runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Per Dalgaard (DF), 2002-11-28:
Grunden til mit spørgsmål til fru Helle Sjelle før var, at når vi diskuterer ulandsbistand, ærgrer det mig grænseløst, at vi ikke kan forholde os til den virkelige verden. Den virkelige verden er ikke sådan, at bare vi hæver procentsatsen, er alt godt, og så skal ulandene nok klare sig. Sådan forholder det sig desværre ikke.
Og når man nu i 40-50 år har haft en model for ulandsstøtte, som reelt set har vist sig ikke at virke, skulle vi da for pokker så ikke forsøge at lave den om til noget andet?
Hr. Jeppe Kofod omtalte tidligere Verdensbanken, og jeg vil også gerne lige have lov til at omtale Verdensbanken i forbindelse med et spørgsmål til hr. Jørn Jespersen.
I 1995 igangsatte Verdensbanken en undersøgelse af effekten af ulandsstøtte.
I 1998-99 begyndte de første resultater at komme, og da trak Verdensbanken sig ud af undersøgelsen, for den viste, at ulandsstøtten ikke kan og aldrig har kunnet klare fattigdomsproblemet i den tredje verden.
I bedste fald
virker den ikke, men i værste fald virker den ødelæggende på den tredje verdens landes handel, landbrug osv. Ulandsstøtten, som vi kender den, er ødelæggende i værste fald, og i bedste fald virker den overhovedet ikke.
Det har Verdensbanken undersøgt.
Jørn Dohrmann (DF), 2002-11-28:
Jeg vil godt spørge hr. Jørn Jespersen: Hvad har den socialistiske regering, altså regeringen med Socialdemokratiet i spidsen, gjort i de 9 år, den var ved magten, for at få hævet procentsatsen for ulandshjælpen til 0,7?
Vi ser jo, at de stadig halter bagefter i alle andre lande, f.eks. Tyskland, og hvad har Socialistisk Folkeparti helt præcist gjort for at få satsen hævet?
Så vil jeg gerne spørge hr. Jørn Jespersen
: Hvad med befolkningstilvæksten?
Ser hr. Jørn Jespersen ikke noget problem i, at den stiger og stiger?
Med de penge, vi har til rådighed, kan vi ikke forhindre, at folk sulter, hvis der kommer flere og flere folk, og vi ikke har flere penge at gøre godt med.
Helle Sjelle (KF), 2002-11-28:
I Det Konservative Folkeparti er vi faktisk meget enige med SF om, at det er vigtigt, at man ser på det langsigtede i de ting, man foretager sig.
Derfor har jeg også orienteret om, at regeringen faktisk påtænker at komme med 5-års-planer inden for det her område, således at man netop tilgodeser langsigtetheden, og at den første plan skulle komme i løbet af det næste års tid.
Jørn Jespersen (SF), 2002-11-28:
Hvad har Danmark tidligere gjort for at få de andre lande til at leve op til deres løfter om ulandsbistanden?
Vi har gjort det bedste, vi overhovedet kunne, nemlig at fastholde et meget højt niveau, som kunne tjene som eksempel til efterlevelse for andre lande.
Chefen for de amerikanske ulandsorganisationer - det, der svarer til Danida i Danmark - har på et tidspunkt sagt, at Danmark var verdens samvittighed på det punkt, så vi har gjort det allerbedste, vi kunne, nemlig at være et godt eksempel til efterfølgelse.
Men det er ødelagt med de nedskæringer, som hr. Dohrmanns parti har været med til.
, fordi vi skærer ned. Angående befolkningstilvæksten synes jeg altså, hr. Jeppe Kofod har forklaret hr. Jørn Dohrmann det på eksemplarisk og pædagogisk vis tidligere.
Udvikling skaber mindre vækst i befolkningen, og derfor er ulandshjælpen også et godt bidrag på det område.
Hr. Per Dalgaard siger, vi andre mener, at bare man hæver procenten, er alt godt.
Nej, det gør vi ikke.
Vi mener, det er meget vigtigt at diskutere kvalitet - nu siger jeg det for syvende gang, så kan det være, det hjælper: Vi vil gerne diskutere både niveau og kvalitet.
Hr. Dalgaard talte om de sidste 40-50 års model for ulandsbistanden, og det afslørede total mangel på kendskab til området.
Der er sket markante ændringer af den model, man anvender, fordi man har lært af erfaringerne og hele tiden prøver at effektivisere bistanden.
I øvrigt: Hvis man evaluerede EU's landbrugsstøtte, ville hr. Per Dalgaard se evalueringer af en sønderlemmende karakter, som langt, langt overgår, hvad han i sine hedeste drømme kunne håbe at se på ulandsbistandsområdet, så jeg synes, man skulle gå ind dér, hvor der virkelig er noget at komme efter.
Ulandsstøtten kan ikke klare bekæmpelsen af verdens fattigdom.
Nej, enig!
Men vi har aldrig set Dansk Folkeparti som allieret i den kamp.
Jørn Dohrmann (DF), 2002-11-28:
Jeg vil godt spørge hr. Martin Lidegaard: Tror De Radikale, at det at give flere penge er det eneste, der hjælper?
Vi mener, at der også skal tænkes på kvaliteten, og hvordan ser De Radikale på det?
Og vil man fra radikal side være med til at stoppe befolkningstilvæksten, eller vil man bare se på, at der hele tiden sker en stigning af folketallet, og at der dermed bliver flere munde at mætte og mere affald?
Det er jo ikke lig med en bæredygtig miljøpolitik.
Per Dalgaard (DF), 2002-11-28:
Det ville være dejligt, hvis Det Radikale Venstre kunne forholde sig lidt til virkelighedens verden.
Dernæst kunne jeg godt tænke mig at spørge hr. Lidegaard, om man egentlig nogle gange filosoferer over, hvad årsagerne til den fattigdom, der findes i verden, er.
Er den ikke mere eller mindre kulturelt betinget?
Stiller man sig op på en tønde og kigger sig rundt i verden, er det jo nemt at se, hvor der findes fattige lande, og hvor der findes rige lande.
Kunne man ikke somme tider få den tanke, at årsagen er andet end bare lige dårlig jord, eller hvad ved jeg?
At det sådan set også hænger lidt sammen med den kultur, den styreform og den udvikling, de pågældende lande har haft, og at det er her, der måske skal sættes ind?
Jørn Dohrmann (DF), 2002-11-28:
Altså det er jo netop det, Dansk Folkeparti går ind for, det er det, som vi har sagt gentagne gange her fra talerstolen også i dag.
Kan hr. Keld Albrechtsen ikke bekræfte, at vi har sagt flere gange i dag, at det er det, vi går ind for?
Så fik jeg ikke helt svar på, om hr. Keld Albrechtsen mente, at der bare skulle flere penge til, så løste man alle problemerne.
Og hvor skulle de her penge eventuelt komme fra?
Så vil jeg også gerne lige skyde ind, at vi fra Dansk Folkeparti selvfølgelig mener - og jeg håber, at Enhedslisten er enige, men hvis ikke, får hr. Keld Albrechtsen jo en mulighed for at forsvare sig - at landbrugsstøtteordningen på sigt skal væk.
Det har vi aldrig nogen sinde lagt skjul på, det arbejder vi for, og det håber jeg også at Enhedslisten er enig i.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-11-28:
Ja, man må jo sige, at det er meget klar tale
, når Dansk Folkeparti siger: Jamen er det ikke de fattiges egen skyld, at de er fattige?
Og det er altså rent faktisk os, der via EU's landbrugsstøtteordninger er med til at ødelægge mulighederne for at skabe produktion af landbrugsvarer i Afrika, som så også kan skabe grundlaget for en industri.
Når man fra Dansk Folkepartis side stiller spørgsmålet, om det ikke er den afrikanske, fattige befolknings egen skyld, at den er fattig, så er svaret meget enkelt: Nej, det er det ikke.
Det var ikke afrikanerne, der i sin tid bad de vestlige kolonimagter om at komme og gøre deres lande til kolonier, og det er heller ikke den fattige afrikaner, der har bedt EU om at indføre eksportstøtte til de produkter, som de så ikke får mulighed for at producere og sælge til verdensmarkedet.
Det er faktisk ikke den fattige afrikaner, der har bedt om at få alle disse forhindringer lagt foran sig.
Det er faktisk noget, som vi har ansvaret for her i dette høje Ting, og som der burde gøres noget ved.
Men jeg er glad for, at Dansk Folkeparti giver mig anledning til at komme med sådan en helt principiel betragtning, for efter at have lyttet til Dansk Folkepartis ordfører under denne debat, kan jeg se, at der er overordentlig meget grund til, at vi får den debat, også ude i befolkningen.
Det kan jeg nu altså heller ikke forestille mig at den skulle kunne gøre.
Jørn Dohrmann (DF), 2002-11-28:
Jamen vi mener, det er utrolig vigtigt, man ligesom forholder sig til det, der er problemet, og får det undersøgt. Og så er der også det: Tror Enhedslisten, at det er løsningen bare at give flere penge?
Er det det eneste, der tæller for Enhedslisten, bare at komme med flere penge, så er alle problemer løst?
Jamen skal der ikke noget kvalitet bagved?
Skal man ikke ligesom vide, hvorfor man får de her penge, hvad de går til, følge op på sagerne, dermed også sørge for noget kvalitet bag ved det, man giver til de her forskellige lande?
Per Dalgaard (DF), 2002-11-28:
Jeg er da voldsomt ked af, at vi har gjort hr. Keld Albrechtsen trist til mode med vores forsøg på, vores lille diskussion om, hvad fattigdommen egentlig skyldes.
Men det kan vi så måske vende tilbage til en anden gang.
Hr. Keld Albrechtsen kommer jo og fortæller os, at alle dårligdomme i denne verden skyldes kapitalismen, de rige, den rige del af verden.
Og den socialisme, som hr. Keld Albrechtsen så gerne ville have set skulle blive gennemført på hele Jorden, er jo mere eller mindre død.
Det er han voldsom ked af og trist over, og det er jo ærgerligt. Det er, som om hr. Keld Albrechtsen fuldstændig har mistet sansen for, hvad der egentlig har været ført frem af spøgelser efter Murens fald, og hvilke uhyrligheder den model, som hr. Keld Albrechtsen støtter, egentlig har skabt i verden.
Så jeg vil også spørge hr. Keld Albrechtsen, om der ikke kunne være grund til at finde ud af årsagerne til fattigdom, om det virkelig forholder sig sådan, at det er kapitalisterne, der er årsagen til alle dårligdomme, og at de stakkels mennesker i ulandene, som er stakkels i mange henseender, bestemt, er fuldstændig uden skyld i, hvad der sker i deres egne lande.
Om ikke de også en gang imellem skulle finde ud af: Hvad er det egentlig, vi vil med vores eget samfund, hvornår kan vi ændre det og hvordan?
Martin Lidegaard (RV), 2002-11-28:
Det har jo nærmest udviklet sig til en hel
finanslovdiskussion
Men jeg bemærkede, at hr. Dohrmann ikke bragte befolkningstilvæksten op igen, og det tager jeg som udtryk for, at nu er der en tiøre, der er faldet.
Det er dejligt; ellers kan vi jo tage det i en anden sammenhæng. Hvad angår ældrechecken, så har ældrechecken altså aldrig groet i den radikale have; det skal ikke være nogen hemmelighed.
For os er det ikke en social begivenhed i sig selv, at man bliver ældre. Vi er kommet med en helt anden slags forslag, hvor vi gerne ser, at alle de generelle ordninger, der er for alle ældre, bliver afskaffet, mod at man generelt hæver pensionen for dem, der virkelig har brug for den, nemlig de ældre, som har et behov, de, som kun har folkepensionen og ikke andet.
Men det dér med sådan at strø et lille beløb ud over hele den danske ældrebefolkning, et beløb, som de rige i øvrigt ikke rigtig kan mærke noget alvorlig til, er ikke radikal politik, så det vil vi gerne være med til at stemme imod, hvis det var det konkrete spørgsmål. Så var hr. Dalgaard så venlig lige at vise mig, hvad det var for en rapport, og det var jo netop en rapport, som sagde, at Verdensbanken erkendte, at de strukturtilpasningsprogrammer, man indtil nu har stået for, og som gik ud på at skære ned på staten, skære ned på de sociale udgifter, ikke har virket.
Derfor må konklusionen være, at der skal både en stærk stat, et stærkt marked og også et stærkt civilsamfund til, hvis man vil skabe udvikling og demokrati, og det er fuldstændig rigtigt. Man kunne så spørge: Hvordan skaber man så demokrati?
Ja, man skaber det i hvert fald ikke ved bare at være sig selv nok og sige: Det må de selv ligge og rode med dernede; de er ikke en del af verdenssamfundet; de er ikke en del af det internationale demokrati; det må de selv ligge og rode med. Det er efter vores opfattelse ikke sådan, man skaber demokrati.
Per Dalgaard (DF), 2002-11-28:
I nogle af de rapporter, som Verdensbanken har udsendt, og hvoraf et par stykker måske ikke er hr. Lidegaard bekendt, står der bl.a. om Indien, at landet har de største mineralressourcer overhovedet i hele verden, men man udnytter dem bare ikke.
Det må da skyldes den samfundsstruktur, de har, at de ikke kan finde ud af at udnytte de ressourcer, de har i undergrunden.
I Afrika kan man nogle steder høste to-tre gange om året, og man kan lave vandingsprojekter, og jeg ved ikke hvad.
Afrika kunne være en blomstrende grøn have, hvis man i stedet for at rende rundt og slå hinanden ihjel begyndte at samarbejde, snakke sammen og udvikle demokratier.
Årsagen til, at man ikke har nogen udvikling nogle steder, er bl.a. mangel på demokrati, at det er klanstyrede små grupper, som ikke kan finde ud af at enes og snakke sammen om problemerne.
Det er bl.a. det, der skaber fattigdommen, og så hjælper det ikke, at vi gang på gang sender penge derned, fordi de bliver altså ikke brugt til de fattigste mennesker.
Jørn Dohrmann (DF), 2002-11-28:
Der er lige noget, jeg godt vil have sat på plads, for det forstår jeg heller ikke: Vil det sige, at De Radikale vil skære de penge til sygehusene, som nu er bevilget, væk?
Vil det sige, at De Radikale også vil fjerne ældrechecken, de penge, der er bevilget til de ældre, mindrebemidlede danskere, som har et langt arbejdsliv bag sig?
Er det dét, De Radikale står for?
Eller er det skolerne, der skal tages penge fra for at kunne hæve ulandsbistanden?
Vi må have nogle klare svar, for jeg synes virkelig, befolkningen mangler at få klarlagt, hvad det egentlig er, De Radikale står for.
Martin Lidegaard (RV), 2002-11-28:
Hr. Dohrmann forfølger sit befolkningstilvækstspørgsmål med imponerende ildhu, må jeg sige.
Det vil måske være hr. Dohrmann bekendt, at stigningen i befolkningstilvæksten for første gang i mange årtier er begyndt at aftage for 3-4 år siden, og alle eksperter er enige om, at det skyldes den fremgang i levevilkår, der trods alt er kommet i verden, på trods af at der stadig lever 320 millioner mennesker under fattigdomsgrænsen. Jeg kender ikke fødselstallene i hverken Saudi-Arabien eller Tanzania, så jeg føler mig ikke i stand til at besvare spørgsmålet fyldestgørende.
Men jeg dykker gerne ned i det, og det ville undre mig meget, hvis det ikke viste sig, at i de lande, hvor man kan påvise en generel økonomisk vækst over de sidste 10 år, vil man også se en faldende fødselskurve.
Så spørger hr. Dohrmann, hvor pengene skal komme fra.
Her kan jeg svare helt præcist, at Det Radikale Venstre stemte ikke for de 1,5 mia. kr., som er givet til de danske sygehuse i 2002.
Vi mente ikke, det var den rigtige løsning, vi mente, det var en hovsaløsning, som foreløbig ikke har ført til andet og meget mere end bøvl og bureaukrati og i øvrigt ikke nogen særlig udvikling i sygehusvæsenet.
Derfor har vi liggende et fuldt finansieret finanslovforslag med en tilbageførsel af ulandsbistanden til det gamle niveau.
Så spørger hr. Dalgaard til Verdensbankens undersøgelse.
Jeg må sige ærligt, som det er, at den undersøgelse, hr. Dalgaard refererer til, er jeg ikke bekendt med.
Tværtimod er jeg bekendt med adskillige OECD-rapporter, som beviser det stik modsatte af det, hr. Dalgaard påstår, og jeg er også bekendt med adskillige Verdensbanksrapporter, som gør op med den politik, der har været Verdensbankens politik gennem årtier, nemlig at liberalisere, beskære den statslige sektor, indføre såkaldte strukturtilpasningsprogrammer, skabe mere marked og yde så lidt bistand som muligt.
Verdensbanken har ændret kurs og har nu sagt: Mere stat, mere bistand og mere social ansvarlighed er helt nødvendige forudsætninger, hvis det overhovedet skal lykkes at skabe udvikling med kvalitet gennem ulandsbistand.
Per Dalgaard (DF), 2002-11-28:
Jeg fik ikke svar på mit spørgsmål angående Verdensbankens rapport, men det kunne jeg godt ønske mig at få.
Jørn Dohrmann (DF), 2002-11-28:
Der er altså noget, jeg ikke helt forstår
: Vil hr. Lidegaard
virkelig påstå, at f.eks. Saudi-Arabien er et fattigt land?
Her fødes der også mange børn, og hvordan hænger det sammen med det, som hr. Lidegaard var inde på, nemlig at rige folk får færre børn?
Det må hr. Lidegaard lige forklare.
Så vil jeg også gerne spørge De Radikale: Hvor skal pengene komme fra?
Hvad vil De Radikale nedprioritere?
Er det ventelisterne, altså sygehusene, man skal tage pengene fra?
Hvor skal pengene komme fra? Skal de komme gennem skatteforhøjelser?
Det er nogle ting, som jeg synes, det er meget vigtigt, man fortæller befolkningen: Hvor er det, man ønsker at tage pengene?
Martin Lidegaard (RV), 2002-11-28:
Hr. Dohrmann fremturer med sit befolkningstilvækstsspørgsmål, men jeg kan ikke sige meget andet, end andre har sagt: det er statistisk påvist, at jo højere levestandard folk har, desto færre børn får de.
Det er fuldstændig rigtigt.
Jeg sender meget gerne tallene over til hr. Dohrmann, hvis han ikke tror på det, men jeg har et meget sagligt belæg for det, og derfor er den bedste måde at bekæmpe problemet med befolkningstilvæksten på selvfølgelig at skabe en højere levestandard.
Det er også i høj grad den måde, vi lever på herhjemme.
Hvad skal der så til for at skabe udvikling?
Her synes jeg til gengæld, Dansk Folkeparti har fat i noget helt rigtigt.
Det er nemlig ikke kun bistand, der er brug for.
Det er en del af det, men det er også handel, og det er også god regeringsførelse.
Det er en fuldstændig rigtig pointe.
Det er ikke et enten-eller, det er det hele, der tæller, men bistanden kan altså ikke undværes.
Så spørger hr. Dalgaard, om det i virkeligheden i bund og grund ikke er et kulturelt spørgsmål.
Nej, for hvis det var det, ville ingenting jo nogen sinde forandre sig her i verden.
Så ville ingen af de asiatiske lande, der har levet i armod i mange år, men nu er blevet tigerøkonomier og er sprunget frem, jo aldrig have forandret sig.
og bliver i resten af sit liv
Det er en meget fundamental diskussion.
Vi vedkender os kulturens betydning, men opfatter den ikke som en uforanderlig størrelse, tværtimod kan man sige.
Derfor tillægger vi ikke kulturen i sig selv betydning
som det afgørende for et lands mulighed for at udvikle sig eller ej.
Helle Sjelle (KF), 2002-11-28:
Ja, nu vil jeg ikke stå og gentage mig selv, men jeg vil blot sige, at vi ligger ganske pænt i forhold til resten af verden, hvad angår selve ydelsen af ulandsbistand.
Jeg vil også påpege, at vi ligger faktisk bedre end både Norge og Sverige, så vidt jeg er orienteret.
Derudover må man jo også sige, at det hele handler jo ikke kun om pengene.
Det er en væsentlig del, ingen tvivl om det, men det handler også om selve den kvalitet i bistanden, der bliver ydet.
Og så synes jeg i øvrigt også, at vi i det hele taget skulle være optaget af at se på alle de her andre ting, vi har været inde på, men kun ganske lidt inde på i dag, nemlig hele udviklingen af vand- og sanitetsforhold og bekæmpelse af sygdomme og selve den skærpede fattigdomsbekæmpelse, som der faktisk også er lagt op til.
Folkeparti var til stede i salen.
Derudover har man jo også, så vidt jeg er orienteret, prøvet på fra regeringens side at få en så bred vedtagelse som muligt igennem i dag i forhold til det forslag til vedtagelse, som er fremsat af regeringspartierne og Dansk Folkeparti.
Men det kan jeg forstå at man ikke er interesseret i at støtte.
Jørn Dohrmann (DF), 2002-11-28:
Vi giver jo en del penge til ulandsbistand.
Det skal vi også gøre, det er slet ikke det, men man må også koble det sammen med handel og udvikling.
Det er jo netop det, der skal til.
Det er jo ikke bare det at give en masse penge, de skal jo have adgang til markederne.
Det er derfor, vi støtter, at de får lov til at kunne handle
med alle lande og udvikle sig.
Man skal ikke bare sende en pose penge ned og så tro, at de bliver administreret korrekt.
Og til det der med, at vi er for få folk i Danmark: Jamen vi må også se på, at vi jo stadig væk har arbejdsløse i Danmark. Man kan jo ikke sige, at der bare er for få folk, når der stadig væk er nogle, der er arbejdsløse.
Altså der skulle jo gerne være plads til alle sammen.
Det mener vi da i hvert fald.
Hanne Severinsen (V), 2002-11-28:
Kristeligt Folkeparti og Venstre er helt enige om, at vi skal sætte grænser, men vi er sikkert ikke helt enige om, hvor grænserne skal gå.
Det tages f.eks. i brug, når man har leukæmi, så det er allerede en teknik, som man anvender.
Men de, der bruger den, ønsker jo også at kunne det andet, for det her er også en form for håndværk, det er jo et spørgsmål om, hvordan man kan få de her celler til at udvikle sig.
Det befinder sig jo på et meget eksperimentelt stade i øjeblikket, men vi skal være med, ellers vil vi om 10 år være i den situation, at man kun kan få de forskellige behandlinger i udlandet.
Jann Sjursen (KRF), 2002-11-28:
Jamen jeg vil da gerne sige til fru Hanne Severinsen, at jeg heller ikke synes, at alle de her spørgsmål er specielt nemme.
Vi har faktisk også i Kristeligt Folkeparti debatter om nogle af de her spørgsmål, vi har faktisk også haft en debat om, hvorvidt vi skulle sige ja til at sætte turbo på forskningen med hensyn til f.eks. voksne stamceller.
Det synes jeg da godt, hvis det endelig er dét, at man kan tage en debat om.
Det er da ikke sådan, at man har sat ét kryds, og så siger man: Yes, vi bruger voksne stamceller, og så er der ikke mere at diskutere dér.
Det er da også en overvejelse værd, det har det også været for Kristeligt Folkeparti, men dér har vi taget stilling.
Som sagt respekterer jeg til fulde de tilkendegivelser, Venstre er kommet med her i dag om, at man ønsker at forpligte sig på at komme frem med en holdning, også for, håber jeg, at kunne påvirke den offentlige debat, for der trænger vi til flere aktører på banen.
Det kan godt være, at fru Hanne Severinsen synes, at vi har det specielt nemt i Kristeligt Folkeparti, men vi synes ikke, det er specielt godt for den offentlige debat, at der er ét parti, der har en meget klar holdning på det her område, og så ser det for en hel del andre - også nogle opinionsdannere, der skriver i aviser - lidt grumset ud, hvad folk i øvrigt og ikke mindst partier mener.
Forskere vil meget gerne det hele på én gang, men det er vel også vores opgave at være med til at sætte nogle grænser for det.
Hanne Severinsen (V), 2002-11-28:
Hvis det bare var så enkelt, at man kunne beslutte, at det kun var de voksne celler, men så enkelt er det ikke.
Hvis man ikke også deltager i det andet, vil der være en masse teknikker, man ikke vil kunne afprøve, og mange af dem, der i dag forsker i de voksne celler, ønsker jo i høj grad også at kunne have den anden mulighed med de tiloversblevne æg.
Selvfølgelig skal vi styrke forskellige områder, jeg synes f.eks., at navlestrengsblodforskningen lyder meget lovende, og det skal vi bestemt styrke, og det har vi også gjort.
Men jeg synes også, at Kristeligt Folkeparti må anerkende, at for dem er det jo lidt nemmere bare at sætte kryds, for de har jo en gang for alle til evig tid sat et stort, stort kryds, men så nemt er det altså ikke for os andre.