runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Knud Erik Kirkegaard (KF), 1999-10-14:
Der er noget ved hr. Poul Erik Dyrlunds indlæg, jeg ikke forstår.
Jeg forsøgte at lytte, både da hr. Poul Erik Dyrlund havde en kort bemærkning for et øjeblik siden og så nu.
Hr. Poul Erik Dyrlund siger, sådan som jeg har forstået det, at lønmodtagere får 5 ugers karantæne, også selv om de bliver uforskyldt ledige.
Jeg tror i hvert fald hr. Dyrlund sagde, at det var i tusindvis af tilfælde, at det skete på den måde.
Det forstår jeg simpelt hen ikke, for så vidt det er mig bekendt, er det sådan, at hvis man bliver uforskyldt ledig, så får man rent faktisk dagpenge fra første dag, og så falder enhver form for rimelighed i hr. Poul Erik Dyrlunds spørgsmål til mig til jorden.
Og hvis hr. Poul Erik Dyrlund ikke kan bekræfte, at det forholder sig sådan, at en uforskyldt ledig kan få dagpenge med det samme, så vil jeg da gerne bede arbejdsministeren om på rette tidspunkt at bekræfte, at sådan fungerer
dagpengereglerne.
Og hvis de ikke bliver praktiseret sådan, så er der i hvert fald godt grundlag for at lave en ankesag.
Poul Erik Dyrlund (S), 1999-10-14:
Jeg ved ikke rigtig, hvad jeg skal sige til den her diskussion.
Jeg har en utrolig dårlig smag i munden på Venstres og De Konservatives vegne.
At man kan stå her på den her talerstol og føre sig frem, som man har gjort, vel vidende at tingenes tilstand jo ikke er, som man her forsøger
at fremstille det
En selvstændig kan jo holde op, når det passer vedkommende.
Det er jo en kendsgerning.
Uanset hvor meget vedkommende elsker sin virksomhed, og uanset hvor god den virksomhed er, så kan vedkommende holde op, når det passer vedkommende, og søge dagpenge efter 1 uge, som reglerne er på nuværende tidspunkt.
Det kan en lønmodtager ikke.
Det har den konsekvens, at der er tale om 5 ugers karantæne så.
Det kan måske godt være, det ikke helt er virkeligheden, men det principielle i det er, at en hvilken som helst virksomhedsejer kan stoppe sin virksomhed, lukke den og få dagpenge efter 1 uge.
Så kom ikke her og tal om, at der er tale om ligestilling.
Nej, jeg forstår godt, at hr. Knud Erik Kirkegaard ikke rigtig vil forstå, hvad det er, jeg siger.
Det, jeg taler om her, er lønmodtagere, som jeg sagde i et tidligere indlæg, der i tusindvis igennem årene er løbet ind i 5 ugers karantæne, fordi de af en eller anden årsag er blevet tvunget til at opgive det job, de nu engang havde.
Det kan være mobning; det kan være det psykiske arbejdsmiljø; det kan være børnepasningsproblemer.
Det kan være af talrige årsager, at lønmodtagere er løbet ind i den situation, og som jeg så rigtigt siger, uforskyldt - efter mine begreber - har fået 5 ugers karantæne.
Men ikke efter V's og K's begreber, det ved jeg godt.
Det er det, jeg taler om, kan jeg sige til hr. Knud Erik
Kirkegaard.
Mogens Andreasen (DF), 1999-10-14:
Det ser ud, som om arbejdsministeren i dag har to dårlige sager.
Arbejdsministerens forslag til ændring af retten til dagpenge og ændringer i dagpengesatsen for l. og 2. ledighedsdag fastsættes efter forslaget til 7,4/37 af den maksimale dagpengesats pr. dag.
Det samme gælder for andre selvstændige, der af den ene eller den anden grund må afvikle deres virksomhed.
Dansk Folkeparti finder denne lovændring uacceptabel, idet vi mener, at der her sker en stor forskelsbehandling i forhold til almindelige lønmodtagere.
Udvidelsen af ventetiden til 4 uger skal ifølge forlaget indbringe staten 110 mio. kr. Der er jo simpelt hen tale om, at man skal have nogle penge ind i statskassen med det her forslag.
på 15 mio. kr. ved ændring af betalingspligten for 1. og 2. ledighedsdag
Jeg synes, det er en mærkelig ting, at regeringen kommer med sådan nogle forslag som de her, der generer erhvervslivet på den måde, både fordi regeringen taler om ligestilling, og fordi statsministeren taler om, at dansk erhvervsliv er højstatusområde.
Men når man ser, hvad regeringen foretager sig, er det ikke udtryk for en erhvervsvenlig politik.
Det forslag, vi behandler her i dag, fremmer i hvert tilfælde ikke lysten til at starte egen virksomhed, når sikkerheden for hurtig hjælp ikke er til stede, hvis en nystartet eller overtaget virksomhed ikke kan overleve.
Jeg skal derfor til slut sige, at dette forslag ikke kan opnå Dansk Folkepartis støtte.
Det her betyder diskriminering
af selvstændige og nye økonomiske byrder for erhvervslivet.
Ole Vagn Christensen (S), 1999-10-14:
Nu har jeg forstået, hvorfor man snakker om 80 og 20 pct., at det ligger tilbage i 1980'erne, hvor man havde den dér undersøgelse.
Men man taler også om, at udviklingen i dag er, som den var dengang.
Det var jo faktisk det, hr. Mogens Andreasen lagde frem, at dengang kunne man i aviserne hver dag læse om tvangsauktioner, lukning af firmaer i stort, stort hobetal, ikke mindst på baggrund af en kartoffelkur, som en række partier i dette Folketing uden blusel iværksatte på det dér tidspunkt.
Det er jo ikke det, der er situationen i dag.
I dag sprudler det jo rundt omkring; der er livskraft, og der er livsmod, og derfor er det noget vrøvl, det dér med, at der ikke er nogen, der har iværksætterånd.
Der er flere end nogen sinde, der har lysten, og der er flere end nogen sinde, der dukker op, også i fremtiden.
Mogens Andreasen (DF), 1999-10-14:
Jo, men jeg synes, at når jeg hører hr. Ole Vagn Christensen udtale, at der er flere og flere, der er iværksættere i dag, jamen så skal vi nok referere til de mange rengøringsselskaber, der er oprettet inden for de sidste 1½-2 år.
Men rigtige virksomheder, der virkelig skaber arbejdspladser, hvor mange iværksættere er der dér?
Problemet er jo, at afgifter og de tyngende udgifter på virksomhedernes drift er det, der er årsag til, at de er bange for at tage den risiko og starte en ny virksomhed.
Ole Vagn Christensen (S), 1999-10-14:
Til hr. Mogens Andreasen: Det er en forkert myte at skabe om det danske samfund og om den danske erhvervspolitik.
Der er flere iværksættere omkring IT-områderne, som bliver større end nogle af de firmaer, vi nogen sinde har oplevet, og de er allerede er på vej.
Hr. Mogens Andreasen kan jo bare læse børslisterne og så se, hvilke nye firmaer der dukker op, hvilke firmaer der er blevet så stærke, at de også kan gå på Børsen og så sige: Nu udbyder vi aktierne.
Der er ikke det mismod omkring det at være igangsætter eller iværksætter i Danmark, som man prøver på at give udtryk for indimellem fra en række partiers side, som faktisk i stedet for at tale positivt om alt det, der sker, hele tiden er inde på det negative.
Jeg tror ikke, det fremmer ånden omkring iværksætterne.
Mogens Andreasen (DF), 1999-10-14:
Her kan jeg give hr. Ole Vagn Christensen ret på ét punkt, at der er gang i IT-virksomhederne, men det er der over hele verden, det er ikke kun i Danmark.
Danmark er tvunget til også på det område at følge med.
Men når vi taler om andre typer virksomheder, hvor mange virksomheder kan hr. Ole Vagn Christensen så fortælle mig om, hvor mange er der kommet i gang f.eks. i 1998, 1997, 1996? Er der nogen dokumentation fra hr. Ole Vagn Christensen for, hvor mange igangsættere der har startet egen virksomhed?
Ole Vagn Christensen (S), 1999-10-14:
Ja, det er der.
Og nu er situationen jo den, at hr. Mogens Andreasen har de samme muligheder som jeg for at have sekretærhjælp, og derfor kan hr. Mogens Andreasen bede om at få det slået op, hvis ikke hr. Mogens Andreasen selv kan gøre det, i de statistiske årbøger, i redegørelser og alt det, der er givet til det her Folketing.
Men det tror jeg godt hr. Mogens Andreasen kan finde ud af.
Mogens Andreasen (DF), 1999-10-14:
Jo, men det er jeg da godt klar over; jeg kan også godt selv finde frem til de tal
Men hvis nu hr. Ole Vagn Christensens sekretær sidder med dem i hånden, så ville det jo være ret nemt, at vi fik dem.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 1999-10-14:
Ja, jeg kan nu forstå, at hr. Poul Erik Dyrlund bekræfter, at ved uforskyldt ledighed får man dagpenge fra første dag.
Så er vi dog kommet så langt.
Ole Sohn (SF), 1999-10-14:
Jeg lyttede med interesse til hr. Jens Vibjergs ordførertale, og mange af tingene, skal jeg da lige indledningsvis sige, kan jeg godt nikke genkendende til og have forståelse for.
Men det undrer mig egentlig meget, at man kan tale med så stor social indignation, når der foretages nogle stramninger over for de selvstændige.
Jeg har faktisk oplevet temmelig mange diskussioner fra den her talerstol om nedskæringer og begrænsninger over for lønmodtagere, der er arbejdsløse.
Skal det forstås sådan, at den indignation, man nu udviser på de selvstændiges vegne, også fremover vil være kendetegnende, når vi diskuterer forholdene for arbejdsløse lønmodtagere?
Jens Vibjerg (V), 1999-10-14:
Jeg vil godt starte med at give en lille cadeau til regeringen, fordi man nu vil fjerne den urimelige G-dagsbetaling, som virksomheder i nogle tilfælde udsættes for som en konsekvens af konflikt på en anden virksomhed.
Det afsnit er faktisk en ordret afskrift af Venstres lovprogram, så det kunne sådan set ikke gøres bedre. Jeg synes da også, at der skal være en cadeau - for regeringen skal jo have en cadeau for det, den skal; vi er jo ikke så vant til, at der fra regeringens side kommer noget, der kan give anledning til at give en cadeau - for, at man lægger op til nu at lave nogle administrative lettelser.
Men så kan der sådan set heller ikke siges meget mere positivt om det forslag, vi behandler her.
I resten af forslaget ser vi regeringens sande jeg: flere omkostninger til erhvervslivet, et mindre, socialt sikkerhedsnet for de selvstændige, en øget arbejdsgiverbetaling ved 1. og 2. ledighedsdag.
Det betyder flere omkostninger til erhvervslivet, forringet konkurrenceevne, færre i job, flere
i passiv forsørgelse
Det er et slag i ansigtet på det erhvervsliv, der skal sikre vores velfærd.
Regeringen taler ofte positivt om erhvervslivet, men handler negativt.
Det er kun ved festlige lejligheder, vi hører de flotte ord.
Virkeligheden er det modsatte.
Det er også et slag i ansigtet, som jeg nævnte før under debatten.
Det er at få folk i knæ.
Regeringen træder på dem, der ligger ned.
På lønmodtagerområdet har man 5 ugers karantæne, når det er selvforskyldt, og når det er uforskyldt, ja, så får man dagpenge fra starten.
Indtil den 1. juli 1989 var det på samme måde for selvstændige.
Så ændrede man fra den 1. juli
1989 på forholdene af hensyn til den administrative forenkling, fordi en undersøgelse viste, at af de selvstændige var det 80 pct., der kom i uforskyldt ledighed og ca. 20 pct. i selvforskyldt.
Og så var det sådan den måde, man af administrative grunde afbalancerede tingene på.
Men nu vil regeringen straffe dem, der uforskyldt kommer i ledighed, mennesker, der er gået fallit, måske gået fra hus og hjem.
Det er simpelt hen uanstændigt.
Det betyder endvidere, at færre får lyst til at blive selvstændige.
I forvejen har vi en meget lav rate af iværksættere i Danmark.
Forslaget betyder flere omkostninger til erhvervslivet og et spark til dem, der ligger ned.
Venstre vil kæmpe med næb og kløer mod disse uanstændige forringelser.
Ole M. Nielsen (KRF), 1999-10-14:
De to sidste talere er på trods af deres uenighed enige om, at vi ikke skal køre sagen op. Det ved jeg ikke hvorfor vi ikke skal; det er da udmærket at få luftet nogle synspunkter; det er vel det, vi har den her talerstol til.
Men det var hr. Ole Vagn Christensen, der på et tidligere tidspunkt var inde på, at det her forslag var et udtryk for, at man ville skabe ligestilling mellem lønmodtagere og arbejdsgivere.
Der er jo ét område, hvor der overhovedet ikke er ligestilling i den sag her.
Det er jo, at hvis en lønmodtager bliver arbejdsløs, så bliver hans dagpenge sat efter de seneste måneders indtægt.
Det gør det ikke for den selvstændige erhvervsdrivende her.
Meget typisk har den selvstændige erhvervsdrivende, der ophører med sin virksomhed, jo kørt med en meget lille indtægt eller underskud, så hvis vi skulle have ligestilling efter det, som hr. Ole Vagn Christensen postulerer, så skulle de overhovedet ikke have dagpenge.
Og det ville måske være ligestilling, men det ville i hvert fald være urimeligt.
Men det er jo det, det handler om.
Der synes jeg, at vi stadig væk har brug for nogle selvstændige erhvervsdrivende.
Der er for få, der har lyst, og der bliver færre.
Og det her vender sig imod de selvstændige erhvervsdrivende; det er negativt.
Ole Vagn Christensen (S), 1999-10-14:
Det lovforslag, som vi nu skal behandle, indeholder forslag om to ændringer og nogle justeringer.
Det ene forslag vedrører en udvidelse af venteperioden, inden der opnås ret til dagpenge ved ophør med selvstændig virksomhed.
Her foreslås venteperioden udvidet fra 1 til 4 uger.
Der er således tale om en tilnærmelsesvis ligestilling
med lønmodtagernes karantæneperiode.
Herudover foreslås et ændret beregningsgrundlag for betaling af dagpengegodtgørelsen for 1. og 2. ledighedsdag, sådan at en hel dagpengegodtgørelse svarer til højeste dagpenge pr. dag, og det vil sige, at alt er overladt til virksomhed og så den ansatte.
Endvidere indeholder lovforslaget også en ændring, der fjerner den usikkerhed, der har været omkring betalingsforpligtelsen for personer i aktivering, som vi tidligere har set har givet grundlag for, at man har været i den situation, at det har kunnet anfægtes, om lønmodtageren nu har fået sine penge, eller om det igen har været statskassen, der har måttet udbetale pengene.
Endelig betyder forslaget, at arbejdsgiverens betalingsforpligtelse ved strejker og lockouter bortfalder, og hermed skulle bl.a. de problemer, vi så ved en af de sidste konflikter, for virksomhederne nu være løst, således at det ikke er virksomhederne, der har betalingsforpligtelsen, og at virksomhederne skal foretage en sondring mellem, om folk er ansat på virksomheden, eller om folk er ansat af firmaer, som virksomhederne så gør brug af.
Alt i alt er det nogle rimelige betragtninger, der er gjort i dette lovforslag, og det er gode ændringer, som er med til at stabilisere hele arbejdsmarkedspolitikken
, så Socialdemokratiet skal derfor give sin støtte til forslaget.
Jens Vibjerg (V), 1999-10-14:
Jeg kunne forstå på den socialdemokratiske ordfører, hr. Ole Vagn Christensen, at det egentlig var et meget godt forslag, men jeg kan også høre, at det er, fordi den socialdemokratiske ordfører overhovedet ikke har forstået, hvad lovforslaget indeholder, for hr. Ole Vagn Christensen taler om, at det her er en ligestilling mellem selvstændige og lønmodtagere.
Nej, tværtimod, det er i den grad udtryk for en forskellig behandling af selvstændige og lønmodtagere.
Synes hr. Ole Vagn Christensen, at det er rimeligt?
Ole Vagn Christensen (S), 1999-10-14:
Inden hr. Jens Vibjerg kører sig for hårdt op og bliver for engageret, så er det, der er afgørende for mig, når jeg betragter erhvervslivets konkurrenceevne, om det er noget, der forringer erhvervslivets konkurrenceevne.
Og det kan der aldrig være tale om, når det er en planlagt holden op, man her taler om.
Er man i den situation, hvor en lønmodtager holder op, så er der også nogle karantænebestemmelser, der træder i kraft.
Derfor mener jeg, at der er nogle ting, der ligesom kan sammenlignes i den henseende.
Der er altså ikke tale om, at det her forslag går hen og rammer selvstændige arbejdsgivere, som helt - bare lige pludselig - må give op.
Det er der jo ingen selvstændige der må, vil jeg sige til hr. Jens Vibjerg.
Det, det jo drejer sig om, er sådan set, at man har planlagt, at nu stopper man, og der er en hel masse andre ting, der træder i kraft.
Så lad være med at komme helt derop!
Mogens Andreasen (DF), 1999-10-14:
Det er dog utroligt, at vi skal sidde her og høre hr. Ole
Vagn Christensen sige, at det er en ligestilling imellem lønmodtagere og selvstændige.
Jeg ved ikke, hvor meget hr. Ole Vagn Christensen har fulgt med i dansk erhvervsliv, men der er da én ting, der er helt sikker, og det er, at der er folk, der har selvstændig virksomhed, som forsøger at køre den og så kører længere og længere ud, hvor de kommer så langt ud, at de nødvendigvis må dreje nøglen om med kort varsel.
Her gør man så det, at man udvider den periode, hvor de har mulighed for at få den hjælp, der er nødvendig, hvis de er tvunget til at lukke forretningen omgående.
Jeg forstår ikke, at hr. Ole Vagn Christensen ikke kan se det, men det kan han åbenbart ikke.
Vi mener, det er helt forkert, at man laver en sådan ordning.
Jens Vibjerg (V), 1999-10-14:
Jeg vil gerne spørge hr. Ole Vagn Christensen, om hr. Ole Vagn Christensen ved, hvor mange selvstændige der holder op, hvor mange der ufrivilligt må holde op med deres selvstændige virksomhed, og hvor mange der frivilligt holder op?
Knud Erik Kirkegaard (KF), 1999-10-14:
Det er sandelig stærk tobak at høre hr. Ole Vagn Christensen her påstå, at med det forslag, som nu er på tapetet, bliver der gennemført en ligestilling mellem selvstændige og lønmodtagere.
Jeg forstod på hr. Ole Vagn Christensen, at han havde den opfattelse, at når selvstændige bliver ledige, så er det, fordi de efter en nøje gennemført plan ophører med deres virksomhed - det vil altså sige, at det er selvforskyldt ophør - og så skal karensperioden være 4 uger, hvor den for lønmodtagere er 5 uger.
Hvis der virkelig skulle være fornuft i det, hr. Ole Vagn Christensen siger, og det er der altså ikke, men hvis der virkelig skulle være det, så måtte konsekvensen da være, at karensperioden skulle være 5 uger for de selvstændige, hvis det i alle tilfælde er selvforskyldt, sådan som jeg forstod hr. Ole Vagn Christensen udtrykte sig.
Hvordan kan det forklares?
Ole Vagn Christensen (S), 1999-10-14:
Jeg forstår på den sidste taler, hr. Knud Erik Kirkegaard, at hr. Knud Erik Kirkegaard mener, at det skal være 5 uger i stedet for 4 uger - det var en interessant melding - hvis min argumentation ligesom skal tages for pålydende.
Jeg må jo helt klart sige, at det, det jo handler om her, er en konsekvens af, hvad der sker, hvis man er i den situation, at man må ophøre.
Og jeg mener, at et ophør, uanset hvor det foregår, er et ophør, og derfor kan der være tale om, at der skal være en ligestilling.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 1999-10-14:
Nej, jeg foreslår sandelig ikke, at karensperioden for selvstændige skal være 5 uger.
Det, jeg sagde, var, at hvis der skulle være fornuft og rationalitet i hr. Ole Vagn Christensens standpunkt, så skulle den være 5 uger.
Bestemt nej.
Men så vil jeg godt spørge hr. Ole Vagn Christensen: Hvilke overvejelser ligger der bag, at det lige præcis skal være 4 uger?
Jens Vibjerg (V), 1999-10-14:
Jeg kan forstå, at hr. Ole Vagn Christensen ikke ved, hvor mange af de selvstændige, der holder op, som gør det ufrivilligt, men så kan jeg fortælle hr. Ole Vagn Christensen det her fra Folketingets talerstol, for det er der nemlig lavet undersøgelser over, og de viser, at 80 pct. af de selvstændige, der må gå på dagpenge, gør det ufrivilligt.
Det betyder altså, at de, fordi de f.eks. er gået fallit, må gå fra hus og hjem.
Så det er mennesker, der ligger ned, man her vil trampe på fra Socialdemokratiets side.
Vi ser jo i mange tilfælde, at Socialdemokratiet holder flotte taler om de svage i samfundet, men når det kommer til stykket, så viser Socialdemokratiet deres sande jeg.
Så siger hr. Ole Vagn Christensen også, at erhvervslivets konkurrenceevne ligger Socialdemokratiet på sinde.
Er det en forbedring af erhvervslivets konkurrenceevne, at man nu vil påføre det omkostninger på mere end 100 mio. kr?
Jeg spørger bare.
Mogens Andreasen (DF), 1999-10-14:
Jeg fristes jo til at sige det, som arbejdsministeren sagde til mig før: Det er noget forbandet sludder at påstå, at det her er ligestilling.
Der er overhovedet ikke tale om nogen ligestilling.
Der er tale om, at man nu straffer folk, som er nødt til at opgive deres virksomhed.
Det er sagen, hr. Ole Vagn Christensen.
Ebbe Kalnæs (CD), 1999-10-14:
Jeg vil gerne gøre opmærksom på, at jeg altså heller ikke synes, at det her er genialt.
Jeg vil gerne fortsætte i det spor, hr. Jens Vibjerg slap: Da det blev lavet om sidst, da var det den geniale ordning, at man ved nærmere undersøgelse netop fandt ud af, at 80 pct. uforskyldt kom i den her situation, og 20 pct. valgte selv at forlade det.
Det var selvforskyldt.
Og 20 pct. af 5 uger var dengang en uge, og det blev så en uge.
Det er det, jeg kalder sådan en fiks ordning, men som jo ikke er særlig genial og ikke har ret meget med sagen at gøre. Det, der er det afgørende, er, at de mennesker som selvstændige erhvervsdrivende i de senere år i det her samfund har kunnet lave sig et sikkerhedsnet.
De er ofte i en situation, når de forlader stedet, hvor de er dybt økonomisk forarmede, har måske endda i årevis forsøgt at få tingene til at hænge sammen og levet på et nej.
Det er det almindelige.
Og det er de mennesker, man sætter i den situation, at man stikker dem 4 ugers karantæne, efter at de har forsøgt at få tingene til at hænge sammen, forsøgt at forsørge sig selv.
Ole M. Nielsen (KRF), 1999-10-14:
Det var hr. Ole Vagn Christensens spørgsmål til, jeg tror, det var hr. Jens Vibjerg, om ikke hr. Jens Vibjerg mente, at de betingelser her for de selvstændige erhvervsdrivende er betingelserne i et liberalt samfund, hvor jeg så vil spørge efter: Hvad er det for et liberalt samfund? Jeg mener ikke, vi har et liberalt samfund i Danmark,
og det ville også være en elendig erkendelse for Socialdemokratiet, efter at Socialdemokratiet har ledet regeringen i de fleste år i det her århundrede.
Hvis det virkelig var et liberalt samfund, vi havde, så måtte de leve under det.
Det tror jeg såmænd nødig de ville.
Det er noget helt andet. Jeg vil gerne høre, om hr. Ole Vagn Christensen virkelig mener, at vi har betingelserne for et liberalt samfund her.
Jens Vibjerg (V), 1999-10-14:
Som selvstændig erhvervsdrivende har man jo forsikret sig mod ledighed, ligesom man har som lønmodtager, og betaler sit kontingent, og så bør man vel også have de samme rettigheder, som lønmodtagere har. Der er mange selvstændige, som har tegnet en forsikring, for der jo er risiko for - ikke mindst under en socialdemokratisk ledet regering - at man ikke kan overleve som selvstændig.
Er det så rimeligt, når man ikke kan overleve under alle de byrder, man bliver pålagt af regeringen, og man går nedenom og hjem, så skal man gå i 4 uger uden at kunne få salt til et æg?
Ole Vagn Christensen (S), 1999-10-14:
Til hr. Ole M. Nielsen: Det er jo genialt, men det afslører jo også, når hr. Ole M. Nielsen sidder og hører på det, der bliver sagt, at de mennesker, der i virkeligheden gerne kæmper for det liberale, for det frie, for ligeberettigelse, at hulheden kommer klart og tydeligt frem, når det her blev sagt af hr. Jens Vibjerg, at man forsikrer sig; man prøver at gøre nogle ting.
Jeg anerkender alt det, der foregår i erhvervslivet, som værende positive træk.
Det, det handler om her, er sådan set, om vi skal have nogle forhold i det her land, hvor vi kan se hinanden i øjnene og sige, at der altså er nogle konsekvenser ved ophør.
Og uanset hvor uansvarligt man handler ved disse ophør, så har det altså også nogle konsekvenser, når vi snakker om den her lovgivning.
Det er jo det, det handler om.
Lad være med at køre det helt, helt, helt derop, hvor det overhovedet ikke kan bære.
Jeg har også set de udtalelser, der har været fremsat i det her anliggende, hvor man er stået frem og har snakket om, at det forringede konkurrenceevnen.
Det hørte jeg så sent som i går hos en stor arbejdsgiverforening.
Jeg har lidt svært ved at se, at det overhovedet kan have noget som helst med konkurrenceevnen at gøre, da det drejer sig om ophør.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 1999-10-14:
Jeg kan helt bekræfte den fremstilling, som hr. Ebbe Kalnæs gav af baggrunden for, at man i 1989 fastlagde karensperioden til lige præcis én uge.
Det fik jeg ikke noget svar på, og det er formentlig, fordi hr. Ole Vagn Christensen ikke kan besvare det.
Derfor vil jeg da gerne give spørgsmålet videre til arbejdsministeren og bede ham om, når han nu får ordet, at gøre rede for, hvad det er for beregninger, der ligger bag, at det nu pludselig skal være 4 uger.
Er sandheden måske ikke, at arbejdsministeren skulle opnå et ganske bestemt spareprovenu?
Og så regnede man baglæns og sagde: Så bliver det 4 uger.
På den måde behandler man selvstændige erhvervsdrivende, der kommer ud i dyb nød, fordi de er nødt til at holde op med deres erhvervsvirksomhed!