runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Marianne Pedersen (V), 2003-05-26:
Til hr. Jens Peter Vernersen: Nu kan jeg altså ikke nære mig for at sige, at jeg faktisk har siddet i en turistforenings bestyrelse og er trådt af her for en lille måned siden, så jeg ved også lidt om turismen.
Hvis ikke man får noget for pengene, så kan det vel ikke være meningen, at man skal blive ved med at give x antal kroner til noget, som ikke udvikler sig, men som er statisk.
Vedrørende Lolland-Falster og vedrørende befordringsfradraget, vil jeg gerne have lov at sige til hr. Kim Sejr, at jeg mener, det er beregnet, at det nye befordringsfradrag vil komme til at koste mellem 30 og 40 mio. kr.
Jeg ved ikke, om det er et tal, der bare bliver slynget ud, eller om der er realiteter bag.
Så vil jeg sige, at om det er 100 mio. eller 30-40 mio. kr., tror jeg ikke er det, de enkelte borgere i udkantsområderne hænger sig særlig meget i; man hænger sig meget i og er meget glade for, at man får mulighed for at få et større befordringsfradrag, når man nu gør sig den ekstraordinære ulejlighed at bruge rigtig meget tid og rigtig meget transport på at komme på arbejde dag efter dag.
Det er faktisk det, vi som regering vil honorere. Derudover vil vi gerne være med til, at folk tør og kan bosætte sig i yderområderne, også som et led i den vækst, vi ønsker, yderområderne skal have, og det er ikke alene en vækst i form af arbejdspladser - som vi naturligvis også håber på og også gerne vil hjælpe med til at etablere i form af de vækstsamarbejder, som vi også lægger op til skal styrkes, og hvor Erhvervsministeriet vil gå ind - men også i form af, at der kommer mere gang i, mere skred i boligområderne i de specifikke områder, som hr. Kim Sejr selv nævnte.
Det fremgår af den regionalpolitiske redegørelse, at det er her, vi sætter fokus.
Jens Peter Vernersen (S), 2003-05-26:
Nu stopper arbejdet snart her i Folketinget, og så tror jeg egentlig, at jeg vil foreslå fru Marianne Pedersen at tage ud i landet og prøve at spørge ude i et af disse turistområder
, om det, regeringen har gjort, har været gavnligt eller det har været dårligt.
Jeg kan sige, at jeg har spurgt derude, og svaret et fuldstændig entydigt: Det her er en katastrofe, for det bidrag, man fik, blev doblet op i lokalområderne, og det er langt vanskeligere nu.
Det betyder, at man ikke kan lave den sædvanlige markedsføring i forhold til tyske turister.
Enhver, der har været på ferie, ved, hvor meget der lægges på en ferieuge eller to, og så er det altså den forkerte vej at gå.
Det er ikke sikkert, man har den opfattelse i Venstre, men som sagt kan jeg anbefale, at man spørger.
Jeg vil så også sige med hensyn til, hvordan det er gået med disse områder, som har det vanskeligst, at hvis man ser på, hvordan det er gået med beskæftigelsen, så kan man se, at det ikke ser godt ud i den øverste del af Nordjyllands Amt
, på Bornholm ser det ikke godt ud og på Lolland-Falster ser det ikke godt ud.
Det ligger der ganske nye tal for.
Man har den største arbejdsløshedsstigning i netop disse områder, og jeg må sige, at det, der ligger her som svar på disse udfordringer, er begrænset.
Kim Sejr (RV), 2003-05-26:
Jeg vil gerne sige til Venstres ordfører, at der var en lille ting, der undrede mig: Lolland-Falster skal altså vente på at komme ind under regeringens initiativer for regionale vækstsamarbejder, fordi vi venter på en videnskabelig redegørelse for, hvad der nu er bedst at gøre i en region som den - det er også fornuftigt nok, at man ved, hvad man bruger sine penge til, og får det mest mulige ud af dem - men det, jeg godt kunne tænke mig at spørge om, er, på hvilket grundlag man så har besluttet at pumpe 100 mio. kr. ud i befordringsfradrag.
Der foreligger, så vidt jeg ved, ikke nogen videnskabelig redegørelse for, hvad man forventer at få for sine penge dér, og hvor mange der forventes at kunne gøre brug af det, hvad effekten vil blive, og ikke mindst hvor stort et spild der vil være tale om her - mange vil jo blot udnytte befordringsfradraget, selv om de opholder sig i regionen.
Ole Vagn Christensen (S), 2003-05-26:
Jeg vil godt takke fru Marianne Pedersen for svaret.
Jeg stillede jo et meget klart spørgsmål, nemlig om der er flere kommuner, der har fået det svært, efter denne regering er kommet til, og der derfor er et stadig stigende behov for en udligningsreform.
Jeg tager svaret, som jeg fik fra fru Marianne Pedersen, som en tilståelse og en erkendelse af, at det er tilfældet.
Ergo er det nemt at komme herop og stå og sige: Vi bruger flere penge på at hjælpe disse kommuner, som er kommet i klemme.
Det er for billigt, og det er ikke måden, man får løst problemet med de regionale forskelle på.
Jens Peter Vernersen (S), 2003-05-26:
Jeg tror da, de bliver glade for i turisterhvervet at høre det syn, man i Venstre har på det spørgsmål.
Jeg må sige, at der ikke er faldet meget af, når fru Marianne Pedersen nu fortæller, at hun har siddet i en turistforenings bestyrelse.
Jeg vil tale med dem om det i Turistgruppen Vestjylland og de andre turistgrupper.
Jeg vil så godt nævne med hensyn til turismen, at der jo ikke, dengang man skulle fordele, var noget problem i at fjerne pengene fra regionerne, hvor turisterne kaster milliarder af, og samtidig sikre, at økonomien fortsat tilflyder København.
Det er så åbenbart det, man står bag ved
i Venstre, og det kan man jo så have det fint med.
Line Barfod (EL), 2003-05-26:
Det er muligt, hr. Poul Nødgaard er træt af at høre om nedskæringer for handicappede.
Jeg var til møde hos Dansk Handicap Forbund i lørdags, og jeg kan sige, at de er også meget trætte af at høre om, at handicappede koster for mange penge, at handicappede nu skal til at samles på store institutioner, skal underlægges elektronisk overvågning, og hvad der ellers står i rapporten at der skal bruges i forbindelse med kommuneforhandlingerne mellem regeringen og amterne.
Det er ikke rart at høre, at man skal så langt ud i forhold til de vilkår, vi ellers har haft og har tilstræbt at have i Danmark, men det er på grund af de stramme økonomiske rammer.
Og det nytter altså ikke, at hr. Poul Nødgaard taler om solidaritet mellem amter og kommuner, når det, der er realiteten, er, at solidariteten består i, at man skal skære ned på velfærden.
For det er jo derfor, kommunerne ikke har haft særlig meget vækst.
Det er jo, fordi de har skåret ned på børn og unge og ældre og syge og handicappede.
Og bl.a. Dansk Folkeparti har været med til at skære ned på de ældre rundt om i kommunerne, fordi de økonomiske rammer er så stramme. Så hvis hr. Poul Nødgaard virkelig mener, at man skulle bevare sygehusene, burde man lave en solidaritet, hvor de, der virkelig har penge, var med til at betale, og sikre, at der blev taget penge fra de multinationale selskaber og andre, der virkelig kunne bidrage til fællesskabet, og dermed sørge for, at der kommer penge til sygehusene.
Jens Peter Vernersen (S), 2003-05-26:
Nu er det jo ikke kun mig, der nogle gange synes, at indenrigs- og sundhedsministeren har en livlig fantasi.
Det skader i øvrigt ikke i politik.
Jeg kunne forstå, at indenrigs- og sundhedsministeren havde sat sig vældig godt ind i Socialdemokratiets skatteoplæg, der i øvrigt giver betydelige skattelettelser, også til dem, der pendler.
Jeg ved ikke, om det var i den retning, fantasien gik.
Nu bliver smeden fra Næstved, der tager til Vestas for at arbejde, nævnt.
Det var det, som ministeren sagde herfra.
Jamen vedkommende får jo ikke noget ekstra fradrag, det gør smeden ikke, men hvis det derimod var smeden i Nakskov, nede i det dér område, ville det være tilfældet.
Det, som jeg nævnte, som måske var noget, som ministeren ikke hørte, var jo, at jeg syntes, at det, som vi så at man gjorde, er bedre, nemlig at man flyttede nogle Vestas-arbejdspladser til Nakskov.
Det gjorde man, fordi der var efterspørgsel på arbejdskraft.
Det sker ikke i dag, for den efterspørgsel er der ikke mere.
Det, som modsat kunne ske dengang, var så, at folk fra Nakskov pendlede til Vestjylland.
Det syntes jeg ikke var særlig hensigtsmæssigt.
Det syntes jeg trods alt var for langt.
Kim Sejr (RV), 2003-05-26:
Nu er ministeren tilsyneladende overbevist om det geniale i det garanterede befordringsfradrag, kan jeg forstå.
Det er vi så andre der ikke mener at der er grund til.
Jeg tror, at hvis man vil have virksomheder til det lokale miljø frem for at have mennesker til at køre ind og ud af byen i deres biler, skal man tænke offensivt i forhold til virksomhederne.
Så jeg vil foreslå, at man i stedet for et garanteret befordringsfradrag giver virksomhederne en garanteret service med hensyn til sagsbehandling i de berørte svagtstillede kommuner.
Det, der nemlig betyder mest for virksomhederne for at flytte til et sted, er, at de er garanteret hurtig sagsbehandling og et minimum af bureaukrati.
Det kunne være en hotline, det kunne være, at de blev taget i hånden ved etablering.
Det vil være offensivt, og det vil være aktivt i stedet for en defensiv foranstaltning, hvor man ikke ved, hvad man får ud af et garanteret befordringsfradrag.
Line Barfod (EL), 2003-05-26:
Hvis ministeren har lyst til at være polemisk, kan han selvfølgelig være det.
Jeg kan ikke helt se grunden til at stå og sige, at nogen skulle foreslå, at man spreder kræftbehandlingen af hensyn til arbejdspladser.
Der er jo ikke nogen, der foreslår, at kræftbehandling eller hjertebehandling eller et andet højt specialiseret område skal spredes.
Nu er størstedelen af det, der foregår i sundhedsvæsenet jo netop ikke højt specialiseret behandling.
Og for meget af det, der foregår i sundhedsvæsenet, er det en betydelig kvalitet for patienterne, at de har mulighed for at komme til sundhedsvæsenet meget tæt på, hvor de bor.
Og dermed har det også en regionalpolitisk effekt.
Når der står i redegørelsen, at man vil sørge for, at regionerne får bedre rammebetingelser, og at den innovative adfærd blandt borgere og virksomheder og offentlige institutioner skal tilskyndes, vil jeg gerne spørge om, hvad der rent faktisk ligger i det.
Vil man være med til at sikre bedre rammer ved f.eks. at sikre, at de store monopoler på landbrugsområdet ikke kan forhindre små virksomheder i at blive etableret, og vil man give mulighed for, at i små kommuner kan leverandører og forbrugere sammen etablere virksomheder i konkurrence med de store monopoler?
Kristen Touborg (SF), 2003-05-26:
Efter Venstres ordførertale havde jeg nogle spørgsmål, som Venstres ordfører ikke ville svare på.
Det kunne jo være, at jeg kan få ministeren til det.
Det handler om de udviklings- og forskningsmidler, som regeringen skærer ned på i de kommende budgetår, sammenholdt med at regeringen, når vi er udeomkring, siger, at den gerne vil, at andre parter, erhvervslivet og amterne, går ind og laver nogle tiltag f.eks. i fødevareforskningen, i forskning om vedvarende energi.
Mit spørgsmål til Venstre var: Er der nogen midler til, at staten, regeringen, vil gå ind og støtte op om sådanne tiltag?
Jeg har hørt en masse pæne ord om det, og der står også en masse pæne ord i redegørelsen, men er der nogen realiteter bag det, når det kommer til stykket?
Line Barfod (EL), 2003-05-26:
Nu er det jo svært at nå det hele, når man skal svare, så jeg håber, at ministeren i sin næste besvarelse kan nå at svare på mit spørgsmål om, hvorvidt regeringen vil være med til at skabe nogle rammer for lokale virksomheder på fødevareområdet ved at indskrænke monopolernes magt på landbrugsområdet, så man kan få mulighed for at oprette lokale mejerier og slagterier osv., for ellers er det hovedindtryk, der står tilbage efter debatten i dag, at det, regeringen har af virkelig nytænkning og planer for at få en god regional udvikling i Danmark, er et befordringsfradrag, så folk i endnu større omfang kan bo langt væk fra, hvor de arbejder, og pendle frem og tilbage og bruge mange timer på transport.
Der synes jeg nok, vi har behov for noget mere nytænkning og nogle flere konstruktive ideer for at sikre, at vi kan have en god regional udvikling, hvor det er muligt at bo og arbejde samme sted, og hvor vi kan få nogle nye arbejdspladser til alle de mange mennesker, der bliver arbejdsløse i øjeblikket.
Helst også så de kan komme i arbejde med at tage sig af mennesker, så vi får en offentlig vækst af glade mennesker i stedet for som i øjeblikket en offentlig vækst af syge mennesker.
Kristen Touborg (SF), 2003-05-26:
Jeg har forstået det sådan, at regeringen i overslagsårene har nogle ret kraftige nedskæringer på forskningsområdet, men hvis jeg kan tage ministerens udsagn om, at det også er ambitionen, og at man vil tilføre flere midler i fremtiden, hvis det er meldingen fra regeringen, så må jeg sige, at så synes jeg, det er en god udvikling, der er sket, siden vi har set det med overslagsårene.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2003-05-26:
Jeg vil gerne appellere til, at regeringen på dette punkt som på alle andre punkter skal måles på det, regeringen gør, og regeringen gør noget i 2003.
Regeringen har nemlig gjort en enorm indsats for at fylde det hul op, som den tidligere regering efterlod.
Det er også en ambition, jeg tror hr. Kristen Touborg kan føle sig helt tryg ved vil være omsat, når regeringen om nogle uger, måneder fremlægger sit finanslovudspil, hvor man jo vil kunne se, hvad det så er, regeringen vil gøre i 2004.
Sådan må det være.
Det signal vil jeg gerne sende af sted her, men jeg er ikke videnskabsminister, heller ikke finansminister, så hr. Kristen Touborg må nok væbne sig med nogen tålmodighed. Men vi har det sådan, at når vi løser opgaver godt den ene dag, så er det ikke for at gøre det ringe den næste dag, så når vi fjerner ventelister den ene dag, så har vi ikke lyst til at genindføre dem den næste dag; når vi styrker forskning den ene dag, har vi ikke lyst til at svække den den næste.
Sådan er det med denne regering.
Den forsøger at være konsekvent i alt, hvad den gør.
Det kan man i hvert fald godt fæste lid til.
Til fru Line Barfod vil jeg sige, at når der står det på side 2, der står, så er det jo et signal om, hvad det er for en overordnet politik, denne regering har.
Vi ønsker at regelforenkle, invitere både det offentlige og det private til en dialog om, hvordan det kan ske.
Vi ønsker også konkurrence, helt sikkert, og jeg vil gerne her bekende mig som tilhænger af konkurrence også på fødevareområdet og ser faktisk det som et af de steder, hvor nogle af vores udkantsområder jo faktisk gør det ret godt. Man kan tage til Læsø f.eks. og se, hvordan man med stor dygtighed har opbygget butikker med lokalt producerede fødevarer, som både sælges lokalt og også sælges via internettet.
Man kan se den sammenslutning, der er af den slags fødevareproducerende virksomheder, som laver slowfood-produktion, og som markedsfører sig i fællesskab og dermed jo rammer, kan man sige, nogle af tidens værdier, som netop er det, jeg også efterspurgte, da jeg talte om de lønmodtagere, som gerne vil kombinere et bopælsliv i et yderkantsområde med et lønmodtagerliv i den store by.
Det rammer lige præcis ind i tidens trend, og det gælder jo også nogle af dem, der nu producerer fødevarer økologisk og med en særlig høj profil på dyrevelfærdsområdet m.v.
Og jo mere vi kan få af det, jo bedre.
Kristen Touborg (SF), 2003-05-26:
Ministeren sagde for et stykke tid siden i sit første svar, at debatten havde været lang, indimellem også spændende.
Ja, den har jo været lang, for der er gået nogle timer, men jeg synes for så vidt, at den har været spændende hele tiden.
Jeg er med på, at vi kommer lidt vidt omkring, det tror
jeg er en fordel, når vi tager de her lidt mere principielle debatter om, hvad det er, vi vil med udkantsområderne, med regionerne.
Jeg tror ikke, vi skal binde hinanden alt for meget op på en meget snæver dagsorden eller et meget snævert debatområde, for det gør i hvert fald ikke debatten mere spændende at gøre det på den måde.
Hr. Poul Nødgaard sagde på et tidspunkt, at den her slags spørgsmål ikke egner sig til uenighed, så nu skulle vi altså enes.
Det sidste sagde han ikke.
Det var kun det første.
Det synes jeg også er fint, og det synes jeg er udmærket, men desværre må jeg sige, at når jeg kigger tilbage på de 5 år, der er gået, siden vi besluttede at lave en regionalpolitisk redegørelse hvert år, så er der jo sket en polarisering og altså, hvis jeg skal bruge hr. Poul Nødgaards ord, en yderligere uenighed.
Hvor vi tidligere faktisk har været ret gode til at finde en fælles dagsorden, har vi i år set, at vi har fået en polarisering af synspunkterne, og jeg må sige til hr. Poul Nødgaard, at det jo kan være lidt vanskeligt at undgå at blive uenige, når man har hver sine holdninger, der trækker hver sin vej.
Noget af det mest gennemgående har vel nok været spørgsmålet om, at de tre regeringspartier er meget, meget tilfredse med, som udviklingen går, og så er alle vi andre helt overordnet ret uenige i den del af det.
Det skal jeg ikke begive mig yderligere ind i, for vi har haft debatten, så jeg skal ikke stå og gøre mig til dommer over, hvem der har ret, og hvem der har uret, ikke på nuværende tidspunkt i
al fald
Men jeg vil godt præcisere én ting omkring det forslag
til vedtagelse, der ligger fra den 23. februar 2001
Jeg har ikke hørt, at man ikke fortsat vil stå ved de intentioner og den dagsorden, der ligger der, som er vedtaget i meget stor enighed.
Det vil jeg så anse for at være en god ting, at vi i al fald har bevaret det.
Ellers er det som sagt ikke de helt store ting, vi konkret kan gå ud og pege på, at det har vi fået ud af det her.
Der er måske dog én ting.
Hr. Poul Nødgaard lagde noget op til, at Dansk Folkeparti var klar til at bevare de små sygehuse og også finansiere det, og det vil vi arbejde videre med i den allernærmeste fremtid for at se, om der er nogle realiteter i de udsagn, Dansk Folkeparti kom med, eller om det kun er varm luft. Jeg vil gerne sige tak for debatten i dag.
Jens Peter Vernersen (S), 2003-05-26:
Når jeg benytter mig af muligheden for at tage ordet som ordfører i anden omgang, er det, fordi der efter indenrigs- og sundhedsministerens indlæg i hvert fald står emner
tilbage, hvor sagen faktisk er noget anderledes end som beskrevet.
Det skyldes ikke den nuværende regering, det skyldes også det, den tidligere regering har sat i gang.
At der på et tidspunkt var et fald - det tror jeg også, ministeren ved, men det er jo ikke noget, man bruger meget tid på at tale om herfra - var det, fordi en række af de projekter, der blev sat i gang, var ved at udløbe.
Præcis ligesom ved andre langtidsaftaler, politiaftaler
osv., der løber ud, vil man se, at ude i enden er der ikke sat så meget i gang.
Derfor laver man så nye aftaler, og det gør man selvfølgelig, fordi man skal leve op til de mål og de nødvendigheder, der er på forskningsområdet.
Sådan er virkeligheden altså, vil jeg godt tilkendegive over for ministeren.
Så forsøgte ministeren igen på sin - og jeg må sige -
sædvanlige demagogiske måde at lægge mig i munden, hvad ministeren mente var Socialdemokratiets opfattelse af befordringsfradraget.
Jeg vil godt sige, at det befordringsfradrag, som er etableret i dag, og som også har bidraget meget til, at arbejdsstyrken flytter sig, faktisk er en ordning, vi er gået foran med.
At vi så bare synes, at den ordning, ministeren nu har foreslået, er sådan en given fortabt, vil jeg godt have lov at gentage.
Men ministeren skal altså ikke lægge mig i munden, at vi vil afvikle befordringsfradraget.
Det er der overhovedet ikke belæg for.
Så vil jeg godt sige omkring selve den regionalpolitiske redegørelse - ministeren vil jo hellere tale om kommuner osv. - at når man går ind og kigger i det bilag, der ligger, så er der punkt for punkt opregnet, hvor der sker en afvikling af områder til skade for de regioner, der ligger længst væk fra hovedstaden. Det synes jeg er en trist udvikling.
Det har også været en del vores bidrag her i debatten, og jeg skal ikke gentage alle disse punkter en gang til, men de ligger der.
Det har ministeren altså ikke forholdt sig ret meget til.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2003-05-26:
Jeg har ikke nogen voldsomme ambitioner om at forlænge debatten, men jeg må sige, at når hr. Jens Peter Vernersen stiller sig op her og siger, at jeg ikke har forholdt mig til det, så vil jeg da bare stilfærdigt gøre opmærksom på, at det jo sådan set er mig selv, der har leveret den redegørelse. Det, der er pointen i det, er jo, at den redegørelse er et udtryk for, at regeringen helt ærligt fremlægger, hvad det er for en udvikling, der har været, målt på den regionalpolitiske vægt, siden vi sidst var sammen om temaet.
Og der er noget, der peger den skæve vej, og der er noget, der peger den gode vej.
Det er regeringen helt ærlig om. Det er jo også derfor, at hr. Jens Peter Vernersen har fået det særlige privilegium foræret af regeringen, at man kan stå og liste op fra et bilag, som regeringen selv har lavet, hvor der står: uha, uha, uha, uha.
Men det samlede billede, og det er jo det, der er interessant, og det, der bør stå tilbage efter debatten her i dag, er punkt 1, at Danmark er i en international sammenligning et land i balance. Punkt 2: At regeringen er utrolig opmærksom på, at det ikke rokker ved, at der fortsat er udfordringer, og at regeringen derfor, punkt 3, har søsat en række konkrete initiativer, som jeg så ikke skal bruge denne korte bemærkning helt på falderebet af debatten til at gentage.
Det er det, der står tilbage.
At vi kerer os om det.
Det står så lidt i kontrast til noget af den luftige snak, der ellers har været fremme.
Det er sådan set bare det, jeg har konstateret her, for jeg må konstatere, at nogle af de konkrete tiltag, vi lægger frem, er man ikke enige i, men vi mangler jo at få vide, hvilke andre konkrete tiltag det så er, man i stedet går ind for.
Men jeg tror, at det kan de, der har lyttet til denne debat, hvis der stadig skulle være nogle, der gør noget sådant, selv danne deres eget billede af.
Jens Peter Vernersen (S), 2003-05-26:
Ja, man må jo sige til hr. Poul Nødgaard, at på et eller andet tidspunkt kommer sandheden så frem.
Det er topmålet af hykleri, topmålet.
Tror hr. Nødgaard virkelig, at man i morgen kan sidde og forhandle med de øvrige partier her i Folketingssalen og opnå et flertal, så er man bundet op af en finanslov, og så kan man gå hen til regeringen og sige: Ja, nu har vi altså fået den vedtagelse, og nu skal vi til at ændre betingelserne i finansloven?
Hr. Nødgaard må selv klare disse forhold med regeringen.
Det må hr. Nødgaard selv finde ud af.
Det er da fuldstændig uacceptabelt at beskrive det på den måde, som vi får oplyst her. Så vil jeg bare sige om de 500 mio. kr.: Det er rigtigt, det, vi har skrevet ned.
Vi har spurgt socialministeren her i Folketingssalen: Hvad betyder det?
Betyder det eksempelvis, at fru Petersen kan få en halv times ekstra hjemmehjælp om ugen?
Og der ligger fuldstændig klare svar fra socialministeren.
Det er ikke det, det betyder.
Det kunne man også gøre sig klog på.
Men jeg kan forstå, at nu får hr. Nødgaard bistand af ministeren, og så kan man komme med de her påstande.
Kristen Touborg (SF), 2003-05-26:
Tak for et klart svar fra hr. Poul Nødgaard omkring sygehusene.
Nu fik vi så at vide, at Dansk Folkeparti er bundet op på regeringen i forbindelse med finansloven.
Det er fair nok.
Den situation kender vi godt.
Men så er det altså også kun varm luft, når Dansk Folkeparti står her og mander sig vældigt op og siger, at vi skal bevare sygehusene. Når man kommer med forslag, som indebærer, at det kan man, så er det altså kun varm luft.
Dansk Folkeparti kan altså slet ingenting, når det handler om sygehuse.