runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Henriette Kjær (KF), 2001-01-18:
For nu at få ryddet den med Internettet af vejen: Jeg sagde i min ordførertale, at der var patienter, lige præcis som fru Birthe Skaarup også citerede det, der ikke finder sig i den dødsdom, de har fået, og så går de hjem og søger, hvilke muligheder der eventuelt kan være andre steder.
Det har intet
at gøre med, at de blot på baggrund af den søgning skulle kunne få betalt deres behandling, og det ved fru Anni Svanholt også godt, men nu burde det efterhånden være slået fast. Så mener fru Anni Svanholt ikke, at man hjælper en hel masse mennesker ved det her forslag, sådan som vi giver indtryk af.
Men det er der heller ikke tale om.
Der er tale om, at man hjælper en lille gruppe.
Det er måske derfor, fru Anni Svanholt ikke vil støtte det.
Er det, fordi gruppen er for lille, så der ikke er stemmer i det for fru Anni Svanholt?
Arne Rolighed (S), 2001-01-18:
Jeg skal til fru Ester Larsen bare sige, at der ikke var nogen prioritering i den rækkefølge.
Jeg har lagt vægt på, at det bliver en helhed og et element i et samlet tilbud til de døende, det kan være interessant at diskutere, og hvor hospice indgår på lige fod med de øvrige.
Ester Larsen (V), 2001-01-18:
Det er klart, at det er mennesker, som tidligere arbejdede i sundhedsvæsenet, og som tager deres professionelle viden med sig over i arbejdet.
Men for mig er det vigtigt, at vi giver plads for nogle hospicer, som er uafhængige af det øvrige sundhedssystem. Min store bekymring ved at lave palliative afsnit på sygehusene er, at vi får nogle afdelinger, der i overført betydning har et kors uden på døren, hvor man på overbelagte afdelinger gerne vil have flyttet døende patienter hen. Betingelsen for at være på et hospice er, at man ønsker sig derhen, at man er fuldt ud fortrolig med sin situation, og at man på ingen måde kan anbringes der.
Det kan man ikke på de hospicer, vi har, og det skal man ikke kunne på hospicer, men det kan man på sygehusafdelinger.
Derfor er der for mig en meget stor forskel i den kultur og i de muligheder, der er for hospicer i forskellige regier.
Så blev jeg spurgt, om jeg ikke synes, at det er en pragtfuld redegørelse, vi har fået fra sundhedsministeren.
Jeg må sige, at det, der bekymrer mig dybt, er, at hospice var den absolut sidst nævnte mulighed i ministerens fremstilling.
Anni Svanholt (SF), 2001-01-18:
Jeg synes ærlig talt, det er lidt svært at blive klog på fru Ester Larsens tankegang i denne her sammenhæng, for det lyder nærmest, som om fru Ester Larsen mener, at private hospicer sådan set er det eneste, der duer, og det tilbud, der skal være. Vi er i SF meget optaget af, at vi får et bredt og fleksibelt tilbud, som amtsrådene er ansvarlige for, og herunder kan man jo lave aftaler med private hospicer.
Dermed får man et bredere og bedre tilbud.
Mener fru Ester Larsen ikke, at man også på baggrund af de tilkendegivelser, der er kommet fra regeringens side, og det arbejde, der er sat i gang, kunne give døende, uhelbredeligt syge et langt bedre og bredere tilbud?
Karen J. Klint (S), 2001-01-18:
Her sidst på dagen skal vi naturligvis passe på ikke at skyde hinanden dårlige motiver i skoene eller overfortolke hinanden.
Jeg har meget stor medfølelse både med de mennesker, som arbejder på sundhedsvæsenets egne institutioner og på hospicer.
Og jeg tror bestemt på det engagement, vi ser
ikke kun på de to hospicer, fru Ester Larsen nævnede, men også på det lokale hospice, jeg kender, Sct. Maria i Vejle; det er ildsjæle, det er folk, som arbejder ihærdigt.
Det er også folk, der har fundet ud af at arbejde godt sammen med frivillige medarbejdere.
Men de professionelle, der er ansat på de eksisterende hospicer, kommer faktisk fra det traditionelle sundhedsvæsen.
Så der findes lige så store ildsjæle i det traditionelle sundhedsvæsen.
Hvis de blev frigjort fra det øvrige arbejde, tror jeg bestemt også, de kunne skabe en god hospicekultur i det eksisterende sundhedsvæsen.
Så jeg siger ikke, det er et enten-eller, der kan udvikles; jeg siger, det er et både-og.
Ester Larsen (V), 2001-01-18:
Det, der mangler, og det, regeringen har undladt, er at fastlægge, hvordan den økonomiske fordeling er, hvordan den økonomiske byrde skal fordeles mellem amter og kommuner.
Erfaringerne viser, at en del af de mennesker, der er aktuelle i denne her sammenhæng, i dag opholder sig i eget hjem med massiv støtte fra kommunen.
Andre opholder sig på sygehuse i sygehussenge, men det er enten amt eller kommune, der finansierer de særlige omkostninger i den sidste tid.
Det, der er stort behov for, er, at regeringen fastlægger, hvordan fordelingen er mellem amter og kommuner, sådan at man kan fremme muligheden for, at amter indgår aftaler med selvejende institutioner.
Så blev der spurgt, om man ikke kan bruge sine egne huse og selv drive hospicer.
Jamen det, der er det særlige ved hospicetanken, er den særlige omsorg, det særlige engagement, som man har udviklet på de eksisterende hospicer.
Det er ikke noget, man lige kan vedtage at overføre, og så opfører alle sygehusansatte sig nøjagtigt, som man har gjort på Sankt Lukas Stiftelsen og Diakonissestiftelsen.
Karen J. Klint (S), 2001-01-18:
Fru Ester Larsen sagde næsten ordret, at opholdsprisen ikke er dyrere, end hvis man dør på et sygehus.
Så vil jeg spørge, om der er noget i den eksisterende lovgivning, der forhindrer de amter, der er interesseret i at bruge deres penge til at give døende en hospicekultur, en hospiceomsorg, i f.eks. selv at bruge ledige sygehusbygninger, måske nogle små bygninger, der ligger på de små øer eller rundtomkring i amterne.
Karen J. Klint (S), 2001-01-18:
Jeg vil gerne stærkt beklage, at ordføreren for Venstre, fru Ester Larsen, drejer en debat om folk, der er i så svær nød, som svært syge og døende er, de pårørende, der er, over i en meget rent partiideologisk debat.
Det var ikke den debat, jeg inviterede til.
Jeg sagde, at det er underordnet, hvem der ejer de bygningsmæssige faciliteter, det er indholdet, det handler om.
Når man som døende eller pårørende til døende ønsker at være i nærheden af den kultur, der er på de private hospicer, så er det kultur, man går efter, så tror jeg ikke, det er ejerskabet, man går efter.
Det var derfor, jeg sagde, at det kan jo udvides andre steder.
Der er mange plejehjem, som har nogle tilbud, der ligner meget, og jeg kender godt forskellen på samarbejdsmodellerne.
Jeg er jo heldigvis nabo til et af de meget velfungerende hospicer, vi har.
Så det er ikke et eller andet raid imod de private hospicer, der er, det er simpelt hen at fordreje debatten.
Henriette Kjær (KF), 2001-01-18:
Jeg vil gerne spørge, om man i Socialdemokratiet satser på at lave palliative afdelinger på sygehusene, lave hospiceafsnit på sygehusene og lave det samme hospice i forbindelse med plejehjem, om det er en bevidst satsning.
For det var det, fru Karen Klint lagde vægt på i sin ordførertale, altså at man ønskede en offentlig løsning på det her.
Er det, fordi fru Karen J. Klint har noget imod de private løsninger?
Ester Larsen (V), 2001-01-18:
Der foreligger en klar misforståelse fra fru Karen Klints side.
Jeg har på intet tidspunkt beklaget, at der findes 32 kommuner i et amt.
Jeg har beklaget, at regeringen har undladt at lave en klar fordeling af finansieringen, hvis man ønsker at etablere et hospice i et amt.
Det er tungt arbejde at skulle have 32 kommuner til at blive enige, om de vil være medfinansierende eller ej, og hvis man opretter et hospice på amtsligt initiativ, vil det være en urimelig situation, at ikke alle borgere i alle kommuner i amtet skal kunne bruge det.
Så det er en klar misforståelse, at jeg beklager antallet.
Birthe Skaarup (DF), 2001-01-18:
Jeg skal høre fru Karen Klint, om det er sådan, at man i Socialdemokratiet prioriterer palliative tilbud højere end egentlig hospice.
Det synes jeg var meget godt at få klarlagt her også ud fra den rapport, som sundhedsministeren har bebudet kommer senere i år.
Yvonne Herløv Andersen (CD), 2001-01-18:
Til fru Karen Klint.
Jeg ved da godt, det er svært at spå, især om fremtiden, men det, jeg spurgte om, var meget konkret, nemlig om Socialdemokratiet har en positiv holdning til at hjælpe de hospicer, som er under etablering, hvis ifald det skulle vise sig, at det er det, man gerne vil i den arbejdsgruppe.
Karen J. Klint (S), 2001-01-18:
Det er rigtigt - det er så svar til fru Henriette Kjær - at det kan handle om frit sygehusvalg.
Jeg tror ikke, vi ud i fremtiden vil se alle hospicer fungere efter sygehuslovgivningen, det kunne lige så godt fungere efter noget andet lovgivning.
Jeg tror bestemt ikke, det er smart at udskrive en blankocheck, før vi har debatteret, hvad der er hensigtsmæssigt, og det er derfor, jeg synes, vi skal afvente denne rapport.
Hvordan med de tre instanser, der skal være?
Det er jo ikke kun de frivillige organisationer, der er på området.
Det kan godt ske, de har en ønskesag, men de skal også have nogle samarbejdspartnere, der gerne vil være med til at løse det.
Derfor synes jeg, det er vigtigt, at vi har Amtrådsforeningen og KL med i en dialog, før vi her i Folketinget bestemmer, hvordan det samarbejde skal være.
Andersen, at jeg synes, vi skal afvente rapporten, før vi ser på, om det er den ene eller den anden model, der skal være i det. Og lidt det samme til fru Ester Larsen, som siger, at det er lidt synd, at et amt har 32 kommuner.
Ja, men det kan være, at det bliver lidt færre ud i fremtiden.
Lad os nu se på det, men det er vel det, der er amtets betingelser, at hvis man er et stort amt, der har mange kommuner, så er der mange forhandlingsparter. Ringkøbing Amt har i hvert fald løst det på den måde, at selv om deres kommuner ikke nødvendigvis var enige, så har de kunnet finde en model, og så kan andre amter vel også finde en model.
Ester Larsen (V), 2001-01-18:
De mennesker, der arbejder med at få etableret hospicer, lægger utrolig megen vægt på, at der skal være valgfrihed for de pågældende til at søge det hospice, de måtte føle sig tiltalt af at opholde sig på.
Der er en klar skævhed i den jammerlige lovgivning, vi har.
Man har kun frit valg til tre.
Der bliver nævnt fra Socialdemokratiet, at amter kan oprette hospicer.
Men der er igen denne skævhed imellem de muligheder, der er for amter, og de muligheder, der er for private til at oprette hospicer.
Og så er det den meget store sten på vejen, at der ikke er klare betalingsregler fordelt mellem amt og kommune.
Den socialdemokratiske ordfører sagde, at man godt kunne aftale med kommunerne.
Det er tungt arbejde i et amt at skulle aftale med 32 kommuner, om de vil give et bidrag til noget, som de ellers kan forvente at få gratis.
Så det er i den grad en nødlidende lov, som vi har stærkt behov for at rette op på hurtigst muligt.
Yvonne Herløv Andersen (CD), 2001-01-18:
I erindring om den meget lange debat, der gik, førend Socialdemokratiet egentlig var positive over for tanken om hospicer, fordi man kædede det sammen med privathospitaler, så vil jeg gerne spørge: Lad os nu forudsætte - nogle gange er udfaldet jo skrevet på forhånd, når man nedsætter en arbejdsgruppe, det tror jeg nu ikke, det er her, jeg tror, man har et reelt ønske om at se, hvad der egentlig er på området; det har jeg da også meget brug for - lad os nu sige, det falder positivt ud, man synes, det er en god idé, vil Socialdemokratiet så være villig til at støtte oprettelsen af dem, der står og venter nu?
For det er ikke økonomisk muligt for dem, da der ingen amter er, der vil foretage sig noget, heller ikke Bornholms Amt, som i øvrigt har ventet længe, fordi der ikke er nogle klare regler på området.
Altså har man en positiv holdning til hospicer?
Er det noget, man gerne vil hjælpe med at etablere?
Henriette Kjær (KF), 2001-01-18:
Vil den socialdemokratiske ordfører ikke medgive, at man jo ikke får ret mange til at etablere hospicer på frivillig basis, når der ikke er noget lovgrundlag for det, når man ved, man ikke kan komme ind under loven om det frie sygehusvalg?
Det sætter ligesom en bremse for udviklingen.
Jeg mener, at vi sagtens kan træffe den beslutning allerede i dag, inden vi begynder at vente på en eventuel rapport, for det er godt med en debat om alle de andre tilbud, vi selvfølgelig også skal give.
Men det er jo helt oplagt, at der ikke er hospicer nok til at klare den efterspørgsel, jeg faktisk tror vil komme.
Karen J. Klint (S), 2001-01-18:
Jeg tror, jeg vil starte med det sidste spørgsmål fra fru Henriette Kjær.
Nej, jeg har ikke noget imod private løsninger; jeg synes faktisk, det er utrolig flot, at der har været nogle private, der har taget det her initiativ, der efter god model har genbrugt gamle sygehusbygninger.
Men det offentlige står måske også med mange gamle sygehusbygninger, der kunne genbruges lige så vel, og derfor synes jeg ikke, at de private skal være alene om at udbyde
det her arbejde, for det kunne jo godt ske, at man kunne kopiere hinanden og få noget ekstra godt ud af det. Den modsatte vej taler mange jo om, at det er godt med licitationer og noget andet og få private ind og lave kvalitetsudvikling og konkurrere med det offentlige.
Det her var så den omvendte vej rundt, at der kunne det offentlige måske også være med til at lave også noget kvalitetsudvikling på det område, hvor det private har startet. Når jeg snakker om politisk goodwill, tror jeg, det er bedre, vi har en politisk proces, og at vi har en stille udvikling på det her område.
Det giver de bedste løsninger og de bedste kvalitetsudviklinger.
Hvis lovgivningen havde været den helt store succes på forhånd, var det jo lidt mærkeligt, at det fjerde hospice sagde nej til at være inden for lovgivningen. I forhold til den palliative behandling er vi også meget positive med hensyn til, hvordan den skal tilrettelægges.
Jo, naturligvis er vi bekendt med, at folk ønsker at etablere flere private hospicer
Det var jo også det, jeg sagde.
Jeg sagde, at vi afventer, hvad der er i rapporten, men jeg sagde også, at det ikke kun er i privat regi, at man kan etablere et hospicetilbud, og at jeg synes, vi skal afvente rapporten, før vi herinde tager stilling til, hvorvidt det er i sygehuslovgivningen, der skal ske en udvidelse af de her tilbud.
Ringkøbing Amt har lige lavet
en fin aftale med deres kommuner om, hvordan de går ind og betaler for forskellige hospiceophold, og det kan man gøre uden at gå ind i sygehuslovgivningen.
Henriette Kjær (KF), 2001-01-18:
Disse mennesker kan i dag vælge at dø hjemme, på sygehus eller komme på hospice.
Den sidste tid, man lever, skal på trods af sygdom forløbe trygt og roligt med professionel pleje og behandling.
Det er vores klare opfattelse, at de hospicer, der allerede er etableret, danner nogle gode rammer og har det indhold, der skal til for at give døende en god sidste tid.
I Det Konservative Folkeparti var vi glade, da det trods alt blev muligt at få betalt sit hospiceophold, så dette tilbud nu er åbent for alle, der måtte ønske det.
Men hvis denne valgfrihed skal blive reel, skal der etableres flere hospicer, og disse skal selvfølgelig omfattes af det frie sygehusvalg, sådan at man får mulighed for enten at blive plejet hjemme, ligge på en palliativ afdeling på et sygehus eller vælge hospiceløsningen.
Det er den valgfrihed, der er væsentlig for os.
Samtidig er det virkelig opløftende at møde så mange mennesker, der brænder for hospicetanken.
Der er utrolig mange mennesker, der engagerer sig i planerne for at få oprettet et hospice.
De lægger al deres fritid i projekterne, og det er seriøse mennesker, vi har med at gøre.
Jeg tror, at det hurtigt går op for folk, at man ikke bare kan købe sig et nedlagt hotel, eller hvad det måtte være, og kalde det for et hospice.
Det kræver mere end som så.
Så hvis det faglige grundlag er i orden, burde vi her i Folketinget kunne blive enige om at udvide det frie sygehusvalg til også at omfatte nytilkomne hospicer.
Den finansieringsmodel, man anvender i dag, har imidlertid vist sig uhensigtsmæssig, da pengene gives over bloktilskuddet, uanset om man sender patienterne på hospice eller ej.
Desuden regnes bloktilskuddene ud på finurlig vis - det ved vi alle - så det virker som en dårlig model, man har valgt.
Vi vil derfor opfordre ministeren til at lave en anden tilskudsmodel, hvis det overhovedet kan lade sig gøre.
Det er vores indtryk, at den nye sundhedsminister er optaget af de bløde værdier.
Vi ved, at ministeren har udtalt, at der skal være en hjælpende hånd og et forstående menneske, netop i den situation de døende er i, til at tage hånd om patienten.
Jeg er også bekendt med, at vores sundhedsminister mener, at især omsorgsdelen for de uhelbredeligt syge kan forbedres.
Derfor synes jeg, at det her er en oplagt mulighed for sundhedsministeren.
Det ville være en sympatisk håndsrækning, hvis regeringen kunne støtte dette tiltag.
Økonomien kommer jo ikke først, det gør menneskene.
Og vi hjælper gerne med at få dette finansieret i kommende forhandlinger.
Så lad os ikke vente på redegørelsen.
Vi ved jo alle sammen, at den vil munde ud i, at der er behov for flere hospicer, så jeg synes lige så godt, vi kan sende det signal til de flittige mennesker, der er i gang allerede nu, at det kan lade sig gøre at få udvidet modellen.
Yvonne Herløv Andersen (CD), 2001-01-18:
Jeg vil gerne spørge fru Anni Svanholt, som jo står heroppe og siger, at inden loven, der så kom til at omfatte tre af de fire eksisterende færdigetablerede hospicer, blev vedtaget, var det kun for de rige.
Det synes jeg er en urimelighed at sige, når Sankt Lukas har betalt af sin egen fond.
Man har aldrig spurgt folk, om de havde penge.
Man har ganske enkelt sørget for, at der blev betalt.
Så det er i hvert fald ikke rigtigt.
Det andet, der heller ikke er rigtigt, er med hensyn til Sct. Maria Hospice.
Der har kommunen og amtet delt udgiften.
Så det er ikke rigtigt, at det kun var for de rige, og sådan skulle det helst heller ikke blive fremover.
Gyda Kongsted (V), 2001-01-18:
Angående de forskellige analyser og statistikker så synes jeg, vi skulle tage sådan en høring i vores sundhedsudvalg.
Det, det her drejer sig om, er, at det er en lovlig industri, hvor man vil gå ind og knægte ytringsfriheden ved at lave reklameforbud.
Det er det, vi taler om.
Karen J. Klint (S), 2001-01-18:
Jeg vil lige gøre fru Henriette Kjær opmærksom på, at med hensyn til den syltetøjskrukke derude så har maleren, som faktisk også var en meget klog maler og en meget vittig maler, sat cellofanpapir over. Vi agter ikke at tage det cellofanpapir af og putte rapporten ned i krukken for at sylte den.
Vi agter faktisk at debattere den, når den kommer.
Henriette Kjær (KF), 2001-01-18:
Ude i Vandrehallen under tavlen med udvalgsmøder har »den onde maler« tegnet en syltekrukke og en snegl, og det skal symbolisere, at udvalgene sylter arbejdet, og at de svære spørgsmål, som man ikke sådan lige kan tage stilling til, bliver sendt i udvalg.
Sådan går det jo desværre ofte herinde: Når der er noget, man ikke lige vil af den ene eller den anden grund, så sylter man det, for der er jo lavet rapporter og vurderinger om hospice og andre tilbud til uhelbredeligt syge, og vi er alle enige om, at der skal være et bredt tilbud til den enkelte.
Vi har alle forskellige indstillinger til døden.
Det kan være den unge mor, der enten kan være hjemme og vil have sine børn omkring sig den sidste tid, fordi hun ønsker at være sammen med dem, men det kunne jo også være en anden ung mor, der ikke ønsker, at hendes børn skal se hende syg og svækket, men huske hende som en stærk og aktiv kvinde, og hun vil måske vælge et hospice.
Vi ønsker alle valgmuligheder præcis som ministeren.
Det er ikke det, det drejer sig om.
Som ministeren også ved, så rokker det jo ikke ved det faktum, at man mener, der er behov for 250 hospicepladser.
I debatten om forbudet mod tobaksreklamer henviste mange ordførere til Kræftens Bekæmpelses papirer, hvor de havde samlet lidt viden, som der står, og mange ordførere brugte det papir kraftigt i deres argumentation.
Så nu vil jeg også effektivt og kraftigt her i debatten bruge Kræftens Bekæmpelses tal: Der er behov for 250 pladser.
Lad os da give de nyetablerede hospicer mulighed for at komme ind under loven, så vi kan dække det behov.
Jeg synes altså, det var lidt ærgerligt, at sundhedsministeren ikke i dag vil give tilsagn om en udvidelse.
Det er virkelig sørgeligt.
Sympatien er der jo.
Det er et meget stort mindretal, der er for udvidelsen, som står bag det her beslutningsforslag, så det havde klædt ministeren at række hånden frem til samarbejde.
Vi må som sneglen bevæge os langsomt fremad og vente til foråret og hvad så?
Venter vi på endnu et nederlag eller hvad?
Keld Albrechtsen (EL), 2001-01-18:
Da mit partis ordfører, hr. Frank Aaen, er forhindret i at være til stede, skal jeg på hans vegne oplyse, at Enhedslisten fortsat er meget velvilligt indstillet over for, at døende får flere forskellige tilbud i deres sidste tid. Der skal være langt bedre muligheder for at kunne dø på en værdig måde, og her er hospicer naturligvis et vigtigt element, men der er faktisk brug for langt flere initiativer, og vi har forstået, at regeringen er på vej med sådanne initiativer, der omfatter mere end hospicer, og det udspil vil vi afvente.
Anni Svanholt (SF), 2001-01-18:
I SF mener vi, at uhelbredeligt syge skal have mulighed for at vælge at afslutte livet på et hospice eller lignende, hvor der kan tilbydes god omsorg, pleje og lindring, og hvor pårørende får bedre muligheder for at deltage end på et sygehus.
Vi mener derfor, at tilbud om ophold på et hospice skal være en del af det offentlige, skattefinansierede tilbud og gratis for patienten.
Vi så meget gerne, at hvert amt i samarbejde med kommunerne etablerede et sammenhængende, fleksibelt tilbud
til uhelbredeligt syge og døende, hvor hjælp og støtte til døende i eget hjem af fagfolk fra bl.a. specialafdelinger, de såkaldte palliative afdelinger, også kunne indgå.
Man kunne også forestille sig meget andet.
Indtil vedtagelsen af loven om hospicer i Folketinget var det udelukkende muligt at få ophold på et hospice på de private institutioner mod egenbetaling.
Men med vedtagelsen af denne lov i sidste samling, som var en opfølgning af finanslovaftalen for år 2000 mellem regeringen, De Konservative, Centrum-Demokraterne og SF, og som Venstre tilsluttede sig, fik uhelbredeligt syge patienter omsider gratis tilbud om ophold på et hospice.
I praksis bliver der frit valg til tre af fire eksisterende selvejende hospicer under frit sygehusvalg.
Det indebærer, at hjemamtet forpligtes til at betale for benyttelsen, uanset hvilket amt patienten kommer fra.
Det var vigtigt, at det offentlige sundhedsvæsen påtog sig at give døende denne valgmulighed.
Så undgår vi, at det kun bliver et valg for de rige, der har råd til at betale for det i privat regi.
Det var tiltrængt.
Det var ikke den bedste løsning efter SF's opfattelse, men det var så det, der dengang kunne lade sig gøre.
Det ændrer ikke ved, at vores holdning er, som jeg allerede har nævnt, at denne ordning vil vi arbejde for at få gennemført.
Vi ser derimod frem til resultatet af den arbejdsgruppe, som ministeren har nedsat, sådan at vi kan få et godt og fagligt grundlag at tage stilling på.