runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Flemming Hansen (KF), 2003-04-09:
Spørgsmålet om taksterne for passage af Storebæltsforbindelsen er helt naturligt med mellemrum genstand for en offentlig debat.
Statsministeren besvarede den 4. marts, altså for 1 år siden, et spørgsmål fra hr. Thulesen Dahl om brotaksterne på Storebælt.
Svaret lød, og jeg citerer: »Det er regeringens opfattelse, at de senere års mere gunstige udvikling i Storebæltforbindelsens økonomi end tidligere forventet især skal udnyttes til økonomisk konsolidering i A/S Storebælt.
Desuden vil der være mulighed
for en række målrettede takstnedsættelser, som regeringen vil bede Storebælt overveje nærmere.« Dette er fortsat regeringens holdning til spørgsmålet og altså en besvarelse af spørgerens spørgsmål, men jeg vil gerne udbygge det og sige: Med en gæld på ca. 38 mia. kr. er Storebælts økonomi følsom over for selv små ændringer i renteniveau og trafikvækst.
Det er derfor vigtigt at konsolidere selskabet, mens økonomien udvikler sig positivt.
Jeg kan endvidere oplyse, at Sund & Bælt som forudsat i første del af mit svar har gennemført en række målrettede takstnedsættelser, bl.a. ved udvidelse af det antal dage, hvor der tilbydes endagsbilletter til reduceret takst.
Disse tiltag er blevet understøttet af selskabets markedsføring og er blevet meget godt modtaget af forbrugerne, og de har haft den tilsigtede effekt, nemlig at fremme samkvemmet over Storebæltsforbindelsen, ikke mindst til glæde for familierne.
Pendlerne er også blevet tilgodeset.
Folketinget har således besluttet at gøre det særlige pendlerfradrag på 90 kr. pr. passage med bil permanent.
Prisen for at komme over Storebælt er nu næsten 40 pct. lavere, end da vi havde færgerne - 40 pct.!
Samtidig er
trafikken tredoblet, og man kommer over på ét kvarter i stedet for 5 kvarter.
Derfor synes jeg, det er et fantastisk flot resultat, man har opnået.
Bjarne Laustsen (S), 2003-04-09:
På baggrund af, at hr. Søren Krarups familie bor på hver sin side af noget vand, at det er besværligt at komme over, og at der er barrierer, vil jeg gerne spørge ministeren, om det ikke er sådan, at der også er andre steder i landet, hvor der er barrierer, og hvor barrieren rent økonomisk er meget, meget, meget, meget større, end den er over Storebælt.
Som ministeren gjorde rede for, er priserne billigere nu, end de var, da man sejlede.
Nu kan man køre over, og priserne er 40 pct. lavere.
Jeg tænker specielt på færgen mellem Frederikshavn og Læsø.
Her er prisen jo dobbelt så høj for en bil og en passager, bare for at komme den ene vej, og i den forbindelse kunne det da være interessant at høre, om Trafikministeriet og trafikministeren har planer om noget her.
Vi ved jo også, at Dansk Folkeparti er med i finanslovaftalen og har været med til at sikre, at der kan sættes penge af til nye trafikinvesteringer, hvor man foreslår øget brugerbetaling på noget, der hidtil har været gratis, så jeg synes, at der et eller andet sted i hr. Søren Krarups spørgsmål er lidt dobbeltmoral.
Poul Fischer (DF), 2003-04-09:
Broforligspartierne har jo aftalt den takstpolitik, som danner baggrund for tilbagebetalingstiden, der oprindelig er beregnet til ca. 35 år, mens broens levetid er estimeret til 100 år.
Lad mig sige det rent ud: Det er godt for vort samfund, at broen er kommet, men det ville jo være endnu bedre, hvis taksterne var lavere.
Broen er blevet en succes, og trafikprognoserne er blevet gjort til skamme, da broen er blevet anvendt mere, end man regnede med.
Finansieringsrenten er historisk lav, og derfor kan man her 7 år efter, at broen blev taget i brug, regne sig frem til, at broinvesteringerne er tilbagebetalt om ca. 20 år.
Mit spørgsmål til ministeren går på, om ministeren over for brugerne vil bekræfte, at når broen er betalt, så er den betalt, og derefter vil det blive gratis at køre over den.
Ulla Tørnæs (V), 2003-04-09:
Jeg vil gerne gentage, at den seneste opstramning er fra december sidste år, og jeg synes, at på det foreliggende grundlag er det for hurtigt sådan uden videre at fælde en dom over de seneste opstramninger.
Jeg vil gerne give et tilsagn til fru Jette Bergenholz Bautrup om, at jeg naturligvis vil følge det her meget nøje, men jeg synes også, vi må give de seneste opstramninger en reel mulighed for at kunne vise en effekt.
Vi respekterer jo ikke vore egne handlemuligheder, hvis vi uden videre siger, at det ikke har haft nogen effekt, før det har haft lejlighed til at virke.
Men jeg vil gerne give et tilsagn om, at jeg vil følge området nøje, for jeg er helt enig med fru Jette Bergenholz Bautrup i, at det er vigtigt, at vi sikrer, at de børn får et undervisningstilbud.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Ester Larsen (V), 2003-04-10:
Det vil sige, at fru Line Barfod totalt afviser forskning, også hvis det handler om alvorlige sygdomme.
Eller er det sådan, at hvis vi præciserer forskningsformålet til at være alvorlige sygdomme og ikke bare sygdomme, så er der en positiv holdning hos fru Line Barfod?
Line Barfod (EL), 2003-04-10:
Nej, selv om man fik indsat den ændring, at det ikke hed sygdomme, som er meget bredt, men at man nøjes med alvorlige sygdomme, så mener vi stadig, at det er at åbne alt for meget for forskerne.
Vi mener, at man må finde andre måder at forske i alvorlige sygdomme på, bl.a. ved at forske i de stamceller, der ikke er embryonale stamceller, men kommer fra navlestrenge, eller i andre former for stamceller, der jo også kan bruges i forskning, ligesom vi mener, at man skal bruge langt flere forskningsressourcer på andre former for forskning, bl.a. i hvad vi kan gøre for at forebygge, at folk får de alvorlige sygdomme, for at fjerne de mange miljøpåvirkninger, påvirkninger, der er fra fødevarer osv. i dag, og som vi tror, vi ville kunne få meget større resultater af end af forskning i det her højteknologiområde.
Problemet ved at åbne op her er, at man i forslaget åbner for, at det kan bruges til mange forskellige former for forskning alene i sygdomme, som der står, og det vil sige, at det er i meget vidt omfang, man åbner for forskningen.
Hvis man kun forsker i behandling i forbindelse med den kunstige befrugtning, er det så lille og begrænset et område, at vi håber på, at der ikke vil begynde at blive lagt pres på kvinderne for at få lavet flere befrugtede æg.
Men vi synes, det er vanskeligt allerede med den lille åbning, der er for forskningen i dag, og vi ønsker ikke, at man gør den åbning større overhovedet.
Ester Larsen (V), 2003-04-10:
Som loven er i dag, har vi mulighed for, at man kan forske i, hvordan man forbedrer reagensglasmetoden.
Man kan f.eks. forske i, hvilken væske det befrugtede æg har det bedst af at opholde sig i.
Jeg vil godt spørge fru Line Barfod, om fru Line Barfod også er imod den form for forskning?
Line Barfod (EL), 2003-04-10:
For at starte med konklusionen så kan Enhedslisten ikke støtte forslaget. Der har allerede under debatten været mange gode etiske argumenter for, hvorfor man ikke skal tillade forskning i de embryonale stamceller.
Et af de væsentlige argumenter for os på det etiske område er, at det er afgørende for hele vores menneskesyn, hele vores opfattelse af mennesket, og derfor: Jo mere vi tillader af forskning på det her område, jo mere ændrer vi på hele den opfattelse, vi har i samfundet af, hvad et menneske er, og hvad vi kan tillade os i forhold til forskning og til forhold til udvikling af mennesker.
Det mener vi er meget farligt at begive sig ud på, for det kan have betydning for, hvordan vi opfatter forskellige mennesker i samfundet.
Og jeg forstår godt, at tyskerne med deres historiske erfaringer er meget nervøse for at komme ud på denne her glidebane.
En anden ting er så, at vi også er bange for, at de embryonale stamceller, hvis man åbner for forskning i dem, så bliver til en vare, at de så bliver til noget, der er eftertragtet af forskerne, og at man kan risikere at åbne for, at der kan handles med dem.
Vi er bange for, at det også kan blive brugt til at presse kvinderne til, at de skal have befrugtet flere æg, end det egentlig er nødvendigt til den behandling, de skal have for barnløshed, fordi forskerne er så interesserede i at få nogle æg at forske i.
Man kunne også med den debat, der har været i den senere tid omkring handel med organer i tredjeverdenslande, risikere, at man også begyndte at handle med embryonale stamceller.
Der er mange sorte muligheder, som vi ikke håber, der bliver åbnet for her.
Men vi har også en anden grund til at være imod, og det er hele spørgsmålet om, hvor vi skal prioritere forskningsressourcerne.
Fru Tove Videbæk var også lidt inde på det før.
Vi mener, at man hellere skal prioritere forskningsressourcerne i de stamceller, hvor der ikke er de etiske problemer, og i høj grad også prioritere forskningsressourcer til det forebyggende arbejde og til at finde ud af, hvad årsagerne er til, at folk får alvorlige sygdomme, hvad årsagerne er til, at folk bliver barnløse, og hvad vi kan gøre for at forebygge det, forhindre, at folk får de alvorlige sygdomme.
KL. 16.25
Eller det kan være forskning i, hvordan vi udvikler andre former behandling, som ikke behøver at være en dyr, højteknologisk behandling, men som på anden måde kan hjælpe mange mennesker med mange sygdomme.
Det mener vi altså man skal satse på i stedet for at bruge ressourcerne på det her
Vi mener, at vi her i Folketinget skal se samlet samfundsmæssigt på det og ikke lade os styre af, at der er nogle få forskere, der gerne vil være med i forreste række i den internationale forskning og synes, at det er et stort problem, at de ikke kan få lov til det, som nogle enkelte af deres kolleger i udlandet kan.
Det er os, der skal styre udviklingen ud fra, hvad vi synes er det afgørende både etisk og i forhold til den samlede samfundsmæssige prioritering.
Og vi kan som sagt ikke støtte forslaget.
Naser Khader (RV), 2003-04-10:
Nu understreger jeg, at det ikke først og fremmest har noget
at gøre med, at vi skal være med i den internationale udvikling, det er også, fordi teknologien indeholder rigtig mange nye muligheder, så det er uanset, hvad vores nabolande gør.
Og man skal i øvrigt passe på, at man ikke bruger Tyskland som eksempel.
Det kom nemlig frem under høringen her
i efteråret, at Tyskland har en historie, der gør, at det er problematisk at foretage denne forskning på så tidligt et tidspunkt. Og med hensyn til, om jeg er bekymret over, at forslaget er vidtgående, som det blev sagt.
Nej, jeg er ikke bekymret.
Tove Videbæk (KRF), 2003-04-10:
Vi får jo nok ikke flere midler afsat til forskning, derfor skal de nu deles mellem flere forskellige områder.
Mener hr. Naser Khader ikke, at der burde sættes turbo på forskningen på det område, som ikke giver os etiske problemer?
Naser Khader (RV), 2003-04-10:
I forhold til andre lande skal vi også nogle gange være nogle af de forreste.
Det nytter ikke noget hele tiden at indtage en lad os nu vente og se-holdning, lad os nu vente på alle de andre.
De diskussioner har vi også haft i forbindelse med EU og ØMU, lad os vente og se, lad de andre tage skridtet, så kan vi komme bagefter.
Det er ikke mit hovedargument, at vi skal gøre som alle andre lande.
Det er det ene.
Det andet er, at jeg ikke siger, at en celleklump er ligegyldig.
Det, jeg siger, er, at hvis jeg skal vurdere, hvem jeg vil tage mest hensyn til, så er det folk, der er alvorligt syge, og som ikke har andre muligheder end det håb, at man måske kan helbrede dem ved stamcelleforskning, frem for en celleklump, der er yngre end 14 dage.
I forhold til det, der står i Etisk Råds første paragraf, så er det jo en politisk definition, som også kan ændres.
Tove Videbæk (KRF), 2003-04-10:
Hr. Naser Khader nævner, at grunden til, at Tyskland har sagt nej, er Tysklands historie.
Men hvis vi spørger, hvorfor Spanien eller Italien eller Island osv. har sagt nej, så har de sikkert nogle andre grunde.
Men uanset hvad, så har de sagt nej.
Så nævner hr. Naser Khader også, at det her befrugtede æg jo bare er en celleklump, som er noget, vi kan gøre med, hvad vi vil.
Det er sådan et udsagn, som, må jeg sige, provokerer mig.
Og mener hr. Naser Khader, at vi bare skal tale om befrugtede æg som celleklumper, som vi kan gøre ved, hvad vi vil, og senere så er det laboratoriekulturer?
Hr. Naser Khader nævnte noget om, at vi her i Danmark helst ikke skulle sakke agterud i forhold til vores nabolande osv.
Men hr. Naser Khader er vel opmærksom på, at selv om det ikke står i lovforslaget eller i bemærkningerne, så er der altså en række europæiske lande, der har sagt nej til det her.
Det er Spanien, Italien, Tyskland er nævnt, Norge, Island osv.
De to lande i Europa, som har sagt ja, er England og Sverige.
Og Holland har så sagt ja på visse betingelser. Men bekymrer det slet ikke hr. Naser Khader, at der er jurister på Københavns Universitet, i Det Etiske Råd og andre steder, som siger, at det lovforslag, der ligger her, er langt mere vidtgående og mere liberalt og tillader langt mere, end de andre landes lovgivning gør?
Lene Garsdal (SF), 2003-04-10:
Jeg skal først beklage, at jeg ikke var opmærksom på, at det var et spørgsmål til mig, så måske har jeg ikke forstået spørgsmålet fuldstændig korrekt, men hr. Naser Khader spørger, om SF har ændret holdning i forhold til det.
Den holdning, jeg nu har præsenteret, er faktisk den holdning, vi har diskuteret os frem til, og som, så vidt vi ved, de fleste af SF's folketingsmedlemmer støtter.
Så vi kan acceptere, at der bliver lavet forskning på stamceller, men der skal være nogle klare afgrænsninger af, hvad man må, og hvad man ikke må.
Naser Khader (RV), 2003-04-10:
Nu er jeg forvirret.
I efteråret havde vi en debat om stamcelleforskning, og da havde SF og Det Radikale Venstre et forslag til vedtagelse, som jeg nu skal citere, og så vil jeg gerne spørge SF's ordfører, om SF har ændret holdning.
»Folketinget anerkender, at der er store muligheder i stamcelleforskningen.
Folketinget anerkender kun befrugtning af menneskeæg, hvis formålet er fødsel af børn.« Har SF ændret holdning?
Forskerne siger, at de kan få meget nytte ud af at forske i dem.
Derfor synes jeg, at det er helt fint, at de får lov til at forske i dem.
Det skal ikke udelukke, at man også bliver ved med at forske i voksne stamceller.
Så må vi bagefter diskutere økonomien i forhold til forskningen.
Tove Videbæk (KRF), 2003-04-10:
Fru Ester Larsen ser gerne, at jeg tager ministeren på ordet, og det gør jeg så.
Fru Else Theill Sørensen mente, at det, jeg sagde, var fri fortolkning, men jeg læste faktisk direkte op af bemærkningerne til forslaget, og jeg tager ministeren på ordet, for der stod der det, jeg læste.
Der står, at man overvejer, at man skal overveje, osv., og jeg må sige, at det er ikke kun mig, der er bekymret på grund af, at der står det, for jeg kan ikke se, hvorfor det skal være med i lovforslaget.
Hvorfor hører det hjemme her, når det ikke er noget, vi skal tage stilling til?
Det Etiske Råd er bekymret, og lektorer ved Københavns Universitet og andre gode mennesker, der har indgivet høringssvar, er bekymrede.
Fru Sophie Hæstorp Andersen kom ind på de syv spørgsmål.
Mit svar på det er: Jo, vi har fået nogle svar, men de er upræcise, de er mangelfulde, og indimellem synes jeg, de er uhensigtsmæssige.
Fru Birthe Skaarup spørger igen, hvorfor jeg vil have terapeutisk kloning med.
Som jeg har svaret, er det, fordi jeg ikke begriber, hvorfor det er med i forslaget, netop fordi det ikke kommer de ting ved.
Hvorfor skal det skabe bekymring?
Hvorfor skal det skabe uro, både blandt forskere og i Etisk Råd og hos en hel del folketingsmedlemmer?
Hvorfor er det med?
Hvorfor kunne man ikke bare udelade det?
Ester Larsen (V), 2003-04-10:
Jeg bliver næsten nødt til at spørge fru Tove Videbæk, om fru Tove Videbæk ikke stoler på det, ministeren udtaler i sine bemærkninger til høringssvarene.
Jeg læser dem op én gang til: I modsætning til andre celler findes der ved de embryonale stamcellelinjer og de embryonale stamceller bestemte forskningsmål, hvis overholdelse skal påses.
Denne retstilstand vil i øvrigt blive præciseret i den cirkulæreskrivelse om den nye lovgivning, som Indenrigs- og Sundhedsministeriet vil udsende efter lovændringens ikrafttræden.
Stoler fru Tove Videbæk ikke på ministerens ord her?
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2003-04-10:
Lad mig først sige til fru Tove Videbæk, at den frase på høringen om, hvornår forskere selv betragter et æg som værende mere liv eller mindre liv, eller hvornår det er mere eller mindre menneske, må jeg faktisk sige, at jeg har overhørt.
Jeg vil tage det til efterretning, hvis det er det, forskerne sagde om de 6 dage, men ellers vil jeg stadig lægge vægt på, at det er 14 dage, man nævner i loven om kunstig befrugtning, og at det er 14 dage, man har i lovgivningen i Sverige.
Derudover tror jeg ikke, vi er uenige om, at man godt kan stille nogle spørgsmål til lovforslaget.
Hvis vi ser på spørgsmålet om alvorlige sygdomme kontra almindelige sygdomme, hvor sætter man så grænsen, og hvem skal vurdere det?
Ser man på kernetransplantation, kunne jeg nok godt komme i tanker om nogle andre spørgsmål, jeg synes var mere relevante, og det er måske netop noget om opbevaring.
Hvor lang tid skal vi opbevare æggene, før vi destruerer dem eller bruger dem til forskning?
Den diskussion kan vi måske tage til efteråret.
Og hvornår og hvordan tillader vi ibrugtagning af de nye behandlinger, som vi håber vil komme om 5, 10, 15, 20 år?
Kan lægerne bare gøre det af sig selv, eller skal det ind over Folketinget eller Sundhedsstyrelsen?
Else Theill Sørensen (KF), 2003-04-10:
Jeg beklager, at jeg skal blive ved med at tæske rundt i det her, men i virkeligheden kan det jo være, der er nogle, der lytter til, hvad vi siger.
Vi ser ikke alene forskelligt på lovforslaget, vi ser
også helt forskelligt på, hvordan man kan tillade sig at bruge citater.
Det er mest almindeligt, at man starter med sætningens begyndelse og ikke tager en bisætning ud af en sammenhæng, som i øvrigt knytter sig til noget meget væsentligere, og der står: »Efter loven er det kun befrugtede æg, der er dannet med henblik på fertilitetsbehandling, der må anvendes til forskning i de i dag angivne formål. En anden mulighed for at skabe embryoner til forskning ville være at befrugte æg til dette formål.
Dette ville - foruden en lovændring -« - og så kommer det, fru Tove Videbæk plejer at sige - »kræve, enten at Danmark trådte ud af Bioetikkonventionen, eller at konventionen blev ændret på dette punkt, jf. de almindelige bemærkninger pkt.4.1.«
Jeg tror, jeg skal nøjes med at sige, at det er citatforvrængning.
Naser Khader (RV), 2003-04-10:
Fru Tove Videbæk siger, at vi skal blive bedre til at udtage et bestemt antal æg, men på nuværende tidspunkt udtager man flere æg, end man egentlig skal bruge, så på nuværende tidspunkt er der altså nogle overskydende æg.
Men vi har endnu ikke fået svar på, hvad der skal ske med de overskydende æg.
Skal de bevares i al evighed, eller hvad mener fru Tove Videbæk om det?
Det andet spørgsmål er: Som jeg omtalte i min ordførertale, er det at bruge spiral faktisk det samme, for spiralen udstøder befrugtede æg.
Vil fru Tove Videbæk forbyde brugen af spiral?
Tove Videbæk (KRF), 2003-04-10:
Fru Ester Larsen spørger, om det ikke er sådan, at Kristeligt Folkeparti faktisk ikke accepterer denne behandlingsform.
Jeg vil sige til fru Ester Larsen, at vi glæder os da med alle de mange barnløse par, som via kunstig befrugtning har fået et barn.
Det glæder vi os over, og derfor må jeg sige, at så vidt jeg ved, har vi aldrig udtalt os negativt, altså at
Men det er klart, at sådan som det er nu, bliver der ved denne behandlingsform nogle overskydende befrugtede æg, og i Kristeligt Folkeparti mener vi, at det bør man blive bedre til at undgå.
Fertilitetslægerne bør blive bedre og bedre, så de skaber færre kunstigt befrugtede æg eller kun skaber de befrugtede æg, der faktisk er brug for, og som man vil bruge til at skabe børn med, for det er jo det, de bliver fremstillet til.
Der står på side 7 i bemærkningerne, første afsnit i højre spalte, ca. midtvejs: »... enten at Danmark trådte ud af Bioetikkonventionen, eller at konventionen blev ændret på dette punkt, jf. de almindelige bemærkninger pkt. 4.1.«
Fru Sophie Hæstorp Andersen siger, at 6 eller 14 dage kan vel ikke gøre en voldsom forskel.
Nej, når man tænker på, at det er liv, enten det er 6 dage eller 1 dag eller 14 dage, gør det selvfølgelig ingen forskel.
Men når jeg tænker på den eksperthøring, vi havde i januar måned, sad nogle af eksperterne og havde meget svære overvejelser over, om de skulle sige ja eller nej, og flere af dem sagde: Når det er 6 dage, vi taler om, er det sådan set grænsedagen for, hvornår et kunstigt befrugtet æg sætter sig fast i en livmoder.
Det var en dag, de ligesom kunne forholde sig til, det var den dag, hvor det normalt blev til det, de kaldte et menneskeligt liv, så derfor var den 6-dages-grænse så vigtig.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2003-04-10:
Det kan være, vi tolker tingene lidt forskelligt, for sådan som jeg hører det, er der jo rent faktisk givet en lang række svar på de spørgsmål, som Genteknologiudvalget stillede.
Men nogle af de svar, der er givet, er man uenig i, og andre synes man er mindre præcise. Når det gælder spørgsmålet om, hvorvidt et æg kan bruges i 6 eller 14 dage, kan man sige, at det vel er i overensstemmelse med den tolkning, der allerede ligger i loven om kunstig befrugtning, at man kan forske på æg i helt op til 14 dage.
Hvis man skulle gå den anden vej og sætte det ned til 6 dage, ville man blive nødt til også at ændre på en lang række andre områder.
Kigger man over Sundet til Sverige, er grænsen også 14 dage, selv om mange er enige i, at det faktisk giver bedst nytte at se på det befrugtede æg
, når det ikke er mere end 4-5 dage gammelt.
Hvis vi tager spørgsmålet om alvorlig sygdom eller bare sygdom, er jeg enig i, at det er noget, vi skal spørge til i udvalgsarbejdet.
: Hvor sættes grænsen i dag for, hvad en alvorlig sygdom er, og hvad en sygdom er?
Det ligger lige for, det er selvfølgelig influenza og forkølelse, kan man sige, men det er det måske ikke, hvis personen lider af hiv, så er det måske ikke ligegyldigt.
Men hvem skal vurdere det?
Socialdemokratiet har vurderet, at det videnskabsetiske komitésystem kan være brugbart.
Til sidst om kernetransplantation: Det stiller man jo spørgsmål til i Genteknologiudvalget, og der er også givet svar her i dag.
Else Theill Sørensen (KF), 2003-04-10:
Men vil fru Tove Videbæk ikke gerne læse ordret op, hvad det er for en sætning, fru Tove Videbæk hentyder til, og som vi andre altså læser på en anden måde, når den ikke kommer ud i fri fortælling og fortolkning?
Birthe Skaarup (DF), 2003-04-10:
Det, der selvfølgelig har ligget til grund for mine overvejelser og også hovedparten af Dansk Folkepartis overvejelser, er jo netop den rapport, der kom fra Ministeriet for Videnskab, Teknologi og Udvikling.
Vi diskuterede også kernetransplantation - om det skulle være tilladt - og der står højt og tydeligt, at såfremt der måtte være et politisk ønske om at skabe mulighed for at anvende denne fremgangsmåde, vil det kræve en ændring af befrugtningsloven og en ændring af Danmarks ratificering af Europarådets konvention om menneskerettigheder og biomedicin. Vi kan ikke tage stilling til det spørgsmål her og nu, det kræver en helt ny lovgivning.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2003-04-10:
Fru Tove Videbæk nævner bl.a., at Det Etiske Råd stiller nogle spørgsmål til rapporten fra Genteknologiudvalget, hvor man snakker meget om et 6 dage gammelt fosteranlæg frem for et 14 dage gammelt fosteranlæg.
Mener fru Tove Videbæk ikke, at regeringen med dette lovforslag faktisk har gjort et forsøg på at besvare de syv spørgsmål, som Det Etiske Råd stillede i sin tid, og som var en udløber af hele Genteknologiudvalgets rapport?
Det er utvivlsomt, at den stilling, som i hvert fald Socialdemokratiet har taget, har taget udgangspunkt i de syv spørgsmål.
Jeg regner faktisk med, at vi i dag vil kunne få svar langt hen ad vejen, og det synes jeg også man ser i lovforslaget.