Line Barfod (EL), 2004-12-08:
Enhedslisten støtter også forslaget.
Det er glædeligt, at det nu langt om længe er kommet dertil, at vi får den revision af gældssaneringen, som der har været behov for i årevis.
Danmark var det første nordiske land, der indførte muligheden for gældssanering, men siden da har vi stået i stampe, og også med de forbedringer, der ligger her i forslaget, vil vi stadig have langt, før vi når det niveau, som flere af de andre nordiske lande er nået op på i forhold til at betragte gæld som et samfundsproblem og noget, som man skal gøre noget ved, og hvor man, især hvis vi indførte muligheden for gældsrådgivning, virkelig kunne hjælpe mange mennesker og også forebygge en stor del af de sociale problemer ved at sikre, at folk får økonomisk hjælp i tide.
Et af de store problemer, jeg har oplevet, når jeg har snakket med folk i de mange år, jeg har arbejdet med at rådgive folk, der har økonomiske problemer, er, hvor skamfuldt det er for mange ikke at have styr på deres økonomi.
Det er noget af det værste.
Jeg har ofte oplevet folk, som godt kunne sidde og fortælle om alkoholproblemer og incest og alt muligt andet, de har været udsat for, men at fortælle, at man ikke havde styr på sin økonomi, har været svært.
Nogle gange går der et år, før de kommer og fortæller om de sidste gældsposter, fordi det simpelt hen er så hårdt at skulle erkende, at man ikke har kunnet styre sin økonomi.
Der tror jeg altså, at vi ville kunne komme langt, hvis vi gjorde mere for, at det blev et problem, hvor man anerkendte, at her havde man behov for hjælp, på nøjagtig samme måde, som vi har gjort i forhold til ludomani og en række andre problemer, folk har, så vi kunne tage os af det i tide.
Det håber jeg bliver næste skridt.
Så må jeg også indrømme, at jeg undrede mig temmelig meget, da jeg læste Konkursrådets betænkning om rentefradraget, hvor alle på området er enige om, at det ville være vældig fornuftigt at afskaffe rentefradraget, der udløser et enormt bureaukrati, og som ikke har nogen betydning for skyldneren.
Det undrer mig altså meget, at Konkursrådet sidder og tager stilling til noget, der overhovedet ikke har med lovgivning at gøre, men som jo er en rent ideologisk beslutning fra regeringen om, at man har et skattestop.
Det synes jeg er mærkeligt.
Så har jeg en lang række ting, jeg gerne vil have uddybet nærmere under udvalgsarbejdet i forhold til det konkrete indhold i forslaget.
Der er spørgsmålet, som fru Anne Baastrup også var inde på, om folk, som er kommet ud i gæld på grund af misbrug, på grund af psykiske problemer, på grund af voldeligt samliv eller incest eller andet, hvor man i den praksis, der hidtil har været, de fleste steder har haft en god mulighed for i nogle situationer, hvis det var den rigtige dommer, man kom ind til, at få en gældssanering.
Det synes jeg er vigtigt at få præciseret i forhold til det, der lægges op til her, at den mulighed stadig skal være der.
Selv om det er forbrugslån eller andet, skal man altså have muligheden for at få en gældssanering, så man kan komme videre i sit liv, når der faktisk er nogle gode forklaringer på, hvordan den situation er opstået.
Så er der spørgsmålet om indboforsikring, som fru Anne Baastrup også var inde på.
Det undrer mig altså, at man ikke har taget det med.
Hvad angår studiegæld, har jeg altid haft svært ved at forstå, hvorfor folk, der har taget et studielån og er blevet ramt af, at man havde en fejlslagen politik i 1970'erne, en politik, som regeringer, Folketing osv. har erkendt for længe siden var forkert, stadig skal behandles anderledes end andre; hvorfor de skal betale i så mange flere år end folk med andre typer gæld.
Så er der et spørgsmål om boligudgifter, hvor jeg gerne vil have følgende afklaret: Hvis folk har en høj boligudgift, dels hvad er en høj boligudgift, dels hvad gør man, hvis man ikke kan finde en billigere bolig?
Er man så afskåret fra gældssanering, indtil ens børn måske er flyttet hjemmefra og man så kan få en billigere bolig, eller indtil der ved et mirakel sker et eller andet med boligpriserne, så man kan få en billigere bolig?
Desuden er der spørgsmålet om husstandsindkomst.
Jeg synes jo, at det er glædeligt med det skridt, man tager her, men ligesom Dansk Retspolitisk Forening kunne jeg godt have tænkt mig, at man tog skridtet fuldt ud og behandlede hvert individ for sig i stedet for, at folk fortsat skal være afhængige af deres ægtefælle eller samlever.
Vi er som sagt grundlæggende meget positivt indstillet over for forslaget, men der er en række ting, som jeg håber vi får kigget nærmere på under udvalgsarbejdet.
Og så håber jeg, at ministeren vil kommentere Konkursrådets smagsdommeri omkring skattestop.