Anne Grete Holmsgaard (SF), 2004-04-13:
Omfanget af hiv/aids-smittede og de konsekvenser, det har for mange lande, er så omfattende og så katastrofalt, at det næsten er svært af fatte det.
I 2003 kom der fem millioner nye smittede til, fem millioner.
Det er lige så mange, som vi bor i Danmark.
I sig selv er det svært at begribe sådan et tal.
Ja, det er mødre, der har ansvar for børn, og uden hvem de børn i praksis vil være forældreløse i hvert tilfælde i Afrika.
Det er endvidere uddannede skolelærere, det er uddannede politibetjente, det er uddannede sygeplejersker.
Det er voksne mennesker, som et samfund har brug for for overhovedet at kunne fungere og i ekstrem grad har brug for, når vi snakker om Afrika syd for Sahara, som er det hårdest ramte område.
Det er også et af de områder, hvor vi bruger rigtig mange bistandsmidler, men for at de kan have effekt, skal der jo være modtagere. Jeg har været i Afrika adskillige gange, jeg har også talt med folk, der er ramt af aids.
Jeg har også set vellykkede projekter, heldigvis, hvor det er lykkedes at bryde igennem skylden og skammen, og hvor det også er lykkedes at få folk under behandling.
Spørgsmålet om behandling og forebyggelse har været et kontroversielt diskussionsemne herhjemme i flere år.
Men et eller andet sted er det jo sådan, at hvis man kan forlænge livet med 10 år, måske 15 år for nogle, med behandling, så forlænger man altså også livet for et voksent menneske, der kan være produktiv, bruge den uddannelse, han eller hun har, bruge de erfaringer, han eller hun har, være forældre for de børn, som ellers vil blive føjet til listen over uendelig mange millioner af forældreløse børn.
Det er et godt og sympatisk forslag, Det Radikale Venstre har fremsat, og jeg synes, det er godt, at udenrigsministeren viste bevægelse. 25 mio. kr. er ikke mange penge, det er et lille beløb, efter vores mening alt for lidt i forhold til, at vi faktisk bruger mange midler, hvor en del af dem desværre går til spilde, fordi de mennesker, vi uddanner og får til at tage ejerskab for deres eget liv, deres egen udvikling, dør af aids, og vi derfor må forfra igen.
Jeg synes, det er det perspektiv, man skal sætte beløbet 25 mio. kr. ind i, så jeg håber, at regeringen, udenrigsministeren, vil være villig til, i forbindelse med den handlingsplan som ministeren har sagt, han er villig til at lave, også at sætte beløbet op.
Jeg tror, det er fuldstændig afgørende. Som det bl.a. er fremgået af dagspressen i dag, har Danmark en meget, meget dårlig placering på aids-området, når man sammenligner os med de lande, vi i øvrigt plejer at sammenligne os med, så det vil være vigtigt at få det her beløb betragteligt op.
Jeg er klar over, at midlerne tages fra den samlede ulandsramme.
Vores ønske er naturligvis, at de tages ud over.
Men det vigtigste for os her og nu, er at få sat beløbet væsentligt op.
Jeg er i øvrigt enig med udenrigsministeren i, at en review er bedre end en evaluering, fordi det kan gå hurtigere. Jeg synes, det er godt, den vil blive udsendt til en høring, og jeg synes, det er godt, at ministeren meget klart har sagt, at ngo'ere bredt set vil blive inddraget i den her proces.
Det er et begreb, der kan dække næsten hvad som helst mellem himmel og jord.
For os er det meget vigtigt, at vi får brudt det, at vi primært har satset på forebyggelse, sådan at behandling får mindst lige så stærk en placering i vores aids-indsats.
Derfor ville jeg egentlig godt have, at udenrigsministeren ville komme op og elaborere lidt over, hvad det er, han egentlig forstår ved en innovativ indsats på det her område.
Jeg synes, det burde være klart, at det, vi stiler frem mod, er at få en stærkere behandlingsindsats - selvfølgelig uden at smide forebyggelse ud med badevandet.
Men vi ved jo også godt, at i mange afrikanske lande er det ikke let, hvis man bare går ind og siger, at modtagerlandet også skal definere, hvor det er, vi sætter ind.
Naturligvis skal de også det.
Men det er jo fuldstændig afgørende, hvilken holdning vi kommer med, hvad vi tror på, og hvad vi kan fremvise af eksempler fra andre afrikanske lande. Afrika er ikke bare ét sted, det er rigtig mange lande og med meget forskellige erfaringer.
I nogle af de afrikanske lande er det faktisk lykkedes at få brudt kurven og få en nedadgående bevægelse i antallet af hiv/aids-ramte voksne og børn.