Jørn Jespersen (SF), 2003-04-01:
I SF synes vi naturligvis, at det er godt og et fremskridt, at den såkaldte PIC-aftale, altså det forhold, at man er enig i landene om at fortælle hinanden, når man eksporterer farlige kemikalier, nu ser ud til at kunne blive en egentlig konvention med bindende regler, bl.a. i kraft af at EU og Danmark vil ratificere.
Vi synes også, det er godt, at man både fra EU's side og fra Danmarks side går videre end påkrævet i konventionsteksten.
Vi har bemærket, at Dansk Industri og Cheminova er imod, hvad man kalder dansk enegang.
Det er for os et helt uforståeligt synspunkt, for det, der er tale om, er jo, at der er stoffer, som i Danmark er forbudte eller regulerede, og så fortæller vi andre lande, at sådan forholder det sig og giver dem dermed mulighed for at forholde sig til vores oplysninger og til baggrunden for dem.
Det er jo kun en slags forbrugerinformation, oven i købet forbrugerinformation fra et land med en høj kapacitet
på miljøområdet til i mange tilfælde lande med en meget mindre kapacitet.
Vi synes, det vil være direkte moralsk forkert og uansvarligt ikke at give den slags oplysninger til de pågældende lande.
Så vi vil godt tage afstand fra Dansk Industris og Cheminovas argumentation og sprogbrug på området.
Vi støtter forslaget, men der er en række ting, vi godt vil have afklaret under udvalgsarbejdet.
Der bliver talt om streng regulering.
Hvornår er det en streng regulering, og hvornår er det ikke en streng regulering? Vil det være noget, der bliver udarbejdet objektive regler for?
Eller vil der være tale om et mere ad hoc-skøn fra ministerens og ministeriets side, der eventuelt kunne være påvirkeligt af de synspunkter, som producenter og forskellige erhvervsorganisationer måtte fremføre i den pågældende situation?
Vi synes også, det ville være rart at få svar på spørgsmålet: Hvorfor skal man ikke altid, når stofferne er reguleret, oplyse om det, sådan at det importerende land selv kan tage stilling til vores regulering og til baggrunden for den og tage stilling til, om de ønsker at tage initiativer i den sammenhæng? Der er også, så vidt vi kan se, et uafklaret spørgsmål omkring stoffer, som bliver produceret og eksporteret fra Danmark, men som der ikke er ansøgt om godkendelse til i Danmark.
Det er muligt, at der er logik i systemet, men vi vil i hvert fald meget gerne have nærmere belyst, hvordan informationsproceduren i sådan et tilfælde tænkes at fungere.
Det, vi især selvfølgelig er interesseret i, er stoffer, som i givet fald, hvis der var ansøgt om godkendelse til brug i Danmark, ville have været underlagt en regulering, men hvor der ikke er en sådan, fordi der ikke har været en ansøgning.
Vi synes også, at det er værd at se på, om der ikke burde være en egentlig aktiv accept fra det importerende lands side i stedet for blot en information, som man så kan handle ud fra.
Det sidste spørgsmål, jeg vil pege på, er stoffer som f.eks. bly, der er nævnt, hvor der er tale om mange forskellige anvendelser, ulovlige, regulerede og lovlige imellem hinanden.
Her siger man netop, at der, fordi det er så komplekst, ikke skal være tale om information ved eksport.
Igen: Hvorfor egentlig ikke?
Vil det ikke være rimeligt at tage stilling til, hvad det er for en anvendelse, der eksporteres til, og gøre opmærksom på, hvad det er for reguleringer, vi har i Danmark?
Vi håber som sagt på svar på nogle af de spørgsmål enten fra ministeren i dag eller - det er nok mere sandsynligt - via et grundigt udvalgsarbejde.
Men vi er under alle omstændigheder positive over for forslaget.