Peter Skaarup (DF), 2006-03-14:
Vi står jo her med en meget interessant reform, som man kan sige er længe ventet, og som det er godt at vi i Folketinget i dag får en første behandling af, så vi forhåbentlig inden Folketingets sommerferie kan blive enige om en endelig reform af både politi- og retskredse.
Der kan jeg på forhånd sige, at Dansk Folkeparti vil gå meget konstruktivt ind i det arbejde med henblik på at finde et forslag og en form på det her, sådan at der kan komme noget igennem, som sikrer bedre rammer for politiet, ordensmagten, og retterne i fremtiden, for det er der behov for.
Når man taler med folk inden for systemet, har de igennem efterhånden mange år ventet på, at der kom en reform, og de sidder og tripper for at komme i gang pr. 1. januar.
Og der er det jo vigtigt, at vi kan levere nogle svar på, hvad der så skal ske lokalt for de mennesker, der arbejder inden for politi og retsvæsen, men også vigtigt at sætte fokus på, hvad borgerne får ud af den reform, som kommer.
Tidligere regeringer har på forskellig måde forsøgt at lave noget, og det er ikke lykkedes.
Derfor er det vigtigt, at den regering, der sidder nu, bakket op af et så bredt flertal i Folketinget som muligt kan blive enig om en reform, som er til gavn for borgerne.
Vi synes i Dansk Folkeparti, at det i det store hele er et udmærket forslag, der er kommet fra regeringen.
Der er på mange punkter tale om forbedringer.
Det, der så er vigtigt, er, at vi lige får det sidste med og får rettet op på de knaster, som vi så også synes der er nogle steder.
Det, vi også skal være opmærksomme på, når vi laver en så omfattende reform – selve størrelsen af lovforslaget fortæller jo, hvor omfattende den er, det er noget af en telefonbog, der er tale om – er, at vi så også må tage sig den tid, der skal til for at få reformens elementer til at falde på plads.
For os at se er det ikke sikkert, at man på alle punkter vil være klar til at sætte det hele i sving fra den 1. januar 2007.
Det kan godt være, at der går noget tid, inden man får alle elementerne på plads, sådan at de virker og borgerne mærker en forskel.
Men man må så også gøre sig klart, at den tid også skal tages for at tingene er i orden.
Det er jo ligesom, hvis man vil spise en elefant, så skal man gøre det i små bidder.
Og der er det altså vigtigt, at man sørger for, at de bidder er af en sådan størrelse, at borgerne kan føl ge med og de ansatte kan følge med i det, der skal ske.
Det, der er meget vigtigt i reformen, er også, at man i forbindelse med den teknologi, som er ny, og som det her område har ventet på i mange år – altså det, at man på stedet, når man er ude at optage rapport, kan få skrevet det hele ind og få styr på alle de facts, som skal danne baggrund for en sag i forbindelse med det overfald eller den kriminalitet, der er foregået – får fat på alle sagens konsekvenser, akter og oplysninger, så man ikke skal ind på politistationen og igen skrive alt det, man har skrevet en gang.
Det er jo altså en vigtig landvinding, hvis vi kan få det sådan via ny teknologi, at man er i stand til det fremover.
Hvis politiet også kan få gode radiosystemer og GPS-teknologi, der gør, at det lynhurtigt kan finde hen der, hvor tingene finder sted, og der, hvor der er brug for at give den tryghed, der skal til, jamen så er man også nået et godt stykke ad vejen.
Og der har vi nok været lidt bagud i Danmark i forhold til andre lande, måske fordi der er gået så lang tid, inden man har fået den her reform på plads.
Hvis vi kommer til knasterne, som vi har diskuteret i Dansk Folkepartis folketingsgruppe, og som vi også i Retsudvalget har hørt mange kommentarer til ude fra landet, fra kommuner og fra advokater og fra politi, så er det geografien, det drejer sig om, altså om man nu har trukket de streger på landkortet mellem de her politi- og retskredse de rigtige steder.
Er der brug for lidt flere politikredse, lidt flere retskredse?
Man har nemlig nogle meget, meget store kredse i dag, som gør, at der bliver vældig meget transport for politiet, der f.eks. skal køre langt med en arrestant, som det har taget et sted, for at få vedkommende i arresten eller få vedkommende til retten.
Det er sådan nogle ting, vi er optagede af i Dansk Folkeparti: at myndighederne ikke kommer til at bruge for meget tid på transport og kørsel.
Så længe man kører med en arrestant, har man altså ikke mulighed for opsøgende at tage sig af andre sager i det lokalområde, man måske i virkeligheden skulle blive i.
Så det er noget, vi vil have fokus på i forhandlingerne om reformen.
Vi synes, at det nogle steder er en lidt ufornuftig måde, man har valgt at gøre tingene på.
Og flere steder har geografien selvfølgelig også været fremme i den offentlige debat, hvor man kan undre sig over nogle uhensigtsmæssigheder.
Og det får vi jo selvfølgelig rig lejlighed til at drøfte.
Der har vi jo også i Retsudvalget fået mange input om det, og vi skal i øvrigt have endnu flere input her i den kommende tid, hvor der kommer endnu flere deputationer.
Og det er jo i sig selv sundt, at der er en optagethed af det udeomkring, så vi får det hele med, når vi nu er i gang med at skulle lave reformer.
Så er der døgnbemandingen hos politiet.
Vi tror i det hele taget på, at den lokale tilstedeværelse – og det er vi sikre på, når det er en døgnbetjent stor station i en forholdsvis stor provinsby – yder en tryghed i lokalområderne, som vi har behov for i Danmark.
Og det ligger for os i en reform som den her, at det også er noget, borgerne skal kunne regne med.
Det er noget, der giver tryghed og sikkerhed i lokalområderne, at man har en døgnbetjent politistation.
Vi må jo anerkende, uanset om man kan lide det eller ej,
at meget af den personfarlige kriminalitet, vi ser, bliver begået i de sene aften- og nattetimer, og det sker ofte i de større byer, og derfor er det nødvendigt, at der er en lokal tilstedeværelse.
Og hvis politibilen, som så nogle vil foregøgle er en lokal politistation, er nødt til at køre med en arrestant og der ikke er nogen døgnbemanding, så har man altså problemet med, at der ikke lokalt vil være en politivogn til stede.
Derfor synes vi som sagt, at der i de store byer skal være en døgnbetjent politistation.
Hvordan det mere praktisk skal foregå, og hvad vi kan blive enige om, må vi tage med i forhandlingerne, men man kunne jo overveje at lægge en grænse for – det kunne være indbyggertal, og der kunne være andre forhold, der indgik i det – hvor man, hvis man ligger over et bestemt indbyggertal, skal have en døgnbetjent politistation.
Men det må vi kigge på i forhandlingerne.
Vi har også i Dansk Folkeparti sat fokus på grænsepolitiet.
Den grænse, vi har, er jo i dag ikke bemandet på samme måde som før Schengen.
Da Danmark trådte ind i Schengen, ikke noget Dansk Folkeparti synes var særlig godt, fjernede man jo grænsekontrollen ved selve grænsen, men man bevarede den såkaldte baglandspatrulje, og dermed havde man noget grænsepoliti, som havde til opgave at sørge for, at der ikke kom illegale flygtninge, illegal narko – ja, al narko er jo illegal – og illegale varer ind i landet.
Det var vigtigt, at man gjorde det.
Der er vi bekymrede for den måde, som man har beskrevet de her ting på i reformen, fordi man der, som vi kan se det, ophæver den selvstændighed, både når det gælder årsværk og økonomi, som grænsepolitiet hidtil har haft, som baglandspatruljen hidtil har haft, og det gør det endnu sværere at bevogte det område, der er grænseområde, og sikre, at man får fat i illegale indvandrere og narko.
Jeg kan sige, at man alene i de første 17 dage i 2006 i Gråsten politikreds anholdt 6 menneskesmuglere og 33 illegale flygtninge.
Så det er altså stadig væk noget, der er et problem.
Og i det omfang man skærer ned på den grænsekontrol, bliver der problemer andre steder i landet, for så får man ikke fat i dem, man gerne vil have fat i, og så møder de i stedet for op i Center Sandholm og alle mulige andre steder i landet, og så har man problemet med, at det bliver sværere at sende de pågældende tilbage til de lande, de oprindelig kommer fra.
Et sidste område, jeg vil nævne, er retterne, hvor vi ser nogle problemer med indsmugling af mobiltelefoner, kontakt ud fra retterne, kontakt mellem vidner og med vidner, der møder gerningsmænd eller familier til ofre.
Det er et problem, som vi også skal have kigget på i forbindelse med reformen.
Der er en del andre ting, men det her er de hovedpunkter og de hovedknaster, vi ser i det udspil, der ligger.