runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Frank Jensen (S), 1999-05-26:
Jeg kan over for hr. Skaarup bekræfte, at Danmark ikke er i krig, men at Danmark deltager i en væbnet aktion med et klart humanitært sigte.
Hr. Skaarup var inde på, at den sag jo kan udvikle sig til at have en anden karakter, og at der i givet fald måtte blive sat landtropper ind i Kosovo.
Så er det en anden situation, og så har hr. Skaarup ret i, at så vil der også ligger en anden juridisk vurdering til grund.
Men igen: Det er ikke klogt at besvare hypotetiske spørgsmål, så jeg må henholde mig til, at jeg kan bekræfte, at Danmark ikke er i krig, men at vi deltager i en NATO-ledet aktion med et klart humanitært sigte.
Til hr. Christian H. Hansen: Jeg kan oplyse, at det er klart, at når Danmark deltager aktivt med sit militær i en væbnet aktion med humanitært sigte, er der et forhøjet beredskab, også med hensyn til grænseoverskridelser af borgere ved både udrejse og hjemrejse.
Men der er jo ikke nogen systematisk personkontrol på grænsen i den forstand, at man kontrollerer alle køretøjer, og at alle køretøjer og alle personer skal endevendes.
Der er et forhøjet beredskab, al den stund at Danmark deltager i en væbnet konflikt ikke ret langt fra vore landegrænser.
Christian H. Hansen (DF), 1999-05-26:
Når ministeren oplyser, at man ikke er i besiddelse af nogen oplysninger, som kunne besvare spørgsmålet, skal det så forstås sådan, at det ikke er noget, man undersøger?
Det virker jo ret interessant, for indenrigsministeren svarede jo i sidste uge, at hvis man rejste derned som asylansøger, havde man ingen mulighed for at komme tilbage.
Og hvis der så ikke laves nogen undersøgelser, er det ikke rigtig i harmoni med det, der blev sagt.
Peter Skaarup (DF), 1999-05-26:
Spørgsmålet er jo også stillet af den grund, at der på et tidspunkt har været forskellige demonstrationer i Danmark, hvor man både fra serbere bosiddende i Danmark og kosovaalbanere bosiddende i Danmark har sagt, at nu vil man tage ned til krigen og deltage enten på den ene eller den anden side dernede.
Og der er det sådan, at både i det tilfælde, at Danmark er i krig, eller i det tilfælde at Danmark deltager i en væbnet konflikt - regeringen er ikke helt indstillet på, at vi deltager i en decideret krig, men i en væbnet konflikt - da er det sådan, at ud fra de ting, der ligger til grund for de to situationer, er der mulighed for, at man kan internere personer, der vurderes at ville deltage i krig i et andet land på den ene eller den anden side.
Hvis man er så forhippet på at deltage i en krig på den ene eller den anden side dernede på Balkan, kunne man måske også finde på handlinger her i Danmark, der kunne ligge på kanten af lovgivningen.
Frank Jensen (S), 1999-05-26:
Regeringen er ikke i besiddelse af oplysninger, der gør det muligt at besvare det af hr. Skaarup stillede spørgsmål.
Peter Skaarup (DF), 1999-05-26:
Spørgsmålet ligger i forlængelse af det tidligere spørgsmål og drejer sig simpelt hen om, hvor mange personer man fra dansk side har kendskab til deltager i krigen dernede enten på serbisk eller UCK-side.
Og det hænger jo stadig væk sammen med, at vi opfatter det som problematisk, at Danmark - ikke med Dansk Folkepartis stemmer - som helhed har besluttet sig for at deltage i krigen både ved hjælp af fly og flåde nu her formentlig i denne her uge og måske senere ved landtropper.
Derfor synes vi, det er problematisk, hvis der er personer, der deltager på den anden side i denne her krig, og som samtidig er danske statsborgere.
Og derfor vil vi gerne vide, om man har nogen opgørelser i forbindelse med udrejsekontrol over personer, der er taget til området dernede og altså deltager i krigen.
Hvor mange er der tale om, også opdelt på side, altså, hvor mange der evt. vil kæmpe på den ene eller den anden side?
Helge Adam Møller (KF), 1999-05-26:
Kan ministeren bekræfte, at de unge danske statsborgere af eventuel udenlandsk herkomst, som har tilsluttet sig UCK og altså i øjeblikket kæmper i Kosovo mod Milosevics besættelsestropper, i virkeligheden er med til at støtte NATO's operation og dermed hjælper og støtter den indsats, som også Danmark yder imod Milosevic?
Og at det derfor er en indsats, der også er til gavn for det, som et stort flertal i Folketinget har tilsluttet sig?
Peter Skaarup (DF), 1999-05-26:
Jeg vil godt som opfølgning på ministerens svar, som jeg takker for, spørge, om det er korrekt, at der i forbindelse med de aktiviteter, vi har set fra danske statsborgere henholdsvis personer på midlertidig opholdstilladelse, er ansøgt om tilladelse til at medbringe våben til krigen på Balkan inden for de seneste 2-3 uger.
Frank Jensen (S), 1999-05-26:
Jeg kan ikke tilføre mere nyt til spørgsmålet end det, jeg allerede har gjort, så jeg må henholde mig til det, jeg allerede har svaret.
Peter Skaarup (DF), 1999-05-26:
Set ud fra en lidt kynisk betragtning
kunne man da selvfølgelig være glad for, at tunge, svære våben, som åbenbart findes i Danmark, jf. tv-billederne, bliver taget ud af landet, og at personer, der vil deltage i en krig uden om Folketingets beslutninger, også kommer ud af landet. Men rent ud sagt er det jo problematisk i forhold til den danske grundlov og i forhold til det, ministeren lige har sagt, hvis der ikke er en effektiv kontrol, så den slags store våben bliver tjekket ved udrejsen, og at man sørger for, at der bliver indhentet tilladelser i forbindelse med udrejse med våben.
Derfor vil jeg godt spørge ministeren, om ministeren på den baggrund vil undersøge, om der er indhentet tilladelser inden for de seneste 14 dage eller 3 uger i forbindelse med krigen på Balkan.
Vi har jo alle sammen i tv set interviews med personer, der har sagt, at de medbringer våben, og det er jo meget, meget store våben, vi taler om her.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-05-26:
Jeg vil spørge ministeren, om vi ikke kan være enige om, at det er ganske mange penge.
1,3 mia. kr. til en sådan kampagnevirksomhed er jo ganske mange penge, og derfor vil jeg godt spørge ministeren, om ikke sagen var en mere grundig debat værd.
De penge kunne jo gøre utrolig meget gavn til genopbygning, f.eks. på Balkan, hvor man jo snart har fået ødelagt det hele.
Det er altså mange penge at smide ud af vinduet, og jeg føler mig simpelt hen utryg ved det, der foregår.
Jeg har læst skildringer af, hvordan sagen opfattes i andre lande, og jeg tror, ministeren står helt alene blandt kulturministrene med den udlægning af teksten, hun her i dag har præsenteret for Folketinget.
I Tyskland f.eks. jubler man over, at man nu endelig har fået midler til at skabe en EU-nationalidentitet.
Jeg vil godt spørge ministeren, om jeg ikke kan få en nærmere, grundig diskussion på det kommende Europaudvalgsmøde, hvor vi skal behandle denne sag, og om ministeren måske vil bede om et nyt forhandlingsoplæg til det reelle indhold i sagen.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 1999-05-26:
Vi har en fælles kulturarv, hvad enten vi kan lide det eller ej, og den fælles kulturarv er selvfølgelig også et fundament for samarbejdet i EU.
Det rammeprogram, som bliver vedtaget, og som Danmark stemmer for ved næste rådsmøde, vil indeholde elementer, der også drejer sig om den fælles kulturarv, for vi kan hverken afskrive os vor historie eller skrive den om for den sags skyld.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-05-26:
Jeg må sige, at jeg synes ikke, ministeren rigtigt svarer på spørgsmålet.
Når man læser de tilgængelige tekster, får man altså ikke belæg for det, ministeren nu siger, nemlig at det nærmest skal være en slags udveksling om oplysninger om de forskellige europæiske kulturer.
Tværtimod understreges det jo i teksten, at disse aktioner skal bidrage til at øge de europæiske folks bevidsthed om at høre til det samme fællesskab.
Derfor vil jeg godt spørge ministeren, om ministeren er indstillet på, når nu det her skal endeligt godkendes på det officielle kulturministermøde, at stemme for den formulering, jeg nævner her: at vi tilhører det samme fællesskab, nemlig EU.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 1999-05-26:
I Traktatens kulturartikel, altså artikel 151, nævnes som et af de mulige indsatsområder forbedring af kendskabet til og formidlingen af de europæiske folkeslags kultur og historie.
Indsatserne har hidtil været koncentreret om et kulturelt samarbejde, men ikke om samarbejde på historieområdet.
Dette spørgsmål ønskede det tyske formandskab en dialog om på det uformelle kulturministermøde, og hovedessensen af indlæggene og diskussionerne var, at man ikke kan tale om en fælles europæisk identitet, og at man derfor bør se på kulturforskellene i Europa, også i historisk perspektiv; at kendskab til disse forskelle medvirker til en større forståelse og respekt, og at man på den baggrund bør være mere opmærksom på mulighederne for at støtte indsatser på historieområdet. Der er altså fortsat ikke tale om en fælles europæisk kulturarv og heller ikke om at skabe en ny EU-nationalisme, tværtimod, så jeg tror ikke, hr. Keld Albrechtsen har noget at være nervøs for.
Så til det mere formalistiske.
På det sidste rådsmøde var alle lande enige om det nye rammeprogram.
Der var dog ét udestående, og det var Holland, som ikke havde mandat hjemmefra til at fastsætte, hvor mange penge der kunne lægges i programmet.
Med andre ord: Vi ved alle, at nu er vi klar til at tage også den formelle beslutning om et nyt 5-årigt rammeprogram, og det gør vi helt formelt på det næste rådsmøde.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-05-26:
Jeg ved godt, at ministeren fik et mandat sidste år til at gå ind i diskussionen, men ministeren fik jo ikke mandat til at træffe beslutninger på uformelle kulturministermøder i EU, hvor man jo ikke må træffe beslutninger.
I det officielle referat, som er udsendt fra ministermødet, står der, at man nåede frem til en enstemmig -
her bruges ordet enstemmig - politisk aftale, og så står der, at den skal formelt vedtages på et kommende rådsmøde.
Med andre ord: Beslutningen var reelt truffet.
Jeg vil godt spørge ministeren, om det ikke er en urimelig fremgangsmåde set i betragtning af, at ministeren jo ikke forelagde sagen
om det uformelle kulturministermøde for Europaudvalget.
Så vil jeg også godt spørge om indholdet i sagen.
I dette officielle referat står der, at pengene bl.a. skal bruges til aktioner, som skal bidrage til at øge de europæiske folks bevidsthed om at høre til det samme fællesskab og om den kulturelle mangfoldighed i Den Europæiske Union.
Bevidsthed om at høre til det samme fællesskab er jo det, som også i pressen er blevet fremstillet, som at man ønsker at fremme en EU-nationalfølelse.
Det er måske ikke korrekt, hvad der står i det officielle referat, men det er altså det referat, som vi andre har modtaget, og det er sendt ud af Rådets generalsekretariat.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 1999-05-26:
Svaret er, at det gør vi ikke.
Den danske regering støtter ikke et EU-program om Europas fælles kulturarv, og Kommissionen har heller ikke foreslået et program med det indhold. Regeringen støtter derimod et nyt 5-årigt rammeprogram for europæiske samarbejdsprojekter på kulturområdet, og det gør den på basis af det forhandlingsoplæg, som jeg forelagde Folketingets Europaudvalg den 13. november 1998, hvor der ikke blev konstateret flertal imod dette oplæg.
Hovedideerne med rammeprogrammet er, at det skal være bredt og åbent.
Det skal udfyldes af kulturlivet selv, det skal kunne støtte grænseoverskridende samarbejdsprojekter, som gerne må være nytænkende og tværfaglige, og som gerne skulle lægge grunden til et mere varigt samarbejde.
Men det er altså ikke det, jeg forstår ved Europas fælles kulturarv.
Der kunne ganske rigtigt ikke vedtages noget på det uformelle kulturministermøde i sidste uge.
På rådsmødet den 17. november 1998 var der enighed om indholdet i programmet, men ét land, nemlig Holland, udbad sig betænkningstid om størrelsen af bevillingsrammen på 167 mio. euro, og det har jeg redegjort for i det skriftlige referat fra rådsmødet til Europaudvalget.
På det uformelle møde benyttede det tyske formandskab lejligheden til at afklare, om den hollandske betænkningstid var overstået, og det er den, så Holland kan nu ligesom alle de andre 14 medlemslande gå ind for det nævnte beløb.
Den endelige vedtagelse af den fælles holdning vil herefter følge den normale procedure, formentlig med vedtagelse som a-punkt på et kommende rådsmøde.
For god ordens skyld skal jeg selvfølgelig slå fast, at regeringen altid handler med udgangspunkt i et mandat fra Europaudvalget.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-05-26:
Jeg stiller spørgsmålet, fordi jeg har kunnet se og har fået meddelelse om - ikke fra ministeren, men fra Folketingets egen repræsentant i Bruxelles - at man på et uformelt ministermøde, hvor der slet ikke må træffes beslutninger, ikke desto mindre har besluttet at afsætte 1,3 mia. kr. til et kulturprogram.
Det fremgår, at det bl.a. handler om at skabe en europæisk identitet, og det er altså i virkeligheden en EU-nationalfølelse, man vil bruge 1,3 mia. kr. til at oppiske.
»Støtter den danske regering, at der i EU bevilges 167 mio. euro - eller ca. 1,3 mia. danske kroner - til et program om Europas fælles kulturarv?« Skriftlig begrundelse
Ifølge Ritzau den 19. maj 1999 har EU's kulturministre på et uformelt møde, hvor der jo som bekendt ikke må træffes beslutninger, vedtaget, at der skal bruges 167 mio. euro på et europæisk kulturstøtteprogram.
Kulturministrene har ifølge Ritzau debatteret europæisk identitet.
Man har altså i realiteten aftalt at bruge millioner af skatteydernes kroner på et projekt, der handler om at skabe en ny nationalisme, hvor den hidtidige nationalfølelse erstattes af en EU-nationalisme.
Da en sådan EU-nationalisme vil være ganske kunstig, kan den indeholde endnu større fareelementer i fremtiden end den velkendte form for nationalisme, som er knyttet til nationalstaten.
Den europæiske tradition for national identitetsskabelse gennem unionsdannelse indeholder ikke de mest muntre fortilfælde.
F.eks. kan man dårligt hævde, at skabelsen af den franske og den tyske nationalidentitet gennem unionsdannelser - som f.eks. Napoleons franske kejserdømme eller Bismarcks Tyskland var udprægede succeshistorier.
Frank Jensen (S), 1999-05-26:
Jeg tror, det er gået op for de fleste, men måske endnu ikke for hr. Skaarup, at det faktisk er det, jeg har svaret: der er tilrettelagt et forhøjet beredskab i det danske politi i forbindelse med Kosovokrisen.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Peter Skaarup (DF), 1999-05-26:
Jeg håber, ministeren forstår, at det er vigtigt for folketingsmedlemmer at spørge om de ting, som de bl.a. får henvendelse fra mange borgere om, og jeg kan sige, at det her er en af de sager, hvor vi i hvert fald i Dansk Folkeparti har fået mange henvendelser fra folk, der finder det meget underligt, at der er personer her fra Danmark, der tager ned og deltager i krigen og tilsyneladende kan gøre det uden nogen som helst konsekvenser.
Derfor vil vi selvfølgelig bore yderligere i denne sag, det er helt klart.
Men jeg vil da godt sige til ministeren, at vi synes, det vil være betryggende, hvis regeringen afslutningsvis her i dag vil sige, at der er et forhøjet beredskab, både når det gælder personudrejse og udsmugling af våben fra Danmark i forbindelse med krigen, for det er jo ikke hver dag, at Danmark deltager aktivt i en krig, som vi gør i øjeblikket.
Frank Jensen (S), 1999-05-26:
Som hr. Skaarup ved, svarer jeg på over 1.000 skriftlige spørgsmål om året her i Folketinget, og skulle hr. Skaarup stille yderligere ét - for jeg kan oplyse, at hr. Skaarup stiller en del af de over 1.000 spørgsmål, som jeg besvarer - der knytter sig til, om politiet kan oplyse, om der er indgivet nogen ansøgning, og resultatet er, at der er givet afslag, skal hr. Skaarup være velkommen til også at stille det spørgsmål.
Så vil det være et af de spørgsmål, som vil beslaglægge en meget stor del af politi- og anklagemyndighedens tid.
Men når hr. Skaarup ved, at konsekvensen er, at ansøgerne får et afslag, har jeg meget svært ved at se, hvad formålet skulle være, ud over at vi skal bruge megen tid på at besvare hr. Skaarups spørgsmål.
Men det gør vi også i denne sammenhæng, for vi besvarer alle spørgsmål, og vi beder politiet om at bidrage til at besvare hr. Skaarups spørgsmål, og det vil vi selvfølgelig også gøre i dette tilfælde.
Peter Skaarup (DF), 1999-05-26:
Jeg vil lige spørge som opfølgning på ministerens besvarelse:
Når det er sådan, at der skal indhentes tilladelse - og jeg kan forstå, at der vil blive givet afslag på sådanne ansøgninger - vil ministeren så undersøge, om der er blevet givet nogen afslag inden for den seneste tid, eller om det har været sådan, at der overhovedet er indgivet nogen ansøgninger? Vi kunne nok forvente fra Dansk Folkepartis side, at man bare har smuglet de våben ud af landet for at tage dem med i krigen dernede, og på den baggrund synes jeg, det ville være relevant, hvis regeringen forstærkede kontrolforanstaltningerne og dermed sørgede for, at de våbenudsmuglinger, som man må formode finder sted - i og med at vi alle sammen har set det i TV 2-nyhederne - ikke gentager sig.
Det er altså problematisk, at Folketinget på den ene side sender soldater af sted for at deltage i en krig, og at det på den anden side kan forekomme, at der tager folk derned og deltager på den anden side i krigen med våben her fra Danmark.
Frank Jensen (S), 1999-05-26:
Som jeg redegjorde for i besvarelsen af spørgsmålet, vil en ansøgning om at udføre et våben fra Danmark til deltagelse i den væbnede konflikt i Kosovo blive afslået.
Den oplysning gav jeg allerede i første omgang, så når hr. Skaarup nu spørger, om der er indgivet nogen ansøgninger, kan jeg bare sige: Konsekvensen af indgivelse af en ansøgning er, at man som enkeltperson vil få et afslag på at udføre våben. Til hr. Christian H. Hansen vil jeg sige: Vi har den samme grænsekontrol og bevogtning ved grænsen, som vi havde før Kosovokonflikten.
Nu er opmærksomheden skærpet i forbindelse med Kosovokrisen, og det er jeg fuldt tilfreds med, så der vil ikke blive taget yderligere skridt i forbindelse med den aktuelle situation.
Men vi vurderer behovet, hvis der sker nogen forandringer i situationen.
Christian H. Hansen (DF), 1999-05-26:
Når ministeren nu svarer, som ministeren også tidligere har svaret, at der ikke bliver foretaget noget med hensyn til grænsekontrollen, kunne man så forestille sig, at ministeren tager initiativ til - når nu Danmark skal gå mere aktivt ind i den krig, vi deltager i - at øge grænsekontrollen?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-05-26:
Der er jo ikke noget at sige til, at ministeren bliver så engageret i et spørgsmål som det her, som ministeren giver udtryk for; men ministeren må altså bestemme sig.
Ministeren strør om sig med bemærkninger.
På det ene tidspunkt har vi den samme kultur, og derfor skal man lave de initiativer gennem EU, og på det andet tidspunkt har vi forskellige kulturer, og det er vigtigt, at de kulturer taler sammen og har samarbejde, for så kan vi undgå nogle konflikter.
Det, jeg vil spørge ministeren om, er: Hvor går grænsen
egentlig for regeringen med hensyn til kulturpolitik i EU?
For Dansk Folkeparti er det helt afgørende, at kulturpolitikken naturligvis er et nationalt anliggende og ikke et EU-anliggende, og derfor kunne jeg - når vi nu taler om en bevilling på 1,3 mia. kr., som ministeren i den grad er engageret til fordel for - egentlig godt tænke mig at høre, hvor ministeren mener, grænsen går for, hvor mange midler vi skal sætte af til kulturpolitik på EU-plan i betragtning af, at det er et nationalt område.
Flemming Kofod-Svendsen (KRF), 1999-05-26:
Så det må være naturligt, at man også kan tage en lille del op og sammenligne på dette område.
For viser det sig, at skatten generelt er højere i Danmark end i de fleste andre EU-lande, og at kompensationen generelt er lavere end i en række andre EU-lande, vil det da alt andet lige svække konkurrenceevnen, og det kan man da ikke have nogen interesse i, ej heller fra socialdemokratisk side.
Hans Engell (KF), 1999-05-26:
Det Konservative Folkeparti kan tilslutte sig regeringens forslag om dansk maritim deltagelse i aktionen i Adriaterhavet.
Vi ser det som en forlængelse af den ganske omfattende indsats, som vi sammen med vores NATO-allierede yder i forbindelse med krigen på Balkan, og også i forlængelse af de beslutninger, der er truffet på NATO-topmødet, som vi jo også har bakket op.
Der er tale om, at to af søværnets enheder skal af sted, korvetten Peter Tordenskiold og Standard Flex-skib »Makrellen« i første omgang og senere »Lindormen«.
De skal så indgå i den embargo, der nu lægges op til i forhold til Milosevics Jugoslavien, og vi står bag den forøgelse af den danske indsats, som regeringen foreslår.
Det er vigtigt at understrege, at det er styrker af alle tre værn, som indgår.
Vi ved også, at det stiller betydelige krav til værnene og til forsvarets personel at gennemføre en så omfattende indsats uden for landets grænser.
Når man har haft lejlighed til, hvad vi jo har i Folketingets Forsvarsudvalg, at følge hvilke ressourcer det kræver, for at vi kan bære den indsats, en indsats, som nu også kommer til at omfatte søværnet, siger det noget om kravene til det samlede forsvars evne.
Vi er ligesom Venstres ordfører glade for, at der med den nye forsvarsordning fortsat vil være økonomisk og operativ mulighed for, at forsvaret kan løse disse opgaver på et niveau, der ikke er mindre end i dag, men tværtimod vil blive større.
Vi ser her en god rolle for det danske forsvar
i de kommende år, og netop fordi det er treværnsindsatsen, der er efterspurgt, som vi også kan levere til.
Med hensyn til selve aktionen går vi ud fra, er jeg helt sikker på, at forslaget er gennemarbejdet, og også at der er realisme i det inspektionsregime, som jo bygger på, at de pågældende skibes lande er indstillet på at lade sig omfatte af embargoen og dermed kontrollen.
Det er jo sådan en lidt underlig konstruktion, kan man sige, men den har jo gode politiske forudsætninger. Udenrigsministeren peger så på i forslaget, at der kan opstå situationer, som vil kræve teoretisk - forhåbentlig - anvendelse af militære magtmidler.
Det understreges i forslaget, men det er forsvarets enheder jo også præcis både udrustet og uddannet til.
Vi har ingen andre bemærkninger til forslaget, og vi tilsiger det gerne en hurtig behandling i Folketingets Forsvarsudvalg, så det kan vedtages, inden Folketinget standser sit arbejde for sommeren.
Flemming Kofod-Svendsen (KRF), 1999-05-26:
Jeg synes, det er godt, at Det Konservative Folkeparti har fremsat det her forslag - man kan jo altid drøfte tidspunktet, men så mener jeg, at vi må vende tilbage til sagen til efteråret - for når Socialdemokratiets ordfører i sin afvisning talte om, at så ville andre komme til at betale mere i skat, bygger han jo på den opfattelse, at der er en bestemt mængde arbejde, men hvis der nu er en risiko for, at vi ikke får så mange i arbejde i f.eks. Tyskland, fordi vores regler er for fedtede eller for bureaukratiske i forhold til de tyske, og der så bliver arbejdet mindre, end der kunne være blevet, så bliver indtægten jo også mindre, og så kan vi risikere, at der totalt set bliver et mindre skatteprovenu ud af det, hvis vi er for restriktive. Så er spørgsmålet altid, hvor det rigtige niveau er, og det synes jeg da vi skal bruge noget tid på at undersøge.
Men jeg mener ikke, at vi skal lægge op til, at de forskellige statskasser skal konkurrere med hinanden.
Der er tale om en rimelig balance.
Og vi har fået flere henvendelser, som gør, at jeg synes, det er godt, at vi tager sagen op.
Vi støtter dette forslag, men er jo klar over, at vi ikke kan få det færdigbehandlet.
Så når det nu kommer til at ligge i udvalget sommeren over, vil vi stille nogle spørgsmål, så vi får et bedre beslutningsgrundlag, og så vil mit parti meget gerne medvirke til at få genoptaget sagen efter sommerferien.
Og med hensyn til, hvor vi helt præcist skal lægge niveauet, kan vi forhåbentlig blive klogere, så vi kan lægge snittet det rigtige sted.
Jeg bemærkede, at skatteministeren henviste til to lande, og jeg ser, at Det Konservative Folkeparti henviser til to andre lande, så jeg vil da være interesseret i at få en nøjagtig opgørelse over, hvordan det er i de forskellige EU-lande, så vi har et rimelig godt beslutningsgrundlag, men den kan jeg jo få via udvalget.
Selve den grundholdning, der ligger bag forslaget, deler vi og støtter vi.