Søren Søndergaard (EL), 1999-06-17:
Begrundelsen for vores eget ændringsforslag er sådan set samtidig begrundelsen for, hvorfor vi stemmer imod regeringens.
Der er problemet med den styrke, der skal sendes af sted.
Der er en FN-resolution, som anmoder om opstilling af en international styrke med substantiel NATO-deltagelse og en enhedskommando, men det, der er blevet realiteten, er en NATO-styrke med NATO-kommando, som oven i købet skal gennemføre et bestemt NATO-diktat.
Det er jo derfor, vi har konflikten med Rusland.
Det er en farligt konflikt, fordi den kan løbe ud af kontrol, fordi der er kræfter i gang i Rusland, som helt åbenlyst opererer på egen hånd, men det er også farligt, fordi det kan føre til, at man giver nogle indrømmelser, som efter vores opfattelse er uacceptable.
Jeg vil godt understrege, at det, at vi mener, at der skal forhandles med Rusland, ikke betyder, at vi mener, at Rusland skal have et eget område op til grænsen til Serbien, som det skal kontrollere, og måden at undgå det på er lige præcis fra starten at have inddraget Rusland og givet dem nogle reelle indrømmelser i forhold til kommandostrukturen, hvilket man jo formentlig også kommer til i sidste ende.
Det andet argument, som er vores, er, at den politiske løsning, der fremlægges, jo indebærer, at kosovaalbanerne ikke kan få ret til at bestemme deres egen fremtid.
De kan få selvstyre, et selvstyre, der er bestemt af NATO, men de kan ikke få ret til at bestemme, om de vil være et selvstændigt land eller de ikke vil.
Det er ikke et spørgsmål om, hvorvidt Enhedslisten ønsker, at Kosova skal være selvstændigt eller ej, det er et spørgsmål om, hvorvidt man anerkender deres ret til at træffe beslutningen selv, og der må vi bare konstatere, at et flertal i denne her sal har besluttet, at den ret skal kosovaalbanerne ikke have, og så kan vi jo så se, om kosovaalbanerne vil acceptere det.
Det er ikke noget, der får støtte fra Enhedslisten.
I forhold til hr. Arne Melchior er det da nok rigtigt, at det her forslag har været kendt i forligskredsen i et stykke tid.
Det har ikke været kendt af os andre så længe.
Men det er da rigtigt, at vi i vores betænkningsbidrag kritiserer den vane, der er blevet, en vane, der går ud på, at når vi sender folk af sted til operationer, som kan koste danske soldater livet, så har vi en tradition for, at det helst skal gøres på mindre end 24 timer.
Havde det i går stået til et par af partierne,
så skulle det have været gjort inden for 10 timer, og det synes vi ikke er rimeligt.
Vi synes, at der skal være tid til at undersøge de svar, man får, ordentligt.
I dag f.eks. fik vi en lang række svar fra ministerierne
- en del af dem var i øvrigt fortræffelige svar, det skal vi sige tak for - og de svar havde vi 3 kvarter til at sætte os ind i og tjekke efter, om de var i overensstemmelse med det, vi selv syntes. Det synes vi ikke er en rimelig procedure, og det tror vi heller ikke nogen andre ville synes.
Og det har ikke en pind at gøre med, om vi støtter det her forslag eller ej.
Det har noget at gøre med, at sådan kan man simpelt hen ikke arbejde, hvis man vil gøre tingene grundigt.
Og det er også derfor, at jeg herfra føler et behov for
at sige tak til Forsvarsudvalgets formand, hr. Hans Engell, fordi hr. Hans Engell jo har været i stand til at forstå, at det var en urimelig behandling over for Folketingets medlemmer, og derfor som formand for udvalget i flere situationer har skåret igennem og givet mere tid til en grundig behandling.
Så fra Enhedslistens side siger vi i hvert fald tak til hr. Hans Engell, fordi han på den måde har forsvaret folkestyret mod folk, som opfatter det at sende næsten 1.000 danske soldater ned til en krig som en ren ekspeditionssag.