runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Villy Søvndal (SF), 2006-05-18:
Tak til ministeren for besvarelsen, som jeg synes bidrog til at gøre op med en myte, nemlig at SF skulle have været en stor beundrer af Saddam Hussein.
Jeg er meget glad for, at udenrigsministeren læste op af SF's betænkningsbidrag, som er et klogt betænkningsbidrag, og jeg håber, at udenrigsministeren kan bibringes at overdrage den meddelelse til statsministeren, at han i hvert fald har taget helt fejl i det spørgsmål.
Det andet, jeg vil opholde mig lidt ved, er, at jeg synes, udenrigsministeren var langt mere kritisk over for udviklingen i Irak, end Irakanalysen er.
Det synes jeg var et klædeligt træk, og det kan være, at nogle spørgsmål undervejs også kan bibringe, at vi kan få med, at det faktisk ikke går ret godt.
Udenrigsministeren havde hørt om UNICEFtallene i modsætning til Venstres ordfører.
Det er jo urovækkende tal, altså en fordobling på 4 år af underernærede børn i Irak.
Endelig er der nogle tal fra Iraq Body Count, dem, der tæller dræbte i Irak, der viser, at hvert år har flere dræbte end året i forvejen.
Jeg vil også bede om, at vi under udvalgsarbejdet får de tal frem, for de vil også være med til at tegne et retvisende billede af situationen i Irak.
Per Stig Møller (KF), 2006-05-18:
Nu troede jeg, at hr. Høgni Hoydal var i gang med sådan en overordnet filosofisk betragtning om fejltagelser og fremtid.
Det var han ikke.
Han gik alligevel målrettet efter at se, om Danmark skulle have begået en fejl, som vi ikke havde erkendt.
Så det var faktisk nede på jorden igen.
Jeg troede lige, vi var kommet op.
Jeg kan ikke se, at Danmark har begået specifikke fejltagelser.
Der er ting, der ikke er lykkedes.
Det er, fordi der er nogle, der ikke vil have, de skal lykkes.
Det er ikke nogen fejltagelse, de danske soldater har begået.
De har faktisk været dernede.
Et bredt flertal her i Folketinget har støttet, og tak for det, at de danske soldater skulle ind og beskytte det humanitære og det genopbygningsmæssige.
Der mener jeg ikke der er begået fejl.
Vi har ydet flere og flere genopbygningsindsatser og humanitære indsatser så meget, vi overhovedet har kunnet.
Der er ikke begået fejl.
Der er rehabiliteret skoler og sundhedsklinikker og vandledninger.
Det er da ikke nogen fejl.
Så jeg har meget svært ved at se, hvorfor hr. Høgni Hoydal vil efter den danske specielle indsats, som er at beskytte og sørge for civil genopbygning og humanitære forbedringer, så godt vi kan, imod de kræfter, som vil forhindre det.
Der kan jeg ikke se der er begået fejltagelser.
Det synes jeg er forkert at sige både over for nødhjælpsarbejderne, over for soldaterne og beslutningerne, der ligger bag.
Det har vi jo været et bredt flertal der har været enige om.
Høgni Hoydal (T), 2006-05-18:
Jeg takker for svaret.
Hvor banalt det end kan lyde, så finder jeg, at et af de store problemer for overhovedet at få bred opbakning til det videre forløb i Irak, både her i Tinget og globalt, er den manglende erkendelse af fejltagelser fra Danmarks, USA's og koalitionen af de villiges side.
Og derfor vil jeg spørge, om udenrigsministeren, når nu han vedgår, at der altså er begået fejl, kan nævne nogle af dem, eller om ministeren fastholder, at problemet egentlig bare er, at man skal have mere af det samme i Irak, at man ikke har begået nogen væsentlige kvalitative fejl, men at man bare skal have mere af det samme.
Jeg må slutte med at sige, at tør man ikke erkende det, og tør man ikke tage fat på den problematik, så vil denne sag efter min mening skabe splittelse i meget, meget lang tid fremover til ugavn for den videre udvikling i Irak.
Per Stig Møller (KF), 2006-05-18:
Det var et meget filosofisk spørgsmål, og jeg takker for de venlige ord.
Altså, man er jo nødt til at lære af fortiden for at undgå fejltagelser i fremtiden
, så selvfølgelig er der også mange, der har meget at lære af hele det her forløb, det er der ingen tvivl om.
Det kan vi også se i alle mulige bøger, som nu kommer om sagen.
Men der er heller ikke nogen tvivl om efter min opfattelse, at uanset de fejl, der måtte være begået, nytter det jo ikke noget at lade irakerne undgælde for fejlene.
Det betyder stadig væk, at vi efter vores opfattelse er nødt til på den irakiske regerings opfordring at hjælpe den med at stabilisere landet, således at disse kriminelle bander, de vidt forskellige terrorgrupper, ikke skal få held til at skabe det anarki endende i formentlig et fundamentalistisk styre, som de vil i Irak.
Det synes jeg vi har en fælles interesse i, det burde vi have.
Når man taler om at være fremsynet, så tror jeg, det er meget lidt fremsynet at forestille sig, at man kan lade Irak bryde sammen, uden at det har en kolossal virkning for regionen og faktisk også for os selv.
Høgni Hoydal (T), 2006-05-18:
Selv om udenrigsministeren og jeg selv politisk er meget uenige, har jeg altid haft stor respekt for ministerens viden og udsyn og mange af hans filosofiske tanker.
Derfor må jeg sige, at det piner mig lidt at høre udenrigsministerens retorik og argumentation, hvor han tager nogle enkeltdele ud og hænger sig i nogle detaljer og kaster dem tilbage i hovedet på sine kritikere.
Derfor vil jeg stille udenrigsministeren et grundlæggende spørgsmål, som måske er meget banalt
: Mener ministeren, at man kan skabe udvikling og fremgang, hvis man ikke er i stand til at erkende og lære af sine egne fejltagelser?
Per Stig Møller (KF), 2006-05-18:
Om man kan trække 10.000, 20.000, 80, 100 eller 800 mand ud, afhænger jo af sikkerhedssituationen det sted, hvor man er, og som hr. Niels Helveg Petersen ved, er der jo en sikkerhedskomité med den irakiske statsminister eller præsidenten som formand.
Irakerne har formandskabet, og amerikanerne sidder også i den.
I komiteen tager man stilling til sikkerhedsoverdragelse, og jeg kan jo ikke sige, om man kan nå hurtigere frem til sikkerhedsoverdragelse i syd end i midt eller i nord.
Nu er amerikanerne jo først og fremmest i midten, hvor uroen er størst, hvorimod vi er i syd, så vi må tage separat stilling til sikkerhedssituationen og sikkerhedsoverdragelsessituationen i vores område.
Vi kan ikke bare pr. automatik sige, at fordi man kan trække ét sted, kan man også trække et andet sted.
Det afhænger jo af, hvordan det udvikler sig i den enkelte provins, men vi tager hele tiden stilling til situationen og drøfter den meget gerne med partierne.
Så til sidst angående de 12 måneder: Det skyldes, at aftalen om flyet udløber i marts-april.
Det overdrages til FN i november, og så ville det ikke være særlig smart, hvis vi i december pludselig traf en ny beslutning, som betød, at flyet ikke længere kunne fortsætte under FN.
Dertil kommer, at Sikkerhedsrådet træffer beslutning i december, og hidtil har det været akavet, hvis vi så kort tid efter en sikkerhedsrådsbeslutning skulle implementere den her i Folketinget.
I Kosovo og Afghanistan har vi i øvrigt ikke nogen tidsgrænse.
Niels Helveg Petersen (RV), 2006-05-18:
Jeg spurgte ikke, hvad der sker, hvis amerikanerne trækker sig ud.
Jeg spurgte, hvad der sker, hvis amerikanerne f.eks. trækker 10.000 eller 20.000 mand ud.
Får det så indflydelse på regeringens overvejelser om vores fortsatte tilstedeværelse?
Det var faktisk det, jeg spurgte om.
Der er vist ingen, der forestiller sig, at de trækker sig helt ud, men der er mange, der forestiller sig, at de begynder en tilbagetrækning i løbet af i år.
Så vil jeg lige stille ministeren et andet spørgsmål, som ikke har været så meget inde i debatten, men som bør være det: Hvordan kan det være, at regeringen denne gang har foreslået en forlængelse på 12 måneder og ikke på 6 måneder?
Per Stig Møller (KF), 2006-05-18:
Det er jo et meget relevant spørgsmål, men vi gør jo faktisk også det, at vi omstiller i lyset af udviklingen.
Vi har altså vurderet, at der er brug for færre danske trænere, fordi irakerne nu selv er i stand til at træne mere, og det vil sige, at vi rykker tilbage til mere i retning af en mentor- eller monitorposition.
Hvis man tager den engelske omstilling, som også samlet set resulterer i mindre antal, tror jeg simpelt hen, at briterne og danskerne rent procentuelt vel nok er i samme boldgade.
Som hr. Kaalund var inde på, gør størrelsesforholdet, at vi er i samme boldgade.
Spørgsmålet var så: Hvis USA trækker sig ud, hvad gør vi så?
I koalitionen er det jo sådan, at man koordinerer og konsulterer, og jeg har også bemærket, at Prodi har sagt, at hans tilbagetrækning vil ske efter konsultation med den multinationale styrke.
Alt det her vil selvfølgelig betyde, at hvis der kommer en ny situation – det står også i beslutningsforslaget, så vi kan også godt stemme sammen her – vil det selvfølgelig medføre en ny vurdering, som kan ske i Nævnet eller her i Tinget, alt afhængig af hvor store ændringer der sker.
Det skal altså heller ikke skille os ad, vi lukker også her gerne op for en bred tilslutning.
Niels Helveg Petersen (RV), 2006-05-18:
Rammerne for korte bemærkninger tillader ikke en diskussion om forskellen mellem situationerne i 1998 og 2003.
Det er en gammel diskussion, så den lader jeg ligge.
Jeg vil bare gøre opmærksom på, at i det socialdemokratisk-radikale udspil står der udtrykkeligt, at det skal ske efter aftale med den irakiske regering.
Det har vi lagt fuldstændig klart frem, og sådan er det.
Jeg har et spørgsmål, som jeg tror meget hurtigt kan blive politisk relevant, og som jeg gerne vil stille udenrigsministeren: Hvad sker der, hvis/når den amerikanske regering beslutter sig for at trække f.eks. 10.000 eller 20.000 mand tilbage fra Irak her i løbet af foråret, eller når midtvejsvalget i efteråret nærmer sig?
Ville det ikke være mærkeligt at skulle forklare den danske befolkning, at det er absolut nødvendigt, vi bliver der med vores nu 480 soldater?
Når briterne trækker 800 mand ud, eller hvis amerikanerne trækker 10.000 eller 20.000 mand ud,
har det ingen betydning, men vi kan stadig ikke trække vores styrke ud.
Per Stig Møller (KF), 2006-05-18:
Jeg er meget glad for denne dialog, for jeg er ked af, hvis jeg har virket for ironiserende.
Jeg har bare ikke kunnet finde ud af, hvad meningen var, så jeg er glad for, at hr. Per Kaalund præciserer det her.
Tilstedeværelsen forudsætter en aftale med FN eller med den irakiske regering, og pointen er, at vi har en sådan aftale.
Vi har lige præcis en sådan aftale, fordi det er FN, der har bedt os om at være der, og den irakiske regering også opfordrer os til at være der.
Vi har aftaler.
Så er vi jo slet ikke uenige om det heller, og så kan Socialdemokratiet jo godt stemme for.
Det ville glæde mig, hvis vi under de udvalgsbehandlinger, vi skal have, kan ende med at finde sammen i et bredere flertal, for hvis det er efter en aftale med FN eller Irak, er vi jo enige.
Men den aftale har vi altså, og der er jo egentlig ikke grund til at bede om en ny, når vi allerede har en.
Jeg er meget glad for præciseringerne fra hr. Per Kaalund, og jeg håber, de kan åbne for konstruktive forhandlinger inden andenbehandlingen.
Per Kaalund (S), 2006-05-18:
Med hensyn til at vi skulle have den opfattelse, at danske soldater kan rende rundt som en anden milits i Irak og eventuelt beskytte danske projekter eller andet, ved udenrigsministeren jo også godt, at det ikke er det, der ligger i vores synspunkter.
Hvis dansk militær skal til udlandet i nogle opgaver, skal det selvfølgelig ske med mandat her fra Folketinget, og selvfølgelig skal der bag det mandat angiveligt ligge et FNmandat eller en aftale med den irakiske regering om hvordan og hvorledes og hvor, hvis det er muligt at indgå den slags aftaler.
Det har aldrig været tanken, at de skulle rende forvirret rundt.
Jeg synes, at udenrigsministeren problematiserer og ironiserer over vores tilbud om stadig at stille militære styrker til rådighed i beskyttelsesforanstaltninger, selvfølgelig underlagt gældende lovgivning i Irak og internationale regler.
Kan det ikke bekræftes?
Per Stig Møller (KF), 2006-05-18:
Jo, ud fra den betragtning kunne man da godt trække sig ud.
Jeg er ked af, hvis det blev opfattet som ironisering, for det var altså et forsøg på at få en afklaring af forskellen mellem argumenterne.
Selvfølgelig foretrækker jeg et bredt samarbejde, og derfor prøvede jeg også at sige i min afsluttende bemærkning, at vi jo faktisk er enige om genopbygningen, om behovet, om fremtiden for Irak og om målet for Irak.
Det, der skiller os ad, er, om der er brug for de danske soldater i forbindelse med koalitionsstyrkerne.
Der er ingen mulighed for placering uden for koalitionsstyrkerne, og det var bare den misforståelse hos Socialdemokraterne, jeg prøvede at præcisere: Der er ingen position uden for koalitionsstyrkerne.
Det synes jeg er ret vigtigt at gøre sig klart.
Men min pointe er bare, at hvis man siger, at 500 ud af 150.000 er ligegyldigt, er vores antal jo ligegyldigt alle vegne, for vores antal måles altid i hundreder af en samlet størrelse på 50.000, 60.000, 150.000, 400.000, alt afhængig af stedet.
Derfor siger jeg, at Danmark ikke skal lide af småstatssyndromet, altså at fordi vi er små, skal vi også blive væk.
Det har jo heller ikke været S og R's linje.
Det var ikke S og R's linje under den lange regeringsperiode fra 1993 til 2001, og dengang var jeg enig med S og R.
Lad os nu komme frem til det sidste: Det, der skiller os ad, er, om den danske hjælp har behov for dansk beskyttelse.
Det er det, vi mener at den har, og det mener S og R jo også.
S og R mener bare, at det kan ske uden for koalitionsstyrkerne, og det er det, jeg præciserer er en misforståelse.
Per Kaalund (S), 2006-05-18:
Vi takker selvfølgelig for de rosende ord om det socialdemokratisk-radikale initiativ til en udbygget indsats i Irak, men jeg synes, det ville klæde udenrigsministeren, hvis han i stedet for at ironisere og fordreje forsøgte at etablere et bredt samarbejde i dette Folketing om så vigtige sager som Irak, specielt i betragtning af, at da vi stemte imod i 2003, var det vores klare opfattelse, at udenrigsministeren egentlig delte vores opfattelse, men på grund af regeringssamarbejdet alligevel var tvunget til at gå i krig.
To ting: Hvad skal det nytte, skydes jeg og Socialdemokratiet nu i skoene.
Udenrigsministeren ved jo godt, at mine bemærkninger går på, at den borgerlige retorik i dette Folketing er af en sådan art, at 500 soldaters indsats nærmest er helt, helt afgørende for den irakiske situation og udvikling.
Selvfølgelig gør små lande nytte, og vore enkelte soldater gør stor nytte.
Men de 500 danske soldater skal ses i relation til de i alt 150.000 soldater, der er i Irak, og vil ministeren ikke give mig ret i, at når England samtidig trækker 800 ud, og Italien trækker et endnu større antal ud, kunne Danmark ud fra den betragtning også trække sig ud?
Per Stig Møller (KF), 2006-05-18:
Jeg synes, hr. Rune Lund skulle være glad for, at forsvarsministeren agter at besvare hans spørgsmål.
Det henhører under forsvarsministeren, og forsvarsministeren taler på regeringens vegne.
Søren Gade (V), 2006-05-18:
Forsvarsministeren vil fortsætte med at uddanne og træne de irakiske sikkerhedsstyrker i bl.a. konventionerne, og vi vil sørge for at påtale de eventuelle overgreb, vi ser.
Så vil vi leve med det faktum, at det rent faktisk er således, at vi er i Irak på en invitation fra irakerne og på opfordring fra FN.
Vi må acceptere, at Irak er et selvstændigt land, som har fået et nyt styre, og hvor man prøver at leve op til de idealer, som hr. Rune Lund og jeg helt sikkert deler.
Og vi er der for at hjælpe dem på vej.
Irene Simonsen (V), 2006-05-18:
Det er jo det, De Radikale vil, og det er det, Venstre ikke vil.
Men det er fint, og jeg hører også fru Elsebeth Gerner sige, at det er i orden, vi er uenige i politikken, for det er vi.
Med hensyn til modersmålsundervisningen er jeg oplyst om, at der er sat 2 mio. kr. ekstra af til modersmålsundervisning.
Der var også lige medspørgsmålet, nu skal jeg skynde mig at svare på det.
Ja, jeg er også oplyst om, at på Center Avnstrup, som jo også er et hjemsendelsescenter, bliver der nu mulighed for, at man selv kan lave mad.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2006-05-18:
Det behøver Venstre heller ikke, altså ville den samme politik.
Det forslag, vi har fremsat i dag, er ikke Det Radikale Venstres politik, det er et forslag, som der burde kunne skabes bred enighed om i Folketinget.
I Det Radikale Venstre er vi selvfølgelig glade for, at der kommer flere penge til asylcentrene, men det står stadig væk noget uklart for mig, hvad de penge skal anvendes til.
Indtil videre har vi hørt, at der skal bruges flere penge på modersmålsundervisning, samtidig med at ministeren i sin tale sagde, at der allerede var modersmålsundervisning i asylcentrene.
Så vil fru Irene Simonsen have ulejlighed med at forklare, nøjagtig hvad de 37 mio. kr. skal bruges til, og kan fru Irene Simonsen bekræfte, at det her forslag ikke indebærer, at der bliver mere plads til børnefamilierne, og at det indebærer, at der heller ikke bliver mulighed for, at afviste asylansøgere kan lave mad sammen med deres børn?
Det har jeg hørt ude på gangen, men jeg ved ikke, om det er sandt.
Og er fru Irene Simonsen enig med Dansk Folkeparti i, at der er ikke er tale om nye penge, at det her faktisk er penge, der i forvejen var afsat til asylcentrene?
Morten Helveg Petersen (RV), 2006-05-18:
Jeg stillede to spørgsmål, og man kan med lidt god vilje sige, at jeg fik svar på halvdelen af det ene, nemlig at det er ulogisk, at vi også er i Irak om 25 år, og det tolker jeg som et forsøg på et svar.
Men det korte af det lange er vel her, at det, der lægges op til, er, at man vil få en fremtid med amerikanske baser i Irak og med et dansk bidrag også på den lange bane, og jeg må forstå det sådan, at det er noget, Dansk Folkeparti er åben over for.
Det er så det.
Mit andet spørgsmål gik på, om Dansk Folkepartis kamp for demokrati i et muslimsk land er hovedoverskriften på det her.
Grunden til, jeg spørger, er selvfølgelig, at vi i alle mulige andre sammenhænge får at vide af Dansk Folkeparti, at demokrati og islam er uforenelige.
Så derfor kunne det være interessant at få at vide: Når det drejer sig specifikt om Irak, kæmper vi så for indførelse af et demokrati, og er det foreneligt med islam?
Martin Lidegaard (RV), 2006-05-18:
Det spørgsmål, jeg stillede fru Irene Simonsen, var: Har vi på et andet socialområde den praksis, at selv om vi ved, at børnene vantrives, selv om vi ved, at de er fuldstændig uden skyld i det, der foregår, og at det er forældrenes skyld, hvad der sker, straffer vi alligevel børnene?
Det kan godt være, at der sker fejl rundtom i systemerne, og det tror jeg såmænd også der gør, men mig bekendt er der ikke noget andet område, hvor vores praksis, altså det, vi har besluttet at gøre, er at straffe børnene for det, forældrene gør.
Det er jo det, regeringen vil.
Den siger, at det er forældrenes skyld og forældrenes ansvar, og derfor skal børnene vantrives derude, men det er jo bare børn, der er født under en uheldig stjerne, og som ellers er børn som alle andre børn i Danmark.
Så ville det ikke være rimeligt at behandle dem på samme måde som alle andre børn i Danmark?
Irene Simonsen (V), 2006-05-18:
Det gør der jo desværre nok, hvis man går rundt og kigger sig omkring.
Der findes desværre masser af børn, der ikke har det godt nok, og det skal jeg kun beklage.
Vi står her reelt med to muligheder, og af de to muligheder har vi i Venstre valgt at sige, at vi gør det så godt som overhovedet muligt for de børn, men inden for rammerne af den udlændingelov, som vi har, som betyder et indvandrerstop, og som også betyder, at man ikke kan komme her og sige, at man skal have asyl, og når asylansøgningen bliver underkendt af Flygtningenævnet, så siger vi i øvrigt: Vi er ligeglade med Flygtningenævnets afgørelse, for nu har I siddet så lang tid på centrene, at uanset hvad Flygtningenævnet siger, og uanset hvad I er og at I ikke er asylansøgere, så betragter vi jer som sådan.
Det vil vi i Venstre under ingen omstændigheder være med til, men vi vil det godt for børnene, og derfor forbedrer vi alt det, vi kan, inden for de rammer, vi har.
Martin Lidegaard (RV), 2006-05-18:
Jeg kunne godt tænke mig at spørge fru Irene Simonsen: Har vi ét andet eksempel fra dansk socialpraksis, hvor vi straffer børnene for det, forældrene gør?
Er der noget som helst andet sted i Danmark, hvor vi fastholder børn, der virkelig er kommet i klemme, og som bor under kummerlige forhold og vantrives, i de problemer, fordi vi i øvrigt synes, at forældrene har nogle problemer?
Eksisterer der ét andet eksempel på det i Danmark?
Irene Simonsen (V), 2006-05-18:
Det er det største problem for børnene.
Hvis der er noget, der går børn på, er det at se forældre, der er uafklarede, som er frustrerede, det er det værste, man kan byde et barn.
Derfor sætter regeringen også ekstra midler af til – og jeg ved godt, det ikke er det svar, hr. Jørgen Arbo-Bæhr vil have, men det er det svar, vi i Venstre er tilfreds med – at sørge for, at det hurtigst muligt bliver muligt at få de mennesker sendt hjem til en god start i hjemlandet og også en god start for børnene.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-05-18:
Jeg kan altså desværre konstatere, at svaret på mit spørgsmål var nej.
Der ligger ingen planer om at gøre noget ved et af hovedproblemerne for børnene, nemlig de meget trange pladsforhold, som de har sammen med deres familie på centrene.
Så vil jeg godt spørge til det andet hovedproblem, som er påpeget af alle dem, der arbejder med de børn, nemlig de meget lange opholdstider på centrene, hvor f.eks. Dansk Røde Kors har sagt, at man maks. egentlig skal opholde sig der 1 år.
Ligger der fra regeringens side nogen planer om at gøre noget ved de meget lange opholdstider?
Og nu spørger jeg ikke til, om forældrene skal bare rejse hjem og sådan noget, jeg spørger til den reelle situation, hvor børnefamilier i dag opholder sig i op til 7 år på asylcentrene.
Er der nogen planer om, at man skal prøve at få de børnefamilier ud af asylcentrene?
Er der nogen planer om at forbedre på det punkt – ja eller nej?
Irene Simonsen (V), 2006-05-18:
Der ligger ifølge de oplysninger, jeg har fået – ellers må man senere spørge ministeren om de mere konkrete økonomiske initiativer, det er ministerens initiativer – ikke noget om en væsentlig udvidelse af pladsen.
Nej, det ligger der ikke noget om, men der ligger noget om en forskønnelse af bygningerne og områderne.
Men det, der er væsentligt for børnene, hvis hr. Jørgen Arbo-Bæhr ligesom havde lyttet til, hvad jeg sagde ud fra den erfaring, jeg har, hvor jeg er kommet på centre siden 1993, er, at der er blevet taget meget mere hånd om de her børn.
Det, der bliver taget yderligere hånd om nu, og som vi i Venstre har syntes er vigtigt, er, at der hele tiden er nogle aktiviteter for de her børn, så de ikke skal komme til at sidde i den situation, at de skal til at tage ansvar for deres forældres modvilje mod at rejse hjem.
De skal have en hverdag med indhold.
Når jeg har været på besøg i centrene, har jeg mødt børn ude i skolerne, i daginstitutionerne eller legestuerne, og der kan jeg jo se de trives.
Det er i øvrigt nogle vidunderlige børn, nogle skønne børn, det kan der ikke herske spor tvivl om.
Og at de trives, er det, vi vil, men der er en opposition, der vil noget andet, og det er, at den politisk vil trække i en retning, hvor vi giver sådan et midlertidigt ophold, sådan at alle fremover får lov at komme ind i Danmark, når bare de bliver længe nok på centrene.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-05-18:
Nu synes jeg, fru Irene Simonsen sådan i det hele bare tog udgangspunkt i, hvad der er regeringens tarv, og ikke så meget i, hvad der er børnenes tarv, og jeg kan egentlig godt forstå, at fru Irene Simonsen ikke svarede på hr. Morten Østergaards spørgsmål.
Men jeg vil godt gentage det, for et af de reelle problemer for børnene i asylcentrene er, at de lever under nogle kummerlige forhold med deres familier.
Ligger der i regeringens forslag nogen ideer eller forslag til, at pladsforholdene for børnefamilierne skal forbedres – ja eller nej?