runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2000-11-09:
Der er intet i forslaget, der forhindrer ansatte på en virksomhed i at organisere sig.
Der er intet i forslaget, der forhindrer medarbejdere på en virksomhed i at kæmpe for bedre løn- og arbejdsvilkår.
Resultatet er jo i og for sig det samme, og jeg tror ikke, vi kommer det meget nærmere.
Ole Vagn Christensen (S), 2000-11-09:
Til hr. Ole M. Nielsen: Det har man faktisk haft, siden man etablerede hovedaftalerne.
Det er det, der har givet stabiliteten; det er det, der har givet roen.
Der, hvor jeg anfægter det, der ligger i det her beslutningsforslag, er, at man lægger op til, at strejkeretten skal begrænses.
Man siger jo klart og tydeligt om blokaderetten, at der jo ikke er grund til, at man skal begrænse noget, hvis ikke det er, fordi man vil have noget stoppet.
Det, man gør her, er, at man stopper nogle menneskers rettigheder.
Selv om det er et mindretal, stopper man de menneskers rettigheder.
Jeg synes, det ville klæde også Kristelig Fagbevægelse, at de meldte ud og sagde: Vi forhandler, vi slås efter de principper, som er i ILO-konventionerne.
Så var vi sådan set helt, helt ude over, at vi skulle stå her og diskutere, om man fratager nogen rettighederne til at etablere blokader og strejker og den slags ting.
Ole M. Nielsen (KRF), 2000-11-09:
Jeg kan da ikke forstå, hvorfor vi skulle anbefale nogen organisationer at handle efter andre spilleregler end dem, de selv har valgt.
Den seneste udvikling, hvor de jo mere og mere kommer til at ligne de parter på arbejdsmarkedet, som hr. Ole Vagn Christensen godt kan lide, er jo så i øvrigt det, der gør, at de faktisk har været på kanten af at komme i konflikt med hinanden.
Det synes jeg er helt fint, men lad dem aftale deres spilleregler.
Det er
den, hr. Ole Vagn Christensen igen siger giver os ro og stabilitet.
Den debat har vi været igennem
Ole Vagn Christensen (S), 2000-11-09:
»Selv har valgt«.
Jeg må sige til hr. Ole M. Nielsen, at det forslag, vi står med her, fratager nogle mennesker muligheden for at vælge.
Det fratager et mindretal muligheden for at kunne etablere det nødvendige.
jo sådan set, at der er fremsat et forslag, som lægger op til begrænsninger.
Det er jo ikke noget med, at parterne selv får lov til at løse den situation, og det kan jo godt være, at hvis man holdt sig fra hele det dér system, så begyndte også de kristelige efterhånden at sige: Vi ønsker også at være med til at forme det her samfund ud fra de naturlige principper, som er anerkendt i hele verden, nemlig ILO-konventionerne, hvorefter folk har strejkeret, har forhandlingsret og har muligheder for at kunne forbedre deres forhold.
Ole M. Nielsen (KRF), 2000-11-09:
De mennesker, som hr. Ole Vagn Christensen henviser til her, der bliver frataget en mulighed for at lave en konflikt, er altså åbenbart det mindretal af medarbejdere, der er på en virksomhed, hvor der allerede er en aftale med en anden organisation, som de ikke er medlem af.
Der kan man så sige, at når de er der, må de jo finde sig i, hvad flertallet har bestemt.
Men kan hr. Ole Vagn Christensen ikke over for mig bekræfte, at SiD eksempelvis kan på ind og etablere blokade på en virksomhed, hvor de oven i købet ikke har et eneste medlem ansat?
Annette Jørgensen (DF), 2000-11-09:
Efter dansk arbejdsretlig tradition har faglige organisationer ret til at etablere faglige blokader mod en virksomhed.
Denne ret benyttes primært i situationer, hvor den faglige organisation ønsker indgåelse af en overenskomst med den pågældende virksomhed.
Det skal fortsat være muligt at iværksætte blokader med det formål at opnå overenskomst med henblik på generelt at forbedre løn- og arbejdsvilkårene på virksomheden.
Der har imidlertid i de seneste år været en tendens til at iværksætte blokader, hvor det primære formål ikke har været at forbedre medarbejdernes løn og arbejdsvilkår på den blokaderamte virksomhed, men i stedet at sikre en monopollignende status for den pågældende faglige organisation i forhold til konkurrende faglige organisationer.
Det fremsatte forslag er en genfremsættelse fra folketingsåret 1999-2000.
Ved den lejlighed udtrykte
Men det har vist sig, at der i nogle situationer har været etableret blokader mod en virksomhed, hvor kun nogle ganske få ansatte har været medlem af det fagforbund, som har etableret blokaden, og det kan ikke være rigtigt, at en stor virksomhed på den måde bliver lammet med de indtægtstab, noget sådant medfører, både for de ansatte og for virksomheden og derfor naturligvis også for det danske samfund.
Der er tale om et beslutningsforslag, og det er Dansk Folkepartis håb, at det vil kunne vedtages, så regeringen kan lave et konkret lovforslag, og den rejste problemstilling kan blive løst på en god og hensigtsmæssig måde for alle parter.
Ole Vagn Christensen (S), 2000-11-09:
Ja, det kan jeg bekræfte, for sådan er spillereglerne, og de spilleregler er faktisk pålagt af Folketinget af hensyn til, at man skulle have den stabilitet, som er nødvendig, at man skulle kunne sikre fredspligten.
Det er det, der står i lovens § 5.
Ole M. Nielsen (KRF), 2000-11-09:
Ja, sådan er spillereglerne, som er velsignet her i Folketinget, og det er dem, vi vil have ændret.
Det er derfor, vi er her lige nu.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2000-11-09:
Først til hr. Ole Vagn Christensen: Jeg blev en lille smule konfus over hr. Ole Vagn Christensens indlæg, for jeg mener ikke, at der i forslaget her er noget indgreb over for strejkeretten overhovedet.
Hvis hr. Ole Vagn Christensen har fundet det i forslaget, vil jeg gerne gøres opmærksom på det.
I nogle ganske specielle tilfælde, nemlig dér, hvor man kun har det formål at opnå monopol, er der et indgreb imod blokaderetten.
Det er det, forslaget handler om.
Men jeg tror, når man vil få lejlighed til at læse referatet af det, jeg har sagt, at man vil se, at det ikke var det, jeg gav udtryk for.
Jeg sagde oven i købet, at de to partier ikke havde til hensigt i den nuværende situation at støtte forslaget her, men alligevel fornemmede jeg - nu er det jo to meget dygtige ordførere, to unge ordførere, som har fremtiden for sig - en holdning bag de to indlæg, som gav mig det indtryk, at man godt var klar over, at der ind imellem skete ting på det danske arbejdsmarked, som det kan være overordentlig svært at forsvare.
Jeg skal blot for god ordens skyld korrigere hr. Ole Sohn.
Forslaget blev fremsat første gang i sidste folketingssamling, men nåede ikke at komme til anden behandling i Folketingssalen og er derfor nu genfremsat.
Derfor kan det næppe være sandsynligt, at hr. Ole Sohn har været ordfører tre gange.
Jette Gottlieb (EL), 2000-11-09:
Det er et spørgsmål til arbejdsministeren: Jeg kunne godt tænke mig en redegørelse for, hvorvidt kønsdiskrimination og racediskrimination indgår i nogle overenskomster, sådan som de er kendt i dag, altså i hvilket omfang indgår den type bestemmelser i dag i overenskomster?
Og hvad er det for en form for overenskomstimplementering, man forestiller sig?
Kristian Jensen (V), 2000-11-09:
Det er netop et spørgsmål om retten til at lave aftaler.
Det er spørgsmålet om retten til, at mennesker kan vælge at lave de aftaler, de vil have, og at de folk, der er ansat på f.eks. Ikadan, kan vælge at aftale, at de vil være ansat og arbejde under den kristelige fagforenings overenskomst og ikke under den overenskomst, som andre finder er bedst for dem. Det er ikke sådan, at jeg har sagt, at jeg vil have den danske model udbredt til resten af verden; det er jeg sådan set ligeglad med.
Hvis man andre steder i verden har andre modeller, som man er enige om, er det deres valg, og fred være med dem.
Men i Danmark bør det være sådan, at der skal være frihed til, at folk kan vælge selv, og i Venstre har vi tillid til, at folk er intelligente nok, kloge nok til at vælge den overenskomst og den fagforening, som de synes er bedst for dem.
Hvis folk vælger en overenskomst, der som en del af sit indhold afstår fra at bruge konflikter og strejker, har vi tillid til, at folk har taget det med i deres overvejelser, og at folk er kloge nok til at foretage det valg.
Jeg er ked af, at hr. Ole Vagn Christensen ikke har den samme tillid til mennesker, som Venstre har.
Når hr. Bjarne Laustsen mener, at han om et år vil ligge over gennemsnitsalderen for folketingsmedlemmer, så kan jeg sige til hr. Bjarne Laustsen, at vi andre også regner med at blive et år ældre, og derfor vil gennemsnitsalderen sikkert stige herinde, medmindre hr. Bjarne Laustsen har kendskab til valg, hvilket vi andre endnu ikke har. Det kunne da være rart at få afsløret det. Forslaget her er et forslag om at sikre mod aldersdiskrimination, og Venstre er positivt indstillet over for, at ældre bliver længere tid på arbejdsmarkedet, og vil gøre, hvad vi kan for at modvirke udstødningen fra arbejdsmarkedet.
Derfor kigger vi også positivt på alle de forslag, der kommer.
Men vi er lidt skeptiske - på samme måde som arbejdsministeren var det - over for at udvide diskriminationsparagraffen til også at omfatte alder ud over de nuværende forbud, man har mod at diskriminere.
Der er en anden grænseproblematik med f.eks. alder end det, der står i loven i øjeblikket.
Venstre har derimod et forslag, der er blevet fremsat i dag, hvor vi går ind for at fjerne nogle af de krav om alder, der ligger i den danske lovgivning, nogle af de krav, som sætter både en nedre og en øvre grænse for, hvornår man kan få lov til at udøve sit erhverv, for
selv om vi kan have problemer med afgrænsningsproblematikken omkring de her skønsspørgsmål er der i hvert fald ingen problemer i at sige, at når vi sætter et lovmæssigt krav om, at folk skal have en vis alder eller være under en vis alder, ja, så diskriminerer vi på alderen.
Vi mener i Venstre, at man hellere skal kigge på personen, se, hvilke kvaliteter pågældende har, og så meddele personen ret til at udøve erhverv efter de kvalifikationer og ikke efter, hvornår ens dåbsattest er fra.
Vi vil selvfølgelig i Venstre afvente, hvad der kommer
fra arbejdsministeren i forbindelse med udmøntningen af det EU-forslag, der er på vej igennem systemet, og derfor vil vi i denne her omgang afvise forslaget.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2000-11-09:
Det gælder hele den konservative folketingsgruppe, og jeg kan i øvrigt sige, at den samme problemstilling blev rejst af en af de delegerede på Det Konservatives Folkepartis landsråd her i weekenden.
Vi deltager gerne i initiativer, der modvirker aldersdiskrimination.
Det har vi også vist i praksis.
Arbejdsministeren nævnte i sit indlæg forskellige initiativer i forbindelse med satsreguleringsforhandlingerne og nævnede herudover også de forslag eller de dele af arbejdsmarkedsreformens tredje fase, som er medvirkende til at modvirke aldersdiskrimination på arbejdsmarkedet.
Der er nemlig fortsat et problem.
Der er fortsat et problem for den ældre del af arbejdsstyrken med at fastholde sin position på arbejdsmarkedet.
Kommer man først ud, bliver man afskediget, kan det fortsat være meget vanskeligt at komme ind igen, hvis man har passeret sådan de 50-55 år.
Vi medvirker gerne til sådanne initiativer, der kan modvirke aldersdiskrimination og være med til at give de lidt ældre en stærkere position på arbejdsmarkedet, men det skal være relevante initiativer, og det mener jeg ikke at det forslag, som vi diskuterer her, hører til iblandt.
Forslaget er meget firkantet, om jeg så må sige, i sin udformning.
Arbejdsministeren reagerede på forslaget, da det var fremme i 1999, og jeg har i dag haft lejlighed til at læse arbejdsministerens tale fra dengang.
Der var dog et enkelt punkt i afvisningen, som jeg undrede mig en lille smule over, nemlig at han ville nævne ordningen med servicejob.
Det har jo som bekendt ikke været den mest succesrige ordning, der har været etableret.
Det Konservative Folkeparti har også været og er fortsat imod ordningen.
Det er et væsentligt mindre tal, og jeg ved ikke, om arbejdsministeren kunne redegøre for her, hvor mange der rent faktisk er kommet ind under servicejobordningen.
Så det vil jeg meget gerne bede arbejdsministeren om at redegøre for her, når han nu selv var så uforsigtig at nævne det i sin afvisning af Enhedslistens forslag.
Som sagt: Vi er modstandere af aldersdiskrimination, men skal vi røre ved disse ting her, så skal det være forslag, der er relevante i virkelighedens verden.
Det mener jeg ikke Enhedslistens forslag er, og derfor kan vi ikke medvirke til at gennemføre Enhedslistens forslag.
Ole Sohn (SF), 2000-11-09:
Jeg vil sige, at som årene går, føler jeg mere og mere sympati for forslaget, som er fremsat af Enhedslisten.
Nu er det jo ikke første gang, vi diskuterer det, og sidste gang, vi behandlede forslaget om aldersdiskrimination, støttede SF forslaget, og vi har stadig væk sympati for det.
Jeg synes dog, det er værd at nævne, at der, siden sidste forslag var oppe, faktisk er sket det - selv om det måske ikke helt er i hr. Knud Erik Kirkegaards ånd - at der er foretaget tiltag, som modvirker aldersdiskriminationen, bl.a. servicejobloven, som har været væsentligt sværere at trække i gang, end jeg kan forstå på den interne diskussion, der er imellem ministeren og den konservative ordfører
det skal nu nok komme, for nogle af de barrierer, der var i den første model af servicejobloven er jo netop blevet bortvejet ved den netop indgåede finanslovaftale, så nu kommer der lidt mere turbo på.
Derudover synes jeg da også, det, at der nu bliver lavet et EF-direktiv på området, som bliver implementeret i de danske aftaler, er et rigtigt skridt på vejen.
Som udtryk for den sympati, vi har med Enhedslistens forslag, kan vi støtte det.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-11-09:
Det er jo ikke spor underligt, at den ene ordfører efter den anden kan gå herop på talerstolen og understrege, at man er modstander af aldersdiskrimination.
det havde dog været mærkeligt, hvis der var ordførere, der stillede sig herop og sagde andet. Så kan vi selvfølgelig godt forsøge at overbyde hinanden i retorikken og så virkelig kraftigt betone, hvor meget vi er imod aldersdiskrimination.
Det vil jeg ikke gøre, jeg vil bare sige, at jeg synes, virksomhederne er godt tossede, hvis de ikke anerkender ældres erfaringer og de ressourcer, der ligger.
Dermed har jeg jo også sagt, at den måde, Dansk Folkeparti føler vi skal takle det her på, er ikke via yderligere lovgivning, som Enhedslisten foreslår, på den her måde, hvor sagerne så skal domstolsprøves.
Nej, det er ved, at man simpelt hen diskuterer det her og får virksomhederne til at forstå, hvad jeg i stigende grad tror de også fornemmer selv, at der faktisk ligger nogle erfaringer, nogle ressourcer her, som de bør bringe i anvendelse.
Jeg forstod også på arbejdsministeren, at der rent faktisk var et skifte til det bedre, at man kunne se, at der var en bedring i muligheden for at komme ud på arbejdsmarkedet, også relativt set for denne her aldersgruppe, vi taler om.
Det synes jeg er meget, meget positivt at registrere.
Vi føler, at det er den vej, vi skal gå.
Der har været en ordfører, der tidligere har tilkendegivet, at der også er andre initiativer på vej, som vi skal behandle og diskutere, og vi tager selvfølgelig stilling til at vurdere nøgternt, om der er ting i lovgivningen, som kan forbedres, men vi føler altså ikke, at det her forslag, som er en uændret genfremsættelse, er vejen, vi bør gå, hvor man i højere grad skal gå domstolsvejen for at sikre imod diskrimination. Derfor kan vi ikke støtte forslaget, ligesom vi heller ikke kunne sidste gang, det var til behandling.
Lone Yalcinkaya (CD), 2000-11-09:
CD har sympati for forslaget fra Enhedslisten.
Vi er generelt imod alle former for diskrimination.
Det være sig diskrimination på grund af race, hudfarve, religion osv.
Det forekommer derfor naturligt og ønskeligt, at der heller ikke må diskrimineres på grund af alder.
Tv har for nylig vist en udsendelse, hvor en række mennesker fortalte, hvordan arbejdsmarkedet afviser dem blot på grund af deres alder.
Her var der ene og alene tale om, at de har en dåbsattest, der var nogle år for gammel.
Det virker måske heller ikke.
I den yderste konsekvens må vi her i Folketinget lovgive imod aldersdiskrimination.
Hvis det viser sig nødvendigt, vil et forslag ikke komme til at mangle CD's stemmer, ikke fordi vi mener, at det løser hele problemet, selvfølgelig kan man komme uden om en sådan paragraf ved at finde en eller anden undskyldning, men man tvinges til at tænke over tingene, og man skal kunne argumentere for det.
Der ligger i en sådan regel et ikke uvæsentligt signal til alle dem, der ansætter folk.
Som det blev sagt af ministeren, kommer der et direktiv
om forbud mod forskelsbehandling på arbejdsmarkedet, som også indeholder aldersdiskrimination.
Det vil jo, såfremt det viser sig nødvendigt, medføre et lovforslag fra arbejdsministeren.
Vi er ikke helt sikre på, hvilke konsekvenser Enhedslistens forslag ville få på arbejdsmarkedet. Derfor vil CD helst afvente, hvad arbejdsministeren måtte komme med i den forbindelse.
Lone Saaby Johansen (RV), 2000-11-09:
Det Radikale Venstre har stor forståelse for, at et forslag som det her bliver fremsat, men det nytter ikke noget at vedtage en lov, som ikke kan håndhæves.
Arbejdsministeren sagde det meget præcist: Når det gælder alder, skal det være muligt at tage særlige hensyn i modsætning til eksempelvis etnisk oprindelse, hvor der skal være tale om et blankt forbud.
Eksempelvis vil man med vedtagelse af forslaget komme til at kriminalisere mange gældende overenskomster.
De indeholder nemlig anciennitetstillæg, som kan overføres fra job til job, og er således at sammenligne med merløn til ældre ansatte uden sammenhæng med deres faglige kvalifikationer.
I dette tilfælde vil det så bare være diskrimination af unge på grund af deres unge alder.
Nogle vil også sige, at merledighed hos ældre kan forklares med forældelse af faglige kvalifikationer.
Bevisbyrden ved en eventuel diskrimination er yderst, yderst vanskelig. Det er også klart, at virksomhedernes ret til at satse på unge medarbejdere, som de kan beholde i mange år, skal bevares.
Derfor synes Det Radikale Venstre, at det vil være meget fornuftigt at afvente EU-direktivet og så tage stilling til, hvordan en eventuel lovgivning skal implementeres.
Jeg skal på denne baggrund meddele, at Det Radikale Venstre ikke kan støtte forslaget.
Ole M. Nielsen (KRF), 2000-11-09:
Det er jo et forslag, vi har set før.
Jeg kan godt huske, hvad jeg mente, sidst det var på.
Jeg gik tilbage og så, hvad jeg også havde sagt sidst.
Men omvendt må jeg også konstatere, at vi ikke tror, at den måde at forbyde aldersdiskrimination på er den rigtige måde at løse problemet på.
Vi erkender, at der er et problem.
Men der er jo lavet nogle tiltag til at løse problemet ved de seneste 2 års finanslovforhandlinger.
Sidste år var det den dér med servicejobbene, som vi ikke var med til, og som - ikke derfor - i hvert fald ikke er blevet en succes. Og i forhandlingerne her for nylig har vi også lavet nogle ting som skelet; vilkårene for de ældre. Men jeg tror først og fremmest, at der er brug for, at vi får en bedre debat og dialog i gang, som overbeviser virksomhederne om, at de skal være mere åbne over for at ansætte ældre, at de skal være mere bevidste om deres sociale ansvar, men sandelig også om deres egne interesser.
For på et eller andet tidspunkt - om ikke nu - kommer de til at mangle de ældre.
Vi tror, at det her er for bureaukratisk.
Man kunne også nok forestille sig, at hele arbejdsmarkedssystemet var lidt mere åbent for, at ældre blev på arbejdsmarkedet.
Man opgiver dem ligesom på et lidt senere tidspunkt.
Så der er også sådan en selvforstærkende kraft deri.
Fra Kristeligt Folkepartis side har vi faktisk nogle ideer, som vi ved passende lejlighed vil prøve at komme frem med: noget med højere dagpengesats for ældre, der f.eks. går på efteruddannelse, og voksenuddannelsesstøtte til ældre osv.
Man får således lagt ind, at vi altså skal holde de ældres viden og kvalifikationer på arbejdsmarkedet up to date i længere tid.
Det kunne have en selvforstærkende effekt, tror jeg, sådan at man var mere opmærksom på, at man skulle holde på dem.
Så syntes jeg, det var interessant med det her EU-direktiv, som ministeren vil implementere dele af igennem arbejdsmarkedets parter, sådan at det altså kun kommer til at gælde for dele af befolkningen.
Men det er jo det sædvanlige.
Vi kan ikke støtte forslaget her.
Ove Hygum (S), 2000-11-09:
Et par enkelte kommentarer, først til hr. Ole M. Nielsen.
Hr. Ole M. Nielsen ved formentlig udmærket, at regeringen står for det synspunkt, at en implementering af et EU-direktiv via aftaler indgået mellem arbejdsmarkedets parter er en uhyre effektiv implementering af direktiver, der vedrører arbejdsmarkedet.
Hr. Ole M. Nielsen ved også, at vi for øjeblikket har en dialog kørende med Europa-Kommissionen om netop dette spørgsmål.
Så vi mener, at hvis arbejdsmarkedets parter over en bred bank implementerer væsentlige dele af det her direktiv, så er der også tale om en særdeles effektiv implementering.
Til den konservative ordfører, hr. Knud Erik Kirkegaard, skal jeg sige, at der er etableret godt og vel 700 servicejob, og i diskussionen om, hvorvidt der er tale om en succes, tror jeg, at de 700 mennesker føler, at der er tale om en succes.
Jeg håber, at yderligere anstrengelser i de kommende måneder kan bringe tallet over 2.000 inden så længe.
Der er selvfølgelig et stykke vej til de 6.500, som vi gerne havde set som det antal, der blev opnået i indeværende år.
Det har taget noget tid at løbe ordningen i gang, og det er så også en af grundene til, at regeringen har indgået aftale om at forlænge periode med yderligere 1 år.
Den socialdemokratiske ordfører er bekymret over, at han næste år, på grund af at han bliver 1 år ældre, skulle være på den forkerte side af gennemsnitsalderen i Folketinget.
Det forudsætter i hvert fald, at der ændres sammensætning af Tinget, ellers vil det jo alt andet lige være sådan, at de øvrige af Tingets medlemmer også bliver 1 år ældre i mellemtiden.
Bjarne Laustsen (S), 2000-11-09:
Jeg bad om en kort bemærkning.
Det var netop de spørgsmål, som arbejdsministeren her sidst var inde på, jeg ville kommentere, for det var faktisk et svar, jeg skyldte
hr. Kristian Jensen fra første runde, nemlig mine betragtninger om de ærede medlemmer af det høje Ting og deres gennemsnitsalder.
Jeg tror nok, at man i forbindelser med et nyvalg laver sådan en lille fortegnelse over, hvor folk kommer fra, hvor gamle de er osv.
Og der stod 46 år, hvis jeg husker rigtigt.
Jeg kan sagtens se, at hr. Kristian Jensen er blevet et par år ældre sammen med de øvrige kolleger, men bemærkningen gik udelukkende på, at der jo trods alt er kommet nye medlemmer ind måske med en lidt yngre alder, selv om det er af mere midlertidig karakter.
Det var såmænd blot derfor.
Ole M. Nielsen (KRF), 2000-11-09:
Men jeg kunne have lyst til at spørge ministeren om, hvorvidt han bare tilnærmelsesvis kan huske, hvor mange arbejdstagere, der rent faktisk arbejder uden overenskomst.
Det er derfor, vi synes, at det var rimeligt at lade det indgå.
Hvis man i øvrigt synes, ideerne er rigtige, hvorfor så ikke lade dem gå i lovgivning?
Så havde man uden tvivl givet fordelen til alle.
Ove Hygum (S), 2000-11-09:
Først til hr. Ole M. Nielsen: Når arbejdsmarkedets parter i implementeringsudvalget har været til drøftelser med regeringen og efterfølgende gennemfører aftaler på området,
så vil vi tage stilling til, i hvilket omfang direktivet er implementeret tilstrækkeligt effektivt og overbevisende.
Det er rigtigt, at der er grupper på arbejdsmarkedet, der ikke er overenskomstdækket, men der foreligger jo samtidig en udtalelse fra hovedorganisationerne om, at man vil sørge for, hvis der rejses en klage over, at man ikke nyder de samme rettigheder, som et direktiv foreskriver, at arbejdsmarkedets parter vil løse opgaven. Med hensyn til Enhedslistens ordførers spørgsmål kan jeg sige, at jeg ikke på stående fod kan redegøre for, hvorvidt kønsdiskrimineringen eller det andet spørgsmål er rummet i overenskomster og i givet fald, hvilke overenskomster det er indeholdt i.
Det vil jeg imødese et spørgsmål om fra udvalgets side under behandlingen af lovforslaget.