runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lone Møller (S), 1998-05-07:
Det er rigtigt, at vi har været sammen i mange timer, og at der også er mange papirer.
Jeg har det faktisk ligesom hr. Poul Erik Dyrlund
: Jeg kan ikke erindre, at jeg har set den henvendelse fra SiD, og det er rent faktisk derfor, jeg siger, det er meget, meget svært at forholde sig til de 40 pct., som SiD henviser til, når vi ikke har set noget om det.
Det var nu ikke det, der fik mig herop.
Det, der fik mig herop, var, at hr. Ole Sohn ikke svarede på det spørgsmål, jeg stillede i første omgang: Er det ikke korrekt, at de grupper, som før konflikten og mæglingsforslaget var underlagt nogle overenskomster, der giver dem en optjeningsret til henholdsvis barseldagpenge, sygedagpenge, omsorgsdage og pensionsordninger, også efter dette lovforslag er underlagt nøjagtig de samme optjeningsbetingelser?
Jeg kan ikke forstå, hvad det er, hr. Ole Sohn ønsker, vi skal ændre, medmindre vi skal have en helt ny lovgivning, og så han kan jo bare sige det og klandre det system, vi har, for at være galt.
Men det er jo en anden sag og har ikke noget med selve lovforslaget at gøre, og derfor vil jeg gerne bede hr. Ole Sohn bekræfte, at optjeningsbetingelserne er nøjagtig de samme som før konflikten for de mennesker, der er omfattet af disse overenskomster.
Jan Petersen (S), 1998-05-07:
Kernen er jo omsorgsdagene, og her siger hr. Ole Sohn, at det principielt er en god ting.
Ja, og det er da også derfor, at der nu er lejlighed til at støtte det.
Den er her jo lige præcis i dag.
Det er muligt, at jeg ikke har forstået kernen i det, der foregår - bortset fra jeg har fulgt debatten både skriftligt og på fjernsyn - men det er vel ikke vinklen på diskussionen.
Næ, det hr. Ole Sohn må indrømme over for alle dem, som har rejst forventninger i forhold til den overenskomstforhandling, der har været, i forhold til det forlig, de forkastede, og i forhold til den løsning, regeringen nu har suppleret det forkastede mæglingsforslag med, er, at der er sket et gennembrud på et område, som utrolig mange familier havde forventninger til, at overenskomstparterne havde løst selv.
Dér, hvor det er løst af parterne selv, f.eks. på statens område, er det endda blevet til mere. Jeg tillader mig at stille et tvivlende spørgsmål: Kunne man have fået bedre forlig via en forhandling?
Jeg forstår så, at det forbund, jeg selv er medlem af, og andre protesterer.
Men tror hr. Ole Sohn, at jeg gør det her for sjov og er med til det her for sjov?
Det er ikke for sjov, det her.
Det er alvor, og det er træls.
Og så vil jeg have lov at glæde mig over, at der er sket et gennembrud på et område, hvor utrolig mange mennesker gerne vil have, der sker noget.
Ole Sohn (SF), 1998-05-07:
Til hr. Thulesen Dahl vil jeg gerne sige, at jeg da går ud fra, at regeringen selv har clearet økonomien af med den borgerlige opposition.
Jeg kan ikke forestille mig andet.
Det er jo de to parter, der har lavet indgrebet, så derfor har de sikkert også fået dækning for økonomien.
SF's økonomiske politik er velkendt.
Vi har aldrig brudt os om, at man fjerner formueskatten.
Vi kan sikkert finde en lang række områder inden for den økonomiske politik, hvor der kan skabes stramninger, men det har ikke noget med den her sag at gøre.
Til hr. Jan Petersen: Jo, vi synes principielt, at omsorgsdage er et godt element, et familiepolitisk velfærdsgode.
Når Folketinget begynder at lovgive, ikke bare lovgive, men griber ind i en lovligt varslet konflikt, og når man hælder en halv milliard kroner ud til arbejdsgiverne, så må ens mindste forventning da være, at man så også siger, at der skal gives omsorgsdage til gengæld.
Det gør man ikke.
Man siger: En tredjedel skal have, og to tredjedele skal ikke have noget.
Det finder vi aldeles ikke rimeligt, heller ikke i forhold til HK's medlemsskare.
Det er vel også derfor, at HK's medlemsforbund har kritiseret det. Til fru Lone Møller om optjening af anciennitetsret: Jeg synes, at det er utroligt flot og skarpsindigt set, for det er faktisk nøjagtig det, som SF foreslog i sit ændringsforslag, nemlig når man nu ikke kunne bruge en optjeningsordning, som svarer til ferieloven, som sikrer en hundrede procents dækning for alle lønmodtagere i forhold til feriefridagene, så kunne man som næste alternativ bruge en optjent anciennitetsret, som svarer til arbejdsmarkedspensionsordningen.
Det stemte fru Lone Møller imod for 10 minutter siden sammen med et stort flertal i Folketinget.
Muligheden har været der, men vi kan så tage det op siden hen, hvis der bliver mulighed for det.
Til hr. Poul Erik Dyrlund og til spørgsmålet om det signal, der ligger i, at regeringen forærer flere hundrede millioner kroner væk til arbejdsgiverne uden nogen som helst modydelse, så kan jeg ikke se noget positivt signal i det.
Men jeg er da fuldstændig enig med hr. Poul Erik Dyrlund i, at fagbevægelsens tillidsrepræsentanter naturligvis nok skal sørge for at gå til de lokale arbejdsgivere og opnå en del af de manglende resultater, som de er blevet forhindret i at få gennemført i kraft af regeringens lovindgreb.
Naturligvis vil tillidsmændene på arbejdspladserne tage fat, og forhåbentlig vil de også tage fat i omsorgsdagene. Jeg havde ikke forestillet mig, at en socialdemokratisk ledet regering hældte flere hundrede millioner kroner ud til arbejdsgiverne uden at kræve så meget som en eneste omsorgsdag til gengæld.
Lone Møller (S), 1998-05-07:
Det er åbenbart ikke helt nemt at få et svar fra hr. Ole Sohn, så jeg vil prøve en gang til.
Kan hr. Ole Sohn bekræfte, at de regler, vi har lavet med dette lovforslag - det er jo ikke en ny arbejdsmarkedslovgivning, men et lovindgreb i forbindelse med en konflikt, hvor man efter min mening bestemt ikke behøver at bøje hovedet, selv om jeg heller ikke er tilhænger af, at der skal gribes ind i en arbejdsretslig konflikt - og optjeningsreglerne med det stillede ændringsforslag, er identiske med de optjeningsregler, som i dag findes for de grupper, som er underlagt det her lovforslag? Det kan godt være, at jeg har sovet i timen, men jeg kan ikke finde nogle forskelle.
Derfor vil jeg gerne bede om at få enten en be- eller afkræftelse af, at reglerne er identiske med de regler, som vi i dag har på arbejdsmarkedet.
Poul Erik Dyrlund (S), 1998-05-07:
Selv om det er ved at være sent, er jeg altså nødt til at konstatere, at det er det rene vrøvl, hr. Ole Sohn står her og siger fra talerstolen som svar på mit spørgsmål fra før.
De er uden for konflikten, og de ligger uden for det her regeringsindgreb.
Det er i øvrigt min opfattelse, at de slet ikke er i gang med at forhandle overenskomster.
Men hvad var det, hr. Ole Sohn stod her og sagde fra talerstolen for et øjeblik siden?
Jeg har selvfølgelig en forventning om, sagde hr. Ole Sohn, at de mange tillidsrepræsentanter, man kan finde ude på disse arbejdspladser, går ud og forhandler nogle resultater hjem, nemlig de resultater, som den socialdemokratisk ledede regering ikke kunne skaffe dem via dette indgreb.
Hvad er det for en gang vrøvl?
De er ikke engang omfattet af disse her ting.
Men den kan selvfølgelig vendes.
Har hr. Ole Sohn virkelig den opfattelse, at vi også skulle gå ind dér og foregribe begivenhedernes gang og også begynde at gribe ind dér?
Det vil jeg i hvert fald meget stærkt fraråde.
Jeg synes, at erfaringerne med det, vi er i gang med her, skræmmer rigeligt.
Jan Petersen (S), 1998-05-07:
Jeg har så svært ved at forstå, hvad hr. Ole Sohns pointe egentlig er.
På det ene tidspunkt så er indgrebet i sig selv et problem.
Dernæst forholder man sig til indholdet.
Det er for så vidt en konstruktiv måde at arbejde på.
Og så er problemet nu, at det ikke er nok.
Er der for få dage til de her børnefamilier
Jeg har det problem, når jeg en gang imellem skal referere, hvad SF's standpunkt er, at det ikke er lige klart.
Og i den her sag er det faktisk ret vigtigt at kunne fortælle, om SF syntes, at det var fornuftigt at indføre omsorgsdage på det her område, da vi havde lejligheden til det, da vi greb ind.
Må jeg føje et spørgsmål mere til.
Det blev sagt, at det skal gælde alle.
Hvor mange og hvem?
Skal det også gælde uden for området?
Vi har med de fortolkningsbidrag, der er kommet, fået klarlagt, at det kan holde inden for den gruppe, der bliver grebet ind over for.
Men skal det også gælde grupper uden for området?
Det står lidt uklart for mig.
Ole Sohn (SF), 1998-05-07:
Til hr. Jan Petersen: Når jeg har tilkendegivet også at inddrage grupper uden for konflikten, så er det ikke, fordi det er noget, vi har opfundet til lejligheden.
Så er det faktisk, fordi det parti, som hr. Jan Petersen er medlem af, den regering, som Socialdemokratiet er en del af, ved siden af konfliktindgrebet har besluttet at forære arbejdsgivere på to tredjedele af arbejdsmarkedet flere hundrede millioner kroner uden noget som helst i modydelse.
Det finder vi i SF fuldstændig politisk og i øvrigt også økonomisk uansvarligt.
Så siger vi: Når regeringen nu sammen med de borgerlige har foræret arbejdsgiverne pengene, så var det mindste, man kunne gøre også at sige, at så må de to tredjedele af arbejdsgiverne, som ligger uden for konfliktområdet, og som får pengene foræret, i det mindste give den samme form for ydelse, som den tredjedel, der ligger inden for konfliktområdet, dvs. de to omsorgsdage.
Det har man ikke ønsket fra regeringens side.
Derfor har vi kritiseret det.
Min pointe og SF's pointe i hele den her sag er, at vi principielt er imod indgrebet.
Det håber jeg står klart også for hr. Jan Petersen.
Men jeg er glad for, at han opfattede, at vi faktisk også ønsker at være konstruktive.
Derfor tilkendegav vi allerede under førstebehandlingen, at vi ville stille en række ændringsforslag for i det mindste at rette op på nogle af de mest åbenlyse skævheder og urimeligheder, der følger af regeringens ønske om at gribe ind.
Det er det, vi har gjort.
Mit svar til hr. Poul Erik Dyrlund er lidt det samme.
Jeg er da fuldt på det rene med, at de to tredjedele af arbejdsgiverne, som får foræret millioner af kroner, ikke er omfattet af konflikten - fuldt på det rene.
Jeg har aldrig sagt andet.
Jeg har bare ikke kunnet forstå, hvorfor de skulle have gaver midt i et overenskomstindgreb, hvorfor regeringen vil give gaver til arbejdsgiverne uden modydelse.
Det er pointen i det.
Folk, som arbejder på området, er også uforstående over for det.
Det fik hr. Poul Erik Dyrlund besked på i aftes, da Dansk Elforbund var hos udvalget.
De forklarede, at de har haft 15.000 elektrikere lockoutet inden for elfo-området
, og som tak for, at regeringen nu griber ind, får deres arbejdsgivere, som har lockoutet dem, millioner af kroner som gave uden modydelse.
: Når problemet om optjeningsreglerne er til stede, så er det, fordi de ikke sikrer, at alle lønmodtagere under konfliktområdet er omfattet af feriefridagsreglen.
Det er hele min pointe.
Det er derfor, jeg har forsøgt at skitsere, og Specialarbejderforbundet har skitseret, at 40 pct. af deres medlemsskare ingen gavn får af det tilsagn, som statsministeren i strid med virkeligheden har givet befolkningen, nemlig at alle skulle omfattes af feriefridagsreglen.
Mogens Andreasen (DF), 1998-05-07:
Det er en livlig debat, vi har i dag, men det drejer sig om et specielt område, og det er vel nok sådan, at det er lidt svært at se, hvordan vi skulle kunne dække det område, som hr. Ole Sohn gerne vil have dækket.
Konkret er det jo altså et indgreb i arbejdsmarkedskonflikten, og dér har vi det grundprincip i Dansk Folkeparti, at arbejdsmarkedets parter selv skal forhandle overenskomster og løse arbejskonflikterne.
Kun i det omfang en arbejdsmarkedskonflikt rammer vitale samfundsområder som sygehuse, plejehjem, ældrepleje eller - som det er sket under denne konflikt - landbrugsområdet, så kan vi i Dansk Folkeparti støtte et indgreb.
Regeringen og Folketinget burde have grebet ind tidligere, så slagterierne var kommet i gang, så man havde undgået det, som grænser til dyremishandling af kyllingerne og svinene.
Dansk Folkeparti har ikke ønsket dette generelle indgreb, men hvorfor greb regeringen ikke ind i sidste uge?
Hvorfor ikke i næste uge?
Jamen det er jo et udtryk for statsministerens frygt for at komme for tæt på Amsterdamafstemningen den 28. maj.
Frygten er for stor, og den kan vi godt forstå at statsministeren frygter for. Vi mener også, at regeringen i forbindelse med overenskomstforhandlingerne burde have meldt ud til arbejdsmarkedets parter, at man påtænker et økonomisk indgreb i juni måned, et indgreb, man har bebudet i længere tid.
Var regeringen kommet med en udmelding, havde arbejdsmarkedets parter haft en reel skitse til brug i forhandlingerne.
Det må formodes, at indgrebet drejer sig om forhøjelse af benzinpriserne og andre afgifter.
Dansk Folkeparti har ikke overvejet at stemme imod indgrebet i overenskomsten, men derfra og til at stemme for
Derfor undlader Dansk Folkeparti at stemme til den her lov.
Anders Samuelsen (RV), 1998-05-07:
Der er ingen tvivl om, at vi selvfølgelig står i en kedelig situation, idet vi skal gribe ind i en arbejdsmarkedskonflikt.
Det er vi i Det Radikale Venstre ikke glade for, som jeg også har omtalt tidligere.
Men når det så alligevel er situationen, synes jeg også, vi skal forsøge at glæde os over de ting, som peger fremad, i stedet for udelukkende at fokusere på og forsøge at blive ved med at pege fingre, hvor der måske, hvem ved og så videre er nogle ting, som man kan sætte en finger på.
Det, som vi gerne vil glæde os over i Det Radikale Venstre, er, at der virkelig bliver taget fat på nogle familiepolitiske forhold med det her tiltag.
Rammen, der har været lagt, er også blevet holdt i den forstand, at det ikke er blevet til drastiske ekstraomkostninger for arbejdsgiverne.
ikke så mange, som nogle kunne have frygtet, men vi har oplevet nogle stykker - og noget af det, der har været kendetegnende, er, at de selvfølgelig gerne ville have en garanti for, at alle blev omfattet af de nye tiltag med feriefridage for børnefamilier, men hvis man gik dem på klingen ud over det punkt, var de faktisk meget begejstrede.
Der var flere, som sagde, at så havde de jo egentlig ikke ret meget at kritisere.
Jeg tror også, det er noget af det, vi har set udtryk for herude foran Christiansborg i dag, hvor man ikke har været i stand til at mobilisere ret mange mennesker i dyb forargelse over det indhold, der nu ligger i forslaget. Det her er noget, som kan mærkes, og det er noget, som vi håber på bliver det første skridt på vejen mod virkelig bedre forhold også for børnefamilierne.
Det er vi glade for, og med baggrund i det vil vi gerne støtte lovforslaget, som det ligger nu, selvfølgelig med det in mente, at vi beklager, det kom dertil, at det var nødvendigt, at vi skulle påtage os det ansvar.
Sådan er situationen, og vi påtager os ansvaret.
Det Radikale Venstre kan støtte lovforslaget.
Poul Erik Dyrlund (S), 1998-05-07:
Jeg sad og lyttede meget intenst til hr. Frank Aaens ordførertale.
Den var sådan ret traditionel, og hr. Frank Aaen forsøgte gentagne gange at inddrage masserne, store grupper af lønmodtagere, som under voldsomme protester nu er i den situation, at den dér formastelige regering trækker noget ned over ørerne på dem.
Hvor var masserne henne
, da vi i aftes og i nat modtog deputationer i Folketingets Arbejdsmarkedsudvalg?
Ja, masserne var skrumpet ind til noget nær eller mindre end en tiendedel af, hvad masserne var i 1985.
Hvor var masserne henne ude på Slotspladsen her i eftermiddag?
De var også skrumpet ind til, at jeg kunne tælle dem i en håndevending og tælle en 1.500-1.800 mennesker.
Det er hr. Frank Aaens masser, vi her taler om.
Hr. Frank Aaen var selvfølgelig også inde på vendingen, der går på, at vi nu har grebet ind til arbejdsgivernes fordel.
Nu er vi altså i den situation, at både hr. Aaen og jeg passer arbejdet her i Folketingssalen, men hvis hr. Aaen havde stået inde ved siden af og set TV-Avisen her kl. 18.30, ville hr. Aaen have kunnet konstatere, at formanden for Kvindeligt Arbejderforbund i Billund lige præcis nu har stået og udtalt til TV-Avisen, at »Nyrup gav os, hvad vores egne ikke kunne skaffe os«.
Jeg vender lige tilbage om det med strejkeretten.
Jan Petersen (S), 1998-05-07:
Hr. Frank Aaen sagde, at det er Overdanmark, der griber ind.
Jeg vil gerne have lov at citere et udsagn fra Overdanmark.
Der har ifølge Ritzau i dag været generalforsamling i Dampskibsselskabet Svendborg.
Den blev afholdt i Svendborg, og med rettidig omhu, må man vel sige, siger hr. Møller: »Det må befrygtes, at dette lovindgreb umuliggør fremtidige overenskomstforhandlinger, når man kan opnå forbedringer ved at forkaste det, der er opnået enighed om.« Og så tilføjer han, at regeringen burde have ophøjet selve mæglingsforslaget til lov, som der er tradition for.
Det er selvfølgelig et interessant udsagn, men jeg vil gerne citere videre: »Uanset om virksomhederne på kort sigt måtte blive kompenseret for lovforslagets yderligere omkostninger, vil den udvidede ret til frihed forringe konkurrenceevnen og være omkostningskrævende for samfundet.« Det var altså et udsagn fra Overdanmark, og hr. Frank Aaen er lige blevet konfronteret med et udsagn fra en repræsentant for dem, som hr. Aaen formodentlig vil kalde Underdanmark.
Hvem holder hr. Aaen egentlig med?
Peter Duetoft (CD), 1998-05-07:
De, der kan huske 1985, synes måske, det er lidt mere farvefattigt i dag, end det var dengang, men én ting er jo det samme som dengang: hr. Frank Aaens ordvalg og hans måde at sige tingene på.
Det var jo, som om han stod og snakkede til 150.000 mennesker nede på Slotspladsen.
Det gjorde han dengang, og nu holder hr. Frank Aaen så talerne her i stedet for, for nogle skal øjensynlig høre på dem.
Men det, der fik mig herop, er faktisk, at hr. Frank Aaen nu også begynder at inddrage folkeafstemningen den 28. maj.
Hr. Frank Aaen plejer dog at være en hæderlig debattør
, så jeg vil godt bede om, at han lader være med at blande tingene sammen, som han nu prøver på igen.
Jeg synes, vi tidligere i dag har fået bekræftet, at der ikke er nogen sammenhæng. Når man hører Dansk Folkepartis ordfører i denne debat i dag, hedder det sig, at vi ikke greb ind for otte dage siden af frygt for folkeafstemningen.
Man har så i øvrigt kunnet opleve fru Pia Kjærsgaard rejse land og rige rundt og fortælle, at nu griber vi ind på grund af folkeafstemningen.
Man kan jo ikke bruge begge argumenter, og det viser, hvor hul den argumentation, som hr. Frank Aaen også er inde på, er.
Skulle vi ikke lade det være to adskilte afstemninger?
Jeg vil godt spørge hr. Frank Aaen: Skulle vi have ladet landet køre i 14 dage med de problemer, som vi kan se er ved at starte, bare for at hr. Frank Aaen ikke kan bruge argumentet med folkeafstemningen i sin agitation?
Skulle vi virkelig have gjort det?
Skulle vi virkelig have ladet alt griseriet fortsætte rundt omkring, som statsministeren har været inde på flere gange, bare fordi hr. Frank Aaen synes, det ikke skal indblandes i den almindelige diskussion?
Skal vi ikke holde det lidt adskilt?
Frank Aaen (EL), 1998-05-07:
Først til hr. Peter Duetoft.
Jeg nævnte overhovedet ikke med ét ord Amsterdamafstemningen.
På samme måde her: Da arbejderne brugte deres demokratiske ret til at gå i konflikt, omgjorde Overdanmark det straks ved at gribe ind og lovgive om, at konflikten er forbudt.
Det er jo sådan set det, der er essensen i det hele.
Overdanmark deler gerne ud af rettigheder, men når rettighederne skal anvendes på en måde, som Overdanmark ikke kan lide, bliver rettighederne ophævet.
Hvad er det, de siger?
Ja, for det første kan vi notere os rent faktuelt, at deres hovedkrav, at rammen ikke måtte forøges, er blevet opfyldt. For det andet opfatter jeg det sådan, at Dansk Arbejdsgiverforening selvfølgelig skal prøve at hjælpe regeringen med at lade, som om de også er utilfredse, men de mennesker, der er på Børsen, og som spekulerer med deres penge, ved helt anderledes.
De ved nemlig, at det her er godt for arbejdsgiverne, og derfor er kurserne gået op både i går og i dag.
Hvis det her var noget, som arbejdsgiverne var utilfredse med, ved alle og enhver her i salen, hvad der var sket på Børsen: så var kurserne faldet.
Det er et meget, meget godt barometer, at når kurserne er gået op, er det gået forkert for arbejderklassen.
Poul Erik Dyrlund (S), 1998-05-07:
Jeg skal lige for fuldstændighedens skyld sige, at masserne - de dér små 2.000 personer her i eftermiddag - er skrumpet ind fra ca. 110.000-115.000 i 1985.
Så skal jeg i øvrigt spørge hr. Frank Aaen: Er det dog, trods hr. Frank Aaens meget, meget pessimistiske øjne, så fuldstændig umuligt for hr. Frank Aaen at få øje på bare en lille persongruppe - lad os nu være lidt beskedne, bare én lille persongruppe - som kan få gavn af det, som vi nu er i gang med at lave?
Jeg tænker selvfølgelig på børnefamilierne:
indtil ti dage mere væk fra stress
, osv.
Så vil jeg godt sige til hr. Frank Aaen med hensyn til strejkeretten: Jamen den socialdemokratiske folketingsgruppe kunne aldrig drømme om at undsige den rettighed, vi har i strejken som et kampmiddel.
Men er det gået fuldstændig hen over hovedet på hr. Frank Aaen, at parterne selv mødte op hos arbejdsministeren og sagde: Vi er nødt til at give op.
Vi kan ikke, arbejdsminister.
Få nu hænderne op af lommen, arbejdsminister, og hjælp os?
Jann Sjursen (KRF), 1998-05-07:
Jeg vil nok sige, jeg synes, det er noget nær en kende for groft, når hr. Frank Aaen forsøger at monopolisere, når det gælder tolkningen af, hvorfor danskerne stemte nej til Maastrichttraktaten i 1992.
Jeg synes faktisk, det er groft i den forstand, at så skulle Underdanmark, som hr. Frank Aaen siger det, pr. definition stemme nej, og Overdanmark pr. definition stemme ja.
Jeg stemte nej i 1992, jeg stemte ja i 1993.
Jeg betragter mig hverken som tilhørende Underdanmark eller Overdanmark, og derfor synes jeg faktisk, at hr. Frank Aaen skulle holde sig for god til på den måde og i en sådan grad at ville monopolisere, når det gælder en fortolkning af en befolknings afstemning.
Peter Duetoft (CD), 1998-05-07:
Det gjorde hr. Frank Aaen jo også.
Deri ser man nogle skridt, og så tænker man videre, hvad de skridt kan bruges til.
Og når hr. Frank Aaen stiller sig op og siger her, at Overdanmark viste i Maastrichtsammenhæng, at det var forbudt at stemme nej; derfor skulle det laves om, og Overdanmark viser nu i overenskomstforhandlingerne, at det er forbudt at stemme nej, derfor skal det laves om, så kan jeg godt med den baggrund, jeg har, høre hr. Frank Aaen lægge op til i de kommende tre uger at sige: I må altså ikke stemme nej, men gør oprør mod Overdanmark i Folketinget.
Det er sådan, jeg desværre kommer til at lave en analyse med den baggrund, som hr. Frank Aaen og jeg har i den fælles interesse for, hvad der foregik i Moskva.
Derfor vil jeg gerne spørge hr. Frank Aaen: Vil hr. Frank Aaen herfra bekræfte, at det ikke er den form for argumentation, han vil komme med de næste tre uger, at det altså ikke er et spørgsmål om, at Overdanmark vil knægte Underdanmark op mod afstemningen om Amsterdamtraktaten, for så vil jeg være glad og tilfreds.
Og så vil jeg gerne beklage over for hr. Frank Aaen, at jeg kunne få den tanke, at der skulle være en sammenhæng mellem folkeafstemningskampagnen og det, hr. Frank Aaen siger i dag.