Morten Homann (SF), 2004-05-04:
Jeg tror, det er svært at opdrive nogen, som vil erklære sig som modstander af internationalisering i uddannelsessystemet.
Det er noget, som folk på kryds og tværs mener er et gode, og vi skal som Folketing selvfølgelig gøre, hvad vi kan for at styrke, at der er en international dimension i vores uddannelser, at uddannelserne har en tilstrækkelig udveksling og samkvem med omverdenen, og at det også er muligt for danske studerende, som har lyst til det, at uddanne sig i udlandet. Når man ser på den redegørelse, der er fremlagt, så er der selvfølgelig mange udmærkede ting i den.
Det vil måske være synd at sige, at det er banebrydende nyt, ret meget af det, der står i den, det er måske ikke banebrydende konkret, men der er selvfølgelig mange udmærkede ting med i redegørelsen.
Jeg vil godt her redegøre for nogle af de ting, som jeg fra SF's side synes er vigtige at have med, når vi diskuterer det her emne. For det første er det vigtigt, at der stadig væk er mulighed for, at studerende kan tage SU med, hvis de skal uddanne sig i udlandet, og også gerne, at man får justeret reglerne sådan, at der er mulighed for, at de kan tage SU med til en hel uddannelse i udlandet i stedet for at have den nuværende begrænsning på antallet af år eller antallet af klip, som kan tages med til udlandet. Ligeledes skal man styrke mulighederne for, at de studerende kan tage praktik i udlandet som en del af deres uddannelse, og også på tværs af, hvad det er for en uddannelse, der er tale om.
For at undersøge de her to elementer er det vigtigt, at man også har den internationale dimension med i selve vejledningen.
Det er den del af det, der drejer sig om at få danske studerende til på en lettere måde at kunne tage enten en hel uddannelse eller dele af en uddannelse i udlandet.
Der er så også en del, der drejer sig om, hvad det er for nogle tilbud, som det danske uddannelsessystem kan give til udenlandske studerende.
De videregående uddannelser skal efter SF's opfattelse tilskyndes til at optage udenlandske studerende for at styrke internationaliseringen.
I den forbindelse er det selvfølgelig lidt paradoksalt, at et af de eneste konkrete nye initiativer, som er beskrevet i redegørelsen, er diskussionen om, hvordan man kan opkræve brugerbetaling for udenlandske studerende.
Man kan tage diskussionen om, hvorvidt det er hensigtsmæssigt eller ej.
Men man kan vel hurtigt blive enig om, at det, at man giver sig til at opkræve brugerbetaling for udenlandske studerende, ikke fremmer internationaliseringen.
Det vil næppe lokke mange flere udenlandske studerende til de danske uddannelsesinstitutioner og bidrage til miljøet der.
Efter SF's opfattelse skal vi også fortsat gøre det økonomisk attraktivt at studere i Danmark og ikke bare lave en kunstig adskillelse mellem EU-borgere og EØS-landes borgere.
Efter SF's opfattelse skal man med udgangspunkt i udvekslingsaftalerne stadig væk have taxametertilskud for studerende fra lande uden for EU og EØS.
Hvis man vil løse problemer, der handler om studerende fra lande, som Danmark ikke har udvekslingsaftaler med, og absolut vil diskutere betaling, så er det for SF's vedkommende meget afgørende, at det ikke bliver et redskab til at fremme betalingsuddannelser på de danske uddannelsesinstitutioner.
Derfor ønsker SF ikke, at det skal være muligt for de enkelte uddannelsesinstitutioner at opkræve brugerbetaling af de studerende.
Såfremt der skal opkræves noget, må det være et anliggende mellem det relevante ministerium og den pågældende studerende.
Den enkelte uddannelsesinstitution skal så have afregnet et uddannelsestaxameter, sådan at man får afregning for den ydelse, man leverer for den studerende, som man uddanner, uanset om vedkommende er dansk statsborger eller ej.
Samtidig er det vigtigt, at de danske institutioner bliver tilskyndet til at deltage i internationale samarbejdsprogrammer.
I den forbindelse er det positivt, at der bliver taget initiativ til, at der bliver lavet samarbejdsaftaler, som fremmer mulighederne for forskningssamarbejde mellem regering og virksomheder, universiteter og forskningsinstitutioner også uden for Europa.
Igen er det vigtigt, at vi ikke laver nogen kunstige skel og siger, at det skal være europæiske studerende, europæiske uddannelsesinstitutioner, men at vi også har et lidt bredere perspektiv, hvor vi ikke bygger mure, men i stedet for bygger broer for at fremme internationaliseringen i uddannelsessystemerne.
Endelig hæfter vi os ved nogle af de tiltag, der handler om at gøre de danske uddannelser mere åbne og geare de danske studerende mere til en international verden.
Det skal være muligt at tage en uddannelse på dansk i Danmark, og det skal også være muligt for folk, der ikke er så stærke på den sproglige front at tage en uddannelse.
Alt i alt synes vi, det er en vigtig diskussion, som er taget op, og et på mange måder udmærket, men ikke særlig konkret udspil fra regeringen, og specielt når det drejer sig om taxametertilskuddet og brugerbetalingen for de udenlandske studerende, stiller vi os noget skeptiske i SF.