Ebbe Kalnæs (CD), 2000-05-11:
Der skal ikke være tvivl om, at CD føler sig stærkt forpligtet af at prøve at løse de her problemer.
ikke mindst stærkt forpligtet, fordi vi i 1993 gik ind i en regering og i 1995 lavede de grønne afgifter for erhvervslivet, som var udsprunget af Dithmerudvalget, som var nedsat af en borgerlig regering med den miljømålsætning, man havde dengang. I 1995 skulle det udmøntes, og det var en hård kamp at få de 7 mia. kr. i afgifter på erhvervslivet indrettet sådan, så vi tilbageførte 5 mia. kr. af de 7 mia. kr. Det står vi ved.
Derfor føler vi os også dybt forpligtet til, når vi kan se, at der er noget, der er rivende galt, og der er noget, der går i den gale retning, at prøve at rette det.
Som jeg sagde tidligere, er det her ikke et spørgsmål om at lette en afgift.
Det er ikke et spørgsmål om, at nogle skal slippe for noget, nogle andre skal betale.
Der er tale om en gruppe af gartnerier, vi nævner her 150-200, som bruger fjernvarme som procesvarme, og procesvarme er der ikke afgift på, hvis vi ellers i den situation får det rubriceret under det.
Vi kan i mange andre sammenhænge have vanskeligt ved at indrette denne her liste vedrørende, hvad der er procesvarme, og hvad der ikke er.
Men her ved vi, at det er procesvarme.
Det er vi enige om.
Gartnerierne betaler altså afgift på den varme på samme niveau, som fru Jensen betaler hjemme i sin stue.
Og den skal man have tilbage.
Der er så en tidsforskydning.
Det betyder, som jeg også nævnte tidligere, at et mellemstort grøntsagsgartneri - men et potteplantegartneri af nogenlunde samme størrelse har det samme problem, det er bare på andre årstider, at man har forskydningerne i likviditeten - på spidsbelastningstidspunkterne skal have 1 mio. kr. mere i kassekredit.
Og det er ikke det, at man skal have den, hvis man har baggrund for at låne den, og det at man selvfølgelig skal forrente den.
Jeg ved, at ministeren også pegede på, at der nok ikke var økonomisk fidus i at gå tilbage til det gamle oliefyr.
Jeg tror såmænd ikke engang, det er økonomisk fidus, man er gået efter, da man gik tilbage til det gamle oliefyr i de eksempler, der er nævnt.
Det er af den simple årsag, at man ikke havde anden mulighed.
Man kunne ikke få kreditten.
Banken turde ikke, for man var så likviditetsmæssigt klemt i forvejen, så hvis man vippede - eller standsede betalinger, som det også hedder i dag - ville banken sidde med sorteper.
Det, der er det afgørende, er, at det at nettoafregne gør man jo i forvejen i det her erhverv, hvis ikke man lige modtager fjernvarme.
De, der fyrer med kul, findes i dag.
De, der fyrer med olie, findes i dag, stadigvæk.
Men jeg vil nok sige, at der jo ikke er mange af dem tilbage af de andre årsager, som jeg også nævnte tidligere, nemlig at det kan være vanskeligt at lave de investeringer i nye anlæg, der skal til, fordi man er så klemt.
Derfor er der ikke mange gartnerier tilbage, og der er en strukturændring i det her fag, på det her område, som simpelt hen er en af de mest rå, der er set længe.
Jeg håber, at ministerens lille antydning af, at vi kan kigge på det her, vil få ting for dagen, hvor vi i fællesskab kan nå til et resultat.
Jeg vil også gerne sige tak til de ordførere, som har været positive, og ikke mindst det sidste indlæg fra hr. Kim Behnke synes jeg ramte ganske udmærket.
Jeg skal også på vegne af Kristeligt Folkepartis ordfører, hr. Flemming Kofod-Svendsen, give beslutningsforslaget støtte.
Kristeligt Folkeparti er helt enig i intentionen i forslaget.
Som sagt vil vi ikke presse på yderligere.
Vi ved godt, at vi har travlt.
Vi er ved at lukke butikken her, og der er ting, vi skal have undersøgt.
Så enten finder vi løsningen, som hr. Aage Frandsen måske pegede på, eller også vil vi genfremsætte beslutningsforslaget efter sommerferien.