Anne Baastrup (SF), 2005-06-07:
For nogle år siden var jeg med Folketingets Retsudvalg i Holland, og inden det besøg var jeg af den klare opfattelse, at det at afkriminalisere hash ikke var nogen godt idé.
Men de folk, vi talte med i Amsterdam, beskrev opdelingen af markedet, der havde som konsekvens, at for det første var man bruger af hash og ikke misbruger, og for det andet førte det, at man brugte hash, ikke til brug af andre stoffer, og det førte heller ikke brugeren ind i kriminelle miljøer.
Vi tog så en større debat i partiet og kom frem til, at partiet som sådan skulle have den politik, at hash skal afkriminaliseres a la den hollandske model.
Vores begrundelse herfor er for det første, at hvis man får den adskillelse, så bliver de unge ikke ført ind i et kriminelt miljø og udsættes for den risiko, at de bliver tilbudt andre stoffer.
Vi kan se, at antallet af misbrugere i Danmark er stigende, det er voldsomt.
Jeg ved, at der er mange af ordførerne, der meget, meget eftertænksomt – og respekt for de holdninger – siger, at tilgængeligheden, hvis vi åbner op, bliver for stor.
Jeg kan fortælle ordførerne, at uanset hvilken flække man bor i i Danmark, så kan man, hvis man vil, finde ud af, hvor man kan købe det næste halve gram.
Det, der bare er problemet, er, at man så køber det et sted, hvor man, hvis der er udsolgt den dag af det grønne eller det brune, eller hvad det nu hedder, får tilbudt noget andet.
Og problemet er bare det, at man ikke ved, hvad det så er, man får.
Problemet er, at man får et godt forhold til den pusher, man i øvrigt køber fra, og herregud, man har det jo fint sammen, og så køber man det, der så fører en videre ned ad slisken.
For det er farligt.
Jeg hopper ikke på den der med, at man selvfølgelig bare kan tage det, og at det ikke gør noget.
Jo, det gør noget.
Når jeg er rundt på de psykiatriske hospitaler, er der så mange unge, der har hashpsykoser, som får ødelagt deres sind, fordi den oplysning, de unge får, er: Det er forbudt, du må ikke.
Der er ikke nogen, der fortæller en ung, hvad forskellen er på at være bruger og misbruger.
Jeg kan forvisse de tilstedeværende om, at det ville betyde noget, hvis vi gav de unge den oplysning, at hvis du ryger mere end en gang hver 14. dag, så er det den direkte vej til at blive misbruger, og hvis du regner med at skulle tage en uddannelse, og du så ryger om søndagen, så kan du ikke lære noget hverken mandag, tirsdag eller onsdag. Er der nogen, der fortæller de unge det?
Nej, for det er forbudt.
Der er problemet.
Vi lyver over for de unge, og hvad kan vi se af resultat?
Hver fjerde ung bruger hash.
Og hvad ved vi også?
Mange af dem kommer i gang med noget andet.
Det er simpelt hen en katastrofe, at vi hele tiden snakker forbi hinanden i den her sag.
Jeg respekterer til fulde de mennesker, som holder fast i, at det her er strengt forbudt, men hvad er resultatet?
Nu har vi så fået gennemført en ordning om, at de unge har ret til at få behandling, men hvis man læser Socialpædagogen, sidste artikel, kan man se, at de unge ikke aner, at de har et misbrug.
De har lidt hashbrug, men de kommer ikke i gang med en uddannelse.
De er ikke klar over, at de ikke kan tænke længere, og der er ingen, der kan fortælle dem det.
Det synes jeg er et problem.
Vi har jo også folk i vores egen folketingsgruppe, der synes, det her er meget, meget betænkeligt.
Snak med de unge nede på gaden, snak med de unge i de psykiatriske hospitaler, snak med de unge i værestederne, det er ikke godt, sådan som det foregår nu.
Det er en skidt vej, vi går nu, og det bliver værre.