Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-12-05:
Jeg vil i denne debat først og fremmest fokusere på de generelle civile og politiske aspekter af udviklingen i Irak.
Terror har vi netop diskuteret under det foregående punkt, og de militære aspekter bliver behandlet senere i dag.
Jeg vil godt indledningsvis slå fast, at situationen i Irak er meget alvorlig, men det er vigtigt også at have den overordnede udvikling for øje.
Irak er i gang med at omskabe sig fra et diktatur til et demokrati, og der er faktisk opnået meget.
Rammerne for en helt ny, demokratisk orienteret fremtid for landet er skabt med en afstemning om en ny forfatning, to valg, indsættelse af et parlament – et parlament, hvor de centrale etniske og religiøse grupper har plads – og dannelse af en samlingsregering på baggrund af den nye forfatning.
Denne overgang fra diktatur til demokrati er det, den irakiske befolkning i stor udstrækning har støttet op om med den flotte valgdeltagelse ved de tre valg i 2005.
Selve den massive opbakning bag valghandlingerne er i sig selv et stærkt udtryk for den irakiske holdning til demokrati.
Trods trusler mødte langt de fleste irakere op, og langt de fleste stemte.
Dem skylder vi vores fortsatte støtte; dem kan vi ikke svigte.
Den folkevalgte irakiske regering har nu fremlagt sit regeringsprogram, og premierminister Maliki har præsenteret sin freds- og forsoningsplan.
Parallelt med det er det irakiske parlament begyndt at virke.
Der er fremlagt et ambitiøst lovprogram, ligesom der er nedsat en kommission, der skal gennemgå forfatningen og fremkomme med forslag til mulige ændringer.
Men der er fortsat store udfordringer, og jeg skal heller ikke lægge skjul på, at de demokratiske fremskridt er skrøbelige.
Der er mange, som ønsker at spænde ben for en positiv udvikling.
Det spørgsmål, man så må stille, er, hvilke udfordringer det så er, den irakiske befolkning og den irakiske regering står over for.
I den videre politiske proces er det helt centralt, at freds- og forsoningsplanen bliver gennemført.
Det er vigtigt for en forbedring af sikkerhedssituationen, at der bliver skabt forsoning mellem de forskellige religiøse og etniske grupper i Irak, og det er kun irakerne selv, der kan gøre dette.
Så skal der også findes holdbare løsninger på fordelingen af Iraks olieressourcer.
Det spørgsmål bliver behandlet ved gennemgangen af forfatningen, ligesom parlamentet ventes at drøfte et udkast til en ny olielov i den nærmeste fremtid.
Desuden vil jeg pege på spørgsmålet om føderalisme, herunder oprettelse af nye regioner.
Fra sunnitisk side frygter man, at det midterste og vestlige Irak, som er det mest ressourcesvage område, bliver ladt alene tilbage, mens shiitterne i syd og kurderne i nord beholder hovedparten af landets ressourcer.
Det er en bekymring, vi må tage alvorlig, og svaret er, at man må indgå de nødvendige kompromiser mellem de forskellige irakiske grupperinger.
Det er den eneste demokratiske og fredelige vej frem.
Så er der naturligvis de sikkerhedsmæssige udfordringer.
De er store, og de hænger som nævnt sammen med den manglende forsoning.
Det vurderes bredt, at mere end hundrede irakere dør dagligt som følge af den sekteriske vold eller terroranslag.
Ifølge de seneste tal fra FN blev ca. 3.700 dræbt i oktober, og det er det højeste antal siden marts 2003.
Det er selvfølgelig et tal, der gør dybt indtryk, og som jeg har sagt før, er hvert eneste dødsfald et for meget.
Jeg har noteret mig, at de, der har stillet forespørgslen, interesserer sig meget for, om situationen nu kan kaldes borgerkrig eller kaldes noget andet.
Det synes jeg altså faktisk ikke er særlig afgørende, for min skyld kan man kalde det, hvad man vil.
Det afgørende er, at den sekteriske vold bliver bragt til ophør, og at landet bliver stabiliseret.
I den sammenhæng vil jeg godt understrege, at en væsentlig del af sikkerhedsproblemerne udgøres af militserne, der stadig har alt for stort spillerum.
Den irakiske regering må derfor gøre langt mere for at svække deres indflydelse, og det kan bl.a. gøres ved at styrke de irakiske sikkerhedsstyrker.
Der er faktisk gode tegn på, at uddannelsesindsatsen og kapacitetsudbygningen blandt de irakiske styrker virker.
Samtidig forholder det sig således, at efterhånden som de irakiske sikkerhedsstyrker magter flere opgaver og får overdraget mere ansvar, er det muligt, at de multinationale styrkers rolle kan blive justeret i retning af en gradvis mere tilbagetrukket rolle.
Sikkerhedssituationen påvirker også antallet af flygtninge.
UNHCR anslår, at der er op mod 1,6 millioner internt fordrevne irakere.
Det skønnes, at 425.000 personer i år er brudt op fra deres hjem, og dette tal vurderes i øjeblikket at stige med omkring 50.000 om måneden.
Det hører så også med til billedet, at Irak traditionelt har haft et stort antal internt fordrevne, bl.a. på grund af Saddam Hussein-styrets forsøg på at – skal vi kalde det – arabisere områder med etniske mindretal.
Det vurderes derfor, at cirka halvdelen af de 1,6 millioner internt fordrevne forlod deres hjem allerede før 2003.
Ifølge UNHCR befinder der sig nu op mod 1,8 millioner irakere uden for Irak, og heraf er størstedelen bosat i Jordan og Syrien.
Hovedparten forlod Irak for mange år siden, men udrejsetallene har været stigende i 2005 og 2006.
FN anslår, at 100.000 personer er flygtet ud af Irak om måneden det sidste halve år.
Stillerne af forespørgslen spørger så også til genopbygningsindsatsen.
Det giver mig i øvrigt lejlighed til lige at rette op på lidt forvirring, der tilsyneladende har været i medierne.
Der har været forlydender om, at der ikke skulle være en plan for genopbygningsindsatsen, men det er faktisk ikke korrekt.
Udviklingsministeren har sammen med forsvarsministeren og udenrigsministeren i tæt samarbejde fastlagt en strategi, der i øvrigt også fremgår af regeringens Irakanalyse, der senest er opdateret i maj 2006.
Lad mig også understrege, at den danske genopbygningsbistand i Irak faktisk bliver gennemført nogenlunde efter planen.
Folketinget har hidtil bevilget 500 mio. kr. for perioden 2003-2008, og med udgangen af 2006 vil over 400 mio. kr. ud af dette beløb være enten øremærket eller anvendt.
Jeg vil gerne tilføje, at alle danske genopbygningsaktiviteter er aftalt med vores irakiske partnere, og at aktiviteterne i øvrigt følger prioriteterne i den irakiske regerings såkaldte nationale udviklingsplan.
De største udfordringer på genopbygningsområdet er dels sikkerhedssituationen, som jeg har været inde på, dels at sikre den nødvendige kapacitet hos de irakiske myndigheder.
Det er nødvendigt at sikre, at pengene til genopbygning bliver anvendt optimalt.
Det kræver øget fokus på kapacitetsopbygning af den irakiske centraladministration, der på flere områder er alt for svag.
Jeg vil også gerne benytte lejligheden til at oplyse om forberedelserne af den internationale konference Iraq Compact.
Det primære fokus i Iraq Compact er Iraks økonomiske udvikling over de kommende 5 år, dog med inddragelse af politiske og sikkerhedsmæssige spørgsmål som nødvendige forudsætninger for at gennemføre en sådan plan.
Forhandlingerne om partnerskabet nærmer sig sin afslutning.
En international konference, hvor samarbejde kan lanceres, ventes gennemført senere.
Danmark vil deltage aktivt i Iraq Compacts gennemførelse, men det vil også være en oplagt mulighed for Iraks naboer til at bidrage konstruktivt til udviklingen.
Hvordan kan vi bidrage til at tage disse udfordringer op?
Ja, til spørgsmålet om den politiske proces og forsoning har jeg givet svaret: Kun irakerne kan forsone sig med hinanden.
Der må udarbejdes nationale kompromiser om de afgørende spørgsmål, særlig om olien og føderalisme, og alle parter må give sig.
Det er demokratiets essens.
Jeg har gjort klart, at Danmark også fremover vil støtte den irakiske regerings bestræbelser på forsoning.
På genopbygningsområdet vil vi fra dansk side øge vores fokus på kapacitetsopbygning af de centrale myndigheder i Bagdad inden for områderne demokratisering, menneskerettigheder og landbrug.
Det vil ske som et bidrag til Iraq Compact.
Samtidig vil vi gradvis overdrage ansvaret for de danskfinansierede projektaktiviteter i Basraprovinsen til vore irakiske partnere, så de selv vil kunne videreføre og udbygge aktiviteterne for egne midler.
Det styrkede fokus på Bagdad vil være reflekteret i denne ansøgning.
Forhandling