runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Inge Refshauge (DF), 2000-03-22:
Det er en god idé at opstille kvalitetskrav også i omsorgen og plejen af ældre mennesker.
Men her er udførelsen af disse helt afhængig af, hvilke mennesker der skal stå for udførelsen.
plejehjemmet »Lotte«.
Det har været nævnt et par gange her.
Men ved mit sidste besøg derude kunne man rigtig se, at her var der kvalitet i omsorgen af ældre mennesker.
Bygningerne er ikke helt up to date, og det er ikke et stort forkromet plejecenter, men omsorgen, varmen og plejen, kort sagt menneskelighed, blev skrevet med stort derude på »Lotte«. Der findes helt sikkert andre plejehjem, hvor ældre får en lignende omsorg her i landet, ja, mange endda.
Jeg kender i hvert fald et på min egen hjemegn, og det er Rise Plejehjem i Rødekro Kommune, men der er sikkert mange, mange flere.
Desværre har vi i den senere tid set andre tilfælde, hvor omsorg og pleje ikke har været i orden, hvor ældre svage mennesker kort sagt er blevet misrøgtet.
Det må ikke forekomme.
Det kan vi ikke være bekendt.
Det her er ikke noget angreb på plejepersonalet rundt om i landet, for de gør alt, hvad de kan, og sikkert mere til.
Mange af dem går også hjem fra arbejdet med en dårlig samvittighed over for de ældre.
De rammer, kommunalbestyrelsen har givet dem, giver hverken tid eller råd til at udføre opgaverne, sådan som de måske gerne ville gøre det.
Det er måske dér, vi skal sætte ind.
Jette Gottlieb (EL), 2000-03-22:
Allerede i dag er der faktisk rigtig mange kommuner, der har fastsat kvalitetsmål.
Det er en god idé.
Der er også flere steder, hvor man, som f.eks. i plejehjemmet Sølund i København, arbejder med etiske regnskaber og den slags.
Men målstandarder, eller hvad man nu vælger at kalde dem, har kun en reel mening, hvis der også er de nødvendige økonomiske og personalemæssige ressourcer til at opfylde dem - ellers bliver det jo tom snak.
Vi ser gerne, at der fra Folketingets side fastsættes
nogle mindstekrav, som kommunerne skal opfylde.
Det vil øge retssikkerheden for borgerne.
Det kan f.eks. være krav til de fysiske rammer for plejeboliger eller regler for, hvor tit man mindst skal yde forskellige typer hjælp inden for hjemmehjælpen.
Vi kan i dag ikke love, at vi vil stemme for forslaget, når det kommer til endelig behandling, for forslaget, som det er fremsat her, bygger på en illusion om, at ældreplejen er et marked, hvor den enkelte ældre via Internet, eller hvad man kan forestille sig, selv finder den udbyder, der bedst modsvarer den ældres ønsker og behov.
Som jeg nævnte under den forrige behandling, så er sådan en illusion fuldstændig
ude af trit med virkeligheden.
Nu er det jo ikke plejehjemmet eller hjemmehjælperen, der ordinerer medicinen, det er faktisk den ældres egen praktiserende læge, så medmindre man fra forslagsstillernes side har tænkt sig, at ældre, der kommer på plejehjem eller modtager praktisk eller personlig bistand, skal fratages retten til selv at vælge praktiserende læge og i stedet have en kommunalt ansat læge, så kan hverken stat, amter eller kommuner fastsætte normer for, hvilken medicin der skal ordineres til den enkelte.
Derimod kan man ved at sikre sig, at alle former for praktisk og personlig bistand ydes med et forebyggende og aktiverende sigte, være med til at bevare det bedst mulige funktionsniveau hos den enkelte ældre og helst selvfølgelig uden medicin.
Men Enhedslisten synes altså, det er en god idé med kvalitetsstandarder, men de skal tage udgangspunkt i de ældres virkelighed og ikke i en illusion om et ældreplejesupermarked.
Konkurrencen er i hvert fald ikke vores grundlov.
Tove Videbæk (KRF), 2000-03-22:
Vi må have et sæt kvalitetsstandarder eller standardregler i den kommunale plejesektor for, hvordan pasning af de ældre skal foregå i praksis på plejehjem og i kommunen i øvrigt.
Man kunne måske endda strække det her forslag så langt som til at sige, at vi må have en kvalitetsmærkning eller en slags certificering af plejehjem.
Fru Grete Schødts fortalte om en rapport, som er på vej, der skulle omhandle 11 konkrete indsatsområder, og den rapport ser jeg da frem til at modtage.
Den kan måske give os yderligere gode ideer.
Jeg håber så, at den rapport er bedre end den, vi for nylig fik om ældreplejen fra KL, hvori der sådan set overordnet stod, at vi gør det jo godt, og at vi ingen problemer har.
Vi bør have et kvalitetsløft vedrørende holdning til de ældre, holdning til at passe ældre, som er helt afhængige af andre, og kvalitetsløft vedrørende værdig pleje, praksis for medicinering, fysiske rammer, kostforplejning, hygiejniske forhold, personaleforhold m.v., som nævnes i bemærkningerne
til forslaget
Derudover bør der også sættes ind med uddannelse til de ansatte og især til lederne.
Et kvalitetsløft bør også fokusere på mentaliteten eller atmosfæren, omsorgen, varmen, medmenneskeligheden i plejen.
Disse begreber er måske de allervigtigste for de svage ældre, og vi kender da heldigvis alle nogle gode eksempler på plejehjem, som vi gerne vil være på, når vi engang kommer så vidt.
Men de kvaliteter, som findes de gode steder, vi kender og sætter pris på, ønsker vi indført på flere plejehjem, det er helt klart.
Det er af hensyn til de ældre og for at give de ældre en værdig og tryg tilværelse.
Så derfor et helt klart ja til forslaget om indførelse af kvalitetsstandarder i den kommunale plejesektor.
Martin Glerup (S), 2000-03-22:
Jeg vil gerne spørge hr. Hans Christian Schmidt: Hvor i den her landsplanredegørelse står der, at kommunerne skal fratages retten til at udlægge erhvervsarealer?
Det vil jeg gerne lige spørge om, for jeg må have overset det, da jeg læste den igennem.
Så kunne jeg godt tænke mig at vide, om ikke hr. Hans Christian Schmidt giver mig ret i, at den her planprocedure egentlig er en løbende dynamisk procedure, hvor man jo skal udmelde nogle regionplanretningslinjer med henblik på regionplan år 2005.
Og så vil jeg godt til sidst spørge: Hvad mener Venstre om udpegningen af de dér transportknudepunkter?
Kunne vi ikke få lidt konstruktiv snak ind i det her, sådan få at vide: Hvordan skal vi egentlig udpege dem?
Tove Videbæk (KRF), 2000-03-22:
Rent spontant vil jeg umiddelbart sige ja til det her forslag.
De ældre bør absolut frit kunne vælge, hvor de vil tilbringe deres sidste år.
Problemet er bare, at vi har ikke nok plejehjemspladser.
Der er lukket alt for mange plejehjemspladser ned.
Man har villet afinstitutionalisere.
Man har villet, at folk skulle være længst muligt i eget hjem.
De ældre skulle så bare have al den praktiske hjælp og pleje, de havde behov for.
Man har lukket plejehjemspladser og har ikke kunnet følge med med at etablere andre tilbud og med at yde den praktiske hjælp i deres eget hjem.
Og deres eget hjem er ofte ikke længere et ønsket bosted for den ældre, selv om det er eget hjem.
Og det er slet ikke egnet, når den svage ældre bliver så isoleret og ensom og utryg, som mange er blevet i de senere år.
Så er der her i dag også talt om visitering til plejeboliger eller ældreboliger, og den er blevet alt for stram, og derfor er ældre alt for syge og svage, inden de når at komme i plejeboliger.
Ældre, der ønsker at komme på plejehjem, får ofte det lidet opmuntrende svar: Du er ikke dårlig nok til at komme på plejehjem.
Det medfører igen, at de i mange tilfælde slet ikke får glæde af mange aktiviteter og sociale tilbud, som kan være disse steder, når de endelig når dertil.
Visiteringen bør absolut blødes op, så ældre, som mener, at de ikke længere kan klare sig selv, i højere grad får mulighed for at komme på plejehjem og i plejebolig og i det mindste også skal kunne være med til at vælge.
Plejehjemspladser skal vi have nogle flere af, også gerne private, så der er mening i det frie valg.
Ventelisterne i sig selv er nemlig med til at skabe utryghed hos de ældre.
Mange plejehjem står i øvrigt i øjeblikket til lukning på grund af, at de ikke lever op til nogle bygningsmæssige regler.
Jeg mener, at der er mange andre kvaliteter ved plejehjem, som kan være mere vigtige for de ældre, end om plejehjemmet er en moderne, veludstyret bygning, der kan leve op til alle kravene i diverse tekniske skemaer.
Når ældre er ensomme og utrygge og måske kun minimalt selvhjulpne, er det helt andre ting, de prioriterer og vælger - sådan noget som nærhed, socialt samvær og et par hænder til at hjælpe med det praktiske eller stryge over kinden.
Det handler om at skabe miljøer, tilpasse ressourcerne efter brugernes behov og ønsker og give dem medindflydelse på, hvor de vil tilbringe deres sidste år.
Hvis de ældre selv kunne være med til at vælge plejehjem, hvis de selv kunne være med til at vælge, hvor de skulle tilbringe deres sidste år, ja, så tror jeg, det vil gøre dem yderligere trygge, så Kristeligt Folkeparti kan støtte dette forslag.
Inge Refshauge (DF), 2000-03-22:
Jeg satte netop ikke lighedstegn mellem uopdragne børn og DAMP-børn.
Jeg sagde netop, at man skal passe på, at man ikke altid stiller den diagnose.
Med hensyn til revselsesretten vil jeg selvfølgelig ikke have, at forældre skal have lov til at tæve deres børn, men at irettesætte dem med et lille klask i numsen skal man ikke sige noget til.
Tove Videbæk (KRF), 2000-03-22:
Hr. Anders Samuelsen spørger, om det skal lægges oven i et eventuelt tilskud, som gives ifølge »pengene følger barnet«, som er Venstres forslag.
Men jeg vil da så også godt spørge hr. Anders Samuelsen, om ikke regeringen mener, at det er vigtigt at få så mange som muligt, også enlige mødre, ind i en uddannelse.
Og i den her forbindelse udtaler SU-rådets formand, Jakob Lange, jo netop i dag i Kristeligt Dagblad, at alt for mange enlige mødre aldrig får en uddannelse, fordi de ikke har råd til at skifte deres kontanthjælp ud med SU.
Og mener hr. Anders Samuelsen ikke, at sådan et ganske lille tilskud på 12.000 kr. til en enlig mor kunne være en meget enkel og billig måde at hjælpe hende til at komme i gang med en uddannelse, netop når vi i Danmark skal satse så meget på viden, kompetence og uddannelse?
Yvonne Herløv Andersen (CD), 2000-03-22:
I CD har vi bestemt sympati for forslaget, fordi vi også er bekymret for småbørnsfamiliernes vilkår.
Det er jo en debat, vi har haft oppe flere gange i Folketinget, om, hvordan man kunne forbedre det.
I dag er det meget vanskeligt at få dagligdagen til at hænge sammen med studier og småbørn og erhvervsarbejde, hvis alle tre ting er til stede på én gang, men når man nu begrunder forslaget med den undersøgelse, som er foretaget, hvor de 27 pct. af kvinderne under 25 år, der får foretaget en provokeret abort, begrunder deres valg med, de var under uddannelse, så tror jeg ikke, at det nødvendigvis er en økonomisk begrundelse, men lige så meget, fordi de ikke vil afbryde den uddannelse, fordi de gerne vil være færdig med den.
Og det er så en planlægning, som man vælger.
Og så vælger man jo også noget fra, det vil jeg da gerne medgive.
Men jeg tror ikke, det nødvendigvis er en økonomisk begrundelse.
Men jeg vil gerne i udvalget kigge på, hvordan det skal se ud for småbørnsfamilier, for der har været talt meget om det også fra regeringens side, men der mangler stadig væk en hel del. Og så synes jeg, vi kan bruge det til at finde en model, for det er 120 mio. kr., som man meget regulært fra Kristeligt Folkepartis side lover at finde til finansloven. Nu er det sådan, at når man når frem til snorene til finansloven, så er der mange, der er nødlidende.
Sikkert.
Men jeg vil altså sige til forslagsstillerne, at jeg vil medvirke meget positivt i udvalget til at se på, sammenligne økonomi i de forskellige grupper, for jeg synes heller ikke, det er rart, hvis nogen vælger børn fra på grund af økonomi, det skulle ikke være nødvendigt i dag.
Og lad os så i øvrigt se på, hvis vi nu havde - lad os sige det - 120 mio. kr. til det sociale område og til småbørnsfamilierne, når vi kommer så langt som til finansloven, om det nu også er det her sted, vi gerne vil anbringe dem.
Inge Refshauge (DF), 2000-03-22:
Det kan man heller ikke, men når barnet kommer i en skoleklasse og sygdommen ikke er opdaget, bliver den jo opdaget her, og så kommer barnet i behandling.
Men der er jo børn, der virkelig er urolige, aggressive, hyperaktive, og hvad man nu kalder dem.
De bliver ofte taget ud af klassen
til en specialbehandling, men de kunne måske med nogen ekstraundervisning komme tilbage i klassen og få en normal undervisning.
Yvonne Herløv Andersen (CD), 2000-03-22:
Med dette forslag til folketingsbeslutning har forslagsstilleren gjort sig rigtig umage.
Det er sjældent, man ser et forslag, der er så godt gennemarbejdet; der er virkelig brugt tid på det.
Jeg trak 11 sider ud af computeren, og jeg havde faktisk en positiv indstilling til det, for jeg tænkte: Her er søreme en, der har gjort noget ved det.
Men så må jeg sige, at da jeg begyndte at læse forslaget, blev min respekt vendt til undren.
Jeg tror ikke, jeg vil begynde at debattere om forslaget.
Jeg kan godt forstå det, der står i punkterne, men vores udgangspunkt og vores begrebsverden vil være så forskellige, at jeg ikke tror, det vil nytte noget, hvis jeg begynder en debat.
Jeg synes, det ville være godt, hvis man i forvejen f.eks. havde sendt forslaget rundt til ordførerne, så vi kunne få en idé om, hvad det er for et niveau, vi er på, og hvad det egentlig er, man vil med det.
Jeg troede først, at datoen var forkert, og at forslaget skulle have været dateret 60 år tidligere, og det siger jeg, fordi man på det tidspunkt i fuldt alvor troede, at man kunne helbrede sengevædere ved, at overlægen gav dem et drag over nakken.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-03-22:
Det mindst vigtige af de 10 punkter er genindførelse af revselsesretten, og det er ikke noget med slå børn eller tæve børn.
Det ved fru Yvonne Herløv Andersen godt.
Det er noget med, at man kan tage dem i hånden, når de er ved at vælte alle vinflaskerne henne i supermarkedet, og tage dem i armen og stoppe dem, når de er ved at slå deres lillebror ihjel, også på en offentlig plads, hvor forældrene ikke tør det i dag, fordi alle kigger og det er blevet ulovligt.
Men jeg er ked af, at fru Yvonne Herløv Andersen har så stor en undren over forslaget, og det undrer mig også, at hun tager fat i den mindst vigtige del af det og citerer forslaget for noget, som overhovedet ikke står der.
Yvonne Herløv Andersen (CD), 2000-03-22:
Jeg vil bare takke forslagsstilleren for at have bekræftet min opfattelse.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-03-22:
Fru Yvonne Herløv Andersen talte om niveauet, men hvad med niveauet i en ordførertale, som afviser hele forslaget og afviser problemerne, til trods for at bemærkningerne er ganske omfattende og ganske dokumenterende, og hvor den ene kyndige efter den anden på området børn og unge står frem? Jeg har citeret dem, jeg har angivet kilderne.
Der er et problem, der er et stort problem, og der er også nogle, der anviser nogle veje.
Men det er meget svært, og så kommer dette forslag ind og prøver på at lave nogle regler - meget utraditionelle, helt anderledes, ja.
De blev overhovedet ikke kommenteret.
Alt, hvad der sker, er, at fru Yvonne Herløv Andersen pådutter mig, at jeg skulle have foreslået, at børn skal have drag over nakken.
Det siger noget om fru Yvonne Herløv Andersens og CD's niveau.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-03-22:
Den radikale ordfører sagde bl.a. - jeg kan ikke kommentere det hele, det skal jeg heller ikke nu - at punkt 7 var et mærkeligt forslag, og om man nu kunne tage det alvorligt, at adfærdsvanskelige børn skulle fjernes fra skolens normalklasser.
Vi har faktisk haft en ret skarp drøftelse om lige præcis dette i en forespørgselsdebat.
Og der foreligger jo store redegørelser og undersøgelser af folkeskolen, hvoraf det fremgår, at skolelærerne selv anbefaler, at man fjerner halvdelen af de allermest adfærdsvanskelige børn.
Det er altså nogle, der truer med våben, har en forfærdelig sprogbrug og er til gene for undervisningen og trivslen i klassen - hele tiden!
Man har selvfølgelig spurgt klassernes lærere, hvad de synes, man skulle gøre, og lærerne siger, at de børn må væk fra skolens normalklasser og ud til en eller anden form for specialbehandling og specialundervisning.
Hvis man vil kalde dét useriøst, kalder man altså 60.000 skolelærere for useriøse.
Anders Samuelsen (RV), 2000-03-22:
Det kunne være interessant at høre, hvad Sigrid Riise og mange af de andre, som er blevet taget mere eller mindre til indtægt for disse forslag, havde af kommentarer til det samlede forslag.
Det kunne egentlig være interessant, om de bakker de konklusioner, som der bliver peget på, op.
Man kan sige, at et eller andet sted tenderer det jo halvvejs voldtægt af de her folk, hvis det ikke er tilfældet, hvis det ikke er sådan, at hr. Frank Dahlgaard kan bekræfte, at de faktisk bakker lige netop de løsningsforslag her op, når de på den måde bliver taget til indtægt for de forslag, som bliver fremsat.
Egentlig er det igen det samme problem, at hr. Frank Dahlgaard her siger, at nu har jeg altså været oppe på talerstolen og sige, at 60.000 lærere er useriøse.
Er det 60.000 lærere, som står bag de forslag?
Står samtlige bag de forslag, som hr. Frank Dahlgaard henviser til?
Bare for at stille et enkelt spørgsmål.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-03-22:
Der er ikke nogen tvivl om, at lærerne står bag forslaget om, at halvdelen af de meget stærkt adfærdsvanskelige børn fjernes fra skolens normalklasse og kommer ud til anden behandling, dels af hensyn til dem selv, dels af hensyn til, at resten af klassen overhovedet får en chance for trivsel og undervisning.
Den undersøgelse, der ligger til grund for det, har involveret hver femte folkeskole, altså 100.000 elever og deres lærere.
Det er en stikprøve på 20 pct., og dermed er det stenhamrende sikkert, at det er repræsentativt.
Tænk på, hvor små stikprøverne er, når man laver politiske meningsmålingsundersøgelser, og hvor nøjagtigt de alligevel rammer!
Så det er det.
Anders Samuelsen (RV), 2000-03-22:
Så jeg er fuldstændig overbevist om, at heller ikke de 60.000 lærere vil bakke forslaget op, som det ligger her.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-03-22:
Man har jo altså spurgt dem.
Jeg foreslår jo her, at man fjerner alle de adfærdsvanskelige.
Lærerne siger, man skal fjerne halvdelen af dem.
Så mere vanvittigt er det altså ikke.
Lærerne siger ikke, hvad der skal ske.
Det er klart, at disse børn ikke bare skal hældes ud på vejen.
De er blevet forsømt nok og formentlig af deres forældre, og derfor er de blevet, som de er.
De skal hjælpes på en eller anden måde, og det ligger jo implicit i det hele også her.
Det står jo i de økonomiske bemærkninger.
Det er noget af det, der koster penge, milliarder af kroner, at der skal tages hånd om dem.
Men ud fra en helhedsbetragtning siger lærerne: De må væk, for der er altså også andre børn end disse, som har krav på trivsel og en chance for at lære noget.
Så baggrunden for dette forslag er helt i orden.
Anders Samuelsen (RV), 2000-03-22:
Jeg blev glad for igen at blive bekræftet i, at mit forsøg på at nuancere det egentlig er velbegrundet, eftersom hr. Frank Dahlgaard netop her selv påpeger, at lærerne snakker om halvdelen, hr. Frank Dahlgaard taler om alle.
Så deri ligger jo alene en forskel, som kan illustrere, at det er væsentligt, på hvilket niveau vi tager udgangspunktet for den her diskussion, som er nødvendig.
Jette Gottlieb (EL), 2000-03-22:
Enhedslisten kan ikke støtte beslutningsforslaget, selv om der er to enkeltelementer ud af de ti, som vi har en vis sympati for, nemlig forslaget om at forlænge barselorloven og forslaget om at droppe planerne om den såkaldte helhedsskole.
Ifølge FN's børnekonvention, som Danmark har ratificeret,
er alle børn selvstændige individer med egne rettigheder.
Det er vi helt enige i.
Derfor bør samfundet altid tage udgangspunkt i det enkelte barn og dets behov.
Vi har et fælles ansvar for at sikre vores børn de bedste muligheder, men det betyder ikke, at børnenes forældre ikke også har et ansvar; det betyder, at de ikke er alene om det.
Vi tror også, at forældrene gør deres bedste.
Det er bare ikke altid nok.
Man kan jo ikke forhindre personer, der ikke bliver gode forældre, i at få børn.
Man kan ikke forebygge eller afhjælpe sociale problemer eller kriminalitet med beslutninger om, at det hele er forældrenes ansvar.
Den enlige mor, der arbejder som kassedame, får jo ikke mere tid sammen med sit barn, fordi man beslutter, at hun skal betale mere i børnehaveafgift.
Man kan heller ikke forbyde
enlige mødre, og man kan heller ikke forbyde fattigdom, og sådan kunne jeg blive ved. Vi støtter ikke forslaget.
Anders Samuelsen (RV), 2000-03-22:
Forslagsstillerne fra Kristeligt Folkeparti ønsker med dette forslag, at der indføres et særligt børnetilskud til børn af enlige SU-modtagere og parfamilier, hvor begge forældre er på SU.
Formålet med forslaget er at forbedre den økonomiske situation for forældre på SU, så de tilnærmelsesvis får samme vilkår, som familier på kontanthjælp.
I Det Radikale Venstre vil vi også gerne være med til at forbedre forholdene for børnefamilierne i Danmark, men der er flere grunde til, at vi alligevel ikke støtter dette forslag.
For det første er det vigtigt at fastholde, at det ikke i sig selv er en social begivenhed at være studerende.
Det er faktisk et frivilligt valg, og det ønsker vi også at det skal være fremover.
Der kan selvfølgelig være tilfælde, hvor de sociale myndigheder må træde til med en hjælpende hånd, og det er også muligt i dag.
Men det er utrolig vigtigt at fastholde det grundprincip, at studerende som hovedregel ikke er berettiget til ydelser efter sociallovgivningen.
For det andet kan jeg forstå, at SU-rådet er på vej med forslag til nye SU-regler, der også sigter på at forbedre de økonomiske forhold for studerende med børn, og jeg mener i det mindste, at man bør afvente disse forslag.
For det tredje mener vi fra Det Radikale Venstres side, at vi skal være meget forsigtige med at lave særydelser til særlige grupper i samfundet.
I en tid, hvor forenkling er kodeordet, og hvor vi f.eks. netop står over for at skulle lave en reform af førtidspensionsområdet, som jo netop bliver kendetegnet ved at have det formål at afskaffe særydelser og skabe mere gennemskuelige regler, så ønsker vi ikke at indføre nye særregler og særydelser.
Endelig mener jeg også, at det er en vigtig pointe, at et par med et barn ifølge Socialministeriets beregninger faktisk har et større rådighedsbeløb på SU end på kontanthjælp.
Jeg har forstået, at forslagsstillerne godt kan støtte Venstres forslag om, at pengene skal følge barnet, hvis man passer sit barn hjemme, i hvert fald har været positivt indstillet over for det.
Hvis vi lægger det oven i SU'en - vi har en enlig på SU, som så passer sit barn hjemme - og skal have børnepengene oveni, bliver man efterhånden temmelig velstående.
Er det også tilfældet her, at såfremt Kristeligt Folkeparti sammen med Venstre får held til at få gennemført »pengene følger barnet«, så skal der også ske et modtræk?