runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Eyvind Vesselbo (V), 2002-11-28:
Ja, det kom der jo ikke meget ud af.
Nu har jeg stillet det samme spørgsmål to gange, ja, måske endda næsten fire gange, for hr. Troels Lund Poulsen har stillet et spørgsmål parallelt om, hvordan man vil finansiere udvidelsen af ulandsbistanden, og jeg mener, at det her jo er lidt af en tilståelsessag.
Det er da ikke så svært.
Man må da have gjort sig nogle overvejelser i Socialdemokratiet om, hvor man vil tage pengene fra.
Jeg behøver ikke stille spørgsmålet igen, men vil bare lige sige: Er det skattestigninger, eller hvor vil man tage pengene fra?
Og så lige til slut: Kan hr. Jeppe Kofod bekræfte, at Norge og Sverige ikke vil overhale Danmark i ulandsbistandsprocent i 2003?
Eyvind Vesselbo (V), 2002-11-28:
Jeg spurgte, hvordan hr. Jeppe Kofod og Socialdemokratiet ville finansiere det her.
Det er da godt nok at stå her på talerstolen og sige: Ja, vi skal nok finde alle pengene.
Men det er da egentlig rart for befolkningen at vide, hvor det er Socialdemokratiet vil tage de penge, om det er ved skatteforhøjelser, eller det er ved at føre sygehuspengene tilbage til bistandsområdet.
Så må jeg spørge, og det er jo interessant, om ikke hr. Jeppe Kofod kan bekræfte, at det er de borgerlige regeringer i Norge, i Danmark og andre steder, som har den højeste ulandsbistandsprocent.
Det er jo bare at konstatere det.
Hr. Jeppe Kofod sagde, at Sverige havde vedtaget en målsætning om 1 pct. af BNI, men kunne hr. Jeppe Kofod fortælle, hvornår Sverige skal opnå det mål.
Det ville være interessant at vide.
Troels Lund Poulsen (V), 2002-11-28:
Først vil jeg gerne takke hr. Jeppe Kofod for svaret, hvor hr. Jeppe Kofod indrømmer, at de socialdemokratisk ledede regeringer i Tyskland og England har et pinligt lavt bistandsniveau.
Tak for det svar.
Derudover vil jeg gerne spørge hr. Jeppe Kofod, hvordan hr. Jeppe Kofod vil finde de penge, der skal bruges for at løfte den danske udviklingsbistand.
Hr. Jeppe Kofod må jo komme med nogle retningslinjer for, hvordan den finansiering skal være.
Det er jo ikke gratis at stå og give penge ud, de skal jo finansieres.
Eller er det ved øget låntagning, vi skal finde de penge?
Jørn Dohrmann (DF), 2002-11-28:
Jamen der er noget, jeg slet ikke forstår.
Herhjemme får vi da ikke ret mange børn, det er i gennemsnit 1,8 eller noget i den stil.
Derfor må der da være den sammenhæng, at hvis vi kan få det børneantal reduceret, altså befolkningstilvæksten reduceret, jamen så er det da også lettere at hjælpe dem, der er der, i stedet for bare at hælde en masse penge ud til ingenting.
Jeppe Kofod (S), 2002-11-28:
Først til hr. Jørn Dohrmann, der spørger, om ikke udviklingsbistanden blot får den konsekvens, at der fødes endnu flere mennesker i den fattige verden.
Nej, tværtimod synes jeg.
Lad os tage Danmark, hvor vi har en høj levestandard, hvor vi har et godt, velfungerende velfærdssamfund.
Der er problemet, at der fødes for få børn på grund af vores levestandard og vores udvikling.
Det, der er formålet med udviklingsbistanden er jo at skabe levevilkår der, hvor mennesker bor, og der er altså en sammenhæng mellem bedre levevilkår og en nedgang i befolkningstilvæksten.
Det viser talrige undersøgelser.
Derfor er udviklingsbistanden et bidrag til at sikre en mere stabil udvikling også i den fattige verden med mindre vækst i befolkningerne.
Til hr. Troels Lund Poulsen om, hvad vi vil gøre, for at andre regeringer med socialdemokratisk ledelse i Europa vil leve op til de her beslutninger.
Man kan jo f.eks. se vores naboland Sverige.
Den svenske regering har besluttet, at den vil op på 1 pct. af BNI i udviklingsbistand.
Det synes vi er en meget fornuftig beslutning.
Vi ser også England, som ligger pinligt lavt i udviklingsbistand, at man der har besluttet at øge bistanden.
Det, som er interessant i EU, er jo, at Danmark er det land, der ligesom er undtagelsen i det her spil.
Vi er det eneste land, der for alvor skærer ned på udviklingsbistanden, hvor andre lande prøver at øge deres bistand, ja, og nogle fra et pinligt lavt niveau, kan vi hurtigt blive enige om. Men det er jo det signal, at Danmark skærer ned, mens andre øger bistanden, der må forvirre mange og ikke mindst de fattige mennesker og de fattige lande, som vi har indgået konkrete aftaler med.
Endelig til hr. Eyvind Vesselbo: Nu tilkommer det ikke mig her at starte en finanslovdebat, men jeg vil sige, at vi lægger et ændringsforslag frem, også til finansloven for 2003, hvor vi løfter ulandsrammen med 1 mia. kr. for delvis at genoprette den nedskæring, som den borgerlige regering har foretaget af denne ramme.
Det her er en meget, meget god investering, som jeg egentlig ikke forstår at Venstre ikke vil være med til.
Eyvind Vesselbo (V), 2002-11-28:
Hr. Jeppe Kofod talte meget om at forøge ulandsbistandspengene.
Jeg vil godt spørge hr. Jeppe Kofod: Hvordan har Socialdemokratiet og hr. Jeppe Kofod tænkt sig at finansiere en forøgelse af ulandsbistanden?
Hvis vi f.eks. tager Danmark, så foreslår Socialdemokratiet 400 mio. kr. mere til naturbeskyttelse, og nu foreslår hr. Jeppe Kofod fra Socialdemokratiet flere penge til ulandsbistanden.
Jamen hvordan skal disse penge finansieres?
Er det ved skatteforhøjelser, er det ved at føre pengene tilbage fra sygehusområdet, eller hvor vil man finde pengene?
Troels Lund Poulsen (V), 2002-11-28:
Jeg vil gerne takke hr. Jeppe Kofod for svaret på, hvordan hr. Jeppe Kofod vil finansiere den ekstra milliard.
Jeg kan forstå på hr. Jeppe Kofod, at man ikke har bestemt sig for, hvordan den ekstra milliard skal finansieres på nuværende tidspunkt, og jeg vil bede hr. Jeppe Kofod om i løbet af den næste måned eller ind i det nye år at komme med en redegørelse for, hvordan Socialdemokratiet har tænkt sig at finansiere den ekstra milliard. Jeg vil så også spørge hr. Jeppe Kofod, hvad Socialdemokratiet gør for at overbevise sine andre kolleger udover dem, Socialdemokratiet har i Sverige, om det fornuftige i at gøre en større indsats for at forhøje deres udviklingsbistand.
Hvad er det for nogle drøftelser, hr. Jeppe Kofod har med sine europæiske kolleger i f.eks. England eller Tyskland for at sikre, at de kommer op på et højere bistandsniveau?
Det er de drøftelser, som jeg synes det kunne være interessant, at man redegør for her.
For der må være tale om, at der i løbet af kort tid vil være en udvikling, hvor de lande så vil sætte deres udviklingsbistand op med det pres, som Socialdemokratiet udøver på dem.
Jeppe Kofod (S), 2002-11-28:
Først havde jeg jo også set frem til et svar fra fru Helle
Sjelle på hr. Per Dalgaards spørgsmål.
Hvis det er det, der er argumentet, burde man jo helt afskaffe bistanden.
Altså så burde man slet ikke have nogen bistand, hvis den gik til bankkonti i Schweiz.
Så jeg er meget interesseret i at høre De Konservatives formål med udviklingsbistanden, og hvordan de opfatter den måde, det fungerer på i dag.
Så vil jeg endvidere spørge fru Helle Sjelle: Hvordan har De Konservative det med, at konservative regeringer i Norge har en målsætning om at give 1 pct. af BNI i udviklingsbistand, mens vi i Danmark langsomt udvander vores procentandel af BNI i udviklingsbistand?
Og hvordan har man det med, at man i Sverige også har en målsætning om at nå op på 1 pct. af BNI i udviklingsbistand, mens vi i Danmark som sagt skærer ned på vores indsatser, samtidig med at verdenssamfundet, både FN og også Verdensbankens direktør, James Wolfensohn, har sagt, at der er et behov for en fordobling af verdens udviklingsbistand, hvis vi bare skal nå de målsætninger, som man fastsatte på årtusindtopmødet i FN i efteråret 2000?
Det kunne jeg godt tænke mig at høre
Jørn Dohrmann (DF), 2002-11-28:
Jeg vil godt spørge hr. Jeppe Kofod: Hvordan stiller Socialdemokratiet sig til de milliarder af mennesker, som nu sulter?
Var det ikke en idé at stoppe denne her befolkningstilvækst?
Er det ikke dér, vi først og fremmest skal sætte ind i stedet for ligesom at hælde en masse en penge ned til nogle, som man ikke ved om er de rigtige til at få pengene?
Var det ikke en idé at stoppe den befolkningstilvækst?
Som vi ser det, er det et stort problem, at der bliver ved med at komme flere folk, at der er flere munde, der skal mættes, at der er meget mere affald, der skal væk.
På den måde får vi da ikke nogen bæredygtig udvikling.
Eyvind Vesselbo (V), 2002-11-28:
Jeg vil sige til hr. Martin Lidegaard: Ulandsbistanden ligger jo på det niveau, som vi har lagt den i finansloven for 2002 og 2003, og der bliver den.
Derfor forstår jeg ikke helt spørgsmålet om, hvor pengene er blevet af.
Pengene er på ulandsbistanden, som det er i 2002, og det følger i 2003, og der er også lagt et budget.
Hvis hr. Martin Lidegaard havde kigget lidt i finansloven, ville han også have kendt tallet for 2004.
Vedrørende hr. Jørn Jespersen synes jeg altså, det er lidt for slapt at komme herop og stille det samme spørgsmål, når jeg har svaret på det.
Jeg har jo læst op her af et forslag til vedtagelse, V 13, hvor alle svarene er.
Jeg kan godt læse det op igen, men jeg synes, det er lidt spild af Folketingets taletid, at jeg skal stå her og læse det samme op.
Men nu vil jeg gøre det alligevel, for så kan det jo være, hr. Jørn Jespersen kan høre det.
Ja, ja, men man kan da ikke stille spørgsmål og så ikke ville have svaret, vil jeg sige til hr. Jørn Jespersen.
Det kan man da ikke.
Mener hr. Jørn Jespersen, at jeg skal svare på det spørgsmål, han har stillet?
Eller mener hr. Jørn Jespersen det ikke?
Jamen så svarer jeg.
« Det er jo svaret på det spørgsmål, som hr. Jørn Jespersen stiller, og det er også svaret til hr. Keld Albrechtsen.
De herrer kan da bare komme op igen og stille spørgsmål, men svaret bliver jo det samme, for det er svaret.
Jeppe Kofod (S), 2002-11-28:
Først til hr. Jørn Dohrmann: Jeg er fuldstændig enig i, at handel og subsidier også er et kæmpe problem i forhold til udvikling og i forhold til tredjeverdenslande.
Jeg har set studier fra Verdenshandelsorganisationen.
De viser jo, at afskaffede man alle handelshindringer den dag i morgen, så kunne man løfte den globale indkomst med 2.800 mia. dollar.
Man kunne også permanent løfte 124 mio. mennesker ud af fattigdom, hvis man afskaffede alle handelshindringer.
Må jeg nævne én handelshindring, som vi faktisk har med i vores forslag til vedtagelse: Det er nemlig landbrugssubsidier, hvor vi bruger syv gange så meget på landbrugssubsidier i den rige verden, som vi bruger på at give udviklingsbistand til den fattige verden.
350 mia. dollar om året bruger den rige verden på at subsidiere egne landbrug og holde ulandenes landbrug og landmænd ude.
Så der er masser af ting, der skal gøres.
Og jeg er glad for, at Dansk Folkeparti er med på den dagsorden. Så kan det være, at vi har noget fælles at kæmpe om i den sammenhæng her.
Til hr. Troels Lund Poulsen
: Vi fremlægger et finanslovforslag.
Vi har en række initiativer på udgiftssiden, og vi har en række initiativer på indtægtssiden.
Det er jo sådan her i salen, at når man fremlægger initiativer, så finansierer man dem også, og vi finansierer den her ene milliard på mange forskellige måder.
Jeg vil gerne levere dokumentationen til hr. Eyvind Vesselbo og hr. Troels Lund Poulsen, hvis de ønsker at interessere sig for teknikaliteterne i det her.
Jeg synes, det er meget vigtigt, at de får adgang til det. Hvad gør vi på EU-plan for at presse de andre regeringer til at øge bistanden?
Det gennemsnitlige bidrag ligger på omkring 0,34 pct. af BNI i ulandsbistand fra EU-landene.
Det er pinligt lavt.
Den skal man øge inden for en årrække til 0,39 pct. af BNI.
Det skaber en merbistand på 5-7 mia. euro, og det er noget, vi er meget, meget stærke tilhængere af.
Vi mener, vi skal presse på i den retning her.
Men det er jo bare tankevækkende, at i samme øjeblik, man har lavet de her kollektive beslutninger i EU-sammenhæng, fordi man kan se, der er behov for bistand, ser vi den borgerlige regering skære ned på vores indsatser.
Det hænger i hvert fald ikke sammen nogen steder.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-11-28:
Hr. Vesselbo hævder, at denne debat ikke handler om, hvad der skete i Johannesburg.
Det er bemærkelsesværdigt, når man tager i betragtning, at hele hans ordførertale var én lang pinlig gang selvros af, hvad han mente, at regeringen havde opnået af resultater.
Men hr. Vesselbo tog jo tomhændet af sted, og han vendte tilsyneladende også tomhændet hjem.
For nu spørger vi: Hvad er det for en konkret afvikling af landbrugsstøtte, der ligger i det forslag, som der jo ikke står noget konkret i?
Det må da være rigtigt, at man kan uddybe det.
Så henviser hr. Vesselbo til en vedtagelse i Folketinget.
Men problemet med den vedtagelse er, at der jo ikke er andet end ordet langsigtet.
Der står, at det skal tage lang tid.
Hr. Vesselbo er vel klar over, at regeringen i EU har sagt ja til at forlænge den nationale støtteordning for f.eks. bomuldsproduktion.
Man sidder og godkender den ene støtteordning efter den anden; det skal bare fortsætte.
Derfor er der jo ikke noget konkret indhold i det, som hr. Vesselbo har stået og foreslået i det forslag til vedtagelse, han har fremsat.
Han skylder da Folketinget at forklare, hvad det går ud på.
Jørn Jespersen (SF), 2002-11-28:
Nej, vil jeg sige til hr. Vesselbo, jeg konstaterede bare, at der ikke skete noget på handelsområdet i Johannesburg.
På den baggrund spurgte jeg meget fremadrettet, hvad Venstres politik er, for at der nu kommer til at ske noget med hensyn til subsidier til landbrugsområdet.
Man hører jo tit og ofte Venstre tale om frihandel.
Og vi er helt enige, når det handler om vores egen åbning af markederne, og når det handler om at fjerne subsidier, som presser verdensmarkedsprisen til ugunst for ulandene.
Derfor vil jeg gerne have Venstres politik på det område.
Hvornår skal vi spille ud med et forslag om ensidigt at afskaffe f.eks. eksportsubsidier?
Hvor hurtigt skal den direkte indkomststøtte aftrappes?
Hvordan skal det ske?
Skal vi, som Landbrugsraadet foreslår, holde igen og give det som indrømmelser, hvis vi ikke kan undgå det?
Eller skal vi spille offensivt ud både i vores egen og i ulandenes interesse?
Det er det, jeg spørger Venstre om.
Det håber jeg jeg får et svar på.
Eyvind Vesselbo (V), 2002-11-28:
Til hr. Jeppe Kofod: Jeg mener ikke, at der var nogen, der drev nogen i armene på USA, og jeg er heller ikke skuffet over forhandlingerne i Johannesburg.
Jeg er faktisk, som jeg indledte min tale med - men det er det der med at høre efter - glad for det, der er sket.
Jeg mener, det var et godt resultat, og derfor kan jeg ikke stå her og virke skuffet.
Men det er klart, at det jo er sådan en profil, man gerne vil lægge på sig selv og sige, at man er skuffet, men det er jeg ikke over den her sag.
Jeg mener heller ikke, at vi kom tomhændet hjem.
Så er det egentlig fantastisk, at hr. Jeppe Kofod spørger mig om noget vedrørende landbrug, nemlig landbrugsstøtteordningerne.
Hr. Keld Albrechtsen har jo sat sig ind i tingene.
Han nævnte V 13, den vedtagelse, som Socialdemokratiet selv har stemt for her for ganske kort tid siden, hvor der står alle de her ting: »at arbejde for en langsigtet afvikling af den direkte landbrugsstøtte; arbejde for at udfase alle eksportsubsidier og prisstøtteordninger i forbindelse med WTO-forhandlingerne; at arbejde for en afkobling af den samlede støtte for produktionen i næste budgetperiode; at arbejde for, landdistriktpolitikken tillægges større betydning og målrettes indsatser, der støtter forbrugerhensyn, fødevaresikkerhed, fødevarekvalitet, miljø og velfærd; arbejde for, at »Everything but Arms«-aftalen med de 48 fattigste lande åbner for alle landbrugsprodukter før 2009.«
Det forslag til vedtagelse har Socialdemokratiet stemt for.
Hvordan kan man så stå og stille mig spørgsmål om, hvad Socialdemokratiet har stemt for?
Jamen det er jo det, hr. Jeppe Kofod gør. Så jeg mener, at det ligger ganske klart her.
Vedrørende hr. Jann Sjursens spørgsmål om at styrke FN-systemet: Der har jeg den holdning, at jeg tror, at FN-systemet også på forhandlingsniveau ville blive styrket ved, at det blev mere demokratisk, at også politikere, parlamentarikere, fik en større indflydelse på de forhandlinger og kom med i den direkte forhandlingsprocedure på de fremtidige møder.
Det så jeg meget gerne.
Til hr. Martin Lidegaard: Jeg har ikke mere tid, men jeg skal nok svare konkret på spørgsmålet næste gang.
Martin Lidegaard (RV), 2002-11-28:
Desværre for hr. Eyvind Vesselbo har jeg sat mig
ganske grundigt ind i regeringens ulandspolitik.
Men siden hr. Eyvind Vesselbo ikke vil besvare spørgsmålet, må jeg stille det anderledes.
Kan han samtidig bekræfte, at der fortsat er skåret 1,5 mia. kr. i ulandsbistanden?
Og kan hr. Eyvind Vesselbo så som det tredje spørgsmål besvare, hvor den 1,5 mia. kr., som man har sparet på ulandsbistanden, er blevet af?
Er det skattestoppet, man har finansieret med den?
Har man brugt pengene til, ja, til hvad?
Jeppe Kofod (S), 2002-11-28:
jo var, at EU selv drev ulandene i armene på USA, fordi vi kom til Johannesburg tomhændet, som andre har nævnt.
Vi ville ikke give indrømmelser på hverken handelsspørgsmål, subsidier, ulandsbistand, gældslettelse eller noget som helst, som ulandene kunne bruge.
Derved drev vi faktisk ulandene i armene på USA, som jo også på de punkter er meget restriktiv.
Dermed var det desværre sådan, at vi, når vi ikke var villige til at give indrømmelser, når man ikke kæmpede for det i det danske EU-formandskab og i den danske regering, så ikke nåede særlig mange resultater.
Derfor er mit spørgsmål: Vil man være med til nu efter Johannesburg, som mange jo betegner som en skuffelse, konkret at få afskaffet landbrugssubsidier, konkret give markedsadgang til udviklingslandene, konkret se på udviklingsbistand og gældslettelse som initiativer i stedet for blot igen at komme med tomme ord uden handling?
Det er det ene spørgsmål.
Det næste spørgsmål vil jeg vente med til næste omgang.
Eyvind Vesselbo (V), 2002-11-28:
Hr. Martin Lidegaard spørger, hvor pengene, de 1,5 mia. kr., er blevet af.
Nu var det jo sådan, at denne her regering kom til og skulle rette op på 9 års slaphed i sundhedspolitikken, og derfor var det vigtigt med en vitaminindsprøjtning på 1,5 mia. kr., og det er den, der er sat af i år til at genoprette sundhedsvæsenet.
Vi regner med, at det er på plads, og at pengene bliver brugt.
Derfor er de 1,5 mia. kr. jo indgået i det samlede beløb på finansloven, og det ville hr. Martin Lidegaard kunne se, hvis han havde sat sig ind i lige netop denne her sag.
Hr. Jørn Jespersen spørger om en række ting.
Det her drejer sig jo om opfølgningen på Johannesburg og ikke om, hvad der skete i Johannesburg.
Hvis man ville gøre det, som hr. Jørn Jespersen gør nu, skulle man have fremsat et helt andet forslag til vedtagelse, og så skulle det være noget i retning af: Er vi tilfredse med forløbet i Johannesburg?
Men det, vi spørger om nu, er en opfølgning af initiativerne fra Johannesburg, og det er jo det, debatten skal gå på her, ikke om det var godt eller dårligt i Johannesburg. Det samme er tilfældet med hr. Keld Albrechtsens spørgsmål.
Noget af det er igen: Hvad skete der i Johannesburg?
Men det er jo ganske korrekt, at der blev en vedtagelse om, hvad man kunne gøre omkring landbrugsstøtten, og der var et af punkterne, at de 48 fattigste lande åbner op for landbrugsprodukter før 2009.
Det er da et helt kontant resultat: For de allerfattigste lande åbner man op.
Det er da en vedtagelse.
Hvorfor kunne Enhedslisten ikke støtte det?
Keld Albrechtsen (EL), 2002-11-28:
Jeg vil også godt bede hr. Eyvind Vesselbo om at forklare, hvad der menes helt konkret med de ord, der står om subsidier og markedsadgang.
Sandheden er jo, at EU og den danske regering rejste tomhændede til Johannesburg.
Man havde ikke engang et tilbud om at fjerne eksportstøtten til landbrugsvarer, der dumpes på ulandenes markeder, som vi f.eks. så det med mælkepulver fra Arla.
Ingenting havde man med.
Så havde vi efterfølgende en folketingsdebat for nogle få uger siden, hvor vi diskuterede spørgsmålet om afvikling af disse landbrugsstøtteordninger og adgang for de fattigste lande til at sælge deres landbrugsprodukter her i Danmark.
Og der vedtog man, at man vil have lang, lang tid til at se på afvikling af landbrugsstøtten.
Lang tid skulle der gå.
Så gemmer der sig overhovedet noget som helst konkret bag de smukke ord?
Jørn Jespersen (SF), 2002-11-28:
Det bliver ofte fremhævet og med rette, at handel er et meget vigtigt middel til at skabe udvikling og bæredygtig udvikling i ulandene.
Men det er jo ikke nok med de fine ord - det sagde hr. Vesselbo også - det er handling, der skal til.
Der kom bare en formulering om, at der er behov for reform af subsidier, som har betydeligt negative effekter på miljøet, og som ikke passer med bæredygtig udvikling, nemlig i artikel 91 b.
Derfor er mit spørgsmål til Venstre: Hvad vil Venstre foreslå, at Danmark skal spille ud med i forbindelse med afskaffelse af skadelige subsidier?
Hvad skal der ske med den direkte indkomststøtte, som gør, at vi får en overproduktion, som ulandene ikke kan konkurrere med og dermed får en lavere verdensmarkedspris?
Og hvornår skal det ske?
Hvad er Venstres konkrete plan for en afvikling af de skadelige subsidier til europæisk landbrug?
Martin Lidegaard (RV), 2002-11-28:
Det fremgik af debatten tidligere på dagen, at det var hr. Eyvind Vesselbo meget magtpåliggende at finde ud af, hvordan man skulle finansiere en eventuel genoprettelse af ulandsbistanden.
I den sammenhæng kunne jeg godt tænke mig at stille et enkelt spørgsmål til hr. Eyvind Vesselbo.
Det var ikke en beslutning, vi var enige i i Det Radikale Venstre; vi tror, man får mere sundhed for pengene i ulandene.
Men det var jo kun for 1 år, at man ville bruge de penge på det danske sundhedsvæsen.
Mit enkle spørgsmål er: Hvor er de 1,5 mia. kr. så blevet af?
For de er ikke tilbageført til ulandsbistanden, så vidt jeg er orienteret i hvert fald.
Jann Sjursen (KRF), 2002-11-28:
Når vi taler om, hvordan der skal følges op på Johannesburgtopmødet, er det klart, at vores opfølgning også inden for rammerne af EU må være væsentlig.
Det er der en del talere, der har fokuseret på i relation til subsidiespørgsmålet, og jeg er helt enig i de bemærkninger, der er faldet fra flere sider, også formuleret som spørgsmål til hr. Eyvind Vesselbo.
Men jeg vil godt bringe FN ind i den her sammenhæng, for jeg mener, at FN jo må være en utrolig vigtig aktør, et vigtigt redskab for os, hvis vi vil være med til at fremme en bæredygtig udvikling.
Der vil jeg godt høre, hvad Venstre og hr. Eyvind Vesselbo mener, der skal ske fra dansk side i forhold til FN-systemet.
Hvordan vil vi være med til at styrke FN som politisk redskab, men også i forhold til at være et konkret udførende organ, når det gælder om at fremme bæredygtig udvikling i ulandene?
Jeg skal da ikke undlade at tilføje, at når jeg stiller det spørgsmål, er det, fordi jeg ikke ligefrem synes, at det, regeringen har gjort i de sidste måneder, har været at styrke
FN-systemet, snarere tværtimod.