Claus Hjort Frederiksen (V), 2002-03-13:
Det spørgsmål berører lidt af den diskussion, vi har været inde i her, nemlig spørgsmålet om, hvorvidt det vil blive gennemført som et indgreb i gældende eller kommende overenskomster.
Der vil jeg sige til hr. Ole Sohn, at der ikke vil blive grebet ind i overenskomsterne.
Regeringen har ingen intentioner om at gribe ind i hverken gældende eller kommende overenskomster.
Men vi skal blive bedre til at udnytte de muligheder, der allerede ligger i overenskomsterne.
Meget tyder på, at der inden for de gældende overenskomster er plads til, at virksomheden og den ledige får mulighed for at se hinanden an på helt almindelige vilkår, så virksomheden kan afprøve personens kvalifikationer uden at have de store lønomkostninger.
Der kan f.eks. være tale om ordinær ansættelse i 2-3 måneder til en startløn svarende til den inden for branchen gældende minimumsløn.
Regeringen vil derfor opfordre arbejdsmarkedets parter til at byde på, hvilke muligheder de ser for at ansætte personer, der har svært ved at få fodfæste på arbejdsmarkedet inden for de gældende overenskomster. I den forbindelse vil jeg meget gerne slå fast, at der ikke er tale om, at ledige skal modtage en lavere løn for samme stykke arbejde, som deres kolleger laver, men som disse udfører til en højere løn.
Personer, der yder samme stykke arbejde, skal selvfølgelig have samme løn.
På samme måde vil behovet være forskelligt for personer
Da vi her taler om en aftalebaseret ordning, bør varigheden af perioden, hvor personen er på den særlige startløn, derfor aftales individuelt, og så snart personen kan yde samme indsats som kollegerne, bør personen selvfølgelig have den samme løn.
Jeg synes, at hr. Ole Sohn gør processen her mere vanskelig ved at fremhæve, om den ene part eller den anden part har rejst ønske om det her.
Vi står over for et samfundsproblem, og derfor er min enkle tankegang den, at for udlændinge og indvandrere i Danmark er det helt afgørende at få et job, og så må vi altså efter min mening sige, at så kan der være nogle bekymringer
af den ene art og den anden art, og det må vi tage hensyn til, men det altovervejende problem i Danmark er, at disse mennesker får en chance for at komme i berøring med det danske arbejdsmarked
Jeg vil gentage igen, at har man én gang fået fodfæste, så er sandsynligheden for, at man bevarer fodfæstet, større, og lønmobiliteten på danske virksomheder er sådan, at det er ret hurtigt, at man kommer op og tjener den samme løn som sine danske kolleger. Så synes jeg godt, at man i en begrænset periode fra 2 uger til 52 uger kan sige, at det kan lade sig gøre.
For jeg forventer da, at for hovedparten af de mennesker, der kommer med kompetencer, er det måske 1-2 måneder, det drejer sig om.
Men der er da nogle, der har tungere problemer, hvor man skal kombinere det med noget danskundervisning, hvor man skal kombinere det med nogle andre foranstaltninger, og hvor man så siger: Jamen o.k., så er det altså 6 måneder eller 8 måneder, vi giver chancen her.
Men jeg vil bare forsikre hr. Ole Sohn om, at det finder sted inden for organiserede rammer, for accepten af de her initiativer ude på de enkelte arbejdspladser er jo helt afgørende for, at vores smukke tanker får luft under sig, så de kommer op at flyve.
Hermed sluttede spørgsmålet.