runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Elisabeth Geday (RV), 2005-11-02:
Så tror jeg bare, hr. Per Clausen skal gøre op sig selv, hvem det er, han vil ramme.
Er det fødevareproducenterne, eller vil han bistå forbrugerne i deres valg af fødevarer?
Mit fokus er, at vi skal have lavet en ernæringsmærkning, som bistår og vejleder forbrugeren i købssituationen.
Mit mål er ikke at genere fødevareindustrien helt generelt, men jeg kan komme lidt i tvivl om, hvorvidt det er det, som er Enhedslistens mål.
Jeg vil bare sige, at forbrugeren efter min opfattelse altså ikke bliver vejledt af, at der gælder et sæt regler for de danskproducerede fødevarer og et andet sæt regler for de fødevarer, som vi importerer fra udlandet.
For hvis vi forsøger at lade de udenlandske varer omfatte af ensidige danske regler, bryder vi jo det indre markeds regler, og så får vi simpelt hen en EU-sag på halsen.
Det er ingen vel interesseret i?
Per Clausen (EL), 2005-11-02:
Nu har jeg været meget omhyggelig med at læse forretningsordenen, og jeg har forstået, at man slet ikke behøver at stille spørgsmål.
Det er her, hvor man bare kan sige noget.
Men jeg vil selvfølgelig være glad for at høre, hvad der er forklaringen på, at Det Radikale Venstre ikke vil være med til at lægge et massivt pres på fødevareproducenterne, et pres, som jeg tror er adskilligt hårdere end det med at opruste Forbrugerrådet, nemlig ved at sige til dem: Hvis I ikke laver en frivillig ordning, så laver vi en obligatorisk ordning, også selv om den kun kommer til at ramme jer og den selvfølgelig er skadelig for jer.
For jeg tror faktisk, at det vil medvirke til, at fødevareproducenterne, der er kloge mennesker – i hvert fald når man trykker dem på tegnebogen – så vil finde en løsning sammen med ministeren.
Elisabeth Geday (RV), 2005-11-02:
Nu oplevede jeg mere hr. Per Clausens indlæg som et indlæg i debatten end som et egentligt spørgsmål til ordføreren, men jeg ved ikke, om der var et konkret spørgsmål til mig som ordfører.
Per Clausen (EL), 2005-11-02:
Nu har vi i bl.a. Europaudvalget og andre steder hver anden uge fornøjelsen af at behandle spørgsmålet om fødevarer og fødevaresundhed, f.eks. de såkaldt berigede fødevarer.
For mig at se må vi vel på et eller andet tidspunkt komme dertil, hvor Det Radikale Venstre indser, at den pris, man betaler for det indre marked og de danske fødevareproducenters mulighed for at konkurrere dér, faktisk bliver betalt meget dyrt af de danske forbrugere, og at det måske var på tide at overveje, om det er en rigtig politik.
Men jeg kan ikke helt forstå fru Elisabeth Gedays synspunkt om, at man skal være imod det her forslag, fordi det ville virke generende for fødevareproducenterne.
Det synes jeg da er en særlig charme og kvalitet ved vores forslag, for det kunne netop motivere dem til at gå i forhandlinger med ministeren med henblik på at opnå et fornuftigt resultat.
Så jeg synes sådan set, at fru Elisabeth Geday har et af de gode argumenter for, hvorfor Det Radikale Venstre burde stemme for vores forslag, nemlig at det kan være med til at lægge et rigtig hårdt pres på fødevareproducenten.
Elisabeth Geday (RV), 2005-11-02:
Ligesom Enhedslisten ønsker Det Radikale Venstre en ernæringsmærkning, som kan gøre det lettere for forbrugeren at vælge de sunde varer, der skal ned i indkøbsvognen.
Ministeren har jo tidligere fremsat et forslag til et nyt ernæringsmærke, kaldet indkøbsvognen, med inspiration fra Forbrugerrådets trafiklysmærke.
Dette forslag har fået rosende ord fra forbrugerne og kritik fra de handlende og producenterne, men som jeg har forstået det, drøfter ministeren og hans eksperter spørgsmålet med de involverede parter, herunder hvilke nødvendige tilpasninger af forslaget som bør ske for at tilgodese forbrugernes behov for en entydig vejledning i indkøbssituationen.
Vi har hørt eksempler på, hvordan Coca Cola light kan få den samme sunde mærkning som andre ting – grønsager og lignende – fordi de ikke har noget nævneværdigt indhold af hverken fedt eller sukker.
På grund af det indre marked kan vi jo ikke vedtage ensidige danske mærkningsregler, som gælder obligatorisk for alle varer, som sælges i Danmark.
Hvis vi skulle lave en ensidig dansk regel, sådan som Enhedslisten foreslår, ville den kun komme til at gælde for de fødevarer, der produceres i Danmark, men ikke for de udenlandske varer, som sælges i Danmark.
Det kan den ikke uden at komme i strid med EU-reglerne.
Det vil i mine øjne ikke hjælpe forbrugeren.
Han eller hun vil komme til at stå i supermarkedet med en pakke danske småkager med en ernæringsmærkning, som siger »put nu ikke for mange i din indkøbsvogn«, og en pakke udenlandske småkager, som ikke vil have en lignende advarsel.
Jeg er overbevist om, at den situation vil vildlede og ikke vejlede forbrugeren, og derfor kan Det Radikale Venstre ikke støtte Enhedslistens forslag.
Enhedslistens forslag vil samtidig være et handicap for vores fødevareproducenter i Danmark, som skal forholde sig til både danske mærkningsregler og de mærkningsregler, vi i øvrigt har vedtaget på EU-plan.
Selv om ministeren derfor ikke bør lovgive om en obligatorisk ernæringsmærkning, har han nogle pressionsmuligheder, som vi forventer han vil tage i anvendelse for at få virksomhederne til at lave en frivillig mærkningsordning.
Han kunne styrke Forbrugerrådet som forbrugerens vagthund over for de handlende og industrien; han kunne ændre sit finanslovforslag, så Forbrugerrådet også fremover får bistand til at lave test af produkter fra barnevogne til morgenmadsboller; han kunne styrke sin egen information til forbrugerne med offentliggjorte ernæringstests; og endelig kunne han i højere grad end i dag på EU-niveau presse på for at få vedtaget en obligatorisk ernæringsmærkning, som gælder for samtlige 25 medlemslande.
Derfor må vi takke pænt nej til Enhedslistens forslag.
Helge Adam Møller (KF), 2005-11-02:
Da den konservative ordfører, hr. Per Ørum Jørgensen, er optaget af et andet møde og derfor ikke har mulighed for at være til stede i salen, skal jeg på hans og den konservative folketingsgruppes vegne fremføre følgende:
I Det Konservative Folkeparti ønsker vi en enkel, brugervenlig og konstruktiv mærkning af vores fødevarer, og når vi ikke kan støtte dette forslag, skyldes det, at Fødevarestyrelsen og Danmarks Fødevareforskning i øjeblikket arbejder på en ny model, og vi finder det helt naturligt at afvente resultatet af dette arbejde.
Endvidere er det jo ikke muligt at etablere en obligatorisk ordning, da dette ville være i strid med varernes frie bevægelighed i Det Europæiske Fællesskab.
Formålet med en mærkningsordning må være at sikre forbrugerne den bedst mulige vejledning, så de på den baggrund kan træffe deres valg, enten det er fornuftigt eller det modsatte.
Jeg ved godt, hvad jeg foretrækker.
Vi mener, det er vigtigst at få en løsning, der kan finde opbakning blandt både forbrugerne, detailhandelen, industrien og de syv politiske partier i Folketinget.
Derfor håber vi, at også forslagsstillerne vil deltage konstruktivt i det fortsatte arbejde ud fra de muligheder, som virkelighedens verden nu byder os.
Rikke Hvilshøj (V), 2005-11-02:
Jeg kan sådan set bekræfte, at jeg har den holdning, at man altid kan blive bedre til at informere og oplyse, og det gør vi hermed.
Derfor laver jeg denne portal, og derfor sørger vi for at lægge de praksisnotater, der findes, ud.
Der vil stadig være enkeltafgørelser i særlige situationer, som ikke på forhånd er præcist beskrevet i et praksisnotat, og jeg vil bare forberede både hr. Morten Østergaard og fru Elsebeth Gerner på, at sådan er det altså på både udlændingeområdet og andre områder, hvor der skal foretages en administration, og hvor der skal foretages et skøn.
Martin Henriksen (DF), 2005-11-02:
I Dansk Folkeparti synes vi, Enhedslistens forslag om mærkning i Danmark af danske fødevarer er et udmærket og fornuftigt tiltag, som vi naturligvis kan støtte.
Man kan dog beklage, at det kommer på så sent på aftenen, at der formentlig ikke er nogen derude, der kan se, hvordan det hænger sammen, hvem der er for eller imod, og hvorfor det ikke kan lade sig gøre ifølge de partier, der ikke vil have en obligatorisk ordning.
Den debat, vi har haft hidtil, kommer ikke som nogen overraskelse.
Det er jo ikke første gang, at Folketingets partier benytter sig af EU som undskyldning for ikke at tage et nationalt initiativ.
Dansk Folkeparti har sådan set ikke noget imod at lægge sig ud med EU på dette område, og det kommer vel ikke som en overraskelse for de fleste.
Hvis det skulle komme så vidt, og hvis det skulle vise sig at være nødvendigt, vil vi godt tage en sag i EU.
Helt principielt forstår jeg ganske enkelt ikke, hvorfor vi ikke fra Folketingets side kan indføre en national ordning.
Jeg forstår heller ikke Socialdemokraternes lidt uklare holdning i denne sag, for så vidt jeg husker, sagde Socialdemokraterne for et par måneder siden i forbindelse med forbrugerministerens forslag, som jo gik på frivillighed, at problemet ikke var indholdet i ministerens oplæg, men at ordningen ikke var obligatorisk.
Men det får vi jo mulighed for at gøre den nu.
Det kan ikke komme bag på nogen, at industrien og detailhandelen ikke vil være med til en obligatorisk ernæringsmærkningsordning.
Problemet er, at den skal være frivillig, dermed giver vi jo industrien vetoret, og hvis den ikke vil være med til at mærke de usunde fødevarer, kommer vi jo ikke nogen vegne.
Vi hører tit, at en ordning, der pålægger industrien og detailhandelen at mærke fødevarer, skal gennemføres på EU-niveau og kun der, men hvorfor ikke gå forrest i Danmark og komme med en klar politik, der alt andet lige vil være en fordel for forbrugerne?
Det kunne også være relevant at kigge på de undtagelser, der er i Nicetraktaten.
Ifølge artikel 30 kan et land få en undtagelse fra reglerne med henvisning til folkesundheden, og dermed kan Danmark faktisk inden for EU's rammer gennemføre en ordning.
Men hvis man ikke forsøger, kommer man jo heller ikke nogen vegne.
Vi har hørt bortforklaringerne og undskyldningerne tidligere, og vi kommer sikkert til at høre dem igen, men Dansk Folkeparti kan som sagt støtte forslaget.
Karen Hækkerup (S), 2005-11-02:
Der skal ikke være nogen tvivl om, at vi ønsker en ernæringsmærkningsordning.
Men jeg synes heller ikke, vi kan konkludere, at debatten i Danmark blandt forbrugerne, erhvervslivet og politikerne skal være slut, og at den endelige og bedst mulige løsning er fundet i det forslag, ministeren fremsatte, og som Enhedslisten nu støtter.
Der er andre mærkningsordninger, som fungerer rundtomkring, både i Norden og resten af Europa,
og måske skulle vi, inden vi lægger os fast på, hvilken model vi endelig vil støtte, se på: Kunne der være nogen fordele ved bl.a. at kigge til resten af Norden, hvor man jo har fundet ud af at lave et mærke, som fungerer?
Dermed ikke sagt, at vi vil støtte et forslag om nøglehulsmærkning, hvis det skulle komme frem,
men lad os gennem udvalgsarbejdet se, om vi ikke kan finde en løsning.
Jeg tror godt, det kan lade sig gøre.
Per Clausen (EL), 2005-11-02:
Jeg deltager gerne i en debat om det konkrete forslag, og så vidt jeg har læst ministerens forslag, er det lige præcis på nogle af de områder, som den socialdemokratiske ordfører nævner, jo heller ikke færdigt i den forstand, at forskellige ting ikke skal korrigeres.
Men jeg kan måske alligevel blive en anelse betænkelig, hvis man for yderligere at komplicere det, jeg i grunden som udgangspunkt troede handlede om ernæring og sundhed, vil sætte et kvalitetsstempel på det.
Jeg synes også, det er godt med kvalitetsvarer, og jeg synes, det er allerbedst med økologiske kvalitetsvarer, men jeg synes måske, man skal være opmærksom på, at hvis man vil lave en sundhedsmærkning, skal den være nogenlunde enkel og gennemskuelig, og så er forudsætningen selvfølgelig, at den ikke giver svar på alle spørgsmål.
Jeg kan godt blive lidt bekymret for, at når det kommer til stykket, dækker alt det, som den socialdemokratiske ordfører siger her, over, at Socialdemokraterne erkender, at det er erhvervslivet, der bestemmer, og så er det måske klogest at lade, som om man er enig med dem.
Karen Hækkerup (S), 2005-11-02:
Til det første spørgsmål om kvaliteten vil jeg sige: Jeg tror, man skal lytte til noget af den kritik, der er blevet rejst af det forslag, som ministeren har fremsat, og som Enhedslisten nu søger at gøre til lov.
Der er nemlig forskel på god kvalitet og det at være slankende og sund kost, og noget af det, kritikken er gået på, er, at det mærke, man ønsker at gennemføre, er noget med, at der er mærker på det, man bare kan spise væk af, og det, man skal spise lidt mindre af.
Men det tager jo ikke højde for, at der er forskel på kvantitet og kvalitet.
Det er jo bedre at vælge den gode, hjemmelavede flødeis uden tilsætningsstoffer end at vælge en, der er mærket som et sundere produkt, men som i virkeligheden udelukkende består af lidt vand, tilsætningsstoffer og smagsemulgatorer, som er fuldstændig kunstige, og ikke indeholder nogen som helst former for hverken vitaminer eller mineraler.
Man kan også nævne olier.
Det er sundt at spise avocado, men en sådan skal ikke mærkes som et sundt produkt; det er også sundt at spise havregryn, men de skal heller ikke mærkes som et sundt produkt.
Med andre ord lægger det forslag, som nu er fremsat, vægt på, at kvalitet er lig med slankende produkter, og den debat tror jeg udvalget skal tage igen.
Per Clausen (EL), 2005-11-02:
Jeg vil bare høre, om det er sådan, at Socialdemokratiets udgangspunkt er, at der skal etableres en ordning, som også betyder, at vi ikke kommer i den situation, at underlødige fødevarer bliver mærket som sunde, bare fordi de er sundere end andre underlødige fødevarer.
Jeg nævnte i den forbindelse et eksempel med chips over for forbrugerministeren.
Det er det første spørgsmål.
Det andet spørgsmål, jeg gerne vil stille den socialdemokratiske ordfører, er, om det ikke føles en smule ubehageligt for en socialdemokrat at måtte erkende, at der kun kommer en mærkningsordning på dette område, hvis erhvervslivet vil.
Man kan jo godt forhandle og kræve ting ad frivillighedens vej, men her har vi faktisk ingen – absolut ingen – politiske pressionsmidler på grund af EU-bindingen.
Karen Hækkerup (S), 2005-11-02:
Der skal ikke være nogen tvivl om, at Socialdemokraterne gerne vil have mærket de fødevarer, der ligger på hylder og i kølebokse rundtomkring, og som de danske forbrugere køber.
Vi har med andre ord et meget stort ønske om, at der skal indføres ernæringsmærker, der ikke kun mærker de sunde fødevarer, men også de usunde og i særdeleshed dem, som snyder lidt på vægten og sender nogle signaler om, at de er sunde, men hvor man – når man får vendt varedeklarationen om og får nærlæst den – opdager, at det i virkeligheden er nogle temmelig elendige produkter, man køber.
Vi synes ikke desto mindre, at der er nogle problemer ved det forslag, som Enhedslisten har fremsat, i forhold til de EU-regler, der findes på området.
Vi finder derfor, at det bedste, Folketinget kan gøre for at fremme ernæringsmærket – som vi altså ønsker indført, enten det skal gennemføres i den form, ministeren har foreslået, eller som Enhedslisten nu foreslår – er under udvalgsarbejdet at forsøge at vende hver sten, der kan vendes, og tænke hver tanke, der kan tænkes, for at finde en løsning, som alle kan blive enige om.
Socialdemokraterne har længe haft et politisk ønske om, at fødevarer skal mærkes, for vi tror, det vil være gavnligt for forbrugernes sundhed, at fødevarerne bliver mærket.
Vi kæmper derfor for den samme sag som Enhedslisten, og det er vores håb, at udvalgsarbejdet kan åbenbare en løsning, der gør, at erhvervslivet også vil bidrage til, at fødevarer fremover kan mærkes.
Forhåbentlig kan det lykkes, og vi vil i alle tilfælde bidrage konstruktivt under udvalgsarbejdet, så der kan findes en ordning.
Karsten Nonbo (V), 2005-11-02:
Da Venstres ordfører på dette område, fru Inger Støjberg, ikke kan være til stede i dag, har jeg lovet at varetage Venstres og befolkningens interesser.
Først vil jeg gerne anerkende forslagsstillernes ros til regeringen, når de i indledningen skriver, at fødevaresundhed er et højt prioriteret emne for regeringen.
Ernæringsmærkning skal være enkel, overskuelig og forståelig og gerne international.
Ernæringsmærkning burde være lige så hot og in som mærkningen af mærketøj, for det kan folk finde ud af, når de køber.
Ministeren henviste i sin tale til en undersøgelse af forbrugernes opfattelse af mærkning af fødevarer.
Den konkluderer desværre, at forbrugerne generelt ikke er gode til at vurdere ernæringsstatus for sammensatte fødevarer, og peger netop på, at der efterspørges en simpel mærkning.
Derfor tales der i indledningen om enkel, overskuelig og forståelig, og jeg har så tilføjet ordet international, fordi vi i Venstre gerne ser, at man prøver at udnytte samhandelspotentialet med de øvrige EU-lande.
Vi får derved måske mulighed for at gå fra en frivillig til en obligatorisk mærkning, og vi kunne undgå risikoen for at løbe ind i problemer med tekniske handelshindringer, hvis vi bemyndiger ministeren til at arbejde for fælles EU-mærkninger.
Jeg kunne godt tænke mig at høre, om forslagsstillerne vil være med til det.
Vi bevæger os jo mere og mere rundt i andre EU-lande, både på ferier og længerevarende ophold, og jeg vil lige så gerne vide, hvad jeg køber, når jeg spiser i Tyskland eller Spanien eller Litauen.
Jeg tror også, at danske fødevarer vil blive endnu bedre stillet i en konkurrencesituation med en fælles obligatorisk EU-mærkning.
Jeg mener nemlig, at kvaliteten af danske fødevarer er over gennemsnittet.
Vi vil derfor takke nej til forslaget fra forslagsstillerne, og jeg anbefaler, at vi lige spiser brød til, mens vi venter.
Morten Østergaard (RV), 2005-11-02:
Jeg synes, at integrationsministeren på mange områder viser handlekraft.
Der er rejst nogle kritikpunkter i forskellige sammenhænge, som efterfølgende har ført til, at ministeren har sagt: Nu laver vi en portal, hvor man kan se afgørelser, eller nu lægger vi nogle praksisnotater ud på en hjemmeside osv. osv.
Det synes jeg alt sammen er udmærket.
Men derfor forstår jeg ikke, hvorfor ministeren ikke bare giver det eneste korrekte og simple svar, der er på spørgsmålet her.
Ministeren har overtaget et syndigt rod, og nu skal der bringes orden i det.
Nu skal vi have en oversigt, og nu skal medarbejderne ikke længere, som de jo er blevet af Institut for Menneskerettigheder, kunne anklages for ikke at kende reglerne og derfor ikke administrere i pagt med reglerne.
Nu skal det ikke længere være sådan, at man kan dykke ned i et tilfældigt praksisnotat og finde lempelser af udlændingelovgivningen, som har været gældende gennem flere år.
Derfor synes jeg, det mest oplagte var, at ministeren sagde: Det er nye tider.
Jeg er ny minister, nu skal der ryddes op, og nu skal der være orden i tingene.
Rikke Hvilshøj (V), 2005-11-02:
Jamen det er jo ikke oversigten, der gør det.
Derfor kan der være tale om, at man enten direkte kan tage afgørelser i andre sager, som er afgjort i forvejen, frem, eller at der er lavet nogle deciderede praksisnotater, eller ministeren har svaret på nogle konkrete spørgsmål, som lægger en linje.
Kristian Jensen (V), 2005-11-02:
Jeg vil starte med at understrege, at spekulation i sig selv ikke er noget problem.
Det, som vi er modstandere af i regeringen, er, at man spekulerer i at udnytte skattesystemets mulige svagheder til at unddrage sig at betale den skat, som vi i Folketinget og landets politikere i øvrigt har besluttet, at borgere og virksomheder skal betale.
Men jeg tror, at jeg må have udtrykt mig mindre præcist, for den lovgivning, vi gennemfører, får betydning for lån, hvad enten de er optaget før eller efter lovens vedtagelse.
Det er et spørgsmål om, at vi fremadrettet afskærer folk fra den mulighed, at de med rentefradrag kan nedbringe en skattebetaling ud over det, der ligger i reglerne om tynd kapitalisering.
René Skau Björnsson (S), 2005-11-02:
Jeg håber jo meget, at det er regeringens politik at lukke de skattehuller, der er, sørge for, at de folk, de virksomheder, der kun er ude på ren spekulation, bliver stoppet, at de bliver stoppet så eftertrykkeligt, som det overhovedet kan lade sig gøre, og at man vil gøre alt også i forhold til de kapitalfonde, der har bevæget sig ud på den her gyngende grund, for, at de også får en straf og en tilkendegivelse af, at det er uacceptabelt.
Jeg fandt et citat fra en af de fremmeste eksperter på det her område, der siger, at det her formentlig drejer sig om milliarder af kroner, som fondene kan bruge, og som de kan unddrage den danske statskasse.
Det er ikke småpenge.
Det er milliarder af kroner.
Kristian Jensen (V), 2005-11-02:
Det er for det første ikke denne regerings politik at lovgive med tilbagevirkende kraft.
For det andet tror jeg, at der er behov for lidt oplysning om, hvad virkningerne vil være af lovforslaget.
Det, der sker, er jo, at man belåner et selskab, sådan at de renteudgifter, der er ved lånet, gør, at skattedelen til samfundet bliver minimeret.
Hvis vi afskærer fradragsretten for disse lån fremadrettet, så vil man ikke gennem renteudgifter have et fradrag, der gør, at man undlader at betale skat.
Derfor vil loven få den virkning, at uanset om renteudgifterne er fra før eller efter lovens vedtagelse, vil man ikke fremover kunne bruge renteudgifter til at undslå sig for betaling af skat til den danske samfundskasse.
René Skau Björnsson (S), 2005-11-02:
Ministeren siger også, at de her regler ikke kommer til at gælde bagud, og at de kapitalfonde, der i dag har benyttet det her hul, ikke vil blive straffet, eller at der ikke vil blive nogen sanktioner over for dem.
Kristian Jensen (V), 2005-11-02:
Vi har sådan set tænkt os at tage de regler, der gælder for en lang række andre selskabsformer, hvad angår tynd kapitalisering, og lade disse regler fremover også gælde for den særlige selskabsform, som kaldes en kapitalfond.
Det er sådan i dag, at når vi beskatter en kapitalfond, så beskatter vi den fortjeneste, der måtte være, fuldt ud hos de bagvedliggende investorer, altså så at sige, som om kapitalfonden ikke var der.
Det er det, der teknisk hedder et skattetransparent selskab.
Det betyder, at de værnsregler, der er for tynd kapitalisering, ikke er gældende i et sådant selskab, da værnsreglen ligger på selskabet, men ikke på de bagvedliggende investorer.
Derfor gennemføres der nu en ændring, således at de værnsregler, vi kender, også kommer til at gælde i det tilfælde, hvor det er en kapitalfond, der opkøber en virksomhed.
René Skau Björnsson (S), 2005-11-02:
Jeg vil gerne have ministeren til at understrege og endnu en gang redegøre for, hvad det er ministeren har tænkt sig at gøre.
»Vil ministeren oplyse, om det i spørgsmål nr. S 586 nævnte problem kan imødegås ved at ændre de nye regler om sambeskatning og/eller reglerne om tynd kapitalisering?«
Kristian Jensen (V), 2005-11-02:
Jeg tror, det vil være hr. René Skau Björnsson bekendt, at den danske skattelovgivning er temmelig omfattende og temmelig kompliceret, og da vi en gang imellem i ministeriet også skal bruge ressourcer på at svare på de ganske udmærkede spørgsmål, som Skatteudvalgets medlemmer stiller os, så har vi desværre ikke fuld mulighed for at kaste alle vores ressourcer i at gennemgå skattelovgivningen.
Vi gør så det, at vi kigger skattelovgivningen igennem successivt for at undersøge, om der er problemer, om der er steder, der skal præciseres, og jeg kan allerede nu løfte sløret for, at vi vil komme med forslag til præciseringer og ændringer også på andre områder for at sikre, at der ikke kan være et utilsigtet misbrug af skattereglerne for at unddrage sig den beskatning, som landets politikere har besluttet, at borgere og virksomheder skal være pålagt.
Hermed sluttede spørgsmålet.