runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lise von Seelen (S), 2005-06-16:
De initiativer, der er taget, nævnte jeg også for et øjeblik siden, og jeg anerkender, at det er nogle initiativer, som helt bestemt gavner de medicinske patienter.
Men det rykker jo ikke ved det faktum – det hørte jeg også fru Birthe Skaarup nævne – at vi har et problem her.
Vi har et område, hvor vi kan gøre det bedre, og vi ved, at det handler om mange ældre mennesker.
Vi ved, at det handler om mennesker, som ikke altid har noget hensigtsmæssigt sygdomsforløb, og vi ved, at der er tale om alt for mange genindlæggelser.
Det vil sige, at de initiativer, der er taget, meget hensigtsmæssigt kunne støtte en sådan handlingsplan.
Jeg synes, det er underligt, at når man anerkender, at der er et problem, og allerede har gjort nogle ting, der kan hjælpe, hvorfor så ikke gøre det helt rigtige?
Hvorfor så ikke tage det sidste skridt og sige: Ja, lad os endelig gøre det og så få det helt rigtige ud af det?
Vi har i hvert fald ikke været fastlåst på, at den økonomi, der er nævnt i forslaget, også var den, der skulle føres ud i livet.
Vi har været åbne over for at drøfte forskellige modeller, så derfor undrer det mig, at vi alligevel ikke kan nå frem til at få en handlingsplan for de medicinske patienter.
Birthe Skaarup (DF), 2005-06-16:
Der er da ingen tvivl om, at Socialdemokratiet har nogle gode intentioner med forslaget.
Det har vi alle sammen på dette område, og jeg har givet udtryk for tidligere – og det vil jeg også gøre nu – at vi godt kan se det som et mål siden hen også at fokusere mere på de medicinske patienter.
Jeg vil godt sige, at ligesom vi besluttede med kræfthandlingsplanen, altså at der skal være et patientbehandlingsforløb, ser vi selvfølgelig også helst, at det også sker på de medicinske afdelinger.
Jeg vil også godt sige, når jeg nu har lejlighed til det, at Dansk Folkeparti sammen med regeringen har tilført dette område nogle helt specifikke økonomiske ressourcer, og det kommer netop de medicinske patienter til gavn.
Det er til geriatrien, det er til KOL-patienter, og det er også til genoptræning.
Den skal vi også have med, for det er jo ikke bare selve patientbehandlingsforløbet, vi taler om, men også den forebyggende indsats på området.
Vi har også tilført ekstra ressourcer til de demente, og mange ældre medicinske patienter er jo netop demente.
Det vil altså sige, at vi har foretaget nogle økonomiske tiltag, som vi synes vi først skal se effekten af.
Ressourcetilførslen stopper jo ikke her i 2005, det er noget, der vil fortsætte.
Jeg vil også godt sige, at vi har vedtaget en kræfthandlingsplan, og de ældre kræftpatienter, der bliver indlagt, er jo også medicinske patienter.
En anden ting er også meget vigtig for os, og det er den strukturreform, vi har behandlet adskillige forslag om her i dag.
Så vil jeg også godt sige, at i går vedtog Folketinget forslag, som gør, at den strukturreform, der nu snart er på plads, giver mulighed for at skabe en større sammenhæng i sundhedsvæsenet i forbindelse med forebyggelse, behandling og rehabilitering.
Det ser vi også som noget positivt i det fremtidige sundhedsvæsen.
Jeg mener, Socialdemokratiet stemte for eller undlod at stemme i går.
Jeg kan ikke lige huske, hvordan det var, men jeg regner da med, at Socialdemokratiet også synes, det er et af de tiltag, der vil være til gavn for de medicinske patienter.
Vi kan ikke støtte forslaget.
Preben Rudiengaard (V), 2005-06-16:
Jeg vil gerne sige, at vi fra Venstres side ikke kan støtte Socialdemokratiets beslutningsforslag.
Vi har, siden Venstre og De Konservative fik regeringsmagten, virkelig fået sat fokus på også de ældre medicinske patienter.
Der er givet en voldsom indsprøjtning til sundhedsvæsenet, i særdeleshed sygehusvæsenet, med mange penge, nemlig 3 mia. kr., og samtidig er der sket det, at der er afsat yderligere midler i årene 2005 og 2006, også for at styrke området.
Der er lavet politikker på demensområdet og andre områder, og socialministeren har også lavet noget.
Men nu kommer man gudhjælpemig og siger, at der skal laves en national handleplan.
Lad os da afvente og se effekten af alt det, vi har lavet.
Jeg vil sige, at ventetiden for de medicinske patienter på at komme ind er reduceret; belægningsprocenten er reduceret; vi laver en kommunalreform, så kommunerne nu får ansvaret for de ældre medicinske patienter, og så begynder man lige pludselig midt i det hele at lave et fuldstændig uhensigtsmæssigt bureaukratisk knopskud.
Vi har skrevet i vores betænkningsbidrag, at vi følger udviklingen, og så kan vi diskutere M053S47324871subh.fm Page 4885
Tuesday, November 8, 2005 4:36 PM spørgsmålet på et tidspunkt, hvis effekten af kommunalreformen og alt det andet ikke har effekt.
Men det er jo fuldstændig utidig indblanding på nuværende tidspunkt i processen at lave store, forkromede, bureaukratiske handleplaner med ét formål: at styrke bureaukratiet på bekostning af de ældre medicinske patienter.
Christian H. Hansen (DF), 2005-06-16:
Ja, men det handler kun om dyr, så det er nok derfor, at snakken er så høj, som den er i Folketingssalen i dag.
Regeringen har jo tilkendegivet, at den ikke kan støtte forslaget, og det virker utrolig mærkeligt.
Det er en simpel ændring, og der er indleveret, jeg ved ikke hvor mange tusind underskrifter til justitsministeren, og de har alle sammen tilkendegivet, at forslaget er noget, der er folkelig opbakning om.
Andre lande har faktisk allerede indført dette forbud, men i Danmark synes man altså, at de ting skal være tilladt.
Det er en rigtig god forretning, og de folketingsmedlemmer, der i dag stemmer imod forslaget, går altså ind for dyresex.
Det vil blive offentliggjort i morgen.
Hermed sluttede forhandlingen.
Afstemning
Der var ikke stillet ændringsforslag.
Forslaget sattes til forhandling.
Forhandling
Nu er der selvfølgelig nok nogle, der vil sige, at dette forslag nok også bare er et lille forslag på dyrevelfærdsområdet, som det ikke er nødvendigt at støtte, eller som man bare kan ryste lidt på hovedet af og sige: Jamen jeg vil overhovedet ikke have noget med dyrevelfærd at gøre.
Men det har forslaget faktisk.
Det er sådan, at hvis dette forslag havde været en del af dyreværnsloven, havde politiet haft nemmere ved at løse de sager, der har været i Vestjylland og andre steder, også i Nordsjælland, om hestemishandlinger.
Der er klare udtalelser om, at det ville have været et godt redskab, hvis forslaget her havde været gennemført.
Hvis vi husker debatten for lidt siden, blev der sagt, at når Det Dyreetiske Råd udtaler sig om halalslagtning, vil man lytte til, hvad de siger.
Nu står jeg så her med dette beslutningsforslag og skal åbenbart håbe, at Det Dyreetiske Råd anbefaler, at man siger nej til det.
Så vil regeringen sikkert sige ja, for den gør jo det modsatte af, hvad Det Dyreetiske Råd anbefaler.
Så må det jo være sådan – hvis jeg skal tro på den debat, der har været indtil nu, og tro på regeringens holdning indtil nu – at jeg skal bearbejde Det Dyreetiske Råd til at gå imod mit forslag, for så vil regeringen sikkert støtte det.
Den gør nemlig det modsatte af, hvad dens eget udvalg hjælper den med at nå frem til.
Jeg forstår simpelt hen ikke, at man ikke fra nogen partiers side kan indse, at det er et enkelt forslag.
Det er kun en simpel ændring, der skal laves, det er en præcisering af dyreværnsloven, hvor man simpelt hen laver et forbud mod sodomi, også kaldet ...
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2005-06-16:
Dette er et godt lovforslag.
Derfor er det ikke korrekt, som hr. Ole Stavad siger, at vi er blevet direkte advaret imod indholdet i dette lovforslag, at alle siger, at den går ikke, at ekspertisen og dem, vi normalt lytter til, har advaret imod det.
Det er ikke rigtigt, for så ville det jo aldrig nogen sinde være kommet så langt.
Vi skal langt ned i hr. Ole Stavads indlæg, inden sandheden begynder at komme frem, nemlig at det, der har været problematiseret, er kommunernes medfinansiering.
Kunne hr. Ole Stavad ikke fortælle mig: Hvorfor har man ikke på dette felt stillet nogen ændringsforslag?
Hvis det er sådan, at Socialdemokratiet ved lige præcis, hvad der skal til, hvorfor har man så ikke stillet ændringsforslag?
Nu har jeg bevidst bevæget mig lidt uden om ordet ens, fordi jeg mener, det er sådan, at vi alle er forskellige, og det skal vi jo have lov til at være.
Men jeg har brugt ordet retfærdig, fordi jeg mener, bloktilskuddet er udmålt efter de socioøkonomiske principper, og dermed skulle det være retfærdigt.
Men jeg mener også, at når regionsrådet får til opgave at finansiere det sundhedsvæsen, man gerne vil have i regionen, i tæt kontakt med kommunerne som medfinansierere, bliver det i sig selv en opgave at sikre, at det sundhedsvæsen kommer til at fungere bedst og billigst.
Der er tale om, at man skal foretage en lang række prioriteringer, og de prioriteringer skal medvirke til at skabe denne ydelse.
Det er rigtigt, at puljer og andet vil være medvirkende til, at man kan gå i retning af at producere visse bestemte ydelser, men det mener jeg også er i overensstemmelse med det, jeg sagde før, nemlig at det er efterspørgselsbaseret.
Margrethe Vestager (RV), 2005-06-16:
Jeg synes, det rejser nogle meget interessante perspektiver, nu hvor vi vedtager den lovgivning, der skal få et helt nyt finansielt grundlag for vores sundhedsvæsen til at fungere, at det i højere grad bliver efterspørgselsstyret.
Men der er en mærkelig mangel på sammenhæng, når vi fra Venstres ordfører også har hørt meget om, at nu skal det hele være ens over hele landet.
Man får samme økonomi, og så er forventningen åbenbart også, at man foretager fuldstændig de samme prioriteringer inden for den økonomiske ramme.
Hvor er det demokratiske råderum, som de mennesker, vi snart skal vælge til regionsrådene, skal have?
Hvad er det for en opgave, de reelt skal løfte, hvis det hele er bestemt på Slotsholmen og i ministerens kontor?
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2005-06-16:
Fru Margrethe Vestager har jo fat i en pointe, nemlig det forhold, at sundhedsvæsenet ændrer sig fra at være et mål- og rammestyret system, som udbyder en ydelse, til at være et efterspørgselsbestemt system.
Det vil sige, at økonomien også skal reflektere det forhold, at vi ønsker, at det i høj grad er efterspørgslen, som styrer, hvor midlerne kommer hen, og hvilke ydelser sundhedsvæsenet producerer, netop for at kunne give borgerne frit valg og for at kunne leve op til behandlingsgarantien på 2 måneder.
Det er klart, at denne finansieringsmodel ligesom skal indeholde det skift fra mål- og rammestyring til efterspørgselsstyring, og det er klart, at det bliver en kæmpe opgave.
Jeg ser selvfølgelig med stor fortrøstning på, at denne opgave kan løses, men det er klart, at det er et skifte fra det, vi havde tidligere.
Margrethe Vestager (RV), 2005-06-16:
Her ved tredjebehandlingen, hvor nogle måske kunne finde på at hævde, at der allerede er sagt meget i denne sag, vil jeg gerne spørge den konservative ordfører, hvordan fremtiden ser ud.
Ordføreren har gjort en del ud af, at det nu bliver regionernes opgave at holde hus med de midler, de får til rådighed, og ordføreren synes, det er en meget enkel opgave at finde ud af, hvordan det aktivitetsbestemte bidrag fra kommunerne, grundbidraget fra kommunerne og statens bidrag plus de midler, regionerne kan få ved forskellige ansøgninger, kan stykkes sammen til et sundhedstilbud, der skal være det samme som i de andre regioner, samtidig med at M053S47324871subh.fm Page 4860 Tuesday, November 8, 2005
4:36 PM
borgerne har fuldstændig frit valg – ikke kun inden for regionen og ikke kun inden for landets grænser, men faktisk også internationalt.
Hvad sker der, hvis den opgave ikke bliver løst til konservativ tilfredsstillelse?
Hvad er så fremtiden for det helt minimalistiske regionale demokrati, man fra konservativ side har stykket sammen her?
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2005-06-16:
Jeg fik noteret så meget, så jeg skulle kunne give både en ideologisk, teknisk og politisk forklaring på det.
Men jeg kan vel nøjes med den politiske forklaring og sige, at grunden til, at der er disse klart opdelte områder i regionerne, er, at det tvinger regionsrådene til at prioritere inden for hvert af de tre felter, og for at markere, at hovedopgaven, som basisfinansieringen gives til, er sundhedsområdet.
På socialområdet fungerer det jo helt anderledes, fordi det er takstfinansieret, og på udviklingsområdet finansieres det med et beløb pr. borger.
Der er altså stor forskel, og det er derfor, vi ønsker nogle helt nye regioner.
Vi ønsker ikke mere af det samme, som vi havde før, vi ønsker at ændre det.
Vi ønsker ikke en ny amtskonstruktion, men vi ønsker at skabe helt nye regioner.
Anne Baastrup (SF), 2005-06-16:
Det, der gik tabt, er simpelt hen det helt grundlæggende problem, der er med denne finansiering af regionerne, nemlig at der vandtætte skotter mellem de forskellige arbejdsopgaver, regionerne har.
Jeg spørger den konservative ordfører: Hvad er den politiske begrundelse for, at man har så lidt tillid til regionspolitikerne, at man end ikke vil tillade dem at tage nogle penge andre steder fra?
Når de kan se, at der er brug for at udvikle sociale tilbud, hvorfor må de så ikke tage pengene fra sygehusene og bruge dem derovre?
Hvad er grunden til, at man har den manglende tillid til regionspolitikerne?
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2005-06-16:
Nu er det jo en ubetinget fordel, at hvis man skal vide noget om konservativ politik, skal man spørge en konservativ politiker, og derfor føler jeg mig direkte provokeret af det udsagn, at vi skulle mene, at sygehusene skal have færre penge.
Vi har i den tid, som Venstre og De Konservative har været i regering, år efter år tilført sygehusene nye midler, nye store puljer osv., så på den måde har vi været med til at øge kvaliteten og øge antallet af ydelser betydeligt.
Så spurgte fru Anne Baastrup om noget med ... Det gik tabt.
Anne Baastrup (SF), 2005-06-16:
Projektet handler om – det kan vi nu alle forstå – at sygehusene skal have færre penge.
Det er en konstatering, sådan er det.
Men jeg vil godt minde om, at da vi fik kommunalreformen i 1970, blev der gjort endegyldigt op med cigarkassesystemet.
Jeg vil godt spørge hr. Wedell-Neergaard: Når man nu tager udgangspunkt i, at regionerne får en pose penge fra forskellige steder, hvad er så den ideologiske, den tekniske og den politiske begrundelse for, at de, hvis de har brug for nogle investeringer på det sociale område, ikke må tage nogen af pengene fra de andre kasser?
Hvad er grunden til, at de folkevalgte regionspolitikere ikke må foretage den prioritering mellem de forskellige kasser?
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2005-06-16:
Der er jo ikke noget nyt i, at Enhedslisten laver et skræmmebillede af markedsgørelse og brugerbetaling osv., men det er der jo ikke tale om.
Man anvender den helt traditionelle bloktilskudsmodel for langt hovedparten af finansieringen – en model, som vi også kender i dag, og som jo baserer sig på nogle centrale forhandlinger.
Men jeg tror, fru Line Barfod har fat i noget meget centralt, nemlig spørgsmålet om, hvor man går hen, hvis der ikke er flere penge.
Jeg tror godt, der kan opstå et vist pres på staten for at skaffe flere penge, og jeg tror godt, vi kan opM053S47324871subh.fm Page 4859
Tuesday, November 8, 2005 4:36 PM leve en situation, hvor dette pres vil udmønte sig i et forsøg fra politisk hold på at påvirke situationen, så der kan komme flere penge til regionerne.
Derfor er det også meget vigtigt at holde fast i, at det er regionsrådenes opgave at prioritere de midler, de får, og skabe flest mulige sundhedsydelser for pengene og også holde fast i, at de skal være af en høj kvalitet, og at der skal holdes hus med pengene, som jeg også sagde tidligere.
Line Barfod (EL), 2005-06-16:
Jeg tror, vi har en meget forskellig demokratiopfattelse.
Jeg kan altså ikke se, der er meget demokrati i, at man får udmålt nogle penge, som man så skal holde hus med.
Med den model, man laver for økonomien i Danmark i fremtiden, kan man i nogle tilfælde risikere, at det er politikerne i nabokommunen, borgerne skal gå til, fordi det er dem, der har blokeret for, at der kommer penge til sundhedsvæsenet.
Det er da ikke særlig nemt for borgerne at gøre noget ved det, når det er kommunalpolitikere i nabokommunen, man skal have fat i.
Men er problemet ikke, at man har været så forhippet fra regeringens og Dansk Folkepartis side på, at man vil have brugerbetaling og takststyring og markedsgørelse af både sundhedsområdet og socialområdet, at man har fået skruet et makværk af nogle økonomiske modeller sammen, som gør det fuldstændig uigennemskueligt for borgerne at se, hvem det egentlig er, der træffer beslutningerne?
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2005-06-16:
Jeg vil først gerne bekræfte fru Line Barfod i, at der kommer en udligningsreform, og at denne udligningsreform vil bløde op på de ting, som hr. Ole Stavad nævner.
Men den vil ikke udligne fuldstændigt, der skal stadig være et incitament.
Jeg synes ikke, det bliver mere besværligt for borgerne, og jeg synes heller ikke, det bliver mindre demokratisk.
Det vil jo være sådan, at der bliver udmålt et bloktilskud plus et kommunalbidrag plus en takstbetaling, som regionsrådet har at holde hus med.
Det er den økonomiske ramme, det skal arbejde inden for, og så får det derudover oven i købet mulighed for at få andel i puljer som et incitament til at skabe bestemte ydelser af en bestemt kvalitet for borgerne.
For regionsrådet bliver det da ikke uigennemskueligt, og for borgerne bliver det da heller ikke uigennemskueligt, idet de i kommunerne oplever det på den måde, at de betaler deres kommuneskat, og at en del af det går til sundhedsvæsenet.
Det er den nye og spændende mulighed.
Line Barfod (EL), 2005-06-16:
Hr. Wedell-Neergaard har selvfølgelig ret i, at der kommer en udligningsreform.
Men vi aner jo ikke, hvad den kommer til at gå ud på, og vi hørte jo under andenbehandlingen meget klart fra ministeren, at der ikke skulle ske en total udligning af brugerbetalingen på sundhedsområdet, for kommunerne skulle mærke brugerbetalingen, og derfor skulle den ikke udlignes fuldstændigt.
Det bliver fuldstændig uigennemskueligt, og det bliver det samme på socialområdet.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2005-06-16:
Vores bekymring har jo været, at amterne havde en skatteskrue, som de kunne skrue på, og at amtsskatten har været forskellig fra amt til amt.
Vi synes, Danmark er for lille til tre skatteudskrivende led, og derfor har vi ønsket, at det blev ændret, så skatten nu kun opkræves af to, nemlig staten og kommunerne.
Den model, vi har fundet her, fordeler pengene på en retfærdig måde, og den retfærdighed mener jeg er udgangspunktet for, at regionsrådene kan løse opgaven.
M053S47324871subh.fm Page 4858
Tuesday, November 8, 2005 4:36 PM
Jeg er simpelt hen ikke enig i, at belastningen bliver tre gange større på Samsø end i Hørsholm.
Der skal jo efterfølgende foretages en kommunal udligning, som vil være medvirkende til at skabe grundlag for, at belastningen ikke bliver så stor på Samsø, og det er jo også sådan, at grundbidraget udmåles efter skatteprovenuet i den enkelte kommune.
Ole Stavad (S), 2005-06-16:
Tak for svaret fra hr. Wedell-Neergaard, som jo – selv om det måske ikke blev sagt direkte – var en fuldstændig og hundrede procents bekræftelse af, at når man på borgerlig side er meget, meget glad for, at der ikke skal opkræves en regionsskat til erstatning for amtsskatten, betyder det ikke én eneste øres lettelse for borgerne.
Hr. Wedell-Neergaard siger, at vi kan være trygge med hensyn til økonomien.
Ja, men problemet er bare, at vi ikke tror meget på, at det er meget klogere, at det bliver indenrigsministeren og hr. Wedell-Neergaard, der fordeler pengene og finder ud af, hvad man må have lov til at gøre ude i de enkelte regioner, i stedet for de folkevalgte derude.
Vi kan ikke rigtig forstå, at det er klogt, rimeligt eller retfærdigt, at skatteprocenten i Hørsholm påvirkes med 0,5 pct., mens skatteprocenten på Samsø påvirkes med 1,5 pct., så samsinger med samme indkomst som borgere i Hørsholm skal betale tre gange så meget for deres sundhedsbehandling, som man skal i Hørsholm.
Det synes jeg er urimeligt og uretfærdigt.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2005-06-16:
Jeg er meget glad for det spørgsmål, og specielt er jeg glad for, at det er hr. Ole Stavad, der stiller det, for nu får hr. Ole Stavad svaret på, hvorfor der ikke er grund til at nære økonomisk bekymring.
Der forsvinder nemlig ikke én eneste krone ud af systemet.
Det vil være sådan, at der fortsat skal opkræves det samme i skat; den opkræves på anden vis, men pengene forsvinder jo ikke.
Det er rigtigt, at der bliver indlagt et 8-procentssundhedsbidrag som den del af finansieringen, der fremover skal opkræves af staten, og at den øvrige del opkræves af kommunerne til brug for deres del af betalingen.
Men det væsentlige er at få påpeget, at der ikke forsvinder én eneste krone ud af systemet, og dermed kan hr. Ole Stavads meget store økonomiske bekymring måske også blive lidt mindre.
Ole Stavad (S), 2005-06-16:
Man gør fra regeringspartiernes side meget ud af, at de nye regioner i modsætning til de nuværende amter ikke kan udskrive skat.
Derfor synes jeg – for at undgå enhver misforståelse – det ville være vigtigt, at hr. Christian Wedell-Neergaard, den konservative ordfører, bekræfter, at det ikke betyder, at borgerne sparer én eneste krone.
Sammen med de ændringer, man gennemfører her, kommer der efterfølgende et forslag, hvorefter der skal opkræves en ny 8-procentsstatssundhedsskat, for at staten kan dele penge ud til regionerne.
Resten vil blive opkrævet af kommunerne med de beløb, som de nuværende amter modtager i grundskyldpromille og deres del af ejendomsværdiskatten.
De beløb vil stadig blive opkrævet, så det, man gør et meget, meget stort nummer ud af, nemlig at regionerne ikke har lov til at opkræve skat, betyder ikke én eneste øres lettelse til nogen borger.