Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-05-12:
Ja, når det nu er så sent på aftenen, skal man jo nok starte med at takke for al takkeriet, og det er måske også alvorligt ment.
Som udgangspunkt vil jeg sige, at jeg for det første godt vil takke ministeren for en positiv tilgang til det, der hedder at behandle ofrene for menneskehandel ordentligt.
Og med det som udgangspunkt tror jeg såmænd også godt, at vi kan komme et skridt videre end der, hvor vi er i dag, med udgangspunkt i de erfaringer, man har, bl.a. fra det her projekt Stop Kvindehandel, men også fra de andre projekter, som er lavet rundtomkring til at sørge for, at både kvinder og børn og mænd, der er ofre for menneskehandel, får mulighed for at komme ud af kløerne på deres kriminelle bagmænd og finde et alternativ til at være bundet i nærmest slavelignende forhold.
Omfanget af menneskehandel er noget, som er til diskussion.
Jeg vil sige, at man som udgangspunkt jo altid kan starte med at sige, at et offer for menneskehandel er et for meget.
Men ud fra hvad man har af viden om det her problem, så er det i hvert fald meget omfattende.
Alene et land som Estland siges at eksportere hundrede mennesker om ugen.
Hvis man ser på den samlede menneskehandel alene fra de østeuropæiske lande, anslås det til at være oppe i nærheden af 500.000 mennesker om året.
Derfor er der nok at tage fat på i forhold til disse ofre.
Og hvis vi så ser på, hvad man kan gøre, så er det jo desværre et faktum, at når ofre for menneskehandel i første omgang slipper ud af det og kommer hjem til deres hjemland, så varer det som oftest ikke længe, før man igen finder dem på det vesteuropæiske, eventuelt det danske marked en gang til og igen som ofre for menneskehandel.
Tilsvarende når vi snakker om folk, som ikke er prostituerede, men som arbejder med alle mulige andre former for job, hvis man kan kalde det for job, ser vi og støder vi på mange områder ind i ofre for menneskehandel.
Vi støder ind i situationer, hvor rengøringsfirmaer opsamler folk i de østeuropæiske lande og f.eks. kører dem til Danmark, hvor de indlogerer dem i en lejlighed, låser døren udefra, kører dem på arbejde om morgenen, henter dem fra arbejde og kører igen hjem i lejligheden og scorer langt det meste af lønnen, sådan at de her mennesker ikke får deres egen løn.
De får højst lidt mad, og så får de lov til at leve under fuldstændig horrible forhold på et værelse et sted i København.
Der har været en debat her omkring udvidelse af den periode, hvor man kunne få lov til at opholde sig i landet, mens ens sag blev undersøgt, så man måske fik mulighed for at rejse sag mod den kriminelle bagmand.
Jeg vil godt sige i forbindelse med det, at jeg er af den fuldstændig klare overbevisning, at hvis det er sådan, at det rent faktisk lykkes at kunne give de mennesker en tiltro til, at der er en vej ud af deres ulykkelige situation, det kan være en afklaring af de helbredsmæssige forhold, det kan være en afklaring af, om vedkommende måske har basis for asyl eller humanitær opholdstilladelse i Danmark, eller det kan være en afklaring af, hvordan vedkommende bedst muligt kan vende tilbage til sit hjemland til et reelt alternativ til prostitution og menneskehandel, så er jeg også overbevist om, at vedkommende vil have de bedste forudsætninger for at vurdere, om han eller hun skal blive her kortere eller længere tid end de nuværende 15 dage.
Det, som jeg mener er det afgørende, når vi snakker om at få reddet ofrene ud af denne her situation, er jo i virkeligheden, at ofrene skal have en tiltro til, at der findes et alternativ.
For mange af de mennesker er der i dag ikke noget alternativ at vende tilbage til, hvis de bliver sendt tilbage til deres hjemland.
Så har der været rejst en diskussion om internationalt samarbejde.
Jeg er af den overbevisning, at vi i forbindelse med det her spørgsmål skal lave alt det internationale samarbejde, vi kan.
Vi skal også bruge den viden, der er opsamlet i EU, selvfølgelig skal vi det.
Det her handler jo om, at vi skal have så meget viden og så meget samarbejde som muligt af hensyn til lige præcis ofrene, og der er det ikke et spørgsmål om at være hellige i forhold til nogle institutioner, men et spørgsmål om at bruge den viden, der er på området.
Til sidst vil jeg bare sige, at det er vigtigt for os, at det arbejde, som er startet, bliver videreført, og at det bliver forbedret på en lang række områder.
Derfor mener jeg heller ikke, det kan være for tidligt, at vi allerede nu og opfølgende i efteråret 2005 sørger for at få den viden og den redegørelse, som ministeren delvis har lovet, sådan at vi med det som udgangspunkt kan sikre os, at vi også efter oktober 2006 kan have et fornuftigt arbejde og forhåbentlig et bedre arbejde end det, vi har i dag, sådan at vi kan få bekæmpet dem, der står bag menneskehandelen, og sådan at vi kan forsvare ofrene.
Og med det tak for debatten.
Afstemning