Svend Auken (S), 1997-12-04:
Da den danske regering i december 1995 formulerede et forhandlingsgrundlag til EU's regeringskonference og drøftede dette med Folketingets partier, var det et klart udgangspunkt, at regeringen ville arbejde for en styrkelse af miljøet i traktaten, og på stort set alle områder gik disse ønsker i opfyldelse.
Vi fik, som udenrigsministeren netop har sagt, en traktat med et væsentligt bedre miljøindhold end den traktat, der gælder i øjeblikket.
Der er i traktaten nedfældet princippet om et højt beskyttelsesniveau ikke bare i miljøpolitikken, men på alle områder af fællesskabets aktivitet.
Der er lagt vægt på integration af miljøhensyn i andre sektorområder.
Europa-Parlamentets indflydelse er blevet styrket, hvad der også erfaringsmæssigt vil styrke miljøprofilen i det europæiske samarbejde.
Der er lagt op til miljøvurderinger af alle tiltag inden for EU's område, og endelig er der sket en præcisering og en forbedring af miljøgarantien.
Men miljøgarantien er altså ikke den eneste forbedring af EU's traktat; der er mange andre og nok så vigtige forbedringer i øvrigt.
Det er da også baggrunden for, at ikke bare de danske miljøorganisationer, men de europæiske miljøorganisationer har bakket helhjertet op bag den nye traktat.
Jeg har selv haft lejlighed til at gennemgå disse ting, herunder også miljøgarantien, med de tre største miljøorganisationer i Danmark, og vi havde samstemmende en positiv konklusion.
Det er ikke ensbetydende med, som hr. Albrechtsen jo meget rigtigt gør opmærksom på i sin begrundelse for forespørgslen, at der ikke kan være spørgsmål, hvor der kan være en fortolkningstvivl, som til syvende og sidst vil blive afgjort af Domstolen.
Men vi ved jo erfaringsmæssigt, at EF-Domstolen, når det drejer sig om miljøsynspunkter, er tilbøjelig til at anlægge en miljøpositiv linje, ofte en betydelig mere miljøpositiv linje end Kommissionen.
Man skal heller ikke tage fejl af, at det var en kamp, som udenrigsministeren nævnte før, Danmark førte igennem med held, hvor der var meget stærke kræfter imod os, netop når det drejer sig om miljøområdet.
Så hvis man skal finde et område, hvor der virkelig er gode, stærke, overbevisende argumenter for en positiv holdning til den nye traktat, er det netop miljøområdet, og derfor kan man måske med en vis ret sige, at det er et middelstort selvmål, Enhedslisten skyder i dag ved netop at bringe dette emne i fokus i forbindelse med diskussionen om Amsterdamtraktaten. Når det drejer sig om miljøgarantien, så havde regeringen et meget bredt flertal bag dette ønske her i Folketinget.
Det, vi ønskede fra regeringens side at få slået fast, var for det første, at miljøgarantien kunne finde anvendelse både på retsakter vedtaget af Rådet og på retsakter vedtaget i en såkaldt komitéprocedure.
Og i betragtning af, at et stigende antal retsakter faktisk vedtages i komitéprocedure, siger det sig selv, at det var en meget vigtig præcisering at gå efter.
Af de i alt 146 retsakter, der er vedtaget på miljøområdet i perioden 1. januar 1994 til 1. september 1997, er 3/4, altså 75 pct., kommissionsretsakter.
Regeringen ønskede også at få gjort det klart, at det ikke skulle være en betingelse for et lands anvendelse af miljøgarantien, at man havde stemt imod den pågældende harmoniseringsforanstaltning.
Det havde hidtil været Kommissionens fortolkning, men det var en fortolkning, som vi i Danmark ikke var enige i. Endelig ønskede den danske regering at få præciseret, at miljøgarantien kan anvendes ikke blot til at opretholde eksisterende nationale regler, men også til at indføre nye nationale regler i lyset af ny viden.
På dette område bliver vi heldigvis klogere og klogere.
Miljøforskningen bliver bedre og bedre, og vi får ny viden frem.
Som det er Folketinget bekendt, var der blandt en række af de øvrige medlemslande stor modstand mod at udvide miljøgarantiens anvendelsesmuligheder, først og fremmest fordi de frygtede, at miljøgarantien skulle kunne anvendes til at blokere handel.
Ikke desto mindre lykkedes det for regeringen at komme igennem med de danske krav.
Den nye bestemmelse i miljøgarantien, som fastslår muligheden for at indføre nye nationale regler, når det er baseret på nyt videnskabeligt belæg, indeholder derfor en række betingelser, som landene skal kunne opfylde for at kunne anvende denne bestemmelse.
Ligeledes indeholder miljøgarantien en ny betingelse om, at et lands anvendelse af miljøgarantien ikke må udgøre en hindring for det indre markeds funktion.
Jeg har ved flere lejligheder givet mit bedste bud på, hvordan disse betingelser for at indføre nye nationale regler skal fortolkes, men det er klart, at det endelige svar på, hvorledes den nye miljøgaranti skal fortolkes, kun kan gives ved Domstolens praksis.
Og dér er det, som jeg sagde før, min erfaring, at Domstolen er væsentlig mere miljøpositiv i sine kendelser end de indstillinger, der kommer fra Kommissionen, så jeg er tryg ved, at det i disse tvivlsspørgsmål er Domstolen, der har det sidste ord.
Regeringen finder derfor, at der med den nye traktat, herunder den nye miljøgaranti, er skabt grundlag for et bedre miljø i EU, og som jeg sagde det før, så deles dette synspunkt af de europæiske grønne organisationer.
EEB og de danske miljøorganisationer, som har sat sig ind i Amsterdamtraktatens bestemmelser, vurderer samstemmende, at der er tale om fremskridt og mulige fremskridt for miljøet, og at miljøgarantien i princippet er udvidet.
Så er det selvfølgelig op til den politiske vilje og den politiske styrke i medlemslandene og i EU's institutioner at benytte dette udgangspunkt.
Den danske regering er opsat på at udnytte Amsterdamtraktaten maksimalt til gavn for miljøet.
Efter regeringens opfattelse er der ikke brug for juridiske armbøjninger, men for konkret arbejde med det nye traktatgrundlag.
I relation til beskyttelse af miljøet i forhold til det indre marked er det min hensigt både før og efter folkeafstemningen om traktaten først og fremmest at arbejde for, at det så vidt muligt ikke bliver nødvendigt at anvende miljøgarantien, som jo er en undtagelsesbestemmelse.
Det afgørende må være, at folk ved, at regeringen og flertallet her i salen er parat sammen med andre lande - og vi har masser af allierede i det europæiske samarbejde - til at udnytte det nye traktatgrundlag fuldt ud til gavn for miljøet.
Også når det drejer sig om oprydning i overflødige lovbestemmelser er Miljø- og Energiministeriet et foregangsministerium.