runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lars Kramer Mikkelsen (S), 2002-12-11:
Jamen det er rigtigt - jeg kunne jo nu, suffleret af ministeren, sige, at jeg er fuldstændig enig med den foregående taler.
Denne sag har været behandlet to gange i udvalget, har været til fornyet behandling i udvalget mellem anden- og tredjebehandlingen.
Den illustrerer sådan set ganske godt, at det er blevet tid til forandring, som Venstre i deres valgkampsslogan sagde: »Det er tid til forandring.« Så må jeg sige: Ud over at forandringen betyder et klart brud på mange års tradition i folketingsarbejdet på indfødsretsområdet, hvor der normalt er indgået brede politiske aftaler, er regeringens aftale med Dansk Folkeparti et klart politikskifte med hensyn til muligheden for dispensation fra nogle af de regler, som ligger i aftalen.
I et af de tilfælde, som vi har hæftet os meget ved, er det et klart brud på politikken med hensyn til muligheden for dispensation fra reglen om at kunne tale det danske sprog. Det er et krav, Socialdemokraterne i øvrigt er enige i, det her med, at man skal kunne tale det danske sprog for at kunne få et dansk statsborgerskab.
Men vi mener, at der skal være dispensationsmuligheder.
Så vil ministeren, så vil Venstres, så vil De Konservatives ordførere om lidt gå op og sige, at der kan også dispenseres.
Ja, men sandheden er i virkeligheden bare, at med de regler, man har indført, bliver der ikke dispenseret i særlig mange tilfælde, og det er vi grundlæggende uenige i.
For Socialdemokraterne er en ansøgning om dansk indfødsret udtryk for et ønske om yderligere integration i det danske samfund.
Socialdemokraterne mener, at muligheden for at søge dansk statsborgerskab er lyset i tunnelen for mange flygtninge og indvandrere i det danske samfund.
En række af disse sager vil vi se behandlet i udvalget med den holdningsændring, som det her er udtryk for.
Indholdet har været debatteret ved flere behandlinger i Folketingssalen og også i udvalget, og de justeringer, der er foretaget, er jo sådan set reelle nok.
Det anerkender vi i Socialdemokratiet.
Vi anerkender flertallets ret til at foretage en behandling af disse sager og også til at indgå en aftale.
Når vi anerkender det, er det jo også derfor, vi både ved den første og den anden behandling og også i udvalget har søgt at få at vide, hvordan Dansk Folkeparti ville stemme.
Det svar har vi så fået i dag, og på den baggrund skal jeg sige, at vi i Socialdemokratiet agter at undlade at stemme til den endelige vedtagelse.
Det er første gang, tror jeg, i historien, at det er sket.
Og når vi gør det, er det, fordi vi ønsker at gøre
flertallet i Folketinget opmærksom på, at den måde, man har behandlet disse sager på, er komplet uanstændig
Det er komplet uanstændigt i forhold til parlamentarisk skik i Folketinget, og både ministeren og flertallet fortjener egentlig selv hundrede procent at tage ansvaret for det makværk, den ualmindelig klodsede håndtering, som den her aftale er udtryk for, og den måde, sagerne er blevet behandlet på.
Lene Espersen (KF), 2003-01-07:
Det vil jeg gerne svare på.
Det gjorde jeg også for et øjeblik siden.
Det er så også svar til fru Anne Baastrup.
En af imødekommelserne er jo, at jeg mener, at jurisdiktionsudvalget også prøver at se på, hvorledes vi kan få gjort noget ved bl.a. straffekompetencen i forhold til udlandet.
Når de er færdige med deres arbejde - og der beklager jeg, at jeg ikke kan give et svar på, hvornår det arbejde er færdigt, men jeg vil gerne prøve at se, om jeg kan få en tidsplan for, hvornår det kan forventes at ske - så mener jeg også, at der er bedre hjemmel til, at vi dér kan gå ind og få skabt bedre vilkår for offererstatning fra udlandet.
Det andet er EF-direktivet og dets vej igennem systemet.
Heller ikke her kan jeg komme med nogen præcis melding på, hvornår det bliver endelig færdigbehandlet.
Men jeg undersøger jeg naturligvis gerne, hvad der kan være en realistisk tidshorisont.
Jeg har altså sagt, også i min besvarelse i dag, at jeg er meget åben over for at finde en løsning på denne her problemstilling, men at vi selvfølgelig skal gøre vores arbejde både godt og grundigt, og at jeg derfor afventer, at jurisdiktionsudvalget har fået foretaget de analyser, der skal til, for at vi har et ordentligt beslutningsgrundlag.
Anne Baastrup (SF), 2003-01-07:
Jeg vil gerne have fru Eva Kjer Hansen til at forklare mig, hvad det konkret er for nogle sager, hvor det kan komme på tale at foretage observation af mennesker, der ikke er mistænkt for en forbrydelse.
I forberedelsen af lovforslaget må fru Eva Kjer Hansen formentlig have snakket med Justitsministeriet og andre.
Er der nogle eksempler?
Line Barfod (EL), 2003-01-07:
Jeg synes, det ville være rart, hvis justitsministeren kunne være lidt mere præcis om, hvornår vi kan forvente, der kommer noget.
Så kan jeg forstå, at justitsministeren går ind for, at man skal se grundigt på, at der så vidt muligt er overensstemmelse mellem forskellige typer lovgivning omkring erstatning.
Derfor vil jeg gerne høre, om der også i justitsministerens overvejelser indgår de henvendelser, vi har fået, bl.a. fra Forbrugerrådet omkring erstatning i andre typer sager, bl.a. sager, hvor f.eks. et barn dør på grund af en dårlig barnevogn eller andet, altså hvor man ikke kan sige, det er en egentlig forbrydelse, men hvor der kan være lige så stort behov for en erstatning på grund af død forvoldt af en anden.
Lissa Mathiasen (S), 2003-01-07:
Må jeg forstå ministerens svar sådan, at såfremt vi ikke havde haft denne her debat under udvalgsarbejdet, og såfremt vi ikke havde stillet det her ændringsforslag, så havde ministeren ikke sat et udvalgsarbejde i gang for at sikre, at der blev mulighed for at kunne give erstatning, hvis en sådan hændelse måtte ske i udlandet, og for generelt at få kigget på, hvor der ikke er fuld hensigtsmæssighed?
Hvis det er tilfældet, så vil jeg godt sige: O.k. så kan man næsten leve med, at vi ikke får det stemt igennem i dag. Jeg vil sige, at jeg er ærgerlig over, vi ikke får det igennem, for jeg synes, det havde været rimeligt og rigtigt, at vi fik en ændring, således at uanset hvor en sådan hændelse skete, ville man også kunne få erstatningen.
Men omvendt vil jeg da godt give udtryk for, at jeg alligevel er tilfreds med, at vi i kraft af vores debat her rent faktisk har fået ministeren til at gå så langt som til at sige, at nu kommer der noget.
Så det vil jeg da godt kvittere for.
Lene Espersen (KF), 2003-01-07:
Jeg vil gerne sige til fru Lissa Mathiasen, at jurisdiktionsudvalget jo var nedsat under alle omstændigheder.
Men det er klart, at den tilkendegivelse, jeg kom med i dag, om, at det her er en problemstilling, der er relevant, er en indrømmelse.
Det siger jeg gerne.
Til fru Line Barfod: Jeg skal prøve skriftligt at besvare spørgsmålet om tidshorisonten for, hvornår arbejdet kan forventes færdigt.
Det er jo ikke ukompliceret juridisk stof, men jeg har taget ad notam, at både fru Anne Baastrup og fru Line Barfod er meget optaget af det. Omkring spørgsmålet om psykisk skade og den henvendelse, som Retsudvalget har modtaget fra Forbrugerrådet vil jeg sige - og det har jeg jo også tilkendegivet i forbindelse med førstebehandlingen af lovforslaget -
at efter Justitsministeriets opfattelse er det bedst egnet til at blive løst i retspraksis på grundlag af dansk rets almindelige erstatningsregler.
Med andre ord mener vi, at det er noget, som domstolene må prøve at udarbejde en retspraksis for.
Men også på det her punkt mener jeg, at vi så må prøve at foretage en evaluering, inden der er gået al for lang tid, sådan at vi får et overblik over, hvordan retspraksis bliver på det her område.
Jeg tror, det er det, vi alle sammen er bedst tjent med, og jeg mener også, at jeg over for fru Lissa Mathiasen under førstebehandlingen, hvor vi netop var inde og diskutere det her spørgsmål, tilkendegav, at der ville komme en information og en underretning til Folketinget om, hvordan praksis udvikler sig.
Eva Kjer Hansen (V), 2003-01-07:
Da Venstres ordfører, fru Birthe Rønn Hornbech, desværre er blevet syg i dag, skal jeg på Venstres vegne fremføre følgende: Schengensamarbejdet har været diskuteret flere gange her i Folketinget. Det, der har haft stor bevågenhed, har ikke mindst været bestemmelserne om politiets ret til i særlige tilfælde at overskride grænsen til et andet medlemsland for at foretage observationer af en person, der er mistænkt for visse forbrydelser.
Venstre kan støtte det forslag, vi nu har til behandling, og som betyder, at Danmark i Rådet for Den Europæiske Union kan medvirke til ændring af Schengenkonventionens artikel 40, stk. 1 og 7.
Med forslaget udvides politiets mulighed for observation, så også andre personer end mistænkte kan observeres, når observationen er et led i efterforskningen af et strafbart forhold, der kan medføre udlevering.
Det skal understreges, at denne ordning indebærer, at grænseoverskridende observation af ikkemistænkte inde i Danmark altid vil kræve en konkret tilladelse fra de danske myndigheder.
Endvidere udvides området til at omfatte organiseret menneskesmugling og hvidvaskning af penge fra organiseret kriminalitet samt ulovlig handel med nukleare og radioaktive materialer.
Vi er opmærksomme på, at Det Danske Center for Menneskerettigheder forudsætter, at der foretages en konkret vurdering af, hvornår indgrebet finder sted, og at der i forbindelse med vurderingen foretages proportionaliseringsvurdering.
Vi er enige i, at der skal foretages en sådan vurdering, og kan af høringsoversigten se, at ministeren har samme opfattelse.
Venstre kan også støtte denne del af forslaget.
Der er kommet et bilag 1 til forslaget: »Oversigt over høringssvar«.
Der fremgår det jo, at baggrunden for at udvide adgangen til at foretage de grænseoverskridende observationer er nogle initiativer, der kommer fra Belgien, Frankrig og Spanien, som har haft en række konkrete hændelser, hvorom de melder, at det ville være ønskeligt, hvis det havde været muligt at foretage den grænseoverskridende observation af ikkemistænkte personer.
Det er baggrunden for, at initiativet kommer.
Jeg synes, at når der er det behov, så er det også vigtigt, at vi fra dansk side medvirker til, at det bliver gennemført.
Jeg synes faktisk, at det er vigtigt at komme med tilkendegivelser ved førstebehandlingen af et forslag, at komme med den principielle holdning til forslaget.
Og da der efterspørges bedre mulighed for at observere også ikkemistænkte personer i forbindelse med strafbare handlinger, så vil jeg gerne imødekomme det ønske, fordi jeg synes, at når der er tale om situationer, hvor det er et led i efterforskningen af et strafbart forhold af en karakter, der også kan medføre udlevering, så er der god grund til, at man kan foretage den observation.
Det er den holdning, vi i Venstre har til det, og det er derfor, vi er positivt indstillet over for forslaget.
Når fru Line Barfod så efterlyser de konkrete eksempler, der har været bl.a. fra de lande, som tidligere er nævnt, så synes jeg, at vi under udvalgsarbejdet skal få dem forelagt, så fru Line Barfod helt præcis kan se, i hvilke situationer det her behov har været der.
Anne Baastrup (SF), 2003-01-07:
Jeg er fuldstændig klar over, at det er en henvendelse fra bl.a. de lande, som fru Eva Kjer Hansen nævnte, men jeg vil bare godt have en konkret beskrivelse af en konkret sag, hvor der er en ikkemistænkt, som skal observeres, hvor det nødvendigvis skal være af udenlandsk politi, og hvor der er tid nok, til at man kan få lov af politiet til at gøre det.
Hvorfor kan det ikke være dansk politi?
Hvad med et eksempel?
Eva Kjer Hansen (V), 2003-01-07:
Til fru Line Barfod vil jeg sige, at jeg ikke synes, vi skal starte helt forfra med at diskutere mulighederne for at overskride grænserne i forbindelse med observation, men udelukkende det, forslaget her drejer sig om, nemlig en udvidelse af de gældende regler, så også andre personer end mistænkte kan observeres.
Til fru Anne Baastrup, der efterlyser nogle konkrete eksempler, vil jeg foreslå, at vi under behandlingen i udvalget får specificeret, hvad det er for nogle situationer, man kan forestille sig, hvor det her skal lade sig gøre.
Jeg synes, det må være det korrekte, at sådanne forløbsbeskrivelser henhører under udvalgsbehandlingen.
Line Barfod (EL), 2003-01-07:
Jeg kan sige til fru Eva Kjer Hansen, at jeg fuldstændig er klar over, at det er udvidelsen af muligheden for, at politi fra andre lande kan gå ind over de danske grænser, og at dansk politi kan gå ind over andre landes grænser.
Jeg mener ikke, man bare kan henvise til udvalgsarbejdet.
Det er jo det helt grundlæggende: Hvad er baggrunden for det her forslag, hvad er det, det skal bruges til?
Det må vi da kunne få her i fuld offentlighed i Folketingssalen.
Hvad er det for nogle konkrete situationer, hvor der er behov for, at politi fra andre lande skal observere ikkemistænkte?
Når Venstre har besluttet at støtte forslaget, så må man jo vide, hvad det er for nogle konkrete situationer.
Det kan ikke kun være, fordi der er andre landes politi, der har sagt, de har behov for det.
Man må jo vide, hvad det er for nogle situationer, hvor behovet er opstået.
Hvor er det, der har været problemer med de regler, der er gældende i dag?
Eva Kjer Hansen (V), 2003-01-07:
Der er teksten egentlig meget præcis.
Hvad det så er for nogle konkrete eksempler, der har været i nogle lande, har jeg ikke kendskab til, og jeg vil foreslå, at vi under udvalgsarbejdet efterlyser præcis, hvad de helt konkrete situationer er, hvor man har oplevet, at det her var et problem.
Men der skal ikke herske nogen tvivl om, at vi i Venstre er indstillet på, at man skal have optimal mulighed for at kunne gennemføre den efterforskning, der er nødvendig for at få afdækket forbrydelser, der begås.
Line Barfod (EL), 2003-01-07:
Jeg er godt nok vant til, at man, når noget kommer fra EU, så bare godkender det, men her godkender man fra Venstre en udvidelse af politibeføjelser, oven i købet andre landes politibeføjelser, uden at kunne komme med et eneste eksempel på, hvor det er, de beføjelser skal bruges.
Man er da nødt til at kunne komme med bare et enkelt eksempel på, at der er behov for, at politiet får udvidede beføjelser.
Man kan da ikke bare give en blankocheck uden at kunne komme med noget som helst.
Selv Politimesterforeningen har i deres høringssvar efterlyst baggrunden for forslaget, fordi de åbenbart heller ikke umiddelbart har kunnet se, at der var behov for det her.
Og der må Venstre da kunne komme med bare ét eksempel.
Lissa Mathiasen (S), 2003-01-07:
Jeg tror, det er nødvendigt for ikke at skabe en unødig forvirring omkring det her at sige, at det, der lå i det svar, vi fik fra ministeren, var: Hovedreglen er, at der kun udbetales erstatning, hvis ulykken er sket og forseelsen er begået her i landet.
Der kan i helt særlige tilfælde ydes erstatning.
Det, vi har ønsket her, er at sige, og det synes jeg er dyb logik: Vi ønsker en parallelitet, uanset hvor hændelsen er sket, en parallelitet, så muligheden for at kunne få torterstatning er ens, uanset om forbrydelsen er begået her i landet, eller om forbrydelsen er begået i udlandet.
Jeg tror egentlig godt, alle kan forstå, at det er rimeligt også at have den parallelitet. Men så er jeg nødt til at spørge, for jeg synes ikke, at ministeren svarede før: Hvad er det så, ministeren - jf. JydskeVestkysten af 28. november - er citeret for, hvor der står, og jeg gentager overskriften: »Gennembrud: Lene Espersen imødekommer ønske om erstatning til familier til danskere, som dør i udlandet«.
Hvad er det for en imødekommelse, vi har fået?
Line Barfod (EL), 2003-01-07:
Jeg kan forstå på fru Eva Kjer Hansens svar, at hvis der kommer en henvendelse fra et eller andet lands politimyndighed om, at de ønsker nogle udvidede beføjelser på dansk grund, så vil man gerne give dem det.
Hvad er det helt konkret, fru Eva Kjer Hansen mener, der er behov for?
Hvorfor er det nødvendigt, at politi fra andre lande skal kunne gå ind over de danske grænser?
Hvad er det for nogle konkrete situationer?
Hvor går grænsen for fru Eva Kjer Hansen for, hvilke argumenter, hvilke ønsker, der skal komme fra andre lande, for at man ønsker udvidelse af Schengensamarbejdet?
Er det bare sådan, at hvis der kommer et ønske fra et andet land, så giver man lov eller hvad?
Sandy Brinck (S), 2003-01-07:
Jeg skal stille justitsministeren et par spørgsmål på baggrund af det, justitsministeren lige har sagt.
Jeg vil godt starte med at bede justitsministeren bekræfte, at jeg sådan set har givet adskillige ordførere mulighed for at komme ind i substansen af sagen.
Jeg mener faktisk, at jeg brugte samtlige mine korte bemærkninger til både Venstres og Dansk Folkepartis ordfører på at tigge og bede om, at man gik ind i substansen og sagde, hvilke punkter flertallet åbenbart ikke kan leve med. Så vil jeg godt spørge, om ministeren har noget imod, at Folketinget ønsker at sætte dagsordenen, og til sidst vil jeg godt bede ministeren om at sige, om der er noget i dette beslutningsforslag, som afholder regeringen fra at tage yderligere initiativer, hvis forslaget var blevet vedtaget.
Elisabeth Arnold (RV), 2003-01-07:
Jeg må sige, at jeg faktisk blev lidt stødt, da ministeren tog ordet og sagde, at nu havde Folketinget spildt både hendes og adskillige andres tid rundtomkring i landet.
Jeg synes ikke, det klæder ministeren at begynde at kritisere Folketinget for debatformen eller for niveauet af debatten.
Vi gør det så godt, vi kan, og vi er på mange måder repræsentative for de vælgere, der har stemt på os.
Hvis ministeren virkelig vil gøre alvor af sine intentioner om at skabe et bredt flertal og et bredt samarbejde på dette område, synes jeg, hun skal respektere, at vi har ret til at debattere med hinanden, også med ordførerne for regeringspartierne og ordføreren for det parti, som har sikret, at regeringen ikke kommer i mindretal i denne sag.
Anne Baastrup (SF), 2003-01-07:
Det, der har været meget centralt for SF, er, at vi laver det, som er indholdet i et beslutningsforslag, nemlig en binding på regeringen.
Bindingen på regeringen er, at den forpligtes til at komme med en national handleplan for beskyttelse af børn mod seksuelt misbrug inden en vis frist, men fordi forslaget ikke bliver vedtaget, bliver der ikke sikret nogen binding på ministeren.
Men den måde, ministeren har behandlet os på i dag, synes jeg er virkelig anstødelig, og det borger virkelig ikke for at godt samarbejde fremover, at vi skal omtales på den måde her fra Folketingets talerstol.
Det er vores arbejde at sørge for, at ministeren arbejder inden for de rammer, som Folketinget sætter op.
Lene Espersen (KF), 2003-01-07:
Først til fru Sandy Brinck med hensyn til at forholde sig til substansen: Jamen substansen er jo sådan set ganske klar.
Regeringen er allerede i fuld gang med at udarbejde en national handlingsplan, og hvis Socialdemokratiet og andre partier ikke vil forholde sig til den substans, men alene vil forholde sig til deres eget lille univers, som åbenbart er det univers, beslutningsforslaget omhandler, er det sådan set det mest beklagelige.
Realiteten er jo, at den tidligere regering og den tidligere justitsminister nægtede at udarbejde en national handlingsplan.
Det arbejde blev så iværksat, da der kom en ny regering, og jeg synes, det er ærgerligt, at man ikke kan forholde sig til den del af substansen.
Så spørger fru Sandy Brinck, om dette beslutningsforslag afholder regeringen fra at komme med yderligere initiativer.
Det er jo et spørgsmål, der vanskeligt lader sig besvare - forstået på den måde, at den nationale handlingsplan er under udarbejdelse, og fordi planen ikke er færdigudarbejdet, kan jeg ikke på nuværende tidspunkt sige, om der bliver behov for yderligere initiativer.
Men det er selvfølgelig klart, som jeg også har tilkendegivet, at jeg meget gerne lytter til det input, der måtte komme fra Folketingets partier.
Fru Elisabeth Arnold tog mine bemærkninger om debatten fortrydeligt op.
Det skal jeg beklage.
Jeg anerkender, at Folketinget og Folketingets partier har behov for at debattere med hinanden, men jeg synes også, at hvis det er sådan, at vi skal have folk til at engagere sig i den politiske debat og skærpe den politiske bevidsthed i befolkningen, er det vigtigt, at vi også diskuterer politik og ikke kun procedurer, når vi er i Folketingssalen, og jeg synes, vi har brugt for meget tid på sidstnævnte i dag.
Fru Anne Baastrup fandt mit indlæg beklageligt og tog det meget anstødeligt op og mener også, det er vigtigt med en binding på regeringen.
Jamen den binding på regeringen kunne fru Anne Baastrup have fået ved at stille justitsministeren et spørgsmål allerede i foråret, hvor arbejdet blev iværksat:
Så ville jeg have svaret det samme, som jeg har gjort mange gange lige siden, menlig at der kommer en national handlingsplan her i foråret.
Det står jeg ét hundrede procent ved, det gentager jeg gerne her fra talerstolen i dag, og hvis SF vil være sikker på, at der sker noget, mener jeg sådan set, at fru Anne Baastrup faktisk ikke kan få en bedre garanti end et løfte her i Folketingssalen.
Jann Sjursen (KRF), 2003-01-07:
Jeg må indrømme, at ministerens opfattelse af, hvordan det parlamentariske arbejde skal foregå, er endog meget speciel.
Derfor må jeg sige, at jeg står totalt uforstående over for, at ministeren i dag beder Folketinget om bare at læne sig tilbage og vente på, at regeringen kommer med sin handleplan, og så forholde sig til den.
Vi er som lovgivende forsamling også sat til at forsøge at præge de forslag, der kommer fra regeringens side, og også forsøge at præge den handlingsplan, som kommer på et tidspunkt, med lige præcis de ni punkter, der indgår i det foreliggende beslutningsforslag.
Fru justitsminister
: Det er ikke de partier, der i dag stemmer ja til beslutningsforslaget, der har et problem.
Det er ikke så mærkeligt, at vi andre bliver lettere ophidsede.
Vi skal da ikke stå her og forsvare os og forklare, hvorfor vi går ind for forslaget.
Det er regeringspartierne og Dansk Folkeparti, der må forklare, hvad de er uenige i.
Anne Baastrup (SF), 2003-01-07:
Nu var det rent faktisk et forsøg på ikke at lave lovsjusk, der gjorde, at vi afgrænsede det til at omfatte netop det, som lovforslaget her handlede om.
Men set i lyset af den debat, vi havde under forrige dagsordenspunkt, vil jeg så godt høre: Vil ministeren her fra talerstolen tilkendegive, hvornår hun forventer, at jurisdiktionsudvalget rent faktisk kommer med et færdigt arbejde, således at vi i hvert tilfælde får en tilkendegivelse af, at der kommer til at ske noget inden for en overskuelig fremtid, og ikke blot det der sådan fuldstændig åbne tilsagn om, at nu er de gået i gang med at arbejde, og det tager måske 10-15 år - eller hvad?
Noget af det parlamentariske arbejde består jo også i at binde ministeren.
Ministeren kan jo stå her og love os guld og grønne skove, og så er det til børnebørnenes fordel.
Så det, der er vigtigt for mig, er under alle omstændigheder at få ministeren her under ministeransvar fra den her talerstol til at fortælle, hvilke rammer ministeren har for det her arbejdes udførelse.
Lene Espersen (KF), 2003-01-07:
Jeg må sige til hr. Jann Sjursen: Det er muligt, at historieskrivningen vil vise noget andet, men det er ikke min opfattelse, at Det Konservative Folkeparti har pålagt nogen regering et arbejde, den allerede var i fuld gang med.
Det ville jo svare til, at man fremsatte beslutningsforslag, der pålagde regeringen at lave en straffelovreform og gennemgå straffelovgivningen, på trods af at vi ved, at der er en betænkning på trapperne, eller at man pålagde regeringen at lave en strukturkommission, på trods af at en sådan allerede er i gang.
Den handlingsplan er under udarbejdelse og har været det i meget meget lang tid, i mange måneder, så der er ingen mening i at stemme ja til at pålægge regeringen noget, regeringen allerede er i gang med.
Det må jeg bare sige til hr. Jann
Sjursen.
Men jeg ser frem til debatten, som givetvis vil fortsætte, når handlingsplanen bliver fremlagt for offentligheden, og jeg vil gerne gentage min appel til alle partier, der måtte have synspunkter og gode ideer til, hvordan handlingsplanen kan blive suppleret med nye ting, og dem lytter jeg meget gerne til.