Jørn Dohrmann (DF), 2006-04-05:
Fra Dansk Folkepartis side skal der ikke herske nogen tvivl om, at vi ønsker at få sat fokus på Naturklagenævnet og dets rettigheder og pligter.
Set i lyset af kommunalreformen mener vi, det er naturligt at foretage nogle justeringer på området på dette tidspunkt.
Hr. Torben Hansen siger, at alle partier skal have en repræsentant i Naturklagenævnet, men så kan man jo nævne mange andre områder, hvor alle partier burde have en repræsentant.
Man kunne bare nævne Folketingets Præsidium, hvis det var et kriterium, der skulle opfyldes hele vejen rundt, men jeg mener nu, tingene er strikket udmærket sammen, både den måde som Præsidiet og Naturklagenævnet er sammensat på.
Som man kan læse af forslaget, ser det ud til, at ministeren har været utilfreds med den måde, nævnet har arbejdet på, idet man kan konstatere, at ministeren i hvert fald skriver, at Naturklagenævnet ikke i tilstrækkeligt omfang har ind draget sagkyndige eksperter i sit arbejde.
Derfor tror jeg nok, vi skal vende tilbage til Naturklagenævnet og spørge, om de egentlig har brugt de eksperter, de nu skulle bruge for at kunne vurdere sagerne.
Det er jo også sådan, at man kan bruge det som et skjold, når man kritiserer nogle af de afgørelser, der er truffet, og nogle af de dispensationer, der er givet, bl.a. i Bilkasagen, så for Dansk Folkeparti er det i hvert fald helt klart, at der selvfølgelig skal ske en tilpasning på området, så de kan klare miljøsagerne og natursagerne i henholdsvis Miljøklagenævnet og Naturklagenævnet.
Miljøklagenævnet blev jo en klagemyndighed efter vedtagelsen af en række lovforslag på miljøområdet, og det er vigtigt for os, at medlemmerne beholder den ret, de har i dag.
Hvis de ikke er enige med formanden i, at en sag bare kan afgøres ved en formandsafgørelse, kan de ønske at få sagen optaget i selve nævnet.
Jeg synes, det er vigtigt, at vi får hele området gennemgået.
Det er jo ikke sådan, at Naturklagenævnets og for den sags skyld heller ikke Miljøklagenævnets arbejde kun er ren jura.
Nogle gange bliver der foretaget et skøn over, hvad der skal ske, og tidligere blev nævnene sammensat efter indstilling fra Finansudvalget, fordi visse fredningssager kunne have stor økonomisk effekt.
Hvis der blev udpeget mange fredninger, ville det medføre meget store udgifter for staten, men i dag udgør disse fredningssager jo kun en meget lille del af Naturklagenævnets samlede sagsmængde, og derfor er det også naturligt at foretage denne ændring, så sammensætningen kommer til at afspejle Folketingets flertal.
Når vi taler om Miljøklagenævnet, er det også vigtigt at hæfte sig ved, at ministeren har lagt op til, at der skal nedsættes nogle underudvalg, så man får en god viden om de specifikke problemer og får inddraget nogle sagkyndige personer, som kan behandle klagesagerne på området på en sådan måde, at man undgår lange sagsbehandlingstider og den slags ting.
Er der tale om sammenfaldende sager, kan de behandles af formanden, og det vil også give en rationalisering på området.
At medlemmerne bevarer deres ret til at rejse sager i nævnet sikrer vel, at systemet virker, som det skal, og at alle kan komme til orde, uanset hvem de repræsenterer og hvilket parti de eventuelt kommer fra.
Til sidst vil jeg sige, at det, at det kun skulle være dommere, der kunne sidde i et klagenævn, jo ikke udelukker, at der vil komme tilfælde, hvor nogle vil klage over en afgørelse.
Hvis vi tænker tilbage på Bilkasagen, sad der også dommere med i Naturklagenævnet, men det endte alligevel med, at en anden instans underkendte Naturklagenævnet.
Det kan altså ske, uanset hvem som sidder der.
Der bliver foretaget skøn i Naturklagenævnet, og det skal der også være plads til i fremtiden.