runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Inge Refshauge (DF), 1999-04-23:
Dette lovforslag er en udløber af finanslovaftalen, som Dansk Folkeparti ikke har nogen andel i, men forslaget her kan vi støtte.
Det ligestiller offentlige og private arbejdsgivere.
De får samme retsstilling med hensyn til afholdelse af udgifter til sygedagpenge.
Med loven vil offentlige arbejdsgivere på lige fod med private arbejdsgivere nu skulle afholde de 2 første ugers sygedagpenge for en ansat.
Herefter betales sygedagpengene så af kommunen og så igen af staten - penge her og penge dér - og herefter skal offentlige arbejdsgivere ikke som nu afholde sygedagpengene i hele sygeperioden. Lovforslaget tydeliggør også, at en person i fleksjob får sygedagpenge.
Disse beregnes efter det timetal, som er lagt til grund for det kommunale tilskud til den ansatte. Også det kan vi kun være tilfredse med.
Lovforslaget vil nok give merudgifter til sygedagpenge, men disse kan jo så kompenseres helt eller delvis gennem mindre udgifter til løn og sygedagpenge udbetalt af det offentlige som arbejdsgiver.
Alt i alt er lovforslaget udgiftsneutralt for det offentlige og giver et mere rummeligt arbejdsmarked - noget, vi støtter.
Villy Søvndal (SF), 1999-04-23:
Det indholdsmæssige i forslaget er, at man ligestiller offentlige og private arbejdsgivere sygedagpengemæssigt, således at arbejdsgivere, uanset om de er offentlige eller private, skal afholde udgifterne til sygedagpenge de første 2 uger.
Derefter udbetales dagpengene af kommunen, og kommunens udgifter afholdes endelig af staten.
Det har to positive virkninger.
Den ene er, at offentlige og private arbejdsgivere ligestilles. Det er vi store tilhængere af.
Vi synes, det er lidt underligt, at private i de kommuner, hvor man udliciterer, har haft den fordel af udliciteringen, at de ikke har skullet bære den samme sygedagpengeudgift som det offentlige.
Så den ændring synes vi der er meget fornuft i.
Så vi støtter lovforslaget.
Jeg skal så bare sige, at parallelt med det her vil jeg godt efterlyse - jeg tror også, jeg gjorde det i går - at regeringens udspil om forbedringer med hensyn til rettigheder i fleksjob og skånejob kommer meget snart.
Og hvis socialministeren har brug for støtte af den ene eller den anden art i det ene eller det andet forum med hensyn til at sikre, at de rettigheder bliver gennemført på fleks- og skånejobområdet, så dirrer SF af lyst til at hjælpe med dét.
John Vinther (KF), 1999-04-23:
Jeg skal gøre det meget kort og blot konstatere, at dette jo, som det også fremgår af bemærkningerne, er en udmøntning af den finanslovaftale, som bl.a. Det Konservative Folkeparti har indgået med regeringen, og derfor kan vi naturligvis støtte lovforslaget.
Else Winther Andersen (V), 1999-04-23:
Da mit partis ordfører ikke kan være til stede, skal jeg holde ordførertalen til lovforslag nr. L 221.
Det her lovforslag er jo en del af finanslovaftalen for 1999 og går ud på at gøre arbejdsmarkedet mere rummeligt ved, at den sondring, der er mellem offentlige og private arbejdsgivere, ophæves.
Venstre mener, at det er vigtigt at få den sondring mellem offentlige og private arbejdsgivere væk, der kan være ved udbetaling af sygedagpenge, så vi kan få så rummeligt et arbejdsmarked som muligt.
Det kan jo ske gennem fleksjob, som der er flere og flere der får, og det er jo en god måde at komme til at udnytte sin arbejdsevne på.
Vi ser også en stigende udvikling af udlicitering, hvor man i kontrakten f.eks. har garanteret ansættelse af et vist antal ansatte med nedsat erhvervsevne, som derved måske kommer direkte fra bistandssystemet, og der er bl.a. noget, der hedder aktiv service.
Så må det jo også her være på sin plads, at der bliver lige vilkår ved udbetalingen af sygedagpengene og refusionen m.v. Så Venstre er som sagt positivt indstillet over for lovforslaget.
Susanne Fast Jensen (S), 1999-04-23:
Da det ikke er muligt for Socialdemokratiets ordfører, hr. Peder Sass, at være til stede her, vil jeg på hans vegne fremføre følgende: Som det fremgår af bemærkningerne til lovforslaget, fremsættes det som en del af aftalen om finansloven for 1999. Forslaget medfører, at der skabes større ligestilling mellem offentlige og private arbejdsgivere i forbindelse med afholdelse af udgifterne til sygedagpenge.
Samtidig udgør forslaget et element i regeringens målsætning om et mere rummeligt arbejdsmarked, idet det giver arbejdsgiverne et større incitament til at fastholde medarbejdere i job i længere tid på trods af sygdom m.m.
Fremover vil både de offentlige og de private arbejdsgivere skulle betale udgifterne til sygedagpenge de første 2 uger af en medarbejders sygdom.
Herefter vil dagpengene blive udbetalt af kommunen, som efterfølgende får refunderet udgifterne af staten til og med den 8. uge fra den ansattes første sygedag. Den væsentligste ændring i lovforslaget er således, at de offentlige arbejdsgivere nu også fra uge 2 og frem til uge 8 får dækket udgifterne til sygedagpenge. Socialdemokratiet kan gå ind for forslaget, som vil medføre større ligestilling på arbejdsmarkedet mellem offentlige og private arbejdsgivere.
Socialdemokratiet anbefaler lovforslaget til videre udvalgsbehandling.
Tom Behnke (FP), 1999-04-23:
Når fru Else Winther Andersen selv drager biler og bilers sikkerhed ind i spørgsmålet her, så vil jeg godt spørge Venstres ordfører, om ikke det er korrekt, at når vi taler om sikkerhedsudstyr til biler, har man rent faktisk via lovgivningen lavet afgiftsfritagelse og dermed tilskud til sikkerhedsudstyr i biler og dermed tilskud til forebyggelse af skader, når man kører bil.
Er det ikke korrekt?
Anders Samuelsen (RV), 1999-04-23:
Hvis vi forestiller os - blandt andet har ordførerne fra Enhedslisten jo tidligere sammen med ordførerne fra SF påstået, at kommunernes økonomi er så stram, at man ikke har nogen chance for at rykke med nogen midler - at man får et tilskud svarende til de dagpenge, som staten sparer, hvem skal så betale resten fra dagpengeniveau og op til den fulde løn?
De midler skal jo komme et eller andet sted fra.
Det er derfor, jeg siger, at nettoresultatet vil blive en forøgelse af udgifterne på et område, hvor det måske ikke er nødvendigt, fordi der er områder, hvor vi inden for kommunerne, ligesom vi kan inden for staten, kan spørge os selv: Gad vide om det lige netop er på de og de områder, vi ønsker kvalitet, og på de og de områder, vi godt kan leve med discountudgaven?
Måske er der steder, hvor vi kunne vende op og ned på det og derved undgå at belaste samfundsøkonomien yderligere.
Jeg har netop signaleret, at der er kommuner, hvor man ikke gør det godt nok.
Sådan fremgår det i hvert fald af de afgørelser, som vi har fået, og dér bør man prioritere anderledes, men - vil jeg godt understrege - inden for de rammer, som eksisterer i dag.
Der er midler at hente andre steder i systemerne end lige at hente dem fra det samme hjemmehjælpsområde, flytte dem fra den ene ældre til den anden.
Det kan også være imellem administrationen og mellem den service dér, hvor vi møder borgerne.
Den type af prioriteringer bør vi altså have
med inde i billedet.
Christian H. Hansen (DF), 1999-04-23:
Dansk Folkeparti kan følge forslaget så langt, at forbrugerne sikres det frie valg.
Vi mener nemlig, at forbrugerne bør have klar information om, hvorvidt de køber gensplejsede produkter eller ej.
Dette skal ske ved en mærkning, som klart fortæller, om varen er gensplejset.
Det, man opnår ved en sådan mærkning, er, at der indføres en autoriseret mærkning for gensplejsede fødevarer i lighed med det økologiske mærke og kvalitetsmærket.
I øvrigt ser Dansk Folkeparti gerne, at reglerne om deklaration af fødevarer generelt strammes op.
Det forholder sig sådan på nuværende tidspunkt, at gensplejsede fødevarer sniger sig ned i forbrugerens indkøbskurv, uden at forbrugeren opdager det.
Selv i helsekost har der nu sneget sig gensplejsede produkter ind.
I øvrigt kan nogle af disse produkter købes i Danmark, bl.a. i supermarkeder og i helsekostforretninger.
Vi har den klare opfattelse, at forbrugerne skal
vide, hvad de køber og dermed, hvad de putter i munden eller propper i munden.
Derfor er en mærkningsordning for gensplejsede produkter en rimelig løsning for alle parter, forstået på den måde at producenten selv kan vælge uden hetz, hvad han vil fremstille, og forbrugeren selv kan bestemme, hvad der købes, og hvad der nydes.
John Vinther (KF), 1999-04-23:
Da Det Konservative Folkepartis ordfører, fru Lene Espersen, er forhindret i at være til stede under denne førstebehandling, skal jeg kort redegøre for Det Konservative Folkepartis stilling.
Det Konservative Folkeparti har principielt ingen indvendinger mod positiv mærkning, men for at mærkning skal have en værdi for forbrugeren, skal den være relevant, og den skal give et retvisende billede.
At kræve, at eksempelvis mælk eller kød fra en ikkegensplejset ko, der på et eller andet tidspunkt i sit liv har spist foderstoffer indeholdende gensplejsede organismer, skal mærkes som gensplejset, er efter vores opfattelse vanvittigt. Hvis man ikke i produktets egen DNA-kode kan se forskel, er der ingen grund til at mærke. Samtidig understreger Det Konservative Folkeparti nødvendigheden af, at vi laver og også overholder fælles EU-regler.
SF's forslag er i sin fulde udstrækning unødvendigt, forbrugervildledende og skal alene ses som endnu en sten til bunken af tiltag, der har til formål at sætte Danmark og forbrugerne tilbage til stenalderen i forhold til de teknologiske muligheder.
Vi ser ikke andre formål med B 95
end et forkølet forsøg fra SF's side på at overgå Enhedslisten i urealistiske og usaglige forslag.
Det Konservative Folkeparti har en langt mere fordomsfri indstilling til brugen af gensplejsningsteknik, og vi mener, at SF med dette forslag bidrager til en unødvendig teknologiskræk.
Hvis et produkt end ikke på DNA-plan kan adskilles, er der ingen grund til, at forbrugeren skal vildledes til at tro, at det er anderledes.
Samtidig deler vi den opfattelse, flere andre ordførere har været inde på, at det med et sådant forslag er fuldstændig urealistisk at tro på, at man skulle være i stand til at kontrollere det.
Folketinget har allerede givet forbrugeren en mulighed
for at gå uden om genmodificerede organismer, hvis man af etiske grunde er imod, at der ændres i naturen, og vi har fra konservativ side tidligere tilsluttet os, at økologiske produkter skulle friholdes for GMO'er, for derved at give forbrugeren en valgmulighed.
Det Konservative Folkeparti kan således ikke tilslutte sig forslaget.
Frank Aaen (EL), 1999-04-23:
Den her diskussion er lidt interessant, for er det problem, vi har her, først og fremmest, at forbrugerne skal vide, hvornår de spiser noget, der har været i forbindelse med en genmodificeret organisme?
Eller er problemet, at vi ønsker at stoppe udbredelsen af genmodificerede organismer i naturen, fordi vi er nervøse for, hvilke konsekvenser det får, når det spreder sig ukontrolleret i naturen?
Det første, forstår jeg, er Venstres synspunkt, at forbrugerne skal have en chance for at vide, når de spiser noget, at det har været i forbindelse med genmodificerede organismer.
Jeg vil godt sige, vores mål er nr. 2.
Det er at stoppe den her udbredelse.
Det kan være en god ting.
Mariann Fischer Boel (V), 1999-04-23:
Jeg vil da ikke afvise, at brug af GMO'er i fremtiden også kan være nødvendig, og dér vil jeg godt give et eksempel.
Når vi snakker om udvikling af f.eks. resistente kornsorter til brug i den tredje verden, kornsorter, der skal være resistente over for tørke, der skal være resistente over for alt for meget nedbør, kan det i hvert fald være med til at løse nogle af de fødevaremæssige problemer i den tredje verden. Men jeg har da klart den holdning, at hvis der viser sig et efterspørgselspres efter fødevarer, der kan mærkes med det, der kunne ligne et Ø-mærke, altså det omvendte af det, som det her forslag i virkeligheden lægger op til, så er jeg sikker på, at der også vil være nogle producenter, der vil lave det, hvis forbrugerne vil betale den pris, som det kommer til at koste at producere uden GMO'er overhovedet.
Frank Aaen (EL), 1999-04-23:
Konklusionen er jo, at det, vi gør i dag, er nok, og Venstre vil i alt væsentligt ikke være med til mere.
Men mit spørgsmål til Venstres ordfører er: Mener Venstre, det er en god idé, at vi på verdensplan videreudvikler produktion ved hjælp af genmodificerede organismer?
Mener Venstre, det er en god idé, at man bruger genmanipulation inden for fødevareproduktion?
Annie Lunde Hansen (CD), 1999-04-23:
Det er ikke mere end en måned siden, vi behandlede et beslutningsforslag fra Enhedslisten om et gensplejsningsfrit landbrug.
Hvad jeg sagde dér, vil jeg da meget gerne gentage her, nemlig at vi i CD har stor forståelse for, at folk bliver usikre på, hvad genmanipulation er, og hvad det medfører.
Derfor skal vi være sikre på, at kun den ufarlige gensplejsning ender i vores fødevarer.
Derfor mener vi rent faktisk også, at folk skal have et valg.
Det skal være muligt at se, om en fødevare har været gjort til genstand for genmanipulation.
Med andre ord, gensplejsede fødevarer skal mærkes.
Derfor har vi i CD også stor sympati for intentionerne
bag SF's forslag, men - for der er et men - SF's forslag er alt for vidtgående.
Vi har jo rent faktisk regler for området, der siger, at fødevarer skal mærkes, hvis man kan efterspore et gensplejset element i selve varen.
Samtidig må man huske på, at gensplejsede produkter i Danmark har gennemgået en grundig godkendelsesprocedure.
Vi skal være sikre på, at kun den ufarlige gensplejsning ender i vores fødevarer, og det vil jeg gerne gentage her. En konsekvens af SF's forslag, hvilket de da heller ikke selv lægger skjul på, er, at der skal ske en fuldstændig separation af gensplejsede produkter i hele produktions- og distributionssystemet.
Det er for det første meget dyrt, og for det andet bliver man nødt til at spørge, om det overhovedet kan lade sig gøre.
Noget andet er, at en mærkningsordning som den foreslåede formentlig er i strid med EU-reglerne.
Skal man have mærkningsregler, må de være troværdige.
Det er meget vigtigt, at forbrugerne har tillid til mærkningen, og jeg tror, at regler, der forudsætter fuldstændig separation i produktionsleddet, lynhurtigt vil blive draget i tvivl.
Hvordan i alverden vil man dog kunne sikre, at den ko, som ligger udskåret som bøf i kølemontren, ikke på et eller andet tidspunkt har fået genmanipuleret foder?
Det kan under ingen omstændigheder spores hverken i kødet eller i mælken.
Det er godt at have ambitioner, men der er ingen grund
til at være urealistisk
, og jeg er bange for, at SF's forslag nemt vil kunne få den modsatte virkning, nemlig at forbrugerne generelt mister tilliden til genmærkningen, fordi det vil vise sig umuligt at adskille de gensplejsede foderstoffer fra dem, som ikke er det.
CD vil arbejde positivt videre i udvalget, men vi mener ikke at kunne støtte forslaget, som det ser ud nu.
Henrik Dam Kristensen (S), 1999-04-23:
Til hr. Frank Aaen vil jeg gerne sige: Nej, det gør vi ikke, fordi SF går et skridt for vidt.
Og så kommer svaret på, hvorfor de gør det.
Det gør de, fordi de også kræver, at det må være staten, der skal tage ansvaret for, at det bliver mærket, at f.eks. en kalv har fået noget gensplejet undervejs i sit liv; men det er ikke staten, som skal påtage sig dette ansvar.
Det har vi ikke, når det gælder kød, og når det gælder mælk, og derfor vil det være at stikke blår i øjnene
på forbrugerne.
Det vil være at påstå, at man kunne kontrollere noget, at man kunne garantere noget, som man ikke er i stand til at gøre.
Og regeringen og Socialdemokratiet fører en ordentlig og troværdig forbrugerpolitik.
Jørn Jespersen (SF), 1999-04-23:
Jeg synes, det er både vældig interessant og også ganske underholdende at høre en socialdemokratisk minister i den grad tage afstand fra, at statsapparatet skal bruges til noget som helst, og at forbrugerne skal overtage det her ansvar.
Det synspunkt noterer jeg mig så.
Jeg vil bare godt spørge for at få fuldstændig klarhed over, hvad regeringens linje er: Går regeringen ind for det, som hr. Torben Lund har fremført effektivt, markant og mange gange, nemlig at alle gensplejsede fødevarer, uanset om det kan måles i produktet eller ej, skal mærkes, så forbrugerne får et frit valg?
Det var spørgsmål nr. 1.
Og spørgsmål nr. 2: Går regeringen ind for, at kød og mælk, som er produceret ved hjælp af gensplejset foder, skal mærkes, så forbrugerne får et frit valg i forhold til produktionsmetoden, sådan som det socialdemokratiske debatoplæg lægger op til, sådan som den socialdemokratiske spidskandidat til Europa-Parlamentet har foreslået?
Frank Aaen (EL), 1999-04-23:
Jeg synes, det lyder, som om ministeren har lyttet lidt til debatten, og det skal man jo ikke være utilfreds med.
Men for nu at være helt sikker på, at vi forstår hinanden, vil jeg godt høre konklusionen enten fra ministeren eller fra den socialdemokratiske ordfører: Kan man med de faldne bemærkninger tilslutte sig SF's forslag?
Henrik Dam Kristensen (S), 1999-04-23:
Jeg oplever lidt, at her under de korte bemærkninger forlader man lidt de meget klare synspunkter, som jeg på regeringens vegne tilkendegav, og som fru Margot Torp på Socialdemokratiets vegne tilkendegav.
Hvad er det, vi har sagt?
Vi har sagt: Vi vil arbejde for så fuld mærkning som overhovedet muligt.
Vi har sagt, at kommer der ny teknologi, f.eks. DNA-teknologi, proteinteknologi, vil vi sikre, at det også bliver inddraget i det internationale samarbejde.
Så hver gang, vi kan analysere os frem til det, vil regeringen arbejde for, at der også bliver mærket.
Hvad er det så i realiteten, der nu bliver krævet af de to ordførere?
Der bliver krævet af de to ordførere, at moder stat skal overtage ansvaret.
Hvis der er en kalv, som på et eller andet tidspunkt i sit liv har fået et måltid mad, som indeholdt noget gensplejset, så skal staten kunne dokumentere, at denne kalv aldrig nogen sinde kommer ud som kød, uden at det bliver mærket.
Hvad er det for et overvågningssamfund?
Hvad er det for en ansvarsforflygtigelse, man vil give over for det private erhvervsliv?
Det er fuldstændig ude af proportioner.
Det skal da selvfølgelig gå den anden vej rundt, nemlig med to ting: At vi som samfund sikrer, at det her
sundhedsmæssigt og sikkerhedsmæssigt er i orden.
Det er den ene del.
Den anden del er, at hvis der er nogen, der vil have en kommerciel forretning ud af det her, så er det op til dem at stille kravene tilbage i deres led.
Så skal vi selvfølgelig sikre, at der ikke er vildledning, for reklamerer man med, at noget er gensplejsningsfrit, så skal det også være det, og så skal vi nok gå ind og stille de kontrolapparater til rådighed.
Endelig må jeg så bare spørge, da jeg i hvert fald oplever rimelig bred politisk forståelse for, at der er nødt til at være en eller anden form for tærskelværdi her; de samme mejetærskere bliver brugt, de samme skibe bliver brugt, de samme togstammer bliver brugt: Hvad med det, hr. Jørn Jespersen?
Hvad skal vi gøre her?
Det her er ikke så simpelt og ligetil, som det ser ud til, og jeg synes, man skal lægge meget mærke til, hvad der præcist blev sagt på regeringens vegne: Vi vil gå så langt, som vi overhovedet kan.
Frank Aaen (EL), 1999-04-23:
Det er også igen, fordi jeg godt vil have udryddet de dårlige undskyldninger med, at vi ikke skal bruge penge på det.
Jamen på alle de varer, som vi i dag køber i butikken, er der en fortegnelse over, at der er så mange procent af det og så mange procent af det og så mange procent af det, og det betaler erhvervet selv. Det skal de selvfølgelig også her.
Selvfølgelig skal de da selv betale for, at de kan garantere, at deres produkter er uden genmodificerede ingredienser.
Den eneste udgift, vi får som stat, og den kan vi jo også bare pålægge erhvervene for min skyld, er den udgift, der er forbundet med, at staten skal kontrollere, at det er i orden med deres egen kontrol.
Man kan jo ikke komme her og sige, at det er, fordi vi ikke skal bruge penge på det.
Selvfølgelig må erhvervene betale det, det koster.
Forbrugerne vil have produkter uden genmodificeret indhold, og derfor kommer erhvervene selvfølgelig til at levere de produkter, forbrugerne vil have.
Henrik Svane (RV), 1999-04-23:
Til hr. Thulesen Dahl
først: Jeg tror, jeg hørte rigtigt, at vi »tager« folk nede fra nærområdet.
Danmark tager ikke nogen folk fra nærområdet.
Danmark tilbyder UNHCR at modtage de folk, der frivilligt ønsker sig midlertidigt at komme til Danmark.
Så vi tager ikke nogen dernedefra.
Om midlertidigheden: Læs udlændingeloven.
Enhver flygtning, der ankommer til vores land, kan i morgen, dersom han/hun vælger det, tage tilbage - hvis de selv vælger det.
Vi stiller ikke krav om, at de skal, før vi er sikre på, at det sker i ære, værdighed og sikkerhed.
Til hr. Søren Søndergaard og formuleringen om at kunne sende flygtningene tilbage til et nærområde: Vi kender ikke udviklingen.
Vi ved ikke, hvordan krigshandlingerne afsluttes dernede.
Skulle man forestille sig en situation, hvor der blev oprettet et protektorat eller lignende?
Jeg gætter på, det er det, ministeriet har tænkt på, men det spørgsmål kan man jo selvfølgelig stille ministeren.
Svaret på spørgsmålet om nonpaper'et er: Ja, det er et rigtigt citat.
Jørn Jespersen (SF), 1999-04-23:
Jeg er selvfølgelig glad for, at CD har sympati for intentionerne, men når det drejer sig om indvendingen, at man ikke kan kontrollere tingene, vil jeg gerne spørge, om det synspunkt, som CD's ordfører fremfører, nemlig at når man ikke kan kontrollere det færdige produkt, kan man heller ikke lave en mærkning, også har konsekvenser for økologien.
Dér kan man jo heller ikke i det færdige produkt konstatere, om æblet eller kødet er økologisk produceret.
Det baserer sig på en kontrol af produktionsprocessen hele vejen igennem.
Kan det ikke lade sig gøre efter CD's mening, og hvilke konsekvenser har det i givet fald for hele vores økologimærkning?
Annie Lunde Hansen (CD), 1999-04-23:
Når man køber økologiske varer, er der ingen form for gensplejsning i de varer.
Vibeke Peschardt (RV), 1999-04-23:
SF's forslag indeholder to elementer.
For det første ønsker partiet novel food-direktivet udvidet, sådan at alle produkter, hvori der indgår gensplejsede organismer, mærkes.
Sådan som reglerne er i dag, skal der ikke mærkes, såfremt det analytisk eller undersøgelsesmæssigt ikke er muligt at påvise forskelle på det gensplejsede produkt og det ikkegensplejsede, f.eks. sojaolie eller juleboller med sojamel, hvor man ikke kan påvise det.
Vi er i Det Radikale Venstre enige i, at dette burde mærkes, og Danmark arbejder for det i EU. SF's andet ønske er, at produkterne, som forbrugerne kan købe dem i detailhandelen, skal være mærket, hvis dyrene spiser gensplejset foder.
Til det sidste vil jeg sige, at her skal forbrugerne oplyses om, at de skal gå efter Ø-mærket kød og mælk osv.
Hvis de gør det, så undgår de gensplejset føde, der er lavet på baggrund af gensplejset foder.
Det må efter økologireglerne nemlig ikke forekomme.
Med hensyn til dyrefoder synes jeg derimod, det kunne være en idé at undersøge mulighederne for, om foderet kunne blive mærket, sådan at de landmænd, der ville undgå at bruge det, også kunne undgå det.
Jeg synes, det er vigtigt at få frem, at økologien i virkeligheden er svaret på det her.
Så undgår forbrugerne gensplejsede produkter fra vugge til grav eller fra jord til bord.
Vi er tilfredse med, at der arbejdes yderligere med mærkning i EU, og jeg synes egentlig også, at en sådan mærkning skulle omfatte dyrefoder.
Danmark kan ikke - sådan som jeg er orienteret - gå enegang på de her områder uden at få en EU-sag på halsen. Det kan være, jeg tager fejl, men jeg mener faktisk, at reglerne er sådan.
Det kan også være, at WTO-reglerne vil forhindre det, det ved jeg ikke.
Men det kan vi måske få frem under udvalgsbehandlingen. Vi kan ikke støtte forslaget.