Lars Løkke Rasmussen (V), 2003-11-19:
Alle døende i hele landet skal have tilbud om en sammenhængende og kvalificeret pleje og behandling i trygge rammer på et hospice, i eget hjem eller på sygehus.
Det er regeringens målsætning, og derfor er regeringen ligesom forslagsstillerne meget optaget af at skabe et godt tilbud på det palliative område.
Præcis af den grund er jeg også enig i de intentioner, der ligger i beslutningsforslaget fra Kristendemokraterne.
Døende skal have en reel mulighed for at vælge mellem at dø på hospice, i eget hjem eller på sygehus, og alle steder skal der være et kvalificeret palliativt tilbud.
Et hospice kan være med til at skabe en ramme og nogle omgivelser i den sidste tid, hvor omsorg, pleje og lindring i en tilnærmelsesvis hjemlig og helt rolig atmosfære er rettet direkte mod den døende.
Her kan man sætte fokus på alle den døendes behov de sidste dage og uger af livet, både de lindrende, behandlende og de mere praktiske, men også på behovet for tilstedeværelse, nærhed og omsorg.
Det er imidlertid vigtigt at fastholde, at det ikke kun er på et hospice, man kan eller skal skabe sådanne gode rammer for den døende.
Det kan man også på et sygehus med bistand fra palliative teams, og det kan man også i eget hjem, hvis betingelserne i øvrigt er til stede.
Det er amternes forpligtigelse at sikre tilbud af den beskaffenhed, jeg her taler om.
Dels skal de etablere palliative teams, hvilket de fleste også enten har gjort eller er på vej til, og dels skal de sørge for etablering og drift af hospicer og hospicepladser.
Amterne kan sammen med hospicerne skabe en platform for læring mellem sundhedsvæsenet og dem, der har erfaring med at arbejde med døende til hverdag, altså bygge en bro.
Hospicet og de lokale sygehuse kan have stor nytte af et sådant samarbejde, af at passere denne bro, fordi hospicet først får ekspertise fra sygehusene, og efterfølgende får sygehusene erfaring og viden fra hospicet.
På den måde kan et hospice være et fyrtårn, der fastholder værdierne lokalt, og det er efter min opfattelse i virkeligheden den allerstørste fordel ved etablering af hospice.
Vi har faktisk taget en række konkrete initiativer for at nå dette mål, og jeg tror, vi grundlæggende er enige med forslagsstillerne om, hvad målet er.
Vi afsatte derfor med finansloven for indeværende år en hospicepulje på 20 mio. kr., midler, vi fandt sammen med forligspartiet Dansk Folkeparti, og det ser ud, som om der i hvert fald kommer to nye hospicer ud af den pulje og nogle flere sengepladser på de eksisterende hospicer.
Det er et godt skridt på vejen, men der skal flere til.
Vi ved jo, at der står flere selvejende hospicer på spring, som opfylder hospicepuljens ansøgningskriterier bortset fra, at de mangler det nødvendige driftsgrundlag i form af en aftale med det lokale amt.
Dem skal vi have hjulpet i gang, og samtidig skal vi have en række amter ud af busken.
Det er derfor, der i forbindelse med den finanslovaftale, der netop er indgået, på ny sammen med Dansk Folkeparti, er tilvejebragt yderligere ressourcer til en fortsættelse af hospicepuljen.
Vi har endnu ikke fastlagt de konkrete ansøgningskriterier for denne pulje, men det er klart ambitionen, at den skal bruges til kickstart af hospicer.
Med denne kickstart bidrager vi med driftsmidler i en periode og forventer, at en række amter herefter sikrer det fortsatte driftsgrundlag, for jeg vil meget gerne understrege her, at det grundlæggende er en amtskommunal forpligtelse, og
at vi og tidligere regeringer i tidligere økonomiaftaler har aftalt med amterne, at her er der et fokusområde, der skal forfølges.
I øvrigt kan jeg oplyse, at Sundhedsstyrelsen vil udarbejde nærmere retningslinjer for hospicer, så den side af sagen er der også gang i.
Jeg har altså en forventning om, at det fokus, der er i amtskommunerne på området her som følge af de økonomiaftaler, der er indgået over tid, i kombination med den pulje, der er afsat i år, og de yderligere ressourcer, der er til rådighed næste år, og for det tredje i kombination med, at vi nu sammen med Dansk Folkeparti skal aftale en justering af kriterierne, bidrager til, at der kommer skub i den udvikling, som jeg forstår vi ønsker sammen med Kristendemokraterne.
På den baggrund er det næppe nogen overraskelse, at jeg ikke kan støtte det foreliggende forslag om lovgivning på området; det mener vi ikke der er behov for på nuværende tidspunkt.
Jamen det glæder jeg mig da til at indlede en lang dialog med fru Lone Møller om her og nu - nej, spøg til side.
Jeg ved, at fru Lone Møller har andre gøremål, og hver ting til sin tid.
Lovforslaget tager sigte på at imødekomme kommunerne, som har et generelt ønske om at have lidt mere frirum og i højere grad slippe for en masse af disse formkrav, som Folketinget over en årrække har pålagt kommunestyret i den bedste mening.
Det er sådan set et af flere elementer i saneringen af en række formkrav, og det er det, der er formålet med lovforslaget - hverken mere eller mindre.
Men det naturlige tidspunkt for den diskussion vil være efter den 9. januar, når Strukturkommissionen har afleveret sin betænkning. Jeg vedkender mig fuldt ud, at dette lovforslag i sig selv ikke byder på en række skarpe incitamenter, men det er sådan set heller ikke tanken med lovforslaget.
Tanken med lovforslaget har været at frigøre kommunerne for en række formkrav.
Men jeg forbeholder mig med glæde retten til at vende tilbage efter Strukturkommissionens betænkning og diskutere skarpe incitamenter med fru Lone Møller.