runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jørn Dohrmann (DF), 2004-12-02:
Nu skal jeg jo ikke komme ind på, hvor mange konkrete planer der foreligger.
Jeg mener jo bl.a., at WTO kunne være et af de steder, hvor man kunne tage de her ting med kemikalierne og de her skadelige stoffer op.
Når det er, man gerne vil have den samhandel, så bør man også kunne stille nogle krav til det.
Det synes jeg var det rigtige forum at tage det op i.
Hvis man ikke kan gøre det der, så mener jeg, at som det næste skridt burde EU være nogle af de første, der tog det op og så bragte det videre, netop bl.a. til WTO.
Men jeg vil bare sige til hr. Jørn Jespersen, at der netop er det problem, at hvis man indfører et nationalt forbud, hvor man skærer alle de her midler over én kam, også dem, som ikke har den uheldige miljøpåvirkning, jamen så er det jo, at man straffer alle sammen.
Det mener jeg ikke er den måde man skal gøre det på, for vi vil gerne have de gode ting med, nemlig at fjernsyn f.eks. ikke bryder i brand, at ældre folk, som har et problem med rygning i sengen, har noget sengelinned, som ikke lige bryder i brand.
Dér vil man gerne have den gode effekt, men man vil ikke være med til ligesom at løse problemet.
Og det forstår jeg simpelt hen ikke at SF ikke vil være med til at løse.
Det er netop derfor, jeg siger, at vi ikke bare kan komme med et nationalt forbud.
Fru Elsebeth Gerner Nielsen er jo ude i noget værre vrøvl lige nu.
Det ved hun udmærket godt selv, så derfor prøver hun at klappe i hænderne for at få det hele til at falde til jorden.
Det skal nok lykkes, fordi fru Elsebeth Gerner Nielsen udmærket ved, at det jo ikke er alle bromerede flammehæmmere, der har en uheldig miljømæssig eller sundhedsmæssig virkning.
Nu vil man så bare have alle sammen forbudt.
Selv om de ikke er uheldige, vil man gerne have dem forbudt.
Det er en holdning at have, men dermed løser man jo ikke problemet.
Man får derimod nogle andre problemer.
Så siger man, jamen så vil vi gerne have afgifter.
Hvis vi indfører afgifter, så kan det jo ikke ses som en fornuftig løsning, idet vi risikerer at ligestille produkter, som indeholder vidt forskellige mængder af bromerede flammehæmmere.
Det er man også ligeglad med både fra SF's og De Radikales side.
Er det en holdning at have?
Vi siger bare, at det ikke er måden at løse det på.
Hvis vi skal løse det, så er det på verdensplan.
Og hvis man på verdensplan ikke kan finde ud af det, så må EU da være en af de første, der tager skridtet her.
Næh, det gør de overhovedet ikke.
De er tilbagelænede, der sker ingenting ligesom med alt muligt andet.
Man tager sig kun af småting.
Her var der et problem, man kunne tage sig af.
Man valgte ikke at gøre det, men at forbyde det i Danmark mener vi bare ikke er den korrekte måde at gøre det på.
Connie Hedegaard (KF), 2004-12-02:
Jeg må nok blankt erkende, at jeg har meget svært ved at se en linje i det, den socialdemokratiske ordfører siger.
På den ene side er det altså helt fornuftigt, at vi ligesom går sagligt til værks, at vi finder ud af det osv., og på den anden side skal vi bare slet ikke gøre det, og så bliver der skabt sådan et indtryk af, at det er lige om lidt, og hvis ikke vi gør noget lige i morgen, så går det nok helt galt i området.
Det er jo ikke det, der ligger til grund.
Det er da heller ikke den stemning, der er i det beslutningsforslag, vi har til behandling der.
Jeg synes stadig væk, at det bedste bud, og det er ikke, fordi jeg ikke er åben over for, hvis der skulle komme andre bud, på, hvordan vi kommer videre med et projekt, som, hvilket jeg sagde her også i min indledning, er større end Skjern Å-projektet, som jeg tror flere her ved var et overordentlig stort projekt at bære igennem, nu altså bare er at have et meget solidt fundament og så bære det videre derfra.
Og jeg siger: Jamen vi er i gang, og skulle vi ikke tage og sætte os sammen omkring det her bagefter?
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2004-12-02:
Det skulle jeg bare have ladet være med.
Men jeg sidder her nu engang for at lytte.
Og det, hr. Jørn Dohrmann har sagt i dag, er noget vrøvl, fordi hr. Jørn Dohrmann argumenterer for, at på det her område, hvor vi måske godt kunne gøre noget nationalt, siger hr. Jørn Dohrmann: Nej, det skal vi ikke gøre.
Vi skal i stedet for sætte os med hænderne i skødet og vente på, at EU gør noget.
Jeg håber, at der er rigtig mange af hr. Jørn Dohrmanns vælgere, der sidder og hører på det her, altså et Dansk Folkeparti, der siger: Nej, lille Danmark kan ikke gøre noget som helst ved et fuldstændig konkret problem, nemlig at vi bruger mange bromerede flammehæmmere i Danmark, at det selvfølgelig har indvirkning på det danske miljø og på dansk sundhed, og at vi så må forsøge at gøre så meget, som vi kan her i landet, samtidig med at vi arbejder internationalt.
Men for hr. Jørn Dohrmann er det enten-eller.
Nu er det kun EU, og nu er det kun verden, der kan gøre noget.
Så vi behøver ikke at bruge penge.
Vi behøver ikke at gøre noget som helst.
Jørn Dohrmann (DF), 2004-12-02:
Vi kan ikke styre, om CO2-udledningen kommer lige fra Danmark, eller om den kommer fra andre lande.
Det er globalt man skal se på den miljøforurening, som man tager fat i her.
Men det er så et problem, som man har i Det Radikale Venstre.
Så sent som i sidste måned har vi jo diskuteret Århuskonventionen, og der har Dansk Folkeparti også udtrykt sin positive støtte til netop det her.
Det er også noget, der kommer fra EU, så det kan ikke komme som en overraskelse for fru Elsebeth Gerner Nielsen, at Dansk Folkeparti somme tider støtter nogle af de tiltag fra EU, som kan være fornuftige.
Men det er jo ikke alt.
Vi ser jo, at hovedparten af det, der kommer fra EU, er noget værre bras.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2004-12-02:
Man kan ikke beskylde Dansk Folkeparti for, at der er sammenhæng i det, de siger.
Når vi diskuterer EU-politik i øvrigt, så er Dansk Folkeparti til enhver tid parat til at forsvare, at Danmark netop skal være i den her lille osteklokke.
På den måde taler man til nogle vælgere.
Når vi så her står i den situation, at vi altså skal tage stilling til, hvordan vi løser et konkret miljøproblem, og der kommer nogle forslag til, hvordan man kan gøre det, så siger Dansk Folkeparti lige pludselig: Jamen Danmark kan jo ikke være sådan en lille osteklokke, nej, vi er nødt til at skulle have EU og verden med os.
Jørn Dohrmann (DF), 2004-12-02:
Det er sådan, at hvis man kunne garantere, at man kunne få de produkter uden at bruge de midler, hvis man kunne føre et helt normalt liv og garantere forbrugerne, at de kunne leveres i samme standard, og hvis man kunne håndhæve det forbud, man ville indføre, uden at man lige pludselig pålagde industrien store økonomiske byrder – om det så er staten, der skal gå ind og betale, eller hvem hr. Mogens Nørgård Pedersen ønsker skal gå ind og betale, det må vi så tage en diskussion om – så vil vi selvfølgelig kigge på det.
Det her er simpelt hen ud over alle grænser, kan man sige, når man ikke ønsker at stile efter et forbud på verdensplan, men kun ønsker at leve under sin egen lille osteklokke og sige, at vi forbyder det bare herhjemme, vel vidende, at det ikke kan lade sig gøre at forbyde det.
Det ved hr. Mogens Nørgård Pedersen godt.
Og spædbørn vil vi selvfølgelig gerne beskytte, men der skal man også være med til det på verdensplan.
Mogens Nørgård Pedersen (KD), 2004-12-02:
Jeg synes da nu nok, at hr. Jørn Dohrmann og hans parti ofte går i brechen for danskere, og det var måske et område, hvor man kunne gå i brechen for danskere i første omgang, specielt de svage danskere, som jeg nævnte for lidt siden.
Men hvordan stiller hr. Jørn Dohrmann sig så til et importforbud på det her område?
Dansk Folkeparti har jo tidligere været fremme med forslag om importforbud mod forskellige ting for at opnå en positiv effekt på udviklingen.
Jørn Dohrmann (DF), 2004-12-02:
Så hvis hr. Mogens Nørgård Pedersen er forvirret på et højere plan, så er det jo netop, fordi han ikke hører efter.
Det var jo netop det, jeg indledte med at sige.
Vi vil gerne stile lidt højere end SF.
Men det er noget helt andet, hvis man så begynder at sige: Jamen nu stiller vi krav om, at vi skal producere alle de ting selv uden de produkter.
Jeg synes hellere, man skulle stile efter at gøre det på verdensplan.
Kan vi få de her ting udfaset hurtigst muligt?
Der mener jeg EU kunne være en god hjælp, hvis man ellers ville tage det her med kemikalier alvorligt og få dem undersøgt hurtigst muligt.
Mogens Nørgård Pedersen (KD), 2004-12-02:
Der skal ikke være forbud i Danmark.
EU må gøre noget – det EU, som Dansk Folkeparti ikke har særlig meget tillid til.
Dertil kommer, at vi ikke skal gøre noget, fordi der kommer produkter fra Kina og andre steder, som vi ikke kan vide hvad indeholder.
Samtidig kan vi i Information den 27. november læse, at de mennesker, som har mest af det her skidt i blodet, er spædbørn.
Det har jeg da hørt på mange andre områder, når det gælder ældre og dyrevelfærd osv.
Jørn Dohrmann (DF), 2004-12-02:
Dansk Folkeparti er også optaget af at få begrænset brugen af flammehæmmere, som er skadelige for mennesker og miljøet, og derfor er det vigtigt, at vi, som der også lægges op til her, får den diskussion, som forslagsstillerne rejser.
Vi vil godt stige lidt højere end det, SF lægger op til.
Vi mener, det ville være godt at få begrænset brugen af bromerede flammehæmmere i hele verden og ikke kun i Danmark, men det vil jo være en næsten umulig opgave, idet der er mange produkter, f.eks. computere og tv-apparater, hvori der indgår printplader, som er sprøjtet med disse brandhæmmende stoffer.
Jeg mener ikke, det er realistisk, at det kan lade sig gøre kun at gennemføre et forbud i Danmark.
Vi må tænke lidt større og lidt mere globalt, og jeg forstår ikke, hvorfor man ikke på netop dette område slår hårdt på, at det bør være EU, der tager de første skridt over for disse produkter.
Vi ser jo, at SF bliver mere og mere et EU-tilhængerparti, og så bør man også bruge sine kræfter her, netop fordi det er vigtigt at begrænse brugen af bromerede flammehæmmere.
Vi hører den sædvanlige sang fra SF om, at man gerne vil lægge afgifter på de enkelte produkter, som indeholder bromerede flammehæmmere.
Men i sig selv er det at pålægge en afgift jo ikke nok, dermed får man ikke løst problemet, og igen forholder SF sig ikke til det faktuelle: Hvordan får vi mindsket forbruget af netop dette middel, og hvordan kan vi få et sikrere produkt som erstatning?
At der skal forskes på området, er vi selvfølgelig fuldstændig enige i.
Der bør det også være nogle af de punkter, man fra Miljøstyrelsen finder ud af, man gerne vil sætte lidt mere ind over for, så man kan prøve at finde ud af, hvad det er for nogle af de her bromerede flammehæmmere, man skal udfase hurtigst muligt.
Det mener jeg også bør være et af de punkter, som EU bør gå noget mere aktivt ind i i stedet for altid at være passiv og tage sig af de små ting.
Og når man så netop i punkt 5 tror, at græsrodsorganisationerne kan klare hele verdenssituationen på det her område, som man også kan læse i forslaget, så må vi sige, at vi jo udmærket godt ved, at Danmarks Naturfredningsforening efterhånden er blevet en organisation, som især det sidste stykke tid er blevet mere politisk, end den er en græsrodsorganisation.
Men hele forslaget om at forbyde bromerede flammehæmmere kun i Danmark kan vi ikke støtte netop på grund af, at det er nogle, man bruger på verdensplan for at mindske brandfaren ved sådan nogle ting som tv-apparater og computere.
Jeg mener, at vi bør stile mod noget større, dvs. på verdensplan, så vi kan ikke umiddelbart støtte B 49.
Men vi vil gerne tage en diskussion om, hvad vi så kan gøre i Danmark for at sikre, at folk får oplysning om de her produkter.
Hvordan kan vi bedre afmærke, om det produkt, enten tv-apparatet eller computeren, har nogle af de farlige stoffer i sig?
Kunne det være en vej at gå i stedet for kun at komme med et ideologisk forslag om forbud og afgifter, som vi ved ikke altid er den bedste vej at gå.
Jytte Wittrock (S), 2004-12-02:
Jeg siger jo udtrykkeligt, at vi bevæger os ad den farlige sti, og hvis man ikke vil være uartig, gør man det ikke.
Men jeg vil bruge det rent politisk til at påpege, at tempoet simpelt hen skal sættes op.
Vi kan ikke være tjent med, at vi er omgivet af så farlige produkter i hverdagen, og at der går så lang tid med at fjerne ét produkt ad gangen.
Det synes vi i Socialdemokratiet er for slapt, så vi vil gerne være med til at provokere, vel vidende at det kommer vi ikke frygtelig langt med, ud over at vi får skabt opmærksomhed om problemet.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2004-12-02:
Nu repræsenterer fru Jytte Wittrock jo landets næststørste parti, som må tage del i det ansvar, man har i den forbindelse.
Vi har lige fået at vide, at bromerede flammehæmmere findes i en række produkter, som typisk importeres, og er det ikke i strid med EU-reglerne, i strid med det indre marked og i strid med socialdemokratisk politik at lave et nationalt forbud?
Jytte Wittrock (S), 2004-12-02:
Jeg er helt på det rene med, at vi her træder ind på en farlig sti.
Jeg kan godt læse indenad, men jeg kan også konstatere, at vi kan altså ikke vente på, at det skal tage den tid, det tager nu, og at det en gang imellem kan være brugbart at provokere og skabe opmærksomhed på en anden måde.
Det er jo sådan, at en gang imellem er det den uartige dreng i klassen, som bliver set og hørt, og den rolle kunne vi jo f.eks. vælge i denne sag.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2004-12-02:
Af beslutningsforslagets punkt 1 fremgår det, at man foreslår et forbud i EU, og det tror jeg alle er enige om.
Men i punkt 2 foreslås et nationalt forbud, og nu hørte jeg fru Jytte Wittrock tilslutte sig at gennemføre et nationalt forbud, hvis jeg da ikke hørte helt forkert.
Hvordan skal et sådant forbud gennemføres?
Jytte Wittrock (S), 2004-12-02:
Vi er i Socialdemokratiet meget enige i beslutningsforslagets intention, nemlig at afvikle brugen af bromerede flammehæmmere og at arbejde hen imod et forbud mod de flammehæmmere, som udgør en miljø- eller sundhedsfare.
Vi fremsatte i foråret 2003 et lovforslag om hormonforstyrrende stoffer, og vi gav dengang udtryk for, at problemet med disse stoffer skal tages meget mere alvorligt og seriøst.
Bromerede flammehæmmere er nogle af de farligste miljøgifte, vi kender.
De findes nu overalt i miljøet, og der er nævnt flere eksempler på, hvordan de jonglerer rundt.
Problemet er jo, at de ikke bliver i de produkter, de bliver tilsat.
De fordamper f.eks. fra computere og fjernsyn, som er i brug, og de afgives under produktionen og når produkterne bliver til affald.
Vi mener i Socialdemokratiet, at de stoffer, som det i dag er videnskabeligt bevist har hormonforstyrrende effekter, bør forbydes.
Samtidig bør de stoffer, som er mistænkt for at have hormonforstyrrende effekter, udfases ud fra et forsigtighedsprincip, selv om der mangler tilstrækkelige beviser for det.
Der er nemlig i mange tilfælde gode alternativer til bromerede flammehæmmere i dag, så vi synes, at et forbud mod disse skadelige stoffer burde være oplagt.
Programmet for renere produkter m.v. har i en 4-årig periode fra 2000 til og med 2003 givet tilskud til udvikling og formidling af viden om alternativer til disse bromerede flammehæmmere.
Ordningen blev imidlertid nedlagt af regeringen ved udgangen af 2003.
Indsatsen bør derimod intensiveres, både hvad angår forskning og oplysning.
Vi mener, at forbrugerne har krav på optimal viden om problemet, og derfor ønsker vi, at man som minimum starter med at opdatere Miljøstyrelsens hjemmeside og ajourføre den med informationer om, i hvilke produkter disse stoffer findes, og hvor der kan findes brugbare alternative produkter.
Det er vigtigt, at vi får mulighed for at undgå de farlige bromerede flammehæmmere, indtil der forhåbentlig bliver taget beslutning i EU om at forbyde dem.
Vi ønsker en fortsat aktiv indsats i EU, men om nødvendigt må vi altså presse på – provokere om man vil – ved at gå foran med et nationalt forbud.
Lars Christian Lilleholt (V), 2004-12-02:
Svaret er viden om tingene, fortsat forskning og et fortsat pres i EU fra dansk side for at få flere forbud og få tingene undersøgt til bunds, for vi tror ikke, det er noget brugbart alternativ at gå dansk enegang på området.
Jørn Jespersen (SF), 2004-12-02:
Det er fint, at vi er enige om, at det burde gå meget hurtigere.
Derfor foreslår vi også fra SF's side en række tiltag for at få det til at gå hurtigere, men dem vil Venstre ikke være med til.
Men hvad er alternativet?
Hvad vil Venstre gøre for at få det til at gå hurtigere med reguleringen af disse meget farlige stoffer?
Jo, man vil fortsætte det hidtidige arbejde, men det har jo vist sig, at det går alt for for langsomt.
Hvilke nye tiltag vil Venstre gøre for at sikre, at tempoet bliver sat en hel del op, og det kommer til at gå hurtigere?
Det er det, der er spørgsmålet, men det har ministeren ikke svaret på, og det har Venstres ordfører heller ikke.
Vi er enige om, at der er et problem.
Det er nogle meget giftige stoffer, de har mange problematiske egenskaber, og de er persistente, det vil sige, at de ikke bliver nedbrudt.
Det er godt nok, at vi er enige om problemets karakter, men spørgsmålet er: Hvad gør vi ved det?
Synes hr. Lars Christian Lilleholt, at det går hurtigt nok med den nuværende fremgangsmåde, hvor man tager ét stof ad gangen og undersøger det meget, meget, meget grundigt, indtil man er hundrede procent sikker på, at det er problematisk og sundhedsskadeligt, og først derefter forbyder det?
Resultatet af den metode er, at man har forbudt to stoffer på 10 år.
Er den fremgangsmåde god og hurtig nok?
Nå vi ved, at der er ca. 70 stoffer af den art, vil det tage 350 år at undersøge dem på den måde, man gør i øjeblikket, og er det godt nok, at det skal tage 350 år, før dette meget store problem, som vi er enige om eksisterer, er blevet undersøgt og reguleret?
Er det et tempo, der passer Venstre?
Torben Hansen (S), 2004-12-02:
Det er bestemt meget vigtigt, at vi ved, hvad vi gør, for det her er et stort projekt, samlet 8.000 ha.
Det har stor betydning for Vestsjælland, stor betydning for hele Danmark.
Det er vi enige i, men jeg forsøger at plædere for, at vi rent faktisk har en del af området, en lille del af området, der er markeret som værende stærkt truet.
Og spørgsmålet er, om vi har tid til at vente på en samfundsøkonomisk analyse.
Man kan også sætte sagen på spidsen: Hvad skal vi bruge en samfundsøkonomisk analyse til, når det er et stærkt truet område med gamle kulturhistoriske spor, med planter og med dyr, der vil forsvinde for evigt?
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2004-12-02:
Nu er ordføreren undskyldt, fordi han ikke har været så længe i Folketinget, men allerede sidste år fremlagde vi den plan, jeg har fortalt om, som altså indebærer, at det er 30 pct. af Danmarks areal, der skal udtages til natur.
I øjeblikket er ca. 15 pct. af Danmarks areal det, vi vil kalde natur.
Men vi mener, at om 20-25 år skal det være ca. 30 pct., der skal være natur.
Det projekt kan vi kun realisere ved at få lavet en langsigtet plan og ved at afsætte penge til det.
Torben Hansen (S), 2004-12-02:
Man kan sige, at de to delprojekter, der er sat i gang, så ikke er dem, der af Skov- og Naturstyrelsen i 2001 er udpeget som værende akut truede.
Jeg tror, der er bred enighed i Folketinget om, at det er fornuftigt at få kigget på de her samfundsøkonomiske analyser, og at de skal ligge bag.
Men spørgsmålet til miljøministeren må jo helt klart være: Hvis man forestiller sig, at vi har de fire akut truede områder, som det i 2001 blev sagt der skulle gøres noget ved, og hvis den samfundsøkonomiske analyse her ved udgangen af 2005 siger, at det samfundsøkonomisk ikke kan betale sig at gøre noget ved det, at det er billigere bare at lade stå til, vil det så være miljøministerens indstilling til tingene?
Samfundsøkonomisk kan det ikke betale sig, men det er klart, at der er nogle ting, der går til, der er nogle gamle kulturhistoriske spor, og der er nogle fugle osv. osv., og Skov- og Naturstyrelsen har godt nok sagt, det er akut, men at det ikke kan betale sig.
Kan ministeren ikke godt se, at man lige præcis i det her tilfælde, når man siger, det er helt akut, hellere burde komme i gang i dag end i overmorgen?
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2004-12-02:
Jeg vil gerne føre debatten tilbage til Åmosen.
SF ønsker at gennemføre naturgenopretning i Åmosen.
Området er et stort sammenhængende dalsystem på 8.000 ha, som strækker sig fra Midtsjælland til Storebælt, og som i øvrigt deler Vestsjællands Amt så klart, at man taler om dem, der bor nord for, og dem, der bor syd for Åmosen.
Med et stort sammenhængende naturområde er det muligt for visse sjældne arter at etablere sig igen, og i forslaget peges der på viben og odderen.
Der tænkes på et netværk af stier suppleret med opholdsarealer, udsigtssteder og formidling til publikum.
Finansieringen af projektet skal tilvejebringes ved, at der omdirigeres midler fra landbrugsstøtte til naturformål.
Når jeg på De Konservatives vegne vil afvise forslaget, er det bl.a., fordi forslaget stiller krav om store økonomiske ressourcer, som ikke er til stede i øjeblikket.
I 2001 udarbejdede Skov- og Naturstyrelsen en handlingsplan for en etapeopdelt naturgenopretning på ca. 17.500 ha, hvilket ville koste 79 mio. kr.
Planen ville omfatte et statsligt køb af 500 ha og jordfordeling på 450 ha – et meget stort projekt – og vi er ikke sikre på, at det er her, samfundet får mest miljø for pengene.
Rent teknisk ville forslaget ikke være særlig vanskeligt at gennemføre, idet området stort set ikke er bebygget og der ikke findes større tekniske anlæg i mosen.
Mange lodsejere i området ville blive berørt af projektet, og deres forhold må naturligvis ikke forringes.
På nuværende tidspunkt er der gennemført en vandstandshævning på to mindre arealer, som i alt udgør ca. 300 ha.
Ministeren har igangsat en samfundsmæssig analyse af projektet, hvori Kulturarvsstyrelsen, Vestsjællands Amt, Danmarks Naturfredningsforening, Friluftsrådet og landboforeningerne deltager, som skal analysere værdien af natur, kultur og friluftsliv knyttet til projektet.
Arbejdet omfatter bl.a. en spørgeskemaundersøgelse, som går ud til lokalbefolkningen, og som forventes afsluttet i september 2005.
Når nu denne samfundsøkonomiske analyse foreligger, vil der være et detaljeret beslutningsgrundlag, som vil gøre det muligt at vurdere, om projektet skal igangsættes og hvordan.
Formålet må til enhver tid være på et vel gennemarbejdet grundlag at skabe mulighed for oplevelse for lokalbefolkningen og for de mange, som vil besøge området.
Jørn Dohrmann (DF), 2004-12-02:
Selv hr. Keld Albrechtsen må jo indse og ligesom give mig ret i, at der blev spurgt ind til det her mange gange i løbet af de forhandlinger.
Var det nu sådan, man mente de her ting?
Ikke bare én gang, det blev nævnt igen og igen, for netop at folkene, som skulle lave de her beregninger, var helt sikre på, at de havde forstået det rigtigt.
Nu påstår hr. Keld Albrechtsen så, at det var helt forkerte ting, der var blevet opfattet af de her folk.
Derfor vil jeg bare bede hr. Keld Albrechtsen om at vise mig det stykke papir, som man har afleveret, med de helt nøjagtige krav.
Jeg har kun hørt samtalerne, jeg har ikke set de papirer, som hr. Keld Albrechtsen skulle have afleveret til ministeren, så derfor kan jeg kun konkludere, at hvad ministeren oplyste dengang var fuldstændig rigtigt.
Jeg er af samme opfattelse: Det her ville have kostet op mod 27.000 arbejdspladser, hvis resten af oppositionen havde fået deres idé gennemført.