Keld Albrechtsen (EL), 2000-11-30:
Til den socialdemokratiske ordfører vil jeg sige: Svaret er enkelt.
I stedet for at kræve, at vi bare skal kunne sælge alle vores varer i Polen, og at de ikke må have lov til at eksportere en stor del af de varer, de kan producere, til vores marked, så skulle vi give øget markedsadgang, samtidig med at vi giver denne bistand til at løse miljøproblemerne.
Så kunne Polen også få en chance, for slet ikke at tale om Ukraine, der jo i dag er holdt fuldstændig udenfor, både hvad angår støtten og markedsadgangen.
Så det svar synes jeg da, vi har givet fra Enhedslistens side mange gange.
Det er derfor, vi ikke er tilhængere af de forhandlingsbetingelser, som Europa-Kommissionen har fremlagt over for de østeuropæiske lande.
De vil føre disse landes befolkninger ud i fattigdom.
Så var hr. Kalnæs inde på nogle besynderlige betragtninger omkring økologisk landbrug, som han mente ville medføre et udbyttetab på 30 pct.
Det ville nu under alle omstændigheder ikke kunne blive tilfældet i Polen, for der bruger man faktisk hverken kunstgødning eller sprøjtemidler i ret stort omfang, bl.a. fordi man simpelt hen ikke har råd til det.
Og derfor har man faktisk mulighed for at opbygge et økologisk landbrug i stor skala på et grundlag, så man undgår en lang periodes fejltagelser, som man har begået her i Danmark ved at opbygge et industrialiseret pesticidlandbrug, som nu viser sig at ødelægge vores grundvand og underminere vores natur.
Det kan de slippe for i de østeuropæiske lande, hvis vi giver en lille smule bistand til det projekt.
Så hvorfor i alverden hr. Kalnæs mener, at man skulle lægge op til, at de østeuropæiske lande nu skal gentage alle de fejltagelser, som vi har begået her i Danmark med hensyn til at smide tonsvis af sprøjtemidler ud over markerne, er da helt umuligt at begribe. De har jo netop chancen i Ukraine og Polen for at opbygge et landbrug af høj kvalitet, og uden at man af den grund ødelægger vandmiljøet på samme måde, som vi har gjort her i Danmark.
Der er da ingen grund til at opfordre dem til, at de nu skal begynde at gentage de seneste 30 års fejltagelser, som vi har begået her i Danmark.
Det er ofte sådan, at hastværk er lastværk, og det problem, som et stort flertal i denne her Folketingssal nægter at se i øjnene, er, at både Nicetraktaten og Østudvidelsen forsøges kørt igennem i et tempo, således at man opnår én bestemt ting, nemlig at begge dele bliver af meget, meget lav kvalitet og kommer til at få en række dårlige konsekvenser.
Man forestiller sig stadig væk i ramme alvor, at udvidelsen kan gå i gang i 2002, det har jeg i hvert fald forstået på regeringen, selv om alle nøgterne rapporter viser, at det ganske umuligt kan lade sig gøre, medmindre man skal skøjte hen over en lang række problemer.
Og samtidig bruger man så dette urealistiske projekt som det påskud, der skal få danskerne til at acceptere vedtagelsen af en Nicetraktat, som også er brygget sammen med utroligt hastværk og uden offentlig debat.
Det er sådan det grundlæggende problem, som vi ser ved den debat, vi har i dag.
Jeg vil gerne illustrere det med bare at nævne en enkelt af de ting, som man har fejet ind under gulvtæppet, f.eks. spørgsmålet om grænsedragningen mellem Polen og Ukraine, hvor de regler, der står i Amsterdamtraktaten og i Schengenaftalen, vil tvinge Polen til at lave et pigtrådshegn ned langs denne vistnok ca. 1.000 km. lange grænse med tusindvis af vagtposter og vagttårne osv. Noget, der i ganske ubehagelig grad kommer til at minde om de forhold, som man for 10 år siden slap fri af, da jerntæppet forsvandt.
Og det problem kan man altså ikke løse på kort tid.
Det kræver lange, møjsommelige forhandlinger, f.eks. mellem Tyskland og Polen, at løse sådan et spørgsmål.
Nu er man også begyndt at stille krav om, at der skal stilles yderligere betingelser for ansøgerlandene i forbindelse med euroen - noget, man bestred i kampagnen op til den 28. september 2000, men som nu er kommet på dagsordenen.
Der må stilles yderligere økonomiske krav, som vil gøre det yderligere vanskeligt for ansøgerlandene at leve op til miljøet.
Så tingene hænger ikke sammen.
Og derfor lagde jeg mærke til statsministerens indledning.
Derfor vil vi ikke påduttes, at vi skulle acceptere en hastværks-Nicetraktat, som bliver noget kludderværk, af hensyn til en udvidelse, der alligevel - det ved vi - kommer til at tage lang tid.
Derfor vil jeg fremsætte følgende: Forslag til vedtagelse