Hans Hækkerup (S), 1998-04-16:
Jeg har med interesse noteret mig de synspunkter, som initiativtagerne til dagens forespørgselsdebat er fremkommet med under temaet, hvad regeringen kan oplyse om de planlagte besparelser på forsvaret.
Jeg vil i det følgende redegøre nærmere for, hvad regeringen har tænkt sig i relation til det rejste spørgsmål. Som hr. Villy Søvndal så rigtigt fortalte Folketinget, så fremgår regeringens overordnede planer for den kommende periode af regeringsgrundlaget fra marts i år.
Og det grundlag indeholder også en række elementer om forsvaret, hvoraf jeg særlig vil fremhæve to: For det første slår regeringen fast, at Danmark også fremover skal være et aktivt medlem af FN, OSCE og NATO og leve op til sine internationale forpligtelser.
Og for det andet at forsvarets deltagelse i internationalt arbejde for freden demonstrerer, at der fortsat er behov for et dansk forsvar. Det fremgår også af regeringsgrundlaget, at afslutningen af den kolde krig har betydet fundamentalt ændrede krav til dansk forsvar.
Der er derfor behov for at tilpasse forsvaret til nuets og fremtidens behov, og på den baggrund er det regeringens forventning, at der vil kunne gennemføres besparelser på forsvarsområdet.
Det er klart, at allerede indgåede politiske forlig på forsvarsområdet må respekteres.
Og det er lige så klart, at den Forsvarskommission, som i øjeblikket er i gang med at overveje, hvordan forsvaret skal se ud fremover, først skal gøre sit arbejde færdigt.
Det er der også taget højde for i
regeringsgrundlaget.
Forsvarskommissionens beretning bør foreligge mod slutningen af året, og resultatet af det arbejde vil selvsagt indgå i de videre overvejelser. Først på dét tidspunkt vil der komme et konkret udspil fra regeringen, og det vil så selvfølgelig efterfølgende skulle forhandles politisk på plads.
Forsvarets overordnede rammer fastlægges traditionelt ved indgåelse af forsvarsforlig, hvilket betyder, at forsvaret til stadighed følges tæt politisk.
Siden beretningen fra Forsvarskommissionen af 1988 er der indgået to forlig og et par tillægsaftaler, og der er i den periode gennemført omfattende tilpasninger af dansk forsvar.
Forsvaret har siden slutningen af 1980'erne reelt befundet sig i en konstant tilpasningsproces.
Siden 1989 er forsvarets fredsstyrke således skåret ned fra ca. 40.000 til ca. 35.000 årsværk.
Det er en reduktion på mere end 12 pct.
Krigsstyrken er i samme periode gået ned fra ca. 105.000 til 81.000 soldater.
Det har betydet en slankning på knap 23 pct.
Reduktionerne har især berørt den del af forsvaret, der primært har opgaver i forbindelse med forsvaret af Danmark og nærområdet, og samtidig er andelen af de styrker, som løser opgaver i internationalt regi og i NATO blevet forholdsvis øget. Det har selvsagt haft betydning både for de 3 værn og for hjemmeværnet.
I hæren er en af brigaderne omdannet til Den Danske Internationale Brigade.
Samtidig er der nedlagt en brigade, 2 kampgrupper, 5 regimenter og 1 kaserne.
Jyske Division er ændret til Danske Division, landsdelskommandoerne er nedlagt, medens Hærens Operative Kommando og Østre Landkommando er oprettet.
Samtidig er der blandt andet igennem modifikation af eksisterende materiel gennemført kvalitetsmæssige forbedringer på kampvognsområdet.
Det samme er sket i relation til en række andre vigtige materielsystemer, herunder panserværnshelikoptere, artilleri, raketkastere og luftværn.
I søværnet er Standard Flex-projektet blevet videreført.
Forsvaret råder over nu i alt 14 fartøjer til erstatning for 22 ældre enheder.
Fregatterne er udfaset, medens de 3 korvetter er opretholdt.
Antallet af ubåde er reduceret.
Der er indført 2 landbaserede sømålsmisilbatterier, og kystforterne er reduceret i antal og beredskab.
Bemandingen ved Grønlands Kommando er reduceret, den logistiske struktur og skolestrukturen er endvidere tilpasset og reduceret.
F-35-flyet, Drakenflyet, er udfaset uden erstatning.
Bemandingen og beredskabet ved luftværnsgruppen samt kontrol af varslingsgruppens enheder er formindsket, og et antal tjenestesteder er nedlagt.
Luftværnsgruppen samt kontrol af varslingsgruppens hovedmaterielsystemer og F-16-flyene er under modernisering.
I hjemmeværnet er der nedlagt en hjemmeværnsregion.
På den måde er regionsinddelingen blevet bragt på linje med det øvrige totalforsvar. Antallet af marinehjemmeværnsdistrikter er reduceret, og kvindekorpset er nedlagt.
Tjenestestedkorpset og Virksomhedshjemmeværnet er oprettet.
Udviklingen i perioden fra begyndelsen af 1990'erne må også ses i sammenhæng med forsvarsloven fra 1993.
Man kan sige, at man med loven knæsatte princippet om situationsbestemte forskydninger af dansk forsvars indsats, sådan at der, som situationen ser ud nu, kan lægges mindre vægt på forsvaret af nærområdet til fordel for større vægt på løsningen af internationale opgaver af betydning for vores og andres sikkerhed og velfærd.
Denne vægtforskydning er en naturlig konsekvens af, at der ikke længere er en umiddelbar og direkte militær trussel. Sammenfattende kan man således sige, at der i den forløbne periode på snart 10 år er sket en gradvis opprioritering af de internationale opgaver i fredstid i forhold til de klassiske opgaver i nærområdet, idet de grundlæggende forudsætninger for om nødvendigt at korrigere militært under krise eller krig fortsat er opretholdt.
Sideløbende med de sikkerhedspolitisk begrundede justeringer af forsvaret er der også kommet en række civilprægede opgaver
til, f.eks. på miljø- og istjenesteområdet.
Det mest interessante er selvfølgelig, hvad der skal ske fremover, og jeg vil gerne endnu en gang understrege, at Forsvarskommissionen i øjeblikket er i gang med at overveje dette spørgsmål.
Derfor vil jeg i dag alene kunne komme med nogle helt overordnede synspunkter og betragtninger, som jeg mener bør indgå i overvejelserne i relation til dansk forsvar fremover.
For det første mener jeg ikke, at der kan stilles spørgsmål ved betydningen af dansk forsvars internationale engagement.
Dansk forsvar har igennem snart 50 år været fast forankret i det integrerede samarbejde i NATO, og sammen med 15 andre medlemslande har vi været en del af et omfattende internationalt samarbejde til opretholdelse af fred og frihed på det europæiske kontinent.
Alliancen har gennemløbet store gennemgribende forandringer igennem de sidste snart 10 år.
Det har været en konstruktiv udvikling, som vi har støttet fra dansk side.
En meget central del af Danmarks internationale opgaver er deltagelsen i fredsbevarende og fredsstøttende operationer.
Det gælder ikke bare deltagelsen i operationer i NATO-regi, men også international indsats under FN og OSCE.
Vi vil alle kunne tilslutte os ønsket om en fredelig udvikling i verden fremover, og den udvikling må vi også være parat til at bidrage til - ikke kun gennem den politiske og økonomiske indsats, men også med militære bidrag, hvis det viser sig nødvendigt.
En anden del af forsvarets internationale engagement er deltagelsen i integrationen af de central- og østeuropæiske lande.
Efter den kolde krig har det været en vigtig rolle for forsvaret at få inddraget de nye demokratier i vestlige
samarbejdsstrukturer
Denne integrationsskabende rolle er uhyre vigtig, ikke bare fordi den form for samarbejde er stærkt efterspurgt af østlandene, men måske især fordi netop samarbejdet mellem militære styrker på tværs af tidligere skel i sig selv medvirker til at bekæmpe risikoen for renationalisering af europæisk sikkerhed.
For forsvaret betyder det nye udfordringer, som består i at bidrage til demokratisk funderede og kontrollerede forsvar i de central- og østeuropæiske lande.
Også Polens kommende optagelse i NATO og integrationen af de baltiske lande i vestlige forsvarsstrukturer er en vigtig opgave, som dansk forsvar kan bidrage til.
Og tilsvarende indebærer samarbejdet med Rusland vigtige opgaver for forsvaret.
Efter min opfattelse er der ikke grund til at forvente, at de internationale opgaver, som jeg har beskrevet dem, vil være væsentlig formindskede fremover.
Måske snarere tværtimod.
Og det internationale engagement må derfor fortsat forventes at stille store krav til dansk forsvar.
I den forbindelse må man ikke glemme, at en aktiv og troværdig international indsats bygger på og forudsætter eksistensen af et effektivt og dueligt forsvar, hvis enheder kan kæmpe. Dertil kommer de nye opgaver, som forsvaret har påtaget sig inden for de senere år, og som ikke umiddelbart er afledt af den sikkerhedspolitiske udvikling.
Jeg tænker her på de civilprægede opgaver på miljøområdet og opgaver i forbindelse
Men hvordan det konkret skal udmøntes, må afvente Forsvarskommissionens beretning og de efterfølgende politiske forhandlinger.
Forhandling