Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2005-03-17:
Der blev sagt, at vi ikke mister de mennesker, der sidder i amterne, og de mennesker, der altså har en kompetence på det kulturelle område.
Det vil jeg gerne have uddybet.
Forestiller man sig, at disse mennesker vil blive flyttet over til regionerne, så vi altså får et lille fagligt miljø der, eller hvad lå der bag de ord?
Og noget andet: Det er jo rigtigt nok, at kommunerne kan tage et initiativ og de enkelte institutioner kan tage et initiativ, men jeg håber også, ordføreren er opmærksom på, at der jo er tale om nogle ret små institutioner.
Det kan være meget svært for et lille teater eller et lille museum at finde ressourcerne til at tænke i den store helhed og gå ind og sikre samarbejdet.
Som det er i dag, er det meget ofte, f.eks. især i Sønderjylland og Vestjylland og i nogle af de områder, som vi desværre somme tider kalder udkantsområderne, amterne, der har været bannerførere, der er gået ind og har taget initiativer og fået de andre med og på den måde banket nye kulturbegivenheder i gang.
Lovforslaget her er jo først og fremmest rent tekniske konsekvensrettelser af, at amterne nedlægges, og derfor har jeg egentlig ligesom Det Konservative Folkeparti ikke forberedt en stor tale her, men så kunne jeg pludselig se, at det faktisk var her, man skulle tage og gøre noget, i og med at der er 10 minutters taletid.
Det vigtigste element i loven er punkt 11, som handler om, at regionerne kan medvirke til at igangsætte kulturbegivenheder samt udvikle kulturelle tilbud, der videreføres af andre parter i en mere permanent drift.
I Det Radikale Venstre er vi af den opfattelse, at regionerne bør få en central placering i arbejdet med at støtte op om det lokale kulturliv og med at understøtte de kulturelle vækstlag, som umiddelbart er for stor en mundfuld for en enkelt kommune.
Det er vigtigt, at vi har et sprudlende erhvervsliv og kulturliv også uden for de store byer.
Jeg er ikke bekymret for kulturen i København og Århus, og der er såmænd også nogle andre store byer, hvor jeg ikke er bekymret for kulturen.
Til gengæld er der grund til at bekymre sig for udviklingen i landkommunerne.
Og det gør jeg, dels fordi alle mennesker i Danmark skal have let og lige adgang til kunst og kultur, dels fordi alle egne af landet i fremtiden vil blive stadig mere afhængige af, at der i lokalområderne er et kreativt miljø.
Den kunstneriske og kulturelle produktion bliver nerven i fremtidens danske produktion.
Det er i stigende grad kunsten og kulturen og de processer, vi kender inden for kunst- og kulturlivet, som bliver grundlaget for fremtidens økonomiske vækst.
Det er mennesker, som er hittepåsomme, idérige og skabende, som vi i stigende grad bliver afhængige af økonomisk set.
Det kræver, at der også uden for København er modige penge, at der er nogle, som har ansvaret for at satse på det nytænkende og anderledes, altså det, hvor man ikke umiddelbart kan se, om det bliver en succes eller ej.
Den opgave bør regionerne have, og det er også det, der lægges op til i punkt 11. Desværre står der blot meget, meget lidt om, hvordan man har tænkt sig at udmønte denne paragraf.
Vil der f.eks. blive ansat personale i den regionale forvaltning, som kan fungere som inspiratorer osv., eller hvad har man tænkt sig?
Har man vitterlig tænkt sig, sådan som bl.a. ordføreren fra Venstre var inde på, at initiativet alene skal udgå fra et museum eller et teater?
Der er ikke ret mange teatre og museer, som har ressourcerne til at lave det store arbejde, det f.eks. kan være at lave en forfatterfestival eller et arrangement som det, man har lavet på LollandFalster, der hedder Lys over Lolland.
Der skal mange ressourcer ind i det; der skal være nogle, der har tid til at være tovholdere, som kan lave det koordinerende arbejde, og som kan løse de konflikter, der opstår undervejs osv.
I punkt 11 står der også, at regionerne kan tage et ansvar for den her udviklingsproces, men der står samtidig, at regionerne ikke kan tage ansvaret for den permanente drift.
Det er sådan set udmærket, men så er man nødt til at gøre sig nogle tanker om, hvem der så skal overtage det.
Alle, der arbejder inden for kunst- og kulturlivet, ved, at det kan være enormt svært på 4 år f.eks. at få gjort noget så bæredygtigt, at det kan klare sig selv.
Kan man forestille sig, at der med skattestop og med de nye, store opgaver, der kommer til at ligge i kommunerne, vil være ressourcer dér til at overtage nye institutioner i løbet af kort tid eller nye kulturelle aktiviteter?
Men under alle omstændigheder synes jeg, det er vigtigt, at det bliver skrevet ind i bemærkningerne, at de initiativer, der så eventuelt bliver taget fra regionernes side, skal tages i et samarbejde med de mennesker eller de institutioner eller de kommuner, som man forventer overtager den permanente drift.
Jeg kunne også godt tænke mig at spørge ministeren, om man kunne overveje, at der simpelt hen blev en statslig lovgivning, der gjorde, at staten somme tider kunne overtage initiativer og institutioner, som blev startet op i forbindelse med en regional udviklingsplan.
Og det kunne man sikre ved, at de regionale kulturaftaler kunne blive en del af udviklingsplanerne og dermed også en del af regionernes arbejde.
Jeg tror, at hele denne her idé med at forsøge at understøtte de kunstneriske vækstlag, sætte nye initiativer i værk, sammentænke kultur- og erhvervsliv, ville have stået meget stærkere, hvis regeringen havde været parat til at lytte en lille smule mere til i hvert fald Det Radikale Venstres forslag om, at der skal være noget værktøj i værktøjskassen.
Og det værktøj, der kunne være i værktøjskassen, er f.eks., at vi sagde, at i hver region i Danmark skal der være et stærkt regionsteater, der skal være et regionssymfoniorkester, og der skal være nogle regionsmuseer.
Dermed ville vi regionalt opbygge nogle stærke faglige og professionelle miljøer, der kunne være med til at understøtte den regionale kulturelle udvikling.
Samtidig ønsker vi, at der ved siden af tre store nøgleinstitutioner, tre fyrtårne i hver region, dér også bliver overført kompetence fra de nuværende amter til regionerne, f.eks. at museumsrådene og kulturmiljørådene som minimum bliver overført til de nye regioner.
Jeg har ikke noget imod, at man lagde dem sammen, således at den opgave, der i dag ligger i museumsrådene, og den opgave, der ligger i kulturmiljørådene, bliver sammentænkt på den ene eller den anden måde.
Men det er bare vigtigt, at der er nogle i regionerne, som tænker i koordination og tænker i, at en plus en somme tider giver fire, altså at man får noget ud af at samarbejde, at der er nogle, der inspirerer samarbejdet.
Så har jeg nogle korte bemærkninger til det, lovforslaget i øvrigt går ud på.
Jeg beklager, at ideen er, at der ikke længere skal være den her mulighed for at oprette billedkunstråd i regionerne.
Det er afgørende, at vi ude regionalt har et professionelt miljø, der også kan være med til at understøtte armslængdeprincippet, som vi alle sammen er enige om skal opretholdes og helst udbygges.
Ved at man havde de regionale billedkunstråd, ville der være nogle, som det private erhvervsliv og kommunerne kunne støtte sig til, når man skulle ud og støtte den billedkunstneriske virksomhed.
Jeg kan ikke på nuværende tidspunkt sige, om Det Radikale Venstre vil støtte lovforslaget eller ej.
Det afhænger af de videre forhandlinger, og jeg har med glæde noteret mig, at ministeren er åben for ændringsforslag.
Jeg er samtidig blevet belært om, at det skal være inden for visse grænser, og vi er sådan set klar over i Det Radikale Venstre, at der er grænser.