runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Keld Albrechtsen (EL), 2000-04-12:
Ministeren siger, at det kan da ikke tænkes, at der bliver lavet nye regler i Traktaten.
Jo, det kan det faktisk godt.
Men vi ved jo også godt, at der bliver lavet et kompromis efter den 28. september, og så vil jeg godt spørge ministeren: Kan vi få en garanti i dag fra ministerens side for, at hvis det spørgsmål kommer ind i den nye Nicetraktat og hvis det indgår i et kompromis, vil den danske regering nedlægge veto, så der ikke kommer nogen ny traktat?
Hvis ministeren vil sige til Folketinget her i dag, at sådan bliver det, altså at der kommer et dansk veto, er det klart, at vi må tage det til efterretning, og så skal vi nok lade være med at genere ministeren mere med det spørgsmål.
Men hvis ministeren ikke kan svare klart, ved vi, der er ugler i mosen.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-04-12:
Nej, ingen ændringer endnu.
Ministeren kender selvfølgelig Børsens Nyhedsmagasin og ved, at en god ven af kapitalen og også en god ven af regeringens politik på området, økonomiprofessor Niels Thygesen, som er en af kræfterne bag Den Økonomiske og Monetære Union, direkte siger - og det er et citat fra Børsens Nyhedsmagasin: »Det bliver en hvepserede at stikke hånden ned i, så det er klart, at man forsøger at udskyde debatten.«
Og det er jo det samme - det må ministeren vel erkende - som står i dagens udgave af dagbladet Information, hvor en højtstående finsk embedsmand er citeret for at sige, at forslaget om at ændre sammensætningen af styrelsesrådet i Den Europæiske Centralbank, så de mindre lande får mindre at skulle have sagt, er noget, der bliver udskudt for ikke at genere den danske folkeafstemning.
Det kræver vist en kommentar fra ministeren.
Marianne Jelved (RV), 2000-04-12:
Det er jo rigtigt, at det at have indflydelse i demokratiske beslutninger er et vigtigt argument, men nu er det ikke kun indflydelse i Den Europæiske Centralbank, regeringen argumenterer med, vil jeg godt lige understrege for en sikkerheds skyld, også for at hr. Frank Dahlgaard ikke skal glemme det.
Hr. Frank Dahlgaard siger, at vi i givet fald ved et ja skal flytte bl.a. pengepolitikken til Frankfurt.
Se dog sandheden i øjnene!
Virkeligheden er jo, at dansk pengepolitik er ført fra Frankfurt siden 1982, da hr. Frank Dahlgaards tidligere partifælle Poul Schlüter blev statsminister og besluttede, at vi ikke længere skulle devaluere i Danmark, men skulle føre fastkurspolitik.
Vi lever i en fri verden, og alle har mulighed for og ret til at udtale sig om hvad som helst og diskutere hvad som helst, men det, der er kendsgerningen, er, hvad Traktaten foreskriver om beslutningskompetence, og hvad der skal til for at have den beslutningskompetence.
Traktaten kræver enstemmighed for at lave tingene om, og Traktaten er udformet således, at hvert land, der er med i den fælles valuta, har sin centralbankdirektør siddende med ved bordet.
Jeg ville gerne se den enstemmighed, der skulle til for at ændre dette forhold.
Jeg kan garantere hr. Frank Dahlgaard, at der er ingen af de mindre og små lande, der kunne drømme om at afgive deres stemme og deres indflydelse på den måde.
Og så skal jeg minde om, at nu har vi i, jeg ved ikke hvor mange år diskuteret, hvor mange kommissærer der skal være i EU, og hvad har den diskussion ført til? Ingen ændringer!
Frank Dahlgaard (UP), 2000-04-12:
Men hvad læser man så i Børsens Nyhedsmagasin af 20. marts i år - og det er jo nogle af dem, der er flinkest indstillede over for hele denne operation?
Mindre magt med et ØMU-ja!
Og hvad læser man i Information i dag?
Nul magt til Danmark i Eurobanken
Baggrunden for det er, at der skal flere lande ind.
Alle de østeuropæiske lande kommer ind, og der kan ikke sidde så mange mennesker rundt om et bord og være beslutningsdygtige, så der må ske en ændring.
Så vil de små lande glide ud eller på skift få lov at indtage en plads, og så ryger jo hele det store argument fra regeringen om, at vi får indflydelse.
Vi kommer dårligt nok til at sidde med ved bordet i fremtiden.
»Vil ministeren erkende, at tre førende euro-eksperter har ret, når de til Børsens Nyhedsmagasin siger, at den danske indflydelse ved at sidde med ved bordet i Den Europæiske Centralbank bliver helt ubetydelig?«
Skriftlig begrundelse
Bladet indleder sin artikel således: »Den danske røst i Den Europæiske Centralbank bliver lille, ja nærmest ubetydelig, selv om danskerne beslutter sig for et ja til EU's fælles mønt i september.«
Situationen opstår, fordi de mange østeuropæiske lande i løbet af nogle år bliver EU-medlemmer og også efterhånden euro-medlemmer.
Den danske professor og eurotilhænger Niels Thygesen siger herom i bladet: »Det bliver en hvepserede at stikke hånden ned i, så det er klart, at man vil forsøge at udskyde debatten.«
Foruden Niels Thygesen optræder i interviewet direktøren for den Bruxelles-baserede tænketank CEPS, Daniel Groes, samt økonomiprofessor David Begg.
Marianne Jelved (RV), 2000-04-12:
Hr. Frank Dahlgaard har mange gange fået svar på, hvorfor det er utrolig svært at beskrive, hvad det koster.
Vi ved jo ikke, hvad det vil kræve af omstillinger i edb-systemer i erhvervslivet, og vi ved, at der er nogle, der udskyder ibrugtagning eller indførelse af nye systemer, fordi de venter for at se, om det bliver et ja, for så ved de, at de skal indrette systemet på en bestemt måde osv.
Det kræver, at både den private og den offentlige sektor helt præcist ved, hvad det er for en omstilling, de skal igennem, og har regnet det ud.
Men det ved de ikke i dag, og det har de ikke regnet ud endnu, af gode grunde, fordi Danmark ikke i dag har truffet en beslutning om, at vi skal være med. Må jeg lige sige, at der står jo på side 120 og i
omegnen af side 120 - og det kan man regne ud, for det er et faktuelt tal, man kan gøre op - hvor meget vekselgebyr man sparer ved at gå fra kronen til euroen, nemlig 3½ mia. kr. om året
Det er vurderingen efter en sammenligning med de vurderinger, som er gjort i Finland, at det beløb vil dække de udgifter, som er forbundet med omstillingen, hvis man ser samfundsøkonomisk på det.
I øvrigt er jeg fuldstændig enig med hr. Frank Dahlgaard i, at det er en svær manøvre at gå fra de kronepriser, man er vant til, til priser i et andet størrelsesforhold, om man så må sige. En euro er jo ikke det samme som en krone.
Det er regeringen meget opmærksom på, og derfor kigger vi også på, hvordan man i de andre lande informerer og gennemfører den proces, de er igennem nu, for at vi kan lære, hvad der har virket bedst i de 11 lande, som er i gang med omstillingen og informationsprocessen.
Men det har vi jo af gode grunde overhovedet ikke gjort noget som helst af i Danmark, fordi vi ikke ved, om det bliver et ja, hvilket jeg meget håber det bliver.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-04-12:
Hvis ministeren ikke ved, om der står noget i rapporten om det, kan jeg fortælle, at der ikke står en pind.
Jeg har nemlig læst rapporten.
Jeg synes, det er meget mærkeligt og meget arrogant fra ministerens side at sige, at det ikke er noget problem, når kroneværdien pludselig forsvinder.
Mennesker, som har levet i 80 år eller længere, har hele deres liv regnet med kroner og
med kroneværdien
, og når de har været i udlandet, har de hele tiden kunnet regne rundt til kroneværdien, men den mulighed forsvinder om knap 4 år, hvis man siger ja til det eksperiment.
Og hvilken garanti har ministeren for, at man ikke bliver snydt, fordi erhvervslivet tager sig et profithop?
Det skal jo have dækket omkostningerne ved omstillingen, og det står der heller ikke noget om i rapporten.
Det eneste, der står på side 120, er, at i Finland vurderede man for 3 år siden, at omstillingen ville koste Finland 2½ mia. dkr.
Men hvad det ville koste i Danmark i dag eller om 3-4 år, står der ingenting om i den rapport, som ministeren siger er så fantastisk god.
Marianne Jelved (RV), 2000-04-12:
Ja, det bliver morsommere og morsommere.
Jeg kan ikke garantere hr. Keld Albrechtsen, at en kop kaffe i Spanien vil koste nøjagtig det samme i pesetas i marts-april i år som i euro 4 år senere.
Det er mig ikke muligt at give den slags garantier, for vi lever trods alt i en fri verden, hvor de forretningsdrivende må tage de priser, som de kan få.
Så det med prissammenligninger er jo helt hen i skoven, og hvis det ikke var, fordi jeg kunne se, at der var et glimt i øjet, ville jeg blive dybt bekymret.
Og jeg kan ikke forestille mig, at der vil være to talkolonner mange år efter, at euroen er blevet et legalt betalingsmiddel.
Jeg er glad for, at vi har konkurrence, så det ikke er staten, der fastsætter priserne på grønsager og brød og kaffe osv. rundtomkring i forretningerne.
Der er en naturlig konkurrence, og derfor vil der også fremover være en konkurrence, ligesom der er i dag, og derfor vil forbrugerne jo vælge dér, hvor de kan få de bedste og billigste varer.
Det vil også fortsætte efter, at den nationale valuta er skiftet ud med en fælles valuta.
Jeg kan ikke sige helt præcist, om der står et eller andet konkret om omregning, men det er der lavet en anden lille pjece om, kan jeg sige til hr. Frank Dahlgaard.
Men det burde hr. Frank Dahlgaard jo vide, for jeg tror, alle pjecerne er delt ud, og at der er gjort rede for disse omregningsforhold.
Der vil også blive lavet mere, og der kommer endnu en lille pjece om disse spørgsmål, kan jeg oplyse.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-04-12:
Ellers kommer det prishop fuldstændig stensikkert, og det hele bliver altså meget besværligt; det må ministeren da indrømme.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-04-12:
I ministerens og regeringens meget seriøse rapport - jeg er nødt til at hensyn til referat at sige, at jeg er dybt sarkastisk her - står der ikke et eneste ord om dette problem.
Det er da klart, som ministeren antyder, at i en overgangsperiode har man, det går jeg ud fra, sørget for at have både europriser og kronepriser.
Men altså den 1. januar 2004 - er det rigtigt, eller er det forkert?
- så falder kronen væk i løbet af få uger og måneder som betalingsmiddel, bliver inddraget, og så er der kun priser i euro.
Og alle, i hvert fald lidt ældre mennesker fra min alder og opefter, er vant til, at alle økonomiske værdier er i kroner, kroner og kroner.
Og i overgangsfasen, hvor der både er euro- og kronepriser, ser man jo hele tiden på kronepriser, og pludselig er der kun euro. Priserne ligger jo ikke stille, men bevæger sig hele tiden lidt op, og får de så lige en ekstra tak, når det kun er euro, som man ikke rigtig kan måle noget i forhold til, for der er jo ikke noget kronehjemland mere, når kronen er faldet væk, hvad sker der så?
Det er spørgsmålet til ministeren.
Marianne Jelved (RV), 2000-04-12:
Hr. Frank Dahlgaard siger: For om 4 år har vi ikke noget hjemland.
Jeg må sige til hr. Frank Dahlgaard, at det er altså helt utroligt at skulle høre den slags ting.
Danmark forsvinder ikke op i den blå luft.
Luxembourg ligger stadig væk, hvor Luxembourg har ligget hele tiden.
Belgien ligger, hvor det har ligget, og belgierne taler stadig væk belgisk, selv om de har fået en fælles valuta.
Det vil de nok også gøre om 3 år, 4 år, 5 år, 10 år, 100 år.
Alt bliver ikke pludselig i euro.
Der er et langt forløb, hvor der, som hr. Keld Albrechtsen meget hjælpsomt nævner, er en lang periode, hvor man har alle priser både i den nationale valuta og i den fælles valuta, euroen, og det vil sige, at man vænner sig til det.
Og jeg kan sige, at jeg har været i Lissabon nu i to omgange og har haft stor glæde
af, at der er europriser, fordi jeg nemmere kan regne danske kroner om i euro, end jeg kan regne dem om i den nationale valuta i Portugal.
Så det er ret smart, at man har den samme valuta.
Fordelen er jo, at priserne bliver mere sammenlignelige, at der bliver mere gennemsigtighed, og at der dermed bliver et tryk på priserne.
Så den forestilling om, at man laver et prishop, er fuldstændig ude af nogen som helst proportioner; det er næsten så morsomt, at det kunne være til Cirkusrevyen.
For det er den socialt omvendte verden, de to herrer gør sig til talsmænd for.
Den er lige til en ny tegneserie, en Asterix i dansk format.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-04-12:
Jeg vil blot spørge ministeren på baggrund af, at jeg for et stykke tid siden var i Spanien, og dér så jeg på en regning, at der stod sådan en kolonne med en spansk valuta, de almindelige tal, som man betaler med i dag, men så stod europriserne ved siden af i en lang kolonne.
Men skal man så, når den spanske valuta falder væk, da i en længere periode have to talkolonner?
For det må jo være nødvendigt, for ellers opstår jo det problem, som hr. Frank Dahlgaard - som vist nu i øvrigt ikke risikerer nogen stor forveksling med undertegnede - påpeger, at så risikerer vi jo, at vi i en lang periode også skal have to talkolonner med en ikke eksisterende dansk krone stående.
Det bliver jo faktisk meget indviklet.
Men ellers får vi jo det problem, at der kommer dette prishop i forbindelse med overgangen.
Marianne Jelved (RV), 2000-04-12:
Jeg synes, det er umanerlig trist, at debatten om så vigtigt et emne som dansk deltagelse eller ikke dansk deltagelse i en fælles valuta skal bringes af sporet med den slags mistænkeliggørelse.
Jeg må sige til hr. Frank Dahlgaard, at der er helt faste omregningskurser.
Dem kan man ikke snyde med.
Uanset om man er grønthandler eller skattemyndighed eller pensionsudbetaler, er der et helt fast omregningsforhold, og alle danske beløb i kroner vil selvfølgelig blive omregnet efter den omregningsfaktor, og det vil alle kunne kontrollere.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-04-12:
Ja, denne rapport, som er så tendentiøs, skriver intet, absolut intet om et meget vigtigt problem for alle danskere, nemlig at hvis det går så galt, at man beslutter sig for at afskaffe kronen, så indebærer planen, at fra den 1. januar 2004 - det er om mindre end 4 år - hvor kronen endelig afskaffes, udbetales lønninger, pensioner og dagpenge i euro, de regnes i euro, og priserne regnes i euro. Der findes ikke længere kronepriser.
Det er alt sammen i euro.
Det står der ikke noget om.
Hvilken garanti er der for, at de erhvervsdrivende og de butiksdrivende ikke benytter anledningen i det priskaos, der opstår, til at tage sig en fortjeneste, sådan at en pakke rugbrød ikke koster 1 euro og 21 cent, men måske 1 euro og 29 cent, altså et profithop, der vil blive ledsaget af et reallønsfald for hele Danmarks befolkning?
Marianne Jelved (RV), 2000-04-12:
Dette er ikke et partsindlæg, og det ved hr. Thulesen Dahl godt.
Det er en usaglig, unuanceret og grov måde at insinuere på over for centraladministrationens arbejde.
Enhver, der har forstand på, hvordan man ser på den slags analyser, der er her, kan vurdere dem og forholde sig kritisk til dem.
Jeg hører, at hr. Thulesen Dahl siger, at han ikke anfægter analyserne; han anfægter den sammenhæng, hvori de indgår, nemlig i en debat op til en folkeafstemning.
Folketinget har pålagt regeringen at udarbejde analyser.
Regeringen har udarbejdet analyserne.
Analyserne kan bruges af alle, der deltager i denne debat, også af hr. Thulesen Dahl, der er meget velkommen til at bruge dem.
De er nemlig ret gode. Hermed sluttede spørgsmålet.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-04-12:
Ja, tak!
Formanden må ikke forveksle mig med hr. Keld Albrechtsen.
Alle vil kontrollere hundredtusindvis af priser på varer og tjenester lige fra snørebånd til limousiner, lige fra frisørbehandling til skopudsning.
Priserne stiger jo hele tiden en lille smule i kroner.
Pludselig bliver det euro.
Hvordan kan man vide, om de ikke lige kommer til at stige lidt mere, fordi det nu altså er euro og den omregningskurs, der er tale om, jo ikke er 5 gange eller 7 gange, men 7,4604 og så endnu flere decimaler gange?
Vi går jo ikke alle sammen rundt med en lommeregner.
Når vi er i Spanien eller når vi er i Frankrig og går på restaurant, så finder vi ud af: Var det billigt eller dyrt?
Og når alle i erhvervslivet går ind for det her, er det bl.a., tror jeg, fordi de kortsigtet ser, at de kan få sig en profit, og det betyder også, at reallønnen for pensionister, for lønmodtagere, for dagpengemodtagere får sig et tryk ned i starten.
Alle kommer til at fortryde det, hvis de siger nej til kronen og ja til euroen.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2000-04-12:
Vi ved lige så meget om den femte, næsten landsdækkende radiokanal, som vi gjorde for et halvt år siden, da vi diskuterede det her spørgsmål.
Jeg kan bekræfte, at der ikke på nuværende tidspunkt foreligger en frekvensplan for den femte, næsten landsdækkende radiokanal, og at man derfor ikke kender dækningsprocenten.
Som jeg oplyste i min besvarelse af 7. april 2000 af spørgsmål nr. S 2144, ligeledes stillet af hr. Jens Rohde, vil partierne bag den mediepolitiske aftale fra 2001 til 2004 i løbet af kort tid fastlægge forudsætningerne for frekvensplanlægningen af den femte, næsten landsdækkende radiokanal, herunder i hvilket omfang der kan ske ændringer af frekvensanvendelsen på lokalradio-området.
Det bemærkes i den forbindelse, at graden af landsdækning for den femte radiokanal i vidt omfang er afhængig af de fastsatte beregningsforudsætninger.
På den baggrund vil Telestyrelsen som nævnt i besvarelsen af spørgsmål nr. S 2144 gå i gang med at udarbejde en frekvensplan for den femte, næsten landsdækkende radiokanal og efterfølgende koordinere planen med vore nabolande.
Klaus Hækkerup (S), 2000-04-12:
Hr. Harald Kjøller nævnte en række områder, hvor han mente, at der ikke var taget regionalpolitiske hensyn, når der var truffet beslutninger, bl.a. forsvarsforliget og de kortere videregående uddannelser.
Mit første spørgsmål til hr. Harald Kjøller er: Var det ikke områder, hvor der var et forlig mellem regeringen og bl.a. Venstre?
fra regeringen om en langsigtet indsats på Bornholm, og der er her nævnt en række konkrete områder: udvidelse af Bornholms Erhvervsfonds udlånsmuligheder med 50 mio. kr., udvidelse af ordningen med »gavesild« til 50 mio. kr., mulighed for refinansiering af de bornholmske fiskerihavne med indekslån og en udvidelse af rammerne for ordinær byfornyelse med ca. 30 mio. kr. i 1993.
Må jeg spørge hr. Harald Kjøller: På hvilke områder har Venstre på Bornholm fulgt op på det håndslag, regeringen her gav bornholmerne?
Harald Kjøller (V), 2000-04-12:
Altså de mange hensigtserklæringer og gode intentioner, der strømmer én i møde, når man læser regeringens regionalpolitiske redegørelse 2000, er det jo svært at være uenig i.
Der er brug for ekstra opmærksomhed og særlig overvågning af yderområderne i Danmark.
Hvis det kun bliver ved overvågningen og den medfølgende sympati, hjælper det jo ikke stort, for der er nemlig et behov for dér, hvor der bor stadig færre mennesker ude i disse områder, at vi får noget reel handling.
Jeg kan nævne nogle eksempler fra det område, jeg selv kommer fra.
Vi har jo oplevelser af erhvervsministerudvalg og mange fine redegørelser og fine hensigtserklæringer og løfter om snarlig hjælp, men det er, ligesom kløften mellem de gode ord og det rigtige, man skriver på papiret, ikke harmonerer med de praktiske handlinger.
Jeg kan for Bornholms vedkommende nævne sådan noget som forvarsforliget, de kortere videregående uddannelser, levnedsmiddelkontrollen, erhvervslinjen og planerne om at sammenlægge retskredsene.
Dertil kommer jo, at energi- og miljøudgifter virker meget stærkere ude i disse områder end i de koncentrerede befolkningssteder i Danmark, fordi man har behov for individuel transport, og de store forlig og aftaler, der indgås, er altid set under ét til ugunst for områderne.
Nu håber jeg meget, at ministerskiftet på indenrigsministerposten ligesom varsler en anden æra fremover.
Men der er mange gode intentioner i regeringens redegørelse, og det skal da retfærdigvis anerkendes.
Overvågningen er allerede nævnt, men det kræver altså en hurtig og konsekvent indsats fra centralt hold.
Vi mener for så vidt i Venstre, at vi har viden nok om disse områder, men vi ser meget positivt på, at de regionale konsekvensvurderinger indarbejdes og tages med som konkrete vurderinger i beslutningsforslag om de lovgivningsmæssige og administrative tiltag.
Der er ikke i dag fastsat krav om vurderinger af eventuelle konsekvenser for den regionale udvikling, som der f.eks. er på andre områder med de erhvervsmæssige og miljømæssige konsekvenser, som man vurderer ved lovforslag.
Redegørelsen tager så et skridt hen imod en konsekvensvurdering af administrative og lovmæssige tiltags konsekvenser for den regionale udvikling, og det er et godt tiltag.
Den udvikling støtter vi meget, og vi så gerne, at det gik hurtigere med indførelsen af denne procedure, end der er lagt op til i redegørelsen, for de mange fine formuleringer bliver ofte syltekrukker.
Det er konkrete handlinger, vi mangler, og så en vurdering af lovforslagenes indvirkning på yderområderne.
Og hvis det ligesom er den udvikling, redegørelsen lægger op til, er vi meget positivt stemt for det i Venstre.
Så vil jeg i øvrigt sige, at det forslag til vedtagelse, som hr. Ole M. Nielsen fra Kristeligt Folkeparti har fremsat, kan vi godt støtte i Venstre.
Det har en fornuftig formulering.
Ole M. Nielsen (KRF), 2000-04-12:
Når vi rejser den her forespørgsel, så er det, som ordlyden lader antyde, for at gå nærmere ind på den erkendelse, der kommer til udtryk i den regionalpolitiske redegørelse.
Vi ligger under for den automatiske udvikling, som ethvert dynamisk samfund, ethvert samfund, der bygger på markedsøkonomien, vil være udsat for.
Dynamik er godt, og markedsøkonomi er et stærkt og effektivt system, men det skal styres og begrænses.
Selv den offentlige økonomi herhjemme er jo underlagt markedsøkonomiske kræfter.
Også den offentlige sektor stilles over for stadige krav om effektivisering og rationalisering, som medfører centralisering.
Hvis de politiske beslutninger bare bøjer sig for den udvikling, forstærkes udviklingen til skade for helheden i samfundet.
De politiske beslutninger bør modvirke denne automatiske udvikling.
Det er nødvendigt at træffe beslutninger, der måske ikke snævert og kortsigtet set er de mest rentable.
Vi har ikke noget imod, at dele af landet har medvind i disse år.
Hovedstadsområdet har såmænd trængt til det, men det går hurtigt.
Vi må træffe beslutninger, der hindrer afvikling af de regioner, der p.t. er de svage.
Vi skal træffe beslutninger, der fremmer udviklingen i de regioner, der lige her og nu er de svage, så de igen har muligheden for at blive de stærke.
Situationen skal gerne fortsat kunne skifte.
Som regeringen selv gør opmærksom på i sin redegørelse, skal vi blive meget bedre til at vurdere de regionale konsekvenser af de beslutninger, vi træffer, og måske især af dem, vi ikke træffer.
De sidste - de manglende beslutninger - skal vi også lære at vurdere konsekvenserne af.
Derfor spørger vi om, hvilke konkrete oplysninger
ministeren kan give om det tværministerielle arbejde som regional konsekvensvurdering, for det haster.
Besvarelse
Aase D. Madsen (DF), 2000-04-12:
»Mener ministeren, at der er dansk politisk tradition for at lovgive med henblik på at true kommunerne til forhandlingsbordet i forbindelse med ministerens ønske om at få forlænget kontrakterne om asylcentrene, og hvilke økonomiske fordele vil ministeren stille kommunerne i udsigt?«
»Hvornår agter ministeren at indlede forhandlinger med Kommunernes Landsforening med det formål at skaffe flere boliger til de stadig flere asylansøgere, og mener ministeren ikke, at en eventuel aftale og/eller efterfølgende ekspropriation kun på kort sigt vil løse problemerne i forbindelse med at skaffe de spontane asylansøgere boliger?«
»Hvordan forestiller ministeren sig, at beslaglæggelse af kommunale og private ejendomme ved ekspropriation kan løse problemerne med den stadig stigende tilgang af spontane asylansøgere, og hvor store midler agter ministeren at afsætte til dette formål?«