Lissa Mathiasen (S), 2003-09-04:
Som det fremgår af lovforslaget, skal en registreret partner kunne adoptere sin partners barn straks efter fødslen uden at afvente den frist på 3 måneder, som følger af adoptionsloven.
Jeg tilkendegav ved førstebehandlingen, at vi principielt er enige i dette, netop ud fra ønsket om at kunne sikre barnet bedst muligt og så tidligt som muligt og netop for at undgå den usikkerhed, som barnet kan komme ud for, hvis den biologiske mor f.eks. afgår ved døden i forbindelse med fødslen eller inden for de første 3 måneder.
Denne mangel har man forsøgt at råde bod på via et ændringsforslag.
Der lægges op til, at i de tilfælde, hvor en stedbarnsadoption gennemføres straks efter fødslen efter den foreslåede bestemmelse i § 8, stk. 2, 2. pkt., skal statsamtet indbringe faderskabssagen for domstolene, hvis en mand inden 6 måneder efter fødslen anmoder om at få prøvet, om han er far til barnet.
Hvis manden dømmes som far, skal retten ifølge ændringsforslaget afsige dom om retsvirkningerne af stedbarnsadoptionen.
Dette forhold skal sammenholdes med det, der også var forudsat i forarbejderne til børneloven: at der i visse
tilfælde vil blive tale om at gennemføre en faderskabssag efter en adoption.
En sådan faderskabssag vil imidlertid som udgangspunkt ikke berøre adoptionens gyldighed og vil ikke have nogen retsvirkning for den pågældende mand, der f.eks. ikke vil have ret til samvær med barnet eller arveret. Fastslåelse af faderskabet vil derfor som udgangspunkt kun betyde, at når barnet bliver voksent, har det adgang til at få at vide, hvem der egentlig er dets biologiske far. Vi har altså to ting - dels ændringsforslaget, dels det, der lå som udgangspunkt for børneloven - som ikke hænger sammen.
Det fremgår ikke klart af ændringsforslaget, om det er hensigten at ændre denne retstilstand, således at fastslåelse af faderskabet skal medføre ophævelse af adoptionen.
Man kunne selvfølgelig spørge fra forslagsstillernes side: Jamen hvorfor er Socialdemokraterne så ikke kommet med et ændringsforslag?
De kunne jo selv have stillet et.
Her er jeg nødt til at sige meget klart, at for os er det ikke kun et spørgsmål om hurtigt at stille et ændringsforslag. Uanset hvilken ændring der blev foreslået, ville det være et meget principielt skridt, vi tog, og derfor fandt vi det ikke acceptabelt på dette meget sene tidspunkt.
Der havde ikke været mulighed for at få en ordentlig debat om det i udvalget, så man kunne drøfte en endelig stillingtagen, og vi synes, at det skylder vi de mennesker, som forslaget vil komme til at berøre.
Jeg er også nødt til at sige, at det har den konsekvens, som vi også har givet udtryk for i forbindelse med betænkningsafgivelsen, at vi ikke kan støtte forslaget i dag. Men som jeg gav udtryk for ved førstebehandlingen, er vi positive over for at finde en løsning på problemet, for i princippet er vi enige i, at registrerede par skal have mulighed for at kunne sikre et sådant barn. Jeg håber, at spørgsmålet bliver taget op igen, og mit håb er endnu større om, at vi så får mulighed for at få en seriøs drøftelse, og at det ikke først er 2 minutter, før klokken falder i slag, man kommer med et ændringsforslag, som helt klart ikke er svaret på problemet.