Margrethe Vestager (RV), 2003-10-22:
Det Radikale Venstre er stærkt optaget af, at Danmarks udvikling og fremtid støttes og fremmes af forskning på højeste internationale niveau, og at denne forskning har et omfang, der svarer til det, som EU-landene aftalte i Barcelona.
Det er én ting.
En anden sag, som selvfølgelig er fremmende for den første, er, at der i Danmark udføres forskning, der kan understøtte lovgivningsprocessen, styrke myndighedernes varetagelse af deres opgaver, sikre et beredskab til krisesituationer og lignende afgørende opgaver, som man ikke kan forvente løst andre steder end i sektorforskningen.
Det er derfor afgørende, når der laves en helt ny lov
for sektorforskningen, at der bliver klare linjer mellem sektorforskningen og andre institutioner, der forsker.
Spørgsmålene vedrører den klare definition af, hvad en sektorforskningsinstitution er, hvordan den styres, og hvad den laver; faktisk hele den forespørgsel, som fru Lene Jensen de facto bad om i sin ordførertale. Først og fremmest burde forslaget være mere præcist i forhold til, hvad sektorforskning er, for det er meget afgørende, at sektorforskningen fastholdes som noget særligt, som noget andet end et stærkt specialiseret miniuniversitet på den ene side eller et konsulentfirma på den anden side.
Sektorforskningens primære berettigelse er at sikre det højt kvalificerede grundlag for lovgivning og myndighedsudøvelse; at der kan forskes inden for den relevante ressort.
Men det er dog først i bemærkningerne, at det klart fremgår, at der er forskellige niveauer, idet institutionerne i nogle sammenhænge vil agere efter ministerens instruktionsbeføjelser og at forskningsfeltet m.v. jo fastlægges i en resultatkontrakt.
Det, som er afgørende, er, at ministeren ikke har beføjelser i forhold til forskningens resultat og offentliggørelsen af disse resultater.
Noget af det kunne af praktiske hensyn og for klarhedens skyld godt stå direkte i lovteksten.
Det er balancen mellem det at være en sektorforskningsinstitution, og at forskningen er uafhængig, der også henleder opmærksomheden på bestyrelsens sammensætning.
Det er givet nødvendigt, at bestyrelsen ikke oplever sig forpligtet i forhold til ministerens person, det er jo selvindlysende, men det er også afgørende at sikre, at bestyrelsen varetager institutionens opgaver i forhold til den faglige profil og det faglige felt, som er institutionens eksistensberettigelse.
Og det kan godt med den foreslåede bstyrelsessammensætning virke, som om bestyrelsen vil kunne trække institutionen væk fra den sektor, som institutionen faktisk er sat i verden til at betjene, og det synes vi er et problem.
Det har længe været god latin at tale for, at sektorforskningen skulle yde et bidrag til uddannelsesopgaven.
Det fremgår dog ikke lysende klart af
forslaget, på hvilken måde dette skal foregå, eller hvilke kvalitetskrav et universitet kan stille til undervisning, vejledning, bedømmelse osv.
, og det forekommer alt for løst, at dette blot henvises til at blive løst via en ministerbeføjelse.
En række andre spørgsmål kunne rejses her.
Afgørende er det dog, at vi får fuldt overblik over lovforslagets konkrete virkninger for de eksisterende forskningsinstitutioner.
store midler er egentlig basismidler?
Hvor store midler skal i åben konkurrence?
Hvordan sikres det, at der i en konkurrencemodel er forskning nok - hvis man kan sige det på den måde - til at varetage den opgave, det er at støtte myndighedsudøvelsen?
Det er spørgsmål, som der står meget store spørgsmålstegn efter, når man har læst lovforslaget og bemærkningerne. Jeg forventer, at vi fra radikal side vil kunne støtte forslaget efter en positiv og åben proces, sådan som ministeren plejer at tilrettelægge den i forbindelse med et forslags behandling, både i udvalget og givetvis også i egentlige forhandlingsmøder.
Vi vil meget gerne kunne støtte forslagene, når der er svaret på de stillede spørgsmål, og vi håber også, der er åbenhed i forhold til de ændringer, som også andre ordførere har efterspurgt i forbindelse med førstebehandlingen.
Vi ser således frem til udvalgsarbejdet.
Vi ser også frem til svarene på de spørgsmål, som fru Anne Grete Holmsgaard varslede at stille i forhold til L 14, som også behandles her.