runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Svend Auken (S), 2004-12-16:
Jeg ved godt, at det kan være irriterende, hvis medlemmer, der har siddet meget længe i Folketinget, begynder at tale om, hvad man plejer at gøre, men der er i dette hus en række hævdvundne traditioner, herunder respekt for mindretallets rettigheder, som vi har en fælles interesse i at bevare, og derfor er det vigtigt for mig at få sagt, at i de mere end 30 år, jeg har siddet i Folketinget, har det været en ufravigelig tradition, at flertallet altid respekterede et stort mindretals ønske om fortsat udvalgsbehandling.
Det har altid været en tradition, at hvis et stort mindretal mente, at der var en vigtig sag, der fortjente yderligere behandling i udvalget, fordi nye forhold var dukket op under behandlingen, efter at man havde afgivet betænkning eller andet, så fik de muligheden for at gøre det.
Det er en beskyttelse af mindretallet, uanset hvem der er flertal, og hvem der er mindretal.
For et øjeblik siden vedtog Folketinget at bryde denne tradition og tilsidesætte et stort mindretals ønske, ikke fordi der var noget tidspres, ikke fordi sagen ikke var vigtig, ikke fordi sagen ikke udmærket kunne vente til afgørelse i januar, men simpelt hen fordi man havde flertallet, man havde magten, og så kunne man gennemtvinge sin vilje.
Jeg har været glad for at være i et Folketing, hvor vi respekterede hinanden og respekterede mindretallet, uanset hvem af os der havde flertallet.
Dansk politik er jo så omskiftelig, at de, der i dag er mindretal, hurtigt kan blive flertal, og omvendt, og derfor er det vigtigt, at disse spilleregler bliver fastholdt.
Derfor beder jeg indtrængende de partier, som for et øjeblik siden med et snævert flertal brød denne lange tradition – desværre har vi haft ét fortilfælde, også under den nuværende regering – denne sædvane, vi har haft, denne meget fine regel, vi har haft til beskyttelse af mindretallet, at man med sig selv diskuterer, om det danske folkestyre er tjent med en sådan magtdemonstration, og om ikke det var bedre, at vi vendte tilbage til årtiers fornuftige praksis med respekt for mindretallet, det store mindretal.
Hermed sluttede forhandlingen.
Afstemning
Bjarne Laustsen (S), 2004-12-16:
Vi har haft et udvalgsarbejde omkring det.
Vi har haft deputationer inde, bl.a. Danske Sælgere, der mener, at det her lovforslag er overflødigt.
Det er den profil, den ubalance, som regeringen ønsker at have, det der alt, alt, alt for store overforbrug, der er kommet af de her kunde- og konkurrenceklausuler, og så er der også kommet medarbejderklausuler oveni.
Vi ved, at i de nordiske lande har man ikke nogen.
Der kan man klare sig med markedsføringsloven.
Derfor er det jo synd, når regeringen har delt nogle af de her opgaver, at familie- og forbrugerministeren ikke er her og kunne sige noget om det her, for jeg forstår, at det er dér, markedsføringsloven ligger.
Så hvis man kunne ændre bare en lillebitte smule i den, så kunne man få gjort det, som i hvert fald nogle af parterne har ønske om her.
Jeg synes simpelt hen, det er kritisabelt for arbejdet her i Folketinget, at regeringspartiernes ordførere ikke tager ordet her ved tredjebehandlingen og fortæller, hvordan det ligger her, når nu – og det er jo det, der er det centrale i det her spørgsmål – hr. Bent Bøgsted fra Dansk Folkeparti siger, at han har en skriftlig aftale med regeringen om at ændre det her efter nytår, mens resten af Folketinget ikke kan få noget at vide om, hvad det er, der skal ændres, hvad det er, der skal forhandles om.
Det er blokpolitik igen, at V, K og Dansk Folkeparti sidder og handler af i porten.
Selv om der er en stor opposition, er man fuldstændig ligeglad med det.
Det er da uhørt, at man sidder på hænderne igen i den her sag.
Hvorfor kommer man ikke op og fortæller om, hvad det er for et indhold?
Hvad er det, ministeren vil give sig på i forhold til Dansk Folkeparti?
Hvad er det for nogle indrømmelser, der skal gives?
Det er jo heller ikke sådan, at der kommer til at stå noget om det i betænkningsbidraget.
Der har Dansk Folkeparti fået indføjet, at man har en skriftlig aftale med ministeren, men folket kan ikke få noget at vide om, hvad der står i den aftale, hvad det er, der skal ske med det.
Et andet spørgsmål kunne være: Hvad sker der ved, at denne her sag overvintrer, og at vi så tager os tid til at behandle den ordentligt og får den aftale inkorporeret, så vi kan se efter, om de tanker, som Dansk Folkeparti har, er noget, som den samlede opposition kan tilslutte sig?
Kan vi ikke få noget at vide om det her ved tredjebehandlingen, inden Folketinget skal stemme om den her sag?
Ida Jørgensen (RV), 2004-12-16:
Denne her debat slutter ikke i dag.
Det Radikale Venstre er kommet med et lovforslag, der er blevet fremsat i dag, der også omhandler de her kunde- og konkurrenceklausuler.
Vi mener simpelt hen, at emnet er for vigtigt til, at man bare kører hen over det og siger, at det er godt nok.
Vi er imod protektionisme, og det gælder, ligegyldigt om det er virksomheder, som man forsøger at beskytte mod en international udvikling, eller virksomheder, som tror, at de ved at holde på nogle medarbejdere måske kan beskytte sig mod nogle lidt højere lønomkostninger.
De får den lige tilbage i hovedet med, at de ikke får udviklet deres virksomhed, at de ikke får medarbejdere med spidskompetencer, og Danmark kommer til at stå med det problem, at vi ikke får udviklet de nye arbejdspladser, som vi er nødt til at skabe, når vi er en del af den internationale økonomi.
Så vi tager det op igen, og vi vil komme til at diskutere det her igen.
Ole Sohn (SF), 2004-12-16:
Det er lidt underligt, at vi i Danmark skal have 100.000, der skal omfattes af kunde- og konkurrenceklausuler, mens man i de andre nordiske lande overhovedet ikke har den type regler.
Hvad er det, der gør Danmark til så særligt et land, at vi skal forhindre mobiliteten på arbejdsmarkedet?
Jeg synes, det kunne være interessant at få beskæftigelsesministeren eller regeringspartiernes ordførere eller Dansk Folkepartis ordfører på talerstolen for at give Folketinget og befolkningen en forklaring på: Hvad er grunden til, at vi skal hæmme mobiliteten for 100.000 i det her samfund?
Er det for at fremme et levende arbejdsmarked?
Er det for at understøtte innovationen og iværksætteriet blandt nye, der gerne vil ind og danne nye virksomheder?
Hvad er baggrunden for, at vi skal understøtte etablerede virksomheders mulighed for at hindre konkurrence?
Hvad er grunden til, at vi skal hæmme mobiliteten blandt lønmodtagerne?
Vi bruger statens midler til at hindre, at folk kan få arbejde.
Under udvalgsbehandlingen har vi fået eksempel på eksempel på, hvordan folk bliver afskediget, at de igennem konkurrence- og kundeklausuler bliver forhindret i at få nyt arbejde.
Så må de gå hen og melde sig i arbejdsløshedskøen, og med den borgerlige regerings støtte får de dagpenge i 12 måneder.
Er der andre i samfundet, som måske får dagpenge i kortere eller længere tid, så er regeringspartierne da ellers ivrige nok med at lave stramninger og nedskæringer.
Jeg kunne egentlig godt tænke mig at spørge ministeren – nu sidder han og ryster på hovedet, så jeg vil tro, at han kommer op og forklarer det for Folketinget – hvad grunden egentlig er til, at han som minister siger ja til, at staten skal betale dagpenge i 12 måneder for at forhindre lønmodtagere i at få et andet arbejde.
Hvorfor synes ministeren, det er en god idé?
Er det liberal politik?
Det er i hvert fald ikke liberal politik ifølge Nudansk Ordbogs definition af ordet liberal.
Det er muligvis nyliberalistisk politik, men den er jo også dybt konservativ.
Lars Barfoed (KF), 2004-12-16:
Jeg tror – uden at vide det med sikkerhed –
Jan Petersen (S), 2004-12-16:
Så er vi her igen.
Vi står med et lovforslag, hvor vi skal tage stilling til, om der er grundlag for at revidere eller ej.
Og regeringspartierne og Dansk Folkeparti mener, at der ikke skal ske nogen revision.
Det er godt nok, som det er.
Hvad skal vi så bruge den tale til om, at man alligevel vil noget andet?
Så skulle man jo have stemt for, at vi afbrød forhandlingen og gjorde det her færdigt og forsøgte at få en bredde i løsningen af det.
Jeg kan ikke, og alle de, der er omfattet af de her hemmelige aftaler eller såkaldt hemmelige aftaler, kan ikke bruge hr. Lars Barfoeds indlæg til noget, når der ikke er noget i det.
Hr. Lars Barfoed har lige for et øjeblik siden vist, at han ikke ville noget på det område.
Lars Barfoed (KF), 2004-12-16:
Jeg skal endnu en gang gøre opmærksom på, især over for hr. Jan Petersen, at Det Konservative Folkeparti mener, det er urimeligt, hvis virksomheder kan indgå aftaler med hinanden om ikke at ansætte hinandens medarbejdere og holde det hemmeligt for medarbejderne på den pågældende virksomhed.
Undersøgelsen af, hvorvidt de forhold eksisterer, og hvorvidt det er i overensstemmelse med gældende regler eller ej, er en undersøgelse, vi agter at forfølge.
Og ministeren har også givet tilsagn om, at den sag vil blive undersøgt.
Jan Petersen (S), 2004-12-16:
I min begrundelse for at ønske sagen udsat kom jeg også ind på, hvorledes vores stillingtagen var til det her lovforslag.
Derfor skal jeg i denne omgang alene sige, at Socialdemokratiet vil stemme imod lovforslaget, fordi vi netop mener, som jeg argumenterede for før, at der er brug for en revision, og at det grundlag, hvorpå vi tager stilling til at ophæve revisionsbestemmelsen, simpelt hen ikke er fuldstændigt.
Men jeg kan forstå, at et flertal her i Folketinget synes, at man bare skal gå videre, og har aftalt, hvordan de selv vil klare sagerne fremover.
Det tror jeg ikke man kan stå distancen med, når vi kommer ud i den offentlige debat.
Jeg skal også varsle, at Socialdemokratiet – og gerne sammen med andre partier – vil forbeholde sig muligheden for at komme med forslag, som fortæller, hvad vi synes der skal ske på det her område.
Vi står med en uambitiøs regering.
Og jeg kan se, at Dansk Folkeparti deltager i det hjørnespark, som gør, at man undgår at fortælle danske lønmodtagere, at de i et for stort omfang bliver stavnsbundet, at de ikke får nok ud af det, og at det sågar er tilladt, at arbejdsgivere hemmeligt kan aftale, at man ikke ansætter hinandens medarbejdere.
Det er ikke noget kønt syn, men det må de pågældende medlemmer jo selv stå til ansvar for over for de lønmodtagere, som er stavnsbundne i for stort et omfang og ikke får den passende kompensation for det.
Niels Helveg Petersen (RV), 2004-12-16:
Jeg vil gerne udtale mig på linje med hr. Svend Auken og hr. Aage Frandsen.
Dels er der en god tradition for at følge et stort mindretals ønske om fornyet udvalgsbehandling, og det er en tradition, som jeg mener man skal opretholde, dels er der noget ganske særligt ved dette lovforslag. Ønsket om fornyet udvalgsbehandling er ikke chikanøst.
Det er ikke ment som en blokering for et flertals ønske om fornuftig lovgivning.
Ønsket er der ikke for at bruge en procedureregel, men det er der, fordi det lovforslag, der her foreligger, i sit indhold er overordentlig tvivlsomt, hvad der også er erkendt langt ind i oppositionens rækker.
Hvorfor dog bryde en god regel, når der her er tale om et tilfælde, hvor det klart er indikeret, at forslaget skal til fornyet behandling?
Leif Mikkelsen (V), 2004-12-16:
Derfor vil vi gerne sige ja til at tage det tilbage i udvalget til en drøftelse, og vi håber så også, at de, der ønsker at drøfte det, deltager i disse drøftelser, modsat det, vi så i samrådet i går, hvor de, der kaldte det i samråd, måske ikke var særlig aktivt deltagende.
Så vi håber meget på en fornuftig snak om det, sådan at det forhåbentlig kan færdigbehandles i morgen.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-12-16:
Jeg synes, det er glædeligt, at der nu kommer den erkendelse fra Venstres side, at det er nødvendigt, at der bliver kigget på det her en gang til i udvalget.
Jeg håber så bare, at det også er udtryk for, at man har lyttet til det, hr. Svend Auken sagde tidligere på dagen, da man stemte imod ønsket om en fornyet udvalgsbehandling, således at det, der skete tidligere på dagen, kan betragtes som en beklagelig undtagelse fra en sædvane, som man i øvrigt støtter.
Jeg håber meget, at det også er udtryk for den tilkendegivelse, der nu kommer fra Venstre, for jeg synes, det var en beklagelig hændelse, vi var ude for i formiddags.
Jeg håber så, at det dermed er genoprettet.
Hermed sluttede forhandlingen om forslaget om standsning af lovforslagets behandling og henvisning til fornyet udvalgsbehandling.
Arne Toft (S), 2004-12-16:
Regeringen slår sig op på, at der skal være lige mulighed for alle i alle dele af Danmark; der skal være muligheder i de mindre kommuner.
Det, man gør, er, at man afskaffer de muligheder, de små kommuner har.
Jeg vil godt spørge fru Tina Nedergaard, om hun er enig med undervisningsministeren, som begrunder lovforslaget med et ønske om at sikre, at kommunerne ikke vælger produktionsskoletilbuddet frem for andre uddannelses- eller aktiveringstilbud alene af økonomiske hensyn.
Er fru Tina Nedergaard enig med mig i, at det her er en mistillid til kommunerne?
Venstre slår ud med arme og ben og siger: Vi har tillid til kommunerne.
Er det her ikke en mistillid til kommunerne?
Tror fru Tina Nedergaard ikke, at kommunerne ser på elevens tarv?
Tror fru Tina Nedergaard, at man kun tænker økonomisk?
Tina Nedergaard (V), 2004-12-16:
Nu ved jeg jo, at hr. Arne Toft selv har været borgmester i en lille kommune, hvor der jo ...
nej, nu bliver det næsten for hjemligt, så nu stopper vi.
Det, der for mig at se er udgangspunktet,
er, at kommunerne vil holde fast i, at de ønsker et godt undervisningsmiljø og nogle gode muligheder for deres unge mennesker.
Hr. Arne Toft ved jo selv som tidligere borgmester, at det ligger kommunalpolitikere meget, meget på sinde.
Så må jeg fastholde, når der bliver spurgt til, hvor eleverne skal gå hen, at det er sådan, at måltallet er uændret.
Vi opererer med samme aktivitet på produktionsskolerne under den ny lovgivning, som vi har gjort under den hidtidige.
Der er fortsat frit optag.
Kommunerne kan vælge at prioritere netop produktionsskolerne uden at forvente en kollektiv afstraffelse efterfølgende.
Arne Toft (S), 2004-12-16:
Det drejer sig om elever, som har gjort større indtryk på folkeskolen, end folkeskolen har gjort på dem.
Det drejer sig om at nedlægge en skoleform, som mange små kommuner har, nemlig de kommuner, der har haft denne skoleform gennem 26 år, altså lige så længe som loven har eksisteret.
Jeg vil godt spørge fru Tina Nedergaard: Hvor skal de elever nu tage hen?
70 pct. af de elever, som kommer i produktionsskolerne, kommer fra teknisk skole og handelsskole, fordi de ikke har kunnet klare sig her, og hvor skal de gå hen nu?
Den nuværende regering har fjernet den fri ungdomsuddannelse og daghøjskolerne, og hvilke muligheder er der så tilbage?
Tina Nedergaard (V), 2004-12-16:
Jeg kan slet ikke følge den radikale ordfører, når argumentationen bliver, at fordi det koster kommunerne 300.000-400.000 kr. at have en produktionsskole, vil de slet ikke have dem og slet ikke gøre brug af dem, men bare sende eleverne i kommunal aktivering.
Sådan ser jeg det slet ikke.
Hvis man ser på kommunernes opgaver i forbindelse med uddannelse i dag, er det jo primært folkeskolen, som er kommunernes opgave.
Man gør det, til trods for at undersøgelser indikerer, at resultaterne er bedre på de lidt større folkeskoler, og til trods for at det ville være langt, langt billigere for kommunen at samle alle elever i én folkeskole i hovedbyen.
Alligevel har kommunerne i dag bevist, at de er meget dygtige til at håndtere undervisningsopgaven i folkeskolen, og det har jeg en forventning om at de også gør med produktionsskolerne, også selv om der er et kommunalt grundtilskud.
Margrethe Vestager (RV), 2004-12-16:
Spørgsmålet er, om regeringen tror, at kommunerne er ligeglade med de betalingsbetragtninger, fordi den regner med, at i store kommuner vil der i hvert fald kun komme elever fra den pågældende kommune, som derfor alligevel skal afholde grundomkostningen.
Men det spørgsmål, der i virkeligheden vil blive stillet i kommunerne, er: Synes I virkelig, vi har behov for en produktionsskole?
Det koster os som udgangspunkt 400.000 kr., og vi kan jo bare sende de unge i almindelig aktivering.
Det, der gør, at vi betragter denne sag med den dybeste alvor, er, at de 400.000 kr. kommer til at betyde ganske meget i en tid, hvor der kommer fokus på alt muligt andet end unges uddannelse.
Vi ved, hvilke produktionsskoler der er de første i rækken af dem, der ikke kan fortsætte, og dermed kan vi stort set også sætte navn på de elever, der kommer til at mangle det afsæt til videre uddannelse.
Derfor tror jeg, at uanset hvor man lytter til denne diskussion, kan man fornemme en falskhed i Venstres såkaldte roser til produktionsskolerne og det arbejde, de gør.
Tina Nedergaard (V), 2004-12-16:
Men så følger fru Margrethe Vestager op med at sige, at hvis en elev starter på kommunens produktionsskole, koster det et vist beløb, og hvis en anden kommune ikke har sin egen produktionsskole, man sender en elev på produktionsskolen, koster det et betydelig mindre beløb.
Det er også korrekt, men der er næppe nogen kommune i dette land, som ønsker at have en produktionsskole, hvis den kun ønsker at sende en enkelt elev derhen.
Forslaget skal også ses i sammenhæng med, at når vi får de nye og større kommuner, vil det efter min opfattelse være givet, at i hvert fald langt størstedelen af kommunerne vil have en lokal produktionsskole, som den kan vælge at prioritere, og som den kan vælge at bruge som et af de uddannelsestilbud, den mener er relevante for de unge mennesker i netop den kommune.
Margrethe Vestager (RV), 2004-12-16:
Egentlig synes jeg, at regeringen skal have ros for at gøre sig den umage at prøve at finde et nyt finansieringssystem.
Som vi sagde under førstebehandlingen, er vi enige i, at det nuværende finansieringssystem er dårligt.
Der er bare det ved det, at det finansieringssystem, som regeringen har fundet frem til, betyder, at hvis en kommune har en produktionsskole og opretter et grundtilskud til produktionsskolen på 400.000 kr., koster den første elev, kommunen sender på produktionsskole, 430.000 kr., mens nabokommunen, som ikke har nogen produktionsskole, men kan sende elever på produktionsskolen, har en udgift på knap 30.000 kr.
Det er simpelt hen ikke ligestilling.
På den måde er det jo ikke, som vi ellers hører igen og igen og igen, det uddannelsesmæssige afsæt, som de unge har brug for.
Det er at reducere produktionsskolerne til et spørgsmål om, hvorvidt man vil have den ene aktiveringsforanstaltning frem for den anden, og det er et signal, som kaster snavs på hele den udvikling, der har været med brobygning, vejledning og forpligtende forløb.
De unge får ikke det, der ligner skyggen af et frit valg, og jeg forstår ikke, hvordan Venstres ordfører kan sidde overhørig, at der skabes en ny, grundlæggende uretfærdig betalingsordning.
Tina Nedergaard (V), 2004-12-16:
Nu har hr. Ole Stavad og jeg jo mange samtaler, når vi mødes i det nordjyske, og det er ikke alt, der er egnet til at blive sagt fra denne talerstol, så jeg vil forholde mig til det, vi taler om, nemlig lovforslaget om produktionsskolerne.
Jeg vil fastholde, at det, der er lagt op til, er et forsøg på at forenkle aftalerne mellem kommunerne og staten i forbindelse med produktionsskoletallets udvikling.
Man har forsøgt at finde forskellige modeller, og det er muligt, at den tidligere regering ikke kunne mobilisere et flertal for sit forslag, men det har vi altså kunnet.
Vi vil selvfølgelig følge lovforslaget meget tæt, og det ligger også i forslaget, at det skal evalueres efter 1 år.
Viser det sig så, at der er uhensigtsmæssigheder eller forskellige muligheder, alt efter om man bor i en lille landkommune oppe i det nordjyske eller i Storkøbenhavn, må vi jo kigge på det igen, men det, der er centralt for mig, er, at vi med dette instrument i hånden kan sige til den enkelte kommune: I kan prioritere produktionsskolerne, og I kan prioritere, at eleverne skal derhen, uden at der kommer en ubehagelig overraskelse bagefter.
Ole Stavad (S), 2004-12-16:
Fru Tina Nedergaard har ret i, at jeg er en del optaget af, at hun ikke kommer ud i noget snavs, for vi har jo en fælles målsætning om, at Sæbykredsen også gerne skal være den, der er bedst repræsenteret efter et kommende folketingsvalg.
Men det, fru Tina Nedergaard siger, er vel egentlig udtryk for en grundlæggende forskel mellem den nuværende regering og den tidligere regering.
Vi har aldrig påstået, at vi ikke kunne tage fejl og komme med forkerte forslag, men når vi fik fejlene afdækket og hørte argumenterne udefra og fra oppositionen, kunne vi nå til den konklusion, at her havde vi begået en fejl, som skulle laves om.
Derfor blev den tidligere regerings forslag aldrig gennemført.
Den nuværende regering kommer bare med sine forslag.
Den hører til gruppen af døvblinde og vil ikke lytte til hverken oppositionen eller folk uden for huset, men gennemfører sine forslag, når den har lavet en aftale med Dansk Folkeparti om det, uanset konsekvenserne.
Men vil fru Tina Nedergaard ikke godt se på de oplysninger, som er afgivet under udvalgsbehandlingen, og erkende, at forslaget skader det, som fru Tina Nedergaard siger, hun gerne vil fremme, når vi mødes hjemme i det nordjyske?
Tina Nedergaard (V), 2004-12-16:
Jeg takker min gode kollega, hr. Ole Stavad, for bekymringen for, hvad jeg kan forsvare, men jeg må sige, at jeg har generelt en lettere opgave, end hr. Ole Stavad må have haft under den tidligere regering, når jeg skal forsvare regeringens forslag, for jeg synes, at alt andet lige er VK-regeringens forslag en del bedre end den tidligere regerings.
Men bortset fra det er det jo ikke et nyopstået problem, at man ønsker budgetsikkerhed på produktionsskoleområdet.
Den budgetsikkerhed ønskede den tidligere regering også, og derfor opererede den med en kollektiv afstraffelse af kommunerne, når de overskred måltallet.
Det har været væsentligt for os i forbindelse med dette lovforslag, at der fastholdes frit optag på produktionsskolerne, og at man lokalt kan vurdere, hvor højt man vil prioritere området.
Man kan sige: Vi vil prioritere vores unge mennesker højt, ergo vil vi have adgang til at sende dem på en produktionsskole.
Jeg mener ikke som hr. Ole Stavad, at forslaget entydigt rammer nogle kommuner frem for andre.
Jeg mener, man bør se på, hvorledes den kollektive afstraffelse ramte under den tidligere og også under denne regering, indtil den fremsatte lovforslaget her.
Ole Stavad (S), 2004-12-16:
Nu ved jeg godt, at fru Tina Nedergaard er ordfører for Venstre som sådan og i den sammenhæng forpligtet over for partiet og regeringen, men alligevel må jeg sige, at jeg er forundret over, at fru Tina Nedergaard føler sig i stand til at forsvare et forslag, der, som jeg ser det, har den systematik i sig, at det fjerner yderligere muligheder for de unge, der i forvejen har de færreste muligheder og det svageste udgangspunkt.
Forslaget fjerner også midler fra de områder, der er svagest og tyndest befolket.
Det straffer de kommuner, der har påtaget sig opgaven og også ofte løser den for nabokommunerne, for de skal faktisk betale mere, end hvis de bare siger, at det tager nogle andre sig nok af, og jeg kan ikke forstå, at fru Tina Nedergaard kan være forsvarer for et forslag med det indhold, selv om hun er talsmand for Venstre.
Tina Nedergaard (V), 2004-12-16:
Hr. Bjarne Laustsen henviser til, at nogle kommuner vil tabe, og andre vil vinde.
Jeg kan sige det på den måde, at nogle kommuner har valgt at prioritere en produktionsskole i deres uddannelsesbillede, og det er ganske fornuftigt nogle steder, hvorimod andre kommuner har anderledes forhold og ikke ønsker at prioritere dem.
Det er nøjagtig som med uddannelsestilbud i øvrigt: Nogle bruger mange penge på folkeskolen, og nogle bruger færre penge på folkeskolen, uden at det egentlig afspejler sig i resultaterne.
Det, der ikke er taget højde for i svarene, og som hr. Bjarne Laustsen selvfølgelig heller ikke tager højde for, er, hvordan den kollektive afstraffelse rammer.
Når det er sådan, at der er større aktivitet i produktionsskolesystemet end ifølge de måltal, som også den tidligere regering opererede med, er det klart, at der kommer en kollektiv afstraffelse, som rammer skævt, og som i dag også rammer svage, små kommuner.
Det er der ikke taget højde for i hr. Bjarne Laustsens indlæg.