runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ole Sohn (SF), 1999-05-19:
Jeg vil gerne sige til fru Susanne Clemmensen, at bortset fra indledningen, hvor det blev sagt, at det var et overbudsforslag fra SF - det kan jeg selvfølgelig ikke nikke genkendende til - var jeg faktisk meget glad for det øvrige, der blev sagt, for det var i det mindste ærligt i forhold til de øvrige partier.
For det er klart, at jo mere fleksibel man gør en børnepasningsorlov, jo mere attraktiv bliver den også for børnefamilierne.
Og jeg erkender blankt, at det er SF's ønske, at ordningen skal være attraktiv, sådan at man kan gøre brug af den.
Det, der er sket med den nuværende ordning, er, at den er blevet så lidt attraktiv, så firkantet i sin udformning og så lav i sit ydelsesniveau, at faktisk kun velstillede og primært offentligt ansatte kan gøre brug af den.
Derfor lægger jeg ikke skjul på, at vi ønsker mere fleksibilitet, også at det bliver mere attraktivt.
Men man kan kun få en mere attraktiv ordning, hvis man gør den fleksibel.
Så de partier, der siger, at en mere fleksibel ordning går man ind for, men det må ikke koste noget, og der må ikke være flere, der gør brug af den, det er det samme, som at de siger, at man ikke ønsker at ændre den, for man kan ikke gøre en orlovsordning mere fleksibel, uden at den samtidig bliver mere attraktiv.
Jeg vil gerne spørge hr. Mogens Andreasen, om han mener, at man kan sammenligne SF's tilsagn under valgkampen om at love befolkningen, at vi ville satse på at få en mere fleksibel børneorlov, og vores fremsættelse af dette forslag, som vi rent faktisk har lovet vælgerne, med at statsministeren har lovet ikke at gøre noget ved en bestemt sag og så gør det alligevel.
Det er da vist nok nøjagtig det stik modsatte, så derfor er jeg meget fornærmet over at blive sammenlignet med den form for tilsagn og garantier.
Vi har garanteret befolkningen, at vi vil fremsætte forslaget, og vi har gjort det.
Jeg vil gerne lige sige, at vi faktisk ikke har foreslået en udvidelse af ordningen, en længere orlovsperiode. Vi har blot ønsket at gøre den eksisterende orlovsperiodelængde mere fleksibel, sådan at flere forældre kunne gøre brug af den.
Ole Vagn Christensen (S), 1999-05-19:
Uanset hvor meget vi taler til hinanden, så er vi i den der situation, at vores opfattelse er, at hvis vi går om bord i det forslag, der ligger, så er der så mange bindinger, der er så mange ting, der ikke er taget hensyn til, at vi mener, at den der helhedsbetragtning er det livet om at gøre.
Derfor er vi af den opfattelse, at når overenskomstforhandlingerne er afsluttet, og vi går ind i den næste folketingsperiode, så er vi rede til at begynde at tale
om disse ting.
Ole Sohn (SF), 1999-05-19:
Nu er det jo sådan, at beslutningsforslaget er relativt kort, og jeg har også forstået på den konservative ordfører, at indholdet i beslutningsforslaget ikke afskrækker Det Konservative Folkeparti i ønsket om at få en mere fleksibel arbejdstid.
Når vi har fremsat beslutningsforslaget og i øvrigt også i bemærkningerne er kommet med vores forslag - det er jo klart, at der kan komme andre, og hvis de går i den samme retning, så er vi også åbne over for dem - så har vi faktisk gjort os den ulejlighed at tage højde for, at vi ikke har den høje arbejdsløshed længere, at det er nødvendigt, at man får en fleksibilitet ind, som tager hensyn til børnene, men som samtidig respekterer virksomhedernes behov for at have arbejdskraften til rådighed.
Den bedste måde, man kan gøre det på, er faktisk ved at forhandle det ude på den enkelte arbejdsplads.
Jeg mener faktisk også ofte at have hørt Det Konservative Folkeparti have den holdning, at man skal løse problemerne på den enkelte arbejdsplads og ikke via strikse lovgivningsinitiativer fra denne sal.
Kristian Jensen (V), 1999-05-19:
Det her bliver givetvis ikke sidste gang, vi skal diskutere
børnepasningsorlov, og der er også kommet mange spændende udtalelser.
Den næste var en udtalelse om, at jo mere attraktiv børnepasningsorlov, jo flere vil bruge den, og hvis vi sammenholder det med de udtalelser, der tidligere har været om, at vi har behov for mere arbejdskraft, ja, så bør man jo selv drage konsekvenserne og se, hvor det fører hen med hensyn til børnepasningsorloven.
Det er nu ikke det, vi skal snakke om nu.
Vi skal snakke om det konkrete beslutningsforslag fra SF, som vil gøre den mere fleksibel ved at opdele den på enkeltpersoner eller deltid.
Vi mener, at det alt sammen er noget, som vil tilskynde endnu flere til at benytte sig af børnepasningsorloven, som vil presse på, så vi får flaskehalse, og som vil trække i den forkerte retning.
Vi er ikke tilhængere af, at man går ind og laver en statsfinansieret deltid på arbejdsmarkedet, og vi er slet ikke tilhængere af, at man laver børnepasningsorlov på perioder af enkeltdage eller på en eller to uger.
Børnepasningsorlov inddelt i perioder vil være mere orlov på forældrenes vilkår, end det vil være på børnenes vilkår, og derfor kan Venstre ikke støtte beslutningsforslaget.
Ole Vagn Christensen (S), 1999-05-19:
Sådan som jeg læser forslaget, så er det, som jeg har sagt i min ordførertale, at jeg ikke et sekund er i tvivl om, at hvis SF's forslag til en fleksibel børnepasningsorlov skulle praktiseres ude i virksomhederne, ja, så ville forvirringen blive total, hvad angår tilrettelæggelsen af produktionen i virksomhederne.
Ole Sohn (SF), 1999-05-19:
Jeg synes, det er helt regulært, at Socialdemokratiet siger, at de ikke ønsker at diskutere børnepasningsorloven på nuværende tidspunkt, at man ønsker at udskyde det.
Jeg er altså ikke enig i det, men de andre argumenter om, at SF's forslag ikke tager helhedshensyn, kan jeg simpelt hen ikke anerkende, fordi de er i strid med det, der står i beslutningsforslaget.
Der er taget hensyn både til børnefamiliernes berettigede behov, der er taget hensyn til, at ordningerne skal forhandles med arbejdsgiverne, forhandles med kollegerne, og der er oven i købet taget hensyn til, netop fordi det skal forhandles med kollegerne på arbejdspladsen, at man undgår at bære ved til de begyndende flaskehalsproblemer, der er.
Så der er faktisk taget allehånde hensyn.
Men jeg synes, det er et regulært argument, at Socialdemokratiet siger, at de ikke ønsker at diskutere det nu, og at de gerne vil skubbe det ud til efteråret, selv om jeg ikke er enig i det.
Det, arbejdsgiverne ikke kan, er at nægte at forhandle det.
Omvendt kan den enkelte medarbejder ikke uden hensyntagen til virksomhedens planlægning, uden hensyntagen til kollegerne, kræve orlov.
Den skal forhandles både med kollegerne og med virksomhederne netop for at undgå det problem, som Socialdemokratiet rejser, at man kan komme i en situation, hvor virksomhederne ikke ved, hvilken arbejdskraft de har til rådighed.
Ole Vagn Christensen (S), 1999-05-19:
Det klares ikke på den måde, som er rejst af SF.
Men jeg er helt enig med hr. Ole Sohn i, at det er en opgave, vi skal i gang med.
Jeg har også forstået på ministeren, at når overenskomstforhandlingerne og alt det der er på plads, så er vi klar til også at kunne begynde at drøfte, hvordan det er, perspektivet og fremtidsmulighederne skal være, når vi skal have de kommende orlovsordninger.
Ole Sohn (SF), 1999-05-19:
Jeg har et par spørgsmål til Socialdemokratiets ordfører.
Jeg må hellere stille dem som et spørgsmål, fordi jeg er lidt usikker på, om vi er enige om, at ideen med at lave om på børnepasningsorloven - som jeg også forstår, at regeringen og Socialdemokratiet er indstillet på, bare ikke nu, men lidt senere; det sagde man også i efteråret, ikke i efteråret, men til foråret, nu har man så udskudt det endnu en gang - er at få lavet en børnepasningsorlov, som er mere attraktiv.
For det, der er problemet i dag, er jo, at børnepasningsorloven ikke kan bruges.
Det har dels noget at gøre med ydelsesniveauet, som er for lavt, men det har også noget at gøre med, at det er for bureaukratisk, for firkantet, at der er for lange perioder.
Man er nødt til at få nogle kortere perioder, hvis man skal kunne få en effektiv brug af og en mere fleksibel børnepasningsorlov, som svarer til de ønsker og behov, forældrene har.
Jeg vil gerne sige, at det forslag, som SF har lagt frem, faktisk lige nøjagtig tager hensyn til, at man undgår at forstærke de flaskehalsproblemer, som der er tendenser til inden for visse områder.
Ole M. Nielsen (KRF), 1999-05-19:
Vi har jo egentlig sympati for det emne, som det her
beslutningsforslag beskæftiger sig med.
Fleksibel børnepasningsorlov - i hvert fald bedre børnepasningsorlov - har altid været vores ønske.
Og det, vi helst ville, var, at vi ville have den eksisterende børnepasningsorlov ført tilbage til sin gamle form med 80 pct.s kompensation.
Det er sjovt, nu er der flere af ordførerne, der har været inde på, at vi ikke har råd til at forbedre børnepasningsorloven.
Det har også været lidt inde, at dengang man indførte den, var det jo egentlig i en tid med den større ledighed, og derfor ved vi også nok - og det er også blevet sagt i dag - at det var jo et beskæftigelsestiltag.
Det har det aldrig været for Kristeligt Folkeparti.
For os har det altid været et familiepolitisk tiltag, som det selvfølgelig var muligt at få gennemført i den situation, vi var i, med lav beskæftigelse.
Det var den lykkelige/ulykkelige konstellation, som gjorde, at det dengang kunne lade sig gøre.
Og i hvert fald synes vi nok, at det her forslag går for langt.
Vi tror nok, at det her mere bliver på forældrenes kriterier og betingelser, end det bliver på børnenes.
Fordi vi ikke kunne få den optimale løsning, opfandt vi jo selv en model, som vi havde til første behandling her for et par måneder siden, om ret til deltid og en beskeden kompensation for nedsættelse af arbejdstiden og så kombineret med et tredje lovforslag, som gik på ret til deltidspasning også i de offentlige børneinstitutioner.
Det kunne ikke samle tilslutning.
Her skrider vi så lidt længere ud i fleksibiliteten, får det hele hakket lidt mere op i stumper, og det betyder også, at vi nærmer os lidt mere, skal vi kalde det supplerende dagpenge eller borgerløn, eller hvad vi nu skal kalde det, som vi ikke synes at vi helt kan gå ind for, og altså som sagt, at det ikke giver familierne den ro i en periode, som de egentlig har brug til at koncentrere sig om børnene og tage deres børn ud af institutionen også, osv. Så ud fra alle de dér overvejelser ender det nok med, at vi ikke kan støtte forslaget her, selv om det sådan er med lidt blødende hjerte, fordi det trods alt er et emne, vi interesserer os for.
I øvrigt synes vi også, at det er alt for kompliceret.
Det tror vi faktisk ikke på.
Mogens Andreasen (DF), 1999-05-19:
Man kan jo ikke lade være med at få den opfattelse, at der ligger en aftale imellem Enhedslisten og SF om med jævne mellemrum at fremsætte forslag om børnepasningsorlov.
Vi har igennem tiden her i Folketinget set det ene forslag efter det andet, som har haft sigte mod børnepasningsorlov, nedsat arbejdstid for børnefamilier, omsorgsdage osv., osv, alle sammen forslag, som er blevet fremsat af venstrefløjen.
I bemærkningerne til beslutningsforslaget, som vi behandler i dag, står der, at SF under valgkampen sidste år lovede en bedre og mere fleksibel børnepasningsorlov.
Ja, det kan da godt være, at man gjorde det, men jeg tror, at SF snart er på højde med statsministeren, hvad angår løfter til befolkningen, som ikke kan holdes.
Det, SF ønsker med dette forslag, er i virkeligheden via fagforeninger og tillidsrepræsentanter at bestemme over virksomhedernes ret til selv at bestemme arbejdstid og frihed for medarbejderne.
Jeg mener, at forslaget lægger op til en styring, som der ikke er noget ønske om, hverken hos medarbejdere eller i virksomhederne.
Og jeg synes helt bestemt, at der er indført mere end rigeligt formynderi fra både regering og Folketing over for befolkningen.
Hvis det stod til SF, ja, så ville ferier, orlovsordninger, omsorgsdage, nedsat arbejdstid osv. blive så omfattende, at det at gå på arbejde ville være en sjældenhed.
Tror SF virkelig, at Danmark kan leve og overleve af til stadighed at bevilge orlov og frihed til dem, der er i stand til at arbejde?
Jeg mener, at SF lever i uvirkeligheden, når man gang på gang fremsætter forslag som det, der her ligger på bordet.
Jeg mener, det er fejlagtigt og vild fantasi, som ikke kan føre til andet end forvirring i virksomhederne, og jeg skal til slut sige, at Dansk Folkeparti afviser forslaget som værende uden jordforbindelse.
Ole Vagn Christensen (S), 1999-05-19:
Men hr. Ole Sohn sagde også en anden ting.
Det var det her med timingen, hvor hr. Ole Sohn var inde på at give en begrundelse for, at hr. Ole Sohn var kommet med sit forslag.
Det var, fordi regeringen ikke skulle glemme, at de også skulle være i arbejdstøjet.
Jeg må sige til hr. Ole Sohn, at jeg godt forstår, hvis han opfatter det, som om han ingen venner har, hvis han ikke snakker med nogen.
Og i det her tilfælde kunne hr. Ole Sohn jo være kommet og så have spurgt: Hvad er regeringens tankegang på de her områder, og hvorfor kommer der ikke noget, inden Folketinget holder op?
Så ville hr. Ole Sohn jo have fået det svar, at vi anså det for meget, meget væsentligt at have overenskomstforhandlingerne afsluttet, inden vi begyndte at gå ind i den egentlige drøftelse om, hvordan vi får taget de nødvendige hensyn også over for de tre elementer, som jeg nævnte: samfundet, familien, børnene og dermed også virksomhederne.
Christian Jensen (FP), 1999-05-19:
Er det sådan, det hænger sammen?
Ole Stavad (S), 1999-05-19:
Registreringsafgiften er en integreret del af prisen for en bil, der skal indregistreres i Danmark.
Den samlede stand af bilen på det tidspunkt, den sælges, afgør, hvor meget bilen er forringet i forhold til den oprindelige stand, og derfor er hele vurderingssystemet lagt an på, at når afgiften bliver tillagt og betalt for en importeret brugt bil, skal den endelige pris så præcist som muligt være den samme som for en bil af samme stand, der har kørt i Danmark fra ny af.
Christian Jensen (FP), 1999-05-19:
Jeg kan oplyse skatteministeren om, at jeg har købt utallige biler uden at have set dem, og de har været af helt forskellige typer, så der er ikke de store problemer.
Men lad os f.eks. tage to Mercedes'er.
De er født samme dag, og de står med samme kilometertal, men der er selvfølgelig forskel på prisen; det vil jeg give skatteministeren ret i.
Men mener skatteministeren, at hvis den ene nu tilfældigvis skulle være nylakeret og derfor selvfølgelig indbringer noget mere, berettiger det skatteministeren til at hente flere afgiftskroner ind for netop den bil?
De har jo været ens fra starten af, og det skal de vel også være fortfarende?
Derfor må det vel egentlig være rimeligt, at man laver en tabel, for uanset hvad man sætter afskrivningsperioden på disse biler til - f.eks. på 5, 7 eller 8 år, for min skyld må man gerne sætte den til, hvad man kan finde på - må det jo være sådan, at hvis der er gået 5 år, og afskrivningsperioden er 10 år,
må afgiftssummen være nede på det halve.
Mener skatteministeren virkelig, at det er et berettiget krav at kræve flere afgiftskroner for en nylakeret bil end for en, som er blegrød og er rigtig træls at se på?
Skal afgiftssummen ikke være den samme i den forbindelse?
Ole Stavad (S), 1999-05-19:
Jeg synes nok, det var en underdrivelse at sige, at det var tekniske oplysninger, jeg kom med.
Jeg mener, det er en rimelig håndfast og faktuel ting, at der er 50.000-70.000 henvendelser om året, som har den modsatte virkning af det, som har været intentionen fra forslagsstillernes side, nemlig at få noget afbureaukratisering. Jeg kan forstå, at det, der egentlig er hoveddiskussionsemnet mellem Told & Skat og mig på den ene side og forslagsstillerne og ordførerne og mig på den anden side, er, om man alene ved at se i en tabel over prisniveauet på forskellige modeller med forskelligt udstyr kan fastsætte noget.
Nu er vi jo ikke så mange til stede
, men man kunne måske spørge ud over salen: Er der nogen her i salen, der har købt en bil uden at se den først?
Næppe!
Selv om man står med nok så fine oplysninger på papir, tror jeg nemlig, de fleste af os godt ved, at der er ret stor forskel på, hvad man vil give for den samme bil.
Hvis vi tager vore nyvognsforhandlere, ved vi jo godt, at de fleste af dem skal tage brugte biler i bytte for den nye bil, og derfor er der også noget med, at vi ikke kan tillade en ublu konkurrence, f.eks. ved at biler, som importeres, får en lempeligere afgiftsmæssig behandling, der kan medføre en dårlig konkurrencestilling i forhold til nyvognsforhandlerne.
Derfor er det den konkrete bil, det drejer sig om: Hvis det er sådan, at man handler bil, handler man konkret.
Hr. Kristian Jensen fra Venstre nævnte shopping.
Det er netop her, vi har et register i dag, hvor man, når man henvender sig første gang, skal aflevere bilens stelnummer m.v., og det betyder, at man ikke kan shoppe rundt.
Hr. Brian Mikkelsen var utilfreds med den høje registreringsafgift.
Vi har ikke rigtig hørt forslag til, hvor pengene bedre kan tages, eller hvor der skal spares; sådanne forslag mindes jeg ikke at have set fra Det Konservative Folkeparti i indeværende samling.
Men netop fordi vi har en høj registreringsafgift, er det jo meget afgørende.
Jeg vil sige, at havde vi en meget lav registreringsafgift, ville den jo ikke spille ind på samme afgørende måde.
Det var vist de bemærkninger, jeg havde til debatten, og som sagt giver jeg gerne de yderligere oplysninger, som udvalget gerne vil have til det videre arbejde hen over sommeren, og besvarer stillede spørgsmål.
Vi vil i sagens natur gerne hjælpe med alt, hvad vi kan, for at sikre det bedst mulige oplysningsgrundlag i sagen.
Flemming Kofod-Svendsen (KRF), 1999-05-19:
Forslagsstillerne siger, at hensigten med forslaget er at styrke importørernes og borgernes retsstilling, og det synes
jeg er en rigtig målsætning.
Skatteministeren havde nogle indvendinger, som jeg vil kalde mere tekniske, og dem synes jeg da vi må have undersøgt nærmere under udvalgsarbejdet.
Jeg synes ikke, disse tekniske indvendinger lød så overbevisende for mig, men de må undersøges, fordi vi synes, forslaget har et rigtigt formål, som vi gerne vil støtte. Så må vi jo bore lidt i indvendingerne og se, om vi måske kan imødekomme dem.
Selvfølgelig skal vi vedtage noget, som teknisk set er i orden.
Men vi må da begynde med holdningen, med formålet, og det skulle da være mærkeligt, om vi ikke kunne finde en teknisk udformning, så vi kan realisere de målsætninger, som vi er enige i og derfor gerne vil støtte.
Christian Jensen (FP), 1999-05-19:
Når man behandler dette forslag her i dag, er det selvfølgelig en naturlig konsekvens af, at de forhold, der i dag hersker på området, ikke er rimelige.
De forhold, der hersker i dag, er ikke rimelige for dem, der som en del af deres erhverv netop har import af brugte biler inde på livet i hverdagen - biler, som i kraft af deres beskaffenhed er afgiftspligtige her i Danmark.
Det er urimeligt, at man ikke med de fornødne oplysninger om bilens data og stelnummer i hånden kan opnå bindende tilsagn om afgiftens størrelse med det samme. Derudover er den tidsfaktor, man arbejder med i Told & Skat, direkte dræbende for normale initiativer på området. Bilimportøren og for den sags skyld private mennesker kan ikke leve med den store forskel i vurderingen, der helt beviseligt finder sted fra toldsted til toldsted.
Det kan ikke passe, at der skal være forskel på afgiftssummen for en bil, alt efter om man henvender sig på toldstedet i Gråsten eller på toldkontoret i Frederikshavn.
I andre lande som f.eks. Norge afskrives den afgiftspligtige sum i lighed med afskrivning af bilen, og selvfølgelig kunne skatteministeren tage den idé op og opnå det, han efterlyste.
Jeg skal derfor foreslå, at man ved den videre behandling af dette forslag interesserer sig for en model, hvor det er bilens data og alder, der afgør afgiftsstørrelsen.
Det må være rimeligt at forvente forståelse for, at ligesom værdien af selve bilen afskrives i takt med værdiforringelsen, afskrives den afgiftspligtige sum tilsvarende.
På den måde må det være rimelig overkommeligt at give Told & Skat et værktøj i hånden, der dels tilsikrer en ensartethed prismæssigt set, dels giver en prisgaranti, så en handel har mulighed for at blive bragt hurtigt til afslutning, og man derved sluttelig opnår en ventetid, der nærmer sig nul.
Vi er ganske klar over, at forslagsstillerne har fremsat dette forslag som en nødvendig konsekvens af de herskende forhold.
Disse reaktioner er samstemmende med Fremskridtspartiets, og vi kan som følge deraf støtte beslutningsforslaget.
Morten Helveg Petersen (RV), 1999-05-19:
Det fremsatte forslag vil efter min bedste overbevisning hverken føre til en bedre retsstilling for den enkelte borger eller til en mindre administrativ byrde for den offentlige sektor.
Om borgernes retsstilling er god eller dårlig afhænger i dette tilfælde af, om myndighederne har de nødvendige oplysninger til brug for vurderingen af køretøjet og dermed også til vurdering af afgiftens størrelse.
Og en rigtig prisfastsættelse kræver en saglig og grundig sagsbehandling, hvilket naturligvis tager sin tid.
Borgernes retssikkerhed varetages derfor efter min mening bedre ved den nuværende praksis. Hvad angår lettelsen af de administrative byrder for det offentlige, er vi heller ikke overbeviste om, at de bindende forhåndsvurderinger vil medføre administrative lettelser.
Sagsbehandling tager sin tid.
Aage Frandsen (SF), 1999-05-19:
SF kan ikke støtte forslaget.
Det betyder ikke, at vi siger, at der ikke er problemer på området.
Og det mener jeg så forslagsstillerne bl.a. kan søge at belyse og påvise i højere grad, end det er sket hidtil i forbindelse med, at man har fremsat det beslutningsforslag, så vi igennem spørgsmål til skatteministeren kan få konstateret, i hvilket omfang der er problemer.
Vi regner også med, at når forslaget fremsættes så sent i folketingssamlingen, er det jo heller ikke med henblik på, at det skal vedtages, men så er det med henblik på at fortælle, at man mener det.
Det kunne man selvfølgelig også have gjort på anden vis.
Men jeg synes, man så skulle bruge lejligheden til, når beslutningsforslaget er fremsat, at få belyst nærmere, i hvilket omfang det er et problem.
Det er i hvert fald ikke beskrevet i selve beslutningsforslaget, i hvilket omfang det er et problem, ud over at man siger, det er et problem.
Og det synes jeg man skulle gøre, og så kunne man så vende tilbage til det, hvis man stadig væk fra forslagsstillernes side mener, det er et problem, i næste folketingssamling, og så kan vi se på det til den tid.
Men vi afviser forslaget, som det ligger.
Kristian Jensen (V), 1999-05-19:
Alle er vel enige om, at usikkerhed inden for det økonomiske område ofte kan medføre, at man afstår fra at føre den usikre handling ud i livet.
Det foreliggende beslutningsforslag omkring bindende forhåndsvurdering af importerede motorkøretøjer har til formål at fjerne usikkerheden omkring det importerede motorkøretøjs registreringsafgift.
Vi synes i Venstre, at det er urimeligt, at man ikke kan få klar besked om afgift og momsbetaling forud for import af motorkøretøjer.
At tvinge folk til at importere med et skønsmæssigt overslag for derefter at få dem til at indbetale et større afgiftspligtigt belø,b end de var stillet i udsigt, minder for mig lidt om statskontrolleret bondefangeri.
Det er Venstres ønske, at der på det her område kan skabes klarhed, og det vil, som forslagsstillerne også er inde på i bemærkningerne, give erhvervslivet nogle klarere og enklere spilleregler, hvilket forhåbentlig kan gøre administrationen til en mindre del af deres hverdag.
Skulle der være problemer med vurderingen og de administrative byrder i det her, så kigger vi naturligvis på det under udvalgsbehandlingen.
Vi synes også fra Venstres side, at det kunne være rart at få et indblik i, hvorvidt det stadig væk varierer meget fra sted til sted, hvor man vurderer bilerne, sådan at man kan ringe rundt til forskellige vurderingssteder og nærmest shoppe imellem de vurderinger, der er, sådan som det har været forelagt Venstres ordfører at der har været eksempler på tidligere.
Intentionerne om at skabe klarhed har Venstre meget svært ved at se noget negativt i, og vi er derfor positive over for beslutningsforslaget.