Kamal Qureshi (SF), 2002-05-23:
Nu er der blevet delt mange roser ud til Dansk Folkeparti, og der er næsten delt flere roser ud, i hvert fald fra De Radikale og SF, end jeg f.eks. er vant til at få fra mine forældre, hvis jeg har præsteret et godt resultat.
Jeg vil sige, at man må da rose ministeriet og regeringen for, at de har lavet et fantasifuldt forslag, og det har overrasket os i SF.
Vi syntes, at det, man sagde under valgkampen, var slemt nok, så vi troede, at det, man ville komme med, var rigtig, rigtig slemt, og nu præsenterer man rent faktisk et forslag, som er endnu værre. Jeg synes, det er imponerende, at man har haft fantasi til at finde den ene stramning efter den anden.
For mig at se
er man også fortsat lidt i den samme retning, som den tidligere regering fulgte i spørgsmålet om integrationsproblemerne.
Som udgangspunkt stiller man en forkert diagnose, og så fortsætter man med en behandling efter den forkerte diagnose frem for at gå tilbage og finde ud af, hvad det egentlig var, der var årsagen til, at det hele er gået så galt, som det er gået. For at bekæmpe patriarkalske forældre i forbindelse med tvangsægteskaber opfører man sig fuldstændig som nogle patriarkalske politikere og siger: Hvis du ikke er fyldt 24 år, er du ikke i stand til at vælge din ægtefælle, og hvis du ikke finder én på Fyn eller i Jylland eller på Sjælland, kan du ikke få lov til at bo i Danmark, og så fremdeles.
Man fortsætter simpelt hen med at fratage danske borgere deres ret til at finde ægtefæller andre steder end inden for landets nationale grænser.
Det synes jeg simpelt hen er dybt beklageligt, og det er chokerende og dybt uforståeligt, at et liberalt parti kan stå bag et så drastisk indgreb i danske borgeres personlige frihed.
Det skægge er, at man fortsætter den kurs, som Jyllands-Posten også skrev om for ca. 14 dage siden i sin søndagsudgave: man påstår, at man laver de indgreb for at beskytte unge mennesker mod tvangsægteskaber.
Hvornår har unge nydanskere med anden etnisk baggrund bedt om de indgreb som beskyttelse?
Hvordan kan det være, at den ene organisation efter den anden, som består af unge nydanskere, tager afstand fra de indgreb og siger: Det er ikke det, vi har brug for, det er ikke det, vi ønsker?
Hvorfor bliver man ved med at sige, at man laver de indgreb af hensyn til deres egen beskyttelse, når de ikke ønsker det?
Det er da for pokker ikke psykiatriske patienter, der skal tvangsbehandles.
Jeg vil så omvendt sige, at fru Birthe Rønn Hornbech som ordfører for Venstre i det mindste var ærlig og sagde, at det, det gik ud på, var at begrænse antallet af udlændinge, der kommer til Danmark.
Det synes jeg i det mindste er ærlig snak, så kan man være enig eller uenig i, om det er et problem.
Man er i hvert fald ærlig i forhold til socialdemokraterne, som siger, at nu skal vi forhindre tvangsægteskaberne, og så foretager man et indgreb, som rent faktisk går ud på at begrænse antallet af udlændinge i det danske samfund.
Det er også rigtigt, som fru Birthe Rønn Hornbech refererede til, at der under valgkampen var en meget dårlig dækning af den enighed, der var mellem fru Birthe Rønn Hornbech og fru Karen Jespersen.
Jeg kan i hvert fald huske, at der var nogle, der lavede en vittighed ud af det og sagde, at forskellen på fru Birthe Rønn Hornbech og fru Karen Jespersen var, at den ene ville smide udlændingene ud, og den anden ville sparke dem ud.
Så det er da rigtigt, at man måske skulle have gået lidt mere op i, hvad den enighed gik ud på, og at den måske var lidt større, end man umiddelbart troede.
Jeg vil så omvendt sige, at vi fra SF's side har præsenteret vores alternative politik, som klart er en markant humanistisk, frihedsorienteret, med et liberalt sindelag orienteret, udlændingepolitik, som tager for højde for en modtagelsespolitik over for de nyankomne, som tager højde for tvangsægteskaber, som tager højde for proformaægteskaber, som tager højde for, hvad man skal gøre for at fjerne de barrierer, der eksisterer, som forhindrer etnisk ligestilling i det danske samfund, i arbejdsmarkedspolitikken, i boligpolitikken.
Det er klart, at vi har lært lidt af Dansk Folkeparti, og det betyder, at den dag, vi kommer til at have indflydelse på en siddende regering, vil vi gøre, hvad vi kan, for at skrue de her love tilbage, sådan at man kommer til at give danske statsborgere og danske borgere de rettigheder tilbage, som denne her regering og den tidligere regering har indskrænket.
Det gælder i forhold til deres muligheder for at kunne bevæge sig over grænserne og finde ægtefæller og for at slå sig ned der, hvor de måtte finde det egnet.
Jeg synes egentlig, det er ærgerligt, at Danmark har bevæget sig over i en utrolig nationalromantisk politik, en politik, der bliver ført af Dansk Folkeparti med regeringen som støtteparti.
Det synes jeg er beklageligt.
Jeg har fået mange henvendelser, og jeg kan simpelt hen ikke svare på, hvad man siger til f.eks. Pia Dinesen, som har gjort den store fejl, at hun har forelsket sig i Erik fra USA.
Hun er oven i købet 19 år, og de har en datter på 3 måneder, og de skal nu flytte til Malmø, fordi hun ikke kan få lov til at bo i sit eget land med sin udenlandske ægtefælle og deres datter på 3 måneder.
Det synes jeg er dybt beklageligt.
Jeg synes, det er dybt beskæmmende, at det danske samfund i den grad har bevæget sig i den retning, og jeg kan garantere for - der er åbenbart nogle, der har stillet sig tvivlende over for det, det har man i hvert fald kunnet læse i aviserne - at den dag SF sidder med en indflydelse på den førte politik, da vil vi gøre alt, hvad vi kan, for at give de danske borgere de rettigheder tilbage, som denne her regering har frataget dem.