runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jette Gottlieb (EL), 1998-11-27:
Enhedslisten kan selvfølgelig støtte forslaget, som vi gjorde sidst.
Men jeg kan jo ikke lade være med at sige, at hvis man nu kunne droppe den lille latterlige formalitet, der ligger i den underskrivelse, og hvis man nu kunne ændre forholdene sådan, at det var det parlamentariske flertal, der afgjorde, hvornår en lov var endeligt vedtaget, så havde vi ikke behøvet denne farce.
Tom Behnke (FP), 1998-11-27:
Jeg synes, det er en interessant betragtning, en SF-politiker kommer med fra Folketingets talerstol: Når de, der opbevarer deres våben, ikke gør det godt nok, er det ikke nok, at de får en bøde.
Nej, så skal man fratage dem retten til overhovedet at have våben.
Det kunne være interessant, hvis vi skulle have den samme diskussion, når vi taler om kørekort og bilkørsel.
Har SF den samme holdning til, at hvis nu borgerne ikke kan finde ud af at køre ordentligt i deres bil, er det ikke nok med en bøde, så skal de også fratages retten til at køre bil?
Er det her, SF vil hen?
Det lyder interessant, for der må da være en eller anden form for parallelitet i SF's synspunkter.
Man kan da ikke bare gå herop og slynge om sig med argumenter i den ene debat og bruge de stik modsatte argumenter i den næste debat.
Den holder ikke.
Kvalitet i lovgivningsarbejdet har jo været statsministerens helt store emne, og det er jo ligesom det, statsministeren har lagt op til skal være kendetegnende for denne folketingssamling, nemlig at der skal være kvalitet i lovgivningsarbejdet.
Jeg regner med, at alle har taget ved lære af det her, og så lader vi den naturligvis passere også denne gang, men vi satser så også på, at statsministeren har forstået, at når Folketingets formand siger, at statsministeren herefter må have lov at gå til dronningen med forslaget, at statsministeren så rent faktisk også gør det.
Jørn Pedersen (S), 1998-11-27:
Jeg vil gerne sige, at Socialdemokratiet støtter det her forslag, og jeg kan ved samme lejlighed sige, at den radikale ordfører ikke kan være til stede, men Det Radikale Venstre støtter også forslaget.
Anne Baastrup (SF), 1998-11-27:
Jeg er enig med hr. Tom Behnke i, at den pågældende far, som mistede sin dreng, nok ville være fuldstændig ligeglad med, om han også mistede sin våbentilladelse.
Men når man ved, hvad Frederikssund Politi fik at se, da de var ude og kigge på, hvordan de forskellige våben blev opbevaret, er det jo klart, at folk overhovedet ikke opbevarede våbnene i overensstemmelse med reglerne, og konsekvensen var bare, at de fik en næse og skældud og måske en lille bøde.
Man skulle fratage dem retten til at have våben - sådan - og så skulle de gennemgå en uddannelse. Jeg kan forstå, at hr. Tom Behnke er ganske enig i, at en eller anden form for uddannelse er vigtig, og det er givetvis rigtigt, at hvis man skal have jagttegn, skal man gennemføre en regulær uddannelse.
Men hvad med skytteforeningerne?
Hvem holder øje med, i hvilket omfang der sker en uddannelse af deres medlemmer?
Jeg må spørge hr. Tom
Behnke, om hr. Tom Behnke ikke er enig i, at i en privat organisation er der slet ikke styr på, hvad folk får uddannelse i, bortset fra at der er nogle formelle kriterier. Hvem holder øje med tingene?
Line Barfod (EL), 1998-11-27:
Hr. Karsten Nonbo spurgte om Enhedslistens holdning til brugerbetaling på det her område, og om det er en skjult skat, vi ønsker at indføre.
Det, som vi ønsker, er at gøre det klart, at hvis man udvider den brugerbetaling, som jo allerede findes på området i dag, til at gælde således, at alle våben skal være omfattet af en registrering, så vil den brugerbetaling rigeligt kunne dække de ekstraudgifter, der er til at oprette et sådant centralt register.
Det er altså ikke meningen, at der skal komme en stor skjult skat.
Og vi vil gerne gå ind for, at den afgift, der er i dag, nedsættes, så den bliver billigere; men i og med, at langt flere våben bliver omfattet, vil provenuet alligevel være stort nok til at dække udgifterne.
Elisabeth Arnold (RV), 1998-11-27:
Jeg vil sige på Det Radikale Venstres vegne, at ligesom flere andre ordførere synes jeg også, jeg vil rose Enhedslisten og Socialistisk Folkeparti for dette forslag, for der er jo mange gode intentioner i det, og formålet - at hindre misbrug af skydevåben - er i høj grad anerkendelsesværdigt.
Nu er det jo sådan, at der er et arbejde i gang på området, nemlig med at etablere et centralt våbenregister, og derfor synes jeg, det ville være rimeligt at afvente resultatet af det arbejde og få en snak med justitsministeren om, hvad det egentlig er, der er i gang, og prøve at se på det lovforslag, han om kort tid fremsætter, før vi går videre.
Fra Det Radikale Venstres side kan vi i hvert fald kun sige, at vi er enige i intentionerne i beslutningsforslaget, men vi synes lige, vi vil lade det almindelige arbejde i Folketinget køre videre.
Jeg synes også, vi skal se på forslaget her i udvalget og f.eks. se på mulighederne for registrering af glatløbede våben - om det vil være fuldstændig umuligt, eller om det kan ordnes på en eller anden måde.
Til sidst vil jeg godt sige, at jeg synes i virkeligheden, at forslaget om våbenkørekort er meget fornuftigt.
Jeg ved ikke, om det kan erstatte den jagtprøve, vi har i øjeblikket, eller om det skal supplere den, for det er jo ikke kun folk, der ønsker at gå på jagt, der skal have det våbenkørekort.
Det skal alle, der overhovedet har et våben eller overhovedet får en våbentilladelse, og det er muligt, at det er vejen frem i et forsøg på at få en lidt mere ansvarlig omgang med skydevåben.
Desværre er jeg temmelig sikker på, at selv en nok så rigoristisk prøve, før man kan få våbentilladelse, ikke vil forhindre, at der sker misbrug af skydevåben.
Ofte sker
disse misbrug jo i affekt i forbindelse med stridigheder i hjemmet og i forbindelse med regulær kriminalitet, og jeg tror ikke, man vil kunne opnå så forfærdelig meget ved at indføre en sådan prøve.
Men det er en rent personlig vurdering, og om den kan holde for en nærmere bedømmelse, skal jeg ikke kunne sige.
Jeg har dog mine tvivl om, hvorvidt resultatet vil stå mål med indsatsen.
Men i hvert fald håber jeg, at vi kan få dele af dette forslag med i drøftelserne af de forslag, justitsministeren fremlægger om kort tid.
Karen Jespersen (V), 1998-11-27:
Jeg vil gerne sige, at jeg beklager meget, meget dybt over for Folketinget, at jeg har været nødt til at bede Folketinget om at behandle dette forslag en gang til.
Og jeg vil så gerne sige tak for den meget positive, velvillige holdning, det er blevet mødt med.
De skoser, der er faldet i den anledning,
bøjer jeg hovedet for og tager imod.
Anne Baastrup (SF), 1998-11-27:
Jeg vil spørge hr. Per Kaalund, om han er enig med justitsministeren i, at det nuværende regelsæt fungerer udmærket.
For jeg vil gøre hr. Kaalund opmærksom på, at det af Berlingske Tidende fra den 14. maj 1997 fremgår, at en politiassistent fra Frederiksberg i et notat om våbenregistret skriver, at der i dag ikke er noget til hinder for, at dybt kriminelle personer fuldt legalt kan anskaffe sig et ubegrænset antal våben.
I dag er det sådan, at f.eks. fire rockere godt kan stifte en skytteforening, skriver han, og han anfører, at politiet i den forbindelse ikke skal tjekke og godkende, at personerne ikke er kriminelle.
Og videre skriver han, at en sådan skytteforening, der består af en bestyrelse på f.eks. 4-6 personer, og som teoretisk alle kan være dybt kriminelle, således legalt kan anskaffe sig et ubegrænset antal foreningsejede våben.
Så jeg vil godt høre, om hr. Kaalund er enig i, at den måde, man helt legalt kan få våben på i Danmark, er fuldt betryggende.
Per Kaalund (S), 1998-11-27:
Vi er indstillet på, at politiets muligheder for at efterforske og føre kontrol med alle disse ting selvfølgelig skal være i orden og på plads.
Og det spørgsmål, der rejses, ser vi også gerne behandlet under det videre udvalgsarbejde, og er der ting, der kan gøres bedre dér, ser vi også gerne på dét. Men det, vi ønsker at undgå, er et vældigt bureaukrati og administrativt merarbejde, der ikke står mål med intentionerne.
Karsten Nonbo (V), 1998-11-27:
Jeg skal ikke forlænge debatten med et langt indlæg, men kort præcisere, at vi stort set står bag ministerens ord om det her beslutningsforslag, men at jeg godt kunne tænke mig at spørge Enhedslisten, om man vil pille den del ud af forslaget, der hedder brugerbetaling, for jeg kan se en slags skjult beskatning af skytteforeningerne, hvor det lige så meget gælder om at få pillet nogle penge ud af skytteforeningerne som at få forslaget gennemført.
Det var også en vej, vi kunne gå.
Med hensyn til en central registrering af våbnene vil jeg sige, at dér er Rigspolitichefen på rette vej og er ved at oprette et sådant register, så vi afventer roligt, at det bliver til noget.
Der er jo gode intentioner i det her beslutningsforslag, og selve ånden i forslaget kan vi ikke være imod, men som forslaget foreligger i sin helhed, går Venstre ikke ind for det, men imod det.
Anne Baastrup (SF), 1998-11-27:
Jeg vil godt høre hr. Karsten Nonbo, om han virkelig mener, at det er helt i orden, at det er i størrelsesordenen 1 million våben, der suser rundt her i Danmark.
Og i den forbindelse vil jeg gøre hr. Nonbo opmærksom på den lille notits i B.T. mandag den 19. maj 1997, hvor der stod, at tre drenge var blevet skudt af en mand, der var medlem af en skytteforening, og som derfor havde en Parabellum med fuldt magasin og 11 skarpe skud.
Tre halvvoksne unger landede på hospitalet, fordi den pågældende syntes, de larmede for meget i Risskov.
Mener hr. Nonbo ikke, at man i højere grad skulle have styr på de våben, vi har i Danmark?
Mener hr. Nonbo ikke, man i højere grad skulle sikre, hvem der rent faktisk får våbentilladelse, og ikke at det blotte forhold, at man er medlem af en skytteforening, er afgørende?
Så kan man jo få våben i dag og i øvrigt anvende dem på denne måde.
Karsten Nonbo (V), 1998-11-27:
Selvfølgelig mener jeg det, men hvis fru Anne Baastrup tror, at vi undgår samtlige knivoverfald ved at pille samtlige køkkenknive ud af hjemmene i Danmark, er der noget, fru Anne Baastrup har misforstået.
Det, det drejer sig om, er at komme de kriminelle til livs, og bevares - der findes desværre også enkelte brodne kar i skytteforeningerne, det skal jeg da helt medgive - men det er jo sådan, at de kriminelle, der vil have et våben i dag, skaffer sig det på helt anden vis, det være sig indbrud på et militærlager, indbrud på en politistation osv., og jagtgeværer kan også saves over.
Det er dét, der er problemet, og hvis vi vil det problem til livs, er det klart, at en god registrering er godt.
Men en indsats over for de kriminelle er endnu bedre.
Anne Baastrup (SF), 1998-11-27:
Det er det ene.
Det næste er, at den pågældende person havde lov til - uden at man i øvrigt kontrollerede, hvad han brugte sit våben til - at have våben hjemme, uden at der var opfølgning, uden at der var kontrol, og det er det, der er hovedproblemet.
Hvis man først én gang har fået lov til at købe et våben, er der ingen, der holder øje med, hvordan man i øvrigt udvikler sig, og om man overhovedet ved, hvordan man skal anvende våbenet.
Det synes jeg hr. Nonbo burde indse er et problem.
Line Barfod (EL), 1998-11-27:
Det er jo lidt sjovt, at det er lov og orden-partierne, der i dag er meget betænkelige ved at indføre nogle regler for, hvordan folk skal opbevare noget så farligt som våben, og hvilke regler der skal være på området.
En af grundene til, at vi ønsker en central registrering af alle våben, er jo, at man ikke en gang ved, hvad der findes af våben.
Vi hørte justitsministeren sige, at man skønner, at der er 500.000-800.000 glatløbede haglgeværer - dvs. en usikkerhedsmargin på 300.000 - ude i de danske hjem.
Det er temmelig mange, og der sker jo desværre mange ulykker.
Der var et meget tragisk eksempel i januar med en dreng på 11 år, der fik lyst til at lege med sine søskende.
Han havde flere gange leget med faderens jagtgevær derhjemme, og det blev opbevaret i et uaflåset skab sammen med ammunitionen.
Han legede så en gang til med det sammen med sine søskende, desværre med det meget tragiske resultat, at han skød og dræbte sin lillebror på 3 år.
Det er sådanne ting, vi gerne vil undgå, og det kan ske
ved, at der bliver stillet meget skrappe krav til, hvordan våbnene skal opbevares.
De skal altså være i et aflåset skab, og politiet skal indimellem kontrollere, om folk overholder reglerne, og skal kunne inddrage våbentilladelsen, våbenkørekortet, hvis våbnene ikke bliver opbevaret korrekt.
Bendt Bendtsen (KF), 1998-11-27:
Jeg ved ikke, om fru Line Barfod er blevet påført en eller anden vildfarelse, men i dag skal våben opbevares under dobbeltlås, så et uaflåset skab og en Rukolås i hoveddøren er jo ikke tilladt i dag.
Normalt kritiserer jeg aldrig et beslutningsforslag for ikke at være juridisk korrekt.
Det plejer vi at lade SF gøre, for det er et spørgsmål om holdninger, når vi laver beslutningsforslag, men i dag skal våben altså være under dobbeltlås, for ellers er det direkte ulovligt.
Line Barfod (EL), 1998-11-27:
Problemet er jo, at der ikke er nogen kontrol i dag med, hvordan våben bliver opbevaret i private hjem, og at kravet om en dobbeltlås altså ikke siger særlig meget om, hvilken type lås det skal være.
Er det f.eks. nok med en glaslåge, eller hvad nu, hvis nogle går forbi og kan se gennem vinduet, at der hænger nogle våben på væggen, som måske kun er låst fast med en lille hængelås, og så kan de gå ind og tage dem?
Vi siger ikke, at der ikke er nogen regler på området i dag.
Vi siger, at vi ikke mener, de er vidtgående nok, at vi mener, reglerne skal omfatte alle våben, og at alle våben skal være registrerede.
I og med at vi får den registrering, vil politiet også vide, i hvilke hjem der er våben, og hvor man indimellem skal tage ud og registrere, om de våben bliver opbevaret korrekt, så man har mulighed for at give folk en advarsel eller tage våbenkørekortet, hvis forholdet er for groft.
Peter Skaarup (DF), 1998-11-27:
Dansk Folkeparti har fulgt denne debat med interesse, og vi er enige i det initiativ, som justitsministeren er kommet med i dag, så der bliver lidt bedre kontrol med de ting.
Vi mener godt nok, at det signal, der udsendes med SF's og Enhedslistens forslag, er rigtigt, men der er ting i forslaget, som vi ikke kan støtte.
Vi mener faktisk, at det vil være forbundet med ret store omkostninger, hvis man skulle registrere alle våben på den måde, som nævnes i forslaget fra SF og Enhedslisten, og derfor er det, der lægges op til i forslaget, lige voldsomt nok. Der ligger nogle store udgifter i det.
Der har været en debat om spørgsmålet, bl.a. i Norge, og
Derfor er vi noget skeptiske over for, at der på den måde skal bruges ret mange millioner kroner af de knappe ressourcer, vi nu engang har i samfundet, til et område som dette her. Vi mener, der er andre områder, som er vigtigere at tage fat på, og det drejer sig bl.a. om det store antal militærvåben, der er kommet i rockernes besiddelse.
Her mener vi, at forslaget nævner nogle gode intentioner med hensyn til at sørge for en meget bedre kontrol af, at rockerne ikke får adgang til våben i det omfang, vi har set indtil nu.
Specielt tidligere har det været et stort problem inden for forsvaret, at rockergrupper har forsøgt at få adgang til våbnene, men det er stadig et tilbagevendende problem, og vi skal prøve at stramme op her.
Jeg håber, at vi under udvalgsbehandlingen også kan få sat lidt fokus på den del af problematikken.
En anden ting, som også ligger lidt i forslaget, er, at man skal prøve at få en bedre skydefærdighed blandt jægerne.
Vi ser desværre ofte, at dyr bliver anskudt på en sådan måde, at de lider, og det bør vi ikke kunne tolerere fra
Folketingets side
Derfor ligger der i forslaget også positive tendenser i den retning, og det synes vi man skal hilse velkommen og få set på, hvad dyreværnsorganisationerne egentlig siger til forslaget, og hvordan man kan ændre det i den retning, de ønsker, fordi det er et meget godt ønske, som bør tages med i debatten.
Men som jeg har nævnt, er Dansk Folkepartis holdning til forslaget, at vi kan ikke støtte det i den udformning, det har nu.
Det er muligt, vi under udvalgsbehandlingen kan finde en udformning, der tilfredsstiller vore ønsker, og det vil vi selvfølgelig medvirke til; men i den udformning, det har nu, kan vi ikke støtte det.
Sonja Albrink (CD), 1998-11-27:
Dette beslutningsforslag om en central registrering af alle skydevåben i Danmark samt indførelse af våbenkørekort synes vi i CD har nogle gode intentioner.
Det forhold, at politiet i højere grad end tidligere beslaglægger skydevåben hos kriminelle, er et godt incitament til at se på den eksisterende lovgivning.
Imod forslaget taler imidlertid det forhold, at regeringen inden længe forventes at fremsætte forslag til ændring af våben- og eksplosivlovgivningen.
Jeg tror imidlertid ikke, at man her kan forvente så restriktive ændringer som de ændringer, forslagsstillerne lægger op til, og jeg vil da også selv sætte spørgsmålstegn ved, hvorvidt alle elementer i forslagsstillernes forslag er lige gode.
CD er enig i, at våbenregistrering må kunne løses på en bedre måde end nu.
Dette er der imidlertid allerede taget skridt til i Rigspolitichefens regi, og jeg har da også vanskeligt ved at forestille mig, at man vil registrere alle eksisterende glatløbede jagtvåben, da det umiddelbart lyder som en meget omkostningstung administrativ opgave.
Vi er dog i CD parate til i forbindelse med Folketingets behandling af regeringens kommende lovforslag at diskutere, hvorledes man på længere sigt også kan få registreret de glatløbede jagtvåben i det nye register.
Vi er også meget villige til at diskutere betingelserne for at opnå våbentilladelse. Om der skal etableres et egentlig våbenkørekort som forslået af forslagsstillerne, vil jeg ikke umiddelbart udelukke.
Derimod har vi i CD vanskeligt ved at se det fornuftige i, at forsvarets våben skal registreres i et centralt system.
CD vil således gerne diskutere forslagsstillernes ideer under behandlingen af det kommende lovforslag, men vi støtter altså ikke dette beslutningsforslag.
Yvonne Herløv Andersen (CD), 1998-11-27:
Jeg vil gerne spørge fru Tove Videbæk, hvad det er for en kommune, og om det er mere end en enkelt, og når det så er oplyst, vil jeg gerne have socialministerens kommentar til det, for efter min opfattelse er det, der sker her, klart ulovligt.
Else Winther Andersen (V), 1998-11-27:
Det er vistnok det, jeg kalder et opsamlingsheat, hvor fire forskelige ting er samlet sammen.
De tre dele ligger jo under aktivloven, hvoraf de to har med udlændinge at gøre og den sidste med kriminelle.
Det allersidste del ligger under den gamle arbejdsskadeforsikringslov.
I den første del er der tale om integrationsforløb, der ikke har været tilfredsstillende, og hvor man ikke har fået den opholdstilladelse, som der har været tale om.
Her gives der så mulighed for, at man 3 år efter, at integrationsperioden er afsluttet, kan hjemsendes.
Det føler vi i Venstre ligger godt i tråd med det, vi har haft tidligere i bistandsloven.
For det er jo rigtigt, at her kommer det til at dreje sig om at have nogle rettigheder - det har man haft i første periode - men bestemt også nogle pligter til at komme ud og forsørge sig selv. Den næste del handler om familiesammenføringen, hvor man vil lave lighed med asylansøgere med hensyn til introduktionsydelsen.
Det giver en lettere administration for kommunerne, men det gør også, at det ene system ikke bliver mere attraktivt end det andet.
For når der ikke er lighed i tingene, giver det uro, men det giver i hvert fald også en kassetænkning.
Vi har et par spørgsmål, vi vil stille i udvalget.
Hvem er de mennesker, vi taler om?
Er det noget med, at vi eventuelt må udvide kredsen? Det vil vi stille nogle spørgsmål om, som vi formoder vi så også får nogle svar på.
Den sidste del inden for aktivloven handler om, at man kan give kriminelle tilskud til bolig, når de kommer hjem igen fra fængslet eller der er tale om revalidering.
Det mener jeg jo nok skulle have været med i loven fra starten af - det var med i den gamle bistandslov - men nu får vi det, det er i orden.
Den sidste del af lovforslaget er af ren teknisk art.
Jeg kan sige, vi går positivt ind for lovforslaget, som det ligger.
Men som sagt har vi nogle spørgsmål, vi vil stille.
Anne Baastrup (SF), 1998-11-27:
Forslaget går som bekendt ud på, at en person, der er berettiget til hjemmehjælp, selv skal kunne vælge eller udpege en person eller et privat firma til at udføre opgaverne.
SF mener, at Venstre og De Konservative hermed argumenterer med valgfrihed og ønsker med forslaget at udvide de bestemmelser i serviceloven, der giver mulighed for at udpege en person.
Da vi forhandlede serviceloven, som vi i øvrigt har støttet, satte vi meget bevidst punktum efter person, fordi vi ikke ønskede at åbne op for den privatisering, der ligger i, at private firmaer nu med profitmotiv skal kunne intervenere på dette område.
Og det er en opfattelse, vi fortsat har.
Vi troede i og for sig, at vi havde indgået en aftale på daværende tidspunkt, men sådan er der så meget.
Hovedproblemerne på ældreområdet er, at alle undersøgelser viser, at de ældre holder meget af deres hjemmehjælper - så meget, at de godt vil se hende lidt mere, og det er det reelle problem.
Dette efterår har været utrolig barsk.
Det regner ned med nedskæringer på hjemmehjælpen, og på nuværende tidspunkt overvejer vi i SF, hvordan vi kan stramme betingelserne op, således at de ældre rent lovmæssigt sikres retten til en hjemmehjælp.
I den forbindelse vil jeg lige komme med et hjertesuk.
Venstre og De Konservative har indgået finanslovforlig.
Hvor var da interessen for de gamle?
Ikke omtalt med en linje i finanslovforliget!
Kan Venstre virkelig blive ved med at erstatte reel interesse for de ældre med nyreligiøse besværgelser, som det her forslag lægger op til?
Inge Refshauge (DF), 1998-11-27:
Dansk Folkeparti kan støtte lovforslaget, som det ligger her.
Vi kan følge forslagsstillerne i, at ældre mennesker skal have lov til at bestemme over deres eget liv og de rammer, de ønsker at leve under i alderdommen.
Den nye servicelov giver godt nok en del udvidelser i ældres selvbestemmelse, men vi finder ligesom forslagsstillerne, at der er nogle begrænsninger, som må bortfalde, herunder frit valg af hjemmehjælpen.
I servicelovens kapitel 14 er der således ikke frit valg, hvad angår personlig hjælp til ældre.
Her må ældre kunne engagere f.eks. et privat hjemmeservicefirma.
Den private hjælp skal så ikke ikke trækkes ind til ansættelse i kommunalt regi.
Det reelt frie valg forsvinder let i dette system.
Det vil jo heller ikke give nogen økonomiske konsekvenser for kommunerne, da de ældre i forvejen er visiteret til at modtage hjemmehjælp.
Kommunerne skal i forvejen godkende den arbejdskraft, som de ældre vælger, så det vil være en ganske let sag at give de ældre helt frit valg efter eget ønske.
Dog må vi samtidig advare kommunerne om, at dette ikke skal være en sovepude, så serviceberedskabet neddrosles.
Kommunerne har ansvaret for, at ældre får den nødvendige hjælp.
Det er den ældre borger, der har frit valg-princippet.