runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lissa Mathiasen (S), 2002-02-21:
Nu nævnte jeg jo faktisk i min ordførertale en række af de opgaver, som Adoptionsrådet var sat til.
Men hr. Lars Barfoed er i tvivl om, hvad det er for problemer, der opstår, og som
ikke kan varetages.
Jeg har en fornemmelse af, at
i det øjeblik det råd er væk, så vil det være meget svært at finde ud af, hvem der skal overtage netop det arbejde, der lå dér.
Der er ikke noget organ til at tage over.
For øjeblikket er Adoptionsrådet i gang med at udarbejde
et forskningskatalog til gavn for den fremtidige forskning på adoptionsområdet.
Det synes jeg egentlig er væsentligt at vi får gjort færdigt.
Derudover er Danmark modsat vore nordiske naboer faktisk i en situation, hvor vi ikke har forskning på adoptionsområdet.
Så kan jeg da ikke lade være med andet som det tredje at sige, at det ikke er længere siden end her lige for nylig, at der har været et møde i det nordiske organ for adoption, som efter sit møde udtrykker bekymring over regeringens planer om at nedlægge Adoptionsrådet.
Man har tidligere over for den danske regering understreget vores internationale forpligtelser i forhold til Haagerkonventionen, og det vil altså sige herunder også børn, der er adopteret, og deres vilkår.
Det, jeg synes, der er interessant, er at finde ud af, hvordan regeringen vil kunne varetage, at privatpersoner og organisationer m.v. rent faktisk får muligheden for at komme til orde, når man nedlægger det her råd.
På hvilken måde?
Lars Barfoed (KF), 2002-02-21:
Jeg lyttede opmærksomt igen til fru Lissa Mathiasen, og jeg forstod, at fru Lissa Mathiasen havde en fornemmelse af, at det ville gå helt galt.
Men der var ingen af de problemstillinger eller områder, som fru Lissa Mathiasen remsede op, jeg kunne se overhovedet bliver hindret i at fortsætte arbejdet og i at tage nye initiativer af lignende art i fremtiden.
Der er jo som sagt masser af muligheder for, at organisationer og enkeltpersoner kan tage initiativer.
Der er masser af muligheder for kommunikation og møder mellem myndigheder og Adoption og samfund og andre gode kræfter.
Der er masser af muligheder for, at man via Adoptionsnævnet tager de her problemstillinger op, og at man i Adoptionsnævnet drøfter de her ting.
Så jeg har stadig væk, må jeg sige, ikke hørt nogen som helst konkrete eksempler på problemer i denne her sammenhæng.
Lissa Mathiasen (S), 2002-02-21:
Hvis man mener, man får det samme ud af det ved at gøre det på en anden måde, hvorfor så nedlægge rådet?
Der synes jeg vi trænger til at få en god argumentation fra hr. Lars Barfoed,
Vi fik den ikke fra fru Inge Dahl-Sørensen.
Men jeg kunne da godt tænke mig at høre, hvilken betydning hr. Lars Barfoed mener, myndighederne vil tillægge privatpersoners mening, og hvilke oplysninger vi fremover kan forvente og have tiltro til bliver stillet til rådighed, når pligten til at give oplysninger fjernes.
Hvordan forestiller man sig egentlig, at vi skal få den forskning frem?
Hvordan forestiller man sig egentlig, at vi skal få den viden frem, vi synes, vi har brug for, for at kunne gøre det her bedst muligt? Hvordan forestiller hr. Lars
Barfoed sig, at det skal gøres, hvis det er sådan, at vi skal have noget alternativt til Adoptionsrådet etableret i stedet for?
Jamen hvorfor så ikke hellere bevare Adoptionsrådet, som er godt i gang?
Det er vel ikke helt tilfældet, man fra nordisk side peger på, at der altså er et problem i Danmark.
Vi har et problem i forhold til Haagerkonventionen.
Lars Barfoed (KF), 2002-02-21:
Men jeg kan ikke se, hvorfor alle disse spørgsmål, som man kan stille, og den diskussion, der kan opstå osv., ikke skulle kunne opstå på det her område ligesom på alle mulige andre områder i det her samfund ved, at der er en kommunikation borgere imellem, organisationer imellem, borgere og myndigheder imellem og organisationer og myndigheder imellem.
Det er der da masser af muligheder for.
Der er stadig væk også et Adoptionsnævn, hvor de ting kan køre ind igennem, så jeg synes overhovedet ikke, der er noget problem.
Det største problem er, at kreativiteten hos nogle åbenbart er forringet i en sådan grad efterhånden, at man ikke tror, der kan tages nogen initiativer, uden der skal nedsættes officielle råd til at gøre det.
Lissa Mathiasen (S), 2002-02-21:
Den var lidt for nem.
Forud for adoptionslovens vedtagelse havde vi en meget, meget, meget lang sagsbehandling i udvalget.
Undervejs - og hr. Lars Barfoed har selvfølgelig det handicap, at han ikke var med dengang - havde vi en stribe reaktioner i forhold til det her.
En stribe henvendelser.
Det var jo netop på baggrund af de mange henvendelser, på baggrund af de mange reaktioner, at man netop havde kunnet påvise, at det ikke havde været muligt at få lavet den her videnopsamling, det ikke havde været muligt at få lavet den forskning, samtidig med at vi også følte, at det nok var rimelig behageligt for os med den store forandring, der lå i adoptionsloven, så at kunne følge det qua det arbejde, der ligger i Adoptionsrådet.
Jeg vil sige, at det ikke er helt tilfældigt.
Når man kom udefra og bad om det her, tror jeg, at samtlige partier i øvrigt dengang sagde, at det bør vi have.
Det er derfor så meget mere skammeligt, at man på nuværende tidspunkt beslutter sig for at sige: Pyt, det arbejde er ikke særlig interessant, nu nedlægger vi det lige, bedst som det er startet op.
Det er ærgerligt.
Aage Frandsen (SF), 2002-02-21:
I sin begrundelse for, hvorfor netop dette råd skulle nedlægges, blev det fremført, at der var en række råd osv., som var overflødige og sådan noget, og så blev der anvendt et udtryk: »socialdemokratisk bastion«.
Her blev initiativet i første omgang taget af fru Anne Baastrup og fru Inge Dahl-Sørensen, derefter var det sådan set Socialdemokratiet, der måske havde lidt vanskeligt ved det, for man er jo, når man har regeringsmagten, måske ikke altid er helt vild med, at der sker sådan noget tummel blandt ordførere, som pludselig får den samme idé.
Hr. Per Dalgaard sagde, at han kun kunne gisne om, hvorfor rådet i sin tid var blevet oprettet.
Jeg synes, hr. Per Dalgaard skal spørge Dansk Folkepartis ordfører på det tidspunkt, hvordan Dansk Folkeparti stillede sig til det, og hvorfor man stillede sig sådan til det.
Man behøver sådan set ikke at gisne om, hvad der var meningen fra Dansk Folkepartis side på det tidspunkt.
Jann Sjursen (KRF), 2002-02-21:
Det, der bringer mig herop, er faktisk også udtrykket »socialdemokratisk bastion«.
Det vidner jo for det første om, at hr. Per Dalgaard overhovedet ikke hører efter, hvad der er sket under debatten tidligere.
Jeg vil også tro, men det er jeg ikke helt sikker på skal siges, at Dansk Folkeparti støttede oprettelsen lige præcis af Adoptionsrådet på det pågældende tidspunkt.
Derfor synes jeg, det er vildt skudt over målet, hvad hr. Per Dalgaard fyrer af her fra talerstolen i dag.
Jeg synes f.eks. også, det er udmærket med en sanering af råd, nævn og puljer i øvrigt, som Dansk Folkeparti giver udtryk for.
Men jeg synes ikke, det er udmærket, at man gør det så fuldstændig bevidstløst, som regeringen har gjort i den her omgang.
Per Dalgaard (DF), 2002-02-21:
Begrebet »socialdemokratisk bastion« skal mere betragtes som en metafor i forbindelse med den aversion, der findes mod nedlæggelse af alle de råd og nævn, som har blomstret i den tidligere regerings tid som en skov, hvor det næsten er umuligt at finde ud af, hvad der er hvad, og hvor der sikkert også er mange overlapninger.
Jeg medgiver, at der sikkert i den tidligere samling har været andre signaler fra Dansk Folkeparti.
Det kender jeg så ikke noget til, og det er så min fejl, at jeg ikke har fundet ud af det, det beklager jeg.
Lars Barfoed (KF), 2002-02-21:
Der er åbenbart en vrangforestilling om, at al debat og evaluering forudsætter nogle officielle råd og nævn, som kan tage sig af det.
Det synes jeg, mange af de reaktioner, der i det hele taget har været på regeringens sanering af råd og nævn, viser med al tydelighed, og det gælder minsandten også reaktionerne her i dag, det må jeg sige.
Og det viser for mig, at hvis man bare bevidstløst bevarer alle disse mange råd og nævn og oven i købet bliver ved med at udbygge dem i antal og omfang, ja, så er der en risiko for, at al debat og initiativ til at evaluere og forske og debattere nærmest bliver monopoliseret af alle de her mange officielle råd og nævn, så der slet ikke er plads til alle de mange andre gode kræfter i det her samfund, som bare ikke har fået plads i de officielle råd og nævn.
Derfor er det en rigtig god opgave, som regeringen er gået i gang med, og derfor synes jeg også, at nedlæggelsen af Adoptionsrådet er helt rigtig.
Interessenterne omkring adoptionsproblemer har jo også uden dette råd alle muligheder for at skabe debat og tage initiativer på området.
Og så har man oven i købet stadig væk Adoptionsnævnet, der kan tage sig af at formidle viden og beskæftige sig med forskning på området og i det hele taget varetage sådan nogle opgaver.
Så man har altså her stadig væk et officielt nævn.
Så uanset hvor fornuftigt arbejdet i Adoptionsrådet kan have været, er det helt fornuftigt og helt rimeligt, at rådet bliver nedlagt, og at man derefter overlader det til organisationerne, som er i rådet og repræsenterer rådet i forvejen, og enkeltpersoner samt Adoptionsnævnet og Civilretsdirektoratet at fortsætte debatten, forskningen og det gode arbejde.
Pernille Falcon (EL), 2002-02-21:
Der er jo en systematik i nedlæggelsen af råd og nævn, som er rimelig klar og gennemskuelig, når man kategoriserer det.
Jeg var lidt inde på det i går, og man kan næppe forestille sig, at Civilretsdirektoratet vil være tovholder for den nødvendige dialog, forskning osv.
Lissa Mathiasen (S), 2002-02-21:
Det, vi har bedt om, er rent faktisk, at man går ind nøje og vurderer, lige så vel som man gik ind nøje og vurderede op igennem 1990'erne, hvad det var for forældede råd og nævn, der var nedsat igennem 1980'erne, så var der nogle, der blev nedlagt, så var der nye, der blev oprettet dér, hvor der måtte være behov.
Så fra vores side er det her et spørgsmål om, at vi mener, at man rent faktisk set i forhold til det samlede hele, adoptionslovgivningen har i dag, altså piller en væsentlig brik ud i forhold til det fundament, den rent faktisk bygger på.
Så vil jeg godt spørge til sidst, om jeg forstod hr. Lars Barfoed rigtigt: Betyder det, at brugergrupper, fagfolk m.v. fremover kommer til i adoptionsnævnsregi at sidde og drøfte det her?
Det synes jeg lyder interessant, hvis det er meningen.
Elisabeth Arnold (RV), 2002-02-21:
Jeg synes, at hr. Lars Barfoed nærmede sig en befriende oprigtighed, da han sagde, at debat da godt kan foregå i det offentlige rum, uden at man nødvendigvis nedsætter råd og nævn til at foretage disse ting, da vi har en fri presse, og der er ytringsfrihed i landet, og alle kan tage til orde.
Så synes jeg også, at hr. Lars Barfoed nærmer sig noget, der minder om en begrundelse for, at hr. Lars Barfoed siger: Jamen lad os få afskaffet nogle flere af de der råd, vi skal ikke have alle de her råd, de kommer som knopskydninger, nemlig at de er groet i den socialdemokratiske have, eller hvad de er.
Som radikal påtager jeg mig gerne et medansvar for mange af de ting, der er sket.
Men så skylder hr. Lars Barfoed os også en forklaring
på, hvorfor regeringen nu vil nedsætte et miljøvurderingsråd.
Der er jo ingen, der forhindrer de mennesker, der interesserer sig for miljøvurdering, i at få ordet ustandselig i dagspressen og alle andre medier.
Lars Barfoed (KF), 2002-02-21:
Der var mange gode spørgsmål, nu kommer der nogle gode svar.
Fru Pernille Falcon spørger - det kalder jeg et ledende spørgsmål - hvorfor regeringen har sådan en ulyst til at indgå i en forpligtende dialog med nogen, der, må man forstå, ved noget om tingene.
Det har regeringen sandelig heller ikke nogen ulyst til.
Angående Civilretsdirektoratet, der ikke kan være tovholdere: Det ved jeg ikke.
Civilretsdirektoratet kan jo i hvert fald påtage sig en væsentlig rolle i denne her forbindelse, men der er stadig væk også Adoptionsnævnet, hvor jeg også til fru Lissa Mathiasen kan sige, at de har masser af muligheder for at gå ind og være med til at videreformidle viden og tage initiativer og stille spørgsmål.
Der er så et forum dér, hvor der sidder folk, der ved noget om tingene, så der er masser af muligheder for, at man i det regi også gør noget ved tingene.
Så siger fru Lissa Mathiasen, at Socialdemokratiet vil sandelig ikke bare bevare alle mulige råd og nævn.
Må jeg spørge fru Lissa Mathiasen: Hvad er det for nogle råd og nævn, man så gerne vil nedlægge?
For det synes jeg aldrig, vi hører noget om, vi hører kun noget om dem, man ikke vil nedlægge, og så bliver jeg bedt om ...
Sandy Brinck (S), 2002-02-21:
Dette lovforslag er ganske rigtigt, som Venstres ordfører også sagde, en genfremsættelse af et lovforslag, som blev fremsat i oktober 2001 af den tidligere socialdemokratiske trafikminister, hvorfor jeg også kan starte med at afsløre - til alles overraskelse naturligvis - at Socialdemokratiet kan støtte lovforslaget.
Formålet er ganske enkelt, som Venstres ordfører meget grundigt har redegjort for, at forbedre mulighederne for at få erstatning ved færdselsuheld inden for EU og gør det altså lettere for borgeren at komme igennem systemet. Socialdemokratiet kan støtte disse forbedringer for borgerne.
Inge Dahl-Sørensen (V), 2002-02-21:
Jo, jeg forstår godt skuffelsen som sådan.
Men jeg kunne måske også på en eller anden måde godt tænke mig, at sådan noget fortsatte, men kan det så ikke bare fortsætte uden for det, der hedder et nedsat råd? Jeg kan stadig væk ikke forstå, at alt går i stå af den grund.
Jeg bliver nødt til at sige, at herreste gud, nej, det må man ikke sige, men lad det nu blomstre nedefra.
Alt går ikke i stå, fordi dette råd ikke er der.
De samme mennesker er der jo stadig væk, og jeg går ud fra, at de har en kæmpe interesse i at fodre os med al deres gode viden, så det fremover kan fortsætte, ikke som det råd det var, men som en græsrodsbevægelse, som fodrer Justitsministeriet med gode råd.
Og der er da ikke nogen, der lukker af for nogen, hvis de kommer med gode råd.
Elisabeth Arnold (RV), 2002-02-21:
Fru Inge Dahl-Sørensen sagde, at i virkeligheden burde den slags initiativer måske vokse op nedefra, i stedet for at vi sidder herinde og nedsætter den slags organer. Som jeg husker forløbet, som nu er godt 2 år gammelt, kom det i gang takket være Venstres og SF's kontakt med hinanden.
Så vi andre partier er faktisk Venstre megen tak skyldig, fordi de var med til at nedsætte det her Adoptionsråd.
Netop derfor forekommer det så utrolig urimeligt og mærkværdigt, at man nu vil nedlægge det samme råd igen, som vi andre var glade for, at Venstre bidrog med at oprette.
Synes fru Inge Dahl-Sørensen ikke, at det er en relevant indvending at have?
Per Dalgaard (DF), 2002-02-21:
Vi taler her om L 86, der er et led i saneringen af råd, nævn og centre fra regeringens side.
Dansk Folkeparti bifalder fuldt ud den proces, der er i gang.
Vi ser frem til, at øvelsen fortsætter ind i det næste finansår, også selv om den tidligere regering og dens støtter vrider sig voldsomt, hver gang der er nogle socialdemokratiske bastioner, der skal nedlægges.
Adoptionsrådet består i dag af en formand og 13 medlemmer.
Dertil kommer medlemmer fra børneorganisationer, forskere, repræsentanter fra Socialministeriet og Udenrigsministeriet.
Ja, man forbavses.
En ordentlig flok mennesker for blot at komme med et udkast til en informationspjece, hvis indhold kan rekvireres andre steder.
Dette pauvre resultat siden oprettelsen i januar 2000 er det, der kan lægges frem. Når der har været møder, har fremmødet været af ringe karakter, og det arbejde, der har været udført, har været af meget teoretisk tilsnit.
Et aldeles overflødigt råd, og man kan kun gisne om, hvorfor det i sin tid blev oprettet.
Man kan vel sige, at rådets ringe aktivitet har medført dets egen nedlæggelse.
Dansk Folkeparti støtter meget gerne dette forslag.
Pernille Falcon (EL), 2002-02-21:
Jeg vil gerne spørge fru Inge Dahl-Sørensen, om problemet set ud fra regeringens synspunkt ikke netop har været, at Adoptionsrådet har en funktion, og at der er brugere involveret, som har nogle kvalitative synspunkter og nogen viden på feltet.
Der er jo lidt af en tendens til, at man godt vil nedlægge de råd og nævn, som kan give et kvalificeret modspil.
Elisabeth Arnold (RV), 2002-02-21:
Også Det Radikale Venstre føler, at det er et indlysende fornuftigt forslag.
Internationale aftaler har bl.a. den fordel, at man kan lave ensartede regler og hjælpe hinanden med at lette tilværelsen for borgerne, og det mener vi i høj grad at dette forslag vil gøre.
Derfor støtter Det Radikale Venstre det.
Lissa Mathiasen (S), 2002-02-21:
Det er jo netop græsrødderne, der har ønsket at deltage,
det er netop græsrødderne, der er mødt op.
Det var også
græsrødderne, som mødte i deputation i Retsudvalget, og som i den grad beklagede, hvis tilfældet skulle være, at rådet blev nedlagt, så det vil sige, at de ønsker at deltage, de ønsker at fremskaffe viden, og deres vilje til at følge de reformer, der er lagt op til i den nye adoptionslov, skorter det ikke på.
Derfor må fru Inge Dahl-Sørensen da være enig i, at hvis det er administrationen, altså embedsmænd m.v., der ikke ønsker at deltage, må det være et spørgsmål om at få hanket op i det og dermed bevare det uvildige organ som en parallel til Adoptionsnævnet, netop som tanken var.
Er fru Inge Dahl-Sørensen ikke enig i det?
Pernille Falcon (EL), 2002-02-21:
Enhedslisten kan støtte lovforslaget, som gør det enklere at få erstatning for færdselsuheld i andre lande.
Det undrer os
dog, at man ikke samtidig har sørget for at få foretaget de nødvendige ændringer i lov om forsikringsvirksomhed
Det er bare en lille opfordring.
Jann Sjursen (KRF), 2002-02-21:
Kristeligt Folkeparti kan også fuldt ud støtte det fremsatte lovforslag, som vil gøre det enklere at få erstatning fra udlandet.
Lene Espersen (KF), 2002-02-21:
Det er jo ved at blive en hel vane i dag, at jeg kan takke for en meget positiv behandling her i Folketingssalen under førstebehandlingen.
Jeg tror, det var hr. Karsten Nonbo, der sagde det, og det er faktisk dejligt, nu hvor der ofte er mange negative vinkler over for EU-medlemskabet, at dette forslag faktisk vil være til gavn og glæde for borgerne.
Det gør det ubureaukratisk og først og fremmest forholdsvis enkelt at få erstatning, hvis man bliver udsat for et færdselsuheld i et af de andre EU-lande, og jeg synes faktisk, det er godt, at der trods alt også er nogle positive små solstrålehistorier i en verden, der ellers rives med mange negative historier, ikke mindst hvad angår vort fællesskab på europæisk plan.
Til fru Pernille Falcon kan jeg sige, at økonomi- og erhvervsministeren vil fremsætte lovforslag om lige præcis den ting, så det skulle selvfølgelig være undervejs.
Men det hører altså ikke under mit ressortområde, men under økonomi- og erhvervsministeren.
Inge Dahl-Sørensen (V), 2002-02-21:
Lovforslaget er et led i regeringens beslutning om at gennemføre en gennemgribende sanering af offentlige råd, nævn, udvalg og centre.
Med dette lovforslag foreslås Adoptionsrådet nedlagt.
Man må retfærdigvis sige, at dette råd har haft en meget kort levetid, da det indgik i vedtagelsen af adoptionsloven, som blev vedtaget i juni 1999.
Rådet består af en formand og 13 medlemmer.
Det er altid trist for de involverede, når man skal dreje nøglen om, men jeg må konstatere, at deltagelsen ved rådets møder har været relativt beskeden, og at der har været tilfælde, hvor rådet slet ikke har været beslutningsdygtigt. Rådets opgave vil kunne overtages af de øvrige aktører på adoptionsområdet, bl.a. Adoptionsnævnet og Civilretsdirektoratet.
Har man brug for råd og hjælp, ved jeg, at også Adoption og Samfund har et team af rådgivere, som har den fordel, at de selv er adoptivforældre eller adopterede, og som selv har personlig erfaring med adoption.
Venstre kan derfor støtte forslaget.
Lissa Mathiasen (S), 2002-02-21:
Jeg hørte fru Inge Dahl-Sørensen sige, at hvis man har behov for råd og hjælp, kan man gå til Adoption og Samfund, og at der ikke har været et højt fremmøde i rådet, og at det skulle være begrundelsen for nedlæggelsen.
Jeg kunne godt tænke mig at spørge fru Inge Dahl-Sørensen, hvorfor det var nødvendigt at oprette rådet, og hvilke ændringer der er sket, siden man nu mener, man godt kan nedlægge det.
Jeg håber, vi får et svar her i dag, for jeg synes faktisk, at de mennesker, som står over for at skulle adoptere, og ikke mindst de mange børn, der bliver adopteret her til landet, fortjener det.
Hvad er begrundelsen
Inge Dahl-Sørensen (V), 2002-02-21:
Jeg kan meget vel huske fru Anne Baastrups og min drøftelse om, hvordan vi skulle få denne sag igennem.
Jeg kan godt huske, at fru Anne Baastrup ønskede Adoptionsrådet, og jeg syntes også på det tidspunkt, at det sådan set var en god idé; det vil jeg slet ikke nægte, for det er da udmærket at have et sted, hvor man kan forske, og det var jo det, det drejede sig om.
Det ved jeg godt.
Men nu er det jo ikke mig alene, der står for at opretholde eller nedlægge råd og nævn, og ud fra de møder, rådet har holdt, og det, rådet har udrettet, har man altså fundet, at det kunne spares væk.
Jeg er sikker på, at hvis man ønsker forskning, kan den stadig udføres inden for de rammer, der findes i dag.
Vi har trods alt stadig Civilretsdirektoratet, Adoptionsnævnet og Adoption og Samfund, som alle har fingeren på pulsen, så jeg kan ikke forestille mig, at der vil gå nogen viden til spilde, hvis man virkelig ønsker at skaffe sig den. I øvrigt vil jeg sige, at jeg betragter ikke dette her som et forligsbrud.
Der har aldrig været tale om noget som helst forlig, og hvis der er tale om et forlig, kan vi stort set ikke ændre noget som helst her i Folketinget.
Aage Frandsen (SF), 2002-02-21:
Der er naturligvis ikke tale om et forlig, hvis to partier bare stemmer ens ved en afstemning, og der er heller ikke tale om et forlig, hvis et parti f.eks. stemmer for et forslag, som regeringen fremsætter.
Men det, som vi i hvert fald opfattede - specielt fru Anne Baastrup, som ikke kan være til stede på indeværende tidspunkt - var, at der var tale om et forlig, fordi der forelå noget skriftligt i forbindelse med bl.a. betænkningen.
På det tidspunkt blev det betragtet som et forlig fra SF's side, men jeg kan forstå, at det blev det ikke fra Venstres side.
Der er slet ikke tale om, at vi går rundt og siger, at alting er forlig, for som jeg sagde før, er det ikke sådan, at bare man stemmer ens, er der tale om forlig.
Men vi troede, der var et forlig på dette område, og derfor havde vi forventet, at regeringen havde indkaldt alle de partier, som er med i aftalen, som det fremgik af betænkningen fra dengang.
Lissa Mathiasen (S), 2002-02-21:
Jeg synes ikke rigtig, jeg fik noget svar fra fru Inge Dahl-Sørensen, men lad mig sige med det samme: Fra Socialdemokratiets side er det ikke et spørgsmål om at bevare et råd for rådets skyld, slet ikke.
Det var faktisk nye reformer, der blev lavet på en række områder, og derfor var man som en del af det samlede hele enige om, at man skulle give dette råd mulighed for at følge de nye reformer og se, hvordan det kørte, og samtidig give det mulighed for forskning som et uvildigt organ, samtidig med at vi havde Adoptionsnævnet som den anden søjle.
Derfor er jeg nødt til at spørge én gang til: Når fru Inge Dahl-Sørensen dengang mente, det var rigtigt, hvad er det så, der har ændret sig?