Per Stig Møller (KF), 2005-06-07:
Jeg vil gerne takke for den brede tilslutning til forfatningstraktaten, der har været her i Folketingssalen.
Det ville være at spilde Tingets tid, for der er rigeligt at lave, og selvfølgelig også spild af seernes tid, i det omfang der er seere.
Men jeg vil gerne præcisere nogle principielle ting.
Jeg synes, det er meget vigtigt at forstå, at forfatningstraktaten først og fremmest er en konsekvens af udvidelsen; at vi gik i gang med den, fordi vi fik udvidelsen, og at vi i Danmark var meget glade for udvidelsen, som vi tilfældigvis kom til at stå i spidsen for og også var så heldige, at vi fik kørt den hjem.
Det var en drøm, vi har haft bredt i det danske Folketing, at få disse lande, som var knust under kommunismen og lukket ude af Jerntæppet fra det fælles Europa, tilbage til den europæiske familie.
Det var, som jeg tror Venstres ordfører sagde, helingen af Europa, som her fandt sted.
Fru Charlotte Antonsen har ret i den formulering, for det var, hvad vi ønskede: et helt og et helet Europa.
Men det betød selvfølgelig også, at vi ikke skulle bringe os i den situation, at dette Europa ikke ville være i stand til at træffe beslutninger og vel at mærke beslutninger, som borgerne ville have mere glæde af end af at stå fast i fortiden.
Derfor kom forfatningstraktaten, fordi Nicetraktaten ikke var god nok.
Det er ganske enkelt sådan, at det er en bedre traktat end Nice, fordi, som fru Holmsgaard bemærkede, værdierne er beskrevet – de værdier, som vi bygger på, og som også spiller en rolle i forbindelse med yderligere udvidelser, så vi ved, hvad det er for værdier, som samler os.
Det er dem, der var i Københavnskriterierne, og de er nu i forfatningstraktaten og har altså en meget fremskudt betydning.
Det er vigtigt, at det nye Europa er i stand til, som jeg sagde, at træffe beslutninger og handle fleksibelt, og derfor er der lavet en masse spilleregler, som bare har til formål at gøre det hele mere fleksibelt og mere beslutningsdygtigt.
Europa har brug for, at der kommer flere job, at der kommer mere viden og mere udvikling, og at der kommer mere fornyelse i produktionen og dermed også en stærkere eksport i globaliseringens konkurrencetidsalder.
Det er også en forfatningstraktat, der styrker demokratiseringen.
Europa-Parlamentet får mere at skulle have sagt, så når vi f.eks. er bekymrede over dyrevelfærdspolitikken og dyretransporterne, er der bare at sige, at forfatningstraktaten faktisk forbedrer mulighederne for at stoppe disse lange transporter, fordi EuropaParlamentet kommer på banen, og vi kan regne med, at Europa-Parlamentet vil være tættere på den danske holdning og dermed give større muligheder for at komme igennem med den danske holdning.
Man får også styrket de nationale parlamenter.
De kommer bedre og tidligere med, og de får også en nødbremse, så de kan stoppe, hvis det går for hurtigt.
Borgerne får mulighed for, hvis der på tværs af Europa samles 1 million underskrifter, simpelt hen at udbede sig et initiativ fra Kommissionen, så her bliver det altså også mere borgernært, end det har været før.
Vi får også større muligheder for at agere internationalt, hvis vi er enige; men vi fastholder fædrelandenes Europa, for vi kan kun handle internationalt, hvis vi er enige, hvilket understreger fædrelandenes Europa.
Man må også sige, at afstemningerne om forfatningstraktaten, som nu er i gang i Europa, viser, at det faktisk er fædrelandenes Europa, for i dag tror jeg faktisk, at flertallet af Europas befolkning har sagt ja til traktaten.
De ti lande, som har sagt ja i dag, udgør et befolkningsflertal, og så skulle man jo synes, at så var den hjemme, og så havde demokratiet talt.
Der er et flertal i Europa, der går ind for traktaten, værsgo, bingo!
Men sådan er det jo ikke, præcis fordi det er fædrelandenes Europa.
Alle landene skal også være med, selv om et flertal af borgerne måtte være med i forvejen, og det understreger, at det er fædrelandenes Europa, at alle 25 lande – store som små – kan stoppe en proces.
Det har både et stort land og et mindre land, der har sagt nej, jo også gjort.
EU omtales ofte for de ting, man ikke er tilfreds med, og så taler man meget mindre om det, som EU har gjort, og som man kan være godt tilfreds med.
Derfor vil jeg faktisk også slutte med at nævne ti gode eksempler på, hvordan EU har forbedret hverdagen for borgerne, for det er ikke alene visioner, det drejer sig om.
Det drejer sig også om realiteter og om at sørge for, at den enkelte borger virkelig føler, at EU er en fordel, og at det er bedre at have EU end ikke at have EU, så lad mig nævne de ti ting: EU skaber og bevarer danske arbejdspladser hver eneste dag.
Det er simpelt hen sådan, at 70 pct. af al dansk eksport går til EU, og EU's konkurrence- og statsstøtteregler er med til at sikre danske virksomheder og arbejdspladser mod unfair konkurrence fra andre lande og altså også gøre det muligt og lettere for danske virksomheder at konkurrere i andre lande.
Det andet punkt er, at EU har gennemført 160 miljødirektiver og forordninger, og 69 af dem har faktisk medført et højere beskyttelsesniveau i Danmark.
Kun ét har givet et lavere niveau i Danmark, end vi havde før, og resten har medført et niveau, som vi allerede havde i Danmark.
Lad mig i den forbindelse f.eks. nævne den interesse, vi har for fredede områder og for artsmangfoldigheden.
Her har EU præcis gennem habitatsdirektivet, som det hedder så fint, sørget for, at større og større områder i Europa er udlagt til fredede områder, fordi der er opstillet krav om, at der skulle være disse fredede områder rundtomkring i Europa.
Det er til gavn for dyrene, det er til gavn for befolkningerne, og det er til gavn for fremtiden, at vi har sørget for, at EU også er med til at sikre, at der er områder, som man ikke kan gøre lige hvad man vil med.
For det tredje har vi fået flere og bedre fødevarer.
Vi har fået adgang til langt flere og bedre fødevarer end tidligere, og fødevarerne er også blevet sikrere og sundere for forbrugerne på grund af EU's regler for og kontrol med bl.a. dyr og slagterier.
For det fjerde har vi megen glæde af EU i kampen mod terroren.
For det femte har de unge direkte glæde af EU's internationale uddannelser.
Danske studerende har fået mulighed for at gennemføre en del af deres studium på et andet europæisk universitet eller læreanstalt, en mulighed som de ikke havde før.
På flere uddannelser har over en tredjedel af de færdiguddannede kandidater i dag læst et sted i Europa som led i deres uddannelsesforløb.
For det sjette sikrer man mere sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen gennem en effektiv beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen.
For det syvende har vi faktisk også fået mulighed for at bevæge os rundt i Europa til langt lavere priser end før, fordi flyrejserne er blevet nemmere og billigere på grund af EU's liberaliseringsregler.
For det niende har vi flere rettigheder på tværs af grænserne, der spænder fra ligestilling over tilbagegivelse af bortførte børn til retshjælp og fri proces i grænseoverskridende retssager; det havde vi heller ikke før.
Og for det tiende har vi selvfølgelig det, som vi vil opleve i rigt mål til sommer, hvor en masse danskere rejser rundt i Europa.
De slipper simpelt hen for at veksle penge, lige så snart de kommer syd for grænsen, for alle steder bruger man nu euroen.
Det er kun her, vi ikke har den, og folk skal kun veksle en enkelt gang.
Men det er klart, at man er kommet i vanskeligheder.
Det siger sig selv, når Frankrig og Holland har stemt, som de gjorde, og derfor har regeringen sagt, at vi vil drøfte situationen på Det Europæiske Råds møde.
Det samme siger alle regeringerne, og jeg synes egentlig ikke, man skal bebrejde os, at vi ikke har indkaldt til ekstraordinære hastemøder, for det tror jeg ville være forhastet, når vi nu har et topmøde så tæt på.
Der går kun 14 dage fra det hollandske nej, til topmødet skal finde sted, og jeg synes, det er en god idé at give den hollandske og den franske regering tid til at tænke over tingene og tale med andre om, hvad de vil foreslå på topmødet, i stedet for at jage et topmøde igennem.
Europa er i krise på grund af disse afstemningsresultater, og naturligvis skal vi have klarhed på topmødet af hensyn til forfatningstraktatens videre skæbne.
Men jeg vil minde om, at krise oprindelig er et græsk ord, der blev brugt i forbindelse med sygdomsforløb, og jeg har slået op i Encyklopædien og vil underholde Folketinget med, hvad man oprindelig forstod ved en krise.
Krise blev særlig typisk beskrevet ved en bestemt type lungebetændelse.
Ved denne stiger temperaturen hurtigt til ca. 40 grader og holder sig der i de følgende dage, samtidig med at patientens tilstand forværres med åndenød samt psykisk uro og uklarhed; det kan vi jo alle genkende.
Europa skal nok blive rask.
Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslaget overgik derefter til tredje behandling.