runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Pia Kjærsgaard (DF), 2000-05-25:
Jeg er fuldstændig enig.
Jeg synes simpelt hen, at det, hr. Jann Sjursen siger, er yderst fornuftigt, men vandene skiller, fordi Dansk Folkeparti mener, at det må arbejdsmarkedets parter aftale.
Det skal ikke ske via lovgivning.
Når det gælder om, at pengene skal følge barnet, er det noget, som Folketinget kan beslutte.
Men hvis vi først begynder at gribe ind med bestemmelser om arbejdstid, deltid eller fuldtid, eller hvad vi nu gør, synes jeg, det er meget, meget uforeneligt med den aftaleret, der normalt er på arbejdsmarkedet, og som vi faktisk hylder og synes er et god princip.
Men det, hr. Jann Sjursen siger, synes jeg er godt og sundt og fornuftigt.
Min idé er bestemt også, at forældrene bør have meget, meget mere tid hjemme sammen med deres børn, og det kan hr. Jann Sjursen godt regne med Dansk Folkepartis støtte til.
Men det skal ikke ske via lovgivning.
Jeg ønsker ikke direkte, som nogle ynder at sige hånende, at kvinderne skal tilbage til kødgryderne.
Det er jo den retorik, som de meget bevidste bruger, og det synes jeg er helt forkert.
Jann Sjursen (KRF), 2000-05-25:
Fru Pia Kjærsgaard nævnte tidligere, at Dansk Folkeparti går ind for princippet om, at pengene skal følge barnet på familieområdet.
Det er jo et princip, som vi fra Kristeligt Folkepartis side også kan tilslutte os, men jeg vil godt understrege, at det princip jo i virkeligheden ikke er så forfærdelig meget værd, hvis det ikke kombineres med, at far eller mor også har nogle rettigheder over for arbejdsgiverne - har mulighed for at tage orlov og har mulighed for at få deltidsarbejde, så det ikke bliver et spørgsmål om, at enten er man fuldtids på arbejdsmarkedet, eller også er man fuldtids derhjemme.
Der er selvfølgelig nogle, der vælger enten det ene eller det andet, men den helt store gevinst, vi kunne opnå på børneområdet, er jo i virkeligheden, hvis man i højere grad kunne kombinere arbejdsliv og familieliv.
Men så kræves der altså orlovsordninger, og så kræves det også, at småbørnsfamilierne får ret til deltidsarbejde, sådan som Kristeligt Folkeparti tidligere har stillet forslag om.
Der skal nogle ordninger til, som også er arbejdsmarkedsrelaterede, hvis det virkelig skal batte noget for småbørnsfamilierne.
Pia Kjærsgaard (DF), 2000-05-25:
Nu er det jo sådan, at det på sin vis er godt nok med det lokale selvstyre, men indimellem er det også noget skidt, for både hr. Villy Søvndal og jeg ved, at man skærer ned i rigtig mange kommuner.
Der er jo nogle aftaler, som Folketinget ikke er direkte involveret i, og det kunne vi da fra Dansk Folkepartis side godt ønske var tilfældet.
Vi har også foreslået gentagne gange, at Folketinget i meget, meget større omfang går ind via eksempelvis Finansudvalget, bevilger nogle flere penge og finder ud af, hvordan tingene er skruet sammen.
Der er nemlig behov for det, og hr. Villy Søvndal skal slet, slet ikke være i tvivl om, at det mener Dansk Folkeparti.
Jeg synes, at i stedet for at skælde ud fra SF's side skulle de slå pjalterne sammen med os, havde jeg nær sagt, og få det bedst mulige ud af det til fordel for de svage i vores samfund, for dem er der nogle stykker af.
Villy Søvndal (SF), 2000-05-25:
I så fald skal Dansk Folkeparti langt, langt længere ud på overbudets overdrev, end man er i øjeblikket.
Hvis man skal kompensere via den almindelige pension, fordi man beskærer boligstøtten, skal der et langt, langt større beløb til end det, der optræder i Dansk Folkepartis program, for det er jo her, det virkelige tyngdepunkt ligger i hjælpen til ældre.
Det ved enhver, der arbejder med virkeligheden.
Så undrer det mig i øvrigt, at Dansk Folkeparti i de få forslag, der er kommet på ældreområdet, er fuldstændig uoptaget af ressourcesiden på ældreområdet, ikke kun i form af ældreboligbyggeri, men måske specielt med hensyn til, at sagens kerne vel er, at hvis de ting skal lykkes, skal det ske ved, at der skal ansættes nogle flere folk.
Der skal flere hænder til, og derfor synes jeg, det er interessant, at Dansk Folkeparti vil lave det sammen med Venstre og De Konservative, som tordner imod flere offentligt ansatte.
Pia Kjærsgaard (DF), 2000-05-25:
Jamen det, vi vil, er at give tilskuddet til de ældre selv.
Det er da langt, langt bedre at give det til den enkelte i stedet for til et eller andet byggeri.
Den ældre, der har behov for en bolig og ikke har penge nok, fordi pensionen i Danmark bestemt ikke er så høj, som den burde være, skal naturligvis have den hjælp, de i øvrigt har behov for, fra samfundets side, men den skal bare gives direkte til den ældre.
Villy Søvndal (SF), 2000-05-25:
Jeg er selvfølgelig på en måde lidt ked af at blande mig i debatten mellem dem, der efter egen opfattelse repræsenterer det kommende regeringsalternativ; men lad det nu ligge.
Det, jeg vil opholde mig lidt ved, er principprogrammet.
Egentlig kan man få
lidt ondt af Dansk Folkeparti
- og det er virkelig noget, der meget sjældent kommer over mig, må jeg sige - hvis man giver sig til at dissekere programmet, som hr. Frank Aaen gjorde for nylig på nogle områder, og som Socialdemokratiets ordfører gjorde på andre områder.
Jeg har været optaget af boligområdet, og hvordan kan et parti sige, at man vil gøre noget godt for de ældre, samtidig med at man skriver i programmet, at tilskud til boligbyggeri skal afskaffes?
Hvem rammer det, når man ved, at 65 pct. af dem, der flytter ind i støttet byggeri, er ældre mennesker?
Man kan ganske enkelt ikke lave et forslag, der rammer
ældre mennesker hårdere.
Boligstøtte skal tildeles efter behov, og 80 pct. af boligstøtten gives til de ældre.
Man kan ikke lave et forslag, som rammer mere præcist i mellemgulvet på de ældre.
Pia Kjærsgaard (DF), 2000-05-25:
Jamen hvad er det dog for noget?
Kommer De Konservative ikke en gang imellem med en masse ideer, som vi andre også synes er utrolig fornuftige, uden at de alle sammen direkte skal udmøntes i lovforslag?
Der er jo ikke noget så nemt som at komme med et beslutningsforslag eller et lovforslag og så få det banket ned i Folketingssalen, men dem, vi har fremsat, har vi fremsat.
Nu kan jeg ikke huske, hvor mange det drejer sig om, men jeg skal nok finde det lige om lidt, for jeg har lige stået og læst det op.
Alle de ting, vi har ønske om at gennemføre, er noget, vi reelt ønsker, men vi ved da også godt, at der ikke vil være opbakning til det i Folketinget.
Man kan jo fremsætte forslag og forslag og forslag, og så kan man blive stemt ned og stemt ned og stemt ned, bl.a. af De Konservative, og det er da ærgerligt.
Lad os hellere arbejde på, at efter næste folketingsvalg kunne det være, at De Konservative blev nødt til at sige ja til nogle af dem for at få nogle andre ting igennem hos Dansk Folkeparti.
Bendt Bendtsen (KF), 2000-05-25:
Jeg må blot konstatere, at Dansk Folkeparti ikke har fremsat forslag i den størrelsesorden, man bebudede i forbindelse med sin kampagne.
Pia Kjærsgaard (DF), 2000-05-25:
Jeg må altså sige til hr. Bendt Bendtsen, at der må foregå noget hos De Konservative, som ikke bør foregå, når man ikke rigtig følger med i den lovgivning, som bliver fremlagt her i Folketingssalen.
Det var det første.
Punkt 2: Jeg har lige stået her og i min ordførertale listet alle de forslag op, som vi rent faktisk har haft til behandling i Folketingssalen, så lad være med at hoppe på den limpind, som Socialdemokratiet forsøger at hoppe på.
Det har vi godt lagt mærke til.
Oppe fra SNC sendes der jo en masse læserbreve rundt til landets aviser, hvor forskellige mennesker skriver, at vi ikke har fremsat ét eneste forslag.
Det passer ikke, og jeg synes ærligt talt ikke, at det klæder hr. Bendt Bendtsen at hoppe på den galej.
Lad dog Socialdemokraterne om at lyve, så det klodser.
Det synes jeg ikke hr. Bendt Bendtsen skal gøre, og følg dog så med og lyt efter, når jeg siger noget, i stedet for at komme med et spørgsmål, selv om jeg lige har stået og forklaret tingene.
Bendt Bendtsen (KF), 2000-05-25:
Jeg kunne godt tænke mig at høre lidt fra fru Pia Kjærsgaard om kampagnen om Gamle Danmark.
Vi har jo ligesom mange andre partier sympati for, at ældre skal have nogle ordentlige forhold og nogle værdige forhold.
Hvad er der blevet af alle de lovforslag, der egentlig skulle følge efter?
Vi har ikke set nogen.
Er de under udarbejdelse?
Kommer de til efteråret, eller var det bare en annoncekampagne?
Pia Kjærsgaard (DF), 2000-05-25:
Jeg må næsten svare med et modspørgsmål: Mener fru Ulla Tørnæs, at med et nej den 28. september melder vi os ud af EU?
fru Ulla Tørnæs mener, og det tror jeg heller ikke Venstre mener.
Det, det i al sin enkelhed drejer sig om den 28. september, er et nej til euroen og intet andet.
Ulla Tørnæs (V), 2000-05-25:
Jamen så må jeg bare, som jeg også måtte minde hr. Holger K. Nielsen om tidligere, minde fru Pia Kjærsgaard om, at euroen jo er en realitet.
Derfor kan jeg heller ikke forstå den sætning, jeg før citerede fra fru Pia Kjærsgaards indlæg, anderledes, end at Dansk Folkeparti i virkeligheden mener, at Danmark skal ud af det europæiske samarbejde, og jeg vil gerne sige, at det mener vi ikke i Venstre.
Vi mener, Danmark skal være med.
Vi mener, Danmark skal være med i det europæiske samarbejde, og vi er af den opfattelse, at det kun er til gavn for det danske samfund at være med i fællesskabet, og det gælder også dansk medlemskab af den fælles valuta.
Elisabeth Arnold (RV), 2000-05-25:
Jeg er ikke helt sikker på, at jeg ved, hvad fru Jette Gottlieb mener.
Men det fremføres jo ofte fra Enhedslistens side, at de arbejdsløse bliver stressede af at blive aktiveret, og at man pisker dem rundt i manegen for at få dem til at lave en hel masse forskellige ting.
Men i forbindelse med Amandas sammenbrud eller Amandas manglende funktion har jeg et lille citat her fra Aktuelt fra forleden dag, og dér står om en 27-årig pige, der er arbejdsløs, og som har ret til at blive aktiveret, men hun siger så, at det kan hun ikke blive.
Hun vil meget gerne i jobtræning og få en fod inden for på jobmarkedet.
Hun fik den besked fra medarbejderne på arbejdsformidlingen, at de skulle prioritere arbejdsopgaverne, så også aktivperioden var nedprioriteret, og at nyledige og virksomheder havde førsteprioritet, fordi de havde fået nyt edb-system.
Så blev hun i øvrigt bedt om at gå hjem og blive hjemme, indtil de kontaktede hende, og det synes hun er under al kritik.
Der er nogle, der gerne vil i arbejde, og som gerne vil bruge de instrumenter, der er til rådighed i den aktive arbejdsmarkedspolitik.
Jeg ser ikke nogen grund til at slække på tilbudene til de arbejdsløse om at komme i jobtræning, om at komme i aktivering.
Pernille Blach Hansen (S), 2000-05-25:
Jeg synes nok, fru Ulla Tørnæs slap lige nemt nok om ved det ved at sige, at jeg kunne få en forklaring senere.
Jeg vil gerne have en forklaring i dag.
Er det uddannelse?
Er det sygehusene?
Er det de ældre?
Er det pensionerne?
Hvor er det, Venstre vil spare for at få alt det her til at hænge sammen? Eller er der bare tale om endnu en gang varm luft og vindfrikadeller, som overhovedet ikke hænger sammen i den virkelige verden?
Elisabeth Arnold (RV), 2000-05-25:
Med dette supplerende spørgsmål fra fru Jette Gottlieb tror jeg alligevel ikke, vi bliver enige.
Vi hylder i Det Radikale Venstre princippet om, at pligter og rettigheder følges ad, og hvis man vil modtage penge fra det offentlige, enten i form af dagpenge eller kontanthjælp, og hvis man er rask og rørig og i øvrigt i stand til at fungere på et arbejdsmarked, så skal man også bruges på en eller anden måde, enten i form af en aktivering eller i form af et jobtilbud.
Hvis man siger nej, må der også være nogle sanktioner.
Der kan selvfølgelig være nogle kombinationsmuligheder, som er så håbløse, at alle kan se, at det ikke kan blive til noget, men i princippet må det være sådan, at rettigheder og pligter følges ad.
Dér er vi temmelig principfaste.
Ulla Tørnæs (V), 2000-05-25:
Jeg kan meddele hr. Jann Sjursen, at det har jeg sådan set allerede tilkendegivet fra Folketingets talerstol tidligere i løbet af debatten, så det finder jeg ikke nogen grund til at gentage.
Jann Sjursen (KRF), 2000-05-25:
Jeg har fuld forståelse for, at Venstre her ved debattens afslutning tilkendegiver, at det kan støtte det af regeringspartierne fremsatte forslag til vedtagelse.
Det er meget forventeligt. Men jeg kunne sådan set godt tænke mig at høre, hvordan fru Ulla Tørnæs fra Venstre stiller sig til det af Det Konservative Folkeparti og Kristeligt Folkeparti fremsatte forslag til vedtagelse.
Jeg ved godt, det ikke kommer til afstemning, men derfor kunne det være meget rart at høre, hvilken tilkendegivelse Venstre vil komme med i anledning af det forslag, der er blevet fremsat?
Ulla Tørnæs (V), 2000-05-25:
, og det er altså en uvildig gennemgang, ikke en gennemgang, som er foretaget af Finansministeriets regnedrenge, der af den socialdemokratiske finansminister er blevet bedt om at lave en uvildig gennemgang af Venstres forslag.
Den skal fru Pernille Blach Hansen nok få.
Der er bare lige et af de forslag, som fru Pernille Blach Hansen nævner, og det er fastfrysningen af ejendomsskatterne.
Det er jo blot en udskydelse, det er jo ikke en manglende indtægt som sådan, det er blot en udskydelse af en indtægt til statskassen.
Pernille Blach Hansen (S), 2000-05-25:
Jeg var lige ved at være bange for, at fru Ulla Tørnæs ville gentage hele sin tale fra tidligere, men da det næsten var den, vi fik, skal jeg ikke undlade endnu en gang at bede om nogle svar, som vi endnu ikke har fået i løbet af debatten, så jeg vil gerne give fru Ulla Tørnæs endnu en mulighed for at svare.
Det er nogle andre udgifter end dem, fru Ulla Tørnæs lige imødegik her.
Venstre vil alt det gode, men ikke noget af det onde.
Hvem skal spare, hvem skal holde for?
Må vi så få nogle fakta på bordet.
Frank Aaen (EL), 2000-05-25:
I argumentationen mod Enhedslisten henviste statsministeren til EMS'en.
Den brød sammen, ja, det gjorde den, men hvad skete der i øvrigt dengang?
I EMS'ens tid var der en lang periode med stor økonomisk fremgang, og det var et fint system, hvor landene havde selvstændige valutaer, og hvor kurserne løbende blev tilpasset i forhold til den reelle udvikling i de enkelte lande.
Det er faktisk det, man har kurser til.
Alle kender dem jo, det er lige meget, om de er mere værd end kronen, og fordi der skete sådan en tilpasning, kunne vi blive ved med at sælge varer til Tyskland. Det virkede upåklageligt uden store kriser.
Først den dag, og det er meget interessant, EMS'en troede, den var blevet til en ØMU, den dag, hvor man fastfrøs kurserne i stedet at have løbende tilpasninger, gik det galt, først den dag kunne valutaspekulanterne få fat, for da brød det hele sammen. Jeg må sige til statsministeren, at det er da ganske interessant, og jeg siger sådan set tak for at have fået emnet på banen i aftenens diskussion.
Da EMS'en blev til en ØMU, brød den sammen.
Det viser også lidt om, hvor farligt et projekt det er, vi er i gang med nu, hvor nogle vil have os ind i euroen.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-05-25:
Statsministeren blev vældig trist over at høre mine bemærkninger om regeringens holdning til euroen
Så påstod statsministeren, at man både folkeretligt og statsretligt har mulighed for at melde sig ud af euroen, hvis man er kommet til at melde sig ind i den.
Statsministeren er vel godt klar over, at Traktaten ikke giver nogen mulighed for at komme ud igen, så jeg vil godt bede statsministeren komme herop og forklare, hvordan i alverden det folkeretligt og statsretligt skulle være muligt at komme ud af euroen, når Traktaten helt udtrykkeligt fastslår, at det ikke kan lade sig gøre.
Marianne Jelved (RV), 2000-05-25:
Jeg vil gerne sige til hr. Thulesen Dahl, at vismændene i deres rapport påpeger, at et medlemskab af den fælles valuta også vil mindske rentespændet.
Det betyder, at renten bliver lavere, end den er nu.
Det tror jeg stort set alle økonomer er enige om er faktuelt. Så kan man altid diskutere, om det er en stor forandring eller det er en mindre forandring - det er jo relativt, alt efter hvilke øjne der ser - men at rentespændet og renten bliver mindre ved en fælles valuta, tror jeg der er enighed om.
Til hr. Frank Dahlgaard: Der er fred i Europa, og der er høj beskæftigelse i Danmark.
Det er slet ikke det, vi drøfter.
Vi drøfter ideen med den fælles valuta.
Ideen med den fælles valuta er, at økonomierne skal samordnes og vi skal hjælpe hinanden i stedet for at modarbejde hinanden
, at det er slut med, at man kommer frem eller man klarer sig på bekostning af andre, som devalueringerne i 1970'erne var et eksempel på, og som ikke førte til noget frugtbart.
Jeg er fuldstændig enig med hr. Holger K. Nielsen i, at solidaritet kan man selvfølgelig også have helt væk fra Europa, helt uden for euroen.
Det er heller ikke det, jeg problematiserer.
Jeg siger, at den fælles valuta som sådan, aftalen, regelsættet, ideen dybest set bygger på solidaritet.
Det betyder ikke, at man ikke kan have solidaritet i andre sammenhænge og en solidarisk profil.
Men min pointe er, at den fælles valuta i sig selv bygger på solidaritet, fordi man vil hjælpe hinanden og afgive sine egne muligheder for at klare sig på bekostning af de andre, og det er det, jeg synes er en grundlæggende god idé.
Holger K. Nielsen (SF), 2000-05-25:
Altså lige ganske kort: Jeg bryder mig ikke om, at solidaritet udelukkende skal gøres til et spørgsmål om, om man er for eller imod ØMU'en.
Det er simpelt hen urimeligt.
Der er mulighed for at være solidarisk inden for ØMU'en,
helt, helt sikkert
Der er også mulighed for at være usolidarisk inden for ØMU'en.
Der er mulighed for at være solidarisk uden for ØMU'en, og der er mulighed for at være usolidarisk uden for ØMU'en.
Så jeg synes, det at sige, at hvis man er solidarisk, så skal man sige ja til ØMU'en, er totalt urimeligt.
I stedet burde regeringen gå i gang med en diskussion af, hvordan Danmark kunne få en profil for en solidarisk politik inden for EU, en solidarisk udvidelsespolitik, en politik, der i højere grad sætter ind imod den internationale kapitalspekulation med en såkaldt Tobin-skat, som vi har foreslået adskillige gange her i Folketinget, for os gerne en politik, der sikrer mindstesatser på selskabsskatter, så man undgår dumping på det område.
Der er masser af muligheder for at føre en solidarisk økonomisk politik, selv om man siger nej til ØMU'en.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-05-25:
Spørgsmålet om efterlønnen taler økonomiministeren uden om.
Det, det drejede om, var, at vi blev tvunget af EU til at åbne op for efterlønnen, så man kan tage den med sig til udlandet.
Det kan godt være, det var rimeligt, men det var ikke noget, regeringen ønskede.
Og det viser så, at den politiske beslutningskraft allerede i betydeligt omfang er flyttet væk fra dette hus.
Det er betænkeligt.
Ministeren prøver at benægte det.
Sådan er det.
Og så vil jeg spørge ministeren, når ministeren taler om, at vi skal have fred og vi skal have stabilitet og vi skal sikre beskæftigelsen: Er der ikke fred i Danmark og i Europa nord for alperne?
Er der ikke stabilitet i Danmark?
Er der ikke beskæftigelse i Danmark?
Hvad er problemet i Danmark?
Hvorfor skal vi afskaffe kronen og den danske kroneøkonomi, som mere end nogen sinde i dag er en fantastisk succes?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-05-25:
Økonomiministeren har en enestående trang til at svare på noget, man overhovedet ikke har spurgt om.
Jeg bad ikke økonomiministeren om at forholde sig til, om man skulle censurere annoncer, overhovedet ikke.
Vi har ytringsfrihed, og efter min opfattelse må man sætte de annoncer i aviserne, man har lyst til, og så må vi jo debattere dem.
Jeg forholdt mig til, at økonomiministeren drog nogle ting ind fra starten af 1970'erne, og så spurgte jeg, om man i konsekvens af det fra regeringens side også ville tage afstand fra de dybt demagogiske annoncer, der gjorde simple varer 1.000 kr. dyrere eller billigere afhængig af, om man stemte ja eller nej.
Nu har vi altså vi to rapporter, som regeringen har præget.
De siger ganske rigtigt, at det vil koste noget.
Så har vi en uafhængig rapport, den første uafhængige, der er kommet, og som regeringen selvfølgelig er tordnende imod, for den siger ikke det samme, som regeringens rapport siger, men den siger, at det kommer ikke til at få nævneværdige økonomiske konsekvenser, om nogen økonomiske konsekvenser.
Så spørger jeg økonomiministeren: Vil man så fastholde -
jeg kan se for mig annoncerne dér om nogle måneder om, at det koster 500 kr. mere om måneden - vil man dermed fastholde den annoncetype, som man havde i staren af 1970'erne med vaskemaskinen, der ville blive 1.000 kr. dyrere, hvis der blev stemt nej?
Marianne Jelved (RV), 2000-05-25:
Det står for annoncørernes egen regning.
Til hr. Frank Dahlgaard: Hr. Frank Dahlgaard ved til ulidelighed, at efterlønsordningen er et spørgsmål om arbejdskraftens frie bevægelighed.
Det er en frihedsrettighed for borgerne, og den ret har de også til at optjene f.eks. efterløn, hvis de opfylder alle betingelserne, og det kan ingen være imod, heller ikke hr. Frank Dahlgaard.
Til hr. Keld Albrechtsen og til hr. Holger K. Nielsen
: Jeg vil godt sige, at når jeg synes, at den fælles valuta er en fantastisk god idé, og at den dybest set er utrolig solidarisk, så er det fordi, at vi her har aftalt nogle regler, nogle spilleregler for, hvordan vi hjælper hinanden med at skabe økonomisk stabilitet i Europa, fordi økonomi, penge og kapital er grænseoverskridende, og fordi det har nogle fordele, ved at det er sådan, men det har også nogle negative konsekvenser, og de negative konsekvenser, det har, kan vi hjælpes ad med at løse.
Det er det, der er ideen med den fælles valuta.
Og jeg har ikke hørt nogen af venstrefløjspartierne give
noget som helst bud på, hvordan vi i virkeligheden skaber en løsning på det, globaliseringen har ført med sig af negative konsekvenser omkring kapitalens bevægelser.
Det, vi taler om, er: Hvordan regulerer vi det i fællesskab?
Hvordan skaber vi stabilitet?
Det gør vi ved at have en fælles valuta.
Det er et middel til at løse de problemer.
Jeg har stadig væk ikke fattet, hvad det er, der er forkert ved det, fordi det netop giver den store stabilitet og den mulighed for at deltage i beslutningen om, hvilken vej
Europa skal gå, så det ikke er de store lande, sådan som det har været Europas kors i hele Europas historie, der bliver ved med at bestemme det på godt og ondt.
Holger K. Nielsen (SF), 2000-05-25:
Det sidste, vi har hørt her i dag, er, at Viggo Hørup skal inddrages i argumentationen for et ja den 28. september 2000.
Tidligere i dag var det Lars von Trier, og det var Brødrene Olsen, nu er det Viggo Hørup.
Det næste bliver vel, at De Konservative inddrager Christian den Fjerde som et argument for, at vi skal stemme ja den 28. september 2000.
Men det er altså noget nonsens det her.
Ministeren siger, at Viggo Hørup gik ind for deltagelse, og derfor var han demokrat, og fordi han gik ind for deltagelse, skal vi også deltage i ØMU'en.
Jamen Viggo Hørup gik aldeles ikke i sin praksis ind for at skulle deltage i hvad som helst.
Hans politiske liv var en stor opposition til Estrup og provisorietiden.
Da Det Moderate Venstre i 1894 faktisk indgik forlig med Estrup, da gennemheglede Hørup dem fra ende til anden netop ud fra, at demokrati og politik jo ikke er, at man siger ja til hvad som helst.
Man spiser ikke ved et hvilket som helst bord.
For at overføre det til eurodebatten så skal vi ikke være med bare for at deltage.
Vi skal da være med ved et bord, hvis der er noget ordentligt at spise ved det pågældende bord.
Og igen: Hvor er det plat og primitivt, at hele det her spørgsmål bliver gjort til et spørgsmål om Europa, om vi er med i Europa.
Et nej er et nej til ØMU'en, og et nej til ØMU'en kan godt være et ja til Europa, som David Owen så klogt sagde det i Politiken for ikke så længe siden.