Anne Baastrup (SF), 2004-11-18:
Jeg ville i og for sig gerne have takket for den her debat, men det vil jeg ikke, for jeg synes, den har været lidt træls.
Ministeren kommer med en lang, gribende beskrivelse af alle de ting, der sker i kriminalforsorgen, men når man læser kriminalforsorgens ansattes eget blad, så kan man se, at der er et stykke vej fra ministerens beskrivelse af virkeligheden og så til, hvordan virkeligheden ser ud, når den er set med de ansattes øjne.
Vi kan se, at de ansatte har en meget høj grad af førtidspensionering, at der er stadig voldsom oversygelighed, og det må være, fordi arbejdspladsen ikke er god nok.
Så den beskrivelse, ministeren kom med, som jeg hørte som et skønmaleri af fængselsvæsenet i dag, er ikke en beskrivelse af virkeligheden.
På tilsvarende måde var jeg også skuffet over både hr. Helge Adam Møllers og hr. Karsten Nonbos beskrivelse og kritik af det her forslag.
Det drejer sig jo om, at når man kommer til et fængsel, så er det vigtigt, at fængselspersonalet rent faktisk ved, hvad det er for en person, de har her, hvad det er for nogle ressourcer, han har, og hvad det er for nogle svagheder, han har, og hvad det er for en behandlingsindsats, der rent faktisk kan nytte noget.
Det sker ikke i dag.
Der sker alt for tit det, at man blot passerer forbi, og så bliver man i øvrigt henvist til en arbejdsplads.
Det, der også er helt afgørende for muligheden for, at man rent faktisk kan få noget ud af et fængselsophold, er, at man tager det alvorligt.
Når man så samtidig ved, at når de indsatte kommer til fængselsporten, så står der en fra arbejdspladserne og snupper den pågældende, fordi det er indtægtsdækket virksomhed, hvis man kan få en indsat over på arbejdspladsen, hvorimod det er ren tilsætning for fængslet, hvis det er, at han skal i gang med en uddannelse.
Er han så tilstrækkelig stædig og fastholder, at han vil have sig en uddannelse, så er der desværre ikke få eksempler på, at folk kommer i gang med en uddannelse, indskriver sig til eksamen og får at vide, at fængslet ikke har råd til at betale eksamensafgiften.
Så bliver spørgsmålet om de mindre fængsler kritiseret.
Derfor syntes jeg, det var ganske beskæmmende, at hr. Helge Adam Møller sådan fuldstændig afviste tanken om, at man skulle gå hurtigere i gang med at tænke nyt, når det drejer sig om fængslerne.
Det er jo ikke korrekt, at der bliver bygget et nyt fængsel i Storstrøms Amt inden for en overskuelig fremtid.
Det, der er lavet en aftale om, er, at man skal i gang med at finde ud af at få projekteret noget.
Det kan jo godt tage både 10 og 15 år, før der ligger et fængsel.
Så ved vi jo også godt, at det fængsel, der bliver bygget, kommer til at ligne det på Enner Mark.
Det vil sige, at vi jo ikke får afprøvet den vision, der går på, at vi har en mindre institution.
Forskellen på at have et stort fængsel med små institutioner indeni og så have et lukket fængsel med en mindre institution i sig selv er jo, at de ansatte ikke er en del af en stor virksomhed.
Det er en helt, helt anden stemning, man kan få opbygget i mindre lukkede fængsler.
Jeg er ikke et sekund i tvivl om, at en af grundene til fangeoprøret på Nyborg var, at vi har den store almene afdeling, hvor der bor adskillige mænd sammen, jeg tror, det er mere end 100, der i virkeligheden har fællesskab der, og så er det meget, meget svært for de ansatte at håndtere situationen.
Det er svært for de ansatte at overskue, hvad det er, der sker bag deres ryg, og så er det, at det hele kan gå så gruelig galt.
Hr. Karsten Nonbo kom med en, synes jeg selv, rigtig god, relevant kommentar til mit forslag om, at man skal have udviklet vilkårene i form af samfundstjeneste, uddannelse, behandling m.v., nemlig at det er en slags tillægsstraf.
Jeg er også enig med hr. Karsten Nonbo i, at hvis man træder et skridt tilbage, kan man godt sige, at det er en slags tillægsstraf.
Men samtidig tror jeg, at det er vigtigt, når man kommer til prøveløsladelsen, at der så rent faktisk er lagt en plan, at der er nogle, der vil være tovholdere, så man kan overholde den plan.
Der tror jeg, det er vigtigt, at der i højere grad er lidt mere styr på, hvad der sker med de her mennesker, som er i en prøveløsladelsessituation, når de ikke har fået den uddannelse, når de ikke har fået muligheden for at få arbejde, mens de sad i fængslet.
Kald det tillægsstraf og gør nar ad mig på den måde, men jeg synes altså, at den måde, som vi meget ofte behandler folk i prøveløsladelsessituationen på, ikke er god nok.
Jeg tror, det er sundt for en institution, at de ansatte har forskellig faglig baggrund.
Vi har oplevet det på Sikringen, den lukkede psykiatriske institution, vi har i Nordvestsjælland.
Der kom der en afdeling, hvor man ansatte socialpædagoger, og der er ingen tvivl om, at det da gav anledning til diskussioner mellem plejefolkene og socialpædagogerne.
Men samtidig må vi også her efter 6-7 år, hvor forsøget nu har kørt, erkende, at det faktisk er en rigtig, rigtig god idé at blande folk med forskellige kompetencer.
De har forskellige ressourcer, og de kan trække på hinanden på forskellig vis.
Og så skal socialpædagoger naturligvis have en eller anden form for sikkerhedsuddannelsesoverbygning.
Men når man ser på nogle af de socialpædagoger, der i åbent regi kan håndtere nogle drenge, der er rigtig, rigtig, rigtig svære at håndtere, så er jeg ikke et sekund i tvivl om, at der er gode socialpædagoger, som nemt kan gå ind og virkelig gøre en meget stor indsats i kriminalforsorgen.
Vi har det jo i Ringe, og vi har også gode erfaringer der.
Så alt i alt vil jeg sige ikke tak for debatten, men erkende, at nu har vi haft debatten, og så fortsætter vi i øvrigt med vores diskussioner om kriminalforsorgens udvikling.