runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jacob Buksti (S), 1999-05-25:
Nu kender vi jo alle hr. Arne Melchior som en meget engageret taler, og det fik vi da også bekræftet i dag.
Men det var jo sådan, at det var hr. Peter Duetoft, der var CD's ordfører under førstebehandlingen - jeg tror også, hr. Arne Melchior selv var inde på det - og af de meget stærke ord og de betragtninger, som hr. Arne Melchior kom med, kunne man jo få det indtryk, at hr. Arne Melchior ikke har læst, hvad forslaget går ud på, i hvert fald ikke bemærkningerne til forslaget.
Ellers ville hr. Arne Melchior jo ikke være kommet med de meget kraftige udfald og de citater fra den 3. juni, som justitsministeren allerede har været inde på.
For i bemærkningerne til forslaget står der jo klart, hvorfor regeringen mener, at der er behov for en undersøgelse, nemlig fordi der er kommet nye oplysninger frem i sommerens løb, og der er endda senere kommet yderligere oplysninger frem.
Derfor må jeg spørge hr. Arne Melchior: Når nu sådanne oplysninger kommer frem, skal man så bare sige nå? Når det er sådan, at det kommer frem, at arkiverne ligefrem er blevet mikrofilmet og eventuelt placeret i den danske ambassade i Washington, er det så noget, som man bare skal sige nå til?
Er det ikke lige præcis derfor, man har behov for en undersøgelse?
Det står alt sammen i bemærkningerne til lovforslaget.
Frank Aaen (EL), 1999-05-25:
Hr. Arne Melchior sagde i sit indlæg, at han forleden dag havde læst i en avis, at der er et medlem af Folketinget, der er medlem af DKP.
Det er undertegnede, og da det, hr. Arne Melchior sagde, kunne lyde, som om det, at jeg er medlem af DKP, er en begrundelse for, at jeg skal registreres af PET,
vil jeg gerne have uddybet helt klart, hvad hr. Arne Melchior mente med i sit indlæg at henvise til mit medlemskab af DKP.
Søren Søndergaard (EL), 1999-05-25:
Til hr. Peter Skaarups glæde - eller muligvis rædsel - vil jeg da godt sige, at jeg i 1973 havde den opfattelse, at det var et stort problem, at den chilenske arbejderklasse ikke blev bevæbnet, så den kunne imødegå det kup, der kom fra Pinochet.
Og den opfattelse har jeg sådan set stadig væk.
Jeg synes, demokratiet skal forsvares.
Jeg synes ikke, at diktatorer skal have lov til bare at tilrane sig magten over folket.
Men det kan jeg forstå er et synspunkt, som i hr. Skaarups verdensbillede gør en moden til registrering.
Helt i orden.
Ikke noget problem for mig.
Så skriver Dansk Folkeparti i sit betænkningsbidrag, at man ikke inddrager de østtyske arkiver.
forbedrede muligheder for at fremskaffe oplysninger om Stasis agent- og kontaktnet i de vesteuropæiske lande
Regeringen har på den baggrund intensiveret sine bestræbelser for at få adgang til oplysningerne om danske Stasiagenter m.v.
Materiale, der fremkommer som resultat af disse bestræbelser, vil kunne indgå i undersøgelseskommissionens arbejde.
Også materiale, der allerede er indhentet fra Stasiarkiverne, stilles til rådighed for kommissionen«.
Jeg forstår ikke Dansk Folkepartis betænkningsbidrag.
Elisabeth Arnold (RV), 1999-05-25:
Jeg har i lang tid levet i den vildfarelse, at hr. Arne Melchior og jeg var enige om visse af forudsætningerne for den debat, vi har i dag, bl.a. regeringserklæringen fra 1968.
Jeg har hele tiden haft den opfattelse, at den regeringserklæring, der sagde, at herefter skal personer ikke registreres alene på grundlag af lovlig politisk aktivitet, også havde almindelig opbakning hos CD.
Men som jeg hørte hr. Melchiors ordførertale, var det en klar afstandtagen til regeringserklæringen fra 1968, idet hr. Arne Melchior sagde, han sandelig håbede, at folk blev undersøgt, når de var medlemmer af f.eks. DKP eller nazistpartiet.
Og hvis det er rigtigt, vil jeg gerne have, at hr. Melchior går herop og bekræfter det, for det trækker tæppet lidt væk under den fælles enighed, som jeg troede vi havde om regeringserklæringen fra 1968, som jo er hele baggrunden for, at vi overhovedet diskuterer denne sag.
Holger K. Nielsen (SF), 1999-05-25:
Hr. Arne Melchiors tale var karakteriseret ved i hvert fald to ting: For det første handlede den i høj grad ikke om, hvad denne sag drejer sig om; den handlede om alt muligt andet, om generelle angreb på personer, på partier, på organisationer.
Og det her lovforslag handler om at få de her sager undersøgt på en ordentlig måde.
For det andet var den ualmindelig ubehagelig, og når hr. Arne Melchior nævner, at det er vigtigt at følge og undersøge nazisterne, og i samme åndedræt nævner, at det også er nødvendigt at undersøge et medlem af dette Folketing, der tidligere har været formand for DKP, og som i dag er medlem af SF, det parti, jeg er formand for, så vil jeg ikke finde mig i, at hr. Arne Melchior står her og antyder, at der i SF's folketingsgruppe findes personer, som er fjender af demokratiet, og som det er nødvendigt at PET skal følge og undersøge.
Det vil jeg ikke finde mig i, og jeg synes, hr. Arne Melchior og de andre borgerlige politikere, der kører plat på denne sag - for at sige det rent ud - og fortsætter med deres antydninger af, at den og den er landsforræder, og jeg ved ikke hvad, skulle tage at tænke sig om og så stemme for en undersøgelse, der virkelig kunne få det her undersøgt til bunds, så vi kan få en kvalificeret debat om de her ting i stedet for de løse antydninger og perfiditeter fra hr. Arne Melchiors side.
Det er ikke til at holde ud i en diskussion, der burde handle om, hvordan vi kan komme til bunds i denne sag.
Frank Jensen (S), 1999-05-25:
Jeg kan komplimentere hr. Arne Melchior, for han er jo også en god taler; det er ikke alene CD's gruppeformand, der er det.
Men det er jo ikke kun det, at talen er fremført med stor patos, der bagefter giver grundlag for karakterbedømmelsen; det er jo også indholdet.
Og jeg må sige til hr. Arne Melchior, at i denne sag er jeg ked af, at vi ikke har fundet og ikke kan finde hinanden, men jeg tror, det er begrundet i det lille forhold, som mangler i hr. Arne Melchiors tale, og det er kronologien.
Den tale, som jeg holdt her i Folketingssalen den 3. juni 1998, var en tale, der blev holdt på et tidspunkt, hvor jeg ikke som ansvarlig justitsminister havde noget grundlag for at etablere en undersøgelseskommission.
Men det grundlag fik jeg, selv om jeg ikke ønskede at få det - det er der nogle der har mistænkt mig for at jeg har ønsket, men det har jeg bestemt ikke - for det kom PET's chef til mig med i august måned sidste år, altså efter at jeg havde holdt min tale den 3. juni.
Det var materiale, hvoraf det fremgik, at i september måned 1968 havde den daværende regering under Hilmar Baunsgaards ledelse tilkendegivet, at nu skulle der være en regulering af PET's registreringsvirksomhed: Man måtte ikke længere registrere alene - og det drejer sig om ordet alene - på baggrund af lovlig politisk virksomhed.
Det skulle stoppes.
Men i december måned samme år kommer der en instruks fra PET's chef om, at man fortsat skal registrere folk, alene fordi de er kendt som medlemmer af VS' hovedbestyrelse eller DKP's centralkomité osv. osv.
Og det drejer sig stadig væk om ordet alene.
Og da jeg sidder med henholdsvis regeringserklæringen fra 1968 og Arne Nielsens, den daværende PET-chefs, instruktion, så er det, at tvivlens nådegave også besjæler mig, og jeg spørger, om det kan forklares.
Og jeg sætter mine embedsmænd i gang med at finde ud af det, og jeg beder PET om at finde en forklaring, men ingen kan forklare det.
Så rådfører jeg mig - som jeg også har tilkendegivet i et svar til Retsudvalget - med højesteretsdommer Hugo Wendler Pedersen i hans egenskab af formand for det lovforberedende udvalg, og højesteretsdommeren siger til mig: Det her stiller alvorlige spørgsmål.
Det var jeg godt selv klar over, og jeg drog min konklusion og sagde: Det her kræver, at vi får det undersøgt inden for en ordentlig retssikkerhedmæssig ramme, og det er det, vi nu tager stilling til.
Jeg beklager, at denne sag er blevet så politiseret, at der i den grad er opstået fronter i den, for det burde der
ikke, som også hr. Holger K. Nielsen har været inde på.
Det burde være en sag, som vi tog til efterretning og fik undersøgt ordentligt.
Søren Søndergaard (EL), 1999-05-25:
Her 14-15 måneder inde i denne debat
tror hr. Arne Melchior stadig væk, at diskussionen handler om, hvorvidt PET har måttet overvåge venstrefløjen, men det gør den ikke, det handler den ikke om.
Den handler om, hvorvidt PET i sin overvågning af venstrefløjen har overholdt love, regler og retningslinjer.
Og jeg vil også lige spørge hr. Melchior, om hr. Melchior mener - ligesom vi hørte det fra Dansk Folkepartis repræsentant tidligere - at resultatet af denne undersøgelse vil stå svagt, fordi den kun er blevet vedtaget med et flertal med Kristeligt Folkeparti og venstrefløjen.
Niels Helveg Petersen (RV), 1999-05-26:
Til hr. Peter Skaarup: Mig bekendt er svaret på spørgsmålet nej; jeg er ikke ganske sikker, og derfor står vi til rådighed under udvalgsarbejdet.
Så kan vi opklare, om der findes ubåde i den formation.
Til hr. Søren Søndergaard vil jeg sige trøstende, at svaret på hr. Søren Søndergaards spørgsmål er nej.
På trods af denne fejl giver dette beslutningsforslag intet politisk eller juridisk grundlag for at indlede krigshandlinger imod Tadsjikistan.
Peter Skaarup (DF), 1999-05-26:
Det var lige en opfølgning på noget, jeg ikke rigtig fik svar på fra udenrigsministeren.
Det var i forbindelse med hele diskussionen om en eventuel afsendelse af en dansk ubåd til området dernede.
Der synes jeg, det kunne være interessant at vide, om man så har fået andre nationer til at sende ubåde af sted, altså deltage i den STANAVFORLANT-styrke, der er af sted, ubåde fra andre nationer, der løser de opgaver, som der bl.a. var blevet bedt om at en dansk ubåd skulle løse i forbindelse med det.
Søren Søndergaard (EL), 1999-05-26:
Jeg vil bare spørge udenrigsministeren, hvad den fejl betyder for forslagets vedtagelse.
Altså skal der stilles et ændringsforslag, skal der skrives nye bemærkninger, eller vil man gå i krig til forsvar for Tadsjikistan i stedet for for Kosova?
Niels Helveg Petersen (RV), 1999-05-26:
Det er regeringens opfattelse, og der er jo ingen grund til at svare mange gange på det samme spørgsmål.
: I og med at lande tilslutter sig en olieembargo, har man jo ikke en sikkerhed for, at de selskaber, der opererer i de pågældende lande, efterlever det.
Det er én ting, at regeringerne er med til at vedtage en olieembargo, men at sikre dens gennemførelse er jo en ganske anden sag.
Og det er hensigten med, at der er skibe, der kontrollerer; det er det, der er meningen.
Vi har jo ikke statshandel med olie, og derfor er det nødvendigt at sikre, at den private sektor efterlever de beslutninger, der er truffet.
Så enkel er den sag faktisk.
Og til hr. Søren Søndergaard: Jeg er nødt til først at komplimentere hr. Søndergaard
Her henvises der til resolution 1240 af 15. maj.
Der skulle have stået resolution 1239 af 14. maj, og det var derfor også nødvendigt for mig helt uforbeholdent at komplimentere hr. Søndergaard for hans opmærksomhed og beklage fejlen.
Det er ganske rigtigt den fejl, som jeg var nede og blive belært om var blevet begået, som jeg ikke selv havde fanget ved min gennemlæsning af dokumenterne.
Villy Søvndal (SF), 1999-05-26:
Jeg skal takke udenrigsministeren for svaret, hvor udenrigsministeren jo meget redeligt, synes jeg, redegør for, at der er en EU-beslutning, men at der er ikke nogen FN-resolution, der giver adgang til olieblokaden.
Det er selvfølgelig også derfor, man vælger at udforme beslutningsforslaget, som man gør, nemlig at de lande, der er omfattet af aftalen, holder man intern justits iblandt, men alle dem, der kunne tænkes at komme med olie, gør man ikke noget ved. Og så nærmer vi os måske sagens kerne i denne her sag, nemlig bemærkningernes side 2, anden spalte, tredje afsnit, hvor der står: »De maritime elementer vil fremover kunne få tildelt nye opgaver, herunder eventuelt opgaver til støtte for en implementeringsstyrke for en fredsplan for Kosovo.«
Så har man en anden gruppe af lande, som man klogt nok ikke vil gøre noget i forhold til, f.eks. Rusland, og så står der vel kun tilbage, at det her har en hensigt, der rækker langt, langt videre end det, der er beskrevet i dag.
Og det er sagens kerne.
Søren Søndergaard (EL), 1999-05-26:
Det synes jeg da er interessant.
Vi er i gang med en diskussion om Balkan, og så laver man bemærkninger, hvor man henviser til en resolution om Tadsjikistan.
Er det et udtryk for grundigheden i denne her krig?
Jeg takker for udenrigsministerens besvarelse af, erkendelse af, kan man måske ligefrem sige, at han også synes, det er lidt besynderligt, at man bomber olieanlæg, samtidig med man sejler olie ind.
Og det er jo meget besynderligt.
Men det, jeg også efterlyste, er ligesom: Hvad er konsekvenserne af denne her olieembargo?
Hvad er det præcise formål?
Hvor lang tid skal den vare?
Hvis nu f.eks. Milosevic ikke har givet sig til vinter, skal den så vare vinteren over?
Hvilke konsekvenser vil det så få i Serbien?
Hvem er det, den vil ramme?
Vil den olie, der trods alt er i Serbien, måske blive kørt ind eller smuglet ind, hvad ved vi? Vil den gå til boligområder, til opvarmning af steder, hvor der er børn, eller vil den gå til militæret?
Altså, vi ønsker ligesom at få nogle konsekvensberegninger på det her.
Det synes jeg godt ministeren kunne give.
Det står jo ikke i bemærkningerne.
Derimod er der i bemærkningerne henvisninger til resolutioner om Tadsjikistan, og det vil jeg godt bede ministeren om at forklare.
Niels Helveg Petersen (RV), 1999-05-26:
Til hr. Villy Søvndal.
I bemærkningernes første spalte på side 2 står der følgende: »EU har med Rådsforordning nr. 900/1999 af 29. april 1999 gennemført et forbud mod salg og levering af olie og olieprodukter til FRY.«
Det er en EU-vedtagelse.
Den har Danmark medvirket til, og vi har altså hermed været med til at pålægge os selv et forbud mod salg af olie og olieprodukter.
Resolution 1160 vedrører ikke olie, det vedrører våben, og der er jo en aktiv våbenembargo imod FRY, som Danmark er med til herigennem at håndhæve på alle måder, men altså også ved, at hvis der kommer skibe med våben, så håndhæver man dér resolution 1160.
Det er ikke hensigten, og bemærkningen her skal ikke læses på anden måde end, at dette forbud mod olieeksport føjer sig til tidligere gennemførte sanktioner i FN.
Konsekvenserne af dette - og det er til hr. Søndergaard: Dette er et led i det samlede pres, som søges lagt på Milosevic og hans folk med henblik på at gennemtvinge, at Milosevic og hans folk efterlever de krav, som det internationale samfund, ikke kun NATO, ikke kun EU, men også FN's generalsekretær og Rusland har været med til at opstille.
Det er, hvad det handler om, og det er for at sikre efterlevelsen af disse krav, at også dette element føjes til de øvrige virkemidler.
Peter Skaarup (DF), 1999-05-26:
Udenrigsministeren meddelte, at Dansk Folkeparti havde formået at komme med bundskraberne i debatten, og der vil jeg da sige, at jeg synes også, at udenrigsministerens besvarelse af ordførertalerne her er noget af en bundskraber. For det første siger udenrigsministeren, at der er FN-mandat bag olieembargoen - anderledes kan man ikke tolke det - vel vidende, at begrundelsen for, at man ikke har gennemført det noget før, har været, at man ikke har kunnet formå at få det mandat til en embargo. Samtidig svarer udenrigsministeren overhovedet ikke på det, som mange af ordførerne har været her oppe på talerstolen og spørge til, nemlig hvordan det her skal have nogen som helst virkning, i og med at man ikke må ramme de skibe, som i høj grad hjælper Jugoslavien, nemlig de russiske skibe.
Hvordan skal det have nogen som helst virkning?
Det svarer ministeren ikke på.
Det kunne jeg godt tænke mig at få et svar på.
Jann Sjursen (KRF), 1999-05-26:
Med hensyn til det sidste, hr. Peter Skaarup var inde på, netop nytten af det danske bidrag og den olieembargo, der nu er lagt op til, vil historien jo vise, havde jeg nær sagt, mere præcist, hvad den måtte være, lige så vel som hvad nytten vil være af de bidrag, som vi allerede har afsendt.
Hvad angår det første, som hr. Peter Skaarup bad mig om at bekræfte, vil jeg blot henvise til mit tidligere indlæg, som jeg faktisk ikke finder blev udlagt retvisende af hr. Peter Skaarup efterfølgende, så derfor kan jeg ikke bekræfte det, som hr. Peter Skaarup gav udtryk for.
Villy Søvndal (SF), 1999-05-26:
Jeg havde et enkelt spørgsmål, som udenrigsministeren ikke fik besvaret.
Der står i forslagets bemærkninger på side 2, første spalte, første afsnit: »Dette forbud føjer sig til de tidligere gennemførte sanktioner i medfør af FN's sikkerhedsrådsresolution 1160 af 31. marts 1998, der er vedtaget med henvisning til FN-pagtens kapitel VII.« Man kan være tilhænger af det her, eller man kan lade være med at være tilhænger af det.
Det har vi jo diskuteret.
Men jeg synes, man skal være forsigtig med at putte noget ind i FN-pagten, der ikke eksisterer.
Jeg synes, man skal være forsigtig med at pådutte FN nogle beslutninger, de ikke har taget, for det er simpelt hen uærligt.
Jeg har læst den 3 gange.
Jeg er ikke i stand til at finde den passus, hvor FN's sikkerhedsrådsresolution giver adgang til en olieembargo.
Jeg vil gerne have, at ministeren vil gå op og citere det sted fra resolution nr. 1160, der åbner adgang til med FN-legitimitet at lave en olieembargo.
Niels Helveg Petersen (RV), 1999-05-26:
Jeg vil meget gerne takke et meget bredt flertal her i Folketinget for tilslutningen til beslutningsforslaget, også for tilslutningen til, at forslaget kan gøres færdig inden Folketingets hjemsendelse.
Det er der glæde over i regeringen.
Vi finder, at der hermed er tale om et nyttigt dansk bidrag til at bekæmpe den serbiske regerings muligheder.
Tilgangen til brændstof er vigtig for dens muligheder, og at begrænse tilgangen af brændstoffer er et vigtigt element i bestræbelserne for at få en fredelig løsning. Til hr. Jensby skal jeg sige meget enkelt, at hvis ikke regeringen fandt, at søværnet kunne løse den opgave, vi her diskuterer, havde regeringen ikke foreslået det. Det tror jeg også godt hr. Jensby ved.
Vi har vidst det i nogle uger.
Vi diskuterede dette spørgsmål i forbindelse med ubådsdiskussionen her i salen.
Så vil jeg sige til hr. Skaarup, at jeg synes, det lykkedes hr. Skaarup at præsentere endnu en bundskraber i debatten.
Det lykkedes virkelig hr. Skaarup at blande danske børns udbringning af aviser sammen med udsendelsen af disse fartøjer, og det synes jeg er en bedrift.
Hr. Skaarup
er i øvrigt varm tilhænger af NATO, bare ikke af alt, hvad NATO foretager sig, er modstander af alt, hvad NATO foretager sig.
Det er jo en støtte, som er nok så betinget.
Lad mig slutte med at sige, at de diplomatiske bestræbelser for at nå en løsning er meget intense. Arbejdet koncentreres om at udmønte G 8-landenes principerklæring af 6. maj og omforme den til en FN-resolution, der kan vedtages i FN's Sikkerhedsråd i henhold til FN-pagtens kapitel 7. Det er lykkedes at få Rusland med i disse bestræbelser.
Det er centralt.
Det er nødvendigt for at kunne gennemføre en FN-sikkerhedsrådsresolution.
Det er det, der arbejdes med, og jeg vil gerne udtrykke håbet om, at man temmelig hurtigt kan nå at se et resultat af disse diplomatiske bestræbelser.
Det er et håb, jeg er sikker på hele Folketinget deler, og jeg synes, det er vigtigt at yde al mulig støtte til de diplomatiske bestræbelser, som er i gang.
Til sidst vil jeg kun sige til hr. Søndergaard: Ja, jeg er sådan set enig med hr. Søndergaard, og jeg havde gerne set, at denne olieembargo var gennemført på et tidligere tidspunkt.
Effektiviteten af den tror jeg ikke man skal undervurdere.
Der er ikke tale om at kontrollere tredjelandsskibe, men der er tale om, at man her kontrollerer skibe fra en lang række lande, der er vigtige for olieforsyning m.m., og det er derfor også min opfattelse, at denne olieembargo, den embargo, som de danske skibe deltager i, vil have en betydelig effekt.
Peter Skaarup (DF), 1999-05-26:
Ja, udenrigsministeren talte lidt tidligere i debatten om bundskrabere fra Dansk Folkeparti.
Jeg synes, en anden bundskraber er, at ministeren slet ikke svarer på de spørgsmål, der bliver stillet, punkt 1 med hensyn til, hvad olieembargoen skal nytte, og punkt 2, hele spørgsmålet omkring håndhævelsen.
Altså FN-beslutninger ligger der jo ikke for at håndhæve
Det er rigtigt, at man har truffet nogle beslutninger, der handler om, at man ikke skal eksportere olie til området, men der er jo ikke nogen som helst FN-beslutninger om, at man vil håndhæve det med magt, og det er det, der ligger i det, Folketinget bliver præsenteret for i dag.
Videre vil jeg godt lige spørge udenrigsministeren: Vi har fra dansk side sagt nej til at sende en ubåd til området.
Jeg forstår, den skulle have deltaget i det område, vi også taler om her.
Er der med den styrke, som man vil sende til området, så ikke fra dansk side, men fra NATO's side inkluderet ubåde, og hvilke opgaver skal de ubåde løse?
Frank Jensen (S), 1999-05-26:
Af principielle grunde mener jeg ikke, at det vil være rigtigt, hvis jeg som justitsminister her i Folketinget udtaler mig om, hvorvidt der i den situation, som er beskrevet i hr. Skaarups spørgsmål, er tale om en strafbar handling.
Hvis nogen har kendskab til et sådant forhold og mener, at der er tale om en strafbar handling, må den rigtige fremgangsmåde være at anmelde forholdet til politiet og ikke bede mig om her i spørgetiden i Folketingssalen at besvare spørgsmålet.
Det er klart et spørgsmål, der henhører under politiet og anklagemyndigheden og i sidste instans domstolene; her kan man tage stilling til, om der er tale om et strafbart forhold.
Som det er hr. Skaarup bekendt, er det jo altså op til politi og anklagemyndighed at vurdere konkrete forhold.
Men hvis hr. Skaarup har sådan en konkret
, og hvis hr. Skaarup mener, det bør vurderes, om den er strafbar, om den er i uoverensstemmelse med straffelovens § 102, ja, så bør hr. Skaarup ikke rette spørgsmålet til mig som justitsminister, men gå til politiet, så politiet som anklagemyndighed også kan vurdere spørgsmålet og i givet fald få det forelagt for domstolene.
Jeg tror, hr. Skaarup kender svaret, og det er vel derfor, spørgsmålet nok ikke rejses.
Men i det her tilfælde er spørgsmålet, hvorvidt der her i en konkret sag kan være tale om en overtrædelse af straffelovens § 102, der taler om den, som under krig eller besættelse yder fjenden bistand med råd eller dåd, f.eks. ved tjenestegøring i fjendtlige krigsmagters væbnede styrker - det er vel den paragraf, som hr. Skaarup må interessere sig for.
Hvorvidt der så i en konkret situation er tale om en overtrædelse af bestemmelserne her i straffelovens § 102, er ikke min opgave at vurdere.
Det er politiets og anklagemyndighedens, og det har jeg fuld tillid til at de kan gøre.