Margrethe Vestager (RV), 2003-01-24:
Jeg vil begynde med at begå en retorisk fejl, jeg vil nemlig afsløre min konklusion: Det Radikale Venstre er ikke en del af universitetsforliget, og vi stemmer ikke for lovgivningen, som den foreligger.
Det er ikke, fordi der ikke er gode elementer i det her lovforslag.
Efter- og videreuddannelse bliver nævnt, krogen til forskningstilknytningen for vores MVU'er bliver også nævnt, stærkere udveksling med det omgivne samfund.
Der er også dårlige ideer, som ikke er forsøgt realiseret: Landsstudienævn, fjernelse af ekstern censur og landsdækkende censorkorps.
Der er desværre bare ikke luget godt nok ud i de dårlige ideer.
Alt for mange har fået lov at overleve.
Dermed er også sagt, at det grundlæggende og det principielle ikke er godt nok.
Det her lovforslag fjerner muligheden for demokrati som styrelsesprincip, det giver ministeren og eksterne for stor magt, det skaber en grundlæggende usikkerhed om forskningsfriheden, ødelægger en frugtbar proces, som var i gang i det danske universitetsmiljø, og det styrker ikke i tilstrækkelig grad sammenhængen i uddannelsessystemet, især
ikke i forhold til vores mellemlange videregående uddannelser
Jeg er uenig med Dansk Folkepartis ordfører på i hvert fald ét punkt: Universiteterne er ikke blevet holdt udenfor i den her proces; de er blevet holdt for nar.
De troede, de skulle spørges, de troede, de ville få indflydelse på, hvad der faktisk kom ud af det, de gjorde sig umage.
Men konklusionen var truffet på forhånd.
Det, som er en stadig kilde til undren, er: Hvad er det, der er baggrunden for det her vidtgående lovindgreb?
Dansk forskning - herunder jo også universitetsforskningen - kommer ud med meget, meget fine kvalitetsbedømmelser, når den måles internationalt.
Danske universiteter har et stadig stigende samarbejde med erhvervslivet i en sådan grad, at vi i forhold til visse sektorer faktisk bliver en anelse urolige over, om det er blevet for tæt.
Vejledningen er blevet bedre.
Alle universiteter har udviklingskontrakter, hvori der tages udgangspunkt i arbejdet med at mindske frafaldet, osv. Vi har to universiteter, som er i gang med nye ledelsesformer, som blev indført for ganske kort tid siden,
og vi ved faktisk ikke, hvordan det kommer til at gå på lidt længere sigt. Det betyder ikke, at alt er godt, men det betyder, at meget er i bedring, og vi har faktisk kunnet konstatere både medejerskab, engagement og entusiasme på danske universiteter.
Man kunne have valgt en liberal model.
Man kunne have valgt at give frit valg i metode og i, hvilken ledelsesform man ønskede sig.
Det Radikale Venstre har ingen berøringsangst over for bestyrelser.
Vi har selv været med til at skabe Danmarks Pædagogiske Universitet, og vi har selv været med til at skabe Danmarks Tekniske Universitet med de ledelsesformer, de har nu.
Det kunne man bare have fortsat.
Man kunne have sagt til universiteterne: Vi stiller høje krav, vi viser jer stor tillid, men I må selv tage ansvar for jeres ledelsesform.
Vi tror ikke på, at det samme er lige godt for alle.
Ud over dette meget principielle er der en række grundlæggende svagheder i den nye lovs formulering, f.eks. i forhold til niveauet.
Hvad er egentlig det nye?
Der står godt nok, at høringssvarene er blevet imødekommet, men i den gamle lov stod der, at man drev forskning og forskningsbaseret uddannelse indtil højeste videnskabelige niveau.
Hvad menes, hvad er forskellen?
kunne få et personligt tillæg.
Man skal udtale sig om en interne bevillingsfordeling, man skal udtale sig om centrale strategier, man skal indstille om sammensætningen af sagkyndige udvalg.
Endnu en besynderlig uklarhed, specielt når man ved, hvor optaget Venstre har været af, at man ikke uddanner ud i den blå luft, er en bemyndigelse til, at ministeren kan lave maksimumrammer for optaget af studerende.
Der står godt nok pæne ting i bemærkningerne, det er ikke nær det, men betyder den strategi, Venstre har fulgt, at ministeren skal til at bruge sin magt til at sætte grænser for, hvor mange der kan optages f.eks. på de - må man forstå på Venstres ordførers læserbreve og andet - forholdsvis nytteløse humanistiske uddannelser?
Hvordan er det lige præcis, ministeren vil stå vagt om åbenheden?
Det hedder i lovforslagets § 10, stk. 2, at der i størst muligt omfang skal være åbenhed om bestyrelsens arbejde.
I bemærkningerne står der, at der tages udgangspunkt i kriterierne for lov om offentlighed i forvaltningen.
»Størst muligt omfang« og »tages udgangspunkt i« er sådan nogle almindelige vær på vagt-ord i dansk lovgivning, for det betyder nemlig, at det ikke er meningen, der skal være åbenhed, og at det ikke er meningen, man skal følge lov om offentlighed i forvaltningen, men man skal kunne give udseende af, at det er sådan.
Jeg skal ikke fortsætte diskussionen om forskningsfrihed, kun sige, at der er meget stor forskel på, hvad enkeltformuleringer giver indtryk af, og hvordan en samlet vurdering falder ud.
Det, vi foretager i dag, er ikke kun enkeltvurderinger, det er en samlet vurdering af lovforslaget.
Det her lovforslag skulle også meget gerne bidrage til, at vi får et samlet bedre uddannelsessystem, og derfor er det sørgeligt, at Venstre ikke kan huske, at man faktisk stemte for loven om mellemlange videregående uddannelser, og at vi faktisk har et levende CVU-miljø, som sætter kød og blod på forskningstilknytningen, ikke på en måde, så forskningen gøres tilgængelig - det er nemlig det, der står i § 2, stk. 4 - det kunne jo være et årsabonnement på arbejdspapirerne, det kunne også være en udbygget hjemmeside, men kan det også være det, som vi faktisk ser udfoldet i øjeblikket, nemlig at der bliver taget et stadig stærkere ansvar for kvaliteten og niveauet også på de mellemlange uddannelser, og at man dermed også kan tage ansvar for, at professionsbachelorer kan få direkte adgang til relevante kandidatuddannelser - netop med streg under relevante? Ingen bachelorer skal jo have direkte adgang til kandidatuddannelser, de ikke er kapable til at gennemføre.
Men at loven ikke engang eksplicit nævner, at man skal have adgang til relevant uddannelse, afslører, at den nye ressortfordeling medfører, at vi endnu en gang får et opsplittet, usammenhængende uddannelsessystem ud over de grundlæggende principielle problemer, der er.
Det Radikale Venstre vil gøre sit yderste i udvalgsdiskussionen for at få rettet op på de ting, det måtte været muligt at få rettet op på, men jeg må indrømme, at vi ikke gør os den illusion, at lovforslaget kan ændres sådan, at vi får en sand, liberal, fri og uafhængig universitetssektor i Danmark.