Kim Andersen (V), 2002-04-04:
Det er en kompliceret problemstilling, som kalder på mange følelser og mange holdninger også hos os i Venstre.
Forslagsstillerne fremsætter forslaget med gode intentioner om, at barnets tarv skal sikres bedst muligt.
Det synspunkt har vi stor sympati for, og vi har forståelse for intentionerne bag beslutningsforslaget.
Imidlertid mener vi ikke, at det fremsatte forslag er løsningen på problemet.
Ifølge loven om kunstig befrugtning er det kun kvinder, som er gift eller lever sammen med en mand i et ægteskabslignende forhold, der må tilbydes kunstig befrugtning af en læge eller under en læges ansvar.
Kristeligt Folkeparti ønsker med forslaget, at det fremover kun må være læger, der foretager insemination, og vil derved afskære alle andre fra at foretage insemination.
Teknikken ved insemination anses af Sundhedsstyrelsen for så enkel og ufarlig, at behandlingen ikke behøver lægelig medvirken.
Hvis hensigten med ønsket om lægelig medvirken er, at de sundhedsfaglige regler overholdes, anser jeg ikke et sådant lægefagligt kontrolbehov for nødvendigt.
For hvorfor skulle andre end læger ikke kunne overholde de forholdsvis simple kontrolkrav, der er tale om?
De behandlede kvinder ønsker jo ikke at påføre deres børn en eventuel alvorlig arvelig sygdom og vil derfor som oftest også selv sikre sig behandling på en klinik, der opfylder de sundhedsfaglige regler.
Gennemføres forslaget, vil konsekvensen være, at de berørte kvinder vil søge til udlandet, eller endnu værre: de vil søge ud på et klart mere usikkert såkaldt gråt marked for insemination.
På dette grå marked er situationen for kvinderne usikker, og kontrolforanstaltningerne er mere eller mindre ikkeeksisterende.
Ud over den risiko, de berørte kvinder her vil udsætte sig selv for, vil også barnet blive stillet dårligere på grund af den øgede risiko for at få en arvelig sygdom.
Det ønsker vi ikke at medvirke til.
Netop barnets tarv sætter forslagsstillerne højt, nøjagtig som vi gør i Venstre.
Vi har stor forståelse for, at børn bør have både en far og en mor, og at parforholdet er en vigtig faktor i den sammenhæng.
ikke sikret kendskab til sin biologiske far, og der er jo rent faktisk mange børn, der vokser op uden en far i virkelighedens verden.
Ligeledes er der mange børn, der bliver tvangsfjernet fra heteroseksuelle par, så problemstillingen er nuanceret. Lesbiske par må på baggrund af deres seksualitet formodes at have været igennem et kompliceret valg før en beslutning om inseminering.
Derfor ser jeg heller ikke nogen større risiko for eksempelvis tvangsfjernelser af børn fra lesbiske par end for heteroseksuelle par.
Vedtagelse af beslutningsforslaget vil bringe os i en uheldig situation, hvor kvinder fristes til at foretage sig noget risikofyldt på et såkaldt gråt marked uden for det offentliges rækkevidde og kontrolmuligheder endsige sanktioner.
Vi bevæger os på et meget følsomt område, hvor der er mange nuancer og hensyn.
Jeg er enig i, at der er problemer på området, men Kristeligt Folkepartis svar er desværre ikke løsningen, og vi kan derfor ikke støtte det. Derimod har vi mange forhåbninger til det initiativ, som indenrigs- og sundhedsministeren har taget i samarbejde med socialministeren.
Barnets tarv, uanset hvordan det er kommet til verden, eller hvordan det er kommet her til vores land, er det helt centrale.
Det rummer imidlertid mange aspekter, som skal ses i en sammenhæng, og derfor forventer vi os meget af det udredningsarbejde, som ministrene har sat i gang.
Jeg skal slutte af med at sige, at der er nogle i Venstres gruppe, som støtter Kristeligt Folkepartis forslag.
Når vi er mange, som er imod det, skal jeg også for nuanceringens skyld fremhæve, at det er ud fra forskellige overvejelser og forskellige motiveringer.
Men meldingen fra folketingsgruppen som sådan er, at vi ikke i denne omgang kan støtte Kristeligt Folkepartis beslutningsforslag, om end vi opfatter, at det er fremsat med de bedste ønsker og i den bedste mening.