runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Søren Søndergaard (EL), 2004-03-30:
Kunne hr. Peter Skaarup ikke sige, hvad der er Dansk Folkepartis holdning til EU som sådan, for lige pludselig blev det et spørgsmål om, at Tyrkiet ikke måtte komme med, fordi man i Tyrkiet havde en anden religion - og måske oven i købet en anden kultur?
Men har modstanden mod EU noget med det at gøre?
Er det ikke en meget mere fundamental modstand, som Dansk Folkeparti har mod EU?
Diskussionen om, hvilken kultur man har i Tyrkiet, burde vel være ligegyldig, hvis udgangspunktet var, at man sagde, at forudsætningen for, at man overhovedet kan acceptere Tyrkiets optagelse i EU, er, at de overholder alt, hvad der er af menneskerettigheder og den slags ting.
Hvis folk overholder menneskerettighederne, behandler mindretal ordentligt, har demokrati osv., hvad skulle problemet så være i, at den tyrkiske befolkning kunne beslutte at gå ind i EU, samtidig med at den danske befolkning beslutter at gå ud, hvis det er det, den danske befolkning ønsker?
Elisabeth Arnold (RV), 2004-03-30:
Så må jeg forstå det sådan, hvis vi lige går tilbage til NATO, at grunden til, at Dansk Folkeparti accepterer, at Tyrkiet er medlem af NATO sammen med Danmark, er, at NATO såmænd kun beskæftiger sig med liv eller død, krig eller fred, men EU, som beskæftiger sig med alt muligt andet, kan man ikke have at der er andre der blander sig i, og det kan Tyrkiet i hvert fald ikke blive medlem af.
Så er det sat på plads.
Så til svaret på, hvad der sker, hvis det bliver et nej til den nye traktat, når den engang kommer til folkeafstemning i Danmark.
Jeg spurgte altså ikke om, hvordan hr. Peter Skaarup troede at det gik en hel masse andre EU-lande.
Jeg spurgte hr. Peter Skaarup, hvad han vil sige til den danske regering, og hvad han vil forklare de danske vælgere at Danmark skal gøre, hvis den danske befolkning stemmer nej til traktaten ved en folkeafstemning. Jeg har ikke spurgt om, hvad der sker i andre lande.
Det her er et anliggende mellem hr. Peter Skaarup som dansk folkevalgt repræsentant og hans vælgere, som han skal stå ansigt til ansigt med i forbindelse med en kampagne op til en folkeafstemning.
Fru Pia Kjærsgaard har jo sagt, at hvis det bliver et nej, så er Danmark på vej ud af EU.
Er hr. Peter Skaarup enig i det?
Peter Skaarup (DF), 2004-03-31:
Jeg skal lige være helt sikker på, hvad hr. Niels Helveg Petersen mener, når hr. Niels Helveg Petersen taler om forsvarsforbeholdet.
Det, der er interessant set med Dansk Folkepartis øjne i forbindelse med denne her sag, og det er hr. Niels Helveg Petersen vel også enig i, er vel, at Danmark faktisk med vores stilling i EU, altså vores medlemskab, kan blokere for en ophævelse af våbenembargoen, hvis vi vil.
Kan hr. Niels Helveg Petersen ikke bekræfte, at det kan vi, uanset om vi har forbehold på det ene eller det andet eller det tredje område?
Det vedkommer sådan set ikke den sag.
Udenrigspolitikken, forholdet til Kina i det her tilfælde, er et område, hvor vi har muligheden for at blokere, hvis vi vil.
Kan hr. Niels Helveg Petersen ikke bekræfte det?
Det er derfor, vi gør en forskel, hvis man i Folketinget vedtog noget markant på området.
Et andet spørgsmål, jeg godt vil stille hr. Niels Helveg Petersen som medforslagsstiller på forslaget til vedtagelse fra flertallets side,
er om det, der står at læse i femte linje, og jeg kan lige læse det hele op: »Folketinget konstaterer, at de politiske, økonomiske og handelsmæssige bånd skal styrkes, samtidig med at dialogen og samarbejdet om fremskridt på menneskerettighedsområdet udbygges, herunder i en eventuel sammenhæng med en eventuel ophævelse af EU's våbenembargo.« Hvordan tolker hr. Niels Helveg Petersen ordene en eventuel sammenhæng i forbindelse med en eventuel ophævelse?
Søren Søndergaard (EL), 2004-03-31:
Det var en meget maoistisk tale, den tidligere udenrigsminister holdt.
Jeg ved ikke, om den tidligere udenrigsminister er den sidste maoist her i Folketinget.
Det var ikke bare alle Maocitaterne, det var også den maoistiske analyse af verden, nemlig behovet for at styrke EU som en konkurrent til de øvrige stormagter.
Dengang var det USA og Sovjetunionen
Men det var meget maoistisk, det, hr. Niels Helveg Petersen sagde.
Men nok om det.
Jeg er uenig i, at det her stykke papir ikke fortjener Nobels litteraturpris, for det synes jeg egentlig at det gør.
Det er jo fremragende, det er konceptkunst, det er fremragende formuleret, ikke?
Fuldstændig uforståeligt, og man kan fortolke det på hvilken som helst måde, man vil.
Der skal ros til de medarbejdere, der har været i gang med skrivemaskinen, der har helt sikkert skulle gøres flere forsøg.
Blot et enkelt spørgsmål til afklaring af hr. Helveg Petersens opfattelse.
Kan hr. Helveg Petersen forestille sig den situation, hvor Danmark alene stemmer nej eller går imod en ophævelse af EU's våbenembargo mod Kina, mens det bliver accepteret af alle andre lande?
Niels Helveg Petersen (RV), 2004-03-31:
Jeg vil sige, at det forslag til vedtagelse, som bl.a. hr. Peter Skaarup har været med til at fremsætte, efter min mening er alt for firkantet formuleret og ville ikke være et godt arbejdsgrundlag for fremme af menneskerettighederne i forhold Kina.
Så jeg tror ikke, man kan formulere det mere præcist end at sige, at vi ved ophævelse af våbenembargoen skal benytte mulighederne for også her at gøre fremskridt på menneskerettighedsområdet.
Det er en lejlighed, der byder sig, og den skal man benytte.
Peter Skaarup (DF), 2004-03-31:
Det sidste kan der jo ligge meget i.
Men uanset det, kan vi så ikke komme det lidt nærmere?
Kan Det Radikale Venstre ikke give tilsagn om, at der skal være nogle reelle fremskridt, det skal ikke bare være en diskussion eller en sammenhæng, men det skal være reelle fremskridt, der er tale om i menneskerettighedssituationen i Kina og herunder forholdet til tibetanerne, som kan få betydning for en eventuel ophævelse af våbenembargoen?
ikke bare noget med eventuelt to gange i træk?
Niels Helveg Petersen (RV), 2004-03-31:
Juridisk set, ja, det er en beslutning, der kræver enstemmighed.
Og hvad eventuel betyder?
Ja, jeg vil gerne sige, at vi ikke forventer, at de, der har skrevet dette, får Nobelprisen i litteratur, men jeg læser det sådan, at hvis det kommer på tale at ophæve våbenembargoen, så skal vi benytte lejligheden til at fremme arbejdet for menneskerettighederne i Kina.
Det kan vi selvfølgelig juridisk gøre.
Jeg tvivler på, at det ville være klogt at gøre, og at det ville fremme de målsætninger, vi i øvrigt har i forhold til Kina.
Jeg tror, at det vil være vigtigt, at EU som sådan og ikke enkeltlande arbejder med denne sag og benytter en eventuel ophævelse af våbenembargoen til at fremtvinge yderligere indrømmelser på menneskerettighedsområdet.
Gitte Seeberg (KF), 2004-03-31:
Våbenembargoen mod Kina blev indført af EU-landene efter begivenhederne på Den Himmelske Freds Plads i foråret 1989.
Som det også er fremgået af statsministerens redegørelse, er forholdet mellem EU og Kina senere søgt normaliseret med hensyn til våbenembargoens sidste rest i forhold til en fuldstændig normalisering EU og Kina imellem. Menneskerettighedssituationen lader fortsat meget tilbage at ønske.
Men når det er sagt, er der også sket forbedringer.
Bl.a. har Folkekongressen netop netop vedtaget en række forfatningsændringer, hvor bl.a. menneskerettighederne nu nævnes for første gang i forfatningen.
Men fine ord alene gør det selvfølgelig ikke.
Kinesernes udbredte brug af dødsstraf, anvendelse af tortur, genopdragelseslejre, undertrykkelse af befolkningen i Tibet og Shenyang er naturligvis bekymrende og uacceptabelt. Men det er vores og de andre EU-landes opfattelse, at en menneskerettighedsdialog med Kina trods alt er et nyttigt redskab til at påvirke kineserne i en positiv retning.
Det er indlysende.
Med hensyn til salg af våben til Kina vil Kina i fremtiden blive omfattet af EU-landenes fælles adfærdskodeks, som blev indført af EU-landene i 1998, og såfremt EU-landene senere på året beslutter sig for at ophæve embargoen, vil det være disse regler, som i fremtiden vil finde anvendelse, sådan som statsministeren redegjorde for.
Vi mener naturligvis, at hvis der sker en ophævelse af våbenembargoen, skal det gå hånd i hånd med en forbedring af menneskerettighedssituationen i Kina, og det arbejder vi også for, Danmark i øvrigt på det bilaterale område, idet vi jo har projekter i Kina med henblik på fremme af menneskerettigheder.
Afslutningsvis vil jeg sige, at vi selvfølgelig støtter det forslag til vedtagelse, som vi selv er medforslagsstillere til.
Jeppe Kofod (S), 2004-03-31:
Jeg vil gerne afvise, at vi skulle blokere for en ordentlig, kritisk dialog med Kina.
Tværtimod er vi stærke tilhængere af en kritisk dialog med Kina, og som det også står i forslaget til vedtagelse, så knytter vi dialogen og samarbejdet om fremskridt på menneskerettighedsområdet sammen med en eventuel ophævelse af EU's våbenembargo.
Jeg hørte også hr. Peter Skaarup tidligere i debatten nævne, at man godt kunne overveje måske at ophæve våbenembargoen, hvis der kom nogle klare fremskridt på demokrati- og menneskerettighedsområdet.
Det var det, hr. Peter Skaarup nævnte tidligere i debatten.
Så hvis man har den holdning, som hr. Peter Skaarup udtrykte tidligere, så bør man også kunne støtte det forslag til vedtagelse, der ligger.
Jeg vil gerne understrege, at det er vigtigt for os, at vi finder en fælles EU-holdning til det her.
Det er det, der er mit ærinde, og der tror jeg altså, at det bedst lader sig gøre i tæt EU-koordination og med en fælles og stærk EU-holdning.
Peter Skaarup (DF), 2004-03-31:
Hr. Jeppe Kofod lægger i svaret meget vægt på, at det er
vigtigt at støtte udenrigsministeren i de bestræbelser, der er nu, men vil den bedste støtte, vi kunne give de synspunkter, som hr. Jeppe Kofod vel nærmest gerne vil have, Danmark har, nemlig at man skal bevare våbenembargoen, ikke være, hvis Folketinget meget klart tog afstand fra at lempe våbenembargoen på nuværende tidspunkt?
Og den bedste måde at tage afstand fra det synspunkt på er vel ved at have støttet det forslag til vedtagelse, som er fremsat af SF, Enhedslisten, Dansk Folkeparti og Kristendemokraterne, som så kunne få flertal.
Det flertal ville betyde, at regeringen i EU-regi ville være pålagt at arbejde for tre meget markante ting over for Kina, nemlig at Kina indstiller sin truende adfærd over for Taiwan, viste løsninger for den problematiske situation i Tibet, og også sikrede foreningsfriheden i Kina, noget som de fleste kinesere ville være utrolig glade for skete, men hvor problemet altså er, at Socialdemokraterne faktisk er med til med deres holdning her i Folketinget at blokere for, at den ordentlige, kritiske dialog med Kina kommer i gang.
Jeppe Kofod (S), 2004-03-31:
Nej, vi deponerer ikke vores handlefrihed hos andre EU-lande.
Vi deltager, og det håber jeg også regeringen gør, aktivt i den diskussion, der er om en eventuel ophævelse af EU's våbenembargo. Hvad det er for nogle betingelser og kriterier, der skal opfyldes, før man kan gå ind på den diskussion, er meget vigtigt for os. I den diskussion blandt EU-landene, som foregår i øjeblikket, er det jo ikke nogen hemmelighed, at der er forskel på landenes holdninger til spørgsmålet.
Der mener jeg, at Danmark bør tilhøre den del af EU, som har nogle klare krav til og forventninger om fremskridt på demokrati- og menneskerettighedsområdet.
Det er det, vi skal signalere i vores udenrigspolitik.
Der må jeg ærligt tilstå, at det ikke var det indtryk, jeg og mange andre stod tilbage med efter den udmelding, der kom i Kina fra statsministerens side.
, men det betyder ikke, at vi ikke skal gøre alt for at opnå en fælles holdning i EU - det mener jeg er afgørende - og forhåbentlig en holdning, der gør, at vi kan skærpe kravene i forhold til demokrati og menneskerettigheder.
Niels Helveg Petersen (RV), 2004-03-31:
Nu er der jo i EU meget forskellige vurderinger af dette her.
Jeg ved, at Europa-Parlamentet har indtaget stærke standpunkter og helt vendt sig imod ophævelsen.
Det er ikke nogen ligetil sag internt for alle øvrige end Danmark at blive enige om ophævelsen af våbenembargoen. Danmark skal selvfølgelig indgå i dialogen, men jeg synes, Danmark skal lægge sin vægt der, hvor vi kan få mest muligt ud af det - fremskridt på menneskerettighedsområdet, hvis der bliver tale om enighed blandt alle de andre.
Jeppe Kofod (S), 2004-03-31:
Tak for spørgsmålet.
Jeg kan svare bekræftende.
Ja, vi ønsker fremskridt på demokrati- og menneskerettighedsområdet.
Det gør vi ligesom mange andre EU-lande, og jeg håber sådan set også, det vil fremgå af debatten, der komme i EU-kredsen, at der er mange lande, der er optaget af de her spørgsmål, og det håber jeg også at den danske regering er optaget af.
Det er også derfor, at når hr. Peter Skaarup citerer, hvad der er blevet sagt i Information den 30. januar, så kan jeg bekræfte, at det er rigtigt.
Selvfølgelig er det sådan, at vi skal finde en holdning i EU-kredsen.
Jeg holder mig til det, som også udenrigsministeren sagde på nævnsmøder efterfølgende.
Han understreger, at regeringen er utilfreds med det kinesiske styres opførsel i menneskerettighedsspørgsmål.
Det er jeg fuldstændig enig med udenrigsministeren i.
Derfor er det vigtigt at fokusere på det, og derfor er det vigtigt at støtte udenrigsministeren i den debat, der er i EU-kredsen om det her spørgsmål, hvor jeg håber, vi når frem til en enighed om, hvordan man skal håndtere EU's våbenembargo.
Men vi stiller klare krav om fremskridt på demokrati- og menneskerettighedsområdet.
Det håber jeg da også regeringen gør.
Det er i hvert fald det indtryk, jeg får, både når jeg lytter til, hvad udenrigsministeren siger offentligt, og hvad der bliver sagt her i salen fra statsministerens side.
Peter Skaarup (DF), 2004-03-31:
I Politiken den 26. februar 2004 udtalte hr. Jeppe Kofod
: »Vi har klart sagt til regeringen, at vi er meget skeptiske«, siger udenrigsordfører Jeppe Kofod - og det er i forbindelse med våbenembargoen, at det er citeret her.
»Hvis det overhovedet skal komme på tale, skal der stilles en række
betingelser til Kina om bl.a. forbedringer af menneskerettighederne.«
Det vigtigste er, at Kina og EU når til enighed om at føre en kritisk dialog« - så er der en himmelvid forskel.
Derfor skal jeg spørge hr. Jeppe Kofod: Hvad er det, Socialdemokraterne mener?
Ønsker man reelle fremskridt på menneskerettighedsområdet, eller, hvis 14 ud af 15 lande alligevel vil ophæve våbenembargoen, er man så ligeglad med, hvilke fremskridt der opnås på menneskerettighedsområdet?
Niels Helveg Petersen (RV), 2004-03-31:
Jeg beklager, at jeg var uopmærksom et øjeblik.
Den kinesiske økonomi er som bekendt i voldsom udvikling.
Kinas økonomi er i hvert fald i de østlige egne en vulkan i udbrud.
Kina har siden 1978 haft en økonomisk vækst
på 9 pct. om året.
Det betyder, at det anslås, at 300-400 mio. kinesere er løftet ud af fattigdom.
Det er, når man ser på det udviklingspolitisk, en fantastisk bedrift. Der er også sket fremskridt på menneskerettighedsområdet.
Kineserne har jo bl.a. været med til at vedtage menneskerettighedserklæringen af 1993 i Wien og accepterer jo derfor også fuldstændig selvfølgeligt, at menneskerettigheder er en del af dialogen mellem EU og Kina og EU's medlemslande og Kina.
Derudover har en lang række lande - jo også Danmark ved Det Danske Center for Menneskerettigheder - etableret samarbejde med Kina på menneskerettighedsområdet.
I Danmark har vi siden Jyske Lov haft det sådan, at overskriften var «Med lov skal land bygges«, men det har ikke været en kinesisk skik.
De har haft mandarinstyre, og mandarinerne var på en gang dommere og skatteopkrævere og ordensmagt og militærmagt, al magt samlet et sted.
Når det var gode mandariner kunne det være tåleligt, når de var dårlige eller onde, var systemet ulideligt.
Derfor tager det selvfølgelig også lang tid at opbygge et retssystem i Kina.
Men for nu at tale lidt kinesisk, kan man jo med Mao sige, at enhver rejse begynder med det første skridt, og Kina har for længst taget de første skridt også på det retlige område.
Men de har også langt at gå, og igen for at tale lidt kinesisk, så er det den lange march.
Der er brug for fremskridt i Kina og også brug for kritisk dialog ud over det politiske og økonomiske samarbejde.
Vi skal i Danmark og EU i forhold til Kina gå på to ben, vi skal samarbejde, og vi skal have en kritisk dialog. Hvad våbenembargo angår, er der et arbejde i gang inden for EU, intet er afgjort, diskussionen foregår, og vi skal selvfølgelig benytte alle muligheder, også diskussionen om våbenembargo, til at fremme dialogen om menneskerettigheder og fremskridt på menneskerettighedernes område.
Det synes jeg ligger soleklart, og det må også være regeringens opgave inden for EU at arbejde for, at skal der være tale om ophævelse af våbenembargoen, skal man bruge lejligheden til at fremme menneskerettighederne.
Nogle siger, at nu skal vi blokere i EU.
Jeg har lagt mærke til, at det er alle dem, der i øvrigt er optaget af at bevare de danske forsvarsforbehold inden for EU, og derfor vil jeg godt sige sådan lidt stilfærdigt til modstanderne, at hvis modstanderne ønsker, at Danmark skal spille en større rolle i sager, der vedrører våben og forsvarssamarbejde, ja, så er det vigtigste at ophæve vores forbehold.
Jeg tror nemlig oprigtig talt ikke, at det gør så forfærdelig stort indtryk på de andre, at netop Danmark med sit forsvarsforbehold skulle være det land, der blokerede for en ophævelse af våbenembargoen, hvis alle de andre ønskede det.
Men det er selvfølgelig en helt anden diskussion.
Jeg vil gerne sige tak til statsministeren for en, synes jeg, virkelig god tale om forholdet til Kina
, som jeg helt kan godkende.
Søren Søndergaard (EL), 2004-03-31:
Det vil sige, at hr. Jeppe Kofod fra talerstolen vil tage afstand fra statsministeren, som har udtalt, at hvis alle de andre EU-lande var enige om at ophæve våbenembargoen, så ville Danmark også acceptere det.
Det vil hr. Jeppe Kofod tage afstand fra, fordi hr. Jeppe Kofod har den opfattelse - jeg synes, jeg har hørt noget andet fra ledende socialdemokrater, men der er jo ikke nogen grund til at træde rundt i ting, som er blevet sagt forkert - at man sagtens kan forestille sig, at det danske Socialdemokrati, eventuelt som leder af en kommende regering, i forhold til EU vil sige: Niks, våbenembargoen kan ikke blive ophævet, fordi der ikke er sket reelle fremskridt i menneskerettighedssituationen.
Eller sagt på en anden måde: Man kan kun forestille sig, at Socialdemokratiet vil medvirke til en ophævelse af våbenembargoen, hvis der er sket reelle fremskridt i menneskerettighedssituationen.
Er det rigtigt?
Og vil hr. Jeppe Kofod dermed også tage afstand fra den linje, som statsministeren har fremlagt, hvor det nærmest var sådan, at vi deponerede vores handlefrihed hos de andre EU-lande?
Jeg er helt enig med hr. Peter Skaarup.
Som jeg selv sagde før, tror jeg, at det formentlig er hr. Jeppe Kofods eneste mulighed for at skrive sig ind i verdenshistorien.
Den har han nu, men det er han langt fra at gøre, og det synes jeg jo er tragisk for hr. Jeppe Kofod. Så er det spørgsmålet om, hvorfor det er sådan.
Jeg vil da sige, at for mit eget vedkommende, og der kan jeg ikke tale på vegne af andre forespørgere, tror jeg, at det klart er et spørgsmål om EU.
Fra Socialdemokratiets side, som jo ellers fører valgkamp på, at man skal ændre EU, og at EU skal være mere socialt og mere solidarisk, det skal være mere til hjælp for den tredje verden og for demokrati og menneskerettigheder, vil man ikke risikere at komme i en situation, hvor man skal nedlægge veto i EU over for alle de andre EU-lande.
Det ønsker man ikke i Socialdemokratiet.
Derfor vil vi også gang på gang på gang se, at når man er så EU-begejstret, som Socialdemokratiet er, vil det altid ende med i sidste instans, når de store afgørelser skal træffes, at man vil bøje af og ikke fastholde f.eks. demokrati og menneskerettigheder i Kina, så vil det blive andre interesser, der vil komme først.
Men det er min personlige og politiske vurdering.
Peter Skaarup (DF), 2004-03-31:
Jeg vil spørge hr. Søren Søndergaard, hvorfor Enhedslisten tror, at hr. Jeppe Kofod har kørt den slingrekurs, som vi har set, og hvorfor Socialdemokraterne ikke vil stille de konkrete krav, som enhver her i Folketinget, der har virket igennem nogle år og gerne vil opnå noget politisk, ville stille og i virkeligheden er i position til at stille.
Det interessante er jo, at Socialdemokraterne, hvis de ville, kunne påtvinge regeringen en holdning, som de skulle kæmpe for i EU.
Det er jo en fantastisk situation.
Hvorfor tror hr. Søren Søndergaard, at Socialdemokraterne lader sig udstille på den måde, som det er tilfældet her?
Søren Søndergaard (EL), 2004-03-31:
Nej, det er netop meget præcist udtrykt i det forslag, der ligger, det er noget med eventuelt og eventuelt og i så fald og såfremt.
Det, der er det afgørende, er, at vi gentagne gange har spurgt: Hvilke konkrete krav vil man stille som forudsætning for at ophæve våbenembargoen?
Der er ikke kommet ét eneste svar.
Der er ingen konkrete krav, man vil stille som forudsætning for at ophæve våbenembargoen.
Er hr. Jeppe Kofod i tvivl, kan han spørge statsministeren.
Hr. Jeppe Kofod kan spørge statsministeren: Hvilke konkrete krav vil den danske regering stille for at acceptere en ophævelse af våbenembargoen mod Kina?
Hr. Jeppe Kofod tør ikke stille det spørgsmål, for han ved, at han ikke får noget svar.
Jeppe Kofod (S), 2004-03-31:
Det kan godt være, at jeg har misforstået regeringen i det her spørgsmål, men det, jeg hørte fra statsministerens side, var ikke, at man ikke stillede nogen krav på demokrati- og menneskerettighedsområdet.
Det må jeg tilstå.
Så jeg mener, det er fuldstændig ukorrekt, når man siger, at regeringspartierne og Det Radikale Venstre ikke stiller nogen krav på demokrati- og menneskerettighedsområdet.
Det er simpelt hen ukorrekt.
Det er også udtrykt i det forslag til vedtagelse, der ligger på bordet.
Så jeg synes hr. Søren Søndergaard er ude på et sidespor med den bemærkning.
Søren Søndergaard (EL), 2004-03-31:
På det nævnsmøde, der blev holdt, var der en klar kritik bl.a. fra de partier, der står bag det her forslag til vedtagelse, hvor vi kritiserede statsministeren.
Statsministeren har jo uret, når statsministeren siger, at tingene skulle ses i en sammenhæng.
Sagen var den, at statsministeren udtalte sig ualmindelig firkantet, forstået på den måde at man måtte forudse en ophævelse af våbenembargoen, og først da journalisterne fulgte op med spørgsmål, kom statsministeren ind på nogle forbehold.
Det var meget uklogt gjort.
Men det har jo ikke rigtigt noget med denne her sag at gøre.
Vi har fra forslagsstillernes side sagt, at der skal stilles nogle konkrete krav.
Regeringen og De Radikale har sagt nej; Socialdemokratiet tenderer vel nærmest til at være lidt uklare.
Så vil jeg sige, at jo, det er godt med en fælles holdning, men det afgørende er altså, hvad den fælles holdning er.
Hvis den fælles holdning, der er i EU, er at undgå at kritisere Kina på en måde, som betyder noget, og så i øvrigt lade Frankrig sælge alle de Miragefly, de har lyst til, er det ikke en fælles holdning, som vi ønsker at være en del af.
Jeppe Kofod (S), 2004-03-31:
Jamen jeg glæder mig over den omsorg, som hr. Søren Søndergaard har for mit parti og de holdninger, vi står for.
Jeg synes, det er vigtigt, at vi har fået slået fast i dag i det forslag til vedtagelse, der ligger, at der er en sammenhæng mellem fremskridt for demokrati og på menneskerettighedsområdet og en eventuel ophævelse af våbenembargoen.
Det var ikke det, der fremgik lysende klart på det pressemøde, der var i Kina.
Ud over det mener jeg sådan set, at det kritisable var den timing og det signal, man kom med på det tidspunkt fra statsministerens side.
Det kan jeg ikke forstå at hr. Søren Søndergaard ikke kan se er et problem.
Når det er sagt, vil jeg sige, at jeg tror, at den bedste måde at påvirke til fremskridt for demokrati og menneskerettigheder i Kina på er, at man står sammen i EU om en dialog med Kina om de områder her.
Det er langt mere effektivt med en fælles EU-holdning, hvor man står sammen i en dialog med Kina, end hvis landene render hvert sit sted hen i kinadiskussionen.
Det er den holdning, jeg har.