runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ole Sohn (SF), 1998-06-25:
Jeg vil godt sige til hr. Poul Erik Dyrlund, at der ikke er nogen problemer i kontrollen inden for a-kassesystemet, heller ikke hvis man skulle skrive en bog og ende som en ny Peter Høeg.
Dels kan man lave en omregning, dels kan man foretage en modregning i efterlønnen.
Foretager man modregning i efterlønnen, sker der faktisk i praksis det, at man får en senere tilbagetrækning fra erhvervslivet, i og med at man ikke skal have efterløn i den samme periode, så det bliver en besparelse for det offentlige.
Faktisk ligger der i det forslag, et flertal har stillet, en besparelse på efterlønsordningen, samtidig med at man kan afskaffe delefterlønnen og gøre det rimeligt enkelt.
Der, hvor der kan være nogle kontrolproblemer er i forhold til skattelovgivningen, men det er jeg fuld af fortrøstning til at skatteministeren nok skal holde styr på.
Det plejer han at gøre, så det tror jeg slet ikke at vi behøver at bekymre os om.
Kirsten Jacobsen (FP), 1998-06-25:
Det er jo altid ubehageligt særlig for en regering at blive konfronteret med Folketingets flertal, og det ved vi jo godt, men det skulle ikke give anledning til, at man fuldstændig mister jordforbindelsen og begynder at svæve op under loftet og komme med postulater og beskyldninger mod os andre, som ikke hører nogen steder hjemme.
Vil hr. Dyrlund gå herop på talerstolen og dokumentere, at nogle i det flertal, som mener, at de her ordninger skal ændres - gøres mere fleksible, og at retsreglerne skal være bedre - i debatten i udvalget har stillet spørgsmål om alt det, hr. Dyrlund påstod vi ville, om ukontrollable virksomheder, over 100.000 kr., nedsættelse af dagpenge, osv.
Det har end ikke været drøftet, det har ikke været nævnt.
Poul Erik Dyrlund (S), 1998-06-25:
Nu sagde jeg jo i min ordførertale, vil jeg sige til hr. Duetoft, »fra V og K og udefter«, og dér regner jeg ikke CD.
Så vil jeg i øvrigt sige til fru Rikke Hvilshøj og hr. Knud Erik Kirkegaard om moral eller umoral i det her.
Det har været sådan i de sidste mange år, at i særdeleshed den borgerlige fløj i dette hus har hamret på kontrol og på kontrol og har krævet den ene kontrolforanstaltning efter den anden rettet bredt imod de ledige. Nu er man præcis i den situation, at man er i gang med at stille forslag om, at folk skal kunne udøve selvstændig erhvervsvirksomhed, vel vidende at de former for selvstændig erhvervsvirksomhed, som man påpeger i det betænkningsbidrag, er fuldstændig ukontrollable.
Jeg vil så godt spørge hr. Ole Sohn om modregning, og det var hr. Aage Frandsen også lidt inde på: Hvad med den forfatter, der skriver en bog i sit sidste efterlønsår og efterfølgende, når han er gået på folkepension, tjener 100.000 kr. på den?
Hvordan og hvorledes kan man modregne det?
Hvordan skal man kontrollere det osv.?
Det er blot et eksempel på de her ting.
Jeg bemærkede da også hr. Aage Frandsens bemærkninger
om et udspil fra regeringens side, og det har regeringen jo tilkendegivet at den vil komme med, og så må vi se på det.
Jeg tror såmænd, at når hr. Aage Frandsen får tid til at tænke sig godt om her i løbet af sommeren, kan vi komme meget langt hen ad vejen med hinanden og lave noget, der er mere fleksibelt omkring efterlønsordningen; men her tænker vi selvfølgelig først og fremmest på den gradvise tilbagetrækning fra arbejdsmarkedet.
Peter Duetoft (CD), 1998-06-25:
Hr. Dyrlund kommer med nogle ubehagelige antydninger af, at dette betænkningsbidrag skulle være starten på et generalangreb på satser for efterløn, dagpenge osv., og jeg vil bare for god ordens skyld slå fast, at for CD er der intet ønske om at nedsætte satserne hverken for dagpengene, efterlønnen eller overgangsydelsen.
Der er ingen planer om det, der er ingen ønsker om at gøre det, og man kan ikke se det i den sammenhæng.
Jeg vil godt bede om, at hr. Dyrlund lader være med at antyde sådan nogle ting fra Folketingets talerstol uden at have belæg for det.
Ole Sohn (SF), 1998-06-25:
Jeg synes naturligvis, det er fair, at Socialdemokratiet ikke ønsker at ændre reglerne for overgangsydelse og efterløn, men jeg synes ikke, det er fair, man bruger ufine argumenter, for mig bekendt har det overhovedet ikke været på tale, at man skulle ændre efterlønsreglerne, sådan at man kunne få 135.000 kr. om året plus en fuldstændig ukontrollabel form for selvstændig virksomhed, sådan som hr. Poul Erik Dyrlund gjorde opmærksom på i sin redegørelse.
Det har aldrig været på tale.
Kendsgerningen er, at efterlønsreglerne er så stive, at ingen kan gøre andet end regulært lønarbejde.
Eksempelvis er der jo mange SiD'ere, håndværkere, som er så nedslidte, at de ikke har mulighed for rent fysisk at varetage et arbejde inden for deres tidligere område, men tværtimod gerne vil bruge deres kreative evner til eksempelvis at smide et garn i vandet og fange lidt fisk, skrive en bog, male eller lignende, og det er jo den form for selvstændigt erhverv, som vi ønsker ind under kontrollerede former under de gældende regler for efterløn, f.eks. i form af at man laver en timeomregning, altså at man har en indtægt, som bliver omregnet, sådan at den indgår i reglerne om de 200 timer. Det kan utrolig enkelt lade sig gøre.
Det kræver blot en lille smule fleksibilitet også i Socialdemokratiet.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 1998-06-25:
Nu talte hr. Dyrlund jo på hr. Ole Vagn Christensens vegne, og derfor er det lidt vanskeligt for mig at finde ud af, hvem af de to herrer det var, der havde fået en dårlig smag i munden.
Men det er jeg egentlig også ret ligeglad med, det må de herrer affinde sig med.
Med hensyn til vores stillingtagen i denne sag, kan jeg præcis henvise til, hvad der står i tillægsbetænkningen.
Så meget har vi sagt og ikke et ord mindre.
Der er nogle ting i de her ordninger, der strider mod sund fornuft, og det skal vi selvfølgelig have rettet op på, og det er det, vi i al stilfærdighed har givet tilsagn om, og så må vi tage til efterretning, at den sunde fornuft giver hr. Poul Erik Dyrlund en dårlig smag i munden.
Det kan vi ikke rigtig gøre noget ved.
Aage Frandsen (SF), 1998-06-25:
Hr. Poul Erik Dyrlund stillede spørgsmål til venstrefløjen, og så føler jeg mig kaldet til at svare.
Hr. Poul Erik Dyrlund talte på hr. Ole Vagn Christensens vegne, og det kunne man godt høre.
Det, som vi har lavet i betænkningsbidraget her, er, vi beder regeringen om at komme med det, vi har efterlyst i over et år, nemlig mere fleksible regler for, hvordan mennesker, der går på efterløn, kan arbejde lidt ved siden af.
SF's opfattelse er nødvendigvis ikke den samme som den opfattelse, Fremskridtspartiet eller Dansk Folkeparti har, når vi konkret skal udforme det, men vi er enige om, at regeringen skal komme med et udspil, og det kan også være, vi i sidste ende er enige med regeringen.
Det vil jeg ikke afvise, men vi forlanger, at regeringen skal lave arbejdet; når Folketingets flertal ønsker, noget skal ændres, skal regeringen gøre det.
Det, der for os er afgørende, er, at folk får lov til som kunstnere og også som selvstændige at udføre arbejde, samtidig med at de får deres efterløn, som der så selvfølgelig skal ske modregning i.
Rikke Hvilshøj (V), 1998-06-25:
Jeg havde sådan set ikke tænkt mig her ved den afsluttende tredje behandling at tage ordet, men da hr. Dyrlund nu har lagt an, er jeg nødt til at kommentere det og måske også give
nogle svar.
Jeg mener absolut ikke, at det, der er lagt op til i det betænkningsbidrag, er amoralsk, som hr. Dyrlund er inde på.
Et er, hvad man mener om de samlede overførselsindkomster, som vi har her i landet,
noget andet er, at når vi nu har de her overførselsindkomster, skal der gælde nogle rimelige vilkår. I Venstre mener vi ikke, det er rimeligt, at lønmodtagerkulturen i den grad skal få lov til at dominere.
Vi ønsker, at forskellige indtægtsmuligheder skal sidestilles, og vi ønsker også, at der bliver mulighed for måske at kigge på en indtægtsgrænse i stedet for en timegrænse.
Det kan ikke være rigtigt, at det er statens og systemets mulighed for at kontrollere tingene, der skal være afgørende for, om man må gøre det eller ej.
Det er bevæggrunden for, at Venstre er med i det betænkningsbidrag, der er med her ved tredjebehandlingen.
Aage Frandsen (SF), 1998-06-25:
Hr. Dyrlund opfordrede mig til hen over sommeren at tænke mig om.
Jeg har det samme ønske til hr. Dyrlund: Brug også sommeren til at tænke.
hvorfor så ikke starte med at spørge: Kan vi ikke finde ud af at lave ordninger, som passer til, at menneskene er forskellige?
Nogle har det på en måde, nogle vil have det på en anden måde.
Skal vi ikke tage hensyn til det?
I stedet for at sige, at der er kun den måde, det kan være på.
Er nogen faldet uden for det, så duer ordningen ikke, og så kan det ikke lade sig gøre.
Det opfordrer vi regeringen til, det har vi bedt om, og så spørger hr. Dyrlund, hvorfor man ikke bare kan gøre det, regeringen har skrevet i sit regeringsgrundlag og sådan noget.
Vi synes, at man lige skulle have det her med, og et flertal i Folketinget har lov til at bestemme over et mindretal; det oplever jeg i hvert fald selv, når jeg er i mindretal.
Endelig til allersidst: Vores syn på det her er uafhængigt af, om der er tale om nogle, der har lønarbejde ved siden af eller om selvstændige.
Vi mener, at fleksibiliteten skal være til stede, og vi mener, man kontrollerer i alle ender og kanter og slet ikke tager hensyn til menneskene, og det gælder også lønmodtagerne.
Jørgen Estrup (RV), 1998-06-25:
Fru Ulla Tørnæs holdt en meget moraliserende tale, og det kan hun da have gode grunde til; men jeg kan godt alligevel undre mig lidt over formålet med det, specielt måske fordi en af de ting, der moraliseredes over, var nødvendigheden af dette indgreb.
Fru Ulla Tørnæs var meget indigneret over, at økonomiministeren skulle have sagt, at det var aldeles unødvendigt med et sådant indgreb.
Vi har tidligere hørt et citat fra hr. Jacob Buksti - et meget direkte citat af økonomiministeren.
Den 9. maj blev der faktisk - og det er
nok i en lidt anden spalte end den, fru Ulla Tørnæs læste op af - sagt fuldstændig direkte, hvad det var, der ville komme.
Vi ved også alle sammen, at det var en af begrundelserne
for at udskrive valget i marts, og hvis man gider læse regeringsgrundlaget, står det hele også dér. Så derfor forstår jeg ikke rigtig begrundelsen for at moralisere og kalde økonomiministeren utroværdig.
Er det noget, der fremmer samarbejdet i den kommende tid?
Jeg spørger bare.
Margrete Auken (SF), 1998-06-25:
Hr. Søren Kolstrup lyder så faretruende, at man kan blive helt nervøs, når han står heroppe og hvæser ad en, men jeg må sige, at så farligt er det altså ikke.
Offentlighedsloven har sine begrænsninger, men så vil jeg sige - og det er først og fremmest trafikministeren, jeg vil sige det til - at når man kunne nøjes med at lade offentlighedsloven gælde for DSB osv., så er det, fordi de begrænsninger, ministeren ønsker, faktisk er i offentlighedsloven.
Problemet er alene, at man skal gøre sig den ulejlighed at undersøge, om det er konkrete oplysninger, der skal gives, og at man skal foretage en konkret vurdering, når man holder en sag udenfor.
Og i de tilfælde, hvor der skal være mere offentlighed, skal dét også med, hvis man lever op til de højeste idealer i offentlighedsloven, og dér har hr. Søren
Kolstrup selvfølgelig ret i, at det er et næsten overnaturligt ønske fra min side, når jeg tror, at det skal lykkes ministeren at få det til at fungere så godt
På den anden side må jeg sige, at i betragtning af, hvad jeg har set i en række andre ministerier og tidligere i Trafikministeriet, synes jeg, det her ser forholdsvis løfterigt ud.
Og jeg må sige til ministeren: Nej, vi vil ikke tvinge DSB til at offentliggøre noget, som det ikke engang ifølge offentlighedsloven skal offentliggøre.
Det havde været godt, hvis offentlighedsloven bare rask væk havde været gældende, men jeg altså tillid til - selv om det kan være et vovestykke - at ministeren vil gøre sit til, at det ikke bliver til at se forskel på, om den gælder eller ej.
Kim Behnke (FP), 1998-06-25:
De medlemmer, der har haft tid til at se ikke tillægsbetænkningen, men betænkningen til forslaget, vil kunne se, at antallet af henvendelser i denne sag har været ganske, ganske mange.
Der har været utrolig mange deputationer i udvalget, og lægger man det sammen med dem, der var før jul forud for den nuværende emballageafgift, ja, så er vi oppe på et utrolig stort antal virksomheder og organisationer, der interesserer sig for denne sag, og det er der god grund til. Det, der efter vores opfattelse er lidt problematisk, er sådan set ikke de ændringsforslag, ministeren har stillet og har til behandling i dag.
For selvfølgelig er det nødvendigt at fritage emballage til legetøj.
Dette eksempel var så klart og så tydeligt, at det udløste et ændringsforslag.
Men den erkendelse, der ligger i det ændringsforslag, nemlig en erkendelse af, at emballage ikke bare er noget unødvendigt, man skal beskatte, men at emballage rent faktisk ganske ofte også kan være en nødvendig del af selve produktet, ja, den erkendelse ligger der her. Jeg er overbevist om, at når det rygtes i alle mulige andre brancher, lige fra dem, der fremstiller remoulade og ketchup, til dem, der laver shampoo og smøreolie og alt muligt andet, ja, så vil de selvfølgelig komme alle sammen med eksempler på, at deres emballager udgør en lige så nødvendig og lige så integreret del af produktet, som æsken gør til et puslespil.
Derfor må konsekvensen af, at vi vedtager de her ændringsforslag, være, at ministeren sætter sit embedsværk til at kigge på det her en ekstra gang, og at vi derfor til efteråret får et forslag til lov om ændring af lov om osv., og at vi får en lang række af afgiftsfritagelser på emballageafgiften.
For den argumentation, der gør sig gældende for en æske puslespil, gør sig altså også gældende for hundredvis, ja, antagelig tusindvis af andre emballagetyper, som er en integreret del af produktet og ikke blot unødig emballering. Vi skal anbefale ændringsforslaget til vedtagelse og glæder os til at se den lange liste fra ministeren til efteråret over nye emballagetyper, der bliver afgiftsfritaget.
Søren Kolstrup (EL), 1998-06-25:
Det er altså væsentligt lige at tage en bemærkning til om offentlighedsloven: Det her lovforslag er meget klart.
Det fortæller, hvor offentlighedsloven gælder, og hvor den ikke gælder.
Og det er ministerens fortjeneste, at den demarkationslinje er tegnet utrolig klart, og det er også ministerens fortjeneste, at loven er blevet vredet så meget som muligt.
Så kommer fru Margrete Auken og fortæller, at offentlighedsloven måske er endnu mere rummelig, men at den lov, vi stemmer om, har nogle klare bemærkninger.
Men det rører selvfølgelig ikke ved, at jeg synes, det er alle tiders, hvis fru Auken har en politisk tryllehat, hvori man kan vride offentlighedsloven endnu mere, og det er jeg da selvfølgelig med på.
Men denne lov er meget klar i sine bemærkninger med hensyn til, hvor der er demokrati, og hvor der ikke er demokrati, og det er denne lov, vi stemmer om.
Har fru Auken nogle politiske håb, så er det alle tiders, og så vil jeg gerne være med til, at offentlighedsloven også kommer til at gælde langt ind i det private, og jeg glæder mig til den kamp, men nu stemmer vi altså om L 85.
Margrete Auken (SF), 1998-06-25:
Den sidste sag fra hr. Arne Melchior er da interessant, for jeg troede da, at staten var kautionist.
Det er den da i Minimetroen og i Storebæltsforbindelsen, og hvad det hedder alt sammen.
Det er jo en af de generende ting ved det; vi kan jo ikke få noget at vide om Minimetroen osv.
Og det bliver bedre her; her har vi i hvert fald fået lidt offentlighed ind i sagen - i forhold til de andre.
Men jeg vil da lige sige til hr. Melchior, at staten kautionerer da selvfølgelig, for det gør den da i de her selskaber.
Sådan er dét jo.
Men vi har mærket os, og det skal vi lige minde om, at det er altså først og fremmest DSB, der udpeger bestyrelsesmedlemmer til DSB S-tog A/S.
For jeg husker, at ministeren under førstebehandlingen understregede, at det er DSB, der udpeger bestyrelsesmedlemmer til sit datterselskab S-tog A/S, men vi skal lige have det bekræftet igen, at det altså er DSB, der udpeger bestyrelsesmedlemmer til sit datterselskab.
Og så har jeg en bemærkning til hr. Søren Kolstrup:
Offentlighedsloven giver altså ikke bare retsløs åbenhed
over det hele.
Offentlighedsloven har i § 13 nogle bestemmelser om, hvordan man kan unddrage sig den.
Og problemet med denne her lov i forhold til offentlighedslovens § 13, er, at man på forhånd har sagt, at de og de ting er holdt udenfor, hvor § 13 siger, at man skal foretage en individuel vurdering, men selve de faktiske sager kan også i offentlighedsloven holdes udenfor.
Men ministeren slipper for begrundelsen, og det er jeg ikke tilfreds med, og det har jeg sagt.
Der er kommet mindre ulejlighed til ministeren - under forudsætning af, at ministeren lever op til sine egne kønne ord og altså får trænet sit ministerium til at gå ind i de sager om offentlighed; det er klart.
For sådan som loven ser ud, er der en mulighed for, at det bare gror til igen med den sædvanlige andemad, som vokser i de fleste offentlige forvaltninger dér, hvor man kan se sit snit til at holde sig uden for offentlighedsloven.
Men man skal altså ikke bruge de her bestemmelser i offentlighedsloven til at sige, at så må man stemme imod loven.
Det, man kan sige, er, at man ikke vil have, at DSB skal fungere som en selvstændig virksomhed.
Det kan man sige, men det er ikke på grund af et tab af demokrati i offentlighedslovens bestemmelser - medmindre ministeren glemmer det, hun har sagt, og det tror jeg ikke.
Arne Melchior (CD), 1998-06-25:
Min lille bemærkning ved denne lejlighed er ikke nær så tapper som fru Margrete Aukens.
Der vil i hvert fald gå nogle generationer, før det ganske måtte have fortaget sig.
Og dér er det altså sådan, at S-togsdivisionen etableres i et selvstændigt aktieselskab i henhold til kapitel 2, og dér ville det måske have været klogt straks at finde et andet navn.
Det gik jo sådan med andre af DSB's afdelinger, at der herindefra blev etableret et DSB Bus A/S, som i mellemtiden har taget navneforandring til Combus, og at der blev etableret et DSB Rederi A/S, som har taget navneforandring til ScandLines, og derfor tyder en hel del nok på, at DSB S-tog A/S også en skønne dag og inden længe vil tage navneforandring. Som sagt er det ikke af mod, men snarere af frygtsomhed, at vi føler os foranlediget til at gøre opmærksom på det, fordi det kunne forlede nogle til at tro, at staten som ejer ville være garant for lån eller kreditter, der optages af det kommende aktieselskab, og derfor synes jeg, det skal være sagt ved denne lejlighed - og jeg tror ikke engang, at ministeren behøver bekræfte det, men det er hun da velkommen til - at sådan forholder det sig ikke.
DSB S-tog A/S vil være en selvstændig offentlig virksomhed og vil altså ikke være omfattet af gældsforpligtelser, som staten skal vedkende sig. Og det må jo så håbes, at ved optagelse af kreditter eller lån af anden art vil man gøre opmærksom på dette, så ingen af vanvare kommer til at indskibe sig - hvis et tog kan gøre det - på en vildmand.
For det er lidt beklageligt, hvis vi tager nogle ved næsen, hvis det skulle give sig udslag i, at dette aktieselskab får billigere lån, fordi man går ud fra, at staten står bag det som garant - det plejer jo at give noget rabat i renten af de lån, der optages - og det så, når det kommer til stykket, altså viser sig, at som en selvstændig offentlig virksomhed er staten slet ikke ansvarlig for den.
Søren Kolstrup (EL), 1998-06-25:
Men samtidig er det vigtigt at betænke, at den her lov lægger op til stadig mere privat drift, og der gælder ikke nogen offentlighedslov.
Så hvis man stemmer for loven, skal man samtidig fortælle sig selv, at man stemmer for mindre offentlighed, for det er det, der er indbygget i det, samtidig med at ministeren inden for sine meget snævre præmisser har været noget af det mest fornuftige, vi har haft. Men det, der er indbygget i loven, er mere privatisering; det er det, den har som sigtepunkt.
Og dér har vi ikke fået lovning på, at når offentlige selskaber f.eks. senere hen byder sig til - det kan være i amtsligt regi - at så kunne man jo godt have tænkt sig, at offentlighedsloven gjaldt for sådanne selskaber.
Men det gør den ikke.
Så derfor er pointen med det her lovforslag, at det er tab af demokrati, og derfor skal der stemmes nej til forslaget.
Klaus Kjær (DF), 1998-06-25:
Det ene var spørgsmålet om offentlighed, og det andet var spørgsmålet om, hvorvidt aktierne eventuelt kunne udbydes til salg på et senere tidspunkt.
Jeg tilkendegav også over for ministeren, at det fra Dansk Folkepartis side var et ultimativt krav, at der blev indført offentlighed omkring selve driften.
Det er helt klart, det fremgår af loven, at dér, hvor DSB kører under konkurrencevilkår, gælder offentlighedsloven
Vi har ikke kunnet få noget klart svar på det, men i den situation vil det jo betyde, at DSB stort set, uanset navnet og konstruktionen i form af aktieselskab, kører videre, men med indskrænket offentlighed og aktindsigt.
Dér mener vi i Dansk Folkeparti, at det var bedre, at DSB fortsætter sin virksomhed fremover.
DSB er jo fortsat en statsvirksomhed, og derfor DSB lige så godt køre i den form, som den gør i øjeblikket.
Sonja Mikkelsen (S), 1998-06-25:
Ja, på et tidspunkt var jeg lige ved at tro, at jeg ville få tildelt en tapperhedsmedalje.
men nu er jeg et meget åbent menneske, og derfor har jeg ikke den tilbøjelighed.
Så det eneste, der er undtaget, det er dér, hvor DSB skal agere i direkte konkurrence med andre virksomheder, som heller ikke er omfattet af offentlighedsloven, nemlig private virksomheder.
Og jeg vil sådan set
gerne spørge fru Margrete Auken - og det er ikke for at forlænge debatten -
om det er fru Margrete Aukens opfattelse, at lige præcis DSB dér, hvor de kører i konkurrence med andre, i modsætning til de virksomheder, som de er i konkurrence med, skal have fuld offentlighed omkring aktiviteterne.
For det er jo alene i de situationer, der ikke er offentlighed omkring aktiviteterne i DSB.
Så skal jeg svare hr. Arne Melchior på det med navnet, og dér skal jeg gøre opmærksom på, at DSB S-tog A/S - som jeg lige har sagt det - er og vil vedblive med at være et af DSB
100 pct. ejet selskab, og DSB er som bekendt herefter en selvstændig offentlig virksomhed, som er statens ejendom.
Og det er bestemt i loven og følger af bemærkningerne til loven, at når DSB ønsker at investere i materiel, så kan de på de områder, der ikke er konkurrenceudsat, opnå statsgaranti for deres investeringer med henblik på at opnå så lave finansieringsomkostninger som muligt. Dermed kan man sige, at uanset at der her er tale om et aktieselskab, der faktisk har de begrænsninger i sig, som et aktieselskab har, så kan de, der vil låne DSB S-tog A/S penge, altså fra DSB's side kunne opnå en garanti for de investeringer, som man her foretager med henblik på at opnå en lav lånefinansiering.
Og jeg er fuldstændig sikker på, at private investorer, som skal låne DSB S-tog A/S penge, i de konkrete situationer vil være fuldstændig klar over, hvilke garantiforpligtelser der måtte ligge hos staten, og hvilke der ikke måtte ligge hos staten.
Og det har intet med navnet at gøre.
Det, der gælder for DSB S-tog A/S, er aktieselskabslovens hæftelser i almindelighed, og så er der den tilføjelse, at loven og lovens bemærkninger indeholder nogle tilsagn om nogle garantier, som man kan opnå via Finansudvalget, og dermed er
der altså ikke det problem, som hr. Arne Melchior skitserer.
Jeg skal også gøre opmærksom på, at både Combus A/S og ScandLines A/S er aktiviteter, der drives 100 pct. i konkurrence, men at DSB S-tog A/S ikke skal ud i konkurrence.
Det er den helt afgørende forskel på de aktiviteter.
Og for mig at se er der ingen grund til at lave om på navnet DSB S-tog A/S, for det skal stadig væk signalere, at det er statens tog, og det vil det blive ved med at være.
Ole M. Nielsen (KRF), 1998-06-25:
Det er naturligvis yderst beklageligt, hvis vejledningen har været for ringe, og det kan vi ikke leve med.
Der er ingen tvivl om, at der er pligt til at vejlede rigtigt, og derfor kan vi stemme for Fremskridtspartiets ændringsforslag.
Vi vil selvfølgelig være med til at følge sagen fremover og er glade for det arbejde, som vi har pålagt regeringen at sætte i gang her efter sommerferien.