Peter Skaarup (DF), 2003-05-26:
Dansk Folkeparti har lige fra begyndelsen af drøftelserne om opgraderingen af Thuleradaren været af den opfattelse, at den danske regering skulle give den amerikanske regering tilsagn om, at Thuleradaren kunne indgå i missilskjoldet under visse betingelser.
for os, at det grønlandske hjemmestyre i sidste ende accepterede Thuleradaren.
Det skulle i hvert fald ikke være sådan, at der var en vetoret hos grønlænderne, men det ville være fint, hvis man kunne nå til en overensstemmelse med det grønlandske hjemmestyre om tingene. Vi anser nemlig i Dansk Folkeparti det amerikanske missilskjoldprojekt udvidet til at dække også NATO-lande, Rusland og andre lande, der vil være med, som et endog meget vigtigt element frem mod skabelsen af en ny verdensorden, hvor terrorister, gale diktatorer og andre, der er ude på ballade, får knap så let spil her i verden.
Der er behov for, at Danmark også yder vores bidrag til at skabe den øgede tryghed, og derfor er det vigtigt, at man hurtigt kommer i retning af at arbejde mod etableringen af et missilskjold, hvis det overhovedet kan lade sig gøre.
For Dansk Folkeparti er det vigtigt, at Folketinget bliver holdt underrettet om det videre arbejde og også det videre arbejde med opgraderingen af Thuleradaren.
Det kunne f.eks. set med vores øjne være interessant, hvis regeringen kunne opstille en tidshorisont med hensyn til, hvornår arbejdet på Thuleradaren ville kunne påbegyndes, hvornår det kunne afsluttes, og hvornår missilskjoldet, hvis det kan lade sig gøre, kan blive funktionsdueligt. Disse forhold har i debatten her i dag ikke været underkastet megen opmærksomhed, fordi al opmærksomheden har været rettet mod forhandlingerne mellem den danske regering og det grønlandske hjemmestyre.
Her bør det ikke set med vores øjne være grønlandske scholarships eller studiepladser på amerikanske universiteter, der bør være det afgørende, når man forhandler med amerikanerne, men man bør i stedet for rette blikket mod en fast garanti om, at Danmark bliver omfattet af det missilskjoldprojekt, når vi tilbyder, at Thuleradaren kan anvendes.
Det er klart, at Danmark får noget goodwill på den konto
med den geografiske placering, som rigsfællesskabet har
Derfor bør man også se på de økonomiske udgifter, der er forbundet med hele projektet, og eventuelt en reduktion af Danmarks bidrag hertil på baggrund af det.
Jeg ser frem til at høre i de kommende måneder, hvad regeringen kan oplyse om de forhandlinger.
Jeg håber også, at man meget hurtigt kan opnå en aftale med den amerikanske regering om en igangsætning af projektet om en opgradering af Thuleradaren.
Hvis vi vender os mod den debat, der var lidt tidligere i dag, så synes jeg stadig væk, at det er forstemmende at konstatere, at der er partier her i Folketinget, som ikke meget klart siger, at man ikke vil give Grønland en vetoret i forhold til de her ting.
Jeg synes, det er ærgerligt, at Socialdemokraterne åbenbart stiller som betingelse for at kunne acceptere en aftale, at der i sidste ende skal være en total enighed om tingene, også når det handler om det grønlandske hjemmestyre.
Og jeg er enig med hr. Jeppe Kofod i, at det ville være fint, hvis man kan opnå den form for konsensus eller enighed, men hvis det i sidste ende ikke kan lade sig gøre, så duer det ikke, at vi har givet vores vetoret til Grønland, for dermed kan man ødelægge mulighederne for at opnå en aftale, når det kommer til stykket.
I Dansk Folkeparti synes vi, det vil være rimeligt, at man i forbindelse med forhandlingerne med USA opnår en tillægsaftale, en genforhandling af de principper, der ligger til grund for 1951-aftalen.
Det er en gammel aftale - den er fra 1951 - og det er en aftale, hvor man meget vel kan sige, at der nu er en ny tid, som vi skal forhandle ud fra, og derfor kunne man opnå nogle ændringer her.
Det tror jeg også at amerikanerne vil være indstillet på at opnå.
Det er der, man skal sætte fokus for at opnå en ændring af aftalen af 1951, i stedet for at det hele handler om studiepladser til grønlandske studerende på amerikanske universiteter.
Det kan ikke være dét, der er det afgørende.