD), 1997-11-04:
Den danske iværksætterånd må ikke kvæles, iværksætterne skal have de bedste betingelser. Danmark har brug for iværksættere, det er vi i CD ikke i tvivl om.
De skaber fornyelse og arbejdspladser, iværksætterånden skal vækkes til live overalt i uddannelsessystemet, og vi skal fjerne barriererne og bøvlet for at starte egen virksomhed.
Der skal en holdningsrevolution til, hvor der må gøres op med mange års påvirkning og mytedannelse om, at folk, der starter egen virksomhed, nok gør det på andres bekostning, og der skal også gøres op med mentaliteten, hvor man ikke tør tage risikoen for det sikre og det trygge.
CD har arbejdet for at forbedre rammebetingelsen for iværksættere, og ikke mindst fru Mimi Jakobsen, da hun var erhvervsminister, ønskede dette, for den, der skal starte en virksomhed, skal have regler, der er til at forstå, og den, der vil starte en virksomhed, skal også have en hjælpende hånd både i startfasen og undervejs.
Forslagets indhold skal jeg ikke komme nærmere ind på, da tidligere ordførere allerede har gjort dette, men jeg vil sige, at vi i CD har nogle spørgsmål, som vi ønsker belyst, vedrørende innovationsmiljøer, inden vi endeligt kan give vores tilslutning til forslaget.
Frank Aaen (EL), 1997-11-04:
Enhedslisten støtter, at der gøres en ekstra indsats for en bedre udnyttelse af den viden, der skabes i det offentlige videnssystem, og vi er helt enige i det, der har været fremført allerede, bl.a. at Novi er et godt eksempel på, at der kan skabes noget kreativt ved et tæt samarbejde mellem kreative hjerner uden for universitetsmiljøet og inden for universitetsmiljøet.
Men når det er sagt, vil jeg sige, at hvis vi skal støtte noget af det, der ligger her, og i den størrelsesorden, så ønsker vi, at der stilles krav til, hvad der hjælpes, og hvordan der hjælpes. For det første skal offentlige midler ikke bruges til at udvikle hvad som helst.
Vi vil derfor have nogle regler i et eventuelt lovforslag, vi skal støtte, der sikrer, at man ikke skader miljøet med de ting, man sætter i gang, at man prioriterer økologisk omstilling som den største teknologiske udfordring, vi står over for, og at det, man støtter, skal være nyttigt og ikke bare noget, der kan sælges. Det skal opfylde et samfundsmæssigt behov og ikke bare et ønske om at skabe noget profit, og det skal naturligvis ikke underminere det mål, der er vedtaget af Folketinget, eller de ønsker, som befolkningen har til udviklingen af vores samfund.
Det må være oplagt, at der ikke kan gives støtte til udvikling af nye fancy sprøjtemidler, at der ikke kan gives støtte til udvikling af gensplejsede fødevarer, at der ikke kan gives støtte til militært isenkram osv.
Vi ønsker at sætte nogle grænser dér for, hvad pengene kan bruges til.
Desuden vil vi have bidrag til demokratisering af økonomien.
Det vil sige, at hvis der skal laves sådanne selskaber, skal der være krav til bestyrelsen for de innovationsmiljøer.
Det skal være samfundet, der repræsenteres deri, og de ansatte og de institutioner, der deltager, skal være solidt repræsenteret i bestyrelsen.
Vi mener også, at der i særdeleshed skal gives støtte til nonprofitorganisationer, der ønsker at udvikle en produktion.
Det kan være medarbejderejede virksomheder, det kan være kommunalt ejede virksomheder, altså forskellige former for offentlig produktion skal i særdeleshed være dem, man hjælper i gang, og man skal ikke prioritere de veletablerede virksomheder.
Så vil vi sikre, at der holdes kort snor i økonomiske gevinster, der direkte eller indirekte - og det kan f.eks. være efter en virksomhedsomdannelse - skabes på baggrund af offentlig støtte via det her projekt, og at man får pengene tilbage igen, herunder en andel af overskuddet, hvis der kommer noget sådant ud af investeringen.
Vi vil godt gå positivt ind i udvalgsarbejdet, men på de betingelser, at der bliver skabt klare rammer for, hvad der kan gives støtte til, og hvordan der gives støtte, og på hvilke betingelser støtten gives, herunder at vi sikrer en demokratisering af økonomien samtidig.
Og jeg vil i øvrigt sige - men det er jo en diskussion, jeg før har haft med hr. Kjeld Rahbæk Møller - at jeg undrer mig lidt over, at når SF har haft så stor indflydelse på det her lovforslag, at der ikke står bare en antydning af, at der skal være en vis fornuft i det, der gives støtte til.
Kim Behnke (FP), 1997-11-04:
Til hr. Kjeld Rahbæk Møller: Jeg er meget godt bekendt med, hvordan forholdene er i USA også på det her område.
Den måde, man har valgt at gøre det på i mange amerikanske private virksomheder, er ganske fornuftig.
Man udliciterer opgaverne, og det foregår jo som kontraktforskning på uddannelsesinstitutionerne derovre.
Og den måde, hvorpå både uddannelsesinstitutioner og virksomheder har fordele af det, sker gennem den meget omfattende royaltylovgivning, der er i USA, og sådan finansierer man de her ting.
Men sådan noget ville man jo slet ikke drømme om at indføre i Danmark, fordi der er jo nogen, der kan komme til at tjene penge på det.
Om ikke andet så skal skatteministeren nok være der med den store hammer.
Lad mig sige i forhold til, at der er et enkelt eksempel oppe i Nordjylland, hvor man synes, at det, som foregår deroppe, jo er helt fantastisk: Jamen jeg er ikke i tvivl om, at ud af de her 100 mio. kr., som der nu skal bevilges, vil man da nok kunne opfinde en eller anden dims til at putte i vores vandhaner eller sådan noget.
Spørgsmålet er bare, om ikke den var blevet opfundet alligevel, uden at man bruger 100 mio. kr. om året på det.
De penge kan bruges meget bedre til mange andre formål.