Lars-Emil Johansen (SIU), 2003-04-29:
Danmark er et lille land, og derfor mener mange åbenbart, at det er klogest at lægge sig tæt op ad for ikke at sige ind under de magter, som man på det givne tidspunkt tror er verdens stærkeste.
Det er der for så vidt megen god mening i, hvis man så bare ville indrømme det i stedet for at lade historieforskningen afsløre det, efter at det har fundet sted under andre forklaringer.
Det ville således i dagens Danmark være et stort fremskridt, hvis den danske regering indrømmede, at den positive holdning til USA's missilskjoldplan er baseret på denne politik, i stedet for at søge at bortfeje enhver tvivl om risikoen ved missilskjoldprojektet og i stedet for at lade, som om man ikke er vidende om, hvilke potentielle farer for såvel Grønland som den skrøbelige militære balance i verden dette projekt muligvis medfører, og erkende, at man ved et ja til dette projekt kaster Grønland ind i en ny militær verdensudvikling, som man ganske enkelt ikke kan garantere noget om.
Det er jo det, der er ved at ske.
Det fremgik med al tydelighed af Folketingets egen høring om missilskjoldet i sidste uge.
Man skal være lederskribent på Berlingske Tidende eller ordfører for partiet Venstre for at være i stand til at overse dette faktum.
I Grønland forstår vi godt det danske behov.
Vi kender meget vel til at være et lille land, der mere eller mindre frivilligt er afhængig af en større magt, økonomisk såvel som militært.
Vi har for længst lært, at der ikke kommer nogen positiv fremdrift ud af en gold nejpolitik, uanset hvor rigtig eller retfærdig den måtte være.
Den amerikanske anmodning om et udvidet brug af Thule Air Base og dermed af Grønland har skabt en ny historisk situation, som vi i Grønland reelt har to muligheder for at forholde os til: Vi kan sige nej og se passivt på,
hvad følgerne bliver, eller vi kan nødtvungent acceptere det og aktivt søge at bestemme, hvad nogle af følgerne skal blive.
Vi får under alle omstændigheder ingen garanti for, at Thule Air Base hverken bliver en mere eller en mindre farlig gæst for vores land.
Det eneste, vi ved med sikkerhed, er, at inden for det danske rige er det os, der må bære den fysiske risiko ved at have et potentielt mål for international terrorisme og krigshandlinger placeret i vores område, for det er Thule Air Base i dag, og det vedbliver den med at være, uanset om basen tjener fredens eller oprustningens sag.
Det har vi påpeget, så længe hjemmestyret har eksisteret, og lige så længe har vi krævet, at den risiko følges op af indsigt og medbestemmelse, hvor vi får fuld indsigt i den risiko, som Danmark er villig til at udsætte os for.
Med USA's anmodning må tiden være kommet til at imødekomme dette ønske.
Den nordatlantiske gruppe har aktivt arbejdet på at sikre, at denne situation blev brugt til et nyt og positivt samarbejde mellem den danske regering og det grønlandske
landsstyre over for USA med netop dette ønske i fokus.
Derfor udarbejdede vi allerede i begyndelsen af denne måned et forslag til en ny aftale mellem USA, Danmark og Grønland, der ville kunne føre til en situation, hvor alle fik deres ønsker opfyldt.
Vi ønsker, at det skal ske med fuld klarhed over, hvad det er, vi nu bevæger os ud i.
USA ønsker at starte et nyt våbensystem, som ingen kan garantere kun er til gavn for Jordens sikkerhed.
Danmark ønsker at tækkes USA, uanset om det indebærer en potentiel risiko for Grønland, og Grønland ønsker en ny og øget indflydelse på såvel USA's tilstedeværelse i Grønland som på den generelle grønlandske udenrigspolitik, uanset om dette måtte overskride hjemmestyrets nuværende rammer.
Hvis blot én af parterne ikke får sine ønsker opfyldt, duer løsningen ikke, og processen må stoppe, så enkelt er det.