Anders Samuelsen (RV), 2003-04-10:
Da den radikale ordfører på området ikke kan være til stede, skal jeg læse følgende ordførertale op, og jeg vil understrege, at der i forespørgslen lægges op til en bred diskussion også omkring det boligsociale arbejde, altså i det hele taget om, hvad man kan gøre i det almene byggeri.
Det Radikale Venstre mener, at det er et bredt og interessant emne, der er en forespørgsel om i dag, og i det følgende indlæg vil jeg som ordfører koncentrere mig om fire emner.
For det første: problembebyggelser med ghettolignende forhold.
For det andet: ejerforholdene i den almene sektor.
For det tredje: lejefastsættelsen i den almene sektor.
Og for det fjerde: modernisering og vedligeholdelse af de almene boliger. For det første: Ghettoproblemerne har Det Radikale Venstre præsenteret et forslag til en løsning af.
Kommunerne har i dag en anvisningsret til 25 pct. af boligerne i det almene byggeri.
Derfor kan kommunerne skaffe tag over hovedet til de medborgere, som ikke har andre muligheder.
I princippet gælder de 25 pct. anvisningsret i hver enkelt boligafdeling, men regler for oprykning af nuværende lejere samt fraflytningsmønstret i de forskellige afdelinger fører til ghettodannelser i de mindst attraktive boligafdelinger.
Derfor foreslår Det Radikale Venstre, at kommunerne forpligtes til at bruge anvisningsretten i f.eks. op til halvdelen af de ledige boliger i boligafdelingerne, hvor bestanden af anviste beboere er under gennemsnittet i kommunens almene byggeri.
Det vil skabe en langt mere ligelig fordeling af personer med boligsociale problemer.
Tilsvarende skal kommunerne set med radikale øjne
i videst muligt omfang undgå at benytte anvisningsretten i boligafdelinger, som i forvejen har en høj andel af beboere, som i sin tid er blevet anvist.
Forpligtelsen, som kommunerne bliver pålagt, er til gavn for de personer, som har behov for at blive anvist til en bolig.
I dag er de mennesker ofte henvist til bestemte boligafdelinger, som ofte i forvejen er socialt belastede, og som har en dårlig kvalitet i forhold til prisen.
Det er med til at fremprovokere de problembebyggelser, som vi kender alt for godt fra mediebilledet.
Dette punkt er højt prioriteret i den radikale boligpolitik, og det er derfor glædeligt, at vi i forbindelse med boligforliget i finansloven har indgået en aftale med regeringen om at nedsætte et udvalg, der skal se på, hvordan anvisningsreglerne kan ændres, så den almene sektor bedre kan løfte sin boligsociale opgave.
Det Radikale Venstre vil gerne benytte denne lejlighed til at efterspørge status på udvalgsarbejdet fra ministeren. Vores bud på en løsning har jeg lige præsenteret, men vi er åbne over for andre tekniske løsninger, som kan modvirke ghettodannelser.
Med hensyn til den anden problemstilling, nemlig ejerforholdene i den almene sektor, må skatteborgerne have en klar forventning om, at de får løst de boligsociale opgaver, som de har bidraget til.
Regeringens tanker om at sælge de almene boliger er derfor urimelige set med radikale øjne.
Antallet af lejeboliger vil blive begrænset, og de, der bor i boligen i dag, vil opnå en kapitalgevinst.
Desuden er det sandsynligvis kun de attraktive boliger, som vil kunne sælges.
Kommunerne vil derfor som det eneste kunne stå tilbage med anvisningsret til problembebyggelser.
Salget af de almene boliger har intet med løsningen af en boligsocial opgave at gøre.
Det Radikale Venstre håber, at regeringen uanset privatiseringsiver ikke ødelægger den indsats, der de sidste mange år er gjort for at løse den boligsociale opgave.
Hvis man vil sælge de almene boliger, skal det ske, så hverken antallet af lejeboliger eller antallet af boliger med anvisningsret begrænses.
Ellers vil skatteborgernes penge være spildt. Med hensyn til den tredje problemstilling, lejefastsættelsen, vil jeg koncentrere mig om en konstateret forskelsbehandling, uden at jeg kan præsentere et egentligt løsningsforslag.
Der gives et offentligt tilskud til renteudgifter m.v. til opførelse af alment byggeri.
Desuden siger lovgivningen, at den enkelte boligafdelings indtægter skal balancere med udgifterne.
Den tidligere meget massive subsidiering af balancelejeprincippet betyder, at ældre almene boliger er meget billigere og derfor ekstremt eftertragtede.
Der er lange køer, og det er kun dem, der har stået længe på ventelisten, der har en chance.
Nye boliger er dyrere og derfor ikke lige så attraktive.
Derfor vil Det Radikale Venstre foreslå, at der igangsættes et undersøgelsesarbejde, der kan pege på modeller for, hvordan de store forskelle i huslejeniveau i den almene sektor kan reduceres.
Det er ikke rimeligt, at der er så store forskelle. Den fjerde problemstilling, modernisering og vedligeholdelse af de almene boliger, synes set fra Det Radikale Venstres side at have en åbenlys løsning.
I de kommende år vil Landsbyggefonden og de decentrale fonde blive så store, at de rigeligt vil kunne finansiere moderniseringen og vedligeholdelsen af de almene boliger.
Med hensyn til de fremlagte forslag til vedtagelse kan vi sige, at vi vil støtte den vedtagelse, som også bakkes op af S, SF og Enhedslisten, men at vi samtidig vil understrege, at vi hermed ikke har taget endelig stilling til, hvordan den konkrete udformning af den fri råderet skal være.