Charlotte Antonsen (V), 2002-01-30:
En meget vigtig opgave har optaget os i mange år, og det er den historiske mulighed for at hele Europa efter den kolde krig.
Målet er, at EU i år under dansk formandskab kan byde velkommen til omkring 10 af ansøgerlandene fra Øst- og Centraleuropa.
Udvidelsen af EU har også spillet hovedrollen i de regeringskonferencer, vi i EU har gennemført de senere år.
Der har været mange regeringskonferencer og mange traktatændringer.
Det har været nødvendigt for at tilpasse EU til et langt større antal medlemmer.
I dag er vi 15 medlemmer i det europæiske samarbejde.
Senere i år er medlemskredsen, om alt går vel, vokset til 25 lande.
Det siger sig selv, at systemerne, dvs. EU's traktater, nødvendigvis har måttet tilpasse sig disse nye tider.
Det store antal nye medlemslande samt mange nye politiske opgaver, vi skal løse i fællesskab, er også en del af baggrunden for den traktatændring, der nu lægges op til.
Denne gang starter den åbne politiske diskussion om EU's fremtid heldigvis i god tid før regeringskonferencens start i 2004.
Det såkaldte EU-konvent med repræsentanter for medlems- og ansøgerlande samt fra Europa-Parlamentet starter sit arbejde allerede her i foråret.
Debatten i konventet vil foregå i fuld åbenhed, så alle kan være med til at præge debatten og dermed udviklingen.
Og det er jo lidt interessant, at hr. Keld Albrechtsen allerede har konkluderet, inden debatten er gået i gang.
Jeg tror ikke, at det er den stil, man skal benytte i EU, hvis man ønsker resultater, som alle kan blive enige om.
Men det er jo klart, alt eller intet er altid vejen frem for hr. Keld Albrechtsen. Tidligere har vi i forbindelse med traktatændringer prøvet den såkaldte vismandsmodel, hvor et par politikere i total lukkethed har gjort sig nogle tanker om EU's fremtid.
Den model er tiden løbet fra, konventmodellen er langt bedre.
Borgerne må med på råd også om de store spørgsmål om Europas fremtid.
Det er vigtigt, at der er fuld åbenhed om hele processen.
Også fagudvalgene her i Folketinget spiller en vigtig rolle, når vi skal sikre en bred og saglig debat.
Vi vil i Europaudvalget arbejde på, at debatten når endnu længere ud.
Det er lidt tidligt i processen at komme med egentlige detaljerede programerklæringer om, hvad vi vil nå på regeringskonferencen, men flere temaer er vigtige: EU-traktaterne er meget uoverskuelige, der er brug for forenklinger. Der er behov for, at det kommer til at stå langt klarere, hvad vi kan og skal løse i fællesskab, og
hvad det er, de enkelte lande klarer bedst selv.
I Venstre så vi gerne et egentligt kompetencekatalog med en klar opdeling af, hvad der er de enkelte landes opgaver, og hvad der skal løses i fællesskab.
Især de mindre lande opnår størst indflydelse ved, at vi fastholder fællesskabsmetoden og initiativret til Kommissionen.
Den politik, der fastlægges i EU-systemet, har alle, store som små lande, indflydelse på.
Det er endda sådan, at de små lande har relativt mere indflydelse end de store lande.
Alternativet, nemlig et mellemstatsligt samarbejde, kan let føre til, at de mindre skubbes til side.
Det er ikke i dansk interesse i de spørgsmål, der er grænseoverskridende.
Spørgsmålet om overholdelse af menneskerettighederne står højt på dagsordenen ikke alene her i landet.
I de nye demokratier i øst er overholdelse af menneskerettighederne fortsat en nyhed.
I det hele taget er der behov for at skabe enkelhed og overskuelighed ved at lave en fælles europæisk grundtraktat eller en forfatning, som nogle foretrækker at kalde det.
»Folketinget opfordrer regeringen til - at fremme en bred folkelig debat om Europas fremtid, - at arbejde for, at der skabes enklere traktatgrundlag i et åbent og demokratisk europæisk samarbejde, hvor der skabes klarere og tydeligere rettigheder for borgerne og for medlemslandene i forhold til EU's institutioner, - at arbejde for, at EU handler gennem de fælles institutioner for at sikre ligeværdighed mellem små og store lande, - at arbejde for, at Kommissionens initiativret bevares, - at arbejde for en klarere beskrivelse af arbejdsdelingen mellem EU og medlemslandene med udgangspunkt i principperne om nærhed og proportionalitet, - at arbejde for at styrke de nationale parlamenters rolle i det europæiske samarbejde, - at arbejdet i EU's institutioner sker i størst mulig åbenhed og under demokratisk kontrol, samt - at arbejde for at forbedre den måde, hvorpå beslutningerne træffes i EU, således at et udvidet EU kan fungere effektivt og beslutningsdygtigt.«