runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Pernille Falcon (EL), 2003-05-06:
I den korte tid, jeg har været vikar her i Folketinget, har det slået mig med undren, at folk med ildhu kaster sig ind i debatter om katte og dyrevelfærd, og jeg ved ikke hvad, men angående noget så simpelt som at sikre, at børn i daginstitutioner har nogle ordentlige forhold, siger man: Pyt dog med det.
Bare de voksne ikke får deciderede høreskader efter arbejdsmiljølovens bestemmelser, og bare de voksne har tilstrækkelige kubikmeter luft, så pyt med forholdene i øvrigt. Det er det, jeg synes, er galt.
Det er det, jeg synes, der skal rettes op på, og det undrer mig, at man kaster sig ind i de der dyrevelfærdsdiskussioner med så stor ildhu.
Her kan man godt diskutere, hvor mange hønsefødder der skal være på tværs, men når det er børnene, det gælder, er man ved at falde besvimet om ved tanken om nogle ekstra kvadratmeter
, fordi man ved, at det koster.
I den sidste ende er det de røde tal, man kigger på, det er ikke børnenes vilkår.
Henriette Kjær (KF), 2003-05-06:
Arbejdstilsynet har jo været på besøg i mange daginstitutioner rundtomkring i landet, og det er det, jeg kan henvise til, når jeg svarer fru Pernille Falcon med hensyn til, at der er nogle ting, man skal følge op på.
Der blev påpeget en række uregelmæssigheder eller ting, der skulle bringes i orden i den enkelte daginstitution, og det skal selvfølgelig gøres.
Men jeg mener stadig, at man inden for kommunen godt kan prioritere og finde penge til området, som jo er vigtigt, så jeg deler altså ikke fru Pernille Falcons opfattelse.
Til fru Tove Videbæk vil jeg sige det samme: Der er altså nogle ting, vi har lagt ud lokalt, til kommuner og amter, og jeg synes ikke, vi skal lave minimumsregler, som måske slet ikke er rigtige, for der er altså stor forskel på Lemvig og Gentofte.
Jeg er og bliver uenig, og jeg tror altså ikke, vi kommer det nærmere.
Pernille Falcon (EL), 2003-05-06:
Ministeren siger, at kommunerne bare skal leve op til reglerne, men bagefter siger ministeren, at ministeren ikke ønsker, at der skal være nogen regler.
Jeg vil gerne høre: Opfatter ministeren det ikke som et problem, at det er de svageste børn, der svigtes i institutionerne?
Der er presset så mange børn sammen, at støjniveauet og konfliktniveauet er så stort, at det er hæmmende for børnenes sprogudvikling, og som vi også diskuterede tidligere i dag, skal man kompensere for det senere, når børnene kommer i skole - her er klassekvotienterne i øvrigt også for store, men det er en helt anden snak.
Men opfatter ministeren det ikke som et problem, når forholdene efterhånden er sådan, at de i sig selv skaber problemer for børnene?
Henriette Kjær (KF), 2003-05-06:
Kommunerne skal leve op til deres ansvar på området, og det kan godt være, fru Pernille Falcon mener, at det har de dårlige muligheder for, i og med at de har dårlig økonomi.
Men der er nogle ting, der er lovbestemte, og man som kommunalbestyrelsesmedlem har en forpligtelse til at sørge for bliver udført, og det gælder også på dette område.
Forpligtelsen er klar, og jeg mener også, at kommunerne har rammerne til det.
Til fru Tove Videbæk vil jeg sige, at vi normalt er enige om rigtig mange ting, men her synes jeg, man detailregulerer.
Jeg vil ikke være med til, at vi herindefra skal træffe beslutninger på det niveau, altså at vi skal bestemme stilletid, hvor lang tid børnene skal være ude at lege, normeringer osv.
Det mener jeg simpelt hen man er bedst til i den enkelte kommune, så her er der en direkte politisk uenighed.
Jeg tror ikke, vi kommer meget længere.
Vi havde den store debat den 11. april, og jeg synes ikke, der er meget andet at sige, end at her er vi altså uenige.
Tove Videbæk (KRF), 2003-05-06:
Ministeren er meget optaget af initiativer, der kan bryde den sociale arv, og har også været vært ved en konference om emnet, og det er jeg meget, meget enig med ministeren i.
Men mener ministeren ikke, at det på den baggrund er et problem, at regeringen ikke vil sætte ind og fastsætte minimumsstandarder eller minimumsrettigheder for børn, når vi ved, at det er tidligt i barndommen - allerede i vuggestuen og i børnehaven - man skal sætte ind, hvis man virkelig skal bryde den sociale arv?
Med de dårlige miljøforhold, træk og støj og for lidt plads, osv. osv., grundlægges faktisk en dårlig barndom og en dårlig opvækst, og mener ministeren ikke, det er et vigtigt sted at sætte ind, når man er meget optaget af at bryde den sociale arv?
Pernille Falcon (EL), 2003-05-06:
Jeg vil gerne spørge socialministeren, om det ikke er korrekt, at i kommuneaftalen lægger man fra regeringens side op til, at der skal være en meget begrænset realvækstramme, og at kommunerne selv skal finansiere alle former for forbedringer eller bare status quo inden for den ramme.
Til trods for en stigende andel af ældre og skolebørn, som presser kommunernes økonomi, vil man fra regeringens side ikke sætte flere penge af på disse områder, så alt andet lige vil daginstitutionsområdet fortsat være stedmoderligt behandlet med dårlige normeringer, alt for pressede forhold i institutionerne, merindskrivning, højt støjniveau og højt konfliktniveau.
Er det sådan, at man fra regeringens side synes, at det er værd at sætte ind over for de forhold uden direkte at blande sig i kommunernes arbejde, men dog i hvert fald give dem chancen for selv at rette op på forholdene ved at give dem en bedre økonomi?
Henriette Kjær (KF), 2003-05-06:
For bare et par uger siden behandlede Folketinget et beslutningsforslag om et bedre fysisk og psykisk miljø for børn i daginstitutioner.
Forslaget var fremsat af Socialdemokratiet, og behandlingen af forslaget varede godt 2 timer, så meget er altså allerede sagt i denne sag.
Regeringen afviste forslaget, og vi afviser også det forslag, som nu er til behandling.
Regeringen er tilhænger af, at det fortsat skal være et lokalt kommunalt ansvar, at de fysiske og psykiske rammer for dagtilbuddene er i orden, og at det fortsat skal være kommunerne, der har tilsynsforpligtelsen med dagtilbuddene, og at det er kommunerne, der skal sikre et ordentligt miljø for børnene i daginstitutionerne.
Jeg kan også gentage, at der findes en lang række pjecer og rapporter, som kommuner og institutioner kan hente støtte i, når det handler om at sikre miljøet i daginstitutionerne, men jeg vil dog godt overveje, om det bør indskærpes over for kommunerne, at de har denne forpligtelse, og at der er god hjælp og vejledning at hente mange steder. Jeg kan selvfølgelig tilslutte mig, at det virkelig er vigtigt, at der er et ordentligt fysisk og psykisk miljø for børn i daginstitutioner.
Men regeringen støtter ikke, at der skal lovgives om minimumsstandarder for daginstitutioner, og at der skal ske en ændring af kommunernes forpligtelse til at føre tilsyn med dagtilbudsområdet, og derfor må regeringen afvise beslutningsforslaget.
Jeg kan ikke svare ret meget, selv om fru Pernille Falcon undrer sig, for der var jo ikke noget spørgsmål.
Så må jeg sige, at jeg synes, fru Tove Videbæk tegner et lidt forvrænget billede af, hvordan der ser ud i danske daginstitutioner.
Jeg hører til dem, som kommer der ret ofte, og jeg har selvfølgelig venner og familie, som kommer der daglig, og der er ikke noget, man kan sammenligne med forholdene for burhøns og lign., så jeg synes, det ødelægger debatten lidt. Jeg mener altså også, vi bør kunne stole på vores kommunalbestyrelsesmedlemmer.
De har ikke nogen interesse i at behandle børn som burhøns eller andet, og jeg har altså tillid til, at de kan klare det, også fordi presset fra forældrene er ret stort.
Som forældre stiller man krav om, at tingene er i orden, også over for kommunalbestyrelsen, og netop den bevågenhed gør, at lige præcis på dette område er jeg altså ikke bange for, at tingene løber løbsk.
Men ud over det må jeg sige, at jeg mener, kommunerne
kan varetage opgaven.
Flemming Oppfeldt (V), 2003-05-06:
Jeg vil bare sige, at vi har statslige minimumsregler for de fysiske rammer.
Vi har bruttokvadratmeterregler for daginstitutioner, vi har nettokvadratmeterregler, vi har
andre fysiske regler, og vi har også regler for ventilation.
De findes i vores byggelovgivning, og vi har ikke noget problem med, at man har nogle statslige minimumsregler for de fysiske områder.
Men når det, som beslutningsforslaget derudover beskriver, gælder regler om pædagogik, regler om alt det, som forældrebestyrelsen skal fylde deres daginstitution ud med, siger vi: Det vil vi ikke være med til.
Det er en diskussion, som skal foregå lokalt, ellers får vi statslige daginstitutioner.
Til Enhedslistens ordfører vil jeg bare sige, at med hensyn til de forbedrede forhold sagde jeg faktisk i mit hovedindlæg, at når børnetallet falder, vil det være helt naturligt at lukke de dårligste institutioner først.
Jeg kan ikke se nogen anden mulighed.
Luk pavillonerne, luk de institutioner med svamp, luk dem med de dårlige legepladser, luk dem, der ligger på første sal.
Tove Videbæk (KRF), 2003-05-06:
Det var vedrørende det uvildige tilsyn, jeg gerne ville stille fru Sandy Brinck et spørgsmål.
Fru Sandy Brinck spørger, hvem der skal udføre det uvildige tilsyn.
Det har vi sådan set ikke lagt os fast på, men vi har sagt, at der skal være et uvildigt tilsyn, det skal ikke være de samme, som udfører opgaven, der skal føre tilsynet, altså fuldstændig parallelt med plejehjemsområdet. Men mener fru Sandy Brinck ikke, at hvis man har et sæt regler, et sæt standarder ligesom på plejehjemsområdet, ligesom på sygehusområdet osv., osv., så skal der være et tilsyn, og det skal være uvildigt?
Nu blev jeg glad igen, for nu vil hr. Flemming Oppfeldt jo gå
med til at lukke de institutioner, som er for dårlige,
og hr. Flemming Oppfeldt opfordrer også kommunerne til at bruge penge på området, nu hvor børnetallet falder. Det er jo ellers sådan, at kommunerne er blevet opfordret til at overføre penge fra daginstitutionsområdet til folkeskolen, fordi børnetallet falder.
Men jeg er meget, meget glad for det udspil fra hr. Flemming Oppfeldt om, at han synes, at kommunerne skal bevare pengene i daginstitutionsområdet, så vi kan få revet nogle af de dårlige daginstitutioner ned og få bygget noget ordentligt til børnene.
Hr. Flemming Oppfeldt var inde på, at beslutningsforslaget handler om regler for pædagogik osv., men det kan jeg slet ikke læse i vores forslag.
Hr. Flemming Oppfeldt var også inde på, at vi ville blande os i stilletid og hviletid, men er hr. Flemming Oppfeldt ikke enig i, at børnene er nødt til at have både stilletid og hviletid?
Vi går selvfølgelig ikke ind i, hvor mange minutter det skal være osv., men er det ikke nødt til at være sådan, at børnene har mulighed for stilletid og hviletid i løbet af en lang dag, hvor deres forældre er på arbejde?
Charlotte Dyremose (KF), 2003-05-06:
Som sagt er det jo et kommunalt ansvar at sikre, at der er et vist niveau, og det er derfor også kommunalt, at man skal diskutere med sine politikere, om der er brug for at omprioritere ressourcerne på det her område, og om man i den enkelte kommune f.eks. har brug for visse standarder at rette sig efter.
Jeg tror bare ikke, at det er hensigtsmæssigt, at vi laver de standarder herindefra.
Jeg er heller ikke sikker på, at det er hensigtsmæssigt, at man, alt efter hvor detaljeret man laver de standarder, har standarder, der passer til alle institutioner i en hel kommune, for jo mere vi går i detaljerne, og det gør man efter min mening med stilletid og udetid, jo sværere bliver det at tilpasse det til den enkelte institution.
Og der ønsker jeg altså, at f.eks. forældrebestyrelsen har den metodefrihed, som den også har i dag.
Tove Videbæk (KRF), 2003-05-06:
Fru Charlotte Dyremose taler om, at forældre, pædagoger og forældrebestyrelser gør alt, hvad de kan, for at gøre det godt for børnene.
Det er jeg helt sikker på og helt enig med fru Charlotte Dyremose i.
Men fru Charlotte Dyremose er vel vidende om, at det er disse medspillere, der er tæt på børnene til hverdag, der efterspørger en højnelse af kvaliteten i dagliginstitutionerne.
Det er dem, der i høj grad efterspørger nogle minimumsstandarder.
De oplever, at de bliver afvist, og de oplever, at de ikke kan komme igennem.
Har fru Charlotte Dyremose så en idé til, hvad de skal gøre? Hvis de ikke skal henvende sig til os, hvor skal de så henvende sig for at få de minimumsregler, som de ønsker?
Den højnelse af kvaliteten, som de ser der er behov for, kan de jo ikke bare grave op af jorden et eller andet sted.
Charlotte Dyremose (KF), 2003-05-06:
I min forholdsvis korte karriere som folketingsmedlem er jeg nu nået dertil, hvor jeg for tredje gang behandler et beslutningsforslag om en miljølov i børneinstitutioner.
Derfor skal jeg også beklage, hvis jeg kommer til at gentage mig selv en smule, for hverken jeg eller Det Konservative Folkeparti har sådan set ændret holdning til dette spørgsmål.
Der er ikke nogen tvivl om, at vi selvfølgelig skal være observante i forhold til, om vores børn har gode forhold, god, fri udfoldelse, gode, kreative og sociale stimulationer i deres daginstitutioner.
Vi ved, at det heldigvis er sådan mange steder, og vi ved også, at mange både kommuner, pædagoger og forældre forsøger at sikre, at det er sådan.
Børns sikkerhed og velfærd er utrolig væsentligt. Børn bruger jo meget tid i institutioner, og det er derfor også vigtigt, at de forhold, de er i institutionerne under, er gode, sikre og sunde.
Derfor skal Folketinget, som det jo også har gjort, udstikke de overordnede rammer, som sikrer visse standarder, og de standarder skal selvfølgelig overholdes lokalt i kommunerne og i den enkelte institution.
Det er klart.
Men ellers er det faktisk et lokalt, kommunalt ansvar.
Man skal tænke sig om ude i den konkrete situation i den konkrete institution i den konkrete kommune, og man skal selvfølgelig ikke foretage sig dumheder, der er til skade for børnenes eller de voksnes sundhed.
Vi skal passe på her i Folketinget, at vi ikke fristes til at styre alt fra centralt hold ned i mindste detalje.
Jeg må indrømme, at jeg støtter den bekymring, der har været i forhold til minimumsstandarderne.
Det er en generel frygt fra min side, at minimumsstandarder kan blive til maksimumsstandarder, og det ønsker jeg ikke at risikere.
Det er vigtigt, at der er plads til fleksibilitet og decentralt ansvar i kommunerne og i den enkelte institution.
Der findes allerede i dag overordnede rammer for
daginstitutionsområdet
Derfor kan vi fra konservativ side ikke støtte dette beslutningsforslag, der fratager kommunerne en del af deres ansvar og deres metodefrihed og i stedet efter vores mening indfører mere detailstyring på området.
Det er sådan i dag, at der lokalt i forældrebestyrelserne bl.a. bliver fastsat nogle standarder.
Der er ordførere, der har været inde på det tidligere i dag, og jeg var inde på det for 1 måned siden, da vi sidst behandlede et lignende forslag.
Fra konservativ side mener vi, det er ganske fornuftigt, at man i forældrebestyrelserne, i den enkelte institution, i den enkelte kommune har en vis fleksibilitet og metodefrihed til at lave nogle forhold, der passer til den enkelte institution.
Vi kan derfor ikke støtte forslaget.
Pia Kristensen (DF), 2003-05-06:
Det er korrekt, at vi går ind for dyrevelfærd, og det er der én enkelt grund til, nemlig fordi vi mener, det er en nødvendighed.
Der står mange høns i et bur.
Men man skal altså tænke på, at børn sætter man ikke ind på få kvadratmeter, og så skal de altså stå der, fra de bliver født, til den dag de lukker deres øjne. Dyr skal have det præcis lige så godt, som vi mennesker skal.
De har også følelser, de kan også føle smerte.
Selvfølgelig skal man gå op i dyrevelfærd.
Jeg synes faktisk, at det er at sætte det meget skarpt op, for fru Tove Videbæk lægger det ligesom frem, som om vi faktisk behandler vores børn værre end dyr.
Tove Videbæk (KRF), 2003-05-06:
Nu kan jeg ikke dy mig for at komme med en bemærkning til fru Pia Kristensen, som jeg også er kommet med tidligere på dagen, for Dansk Folkeparti er jo vældig involveret i dyrevelfærd, vældig involveret i at sætte statslige rammer
Jeg må jo nok spørge fru Pia Kristensen, om det virkelig er fru Pia Kristensens mening, at katte og hunde sådan set er vigtigere at lave minimumsregler for end vores børn.
Pia Kristensen (DF), 2003-05-06:
Som jeg sagde før, skal man selvfølgelig gøre noget ved det.
Socialministeren kom jo i sin tale ind på, at man så måske bør indskærpe over for kommunerne at de skal overholde deres forpligtelser.
Det går vi ind for i Dansk Folkeparti.
Minimumskrav synes vi derimod er en dårlig idé.
Der er forskel på kommunerne, og der er forskel på børneinstitutionerne.
Vi mener simpelt hen grundlæggende, at det er det kommunale selvstyre, der skal varetage opgaven på dagpasningsområdet.
Det står vi fast ved.
Tove Videbæk (KRF), 2003-05-06:
Fru Pia Kristensen taler om, at hun ønsker de bedste vilkår, og at rammerne skal være i orden i daginstitutionerne, og det er vi jo helt enige i.
Fru Pia Kristensen mener så, at der sådan set allerede er regler og retningslinjer, der er udstukket.
Men er fru Pia Kristensen ikke vidende om, at det faktisk er forældre, som ønsker, at der skal være minimumsregler?
Det er BUPL, altså pædagogerne, som er i daginstitutionerne til daglig, dem, der arbejder tæt sammen med børnene, dem, der er part i det her, dem, der er derude til daglig, det er dem, der ønsker nogle minimumsstandarder, folk, der er part i sagen.
Og er fru Pia Kristensen ikke vidende om, at når man nu siger, at der er nogle få kommuner, der ikke overholder de her regler, så er det fåtallet af kommunerne, der overholder reglerne?
Det viser alle undersøgelser.
Mener fru Pia Kristensen ikke, at vi bør gøre noget ved det, når vi nu ønsker de bedste vilkår, og rammerne skal være i orden?
Sandy Brinck (S), 2003-05-06:
Mit spørgsmål var alene affødt af den erkendelse, som fru Tove Videbæk også gav udtryk for heroppe, nemlig at Kristeligt Folkeparti ikke har lagt sig fast på, hvem der skal udføre det uvildige tilsyn.
Men et tilsyn vil være den helt korrekte logik af at have nogle minimumsstandarder.
Det er så bare dér, vi er uenige i teknikken.
Man fristes jo til at konstatere, at formanden snart ønsker noget hviletid.
Det her forslag fra Kristeligt Folkeparti er jo i vid udstrækning med samme sigte som vores eget beslutningsforslag, B 121, som ministeren også omtalte, der blev behandlet i sidste måned, nemlig at sikre gode fysiske og psykiske rammer for børn i daginstitutioner.
Det er meget vigtigt for os, at vi i de danske institutioner kan tilbyde børnene en dagligdag uden stress, en dagligdag, hvor børnene sikres plads og rum til at udvikle sig.
Socialdemokraterne mener, at daginstitutioner skal kunne tilbyde børn en mangfoldighed, hvor der både er plads til ro og fordybelse og også til finmotorik og den mere grovmotoriske leg.
Intentionerne bag Kristeligt Folkepartis forslag er vi altså klart for.
Så er der tilbage spørgsmålet om, hvilken regelteknik vi skal anvende, og der har vi som sagt fremsat vores eget forslag.
I Kristeligt Folkepartis forslag tales der om minimumsstandarder, og som vi fra socialdemokratisk side har sagt alle de øvrige gange, lignende forslag er diskuteret her i Folketingssalen, så synes vi, at kvaliteten i børnenes hverdag bedst sikres i et samspil mellem de konkrete lokale pædagoger, forældre og kommunalbestyrelser, og derfor var vores forslag netop også at give et styringsredskab til det lokale led.
Det er vel derude, hvor menneskene er i hverdagen, man ved, hvor skoen trykker.
Men som udgangspunkt er vi altså meget positive over for sigtet i dette lovforslag om at sikre nogle bedre fysiske og psykiske rammer i daginstitutionerne, og vi går selvfølgelig på den baggrund konstruktivt ind i det kommende udvalgsarbejde.
Flemming Oppfeldt (V), 2003-05-06:
Jeg vil bare erklære mig enig med Enhedslistens ordfører i de fleste af Enhedslistens betragtninger, dog forstået på den måde, at det er vigtigt, at man får et fælles værdigrundlag for daginstitutionerne.
Det nævnte jeg også i mit hovedindlæg, og jeg tror, jeg vil slutte af her og henvise til mit hovedindlæg.
Pernille Falcon (EL), 2003-05-06:
Jeg vil bare spørge, om hr. Flemming Oppfeldt anerkender, at der også er et stort behov for at sætte ind på det område, hr. Flemming Oppfeldt opfatter som det psykiske.
Støj og stress er jo også miljøfaktorer, og det er nok det, man snakker om, når man taler om børnenes psykiske arbejdsmiljø, at de skal have ret til at hvile sig, de skal have ret til at være i et støjfrit miljø.
Jeg vil i den sammenhæng høre, om hr. Flemming Oppfeldt er klar over, at der faktisk er 25 pct. mindre børnetid i dag, end der var for bare 20 år siden, at forholdene er forringet.
Jeg kan illustrere det med et eksempel, fra mine børn gik i institution.
Dengang var der en pædagog mere pr. gruppe, og så var der fire børn færre i grupperne, end der er i dag.
Hvidovre er endda ikke engang en af de kommuner, hvor det står sløjest til.
Flemming Oppfeldt (V), 2003-05-06:
Jeg skal bare sige, så vi ikke taler forbi hinanden, at dette beslutningsforslag handler jo om minimumsstandarder for børns psykiske og fysiske sundhed, og det handler også om stilletid og hviletid og nogle andre ting.
Jeg har sagt tidligere, at jeg ikke har noget imod statslige minimumsregler for de fysiske rammer, og jeg mener faktisk, vi har dem i dag.
Men når det drejer sig om sådan noget som de bløde ting, som bør diskuteres ude i en daginstitution og bør diskuteres i kommunerne, synes jeg, det er forkert at lave statslige regler, for så kunne vi lige så godt ophæve det kommunale selvstyre.
Så tror jeg nok, jeg er blevet misforstået lidt.
Når børnetallet falder, skal man jo til at lukke nogle daginstitutioner udeomkring, og her mener jeg, at man bør lukke de dårligste institutioner først.
For at gøre det helt tydeligt: Man bør lukke de dårlige institutioner først og sælge dem, så der også kommer penge i kassen.
Så har jeg vist ikke sagt for meget.