runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Gitte Seeberg (KF), 2000-04-14:
Da den konservative ordførere, hr. Brian Mikkelsen, ikke har mulighed for at være til stede her i Folketingssalen i dag,
skal jeg på hans vegne redegøre for Det Konservative Folkepartis standpunkt i sagen: Med det fremsatte lovforslag ønsker undervisningsministeren i henhold til udkastet at sikre, at studerende med fysisk eller psykisk funktionsnedsættelse, der er optaget på en videregående uddannelse, uanset funktionsnedsættelsen kan gennemføre uddannelsen i lighed med andre studerende.
Det er jo et godt formål, som ingen her i salen vel umiddelbart kan have noget at indvende imod.
Spørgsmålet er så, om den i lovforslaget foreslåede metode er den rette vej til sikring af ligebehandling af handicappede uddannelsessøgende og andre studerende.
Først og fremmest ser vi gerne en nærmere undersøgelse
af, om en centralisering af støtten rent faktisk er nødvendig.
Vil en centralisering rent faktisk sikre de pågældende handicappede en lettere sagsadgang eller på andre måder lempe vejen til de nødvendige støtteforanstaltninger i en sådan grad, at det retfærdiggøre en centralisering? I teksten til lovforslaget fremhæver man, at den studerende ved sit uddannelsesvalg med lovforslaget ikke længere vil være begrænset af det dobbelte optag, og det er jo på sin vis korrekt.
Den pågældende person skal ikke længere vurderes i relation til revalidering og skal dermed ikke længere opfylde betingelserne om det arbejdsmarkedspolitiske sigte.
Mit næste spørgsmål vil så være: Har kommunerne da ikke gjort nok?
Har de handicappede eller relevante organisationer oplevet, at der i kommunerne har været problemer med tildelingen af specialpædagogisk støtte?
Umiddelbart virker det hensigtsmæssigt, at man har samlet al relevant lovgivning i den sociale sektor og dermed under kommunerne.
Derved sikrer man den enkelte en samlet og koordineret behandling.
Med lovforslaget vil mange handicappede, der fortsat har behov for støtte til eksempelvis forsørgelsesudgifter, blot være tvunget til at henvende sig endnu et offentligt sted for at få den støtte, der er nødvendig for, at de kan gennemføre en videregående uddannelse. Dernæst må man studse over økonomien i forslaget.
Skal det virkelig koster 40 mio. kr. at gennemføre det fremsatte forslag?
Ministeren anfører godt nok i forslaget, at der modsvarende vil ske en række besparelser inden for socialrådgivningsområdet i kommunerne.
Men sidstnævnte skriver i deres høringssvar, at »de økonomiske og administrative konsekvenser for kommunerne vil være af uendelig ringe betydning«, og at »det i det daglige ikke vil kunne mærkes som en lettelse af administrativ karakter i kommunerne.«
Fra konservativ side finder vi, at der er tale om meget store omkostninger i forhold til forslagets baggrund og forventede effekt.
Sammenlagt må jeg sige, at selv om det er en del af et forlig, så erkender vi i Det Konservative Folkeparti, at der er tale om et godt formål, men vi vil under udvalgsbehandlingen gerne sikre os, at lovforslaget rent faktisk udgør en reel forbedring på området, og at der ikke blot er tale om en centralisering for centraliseringens egen skyld.
Aage Frandsen (SF), 2000-04-14:
Som det er nævnt, er det her lovforslag en udløber af den aftale, der blev indgået i forbindelse med finansloven, hvori ud over regeringspartierne Socialistisk Folkeparti, CD og Enhedslisten deltog.
Formålet med lovforslaget var jo at leve op til nogle af de ønsker, der har været hos de handicappedes organisation igennem mange år, om at få en større ligestilling i forhold til andre medborgere, som ikke har tilsvarende handicap.
Det har været intentionen i lang tid fra disse organisationers side, og det her går så i den retning.
Det er også klart, at disse organisationer altid kan have ønske om, at det kunne blive endnu bedre, og derfor er det ikke overraskende, at de påpeger nogle ting, som de synes kunne have været endnu bedre, end de er i lovforslaget.
Men vi opfatter under alle omstændigheder det her som et klart fremskridt i retning af, at mennesker, som har en funktionsnedsættelse enten psykisk eller fysisk, i højere grad bliver ligestillet med andre medborgere.
Derfor opfatter vi helt klart forslaget som et fremskridt.
Kritikken af, at det her er centralisering,
virker jo, som om de har et behov for at sige, at de er lidt imod det, og at de ikke er helt tilfredse med det, for det siger jo sig selv, at hvis det her skal gennemføres ud fra de intentioner, der ligger der, så er man nødt til at have en eller anden form for central godkendelse.
Med hensyn til spørgsmålet om, hvad det her kommer til at koste, må man vel nok sige, at det ligesom med så mange andre lovforslag af den art er svært at sige.
Når et tal som 40 mio. kr. står opført, går jeg ud fra, at det er det bedste skøn, som Undervisningsministeriet og undervisningsministeren kan give, men det er klart, at om det lander lige dér, er der jo nok ikke nogen der kan vide noget om. Det afgørende er, at der er nogle borgere i det danske samfund, som nu i højere grad bliver ligestillet med andre borgere, og det betyder jo så også, at vi kan leve op til de konventioner, vi selv har sagt at vi vil tilslutte os, og som vi har tilsluttet os.
Ud fra de betragtninger kan vi give vores fulde tilslutning til lovforslaget.
I det omfang der er småting, som det under udvalgsbehandlingen viser sig at der er behov for at se på, jamen så gør vi selvfølgelig det, for selv om der er et forlig på området, betyder det jo ikke, at vi ikke kan diskutere det efterfølgende, men det er klart, at vi støtter lovforslaget, som det ligger.
Christian H. Hansen (DF), 2000-04-14:
Dansk Folkeparti finder det positivt, at man med dette lovforslag giver institutionerne en reel mulighed for at forbedre de handicapstuderendes vilkår.
I Dansk Folkeparti har vi den holdning, at det at være handicappet ikke bør være ensbetydende med, at man udelukkes fra at deltage i de aktiviteter, som vi normalt forbinder med et almindeligt samfundsliv.
Et almindeligt samfundsliv er jo også et liv med mulighed for uddannelse.
Med disse ord har jeg vel egentlig også fortalt, at Dansk Folkeparti er positivt over for lovforslaget.
Jeg vil lige nævne, at jeg er faldet over en bemærkning fra Dansk Sygeplejeråd.
Det finder ikke, at studiepladser på sygeplejeuddannelsen med behovsdimensioneret optag bør kunne optages af studerende, som ikke forventes at kunne udføre denne funktion.
Når man ser på den påstand, også sådan fra forskellige vinkler, er den jo egentlig rigtig nok, og den holdning kan faktisk puttes ind under mange forskellige uddannelser, men jeg har opfattet lovforslaget således, at der er lagt op til, at selve systemet holder lidt øje med det her punkt. Jeg formoder, at ministeren ved, hvad jeg vil ind på, og jeg vil også gerne have, at ministeren lige bekræfter, at det er rigtigt opfattet. Til sidst vil jeg nævne, at de forskellige handicaporganisationer er kommet med nogle bemærkninger til lovforslaget, og at man jo kan se, at ministeren har rettet nogle af tingene ind og tilpasset lovforslaget deres ønsker, men der er stadig væk mange ting, som er uafklarede, og jeg mener, vi skal se, om vi kan åbne lidt for nogle af tingene under udvalgsbehandlingen. Overordnet må vi sige, at vi er positive over for det her, og jeg tror, at det ender med, at vi stemmer for det.
Det må jeg sige at vi ikke kunne i det her, men det kommer senere på dagen.
Dorit Myltoft (RV), 2000-04-14:
Der er to ting i lovforslaget, som Det Radikale Venstre ser som helt væsentlige fremskridt: For det første er det vigtigt, at det såkaldte dobbelte optag afskaffes, altså at unge mennesker med et handicap ikke hindres i at gennemføre en uddannelse på grund af manglende økonomisk støtte fra kommunalforvaltningen i henhold til lov om aktiv socialpolitik.
Med det nye forslag bliver Undervisningsministeriet ansvarligt for at yde den økonomiske støtte.
Den entydige ansvarsplacering er rigtig fornuftig. For det andet forventer Det Radikale Venstre, at mennesker, der er funktionshæmmede, fremover vil opleve, at vilkårene for den enkelte ikke mere er afhængige af tilfældige skøn. Med Undervisningsministeriets koordinerende rolle sikres en ensartet behandling af alle.
Det ser
Det Radikale Venstre som en virkelig positiv ting. Tilgængelighed til uddannelsessystemet for alle, også for mennesker, der må leve med et handicap, er en meget vigtig sag for Det Radikale Venstre at arbejde for, og derfor kan vi støtte dette lovforslag.
Søren Kolstrup (EL), 2000-04-14:
Det foreliggende lovforslag om specialpædagogisk bistand må klart betegnes som et fremskridt.
Nu placeres ansvaret for, at handicappede kan få støtte til at gå på en videregående uddannelse, i sektoren.
Formålet med lovforslaget, som flere har været inde på, er jo at undgå den forskelsbehandling, som sker i dag, nemlig at unge handicappede udsættes for et dobbelt optagelseskrav, hvis de ønsker at gå på en videregående uddannelse, idet de skal opfylde det normale optagelseskrav og samtidig skal overbevise det sociale system om, at netop denne uddannelse vil betyde, at de kan klare sig økonomisk i fremtiden.
Dette dobbelte optag afskaffes, og de får ret til specialpædagogisk støtte under uddannelsen.
Det grundlæggende spørgsmål, man må stille, er selvfølgelig så, om den diskriminering, der ligger i det dobbelte optagelseskrav for unge handicappede, nu forsvinder.
Ligesom CD's ordfører, fru Susanne Clemensen, var inde på, så har vi i Enhedslisten set med bekymring på, at forsørgelsen ikke er en del af den støtte, de har ret til.
Det er vel ikke utænkeligt, at mange handicappede har problemer med at forsørge sig selv på en SU, specielt når man må tage i betragtning, at muligheden for erhvervsarbejde måske ikke er så stor for denne gruppe. I så tilfælde vil der jo ske det, at de stadig vil skulle søge forsørgelse i det sociale system og dermed stadig have et reelt dobbelt optagelseskrav. Vi har selvfølgelig mærket os, at undervisningsministeren har tilkendegivet, at hun vil sætte sig sammen med socialministeren og finde en løsning. Det ser vi frem til, og jeg skal indtrængende opfordre ministeren til at fortælle Folketinget, hvilke løsningsmuligheder ministeren ser efter samtaler med sin kollega, og hvilket tidsperspektiv der er i disse samtaleøvelser, om de får et punktum på et eller andet tidspunkt.
Retten til specialpædagogisk støtte er foreslået på linje med SU-reglerne.
Det er der som udgangspunkt meget fornuft i, dog kan der være et mindre problem for de unge, som på grund af deres handicap ikke kan overholde tiden.
Vi har bemærket, at der kan gives ekstra klip ved sygdom, og hvis andre særlige forhold gør sig gældende, men ikke på grund af personens handicap, hvis dette er skyld i forsinkelsen.
Vi har en fornemmelse af, at det kan blive svært at skelne mellem sygdom og handicap, og vi vil godt spørge ministeren, om ikke der kan være mulighed for at bløde op på dette område, eventuelt med en dispensationsmulighed.
Tove Videbæk (KRF), 2000-04-14:
Dette lovforslag vil give studerende med fysisk eller psykisk funktiongsnedsættelse bedre muligheder for at gennemføre en uddannelse i lighed med andre studerende.
Støtten kan gives til studerende, der gennemgår en offentligt anerkendt videregående uddannelse indtil kandidatgrad og magisterkonferensgrad som sidefagssupplering, der hører under Undervisningsministeriet og berettiger til SU.
Det betyder for en studerende med funktionsnedsættelse, at vedkommende kan modtage undervisning ved de institutioner, som i øvrigt udbyder undervisning, og at disse uddannelsessøgende ikke skal henvises til den sociale sektor for at modtage støtte.
Der er dog et problem i, at handicappede studerende stadig væk ikke kan opnå højere uddannelser end kandidatniveau og magisterkonferensniveau uden at komme ind i det sociale system.
Ligeledes kan handicappede heller ikke gå på åben uddannelse eller tage videreuddannelser som f.eks. de nye mastergrader eller diplomuddannelser.
Det er bekymrende, at i en tid, hvor livslang uddannelse er et kodeord, har handicappede ikke samme muligheder og samme rettigheder som andre til at uddanne sig.
Alligevel ser vi i Kristeligt Folkeparti positivt på lovforslaget, fordi det er i overensstemmelse med intentionerne i De Forenede Nationers standardregler om lige muligheder for handicappede, som blev vedtaget på FN's generalforsamling den 20. december 1993, og som Danmark har tiltrådt, men under udvalgsarbejdet vil vi rejse en del spørgsmål vedrørende handicappedes muligheder for at vælge frit mellem uddannelserne m.v., og det er spørgsmål, som bl.a. er rejst af høringsparter.
Lovforslaget er en del af finansloven for år 2000, men trods det kan der jo alligevel være noget godt i det.
Tom Behnke (FRI), 2000-04-14:
Uanset internationale konventioner er det anstændigvis sådan, at man naturligvis støtter et sådant lovforslag som det her fremsatte.
Det er klart, at såvel handicappede som invalide også skal have mulighed for at gennemføre videregående uddannelser, og som vi har gjort det på stort set alle andre områder og nu også på de videregående uddannelser, går vi
simpelt hen ind og kompenserer for det pågældende handicap, således at vedkommende er i stand til at gennemføre et studium også på en videregående uddannelse.
Det kan vi naturligvis ikke have noget imod, tværtimod er vi meget, meget enige i forslaget her om, at der bliver en entydig ansvarsplacering, og at det dermed bliver nemmere og lettere at gennemføre også videregående uddannelser for denne gruppe borgere i vores samfund.
Vi støtter naturligvis lovforslaget.
Margrethe Vestager (RV), 2000-04-14:
Jeg vil gerne takke for den meget positive modtagelse af lovforslaget.
Jeg skal give et par enkelte svar på de spørgsmål, som
Det bør være sådan, at de handicappede studerende, som i øvrigt opfylder de optagelseskriterier, der gælder for alle studerende, uanset om de er handicappede eller ej, kan få den støtte, som gør det muligt at gennemføre en uddannelse
i forhold til uddannelsens konkrete planlægning.
Det er også derfor, det er naturligt, at en del af administrationen forankres på den enkelte uddannelsesinstitution, for det er dér, man har den konkrete tilrettelæggelse af studiet, det er dér, man ved, hvilke undervisningsmidler man bruger, og hvordan det kan tilrettelægges. Jeg synes, det er meget vigtigt, at vi i forbindelse med det her lovforslag får taget et væsentligt skridt med hensyn til at gøre op med netop det dobbelte optag.
Der er jo ikke nogen andre grupper af studerende, hvor man spørger, om de kan eller ikke kan få beskæftigelse bagefter, og deres gennemførelse af studiet så betinges af det.
Der er ikke en samlet opgørelse af, hvor mange mennesker med forskellige typer af funktionshæmning, der er i gang med en videregående uddannelse, og dermed er der heller ikke nogen samlet opgørelse over, hvor mange midler der bruges på området i øjeblikket.
Vi har forsøgt at foretage det bedst kvalificerede skøn både over det antal studerende, som vil være omfattet af lovgivningen, og dermed også over den økonomi, som vil blive nødvendig.
Det, som jo er afgørende her, er, at vi giver nogle rettigheder til den enkelte, som gør det muligt at gennemføre en uddannelse.
Med hensyn til spørgsmålet om uddannelsens karakter er det klart, at der også i lovforslaget er en grænse, nemlig ved, at der er nogle handicap, som der ikke kan kompenseres for med hensyn til gennemførelsen af den konkrete uddannelse, men det vedrører stadig væk uddannelsen og ikke beskæftigelsen.
At der vil være en sammenhæng, er indlysende, men der kan jo være handicap, som er af en sådan karakter, at uddannelser med f.eks. praktiske øvelser ikke er mulige for den enkelte, fordi der ikke kan gives en støtte, som er tilstrækkelig. Jeg er enig med de ordførere, som har sagt, at det her er et skridt på vejen i forhold til at opfylde sektoransvarlighedsperspektivet, og at vi derfor også vil vende tilbage til området.
Det første er at vende tilbage til selve forsørgelsessiden, og det er fuldstændig rigtigt, at jeg har optaget drøftelser med min kollega socialministeren om, hvordan der kan laves en løsning, sådan at vi også på forsørgelsessiden får gjort op med det dobbelte optag.
For de videregående uddannelser er det en ny opgave for institutionerne at håndtere det, og derfor er det vigtigt, at vi får et solidere grundlag, før vi går videre, hvilket det er vores klare mål at gøre, sådan at handicappede i alle forhold får mulighed for at gennemføre en uddannelse på linje med andre, men vi har brug for erfaringer, vi har brug for, at institutionerne bliver vant til at håndtere den her type af afgørelser.
Gitte Lillelund Bech (V), 2000-04-14:
Ja, det skal være en meget kort bemærkning eller rettere sagt tre spørgsmål til den socialdemokratiske ordfører.
Hvordan forholder den socialdemokratiske ordfører sig så til, at der i utallige høringssvar gives udtryk for, at det er en faglig katastrofe, og at der mangler sagligt grundlag for ministerielle postulater, og tilsvarende udsagn?
På mig virker det ikke, som om det er så grundigt gennemarbejdet, når man får den type høringssvar.
Det andet spørgsmål går på matthæuseffekten: Mener den socialdemokratiske ordfører ikke, at hvis man skal sikre et videnssamfund, så skal man sikre et videnssamfund på alle niveauer?
Det betyder også, at man ud over at have en skubeffekt også skal have en trækeffekt, det vil sige, at man skal sikre, at de højtuddannede også har en mulighed for at videreuddanne sig.
Og endelig det sidste spørgsmål.
Det er med hensyn til meritdelen.
Den socialdemokratiske ordfører var meget positiv over for, at nu kunne man endelig komme til at få merit overført mellem alle de forskellige systemer, og jeg vil meget gerne spørge helt klart: Præcis hvor står det i lovkomplekset?
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2000-04-14:
Blandt de mange papirer, vi får stukket i hænderne i disse timer, er bl.a. også høringssvaret fra LO, som jeg har haft lejlighed til at studere lidt, og hvor det på side 2 synes at fremgå, at der fortsat skal være fuldt driftstilskud og løntabsgodtgørelse for følgende tre kategorier: uddannelser, der er ajourførende i forhold til faglærte uddannelser, uddannelser, der har almen, generel, arbejdsmarkedspolitisk karakter, i parentes »merit til virkeligheden« - hvad det så end måtte være - og endelig den tredje kategori, der omfatter fagområder, der ikke har en erhvervsuddannelse.
Jeg vil godt spørge, om den socialdemokratiske ordfører er enig i, at disse kategorier også efter forslaget her vil være berettigede til fuld drifts- og løntabsgodtgørelse?
Carsten Hansen (S), 2000-04-14:
Til Venstres ordfører, fru Gitte Lillelund Bech, må jeg sige, at Venstre jo selv meldte sig ud af forhandlingerne om voksen- og efteruddannelsesreformen, men er selvfølgelig velkommen til at stå på.
Men det forandrer jo ikke, at det stod i vores regeringsgrundlag, da den nuværende Nyrup Rasmussen-regering tiltrådte den 11. marts.
Dér udarbejdede man et regeringsgrundlag, der kom til i maj, og dér står der direkte - som det eneste sted i øvrigt - at man gerne vil have en reform af hele voksen- og efteruddannelsesområdet.
Jeg vil gerne sige, at der har været et grundigt forarbejde med en rapport på næsten 500 sider, hvorfra der efterfølgende er kommet et elementpapir, som man også har haft lejlighed til at se i Venstre.
Vi er selvfølgelig optaget af, at alle i det her samfund skal have mulighed for at videre- og efteruddanne sig.
Derfor er der også blevet skabt et videre- og efteruddannelsessystem, der er gennemsigtigt på alle niveauer, hele vejen op til masteruddannelsen.
Men det, vi er optaget af, er så at sikre, at de kortuddannede kan få uddannelse med godtgørelse, og vi prioriterer godtgørelsessiden for de kortuddannede i forhold til dem, som har længerevarende uddannelse, for de har jo, om jeg så må sige, trukket på kontoen én gang.
Men vi er enige i, at det er vigtigt i et videnssamfund, at både de kortuddannede og de længerevarende uddannede kan blive uddannet.
Til hr. Knud Erik Kirkegaard vil jeg gerne sige, at vi er enige i, at det til og med fagligt niveau og ajourføring af faglært niveau er det, som der står i lovforslaget at man kan få godtgørelse til, og det er også det, der ligger i de forskellige rammer.
Nu skal vi jo passe på, at vi ikke blander AMU-lovforslagene sammen med de lovforslag, der kommer fra Undervisningsministeriet.
Dem tager vi jo lidt senere en holmgang om, men det er klart, at det er det, der er principperne i lovforslaget.
Jens Vibjerg (V), 2000-04-14:
Det var den socialdemokratiske ordførers bemærkninger om, at vi, de borgerlige, meldte os ud af forhandlingerne om VEU-reformen.
Det er en lidt besynderlig form for retorik, for fakta er, at den sidste aften, hvor jeg sad med til forhandlinger i Finansministeriet, blev vi tilsagt til møde dagen efter, og alle var enige om, at nu skulle alle parter gå hjem og tænke sig om.
Vi blev bare ikke indkaldt til det møde.
Gitte Lillelund Bech (V), 2000-04-14:
Ja, jeg fik i hvert fald ikke svar på dele af mine spørgsmål.
Jeg vil godt gentage det første spørgsmål: Gør det ikke indtryk på den socialdemokratiske ordfører, hr. Carsten Hansen, at der i talrige høringssvar tales om faglig katastrofe og manglende sagligt grundlag for at gennemføre den her reform og bruges tilsvarende udtryk?
Det er for mig at se ikke et billede på, at det her er grundigt og gennemarbejdet.
Derudover med hensyn til matthæuseffekten eller denne her med, at de længerevarende uddannede har trukket nok på kontoen: Skal jeg forstå det sådan, at hvis man så har taget en lang uddannelse og er endt med at have en masteruddannelse, så er det ligesom det?
Christian H. Hansen (DF), 2000-04-14:
Vi har jo hørt heroppefra, at man bevæger sig meget langt ind i de forskellige høringssvar, og de er jo ikke særlig positive.
Noget af det, som også kommer meget frem i de her høringssvar, er jo bl.a.: Hvordan vil man sikre, at der fortsat vil være kvalitet i videreuddannelsessystemet?
Der er nogle, der siger, at der i hele pakken her faktisk ingen model er for, hvordan den fremtidige kvalitet vil blive sikret.
Der er ikke lagt op til nogen kvalitet eller nogen kvalitetskontrol.
Det er der mange der nævner.
Det kunne jeg godt tænke mig at høre den socialdemokratiske ordførers forklaring på.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2000-04-14:
Jeg er nødt til at tage hr. Carsten Hansens historieforfalskning ved vingebenet med det samme.
Der var ikke noget med, at hverken Det Konservative Folkeparti eller Venstre meldte sig ud af forhandlingerne.
I en sen nattetime blev alle omkring forhandlingsbordet enige om, at der var behov for en tænkepause.
Vi blev så indkaldt til en ny drøftelse.
På dette tidspunkt havde regeringen meldt sig ud af forhandlingerne og lavet forlig til anden side.
Det er den skinbarlige sandhed om forløbet, og det bør hr. Carsten Hansen, der jo er vidende om, hvordan de faktiske forhold var, ikke forsøge at fremstille på en helt forkert måde her fra
Folketingets talerstol.
Christian H. Hansen (DF), 2000-04-14:
Det er lige til bemærkningerne om høringssvarene, som hr. Carsten Hansen var inde på.
Jeg tror, man roligt kan sige, at hvis man tager samtlige høringssvar og deler dem op i procenter, så er der nok 60 pct., der er negative.
Der er nok 60 pct., og det er da en langt overvejende del.
Men grunden til, at de er negative, har vi jo så lige fået forklaringen på fra hr. Knud Erik Kirkegaard.
Vi har jo netop lige fået oplyst, at det her er lavet i en sen nattetime, og det bærer det jo også præg af.
Med hensyn til at være indbudt eller ikke være indbudt, så kan jeg sige, at Dansk Folkeparti slet ikke vil blande sig i den debat, for der er aldrig blevet ringet til os, så vi er i hvert fald ikke gået fra noget.