runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Mariann Fischer Boel (V), 1998-06-23:
På samme måde som Det Konservative Folkeparti støtter Venstre regeringens ændringsforslag, fordi de dog afbøder de værste urimeligheder i den lov, som bliver voldsomt vanskelig at administrere for erhvervslivet.
Men jeg vil koncentrere mig om et andet område:
I lovforslagets bemærkninger er Testpanelets vurderinger af de administrative konsekvenser for virksomhederne medtaget, men ministeren har i et svar til udvalget erkendt, at det lovforslag, som Testpanelet udtaler sig om, ikke er det lovforslag, der har været til behandling i Folketingssalen.
Derfor er de vurderinger, som Testpanelet lægger til grund, ikke vurderinger, som vi kan bygge noget som helst på, og jeg finder det overordentlig uacceptabelt, at man ikke i bemærkningerne til lovforslaget gør opmærksom på, at det er et andet forslag, Testpanelet har udtalt sig om.
Og hvis vi i fremtiden skal have nogen som helst mulighed for at vurdere Testpanelets udtalelser, bør det altså fremgå af bemærkningerne, at der er sket ændringer i lovforslaget efter, at det har været behandlet.
Men jeg noterede mig også skatteministerens udtalelser i svaret, og jeg ved ikke, om ministeren er inspireret af Søsportens Sikkerhedsråds motto: »Kun en tåbe frygter ikke havet«, og her taler af bitter erfaring om, at det kun er en tåbe, der vil føre Folketinget bag lyset.
Flemming Hansen (KF), 1998-06-23:
Det er den afgift, man har besluttet sig til at foreslå at lægge på legetøjsbranchen, afgiften på emballagen dér. Vi havde en deputation fra branchens fællesråd i Folketingets Skatteudvalg for nylig, og den gjorde - havde jeg indtryk af - indtryk på alle udvalgets medlemmer, fordi det virkede så åbenlyst urimeligt, hvad branchen skulle udsættes for.
Det gør også altid indtryk på mig, når en virksomhedsejer - fra firmaet Aage Mottlau, var det - kommer i udvalget og siger: Hvis denne lov gennemføres, har jeg ingen mulighed for at drive min virksomhed videre; det kan ganske enkelt ikke administreres.
Så synes jeg, man er nødt til at være opmærksom på det.
Og branchen bakker hr. Mottlau op i disse betragtninger.
Jeg ved, at der er kommet en fornyet henvendelse fra firmaet Aage Mottlau.
Jeg ved ikke nu, om den er besvaret af skatteministeren.
Det kan godt være, den er besvaret, mens vi har siddet herinde.
Men jeg vil gerne bede formanden om, at sagen bliver bragt tilbage til Folketingets Skatteudvalg, så vi endnu en gang kan se på den.
Det må være muligt for ministeren at finde dem på en anden måde.
Jeg ved ikke, hvor ministeren har fået den idé fra, at det lige skal være legetøjsbranchen.
Det er formentlig en embedsmand i ministeriet, der har været irriteret på branchen og sagt: Nu skal vi lige jagte den.
Det såmænd lige meget, hvilken branche vi jagter.
Bare vi kan gøre lidt fortræd.
Og det har regeringen haft succes med. Derfor vil jeg gerne have forslaget tilbage til udvalget, for det kunne være, ministeren ville tænke sig om og sige: Er det nu ulejligheden værd at genere en hel branche på grund af 5,8 mio. kr.?
Jeg vil i den forbindelse gerne minde skatteministeren om, hvad erhvervsministeren sagde, da erhvervsministeren tiltrådte sit job: at hun ville arbejde for mindre bøvl ude i erhvervslivet.
Det har erhvervsministeren sagt højt og tydeligt, men jeg skal love for, at det er ikke lykkedes for erhvervsministeren, og det er selvfølgelig, fordi skatteministeren er verdensmester i at skabe problemer ude i det erhvervsliv, som han så åbenlyst afskyr mere end noget andet.
Derfor beder jeg endnu en gang skatteministeren om at kigge på sagen.
Jeg takker skatteministeren for den indrømmelse, han gav legetøjsbranchen, til trods for at han ved de første to henvendelser, fra branchens fællesråd og fra firmaet Aage Motlau, kun nævnte noget om, at bagatelgrænsen ville blive forhøjet fra 500 kr. til 2.500 kr. Jeg synes, det tjener skatteministeren til ære, at han har indset, at der her er et problem, som er så stort, i hvert fald for en lille branche, at det er værd at kigge på og komme med ændringsforslag til.
Det er jeg taknemlig for, og det lover godt for vores store debat i morgen om pinsepakken.
Tak for det!
Keld Albrechtsen (EL), 1998-06-23:
Det glæder mig, at ministeren i det mindste nu - når også hr. Jørn Jespersen tager spørgsmålet om offentliggørelse op - begynder at svare på spørgsmålene.
Det har jo unægtelig taget lang tid at komme så langt.
Så vil jeg godt spørge ministeren, som nu altså vil indskrænke levnedsmiddelkontrollens mulighed for at offentliggøre resultater af analyser og målinger, at så siger
ministeren, at i stedet for kan man bare lukke restaurationerne: Har ministeren gjort nogen som helst konkrete foranstaltninger til at sikre, at man i øget omfang fremover f.eks. vil lukke restaurationer?
Har ministeren gjort det?
Har ministeren taget nogen som helst konkrete initiativer?
Er der nogen som helst steder i det lovforslag, som nu er til behandling, noget, som skærper kursen over for dem, som overtræder reglerne?
Hidtil har vi ikke kunnet få nogen som helst oplysninger om, at der skulle være nogen som
helst, der førte til en skærpet kurs, men det kan være, ministeren vil oplyse det nu fra talerstolen.
Hvem er det, der er blevet hængt ud uden grund?
Der er blevet offentliggjort mål og resultater fra Københavns restaurationer, der har vist en række tilfælde, hvor de hygiejniske forhold ikke er i orden, kødet ikke er i orden osv.
Er det ikke en god grund til at reagere, at forbrugerne kan risikere at spise fordærvede ting, eller at der ikke er gjort ordentlig rent i køkkenet?
Jeg synes, det er en særdeles god grund til at reagere fra myndighedernes side med offentliggørelse.
Derfor må jeg tage stærkt afstand fra udtrykket om, at nogen skulle være hængt ud uden grund.
Problemet er, at fremover vil der ikke blive hængt nogen ud, heller ikke selv om der er grund til det. Det er det, der er problemet.
Jørn Jespersen (SF), 1998-06-23:
Jeg skal medgive fru Lene Espersen, at det også har undret os i SF, at Forbrugerrådet er med på den her model.
Men det, der er afgørende her, er jo kritikken af, at hvis først nogle store organisationer inklusive Forbrugerrådet - og de må jo selv svare for, hvordan de kan komme til så besynderligt et resultat - er blevet enige, så tyder det på, at så er der ikke meget i Folketinget, der kan rokke ved det, for så er beslutningen taget.
Det er det klare billede, der står tilbage.
Det synes jeg bare er demokratisk ret betænkeligt. Så vil jeg gerne have et klart svar på, om Det Konservative Folkeparti synes, det er betryggende, at man nu skiller levnedsmiddel- og miljøkontrollen ad uden overhovedet at have nogen klare retningslinjer for, hvordan arbejdet i miljøkontrollen bliver varetaget.
Kan De Konservative virkelig forsvare det over for sit kommunale bagland?
Så vil jeg for det tredje og sidste spørge, om de dér konkrete eksempler, som fru Lene Espersen nævner på uensartet kontrol, hvordan de skulle have været udøvet på en ensartet måde efter Det Konservative Folkepartis mening.
Der er en sag her med anvendelse af rå æg, hvor der i nogle tilfælde er sket en skriftlig indskærpelse og i andre tilfælde en politianmeldelse.
Lene Espersen (KF), 1998-06-23:
Hr. Jørn Jespersen spørger, om det er de store organisationer, som bare er inde og banke Folketinget på plads.
Jeg vil sige til hr. Jørn Jespersen, at da den her debat startede - for mit vedkommende er det for ca. to år siden - valgte jeg i forskellige medier at gå ud at sige, at jeg mente, der var behov for en ensartet kontrol, og at jeg mente, der var behov for, at vi greb tingene an på en anderledes måde.
Den konservative folketingsgruppe vedtog i sommeren sidste år et fødevarepolitisk udspil, som indeholdt de generelle retningslinjer, som vi i dag står og diskuterer.
Så vi var altså ude sådan ca. et halvt år, før de store organisationer overhovedet fik taget sig sammen til noget som helst.
Jeg vil i hvert fald derfor gerne have mig frabedt, at vi skulle have nogen som helst andre intentioner end at gennemføre det, som har været Det Konservative Folkepartis erklærede politik igennem meget, meget lang tid.
Så spørger hr. Jørn Jespersen, om jeg finder det betryggende, at man skiller miljø- og levnedsmiddelkontrollen ad.
Men vi er naturligvis fortsat meget optaget af og har lyttet meget til de henvendelser, der er kommet fra bl.a. KL, for at sikre os, at miljøkontrollen kommer til at foregå på en forsvarlig måde.
Derfor stillede jeg også et spørgsmål her i slutningen af fasen til miljøministeren, ikke til fødevareministeren,
for at have en sikkerhed for, at miljøkontrollen ikke bliver forringet, og det svar og den bekræftelse har vi fået fra miljøministeren.
Christian H. Hansen (DF), 1998-06-23:
Jeg vil da bare sige, at jeg er utrolig glad for, at hr. Keld Albrechtsen helt har forstået, hvad Dansk Folkeparti vil med den lovgivning, nemlig at beskytte den danske forbruger.
Det er vores formål, og derfor stemmer vi for denne her lovgivning.
Med hensyn til offentliggørelse af restaurationer påstår hr. Keld Albrechtsen nu, at grunden til, at vi sådan snakker lidt om det, er, at vi ikke ønsker en kontrol af restaurationerne.
Det gør vi stadig væk.
Vi ønsker bare ikke, at en restauration, som det har været tilfældet i København, bliver hængt ud uden grund.
Det er derfor, vi ikke synes, det skal være sådan.
Det skal være sagligt.
Hr. Keld Albrechtsen er også meget inde på, at i de forskellige områder vil kontrollen nu at blive anderledes. Jamen under udvalgsbehandlingen er det jo blevet sagt flere gange, at mange af de mennesker, der skal kontrollere og styre den her lov, vil være de samme.
Der er da ingen, der tror, at fordi det bliver en anden lov, ændrer menneskene holdning i dagligdagen.
Keld Albrechtsen (EL), 1998-06-23:
Ministeren sagde, at jeg havde begået et skønmaleri af det nuværende system.
Det har jeg ikke.
Jeg har tværtimod sagt, at også det kan blive bedre, men det er jo ikke noget argument for nu at begynde at ødelægge det, som fungerer.
Og hr. minister, det er altså ikke levnedsmiddelkontrollen, der har forårsaget alle disse salmonellatilfælde. Det er rent faktisk noget, der foregår ude i produktionen.
Men ministeren fik det nærmest til at lyde, som om det var den lokale levnedsmiddelkontrols skyld, at vi har alle disse skandaler, som fanger overskrifterne i aviserne.
Hvordan vil ministeren forklare, at en indskrænkning i adgangen til at offentliggøre måleresultater ikke er en forringelse?
Selvfølgelig er det en forringelse.
Dermed fratager man levnedsmiddelkontrollen et instrument til at beskytte forbrugerne.
Selvfølgelig er det en forringelse, hr. minister,
ligesom dette, at man reelt afskaffer ankemuligheden.
Det er da også en forringelse; det kan ingen da komme udenom.
Så må jeg blot komplimentere ministeren for, at han kan få sit forslag til at være en decentralisering.
Det må jeg sige, det er flot udtrykt.
Tillykke med det!
Henrik Dam Kristensen (S), 1998-06-23:
Jeg bliver nødt til at gøre det helt klart for hr. Jørn Jespersen, at det ikke er korrekt, når det bliver udlagt sådan, at det her er en massiv forringelse i forhold til forbrugerne med offentliggørelse af kontrolresultaterne.
Det kommer selvfølgelig an på, hvilken indgangsvinkel man har til det, men det, jeg har været optaget af, har været at offentliggøre de steder, hvor der er grund til det, hvor det er sådan, at forbrugerne har krav på at få at vide, at her er der nogen, som springer over, hvor gærdet er lavest, men også af hensyn til de virksomheder, som opfører sig ordentligt og gedigent.
De er jo i en unfair konkurrence med dem, som springer over, hvor gærdet er lavest.
Med hensyn til nogle af de eksempler, jeg har set, bl.a. på restauranter, som der har været talt så meget om, er mit svar: Hvorfor er de ikke blevet lukket i stedet for?
Indgangsvinklen må selvfølgelig være, at tingene er i orden.
Vi bruger de muligheder, vi har i form af påbud, måske fratagelse af autorisationer, lukning osv., hvis det er grove tilfælde.
Det er det, hele linjen har balanceret på, fra jeg fik skabt lovmæssig mulighed for at offentliggøre kontrolresultater.
Glem ikke det.
Det var denne regering, som skabte den lovmæssige hjemmel til det.
Derfor har vi nu ført en linje, som hedder: Når der foregår et eller andet, som kræver en restriktion, fjernelse af varer, accept af bøder osv.
... Så det er ikke korrekt, at det her vil være en voldsom forringelse.
Tværtimod.
Det er også forbrugerpolitik.
Thorkild B. Fransgaard (FP), 1998-06-23:
Allerede under førstebehandlingen gav jeg udtryk for, at Fremskridtspartiet gik ind i det arbejde her, fordi det er godt, vi har en god kontrol her i landet, men en centralisering af området kunne Fremskridtspartiet ikke støtte, og det kan vi fortsat ikke.
Dernæst er der en anden ting, som jeg igen vil lægge tryk på, og det er, at når der kommer kontrol ud til de virksomheder, er det ikke bare kontrol; de betragtes også mange gange som en servicevirksomhed. Vi har jo mange mindre virksomheder her i landet, også inden for fødevaresektoren, og de vil meget gerne i dialog med kontrollen.
Det ser jeg der er fare for at de ikke kan komme, hvis det hele bliver centraliseret og styret herovrefra.
Altså med andre ord, jeg er bange for, at den tillid, der er opbygget mellem kontrolvirksomheden og i det her tilfælde fødevarevirksomheden, vil gå tabt ved, hvis vi centraliserer det hele.
Jeg vil gerne opfordre til, at man stemmer for de tre ændringsforslag, som er fremsat af Venstre, SF og Kristeligt Folkeparti.
Vi er ikke betænkningsberettigede i udvalget, derfor har vi ikke skrevet noget, men vi stemmer for de tre ændringsforslag.
Det vil rette meget op på den lovgivning, vi er i gang med.
Jørn Jespersen (SF), 1998-06-23:
Jo, men jeg anerkender fuldt ud, at det er den nuværende regering, som skabte lovhjemmelen til at offentliggøre kontrolresultater.
Det har vi støttet regeringen i.
Vi synes, det var en god ting.
Derfor er vi meget kede af, at det nu bliver ødelagt, og jeg vil gerne bede ministeren om at forklare, hvordan det kan være, at de restauranter, der er blevet offentliggjort, og som har haft fejl med fordærvede fødevarer, med manglende rengøring osv., ikke blevet lukket under de nuværende regler, hvis det er det, der er regeringens politik?
Hvorfor har man ikke udstedt regler til den lokale fødevarekontrol om, at de restauranter skal lukkes?
Det har man jo ikke gjort.
Er det så, fordi der ikke har været lovhjemmel til det?
Og hvis det er tilfældet, kommer der så lovhjemmel i den nye lov, så vi kan forestille os, at nu bliver de lukket? Ministeren ved udmærket godt, at det kommer der ikke.
Der er ingen ændring af lovhjemmelen på det her område, og derfor er det hul tale, når ministeren siger, at den type af restauranter, som er blevet offentliggjort, nu skal lukkes.
Men hvis det ikke er rigtigt, vil jeg gerne have et tilsagn fra ministeren fra Folketingets talerstol om, at der nu vil blive ført en skærpet kurs over for restauranterne, så flere vil blive lukket.
Og så skal jeg spørge, om det ikke er rigtigt opfattet, at det betænkningsbidrag, der ligger fra et flertal, er en væsentlig indskrænkning af mulighederne for at offentliggøre kontrolresultater i forhold til den lovhjemmel, der er i lovforslaget.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 1998-06-24:
Tak til statsministeren for en udmærket redegørelse, og jeg kan sige, at vi i Det Konservative Folkeparti er meget på linje med de synspunkter, som statsministeren gjorde rede for. Vi er i Det Konservative Folkeparti stærke tilhængere af rigsfællesskabet mellem Danmark, Færøerne og Grønland inden for de rammer, som afstikkes af Danmarks Riges Grundlov.
Fællesskabet er historisk betinget, det har rødder langt tilbage i historien; der er ikke blot tale om et politisk-økonomisk fællesskab; der er efter vores opfattelse tale om et folkeligt og kulturelt fællesskab til gavn for alle parter i fællesskabet.
Men i vores begejstring over rigsfællesskabet skal vi jo ikke stikke hinanden blår i øjnene.
Naturligvis er fællesskabet ikke uden knaster og problemer; det er fællesskaber i øvrigt sjældent.
Der er f.eks. ingen tvivl om, som også statsministeren gjorde opmærksom på, at Thulesagen har belastet forholdet mellem Danmark og Grønland, og det er helt ubestrideligt, at Nyrup-regeringens klodsede håndtering af den færøske bankkrise i foråret 1993 har belastet forholdet mellem Danmark og Færøerne endda helt til bristepunktet.
Når der opstår problemer, er det vigtigt at få problemerne talt ordentligt igennem og talt ordentligt igennem i tide.
Må jeg her tillade mig at minde om De Konservatives forslag om oprettelse af et Rigsråd mellem Grønland, Færøerne og Danmark.
Rigsrådet var tænkt som et dialogforum mellem regeringer, partier og politikere, hvor man netop kunne styrke samhørigheden og diskutere fællesskabets aktuelle problemer og fremtidige udfordringer på ordentlig vis og i tide.
I Det Konservative Folkeparti tror vi stadig på den idé, men det forudsætter naturligvis, at der er interesse for ideen både i Danmark, i Grønland og på Færøerne. Inden for rigsfællesskabets rammer vil der altid være diskussion om graden af suverænitet for Færøerne og Grønland, og den nyligt indgåede aftale mellem regeringen og Færøerne lægger da også op til en grundlæggende diskussion om dette emne.
Udgangspunktet for denne diskussion må være hensynet til begreberne nærhed og bæredygtighed.
Løsning af nogle samfundsopgaver kan fordre en robust samfundsøkonomi eller et befolkningstal af en betydelig størrelse.
I sådanne tilfælde kan fællesskabsløsninger af samfundsopgaverne være til gensidig fordel.
Beslutningen om graden af suverænitet skal naturligvis træffes i fællesskab, og Det Konservative Folkeparti deltager gerne i diskussionen, men initiativet til diskussionen må komme fra henholdsvis Færøerne eller Grønland, og til syvende og sidst må beslutningen om graden af suverænitet træffes i Grønland og på Færøerne. Det Konservative Folkeparti siger altså ja til rigsfællesskabet ud fra de retningslinjer, som jeg her har gjort rede for.
De er historisk betingede og værdifulde. Spørgsmål om rigsfællesskab skal behandles med omhu; falder fællesskabet først på gulvet, vil det formentlig være umuligt at genoprette.
Afslutningsvis skal jeg blot gøre opmærksom på, at vi ikke kan støtte det forslag til vedtagelse, som er fremsat af Dansk Folkeparti.
Hans-Pavia Rosing (S), 1998-06-24:
Må jeg først gøre hr. Peter Skaarup opmærksom på, at det ikke hedder på Grønland, men i Grønland.
Hr. Peter Skaarup siger bl.a. på baggrund af artikler i aviserne her det sidste par dage, at Jonathan Motzfeldt, vores landsstyreformand, har været for hård i sine udtalelser.
Det må være lidt svært at bedømme hernedefra, synes jeg nok, når man ikke har været i Grønland.
Der er en gryende debat i Grønland om større selvstændighed.
I 1979, da vi fik hjemmestyre, sagde vi, at dette var et skridt ind i, hvad fremtiden måtte bringe.
Nu er der altså en gryende debat i Grønland om hjemmestyret, om de resultater, vi har nået, og om, hvordan vi kommer videre.
Hvad det ender med, er der ingen her i salen, der ved, og der er ingen, der ved det i Grønland, men vi snakker om det.
Når hr. Jan Petersen siger renovering af boligmassen, er det rigtigt nok, at vi snakker meget om renovering i Grønland, for der er et meget stort behov for det, og det er ikke kun boligmassen, men det er elværker, det er skoler, og det er en masse bygninger, som vi har overtaget fra staten efter hjemmestyrets start.
Det er store opgaver, som vi snakker fornuftigt med regeringen om.
Keld Albrechtsen (EL), 1998-06-24:
Tak til hr. Jan Petersen for svaret.
Jeg vil bare være helt sikker på, at jeg har forstået det helt rigtigt: Hr. Jan Petersen ønsker en fremgangsmåde, hvor der først kommer en henvendelse fra Færøerne og eventuelt også fra Grønland, og så tager vi diskussionen. Når man ser på den koalitionsaftale, som blev udformet på Færøerne, kan jeg godt se, at hr. Jan Petersen har ret i, at den bliver fortolket, for hvad betyder ordet selvstændig i juridisk forstand?
Før der fra Færøerne foreligger et konkret forslag om, at det f.eks. betyder suverænitet i den forstand, at man ophæver rigsfællesskabet, eller det betyder, at man finder en anden ordning inden for rigsfællesskabet, er det rigtigt, at vi ikke kan vide det.
Det må vi så afvente.
Til gengæld, og det er det, jeg godt vil have bekræftet, opfatter jeg hr. Jan Petersens tilkendegivelse sådan, at hvis det ender med, at man ønsker at opløse rigsfællesskabet, at man ønsker at udtræde og blive en fuldstændig selvstændig, suveræn stat, er det et ønske, man respekterer fra Socialdemokratiets side og derefter vil være indstillet på at gennemføre.
Sådan opfattede jeg i og for sig også svaret, for hr. Jan Petersen sagde, at man ikke ville opretholde et rigsfællesskab, som ikke alle parter ønskede at deltage i; sådan tror jeg, at jeg hørte det.
Peter Skaarup (DF), 1998-06-24:
Kan det forstås anderledes, end at de ønsker at frigøre sig fra rigsfællesskabet?
Kan det forstås anderledes, end at de altså ønsker en ny grundlov?
Det kan jeg ikke se at det kan, og derfor må jeg spørge Socialdemokratiet direkte: Vil det sige, at det regeringsgrundlag, som Socialdemokratiet og Det Radikale Venstre har gennemført i Danmark, skal man heller ikke regne med, og at der ikke er noget i det stykke papir, vi bagefter skal holde regeringen op på og regne med, at det er det, den vil?
Det vil jo svare til den holdning, hr. Jan Petersen har,
at vi overhovedet ikke kan regne med, hvad der står i regeringsgrundlaget.
Det tror jeg ikke er Socialdemokratiets konklusion, og jeg tror, at dette her holder stik, uanset om vi kan lide det eller ej, og derfor kræver det en stillingtagen.
Hans-Pavia Rosing (S), 1998-06-24:
Jeg kommer herop for at udtrykke min enighed med den forrige taler på mange punkter.
Jeg har selv boet 19 år af mit unge liv i Danmark, så jeg har sådan visse forbindelser hernede og så selvfølgelig også deropad til det høje nord.
Vort land hedder Kalaalitt Nunaat, det er Menneskenes Land, og det var sådan set det, taleren, ordføreren fra CD prøvede at udtrykke, tror jeg, på en meget flot måde.
Lad mig bare sige på det her tidspunkt, at der bliver talt om selvstændighed, der bliver talt om suverænitet.
Men hvor selvstændig er Danmark egentlig?
Det spørgsmål stiller jeg mig selv og andre en gang imellem.
Danmark er medlem af EU; der går mere og mere selvstændighed, som jeg ser det, fra Danmark til EU.
Det er ikke en EU-diskussion, det er bare en observation, jeg personligt gør.
Grønland har meldt sig ud af Det Europæiske Fællesskab ved en folkeafstemning, så svaret må blæse i vinden.
Jeg spørger bare.
Peter Skaarup (DF), 1998-06-24:
Der er en regering på Færøerne, vi må respektere, der siger, at de vil have deres egen grundlov, vil have deres selvstændighed og vil være suveræne.
Jamen det svarer til et regeringsgrundlag.
Det må Socialdemokratiet da kunne forstå.
Jeg kunne da godt tænke mig at spørge hr. Jan Petersen, om det så ikke er på tide, at regeringen gør sin stilling op.
Vi har bl.a. set i dagspressen, at regeringen ikke har villet kommentere de ønsker, der har været.
Vi er enige i, at det selvfølgelig vil være et problem, hvis Danmark afviser ethvert ønske om selvstændighed, fordi det vil medføre, at de kræfter på Færøerne, der ønsker en meget, meget høj grad af selvstændighed, vil reagere meget skarpt, men vi kan bare ikke forstå, at man så ikke fra dansk side trods alt vil undersøge, hvilke konsekvenser en sådan selvstændighed ville få.
Der er ikke nogen, der siger, at det rent faktisk kommer til at indtræffe, men hvis det sker, er det dog vigtigt, at man i Danmark grundigt har set på konsekvenserne af det og ikke bare svinger om sig med nogle tilfældige udtalelser, som ikke rigtig bygger på nogen facts eller nogen undersøgelse.
Jeg synes ikke, det er rimeligt, at Socialdemokratiet ikke vil være med til det på nuværende tidspunkt.