Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2003-12-04:
Det her er et rigtig godt beslutningsforslag.
Det er et intelligent beslutningsforslag, som kan bidrage til, at Danmark opfylder sin internationale forpligtelse på en markedsbaseret måde.
Det burde en liberalt sindet regering virkelig kunne lide.
Forslaget sikrer samtidig, at vi fortsat får omdannet energi på en så miljøforsvarlig måde som overhovedet muligt.
Det betyder selvfølgelig, at det er de kulfyrede kraftværker, som er mindst energieffektive, der vil få det største problem, for de vil få en CO2-kvote, der er mindre end det, de har behov for, hvis de vil fortsætte med at producere den energi, de gør.
De gasfyrede kraftværker til gengæld vil få et mindre problem.
De decentrale kraft-varme-værker vil ligeledes få en kvote, der er lidt højere end det, de har behov for.
Man kan også sige det på den måde, at jo mere miljøvenlig energiproduktionen er, jo større kvoteoverskud får man.
Hvad skal man så bruge det kvoteoverskud til?
Man lader altså markedskræfterne råde.
Det betyder reelt, at de kulfyrede kraftværker selvfølgelig kan gå ud og købe kvoter af vindmøllerne eksempelvis, men man kunne også forstille sig, at det, der i stedet for ville ske, var, at de, der i dag producerer med kul, kan indse, at det fornuftige selvfølgelig er at gå over til gas eller at investere mere i vedvarende energikilder.
Det bliver markedet, der bestemmer det.
I modsætning til nu får vi et meget mere markedsbaseret system, hvor det jo netop ikke er forbrugerne, der kommer til at hænge på udgifterne til f.eks. den miljøvenlige energiproduktion.
Det bliver derimod et spørgsmål om, hvad der bedst kan betale sig.
Hvis det bedst kan betale sig at producere vedvarende energi, så bliver der produceret vedvarende energi.
Hvis det bedst kan betale sig at producere med kul, så bliver der produceret med kul.
Jeg synes også, det her forslag har den meget store fordel, at et af de problemer, vi alle sammen står med lige nu, og som vi også har et fælles ansvar for at løse, nemlig problemerne omkring de decentrale kraft-varme-værker, kunne blive løst på den her måde.
Forslaget kunne indebære, at de decentrale kraft-varme-værker fik en lidt større kvote, end de reelt har behov for.
Og de penge, de får ind, er måske det, der skal til, for at de decentrale kraft-varme-værker overlever.
Man kan også vælge at have det meget liberale synspunkt, at de decentrale kraft-varme-værker bare kan lukke, at det ikke kan betale sig at have dem, men på den anden side tror jeg, at der er rigtig mange af os, der får problemer, hvis det sker, for vi har ikke råd til det.
Så derfor bliver vi nødt til at finde en løsning.
Det her forslag kan nødvendigvis ikke stå alene, men det er et af redskaberne til at opfylde Danmarks internationale forpligtelse.
Ved siden af det her kommer en vifte af initiativer, af nødvendige initiativer, f.eks. en større satsning på vedvarende energikilder og en større satsning på energibesparelser.
Begge dele vil være til stor fordel for dansk økonomi.
Vi er nødt til at tænke på, hvad der sker, når nordsøolien slipper op.
Hvad er det så, vi skal leve af?
Kunne det f.eks. ikke være en eksport af vedvarende energi?
For øjeblikket, så vidt jeg husker, giver den vedvarende energi omkring 25 mia. kr. på betalingsbalancen.
De penge er værd at tage med.
Lad os satse noget mere i stedet for at ødelægge det marked, og lad os satse noget mere på energibesparelse, i og med at jo mere energieffektivt vi producerer i Danmark, jo større bliver vores konkurrenceevne og jo mindre følsom bliver dansk økonomi for ændringer i eksempelvis oliepriserne.