runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Hans Christian Schmidt (V), 2006-01-11:
Hr. Jens Peter Vernersen har bedt mig oplyse, om jeg som minister ikke burde, og jeg vil godt citere det: »... på spørgerens direkte spørgsmål i spørgetiden onsdag den 30. november 2005 have oplyst, at der forelå et juridisk notat fra det juridiske kontor i Direktoratet for FødevareErhverv, der advarede mod fra 2004 at udarbejde en bekendtgørelse, der tilgodeså 4H og LandboUngdom med 5 mio. kr., da bekendtgørelsen stred mod de almindelige ligebehandlingssynspunkter.«
Jeg tilkendegav ved besvarelsen af det af hr. Jens Peter Vernersen den 30. november 2005 stillede spørgsmål at lade udarbejde en nærmere redegørelse for forløbet i sagen og sende den til Folketinget.
Hensigten hermed var at sikre en grundig besvarelse af det stillede spørgsmål og at belyse de vigtigste dokumenter i sagen.
Jeg sendte nævnte redegørelse til Folketinget den 21. december 2005.
Redegørelsen var vedlagt en række dokumenter, herunder det interne høringssvar, som der spørges til.
Jeg skal så endvidere henvise til min besvarelse af S 1726.
Jens Peter Vernersen (S), 2006-01-11:
Jeg kan godt forstå, at ministerens svarer, som han gør.
Men det, som jeg jo helt konkret spurgte om, var, om der lå et juridisk notat.
Ministeren siger, at det vil han ikke gætte på, på trods af at ministeren helt præcis ved, at der lå et sådant juridisk notat den 30. november.
Derfor har jeg så stillet det her spørgsmål: Hvorfor oplyste ministeren ikke, at der ligger et juridisk notat?
Jeg synes faktisk, at man, når man svarer på den måde, som det skete her, vildleder Folketinget.
Jeg synes ikke, det sikrer et ordentligt samarbejde, som der jo er brug for.
Det her er jo et af de eksempler, hvor man kan se en udvikling, som er helt uacceptabel, hvor man siger, at man ikke vil gætte, når man har en helt konkret viden.
Det synes jeg er et problem for ministeren, og det synes jeg egentlig bare at ministeren skulle erkende.
Hans Christian Schmidt (V), 2006-01-11:
Jeg synes sådan set, der er god grund til lige at læse op, hvad det i grunden var, jeg svarede på som minister.
Jeg svarede følgende: »Jeg vil gerne sige til hr. Jens Peter Vernersen, at jeg selvfølgelig synes, det er nødvendigt, at vi får en redegørelse for den her sag.
Det er også derfor, jeg har bedt FødevareErhverv om at komme med den redegørelse.
Når jeg har modtaget den, sender jeg den over til Folketinget, og så kan vi tage en diskussion bagefter.
Jeg synes bare ikke, det er rimeligt, at jeg begynder at gætte mig frem til, hvordan forholdene har været dengang.
Nu får vi redegørelsen, og så tager vi diskussionen.«
Jeg synes sådan set, at det er et godt svar.
Man får redegørelsen, og man får sendt den herover, og vi har muligheden for at diskutere det.
Jeg synes faktisk, det plejer at være god skik og brug, at når man har en redegørelse under udarbejdelse, så må man som minister have den holdning, at man siger, og jeg citerer igen: »Jeg vil ikke begynde at gætte mig frem til, hvordan forholdene har været dengang.«
Nu har vi redegørelsen, nu har vi diskussionen.
Jens Peter Vernersen (S), 2006-01-11:
Det ændrer jo altså ikke noget ved, at ministeren forholder sig til et helt konkret spørgsmål, der lyder: »Er der på noget tidspunkt fremlagt et juridisk notat vedrørende denne bekendtgørelses fremkomst? ...«
Det var mit spørgsmål.
Og som ministeren oplyser her, er det ikke rimeligt, at jeg begynder at gætte mig frem.
Så havde vi været fri for det her spilfægteri.
Spørgsmålet er: Hvorfor forhaler regeringen og ministeren i det her tilfælde de her oplysninger?
Det var der jo ikke nogen som helst grund til.
Ministeren kunne bare have sagt, at det er rigtigt, der lå en juridisk redegørelse, der i øvrigt advarede imod, at man bevilgede 5 mio. kr. direkte til LandboUngdom, som ingen andre kunne søge.
Det kunne ministeren bare have sagt, så havde ministeren ikke skullet besvare det her spørgsmål i dag.
I det her tilfælde kunne det have været et ganske enkelt svar.
Hans Christian Schmidt (V), 2006-01-11:
Jeg er nødt til at sige til hr. Jens Peter Vernersen, at jeg har sendt et svar over på det, der hedder spørgsmål nr. S 1726.
Det lyder som følger, og jeg synes, der er grund til at læse det op, fordi jeg tror først, det er blevet sendt over i går aftes eller i går eftermiddag: »Jeg går ud fra, at spørgeren henviser til det interne høringssvar« – det var det, der var tale om – »af 12. juli 2004 fra Direktoratet for FødevareErhvervs juridiske kontor.
Jeg blev først ultimo november 2005 forud for min besvarelse af S 1137 gjort bekendt med, at der i Direktoratet for FødevareErhverv forelå et internt høringssvar om bekendtgørelsen, der rejste den nævnte problemstilling.
Høringssvaret er udarbejdet af Direktoratet for FødevareErhverv til internt brug og har ikke på noget tidspunkt været forelagt departementet eller mig, hvorfor jeg ikke har været gjort bekendt med høringssvarets nærmere indhold.
Bl.a. på denne baggrund udbad jeg mig en fuldstændig redegørelse om sagen.
Jeg kan tilføje, at jeg finder forløbet i august 2004 omkring udstedelsen af bekendtgørelsen og svaret til SiD uheldigt.
Jeg har påtalt dette over for Direktoratet for FødevareErhverv samt bedt direktoratet tilrettelægge dets procedurer således, at det beskrevne forløb ikke vil kunne gentage sig.«
Jeg tror, at hr. Jens Peter Vernersen også ved nærmere eftertanke må sige, at det svar, der ligger her, og det svar, jeg gav dengang, er der en fin overensstemmelse imellem.
Jens Peter Vernersen (S), 2006-01-11:
»Burde ministeren ikke på spørgerens direkte spørgsmål i spørgetiden onsdag den 30. november 2005 have oplyst, at der forelå et juridisk notat fra det juridiske kontor i Direktoratet for FødevareErhverv, der advarede mod fra 2004 at udarbejde en bekendtgørelse, der tilgodeså 4H og LandboUngdom med 5 mio. kr., da bekendtgørelsen stred mod de almindelige ligebehandlingssynspunkter?«
Hans Christian Schmidt (V), 2006-01-11:
Nu kan vi jo have forskellige tilgange til arbejdsmetoder.
Jeg synes, at når man beder om en redegørelse, så venter man på, at man får den redegørelse, og derefter forholder man sig til indholdet og da særlig om en sag, som er besluttet, dels før jeg blev minister og dels uden at være forelagt mig, som jeg lige har læst op.
Så jeg synes i grunden, det er rimeligt at sige: Lad os nu få den redegørelse, så vi kan se, hvad der er op, og hvad der er ned, og hvad forholdene var.
Og derfor synes jeg igen, at det, jeg svarede, var præcist.
Jeg synes bare ikke, det er rimeligt, at jeg begynder at gætte mig frem til, hvordan forholdene har været dengang.
Nu har vi altså redegørelsen, og vi har fået en debat, og vi kan måske endda glæde os sammen over, at der i grunden kommer noget godt ud af det.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Jens Peter Vernersen (S), 2006-01-11:
Jamen så bekræfter ministeren jo altså også, at han på det tidspunkt, hvor vi havde debatten her sidste gang, den 30. november, var bekendt med, at der lå sådan et juridisk notat, og så er det jo altså også rigtigt, at ministeren har forhalet oplysningen.
Det spørgsmål, som jo så rejser sig mere principielt, er, om det er gavnligt for folkestyret, at ministeren ikke bare svarer på det tidspunkt: Jo, der ligger et juridisk notat, og jeg skal vende tilbage.
Det kunne i hvert fald have afklaret meget i det videre forløb.
Hans Christian Schmidt (V), 2006-01-11:
Det er sådan set sjældent, man i Folketinget bliver præsenteret for noget af det, man kan kalde den tyndeste argumentation, man overhovedet kan finde.
Men nu forstår jeg, vi virkelig er kommet ud på den tynde is.
Nu forlader vi fuldstændig sagen, fordi man er klar over, at det her går rivende galt, når man nu skal tegne nogle billeder.
Så hr. Torben Hansen synes, det nu er passende at inddrage et helt andet spørgsmål, som hr. Torben Hansen godt ved jeg slet ikke har mulighed for nu at kunne sige noget om.
Jeg vil slet ikke kommentere det ud over blot at sige: Det taler jo tydeligt sit eget sprog; det var altså der, vi skulle hen, da vi skulle diskutere den her sag.
Der er overhovedet ikke et spørgsmål til mig fra hr. Torben Hansen om sagen her.
Det er ikke et spørgsmål om børne- og ungdomsarbejde, det er ikke et spørgsmål om, hvorvidt der kommer til at ske noget godt.
Nej, det er kun et spørgsmål om, at man måske kunne komme frem med et eller andet, som man har gået og ventet på længe.
Jo, jo, sådan er det, men det kræver i hvert fald ikke, at jeg svarer.
Nu fremgår det også helt tydeligt af redegørelsen, hvornår de ting kommer ind, og at jeg i øvrigt i grunden var indstillet på at imødekomme det, som SiD, nu 3F, skrev om det.
Men må jeg ikke godt til hr. Jens Peter Vernersen sige, at det med, hvornår det her er sket, faktisk står allerførst i redegørelsen og er meget præcist.
Der står: »Staten har gennem årtier ydet tilskud til konsulentbistand inden for jordbrug.
Tilskudsordningen har haft forskellige udformninger, men senest fik de foreninger og organisationer, der var godkendt til at udføre rådgivningen, tildelt en samlet tilskudsramme for hvert år.
Inden for denne ramme fik foreningerne tilskud til en andel af deres udgifter.
I den forbindelse er der i årenes løb årligt ydet støtte til 4H og LandboUngdom – i de seneste år med 5 mio. kr. årligt.
« Det er vel svært at sige, at det er noget, som den nye fødevareminister skulle være kommet i tanke om, når man tænker på, i hvor mange år det er sket.
Torben Hansen (S), 2006-01-11:
Nu er den her slags sager jo ikke nye for fødevareministeren.
I forbindelse med velfærdspuljen og Vojens Kommune tilbage i 2002 og 2003 blev der også rejst kritik fra Ombudsmanden af ministeren, som dengang var miljøminister.
Der kom endda en meget kras kritik fra Rigsrevisionen i november 2004, og det var om det samme: Det var vennetjenester, det var ulige behandling af tilskudsansøgere.
Det helt simple spørgsmål, som man må få besvaret her i Folketinget, er: Hvornår vil ministeren ophøre med at have sager om vennetjenester og ulige behandling af tilskudsansøgere i sit kølvand?
Hans Christian Schmidt (V), 2006-01-11:
Redegørelsen siger, nederst side 2: »I Direktoratet for FødevareErhvervs interne forelæggelsesnotat af 20. august 2004, hvori SiD’s høringssvar omtales, nævnes, at fødevareministeren efter ophør med støtte under konsulentordningen ønsker fortsat at yde støtte, således at 4H og LandboUngdoms børne- og ungdomsarbejde kan fortsætte uændret.
Notatet bærer en påskrift formuleret som et spørgsmål om, at det vel i lyset af indholdet ikke er nødvendigt at forelægge notatet for den nye minister.
Bemærkningerne fra juridisk kontor omtales ikke i forelæggelsesnotatet.
Ved påtegning af notatet den 23. august 2004 blev der truffet beslutning i direktoratet om at fremme bekendtgørelsen mest muligt.«
Og som der videre står på side 3: »Ovennævnte notat blev ikke forelagt for den ny fødevareminister, der var tiltrådt den 2. august 2004.«
Videre står der: »Bekendtgørelsen blev udstedt den 23. august 2004 og offentliggjort den 31. august 2004 med ikrafttrædelse dagen efter, den 1. september.
Det oplyses, at andre organisationer i landdistrikterne kan søge om tilskud under den almindelige art. 33-ordning.
Ovennævnte meddelelse til SiD blev ikke forelagt den ny fødevareminister.
« Jeg er nødt til at sige, at jeg selvfølgelig er irriteret over det, og derfor har jeg givet en påtale.
Jeg er også nødt til at sige til hr. Jens Peter Vernersen: Det forekommer ret indlysende, hvordan forløbet har været.
Jens Peter Vernersen (S), 2006-01-11:
Nu siger ministeren det selv: at ministeren fortsat ønskede, at der skulle ydes den der støtte.
Så er det sådan set ikke særlig interessant, hvad der har været af korrespondance osv. ovre i direktoratet.
Jeg siger bare: Hvis noget tilsvarende var sket for en socialdemokratisk regering, f.eks. vedrørende støtte til DUI-Leg og Virke, så er jeg helt sikker på, at fødevareministeren ville have gjort livet alvorligt hedt for den minister, der måtte have taget sådan en beslutning.
Sådan er det nu engang.
Så vil jeg også sige: Når vi nu her er fremme ved 2004, så går der jo faktisk et helt år, inden der bliver lavet en bekendtgørelse, der ændrer på den tilstand.
Der går faktisk et helt år – fra efteråret 2004 til efteråret 2005 – inden en ny bekendtgørelse, der giver mulighed for en bredere kreds af ansøgere, er på plads.
Alt tyder jo på, at ministeren trækker den her sag i langdrag – også uanset at der i mellemtiden kommer et valg, men det er jo kun noget, der foregår inden for en 3-4 ugers tid.
Så der er altså meget, der tyder på, at ministeren i hvert fald ikke sådan forhastede sig, hvad angår at ændre den her sag.
Det, man kan se af redegørelsen, er, at der bliver lavet et forelæggelsesnotat den 20. august 2004.
Vil det sige, at ministeren aldrig har set det forelæggelsesnotat af 20. august 2004?
Der er i hvert fald tale om et forelæggelsesnotat i den redegørelse, vi får, og det er normalt et forelæggelsesnotat, som tilgår ministeren.
Ministeren må vel erkende, at ansvaret for, at det her sker – at man laver en bekendtgørelse, der tilgodeser LandboUngdom med 5. mio. kr., uden at andre kan søge – er ministerens.
Der er ingen grund til at snakke uden om det her; det må vel stå fuldstændig klart.
Hans Christian Schmidt (V), 2006-01-11:
Jeg skal lige sige først, at hr. Jens Peter Vernersen har bedt mig oplyse, hvad baggrunden er for, at jeg som minister – og jeg vil gerne citere mit svar igen – med min »beslutning i august 2004 fandt, at der skulle ydes tilskud til 4H og LandboUngdom, når beslutningen helt åbenbart stred mod det almindelige ligebehandlingssynspunkt«.
Hr. Jens Peter Vernersen har ellers lige bedt mig oplyse, hvad baggrunden er for, at finansieringen af støtteordningen for 4H og LandboUngdom sker med midler fra landdistriktsprogrammet.
Vedrørende den første del af spørgsmålet skal jeg svare følgende: Som det fremgår af redegørelsen til Folketinget, som er sendt over, udstedte Direktoratet for FødevareErhverv den 23. august 2004 en bekendtgørelse, der alene rettede sig imod 4H og LandboUngdom, og hvis man ser på det spørgsmål, nr. S 1726, til skriftlig besvarelse, jeg har besvaret, står der: »Jeg går ud fra, at spørgeren henviser til det interne høringssvar af 12. juli 2004 fra Direktoratet for FødevareErhvervs juridiske kontor.
Jeg blev først ultimo november 2005 forud for min besvarelse af S 1137 gjort bekendt med, at der i Direktoratet for FødevareErhverv forelå et internt høringssvar om bekendtgørelsen, der rejste den nævnte problemstilling.
Høringssvaret er udarbejdet af Direktoratet for FødevareErhverv til internt brug og har ikke på noget tidspunkt været forelagt departementet eller mig, hvorfor jeg ikke har været gjort bekendt med notatets nærmere indhold.
Bl.a. på denne baggrund udbad jeg mig en fuldstændig redegørelse om sagen.
Jeg kan tilføje, at jeg finder forløbet i august 2004 omkring udstedelsen af bekendtgørelsen og svaret til SiD uheldigt.
Jeg har påtalt det over for Direktoratet for FødevareErhverv samt bedt direktoratet tilrettelægge dets procedurer således, at det beskrevne forløb ikke vil kunne gentage sig.«
Jeg var altså ikke vidende om det, så når man taler om min beslutning i august 2004, fremgår det tydeligt af svaret på spørgsmål nr. S 1726, hvordan de forskellige datoer er.
Jens Peter Vernersen (S), 2006-01-11:
Dette spørgsmål er jo også helt principielt, nemlig hvad baggrunden for ministerens beslutning var i august 2004 om at yde et tilskud, som var direkte designet til LandboUngdom på 5 mio. kr. Som det i hvert fald er kommet frem, strider det imod de almindelige ligebehandlingssynspunkter, og alligevel foretager man en sådan donering til LandboUngdom på 5 mio. kr.
Jeg vil bare spørge ministeren: Hvis det var sket, da ministeren var i opposition, at en socialdemokratisk minister havde bevilget et sådant beløb, f.eks. til DUI-Leg og Virke, er det så ikke meget, meget sandsynligt, at ministeren ville have stået hernede i Folketinget den efterfølgende onsdag, når det var kommet frem, og virkelig have kritiseret den socialdemokratiske minister, der havde ydet en sådan bevilling?
I det her tilfælde ser det bare ud til, at det er o.k., at man gør det her, indtil der bliver noget kritik fra bl.a. 3F/SiD om, at det måske ikke er helt rimeligt, at andre ikke kan søge, så begynder man sådan at få kolde fødder.
Men det er jo først, da det kommer frem, at man siger: Det er ikke helt godt, hvad vi har lavet i det her tilfælde.
Hvordan har ministeren det egentlig med sådan en sag?
Hvordan kan det foregå i en regering, som ministeren jo også var medlem af på det tidspunkt?
, og hvad er baggrunden for, at finansieringen sker med midler fra landdistriktsprogrammet?«
Torben Hansen (S), 2006-01-11:
Jeg kan konstatere, at den eneste, der sådan set forlod sagen og den her lille spørgerunde, var ministeren selv.
Jeg synes faktisk, det er et yderst relevant spørgsmål, som borgerne og Folketinget må have opklaret, når vi har set det hav af sager.
Og vi kan jo ikke forvente, at vi har set den sidste, med den forvaltningspraksis, som ministeren åbenbart lægger ned over ministerierne ude rundtomkring.
Så det korte af det lange er det meget simple spørgsmål: Hvornår kan vi forvente at der ikke længere er den slags sager her om vennetjenester og ulige behandling af tilskudsansøgere i lige præcis denne ministers kølvand?
Peter Christensen (V), 2006-01-12:
Vi diskuterede det meget, da vi vedtog finansloven, men jeg er nødt til at genoptage den diskussion.
Der er ikke tale om nedskæringer.
Der vil i forhold til den økonomi, kommunerne havde i 2005, og den økonomi, de skal udmønte i 2006,
være langt flere penge at udmønte.
Servicen vil altså kunne stige i alle kommuner.
Nu har man budgetteret med en endnu større stigning end den, vi var blevet enige om.
Jeg kan i øvrigt forstå også på de spørgsmål, Enhedslisten stillede til finansministeren, at man grundlæggende i Enhedslisten ikke mener, at der skal være nogen økonomisk styring.
Det er jo et legalt synspunkt at have, men temmelig uansvarligt.
Men det er da et ærligt synspunkt at have, og der behøver vi vel ikke at bruge meget tid på så at konstatere, at vi grundlæggende er uenige.
Vi mener, at man skal have en styring af det samlede offentlige forbrug, uanset om det udmøntes i kommuner og amter eller på regeringsniveau, og vi har lagt en plan, foreløbig frem til 2010 ...
Line Barfod (EL), 2006-01-12:
Jeg forstår bare ikke, og det håber jeg så at jeg kan få et bidrag til forståelse af fra ordføreren, hvorfor det overhovedet ikke er en fare for samfundsøkonomien, at vi lige har oplevet en julehandel, hvor der er brugt et stort milliardbeløb.
Det er endnu en gang et rekordstort milliardbeløb, der er brugt på alle mulige forskellige forbrugsgoder og udlandsrejser og alt muligt andet.
Friday, March 10, 2006 4:42 PM
det samme, vi kan ikke have, at vi har så mange hjemmehjælpere og pædagogmedhjælpere.
Hvorfor er der den forskel på, om pengene bliver brugt til dyre forbrugsgoder eller til helt basal velfærd?
Lissa Mathiasen (S), 2006-01-12:
Det lyder meget flot, når finansministeren siger, at det ikke er kommunerne, vi straffer.
Nej, men man tager trods alt nogle penge fra kommunerne, og det kommer i den grad til at føles for borgerne som en straf.
Hvis man tager sådan en lille kommune som Vamdrup, som har oplevet meget stor tilvækst i befolkningstallet, har det haft virkning på mængden af børn i skolen og på pasningstilbud, fordi der selvfølgelig er en pasningsgaranti, og det har også haft en virkning på plejehjemspladser.
Det at der er en tilvækst i befolkningen har betydet, at man har overskredet med en lillebitte smule.
Friday, March 10, 2006 4:42 PM
så betyder det, at vi igen bliver nødt til at skære på en ellers ikke ekstravagant service i folkeskolen.
Er det direkte kommunen, der vil få besparelsen?
Det er jo sådan set det, der ligger i det her.
Vi ønsker at få at vide, hvordan man fra regeringens og finansministerens side agter at lave de her besparelser, om det måtte blive nødvendigt.
Arne Toft (S), 2006-01-12:
Ja, men finansministeren har jo også lige sagt, at KL ikke vil begynde at detailstyre og gå ind i kommunernes budgetter og sige: I skal spare der og der.
Der er kommuner, som har fået betydelig flere ældre indbyggere og betydelig flere børn, og det modsatte kan også være tilfældet.
Men hvad sker der, hvis vi kommer i den situation, at kommunerne ikke finder de 2,2 mia. kr., som det drejer sig om?
Der vil helt sikkert være kommuner, som åbner deres budgetter og finder de penge, som regeringen har anvist skal findes, men hvis vi kommer i den situation, at man ikke finder de 2,2 mia. kr., står ministeren så ved, at de kommuner, som har overholdt deres del af aftalen, selvfølgelig ikke kommer ud for at skulle aflevere flere penge?
De skal vel ikke hæfte for, at KL har lavet en aftale på andre kommuners vegne?
Thor Pedersen (V), 2006-01-12:
Jamen jeg må altså sige igen, at der er ingen straf.
Hvad er det for en yderligere straf?
Der er ingen straf.
Vi har for det første et ønske om, at en aftale overholdes, og for det andet forventer vi, at KL kan håndtere den opgave at få det hele til at passe sammen.
Kommunerne er jo meget forskellige, men man må få det til at gå op under et, så aftalen matcher.
Det, der udestår, er så, at hvis det ikke lykkes, og hvis noget skrider, må man se på, hvordan man i givet fald kan neutralisere virkningerne af det.
Men det vil aldrig være noget, der har noget med begrebet straf at gøre.
Det har noget at gøre med at sikre, hvordan den samlede økonomi holder sig på sporet, og det kan altså ikke være nogen straf, at regeringen tilstræber, at det kommer til at passe under et.
Det er i KL, man må have debatten om, hvordan opgaven kan løses i fællesskab.
Kommunerne er forskellige, og vi har udtrykkeligt sagt, at hvis det skrider, kan vi ikke bedømme udefra, hvordan man rent faktisk kan neutraliserer skreddet.
Det er helt åbent, men vi har sagt, at i givet fald – hvis det mod forventning skulle gå helt galt – vil regeringen give mulighed for, at det også drøftes i Folketingets Finansudvalg.
Line Barfod (EL), 2006-01-12:
Hr. Peter Christensen svarede overhovedet ikke på mit spørgsmål.
Jeg spørger jo netop til en økonomisk styring af den samlede samfundsøkonomi.
Hvorfor anser Venstre det for utrolig farligt for samfundsøkonomien, at man i kommunerne f.eks. har besluttet, at man skal give de ældre et bad hver 14. dag, og at det skal der være hjemmehjælpere nok til at have sikret?
Det er der ansat hjemmehjælpere nok til, og nu skal man ud og fyre nogle af dem for at kunne leve op til det nedskæringskrav, som finansministeren er kommet med, ud fra hvad der er budgetteret for 2006.
Man anser det som utrolig farligt, at vi skal have flere hjemmehjælpere, men man anser det overhovedet ikke som noget problem for samfundsøkonomien, at julehandelen lige har omsat for et milliardbeløb og endnu en gang satte en kæmpe rekord, og at man bruger masser af penge på at øge det private forbrug.
Jeg står ikke og argumenterer for, at man skal lave et indgreb mod julehandelen.
Jeg spørger bare om forskellen på de to steder, hvor forbruget stiger.
Det ene sted stiger det eksplosivt, og der vil regeringen ikke gøre noget og anser det ikke som en fare, det andet sted stiger det ganske beskedent, og her mener regeringen altså at det er et kæmpe problem, at der bliver lidt flere hjemmehjælpere.
Hvorfor?
Per Clausen (EL), 2006-01-12:
Jeg tror nu, vi alligevel skal holde fast i det, der er indholdet af diskussionen, nemlig at finansministeren ønsker at sikre, at kommunerne bruger færre penge på service, end kommunerne selv er nået frem til er nødvendigt, selv efter et forsøg på at overholde aftalen med finansministeren.
Det må vel stå tilbage?
I øvrigt er det jo sådan, at finansministeren udmærket godt ved, at bl.a. udgifterne til strukturreformen er en af de ting, kommunerne skal have dækket ind, plus at der sker en udvikling i sammensætningen af befolkningsgrupperne og på en lang række andre områder.
Derfor er det en unødvendig ekspedition, finansministeren er ude i, i hvert fald hvis det er økonomien, der er drivkraften.