Margrete Auken (SF), 2004-01-22:
Når man sidder som ny i foretagendet og lige ser tilbage, er ikke alt mur- og nagelfast i denne sammenhæng.
Men lad mig sige allerallerførst, at det, vi står med her, er en meget, meget stor landvinding, og jeg synes, der er grund til, at vi ønsker hinanden tillykke, for arbejdet har været virkelig sejt. Jeg tror, at første gang, jeg beskæftigede mig med dyreforsøg herinde, var tilbage i 1983-84, hvor vi første gang skulle ændre dyreforsøgsloven, og senere har vi så arbejdet videre med den. Vi har sådan set en enormt god dyreforsøgslov, hvis den bare blev respekteret, men det er klart, at den har bløde punkter i sig, bl.a. angående alle de test, der foregår af grunde, som ikke altid har sikkerhedsmæssig baggrund.
Jeg kan fortælle, at standarden i Dyreforsøgstilsynet blev sat efter myndighedernes krav, så når vi diskuterede forsøgene, kunne vi altså ikke spørge, om det var et relevant forsøg, for sagen var afgjort.
Forsøget skulle gennemføres på grund af myndighedskravene.
Da jeg i forbindelse med netop kosmetikken prøvede at få gennemført, at vi måtte i hvert fald kunne indstille fra dansk side, fra det danske Dyreforsøgstilsyns side, at her skulle der i hvert fald ikke være nogen slinger i valsen, var der ikke grænser for, hvordan nødretsargumentet kom helt op på allerhøjeste plan, når det drejede sig om de overordnede argumenter for dyreforsøg.
Men når det så kom til den faktiske virkelighed, var der ikke det tvivlsomme formål, man ikke kunne bruge dyreforsøg til i den sammenhæng.
Derfor er det, der sker nu med dette EF-direktiv, bare så godt.
Jeg synes, vi skal lykønske hinanden hele vejen igennem, fordi vi har fået det, og jeg vil sige, at det må være metoden til at komme videre og tvinge kosmetikindustrien til at udvikle testmetoder, som ikke indebærer, at der skal bruges levende dyr, ved at opstille krav, der er så rædselsfulde for dem, at de er nødt til det. Jeg kan f.eks. sige, at hvis man bruger dyreforsøgsloven rigtigt, må det f.eks. ikke gøre ondt på dyrene, og det vil betyde, at det bliver enormt dyrt, fordi der tit er brug for meget lange forsøgsrækker for at kunne gennemføre en test. Jeg tror, det meget tit sker, at loven ikke bliver fulgt, for jeg har bl.a. hørt mange sige, at dyreforsøg er meget lidelsesvoldende.
Det må de minsandten ikke være
, men jeg tror såmænd, det er rigtigt, at der ikke er ordentlig styr på, hvordan tingene faktisk foregår.
Hvis man gør det enormt dyrt og stiller sådanne krav, at f.eks. en industri som kosmetikindustrien bliver tvunget til at lade være med at gøre det, fordi tidsgrænsen ligger benhårdt fast - og den må altså gerne ligge tidligere, end det er fastsat i direktivet - er der en fair chance for de enorme mængder dyr, der bruges til forsøg med alle mulige andre produkter.
Kemikalielovgivningen er noget af det allerværste, vi har med at gøre.
Det er ikke lægemiddellovgivningen, det er kemikalielovgivningen, der er den allerværste, og hvis vi kunne stå frem og sige: Her kan I se, her kan der gøres noget for at forbedre forholdene - så tror jeg, det ville hjælpe.
Jeg siger altså tak for forslaget, og så er der ikke grænser for, hvad jeg har lyst til at sende af spotske bemærkninger til EU-modstanderne i denne sammenhæng.
Jeg har virkelig lyst til at håne dem, for uden EU kunne det her altså ikke lade sig gøre, og det kan altså ikke nytte noget, at man siger, at vi bare kan gå i spidsen selv.
Hvis vi går i spidsen selv, bliver det en albanienstrategi, hvor man lukker sig ude fra hele verden.
Vi kan jo bare se på Schweiz.
Selv om de har et forbud mod test af kosmetik, kan de ikke gennemføre et importforbud, og det er altså også et af de områder, hvor den danske husflid på en eller anden måde ikke rigtig er salgbar.
Vi har også en meget, meget stor import.
Endelig kan jeg sige - det var også noget, jeg opdagede, mens jeg sad med forslaget - at hvis de meget skrappe regler for dyreforsøg, som vi har i Danmark, bliver for væmmelige for nogle virksomheder, ligger fristelsen til at tage til Taiwan jo lige for.
Nu ved jeg ikke, om Taiwan er blevet bedre.
I andre henseender er de blevet bedre, men de var i hvert fald ikke gode før i tiden, og der er ikke nogen respekt for dyr i landene i den del af verden.
Hongkong blev også nævnt som et af de steder, hvor man kan teste på dyr og bruge alle de grueligste metoder, vi kan komme i tanke om.
Man burde kun stå over for virksomheder, hvor man vidste, at hvis man gik til chefen og sagde: Nu skal du bare høre, hvad din medarbejder sidder og mumler om, når vi kræver sådan og sådan - ja, så ville chefen sige: Ups, det må ikke ske, for vi ødelægger vores gode navn og rygte, hvis vi gør sådan.
Men det skulle altså være virksomheder, som er ømme over deres gode navn og rygte, og det er jo langtfra alle virksomheder, som er det. Jeg vil også godt lige tage med, at med dyreforsøg er det jo sådan, at der er en industri for dyreforsøg.
Det er jo ikke bare et spørgsmål om, at vi har en kemikalieindustri og en kosmetikindustri og en lægemiddelindustri.
Der er en hel industri for dyreforsøg, der er jo folk, der lever af at lave forsøg, der lever af at lave fremkalde kræft hos mus osv., og de er ikke specielt interesserede i, at vi begynder at afvikle den industri.
Man skal også passe på, hvad man signaleret.
Men tak til EU og tak for, at regeringen har fremsat lovforslaget.