runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2002-03-20:
For ca. 3 timer siden holdt fru Pia Gjellerup sit ordførerindlæg, og nu vil det måske være svært helt at genkalde sig stemningen omkring det.
Men jeg oplevede i hvert fald en utrolig mavesur ordfører fra Socialdemokratiet, som hele tiden koncentrerede sig om, at hvis bare man ikke gjorde det, som lå i den finanslovaftale, der nu altså er mellem regeringen og Dansk Folkeparti, men bare gjorde det, som den tidligere regering havde foreslået, ville alting blomstre, og det ville være så dejligt alt sammen, hvorimod det nu var frygteligt. Må jeg spørge fru Pia Gjellerup: Er det ikke korrekt, at på ét punkt - for at tage det som et eksempel - nemlig de 1½ mia. kr., som nu med finanslovaftalen bliver afsat til bekæmpelse af ventelister, ville der ikke have været afsat 1½ mia. kr. mere til bekæmpelse af ventelister, hvis fru Pia Gjellerups finanslovforslag var kommet igennem?
Så havde man haft det ambitionsniveau, der lå før de 1,5 mia. kr. blev afsat.
Er det ikke korrekt?
Pia Gjellerup (S), 2002-03-20:
Til fru Irene Simonsen vil jeg sige kort: Jeg er, og det har Socialdemokratiet altid været, optaget af hele tiden at justere tingene.
Det er det, der er blevet kaldt, at vi laver mange lovforslag og mange regler osv.
Vi synes, man skal justere systemerne hele tiden, så den enkelte ikke kommer i klemme, men så det er et afsæt.
Det er jo nogle måder at organisere nogle ting på, fru Irene Simonsen taler om, men det, jeg kritiserer Venstre for, er, at man begynder at kalde fællesskabet, det, vi sørger for at stille til rådighed for hinanden, for systemer.
Det synes jeg simpelt hen er ufattelig ubehageligt, for det betyder, at den svageste bliver tilsidesat og den stærke får eneretten.
Hr. Jens Rohde kom med en længere teateranmeldelse, men jeg kunne da til sidst høre, at der var et spørgsmål om kommuneaftalen, om den ikke skal overholdes.
Det er ikke vores opgave at diskutere, om man skal overholde aftaler eller ej.
Vi synes, man skal overholde aftaler.
Vi synes også, det er fint, at man følger op på aftaler.
Det, vi synes er fuldstændig absurd, er, at man laver en aftale med kommunerne, hvor man på den ene side beder dem spare 650 mio. kr., og så på den anden side for 500 mio. kr. er den store, glade julemand.
Dét kunne der skrives en teateranmeldelse om.
Til hr. Eyvind Vesselbo vil jeg bare sige, at han er uenig med sin finansminister og måske skulle diskutere det med ham.
Finansministeren har i et omfattende notat svaret, hvad der er sparet på miljøområdet.
Og dér er det samlede tal, for det lægger man nemlig ikke sammen, for så bliver det så stort, og det behøver man ikke at gøre i Finansministeriet, for der taler man ikke i store tal, hvis det går den gale vej, en besparelse på 1,5 mia. kr. på en række af de områder, der har med miljø at gøre - det har intet at gøre med de grønne afgifter, glem dem, spring dem over, som jeg allerede sagde i mit hovedindlæg - og læg så Mifresta-besparelsen til, så når man til rene miljøbesparelser på 2 mia. kr.
Det hjælper ikke, at hr. Eyvind Vesselbo ryster på hovedet.
Eyvind Vesselbo (V), 2002-03-20:
Fru Pia Gjellerup nævnte miljøet i sin tale, og dér må vi jo sige, at det var et tydeligt udslag af miljødebattens ulidelige lethed, for at stå her på talerstolen og påstå, ligesom fru Pernille Blach Hansen har gjort i Radioavisen her til morgen, at der skulle være sparet 2 mia. kr. på miljøområdet, er fuldstændig ude af proportioner.
Det, der var den tidligere regerings problem, var, at den havde foreslået, at der skulle opkræves 1 mia. kr. i ekstra grønne afgifter - såkaldt grønne afgifter - og det er jo dem, denne regering ikke opkræver.
Jeg vil gerne spørge fru Pia Gjellerup, hvordan det, at man ikke opkræver 1 mia. kr. i grønne afgifter, kan være en nedskæring på miljøområdet?
Pia Gjellerup (S), 2002-03-20:
Jeg skal beklage, at man ikke nødvendigvis kan nå enhver detalje i alle spørgsmål, så det er godt at få muligheden én gang til.
Jeg vil sige til dem, der synes, at vi er sure - det hører vi jo tit det dér, det er noget, man har vedtaget; man siger om Socialdemokrater, at de skal være sure: Det er jo i virkeligheden at holde folk lidt for nar at tro, at fordi man er uenig i noget, er det, fordi man er sur.
Det er ikke, fordi man er sur, man gør det, det kan ofte være, fordi man er klogere, man gør det, måske endda, fordi man er gladere, at man gør det.
Så lad være med at tro, at det er mavesurhed, nej, vi er uenige i nogle af prioriteringerne.
Vi er jo så imidlertid ikke uenige i prioriteringen om at tilføre flere ressourcer til sundhedsvæsenet.
Det ligger jo i smuk forlængelse af den socialdemokratiske-radikale regerings ambitioner i forhold til sundhedsvæsenet.
Vi kender vist kurverne til uendelighed: Det gik nedad, da Venstre og De Konservative sad i regering, og ressourcerne er forøgede i SR-regeringens og de øvrige socialdemokratisk ledede regeringers tid, og derfor er det fornemt at kunne fortsætte den udvikling.
Jeg ville meget gerne - ligesom under førstebehandlingen - hilse det dér nyfundne engagement fra højre side af salen velkomment til at tilføre ressourcer til sundhedsvæsenet, det er fremragende. Det, vi har gjort, er at sige - og det var også det, vi sagde ved førstebehandlingen - at vi vil sikre en reserve, mulighederne for at man får penge og ressourcer tilført, når man måtte have brugt alt, hvad man har af ressourcer og kapacitet.
Hvis man når ud over de 20.000 operationer, man aftalte i juni, har man jo ikke flere penge.
Så er der en garanti for penge fra vores side.
Hvad er der ændret
fra førstebehandlingen?
Jo, der er simpelt hen ændret det, at der ligger et lovforslag, der ligger en vedtaget lov, vi har haft lejlighed til at undersøge forholdene, og noget af det, der er meget, meget afgørende, er, at der ikke blev indført penge mellem sygehuse og patient.
Og det er fuldstændig afgørende for os.
Der har været - vi kan godt tage nogle af de dér debatter op fra tidligere - en ambition i en lang række af de ting, der har været forelagt fra Venstres side især, der har kunnet give den mistanke.
Det er vi selvfølgelig ekstremt nøjeregnende med, for det vil ødelægge dansk sundhedsvæsen. Så vi ser faktisk med fortrøstning frem til, at en del af de 1½ mia. kr. kan bruges, og resten kan bruges i de næste år.
Irene Simonsen (V), 2002-03-20:
Der kan jeg kun stille et modspørgsmål til fru Pia Gjellerup: Hvad er der ikke af eksempler - og vi har fået massevis også i Venstres ordførers tale - på, at det er den svageste i samfundet, den lille mand, som gang på gang bliver klemt af systemerne?
Så det er at vende det hele om, for man kan jo sige, at Socialdemokratiet måske står for noget, der hedder vanetænkning over for systemerne.
Så jeg vil gerne stille spørgsmålet til fru Pia Gjellerup: Er det her ikke et spørgsmål om, at vi skal kigge på systemerne for at få den svagestes rettigheder frem i lyset?
Jens Rohde (V), 2002-03-20:
Jeg må sige, at jeg er egentlig imponeret over, at fru Pia Gjellerup overhovedet kunne slæbe sig herop på talerstolen med det enorme tungsind, som hun præsenterede heroppefra.
Jeg synes også, det er imponerende - det er sådan en kunst, jeg godt kunne tænke mig at lære - at fru Pia Gjellerup trods alt kan stå og tale med et smil om munden i så lang tid, når man holder en tale, der er så tungsindig.
Måske er det, fordi talen styrkede den selvgodhed, der
er i Socialdemokratiet
Det var en tale, der emmede af selvgodhed.
Jeg håber ikke, at det er sådan et resultat af, at man sidder i regering for lang tid, for så er det lige før, jeg vil sige til statsministeren, at vi skal finde et egnet tidspunkt at gå af på.
Men jeg håber og tror ikke, at det er sådan, og tror, at det har noget med et specielt S-gen at gøre: Der er de gode, og der er de onde.
De gode sidder i den ene side af salen, og de onde sidder i den anden side.
Det er meget unuanceret.
Det, som egentlig får mig herop rent spørgsmålsmæssigt, er det omkring kommunerne: Hvordan kan det være, at man i Socialdemokratiet tilsyneladende synes, at den aftale, som fru Pia Gjellerup selv lavede, er så dårlig, at den ikke skal overholdes?
Pia Gjellerup (S), 2002-03-20:
Hr. Jørgen Winther mener, at fællesskabet skal sættes til side, og får selvfølgelig sin vane tro forvrænget det en del.
Jeg tror, det er fremgået, at der vist ikke er nogen i Folketinget, der mener, det er godt, at man har ventetider på operationer, som man er visiteret til, der ligger på over 3 måneder.
Men det har vi jo også gjort noget ved.
Det er jo ikke nogen ny - ja, det er muligvis ikke nogen erkendelse, som hr. Jørgen Winther nogen sinde vil komme til - at den socialdemokratisk-radikale regering faktisk har lavet en ret omfattende aftale med Amtsrådsforeningen om at tilføre de ressourcer, som med nogen klogskab kan bruges for at gnave af af ventelisterne.
Vi har aftalt 20.000 ekstra behandlinger i år, 40.000 yderligere næste år, 60.000 yderligere næste år igen.
På trods af den knebne kapacitet har det kunnet lade sig gøre at omsætte yderligere.
Det vil vi meget gerne være med til at skabe finansiering til, men vi tager afstand fra nogle af de metoder, som regeringen lægger op til, der skal være i forhold til, hvem der står forrest på ventelisten.
Bl.a. har vi jo stemt imod det forslag, der handler om, at kommunerne kan visitere de stærkeste til at stå forrest på ventelisten.
Det er en form for tilsidesættelse af fællesskabet, det at det er fællesskabet, der sørger for, at det er den, der har mest behov for at blive behandlet, der bliver behandlet først, og ikke den, der har flest penge i ryggen, der bliver behandlet først.
Til hr. Søren Søndergaard vil jeg sige, at jeg var forberedt på spørgsmålet, og jeg vil sige, at vi i Socialdemokratiet anerkender Folketingets beslutninger med de ændringsforslag, der er lavet i går, og stemmer for det finanslovforslag, som er blevet et resultat af det.
Det ville ikke ændre nogen som helst parlamentariske forhold, og derfor mener vi, at det ville være et slag i den tomme luft at gøre noget andet.
Vi vil anerkende de beslutninger, der er truffet i Folketinget.
Til hr. Kristian Jensen vil jeg sige: Vi siger selvfølgelig ikke nej til øget velfærd.
Vi siger heller ikke nej til valgfrihed, men vi siger nej til valgfrihed, når det er på bekostning af dem, der har mere brug for hjælp og støtte.
Det er forskellen.
Venstre hylder den stærkes ret.
Det gør Socialdemokratiet ikke.
Ole M. Nielsen (KRF), 2002-03-20:
Den socialdemokratiske ordfører gjorde meget ud af at gøre Danmark, eller måske snarere udråbe Danmark til foregangsland på en lang række områder.
På nogle områder mener jeg da også, at det er korrekt nok.
Men der er et enkelt område, hvor den tidligere regering kritiserer den nuværende regering for at gøre for lidt, og det er på forsknings- og undervisningsområdet. Jeg vil gerne have fru Pia Gjellerups kommentar til en artikel, der var i Politiken i går, den 19. marts, om en OECD-opgørelse, der viser, at Danmark taber terræn, som der står, når det gælder investeringer i forskning og universiteter, og der står længere nede: »Gennem de sidste år har Danmark investeret mindre og mindre i universiteter og forskning.
Samtidig har lande som eksempelvis Sverige valgt at satse målrettet på de studerende« osv. Jeg vil gerne have en kommentar fra fru Pia Gjellerup til den indsats eller rettere sagt for svage indsats, som den tidligere regering også stod for.
Gitte Lillelund Bech (V), 2002-03-20:
Det kan godt være, at fru Pia Gjellerup mener, at Danmark var et foregangsland
under den tidligere socialdemokratisk-radikale regering
Det synes jeg nu ikke.
Jeg synes ikke, der er særlig meget foregangsland i, at man sidste år havde 247.000 patienter, der ventede mere end 3 måneder.
Det kan godt være, det er fru Pia Gjellerups definition, at det virkelig er at være foregangsland, fordi vi har så mange.
Jeg synes nu, det er skidt.
Det er i hvert fald ikke at være foregangsland.
Derfor vil jeg gerne spørge fru Pia Gjellerup: Når man nu synes, man var foregangsland tidligere, hvorfor løste man så ikke det problem, der handlede om de 247.000 mennesker, der stod på venteliste? Jeg har så forstået - og det så vi jo også i går - at Socialdemokratiet har stemt for de 1,5 mia. kr. til sygehusene, de har stemt for de 1,5 mia. kr., der skal nedbringe ventelisterne, og derfor vil jeg gerne spørge fru Pia Gjellerup: Hvad er det, der har gjort, at Socialdemokratiet har ændret holdning, fra vi havde behandlingen i efteråret, og til vi havde afstemningen om ændringsforslagene i går? Hvorfor vil Socialdemokratiet nu bruge den liberalistiske model til at nedbringe ventelisterne?
Kristian Jensen (V), 2002-03-20:
Jeg melder mig gerne som en liberal jubelgris, når jeg tænker på det fremragende resultat, der er kommet ud af både regeringens oplæg, de drøftelser, der har været, og den aftale, der er indgået primært med Dansk Folkeparti, men såmænd også de aftaler, der er indgået med fru Pia Gjellerup og hendes parti.
Når fru Pia Gjellerup siger, at man holder fast i de holdninger, man havde før valget, må vi naturligvis respektere det.
Det får mig bare til at tænke på den nu afgåede KL-formand, hr. Anker Boye, der for nylig sagde, at hans parti, Socialdemokratiet, desværre levede i det forrige århundrede.
Jeg vil gerne spørge: Hvorfor siger Socialdemokratiet nej til øget velfærd?
Hvorfor siger man nej til valgfrihed, til en bedre kvalitet i hjemmeplejen, til, at den, der modtager hjælpen, også selv kan vælge den?
Hvorfor siger man nej til øget barselorlov, der giver børnefamilierne mulighed for at gå hjemme?
Hvorfor siger man nej til alle de ting, som borgerne gerne vil have, fordi de føler, at det er en del af et moderne velfærdssamfund, de ting, som regeringen har foreslået, og som nu bliver gennemført, men som Socialdemokratiet, på trods af at de stemmer for - går jeg ud fra - har meldt sig som stærke modstandere af?
Hvorfor siger Socialdemokratiet nej til mere velfærd?
Jens Kirk (V), 2002-03-20:
Undskyld, hr. formand.
Til fru Pia Gjellerup: Er det ikke en kendsgerning, at den ekstra belastning for erhvervslivet på 2,2 mia. kr.
ville have medført, at konkurrenceevnen ville være blevet forringet
Er det ikke en væsentlig forskel på, hvordan man ligesom fremmer arbejdspladser?
Er der ikke en kolossal forskel?
Pia Gjellerup (S), 2002-03-20:
Jeg vil meget gerne medgive hr. Ole M. Nielsen, at vi ikke nødvendigvis er foregangsland på alle områder.
Det mener jeg i øvrigt heller ikke, at vi har haft nogen - jo, nok ambition om, og det har vi sådan set stadig, men realitet, man må også prioritere dér.
Der vil være områder, hvor Danmark ikke vil kunne sætte dagsordenen, men der vil være andre, hvor vi kunne det.
Så jeg har heller ikke her - det håber jeg i hvert fald ikke - givet det indtryk, at jeg mente, vi på alle områder kunne stråle som de bedste.
Generelt tror jeg faktisk, at vi kan være ganske stolte set i forhold til den målestok, der anvendes internationalt.
På forskningsområdet er der jo sket det igennem 1990'erne, at vi løftede forskningsniveauet meget, meget voldsomt.
Så er det løjet lidt af de seneste år, og det er også derfor, vi har lagt op til, at vi skulle lave en flerårig forskningsplan.
Det er det, der er blevet til en aftale med regeringen.
Den er ikke flerårig, den er måske sådan halvandenårig, hvis man skal sige det på en lidt rund måde.
Hvis den havde været flerårig og havde været mere ambitiøs, ville den faktisk have kunnet rette op på den løjen af, der har været de seneste år.
Det vil vi gerne tage medansvar for, vi pressede på for at få aftalen.
Vi mener faktisk, at det er en af vejene frem i videnøkonomien. Så til fru Gitte Lillelund Bech: Jeg tror ikke, at jeg nævnte ordet »foregangsland« i relation til ventetiderne.
Det vil somme sikkert kunne sige nok var et interessant område, hvis det så er det, men det tror jeg nu alligevel ikke, at Danmark er. Hvorfor har vi ikke gjort det for længst? bliver der spurgt.
Ja, vi har lavet en hjerteplan, vi har lavet en psykiatriplan, vi har lavet en kræfthandleplan, og der er i øvrigt usædvanlig mange flere behandlinger i sundhedsvæsenet, og det er efter en arv fra VK's gamle dage, hvor ressourcerne var blevet skåret.
Vi har selvfølgelig ikke den ambition, som hr. Jens Kirk sådan indlagde, at vi skulle have alle pengene.
Nej, vi har såmænd lagt op til en erhvervsbelastning i omegnen af 0,34 pct. af lønsummen.
Det havde vi kunnet leve med med et godt erhvervsliv.
Søren Søndergaard (EL), 2002-03-20:
Jeg synes, at der var mange gode ting i fru Pia Gjellerups tale: Understregningen af, at denne her finanslov mangler perspektiv, og konstateringen af, at med udfoldelsen af det, der ligger i denne her finanslov, får vi et anderledes og et dårligere Danmark i hvert fald for en del af befolkningen - der er såmænd nok nogle, der skal få det meget bedre, nemlig dem, der har mest i forvejen.
Den socialdemokratiske ordfører gennemgik også alle de ændringsforslag, som blev forkastet i går, og som kunne have rettet op på den misere, som ligger her.
Dermed lå der jo i den socialdemokratiske ordførers tale sådan set den samme holdning, som også blev udtrykt af fru Jytte Andersen fra Socialdemokratiet, som opsummerede, at det her finanslovforslag var perspektivløst og fladpandet.
Derfor har jeg sådan set kun et ganske enkelt spørgsmål
til Socialdemokratiet: Hvordan stemmer Socialdemokratiet til en finanslov, som er perspektivløs og fladpandet?
Jens Kirk (V), 2002-03-20:
Det er måske et stort spring, vi gør nu, men efter fru Pia Gjellerups tale er jeg ikke i tvivl om, at Socialdemokraterne mener, at alle borgernes penge er vores.
Det er jeg slet ikke i tvivl om, at I mener, og I helmer ikke, før I har dem alle.
Men, fru Pia Gjellerup, er det ikke en kendsgerning, at hvis I havde fortsat, ville jeres ekstra omkostninger til erhvervslivet på 2,2 mia. kr. ...
Jann Sjursen (KRF), 2002-03-21:
Kristeligt Folkeparti kan støtte regeringens forslag.
Vi tror, at det på trods af de mangler, vi også synes der er i forslaget, kan være med til at sikre, at udlændinge, der kommer her til Danmark, lettere får fodfæste, ikke mindst på arbejdsmarkedet, og det gør, at vi alt i alt har valgt at støtte forslaget. Når jeg siger det, er det, fordi jeg i lighed med andre ordførere godt kan undre mig over, at man ikke mere konsekvent har tænkt over, hvem det er, der skal have pligter
i forhold til, at integrationen lykkes, at det ikke kun er et spørgsmål om, at udlændinge pålægges nogle pligter for at få nogle rettigheder, men at det rent faktisk også er sådan, at kommuner, arbejdsgivere m.fl. må have nogle pligter og i virkeligheden også kunne sanktioneres, hvis de ikke lever op til det, som vi må forvente fra samfundets side og i forhold til, at de her kontrakter for alvor giver mening.
Vi medvirker i den forbindelse meget gerne under udvalgsarbejdet til - hvis det kan lade sig gøre og ministeren er indstillet på det - at det bliver udbygget.
Men uanset den kritik vil jeg sige, at det her trods alt er rigtigt nok i forhold til, at vi får disse individuelle kontrakter gjort bedre, end de er i dag, og derfor kan vi støtte lovforslaget.
Bertel Haarder (V), 2002-03-21:
Jeg vil forsikre hr. Morten Bødskov om, at lovforslaget også omfatter familiesammenførte; der står udtrykkeligt, at der skal indgås kontrakter med denne gruppe af udlændinge, der efter gældende lovgivning har krav på at få udarbejdet en handlingsplan. Jeg kan også forsikre, at disse kontrakter ikke skal blive lige så udflydende som de eksisterende handlingsplaner.
Meningen er at løfte hele denne integrationsproces op i et nyt spor.
Så kommer hr. Søren Krarup og siger, at han ikke kan lide ordet integration.
Det kan jeg sådan set heller ikke, og hvis vi kan finde på et bedre, så lad os gøre det, men indtil videre hedder det altså integration.
Og jeg vil gerne forsikre hr. Søren Krarup om, at jeg ingen illusioner har om, at man kan gøre tyrkere til danskere.
Det hverken kan eller vil vi, men vi vil gerne havde dem integreret i det danske arbejdsmarked; det er det, vi vil gøre til målet for alle bestræbelser.
Til hr. Kamal Qureshi: Vi vil gerne overveje at forpligte andre parter end kommunerne.
Hr. Christian Brix Møller holdt et meget kreativt indlæg om, hvordan man kunne gøre det, nemlig ved at aftale med andre end kommunerne, at de kan varetage denne opgave.
Nu er loven jo sådan, at kommunen bliver ankerstedet, men man kan udmærket forestille sig, at kommunen lader en virksomhed overtage integrationsopgaven på betingelse af, at virksomheden lever op til alt det, som kommunen ellers skulle have levet op til.
Hvis hr. Christian Brix Møller mener, at lovforslaget er for stift på den måde, at det ikke giver mulighed for, at man kører de pågældende uden om kommunen og direkte ud til virksomhederne, vil jeg da gerne overveje det, men det bliver altså lidt vanskeligt at sidde i København og lave aftale med en støvsugerfabrik i Hjørring.
Jeg tror, det er bedst, at Hjørring Kommune har et ansvar, og at det er Hjørring Kommune, som indgår den aftale.
Men jeg kan forsikre hr. Christian Brix Møller, at vi skal holde øje med, hvem der gør det godt, og hvem der gør det skidt.
Vi skal få de gode eksempler til at sprede sig og inspirere, og vi skal sandelig også få de dårlige eksempler til at fremgå, og så må vi overveje, hvad vi kan gøre ved dem, der gør det dårligt.
Når det gælder lige præcis integrationsopgaven, er det vist de fleste andre kommuner, der trænger til at komme under administration, men det er en helt anden sag.
Kamal Qureshi (SF), 2002-03-21:
To meget korte konkrete spørgsmål til integrationsministeren.
Jeg takker i øvrigt integrationsministeren for, at han skarpt forklarede, hvad forskellen på assimilation og integration i hans verden er.
Det er jeg glad for at høre.
Jeg vil gerne spørge: Kunne man forestille sig, at integrationsministeren kunne tænke den tanke, at man måske kunne lade pengene følge flygtningene, så de fik nogle penge til at gennemgå et integrationsforløb, sådan at de netop fik lov til at vælge, hvor de kunne ønske at tilrettelægge deres undervisning, om det var på en skole eller i en virksomhed eller en kommune, sådan at man derved også havde mulighed for at fratage kommunerne nogle midler, hvis ikke de varetog deres opgave godt nok? Det er ikke en model, som jeg skal gøre mig klog på i detaljer, men en tanke, at man på den måde kunne sikre
flygtningene mod dårlige kommuner
En anden ting, jeg meget gerne vil give ministeren lejlighed til kort at sige noget om, er det, ministeren kom til at sige tidligere om arbejdsgivere, som havde ret til at frasortere folk på grund af hudfarve.
Jeg vil gerne pointere, at der jo er en diskriminationslovgivning, der gør, at man hverken indirekte eller direkte må forskelsbehandle på grund af race, hudfarve, religion eller politisk anskuelse.
Kan ministeren bekræfte, at der ikke er tale om moral, men at der er tale om ulovlighed, hvis man ikke overholder det?
Bertel Haarder (V), 2002-03-21:
Ja, det kan jeg bekræfte, og det håber jeg også jeg fik sagt til fru Anne Baastrup, der spurgte. Hvad angår ideen med at lade pengene følge den pågældende, er jeg helt åben.
Det kan jo ske på flere måder, f.eks. ved at man lader pengene følge den pågældende ud i virksomheden, som derefter påtager sig et mere omfattende ansvar også for danskundervisningen, men man kunne også forestille sig, at den pågældende selv administrerede pengene.
Det er jo en meget vidtløftig tanke, men jeg tør sige det, fordi jeg synes, fru Else Theill Sørensen så fremragende fik sagt, at det, der var problemet med de gamle handlingsplaner, var, at det blev til behandlingsplaner.
Nu skal vi over altså over i noget, hvor der er langt større ansvar og pligt og tilknyttede rettigheder for den enkelte.
Hvis der er penge involveret, hvis man f.eks. realiserer tanken om at lade pengene følge den pågældende ud i virksomheden, vil der naturligvis være tale om en kontrakt, hvor der er pligter for den virksomhed til gengæld for de penge, der falder.