Knud Erik Hansen (SF), 1999-12-08:
SF er ikke de eneste, der siger, at det går stærkt i Europa, men vi vil godt sige: Det gør det også på godt og ondt.
Og det gør det sådan set også i Danmark, når vi skal diskutere i Danmark. Vores diskussion er i høj grad alt for meget efter SF's mening koncentreret om forbeholdene.
Det er en diskussion, som i virkeligheden har sit grundlag i en begrundet skepsis i store dele af befolkningen over for, om man nu vil overholde forbeholdene.
Og man har med rette en skepsis over for den politiske elite.
Vil de endnu en gang snyde befolkningen og sige, at den udvikling kommer ikke, og så kommer den alligevel på fuld tryk på et eller andet tidspunkt? Jeg tror også, det er derfor, at vi gentagne gange får diskussionen om, hvorvidt regeringen nu overholder forbeholdene.
Hvis vi tager den seneste udvikling med EU's militære dimension, så hed det for et par måneder siden, at det ikke var nogen militær opbygning.
Det var i hvert fald ikke nogen hær, man var i gang med.
Det hed sådan stille fra udenrigsministeren, at man ville trække på NATO's europæiske aktiver.
Det var først, da det kom frem, at det var 50.000 mand, der skulle være klar til at rykke ud, at det så var vanskeligt at skjule, at det var en militær opbygning, som - som statsministeren siger - nogle måske ville kalde for en hær, selv om jeg godt hørte, at statsministeren definerede det på en anden måde.
Tilsvarende også når man skal have en debat om forbeholdene - man får en fornemmelse af, at det egentlig ikke må nævnes.
Det skal nævnes sådan i det stille.
Det skal ikke være for højlydt.
Og så får man en fornemmelse af, at man måske ikke rigtig mener det.
For så hjælper det ikke meget, at man erklærer, at man vil overholde forbeholdene.
For hvis befolkningen fornemmer, at det vil man egentlig ikke, så lander vi faktisk i en meget gold diskussion om overholdelse af forbeholdene.
Og så lander vi ikke i en diskussion i virkeligheden om indholdet.
Jeg noterede mig ganske vist, at statsministeren nu sagde - og det syntes jeg var glædeligt - at nu ville man godt til at diskutere EU og diskutere politik i EU.
Men det, vi oplever modsat omkring forbeholdene, er jo ikke politik.
Det er jo snarere i virkeligheden, som vi oplever det fra SF, at en stor del af partierne her faktisk snarere følgagtigt vil følge den udvikling, der sker i EU på unionsområdet.
Så kan man godt spørge om, hvor rygraden egentlig er i den danske politik.
Man har mange gange et indtryk af, at det største problem i Danmark er, at det er synd for Danmark, at vi ikke kan være med.
Spørgsmålet er, hvad det er for noget, vi skal være med til.
Det er der, hvor vi synes i SF, at forbeholdene
er vigtige.
Ikke kun fordi vi har forbeholdene, men faktisk fordi de er udtryk for en holdning til, hvorledes vi synes, at EU skal udvikle sig.
Forbeholdene er for SF udtryk for, at vi ikke ønsker, at EU skal udvikle sig i retning af en union med en unødvendig statsdannelse, men at vi skal have et Europa, hvor vi tager fat på de opgaver, der er grænseoverskridende.
Det skal være basis for EU og ikke en europæisk statsdannelse.
Så vil jeg også godt lige give statsministeren den kommentar, at SF da også har noteret sig, at der er sket meget, som er grænseoverskridende; at produktionen og kapitalen er grænseoverskridende.
Det er også baggrunden for EU, og det er også baggrunden for, at vi skal have en aktiv politik i EU.
Ingen tvivl om det.
Men det er ikke nødvendigvis derfor, at vi skal have ØMU'en.
Den er ikke for SF et ønskværdigt mål.
Den skal nu sælges under forskellige slagord.
Jeg skal ikke gennemgå dem alle sammen, men et af slagordene er, at den er uundgåelig, for nu har vi fået den - uanset at der er tre lande, der sagde: Vi er ikke med.
Og selv om det stadig væk er usikkert, om den halve snes lande, der står for optagelse, også kan komme med i den, og hvordan de kan komme med i den. Den sælges også som en sikker økonomi, der oven i købet kan skabe beskæftigelse.
Man kan blot tage det lille år, hvor vi har haft euroen, som godt kan vise nogle foruroligende træk.
Euroen blev lanceret som en stor, stærk mønt, men hvad har vi set det her år?
At den faktisk er dykket nogle gange, og nu står den faktisk i en kurs, der ikke er flatterende.
Det, der har vist sig, er, at den egentlig er ganske påvirkelig for udsving i økonomien i de enkelte lande.
Man kan godt spørge sig selv om, hvordan det vil gå, hvis der pludselig kommer svag økonomi i mange lande.
Og er sandheden i virkeligheden ikke, at hvis euroen skal være stærk og være en stærk mønt, så kræver det faktisk også, at EU bliver en stærk stat.
Det kunne man så gå ud og sige, hvis det er det, man vil.
Men det er jo ikke det, man siger.
Jeg synes da også derfor, når vi har den debat her, at det er foruroligende, at regeringen så bastant afviser forskellige forslag til analyser af ØMU'en og dens konsekvenser både for Europa og Danmark.
Man kunne også spørge, hvis man skulle spørge lidt polemisk: Er man bange for, at de glansbilleder, som man er ved at holde frem, vil krakelere, hvis man faktisk fik nogle analyser?
Så vi tror, at det kunne være spændende, hvis man fik nogle analyser, der på en bred basis kunne analysere ØMU'en og dens konsekvenser, så vi havde et bedre grundlag.
For en del af det her er også økonomisk teknik.
Så til militæret.
Det skal så sælges under dække af, at det nu er krisestyring.
Det hedder det så også i de første
par omgange.
Hertil synes jeg, at der for det første er at sige: Er det den bedste måde at lave sikkerhedspolitik på?
Er det ikke i virkeligheden en god social og økonomisk politik, der vil sikre både Europa og Europas nabolande bedst.
For det andet kan man spørge om: Er det nødvendigt at lave en permanent militær opbygning, hvis det blot er for at sikre militære fredsaftaler?
Det har vi jo vist kunne skabes på anden måde.
Tilbage står - det var så det, jeg var inde på i mine korte bemærkninger til hr. Jacob Buksti - nogle påstande om, at det i Europa og dets nabolande er nødvendigt at have noget, man kunne kalde en aggressiv militær krisestyring.
Det var ikke et tilfældigt begreb.
Det knytter jeg faktisk meget til det, der skete i Kosovo.
Det er for os en aggressiv militær krisestyring.
Og skal det så i givet fald være uden FN-mandat?
Det var det jo.
For os ser det, der er i gang på det militære område, mest ud til at være et figenblad eller en G-streng, som det jo hedder nu om dage, til starten på en opbygning af et europæisk forsvar og også en europæisk oprustning, og det mener vi i SF ikke er svar på Europas sikkerhedsproblemer.
Der er heldigvis også nogle positive ting i gang i EU, og et af dem er miljøet, og det har fået en stærk prioritet og får det forhåbentlig også på topmødet i Helsingfors.
Der er et arbejde i gang med at integrere miljøet i sektorpolitikkerne, og det synes vi er utrolig vigtigt, og vi tror, at det kan få stor betydning for miljøet.
De forskellige ministerråd er nu i gang med at udarbejde planer for integrationen, og længst fremme der har vi landbruget og energien og transporten.
Men der er også andre områder, der er i gang:
Indre marked, industri, turisme, fiskeri, og det er flot.
Desværre går det ikke lige godt på alle områderne.
Specielt landbrugsområdet er efter vores opfattelse ikke tilfredsstillende.
Vi lagde derfor stor vægt på, at stats- og regeringscheferne i Helsingfors giver kontante tilbagemeldinger til de enkelte råd, således at vi kan få skabt en udvikling på de steder, hvor der ikke er udvikling nok.
Det er nødvendigt, at der sikres operationelle målsætninger og indikatorer og tidsplaner for de enkelte råds planer, således at der kan ske noget.
Vi synes, at miljøintegrationen er en mulighed for at vise, at den overordnede målsætning om bæredygtig udvikling kan omsættes til praktisk politik og ikke blot er beregnet til festlige lejligheder.
Vi håber, at der kommer resultater hjem fra Helsingfors.
Det andet emne, som vi også er glade for i SF, er udvidelsen.
Det er en udvikling, vi har sat højt i SF, og vi glæder os over, at den er kommet så godt i gang.
Vi tror faktisk, at det kan blive det væsentligste bidrag til sikkerhedspolitikken i Europa.
Det er så vigtigt, at vi får skabt en proces, så EU også er klar til at modtage landene, at EU også viser fleksibilitet over for landene, således at man specielt tager hensyn til deres økonomiske kapacitet, og ikke presser dem til indtræden, før de er rede.
Samlet kunne vi sige, at den udvikling, der er i gang, synes vi er en ganske god sejr for danske synspunkter, også som sagt det, som vi har stået for i SF.
Omkring regeringskonferencen så er det vigtigt også at vi får gjort EU klar, således at det kan modtage de nye lande.
Derfor skal de institutionelle forhold afklares, men det er også muligt, at det kan blive nødvendigt at afklare noget omkring landbrugsstøtten og afklare, hvordan vi kan have et bedre, fleksibelt Europa, således at de mange forskelligheder, som de nye lande er udtryk for, også kan være med her.
Endelig vil jeg sige: Der er mange andre vigtige spørgsmål, som bør sættes højt på dagsordenen i Europa.
Det er f.eks. styrkelsen af miljøet, som jeg var inde på før, men det kan vi godt gå videre med.
Det er udviklingen af miljøgarantien, så den også kommer til at omfatte landbrug og fiskeri, og hvor forsigtighedsprincippet i højere grad kommer til at præge miljøgarantien.
Der er også brug for, at vi arbejder med kvalificeret flertal på en række områder, hvor det er nødvendigt at udvikle EU; på de grønne afgifter, på selskabsskatter.
Der er brug for en større åbenhed om den politiske proces med åbne møder, større adgang til information om, hvad der sker i komiteerne og sidst, men ikke mindst, at få udbygget sikkerhedspolitikken, så den bygger på økonomi og samvirke.
Sidst en bemærkning om Tyrkiet, som også bliver et emne.
SF mener ikke, at tiden er inde til at give Tyrkiet kandidatstatus.
De er alt for langt fra at opfylde menneskerettighedskravene, og det er svært at få øje på de alvorlige fremskridt, som skal ske, før de kan få kandidatstatus.
Så vi vil opfordre til, at man afviser, at de får kandidatstatus.
Jeg skal på den baggrund fremsætte et forslag til vedtagelse med følgende ordlyd:
Forslag til vedtagelse »Folketinget udtaler, - at forbeholdene fortsat er en forudsætning for den danske politik for EU's udvikling og - at en økonomisk og civil sikkerhedspolitik er afgørende for et stabilt Europa og opfordrer regeringen til - at fremhæve den danske forsvarsundtagelse i konklusionerne fra EU-topmødet i Helsinki og at meddele, at Danmark ikke kan deltage i en militærkomité,