Eva Kjer Hansen (V), 2005-01-13:
Jeg er blevet bedt om at redegøre for, hvilke initiativer jeg agter at tage for at sikre, at kommunerne overholder lovgivningen.
Kommunerne skal naturligvis overholde lovgivningen.
Det kan der ikke være nogen som helst tvivl om.
Derfor er det vigtigt, at de sager, hvor der sker overtrædelse af lovgivningen, kommer frem, så jeg har mulighed for at gribe ind.
Det har jeg gjort i flere tilfælde.
Jeg har f.eks. kontaktet det kommunale tilsyn i sager, hvor jeg havde en begrundet mistanke om, at lovgivningen ikke blev fulgt.
Senest har jeg bedt om en redegørelse fra kommunen i den sag fra Farsø, hvor der var fare for, at en 13-årig pige skulle tvinges til at have samvær med faren, selv om han er dømt for seksuelle overgreb mod pigen.
Det har jeg gjort, fordi jeg ikke vil se gennem fingre med overtrædelse af lovgivningen.
Der kan være flere grunde til, at kommunerne ikke altid overholder lovgivningen.
Det er ikke altid ond vilje.
I nogle tilfælde er det, fordi kommunen ikke har den tilstrækkelige faglige bæredygtighed til at løse en bestemt opgave.
Det går ikke i dagens velfærdssamfund.
Derfor har regeringen også valgt netop at gøre noget ved problemet.
Kommunalreformen indebærer som bekendt, at kommunerne samles i større kommuner.
Det giver en langt større faglig bæredygtighed, som jeg er sikker på vil bidrage til, at kommunerne bedre overholder lovgivningen.
Organisationen kalder vi VISO, som står for national videns- og M040S33983504KAJE.FM.FM Page 3411
Jeg tror, at VISO virkelig vil bidrage til en højnelse af den faglige standard.
En anden fordel ved de større kommuner er, at de bliver langt mindre sårbare over for udskiftninger i personalet.
I nogle meget små kommuner er det en enkelt medarbejder, som skal dække store dele af den sociale lovgivning og måske anden lovgivning ved siden af.
Det er ikke muligt at levere fagligt kvalificeret arbejde under sådanne betingelser, og borgerne er heller ikke tjent med den situation.
Jeg mener derfor, at sammenlægningen af kommunerne vil føre til, at vi får en bedre faglig bæredygtighed.
Det vil give bedre arbejdsbetingelser for medarbejderne i kommunerne, og det vil styrke borgernes retssikkerhed.
Samtidig bliver de sociale nævn samlet i fem statsforvaltninger.
Det vil give et bedre grundlag for at foretage praksiskoordinering og i den forbindelse undervise de kommunale sagsbehandlere og foretage praksisundersøgelser.
Men kommunerne skal også have de rigtige redskaber til at gennemføre lovgivningen, og de skal vide, hvor de kan finde hjælp og få gode ideer.
Derfor har regeringen taget initiativ til at oprette en styrelse for social service.
Den har netop til opgave at støtte kommunerne i implementeringen af lovgivningen.
Det gør styrelsen rigtig godt.
Den har iværksat en lang række initiativer, som jeg tror vil blive til stor nytte for medarbejderne i kommunerne.
Jeg synes også, at vi som politikere, ikke kun regeringen, men hele Folketinget, skal arbejde på at gøre lovgivningen bedre, så det bliver lettere for kommunerne at forstå og administrere lovgivningen.
I mine lovforslag i forbindelse med kommunalreformen på det sociale område har jeg taget hensyn til nogle af anbefalingerne i det projekt om retssikkerhed og formidling, som socialministeren tog initiativ til i 2003.
Jeg har f.eks. udarbejdet et forslag til en helt ny servicelov, som bliver meget lettere at finde rundt i, når opgaverne fordeles i de nye kommuner og regioner.
Det står også mere tydeligt i den nye servicelov, om kommunen skal tilkende borgeren en ydelse, eller om kommunen har en valgmulighed.
Det er også tydeliggjort, at der er tale om skønsmæssige regler, og det er tydeliggjort, hvem det er, der skal udøve skønnet.
Projektet om den sociale lovgivning handlede også om formidling.
Det er jeg meget enig i.
Jeg kan i den forbindelse nævne, at der er etableret en temabaseret internetportal med en udvidet søgefunktion, den, der hedder www.social.dk, og den tegner til at blive en rigtig stor succes.
En anden vej, man kan gå for at sikre, at lovene overholdes, er at se på, om man ikke kan udnytte den viden om lovgivningen, som findes i de sociale nævn og i Ankestyrelsen, på en bedre måde.
Derfor vil jeg gå videre med et rigtig godt forslag, som jeg har fået fra DSI.
Det går ud på, at det skal være et lovkrav, at praksisundersøgelserne behandles i et møde i kommunalbestyrelsen i den kommune, som er blevet undersøgt.
På den måde sikrer man sig, at det politiske niveau i kommunen bliver opmærksomt på områder i kommunen, som ikke fungerer så godt.
Og det er jo vigtigt, at det politiske led i kommunen ved, hvad der foregår i kommunen, og træffer de rigtige politiske beslutninger på et informeret grundlag.
Jeg vil også benytte mig af den mulighed, som findes i lovgivningen til at fastsætte krav om kvalitetsstandarder på flere områder, end vi har i dag.
Det giver politikerne i kommunen mulighed for og sandelig også pligt til at forholde sig til: Hvad er egentlig kommunens serviceniveau?
Det kommunale selvstyre indebærer jo, at alle regler ikke skal komme som diktat fra Christiansborg, men at lovgivningen i vidt omfang udmøntes i kommunerne i lokale standarder og i et lokalt serviceniveau.
Det kommunale selvstyre betyder imidlertid ikke, at kommunerne kan vedtage et serviceniveau, som er i strid med lovgivningen, og det er den balance, man skal finde.
Jeg vil også nævne, at Ankestyrelsen arbejder med et nyt design for praksisundersøgelser, som skal gøre opfølgningen på undersøgelserne enklere.
Man arbejder med at gøre effektmålinger af praksisundersøgelserne lettere, ved at der bliver opstillet en række målepunkter.
Her er Ankestyrelsen inde på det rette spor.
M040S33983504KAJE.FM.FM Page 3412
Monday, February 14, 2005 12:41 PM
En anden måde at medvirke til, at lovene overholdes, er at sætte fokus på digitalisering.
Sammen med de kommunale parter har jeg taget initiativ til at udarbejde en såkaldt strategi for digitalisering på det sociale område.
Strategien for digitalisering på det sociale område skal sikre, at digitalisering af opgaveløsninger på alle niveauer i den sociale sektor trækker i samme retning.
Og strategien skal samtidig understøtte, at en sammenhængende opgaveløsning også finder sted på tværs af sektorer.
Med anbringelsesreformen får Ankestyrelsen nemlig en række instrumenter til at sikre, at kommunerne overholder lovgivningen.
De kan f.eks. lave målrettet undersøgelse af sagsbehandlingen i udvalgte kommuner, og de kan tage konkrete sager op af egen drift.
Afslutningsvis vil jeg så også gerne erindre om, at vi jo har kommunalt selvstyre.
Særlig på det sociale område har vi en rammelovgivning, som kommunerne så udfylder ved bl.a. at tage stilling til, hvordan tilbuddene bedst indrettes lokalt.
Men når det så er sagt, vil jeg gerne understrege, at kommunerne ikke har selvstyre til at handle på tværs af den lovgivning, der faktisk findes.
Når der står i serviceloven, at barnet skal høres, så skal barnet høres.
Hvis en kommune ikke overholder lovgivningen, kan tilsynsmyndigheden i statsamterne anvende sanktioner.
Hvis jeg har en formodning om, at lovgivningen ikke bliver overholdt, så beder jeg selvfølgelig tilsynsmyndigheden om at se på det.
Jeg foretrækker, at man på det sociale område bevarer den fleksible lovgivning, hvor kommunerne har store frihedsgrader inden for lovgivningens rammer.
Det giver bedre mulighed for at udvikle fleksible metoder, som passer til lokalområdet.
Da det sociale område ofte kræver individuelle løsninger til borgerne, er vi også nødt til at have regler, som giver kommunerne mulighed for at foretage et skøn, og derfor skal fokus være på de kommunale kvalitetsstandarder og de lokale politiske udmeldinger.
Forhandling