runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jan Trøjborg (S), 1997-10-29:
Jeg er næsten overvældet af denne positive modtagelse af forslaget.
Hvordan er det, min gode ven hr. Kai Dige Bach plejer at sige: Dem tager vi 12 af!
Vi tager i alt fald to af dem i dag, og jeg ser frem til samme positive modtagelse af det næste forslag om ophævelse af en lov.
Der er et par enkelte spørgsmål, jeg bør svare på.
Hr. Brian Mikkelsen spørger om CVR-Registeret, og som det er hr. Brian Mikkelsen bekendt, har der været visse tekniske problemer, IT-problemer, med at få etableret CVR-Registeret. Finansudvalget og Erhvervsudvalget er informeret om problemerne, og jeg kan meddele, at økonomiministeren på grundlag af en nu foretaget undersøgelse snarest vil meddele Folketinget, hvorledes videreførelsen af CVR skal ske.
Der sker altså fremskridt i sagen, og der kommer nærmere mulighed for drøftelse af sagen, som den står nu.
Til hr. Frank Aaen skal jeg sige, at jeg kan ikke de 1.500 foreningers reaktion på fingrene.
Der vil imidlertid være rig mulighed for at reagere over for lovforslaget i den kommende udvalgsbehandling, hvis der måtte være nogle, der - netop på baggrund af, at forslaget nedlægger registeret - er bedrøvede over det.
Der er som bekendt en 10-års-frist, inden registeret lukkes, og det betyder, når vi nu vedtager at ophæve loven, at der ikke optages flere i registeret.
Det er jo også således, som det også fremgår af bemærkningerne, at er der enerettigheder, man trods alt ønsker at få registreret - dog ikke af merkantile grunde - kan man få dem registreret i Patentdirektoratet som vare- eller fællesmærker.
Derved får man f.eks. mulighed for at opretholde sin forenings særlige logo, og det er formentlig sådanne eksempler, vi kan komme i tanke om.
Jeg takker ordførerne for en meget positiv modtagelse af forslaget.
Ole Vagn Christensen (S), 1997-10-29:
Jeg skal gøre det meget kort.
Socialdemokratiet kan støtte lovforslaget.
Vi er enige i, at globalerstatningsloven har udspillet sin rolle, og vi støtter, at der gives bemyndigelse til udenrigsministeren til at fastsætte de nærmere regler for fordeling og udbetaling af globalerstatninger.
Jeg skal derfor på Socialdemokratiets vegne anbefale lovforslaget til Tingets velvillige behandling.
Kjeld Rahbæk Møller (SF), 1997-10-29:
Fra SF's side er vi ikke tilhængere af overflødige love, og derfor kan vi støtte dette lovforslag, da det går ud på at ophæve en overflødig lov.
Keld Albrechtsen (EL), 1997-10-29:
Jeg må indrømme, det er med stigende ubehag, at jeg hører de spørgsmål, som er kommet først fra hr. Jens Løgstrup Madsen og nu fra hr. Poul Nødgaard, og som alle sammen går ud på at fodre den indre svinehund, og jeg er glad for, at ministeren afviser de tanker, som ligger bag den type af spørgsmål.
Det er jeg glad for.
Men jeg vil godt spørge ministeren, om ikke der er behov for et mere klart modsvar fra regeringens side over for spørgsmål af den art, som nu hr. Poul Nødgaard præsterer her i dag?
Er der ikke i virkeligheden behov for, at regeringen meget mere klart går ud og siger fra over for disse spørgsmål, disse initiativer, fra en del af Folketinget, som alene går ud på at piske fremmedhadet op og skabe en stemning her i Danmark, der gør det uanstændigt at være dansker?
Er det ikke på tide, at regeringen siger klart fra og siger til disse spørgere: Vi vil simpelt hen ikke høre mere på jer.
Annette Just (FP), 1997-10-29:
Til fru Rostbøll kan jeg kun sige, at det var præcis det, jeg frygtede, og det var derfor, jeg råbte vagt i gevær, for det kunne jo godt være, at undervisningen ikke skulle have så store frihedsgrader, at man ikke anede, hvor den gik hen.
Thorkild Simonsen (S), 1997-10-29:
Jeg er glad for, at hr. Poul Nødgaard indirekte indrømmer, at dette spørgsmål hører under justitsministeren og ikke under indenrigsministeren.
Men jeg har på baggrund af, at det altså hører under justitsministeren, fået følgende svar fra Justitsministeriet, som udtaler: »Det følger af grundlovens § 44, at det er Folketinget, der har kompetence til at tildele udenlandske statsborgere dansk indfødsret. Folketinget har i den forbindelse fastsat præcise retningslinjer for, hvornår en ansøger kan optages på lovforslag om indfødsrets meddelelse.
Det fremgår bl.a. af retningslinjerne, under hvilke betingelser der kan gives dansk statsborgerskab til personer, der er straffet eller som har gæld til det offentlige.
Efter de gældende retningslinjer er det endvidere en betingelse for at få
- Og det er jeg naturligvis enig i.
- »Personer, der ikke opfylder disse betingelser, kan kun optages på lovforslag om indfødsrets meddelelse efter udtrykkelig beslutning fra Folketinget.
I overensstemmelse med grundlovens § 44 vil justitsministeren også fremover overlade det til Folketinget at beslutte, hvilke krav der skal stilles til de personer, som ønsker at få dansk statsborgerskab.«
Henrik Dam Kristensen (S), 1997-10-29:
Det er et meget kompliceret område, og jeg tror ikke, der i realiteternes verden er mulighed for at have flere forskellige, overordnede former for strategier.
Men jeg kan forsikre fru Henriette Kjær om, at både jeg personlig og også regeringen er dybt optaget af denne problemstilling, og vi vil føre strategierne ud i livet på den måde, vi får mulighed for at gøre det på.
Det, vi har valgt nu, er at gå ind i toppen af pyramiden, altså dér, hvor vi har de høns, som skal være forældre til de høns, der skal lægge æggene.
Vi arbejder i øvrigt også i øjeblikket kraftigt, for at vi forholdsvis hurtigt i det nye år kan få tilrettelagt en mærkningsordning, så vi kan give forbrugerne oplysning om, at her kommer der æg fra besætninger, som har salmonellafri status.
Kristen Touborg (SF), 1997-10-29:
I forlængelse af mit spørgsmål tidligere i dag vedrørende vækstfremmere vil jeg godt spørge ministeren, om han kan bekræfte, at fra netop det tidspunkt, hvor man forbød vækstfremmere i Sverige, blev antallet af salmonellatilfælde meget reduceret.
Henrik Dam Kristensen (S), 1997-10-29:
Jeg er ikke tilstrækkelig påklædt til at kunne svare på det helt specifikke spørgsmål, om der er en sammenhæng her.
Det kan jeg simpelt hen ikke svare konkret på her i dag.
Med hensyn til forbud mod vækstfremmere tror jeg, jeg tidligere meget klart har givet udtryk for, at det er målet i sig selv, og i mellemtiden hilser jeg det initiativ, branchen selv er kommet med, men som jeg endnu ikke har set udmøntet på et stykke papir, velkommen.
Jeg vil gerne rose branchen for den tilkendegivelse af, at man ønsker at udfase antibiotika i kyllingefoder.
Det initiativ hilser jeg meget velkommen.
Jørn Jespersen (SF), 1997-10-29:
Kan ministeren bekræfte, at antallet af mennesker, der bliver syge af salmonellainfektioner, har været voldsomt stigende i 1997?
Og kan ministeren endvidere bekræfte, at ministerens egne myndigheder ved helt konkret, hvilke besætninger som rummer inficerede æg, at man tillader, at disse inficerede æg bliver sendt videre ud på markedet, og at man undlader at gribe ind og yderligere kontrollere besætningerne, fordi - som nogle embedsmænd har sagt - det er så ubehageligt at vide, at man sender æg, der er inficeret med salmonella, ud til forbrugerne?
Hvis ministeren kan bekræfte det - og det er der vist ingen vej udenom - er det så ikke i strid med levnedsmiddellovgivningen, som pålægger både myndigheder og producenter at undlade at distribuere fødevarer, der skader
menneskers sundhed?
Henrik Dam Kristensen (S), 1997-10-29:
De tal, jeg har set, bekræfter, at der har været det, man vel kan betegne som en voldsom stigning i antallet af salmonellatilfælde, og som jeg prøvede at forklare i svaret til fru Henriette Kjær, har vi været nødt til at ændre strategi af den simple årsag - men den simple årsag har haft en stor virkning - at det materiale, vi får ind i Danmark, og som danner grundstammen for de høns, som lægger æg, pludselig har haft en voldsom stigning i antallet af salmonellatilfælde.
Svaret til hr. Jørn Jespersen er, at forfulgte jeg fortsat den oprindelige strategi, ville der ske to ting.
For det første kunne jeg komme til at smide gode penge efter dårlige, forstået på den måde, at jeg i realiteten kunne slå den samme besætning ned gang efter gang uden garanti for, at det hjalp noget som helst, og at besætningen blev salmonellafri; og for det andet kunne vi komme i den situation, at vi måtte importere æg fra lande, som ingen strategi har overhovedet.
Det er grunden til ændringerne i planen.
Tove Lindbo Larsen (S), 1997-10-29:
Jeg vil gerne spørge, om ministeren kan bekræfte, at der i adskillige år har eksisteret et cirkulære fra Levnedsmiddelstyrelsen, der pålægger institutioner og andre, der har ansvaret for kostforplejning til over 14 personer, at der kun må anvendes varmebehandlede æg, så det dermed udelukkes, at der forekommer bakterier i levnedsmidlerne
; altså at alt ikke er nyt på dette område.
Henrik Dam Kristensen (S), 1997-10-29:
Jeg tror, det er korrekt, når fru Tove Lindbo Larsen gør opmærksom på det; det føler jeg mig ret overbevist om.
Men det er jo i realiteten også en erkendelse af, at her er der en problemstilling, som man har været vidende om i årevis, uden at nogen har gjort noget ved det. Men hvad er så resultatet nu?
Det er, at for første gang er der faktisk en regering, som har taget problemet alvorligt, som har sat det øverst på dagsordenen og har fået skaffet finansiering til bekæmpelse af salmonella.
Vores strategi, vores målsætning er klar: 3 år efter, at vi startede planlægningen, skulle vi gerne have salmonellafri status i Danmark, både når det gælder æg og når det gælder kyllinger. Jeg er sikker på, at det, fru Tove Lindbo Larsen henviser til, er korrekt, og så konstaterer jeg bare, at for første gang er der nogen, der tager denne problemstilling alvorligt.
Vi kan desværre også konstatere, at det er et naturskabt fænomen, som vi ikke kan håndtere fra den ene dag til den anden - desværre, vil jeg sige.
Kent Kirk (KF), 1997-10-29:
Jeg kan forstå på fødevareministeren, at man har nogle strategier, som man ændrer undervejs, og det kan selvfølgelig være ganske udmærket.
Men det, der er problemet, er, at forbrugerne jo ikke har en jordisk chance for at vide, om de æg, de køber, er uden salmonella eller med salmonella, og derfor synes jeg, det væsentligste spørgsmål, man kan stille til den minister, der har ansvaret for området, er
: Hvornår kan forbrugerne forvente, at de med rimelig sikkerhed kan købe salmonellafri æg?
Henrik Dam Kristensen (S), 1997-10-29:
Vi forsøger at nå de mål, vi har sat os.
Til det kontante spørgsmål vil jeg svare, at jeg håber, vi kort ind i det nye år kan have en mærkningsordning færdig,
så man kan mærke de æg, som kommer fra besætninger, der har salmonellafri status.
Vores plan og vores håb er stadig, at den 3-årige strategi, vi har sat i værk, vil bevirke, at vi kan komme til målet efter de 3 år, så vi får en salmonellafri status, både når det gælder danske kyllinger og når det gælder dansk ægproduktion. Hermed sluttede spørgsmålet.
Tove Lindbo Larsen (S), 1997-10-29:
En sygdomsbehandling er mange ting og involverer mange personalegrupper og forskellige personer inden for disse grupper.
Som patient på et sygehus vil man opleve et utal af venlige mennesker, der kommer og præsenterer sig i dagens løb, men som patient kan man også føle sig meget forvirret med en efterfølgende negativ psykologisk virkning.
Mit spørgsmål til ministeren er: Hvilke planer har ministeren for at sikre, at patienten føler tryghed ved personalet og tryghed ved behandlingen?
Birte Weiss (S), 1997-10-29:
Der er ingen tvivl om, at mange sygehuspatienter har oplevet, at de føler sig som på et samlebånd, men jeg vil samtidig sige, at forholdene har forbedret sig rigtig meget her i de seneste år.
Med hensyn til det, der vel var det ideelle, nemlig at det er én læge eller i hvert fald ét team, der følger patienten hele vejen igennem, der står vi også i dag med nogle langt bedre redskaber, end vi har gjort tidligere.
Det er f.eks. spørgsmålet om, at flere og flere sygehuse har indført bookingsystemer, og i og med at man gør det, kan man samtidig også sørge for, at planlægningen på sygehuset er sådan, at det er den samme læge, der følger patienten - så vidt det er overhovedet muligt - hele vejen igennem.
Også ved indførelsen af flere og flere elektive afdelinger eller elektive sygehuse er det jo blevet endnu mere oplagt, at man har den mulighed.
Og jeg er stensikker på, at det er meget bedre i forhold til at skabe tilfredshed for patienterne.
Derfor har jeg med glæde noteret mig, at på en konference, som jeg deltog i i går, var Lægeforeningens formand inde på præcis de samme tanker, som jeg selv står for.
Tove Lindbo Larsen (S), 1997-10-29:
Jeg synes, det er fint, at lægerne er optaget af at lave et sådant system, men der er jo mange andre personalegrupper, som også bliver involveret i sådan en situation.
Derfor er mit spørgsmål til ministeren, om det er ministerens opfattelse, at alle personalegrupper diskuterer dette spørgsmål og er optaget af at gå ind i det omtalte team, sådan at patienten virkelig kan føle den tryghed.
Birte Weiss (S), 1997-10-29:
Det er jeg glad for at kunne svare ja til.
Hvis jeg var blevet spurgt om det for en 3-4 år siden, er jeg ikke sikker på, at svaret havde været så positivt.
Den konference, som jeg henviser til, der fandt sted i går, var for så vidt historisk, og det var den derved, at det var ni forskellige af de store organisationer på sygehusområdet, der var gået sammen - alle mulige forskellige personalegrupper.
En af de indfaldsvinkler, man havde til det, var også de tanker, der er i Sygehuskommissionens betænkning om det gode patientforløb, om den tryghed, det giver, at det i langt højere grad er de samme mennesker, man møder under hele behandlingen og hele operationen eller efterbehandlingen efter operationen, og jeg er meget glad for, at det nu er ved at udvikle i en positiv retning.
Ester Larsen (V), 1997-10-29:
Jeg er meget enig med sundhedsministeren i den gode udvikling, som ministeren beskrev.
Og det, jeg måske lyttede lidt efter, var et svar på det spørgsmål, som fru Tove Lindbo Larsen stillede, nemlig hvilke planer ministeren har, for jeg er enig i, at udviklingen er god og konstruktiv, men den er jo udsprunget af personalets, af de lokale sundhedsmyndigheders initiativer.
Den har meget lidt at gøre med beslutninger, der er taget her.
Så hvis man ligesom prøver på at tage æren for den udvikling, der er i gang, vil jeg da godt høre, hvilke planer ministeren har, og det var det spørgsmål, der blev stillet.
Birte Weiss (S), 1997-10-29:
Det her er jo ikke et spørgsmål om at tage ære for noget.
Det er et spørgsmål om at glæde sig over en positiv udvikling, som er til patienternes gavn.
Og det ligger faktisk sådan efter min opfattelse, at det, som vi vel bredt og også fru Ester Larsens parti er enige om, er, at sundhedsvæsenet skal være funderet decentralt, at det ligger ude i amterne, og at det, som vi kan gøre her i Folketinget, er at opstille de bedst tænkelige regler for den virksomhed, der skal være decentral.
Når jeg pegede på Sygehuskommissionens betænkning, var det, fordi det er en af de måder, hvorpå Sundhedsministeriet kan være med til at pege på en stærkt ønskelig udvikling, og derfor går tingene faktisk smukt op i en højere enhed her.
Henriette Kjær (KF), 1997-10-29:
Jeg vil sige tak for svaret, men det kommer lidt bag på mig, at man kun kører med én strategi ad gangen og ikke med en flerstrenget strategi.
Jeg kan forstå, at man kun fortsætter med én strategi og håber på, det er den rigtige, men hvad nu, hvis den strategi, man kører med nu, også slår fejl?
Jeg synes, fødevareministeren må arbejde lidt mere bredt og prøve nogle flere løsningsmodeller, og det håber jeg at få positive tilkendegivelser om.
Henrik Dam Kristensen (S), 1997-10-29:
Svenskerne har - heldigvis for dem, men desværre for os - 10 års længere erfaring i kampen mod salmonella, så det er fuldstændig korrekt, hvad fru Henriette Kjær gjorde opmærksom på.
Vi har lavet en handlingsplan for udryddelsen af salmonella, jeg tror for ca. 1½ år siden, hvor vi efter en konference fik opstillet, hvad der skal til, for at vi kan komme det uvæsen til livs, som salmonella jo er, og som måske berører op mod 100.000 mennesker hvert eneste år.
På to af de områder, hvor salmonellaen er det største problem, har vi en strategi, og det ene er med hensyn til slagtekyllinger.
Her må vi konstatere, at vi har haft succes, for antallet af salmonellainficerede slagtekyllinger er faldende, som vi havde forventet det i planen. Men dér, hvor vi har et problem, er på hele æggeområdet.
Det skyldes, at vi fra starten valgte en anden strategi her, idet vi troede, at vi i løbet af forholdsvis kort tid ved en masseudryddelse af besætninger, som var inficeret med salmonella, kunne få fuldstændig kontrol over tingene
, og den strategi gik godt i et stykke tid.
Men hen over foråret og sommeren skete der desværre det, at hos de høns, vi får ind i landet - altså det, man kalder bedsteforældrehøns, som vi ikke selv har i Danmark, men som vi importerer fra andre lande - viste der sig en stigning i antallet af salmonellatilfælde.
Det gjorde sig ikke kun gældende i Danmark, men i stort set alle de lande, vi sammenligner os med i Europa som f.eks. Tyskland og Frankrig.
Derfor har vi måttet ændre strategi, for havde vi ikke gjort det, var vi kort fortalt kommet i én af to situationer.
Den ene var, at vi skulle blive ved med at slå besætninger ned uden at have garanti for, at vi fik rene besætninger ind, så vi kunne komme salmonellaen til livs.
Den anden situation var, at vi ville komme i underskud med danskproducerede æg, og så skulle vi have importeret æg fra lande, som overhovedet ikke bekymrer sig om salmonellabekæmpelse. Det, vi har valgt nu, er en strategi, som forfølger det mål, vi helt klart har fra regeringens side, nemlig at komme det uvæsen, som salmonella er, til livs.
Henriette Kjær (KF), 1997-10-29:
Vi kan læse i dagspressen, at antallet af salmonellatilfælde stiger, endda ret mærkbart.
Man fraråder ligefrem folk at spise rå æggeblommer eller bruge dem ubehandlede i koldskål, råcreme, og hvad vi ellers har, og det undrer mig lidt.
For et par år siden blev der jo afsat en del penge til at bekæmpe problemerne med salmonella, men det ser ikke ud, som om der overhovedet er kontrol med situationen.
De kan åbenbart finde ud af det i Sverige, og vi må også have kontrol over problemet i Danmark, så de fødevarer, vi køber, kan spises, uden at vi bliver syge.
Birte Weiss (S), 1997-10-29:
I det lovforslag, der er sendt til høring, er der tale om, at de 15-18-årige får en større selvbestemmelsesret, end de har i dag.
Heri ligger, at forældre ikke vil kunne modsætte sig et ønske fra det enkelte unge menneske, og jeg mener ikke, der er dækning for at sige, at man hermed svigter de unge.
Det giver tværtimod de unge en større mulighed for selv at sige fra.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Poul Nødgaard (DF), 1997-10-29:
Indenrigsministeren er blevet formand for regeringsgruppen vedrørende udlændingespørgsmål, og dér må jeg gå ud fra, at man også har drøftet spørgsmålet om, om ikke det er på tide, at de regler, som ministeren har stået og læst op, bliver revideret.
Jeg kender ganske udmærket de regler, men det var da meget interessant at høre ministeren stå og læse dem op.
Men det, spørgsmålet ene og alene går på, er, om indenrigsministeren som formand for denne regeringsgruppe har gjort sig nogle dybe overvejelser om at sige til sine regeringskollegaer: Vi er nødt til at revidere disse regler i tråd med, hvad den danske befolkning ønsker.
Jørn Jespersen (SF), 1997-10-29:
Det er jo en gammelkendt debat, og det er velkendt, at der er en meget stor risiko for, at brugen af vækstfremmere fører til resistens, således at vi ikke kan bruge antibiotika til at behandle sygdomme hos mennesker. Hidtil har fødevareministeren brugt en meget langsom fremgangsmåde, hvor stofferne er blevet undersøgt et for et, fordi man ønskede at have et seriøst videnskabeligt belæg.
Nu er sagen imidlertid den, at der er kommet en anbefaling fra 70 førende forskere i Verdenssundhedsorganisationen, som anbefaler, at man stopper brugen af vækstfremmere, og derfor må man vel sige, at nu kan fødevareministeren ikke få mere videnskabeligt belæg, medmindre man skal indkalde eksperter fra det ydre rum. Derfor er spørgsmålet: Vil fødevareministeren nu langt om længe tage initiativ til at rejse sagen aktivt med henblik på at få forbudt vækstfremmere i Danmark og i hele EU?
Henrik Dam Kristensen (S), 1997-10-29:
Hvis det på nogen måde kunne lade sig gøre at indkalde eksperter fra det ydre rum, som kunne være behjælpelige i kampen mod vækstfremmere, ville jeg benytte mig af en sådan mulighed.
Imidlertid må man sige, at vi her er i en situation, som efter min mening er alvorlig.
I min terminologi bør man ikke bruge antibiotiske vækstfremmere i foder.
Derfor har Danmark gennem godt og vel et par år været internationalt førende i kampen for at få forbudt vækstfremmere. Jeg vil benytte anledningen i forbindelse med den sidste udtalelse, som er kommet fra eksperter i WHO-regi, og som vi i parentes bemærket endnu ikke har på skrift, til på det førstkommende rådsmøde for landbrugsministre nok en gang at tage diskussionen op med den principielle indgangsvinkel til det, som jeg har, nemlig at vækstfremmere ikke bør benyttes i foder. Vi er i den situation, at der, så vidt jeg husker, er godkendt ni forskellige antibiotiske vækstfremmere.
I sin tid, da de blev godkendt, skulle man kunne dokumentere, at der ikke kunne opstå resistensproblemer.
Efterfølgende må man sige, at Danmark ikke mindst i Avoparcinsagen har kunnet dokumentere, at her var et problem.
Danmark kom med dokumentation og førte en seriøs politik på området, hvilket har resulteret i, at vi nu har fået forbudt Avoparcin i hele Fællesskabet.
Indtil forståelsen for et totalt forbud breder sig i EU - og her får vi flere og flere allierede, vil jeg gerne sige - er dette område fællesskabsreguleret, og det vil sige, at de muligheder, jeg har, er at fortsætte det, man kunne kalde de seriøse bestræbelser, nemlig område for område at få det grundigt efterforsket og derefter få vedtaget et EU-forbud.
Men viser der sig nogle andre muligheder under vejs, vil jeg selvfølgelig benytte mig af dem.
Jørn Jespersen (SF), 1997-10-29:
Nu er det jo sådan, at der ikke helt har været enighed
Så bliver man jo nødt til at sige, at det er ministeren, der er politiker, og ikke videnskabsfolkene, der er det, og dette er jo en politisk afgørelse.
Derfor bør det også være ministeren og andre politikere, der træffer den endelige beslutning. Derfor vil jeg spørge mere kontant: Vil ministeren give et tilsagn om, at han på det førstkommende rådsmøde vil arbejde for at skabe opbakning til en opfordring til Kommissionen om, at man nu forbyder alle vækstfremmere uden at afvente yderligere videnskabelige undersøgelser af de resterende stoffer, så vi kan få et forbud nu i stedet for at skulle vente år efter år?
Keld Albrechtsen (EL), 1997-10-29:
Jeg vil godt spørge ministeren: Når det nu er klart, at vi ikke kan acceptere antibiotika i foder, vil regeringen så nu være indstillet på at stemme for et lovforslag her i Folketinget om, at vi i Danmark simpelt hen forbyder antibiotika i foder, og så om nødvendigt tage et opgør med EU-Kommissionen og EF-Domstolen og alt muligt andet om det?
Ellers er der jo tale om hykleri fra regeringens side.
Så er der tale om, at man har én ting, man taler om ud af vinduet, og så gør man noget andet i praksis.
Og så vil jeg gerne spørge: Når det nu kommer op på rådsmødet, vil ministeren så støtte Enhedslistens forslag, som vi har fremlagt i Europaudvalget, om, at man simpelt hen fjerner alle disse antibiotiske stoffer fra den liste over godkendte vækstfremmere, der findes i EU, og at man stiller forslag om et totalt forbud mod antibiotika i foder her og nu?
Henrik Dam Kristensen (S), 1997-10-29:
Jeg vil sige til hr. Keld Albrechtsen: Jeg tror, det klart er fremgået af mit svar og også af den måde, jeg har ageret på indtil dags dato, at det er meget, meget højt prioriteret at få fjernet antibiotika i foder.
Dér, hvor vandene måske skiller også i forhold til spørgsmålet om et lovforslag, er den realpolitiske vurdering af, hvordan man kommer længst med det her.
Der er ingen tvivl om, at man måske godt kunne skabe lidt begejstring ved at gøre det, som hr. Keld Albrechtsen foreslår, nemlig at lave et totalt forbud.
Derfor synes jeg, vi skal bevare den seriøse linje.