Jesper Langballe (DF), 2003-09-04:
Man kan ikke føre nogen principiel diskussion med mennesker, som er ude at stand til at forstå et principielt udsagn, og den evne fattes tilsyneladende helt og aldeles forslagsstilleren til dette beslutningsforslag, hr. Jann Sjursen. Det skal nu ikke forhindre mig i pædagogisk at forklare, hvad jeg mente med mine ord ved førstebehandlingen, de ord, som har fremkaldt en fuldkommen uargumenteret forargelse hos hr. Jann Sjursen.
Den kom ikke til udtryk ved førstebehandlingen, men siden har hr. Jann Sjursen genfundet mælet.
Hr. Jann Sjursen har offentligt brugt sagen til at forsøge en vulgær tilsvining af Dansk Folkeparti ved mistænkeliggørende antydninger, der sammenkobler vores nej til hans forslag med Dansk Folkepartis udlændingepolitik. Han har prøvet at give det udseende af, at min argumentation imod en statsliggjort helligdag for Auschwitz til 5 mio. kr. var begrundet i en bagatellisering af nazisternes forfærdelige forbrydelser mod jøderne, til trods for at jeg udtrykkelig sagde, at ondskabens omfang i såvel nazismens holocaust som kommunismens Gulag - det sidste bliver som regel glemt - er uden sidestykke i verdenshistorien.
Auschwitz, Gulag, Pnom Penh, New York: fire forbrydelser af et omfang, som sprænger fatteevnen, og alle fire gennemført ud fra en brændende tro.
Menneskeofringer til mørke, dæmoniske guddomme og dermed - trods disse begivenheders unikke karakter - betegnende for vores tid.
Dansk Folkeparti finder ikke, at den danske stat skal oprette officielle mindedage eller helligdage for nogen af de fire massakrer.
Vi finder derimod, at skolebørn skal lære disse rædsler at kende, ikke gennem en særskilt kultisk dyrkelse, men ved sober og sammenhængende undervisning i verdenshistorien.
Statslige, ideologiske mindedage er noget, vi kan overlade til totalitære regimer med deres parader på Den Røde Plads.
Jeg gjorde også ved førstebehandlingen opmærksom på, hvordan de fiktive stockholmpenge til den foreslåede mindedag, penge, som slet ikke findes på finanslovbudgettet, går tilbage til holocaustkonferencen i 2000, et orgie af ideologisk selvgodhed, som måske mere end noget andet udhulede den tidligere regerings troværdighed.
Her blev den skammelige aktion mod Østrig sat i værk.
Her blev den politiske korrektheds mekka, Uffe Østergårds holocaustcenter, søsat, her blev al den snavsede stuerenhed bekræftet, som bl.a. skulle mistænkeliggøre Dansk Folkeparti og den udlændingepolitik, som i dag er Danmarks officielle og måske meget snart er hele Europas.
Jeg har sagt, at vi skal erindre Auschwitz og Gulag, men ikke mindes dem.
Det har hr. Jann Sjursen opfattet sådan, at det at erindre er noget mindre end det at mindes.
Det er det ikke - men det er noget andet.
Vi mindes kort sagt dem og det, som vi havde kær, vore egne døde, men vi mindes ikke verdenshistoriens gigantiske rædsler; vi fejrer dem heller ikke.
Hr. Jann Sjursens kvalmende, ublufærdige forsøg på at slå sig til ideologisk ridder på disse rædsler tilsat selvgod mistænkeliggørelse af politiske modstandere virker på mig nærmest blasfemisk i forhold til ofrene.
Her leges der frivolt over en åben grav.
Jeg vil til sidst minde forslagsstillerne om, at der faktisk var en i Folketingssalen, der ved førstebehandlingen forstod, hvad jeg sagde, og gav mig ret.
Det var såmænd hr. Søren Søndergaard, og der er noget befriende ved at møde en politisk modstander, som forstår, hvad man siger, fordi han dels kan tænke selvstændigt og dels har noget almindelig redelighed i kroppen.