Arne Rolighed (S), 2001-01-25:
Til fru Tove Fergo: Jo, jeg synes, vi har et rigtig godt sygehusvæsen i Danmark hvilende på et fantastisk sundt fundament, som vil være levedygtigt mange, mange årtier fremover.
Jeg synes også, den behandlingstilrettelæggelse, der er i vores sygehusvæsen, langt, langt, langt hen er flot og rigtig god.
her for nylig om niveauet for den kliniske forskning, som placerer Danmark på en samlet andenplads internationalt set med seks topplaceringer, også et udtryk for, at samspillet mellem den kliniske udvikling og den kliniske forskning er i orden
Jeg har ikke kun sagt, at alt er godt, men også at der er områder, vi skal se på, områder, vi skal blive bedre til.
Blandt andet, som det blev fremhævet af fru Tove Fergo, at vi ser på et mere sammenhængende patientforløb, herunder også arbejdstilrettelæggelsen ikke mindst omkring journalerne. Problemet med de elektroniske patientjournaler har jo været, at der ikke har været et produkt i branchen, som vi kunne gå ud og købe og indføre.
Derfor er man nu i sygehussektoren sammen med IT-branchen ved at udvikle en elektronisk patientjournal, der kan gøre, at vi kan få mere styr på procedurerne og mere styr på journalerne, herunder også gå med i en gennemgribende omlægning af arbejdstilrettelæggelsen omkring patientens vandrette patientforløb.
Jeg ser meget forventningsfuldt frem til, at det bliver gennemført.
Beslutningsforslaget indebærer en undersøgelse af organisationer, barrierer, strukturer og arbejdstilrettelæggelse i sygehusvæsenet.
Jeg er ikke enig i, at der er behov for en ny bred analyse af strukturorganisation og arbejdstilrettelæggelse i sygehusvæsenet.
Tværtimod.
Der er brug for, at vore læger og sygeplejersker kan koncentrere sig om at behandle vore patienter. Som følge af finanslovaftalen for 1996 mellem regeringen og Det Konservative Folkeparti gennemførte Sygehuskommissionen i 1996 netop en sådan analyse, som bl.a. omfattede struktur, finansiering, økonomisk styring, ledelse og arbejdstilrettelæggelse.
Kommissionens anbefalinger har efterfølgende udgjort en meget væsentlig del af rammen om regeringens sygehuspolitik, herunder regeringens oplæg til »Strategi for sygehuspolitikken 2000-2002«.
Strategien førte til den treårige udviklingsplan for sygehusvæsenet 2000-2002, som er en del af aftalen om amternes økonomi.
Hertil kommer planerne i sygehussektoren om at indføre elektronisk patientjournal på sygehusene, som vil indebære væsentlige ændringer i organisation og i arbejdstilrettelæggelse.
Når det gælder udgiftsniveauet, henviser Venstre til OECD's Health Data 2000.
Ifølge denne kilde udgør de danske sundhedsudgifter 8,3 pct. af bruttonationalproduktet.
Det betyder, at Danmark ligger på niveau med de øvrige nordiske og nordeuropæiske lande, hvor udgifterne i Danmark svarer til gennemsnittet i OECD.
Også når man ser på den offentlige
finansieringsgrad, ligger Danmark på niveau med de øvrige nordiske og nordeuropæiske lande.
Venstre sammenligner Danmark med Sverige og Frankrig.
Sundhedsudgifterne som andel af bruttonationalproduktet ligger i Danmark meget tæt på niveauet i Sverige.
Sundhedsudgifterne i Frankrig ligger lidt højere, når vi ser både på den offentlige og den private sektor.
Det er rigtigt, som Venstre anfører, at sundhedsudgifterne pr. indbygger er højere i Danmark end i Sverige og Frankrig, men man kan ikke heraf slutte, at det danske sundhedsvæsen er ineffektivt.
Det er svært, for ikke at sige umuligt, at bruge sundhedsudgifter pr. indbygger som mål for effektiviteten i et lands sundhedsvæsen.
I så fald
må Tanzanias sundhedsvæsen jo være utrolig effektivt.
Det skyldes, at niveauet for sundhedsudgifterne pr. indbygger afhænger af indkomstniveauet og dermed de grundlæggende samfundsøkonomiske udviklingsstadier.
I stort set alle OECD-lande er der derfor en tendens til en lineær sammenhæng imellem de samlede sundhedsudgifter pr. indbygger og bruttonationalproduktet pr. indbygger.
Med andre ord siger det høje niveau for sundhedsudgifterne i Danmark næppe meget om effektiviteten i vores sundhedsvæsen.
Det er snarere et udtryk for, at vi opbygger en sund økonomi og et højt velfærdsniveau.
Det er rigtigt, at Danmark er rykket fra en absolut topplacering i de to tidligere europæiske undersøgelser af tilfredsheden med vores sundhedsvæsen fra foråret 1996 og foråret 1998 til en 8. plads i efteråret 1998.
Der er formentlig flere forklaringer på det.
Sundhedsministeriet har søgt at analysere forskellene
, og en af forklaringerne er nok, at der i den sidste undersøgelse er ændret på både metoder og de spørgsmål, der er stillet.
Det er også sandsynligt, at den aktuelle debat om det danske sundhedsvæsen i efteråret 1998 har påvirket svarmønstrene.
Jeg vil dog gerne understrege, at flere andre undersøgelser, f.eks. Finansministeriets undersøgelser og den seneste undersøgelse fra Rockwool Fonden, viser, at borgerne grundlæggende er tilfredse med det danske sundhedsvæsen.
Rockwool Fondens seneste analyse viser også, at der ikke er ønske om fundamentale reformer. Den første landsdækkende danske undersøgelse af patienternes tilfredshed med indlæggelse på landets sygehuse blev offentliggjort i sidste uge.
Her spurgte man 20.000 patienter med aktuelle oplevelser med det danske sygehusvæsen.
Den undersøgelse viser, at der er stor tilfredshed med sygehusene.
Men der er dog nuancer i undersøgelsen, områder, som skal forbedres, og dem skal vi bruge fremadrettet.
For eksempel peger undersøgelsen ligesom rækken af folkehøringer om sundhedsvæsenet i løbet af 2000 på ønsket om en bedre sammenhæng i patientforløbet og mere sammenhængende information under indlæggelserne.
Også til det er den elektroniske patientjournal et godt redskab.
Jeg kan heller ikke støtte Venstres forslag om et erfaringskatalog vedrørende amtskommunale, uvildige undersøgelser.
For det første mener jeg ikke, at amterne mangler incitamenter til at udføre analyser.
For det andet vil det være en meget stor opgave at bygge et erfaringskatalog over alle decentrale analyser på sygehusområdet, og udbyttet vil ikke stå mål med ressourceforbruget.
Jeg er dog helt enig i, at der er behov for erfaringsudveksling og koordinering af kvalitetsudviklingsprojektet i sygehusvæsenet.
Det var baggrunden for, at der i efteråret 1999 blev nedsat et nationalt råd for kvalitetsudvikling i sundhedssektoren. Rådet fungerer blandt andet som paraply for en række store nationale projekter som f.eks. kvalitetsdatabase, den gode medicinske afdeling, den danske indikatormodel.
Alt i alt kan regeringen ikke støtte beslutningsforslag
nr. B 67.