runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Tove Videbæk (KRF), 2003-10-10:
Det, vi argumenterer for, er, at der i præamblen, hvor der står noget om religiøsitet, der står noget om almen humanisme, dér vil vi gerne have skrevet ind, at det er kristne værdier, vi bygger på.
Det har intet, absolut intet
at gøre med, hvordan man strukturerer sit samarbejde i de enkelte lande mellem kirke og stat, eller om man slet ikke ønsker sådan et samarbejde.
Claus Larsen-Jensen (S), 2003-10-10:
Jeg vil gerne sige til fru Tove Videbæk og også spørge, for jeg forstår sådan set ikke argumentationen, for i den eksisterende art. 51 står der, at Unionen respekterer og ikke må anfægte den status, som kirke og religiøse sammenslutninger eller samfund har i medlemsstaterne i henhold til national lovgivning.
Det er fuld respekt for den danske folkekirke og også for den måde, man har indrettet sine kirkeordninger på i øvrige lande.
Det, der er ønsket fra Vatikanet og fra CDU-partierne og den katolske kirke, er, at ved endnu stærkere at skrive ind, at det er en kristen union, så afgrænser man jo i realiteten den frihed og lighed, der er på dette område. Så stiller jeg spørgsmålet: Hvordan hænger det sammen med det synspunkt, fru Tove Videbæk rent faktisk har om, at man selv skal indrette sig og dermed også respektere nationale forskelle og nærhed.
Tove Videbæk (KRF), 2003-10-10:
Til hr. Larsen-Jensen
Kristeligt Folkepartis ønske om at få de kristne værdier og det kristne værdigrundlag skrevet ind i EU-traktaten har absolut intet at gøre med samarbejdet mellem kirke og stat.
Absolut intet.
Det er et arbejdsgrundlag, det er et værdigrundlag, som man skal arbejde ud fra, og hvordan man så i de enkelte lande ønsker at samarbejde, kirke og stat, eller ikke samarbejde, det blander man sig jo ikke i af den grund.
Det er selve værdigrundlaget for samarbejdet i EU, som vi ønsker skal være det kristelige. Undskyld, jeg glemte hr. Jesper Langballe, men det var jo ikke noget spørgsmål, det var sådan set mere en kommentar.
Jesper Langballe (DF), 2003-10-10:
Jeg har stor respekt for den ihærdighed, hvormed fru Tove Videbæk under debatten igen og igen har fremført sit ønske om, at de kristne værdier - som det hed - bliver skrevet ind i traktaten som et grundlag.
Det ønske kan vi ikke dele, bl.a. fordi vi slet ikke mener, at kristendommen er et værdisæt, men jeg synes nok, at i sin formulering nu, hvor ordet idéhistorisk bliver brugt, kom fru Tove Videbæk vores synspunkt langt nærmere.
Det er da en fuldstændig kunstighed, at EU ikke vil være ved Europas fortid, ikke vil være ved, at Europa pr. definition er kristenheden, det er kristendommen og kun kristendommen, der har afgrænset et Europa i Middelalderen og i århundrederne efter Reformationen.
Men jeg ved da godt, hvorfor EU ikke vil have det med i forfatningen, for man kan ikke indskrive to religioner i samme forfatning; og det forfatningsudkast er jo i forvejen et religiøst bekendelsesskrift, der - som jeg har sagt tidligere - hylder den guddom, som franskmændene kalder fornuften.
Claus Larsen-Jensen (S), 2003-10-10:
Jeg troede, Kristeligt Folkeparti var tilhænger af, at den meget kraftige kobling, der er mellem stat og kirke, skulle løsgøres.
Hvor er logikken så i at styrke det i forhold til en ny traktat?
Er det ikke i virkeligheden en betydelig afgrænsning i forhold til både præamblens muligheder og art. 51, tror jeg det er, eller 52 i forfatningstraktaten, som i virkeligheden ser meget bredere på hele spørgsmålet omkring religion?
Og hvordan passer det med synspunktet om nærhedsprincip, at man skal overlade til landene selv at indrette sig, som man nu ønsker på de pågældende områder?
Søren Søndergaard (EL), 2003-10-10:
Jeg er ikke helt sikker på, at jeg forstod det sidste der med Jens-Peter Bonde.
Så det må jeg nok have repeteret, hvis jeg skal svare på det.
Vi vil bare ikke være med til at komme som et parti, der måske repræsenterer 2-3-4 pct. af befolkningen, og så prøve at tage patent på, hvad et nej repræsenterer. Det var jo også derfor, vi var uenige med og kritiserede fru Pia Kjærsgaard, fordi vi hørte det meget på den måde, at et parti, som altså okay er lidt større, de har så 10-12 pct. eller noget i den stil, forsøger at tage patent på, hvad over 50 pct. af befolkningen stemmer.
Det mener vi altså at man skal holde sig fra.
Så vil jeg godt lige til hr. Henrik Vestergaard, der siger, at det her bare er det sædvanlige anti-EU, sige: Nej, det er det ikke helt.
Sagen er jo den, at i hele den proces, hvor Romtraktaten blev etableret, hvor man taler om et stadig snævrere samarbejde osv., har der jo været en udvikling, hvor ideen har været for enden at få en europæisk union.
Alle de skridt, der blev taget med pakkeafstemningen i 1986, med Maastrichtafstemningen i 1992, med Edinburgh i 1993 osv., har jo været et spørgsmål om at bringe os tættere til en situation, hvor der var en europæisk union, en unionsstat.
Der har vi i hver enkelt afstemning sagt nej, fordi vi er imod den udvikling.
Nu kan man så sige, at vi er kommet i den situation, at vi er fremme ved dørtrinnet, fordi det er rent faktisk lykkedes at komme så langt, at Den Europæiske Unions statsdannelse står lige foran os.
Skulle vi så i den situation undlade at sige nej?
Charlotte Antonsen (V), 2003-10-10:
Det er jo nogle lidt floromvundne svar, vi får fra hr. Søndergaard.
Men det, der står tilbage, så vidt jeg i hvert fald kan høre det, er, at Enhedslisten anbefaler et nej til traktaten.
Så skal vi have et folketingsvalg, hvor Enhedslisten anbefaler, at vi træder ud af EU, fordi Enhedslisten er ikke sådan nogle, der bare lader sig kyse af Jens-Peter Bonde, ligesom Dansk Folkeparti gør.
Er det korrekt?
Henrik Vestergaard (V), 2003-10-10:
Jamen jeg er sådan set ikke interesseret i at fortolke det nej, der findes inde i hovedet på de vælgere, der måtte vælge at sige det.
Jeg er egentlig mere interesseret i at komme ind i hr. Søren Søndergaards hoved og tolke det nej, der kommer
Det er fuldstændig korrekt, som det blev sagt lidt tidligere, at man ønsker ikke samtidighed med folketingsvalg og med afstemning, men man ønsker det åbenbart som en konsekvens.
Altså laver man for mig at se en uheldig sammenblanding.
Så bliver det heldigvis fulgt op med, at så skal man altså stemme på Enhedslisten, som i øvrigt mener, at vi skal rulle EU tilbage og træde ud.
Jamen så er det nej, man kommer med til denne her forfatningstraktat,
jo fuldstændig uigennemtænkt i forhold til, hvad der i øvrigt må stå i forfatningstraktaten.
Det er jo blot Enhedslistens sædvanlige
anti-EU-nej.
Der er ikke forskel på det nej og det, der er kommet ved tidligere folkeafstemninger, for målet er jo, hvad enten man så vil bruge et folketingsvalg som mellemstation eller ej, at få stoppet Danmarks deltagelse i EU. Der er ikke noget nyt nej fra Enhedslisten, der er bare et anti-EU-nej, og så fik vi da det klartstillet.
Søren Søndergaard (EL), 2003-10-10:
Hvad vil vi anbefale i det valg, som vi synes ville være naturligt kom efter en folkeafstemning, hvor vælgerne havde sagt nej?
Vi vil anbefale at stemme på Enhedslisten.
Det tror jeg, jeg kan sige næsten uden nogen usikkerhed, og når man stemmer på Enhedslisten, så ved man også, hvad man får i forhold til EU.
Man får en fuldstændig klar og markant EU-modstand, så det er man ikke i tvivl om.
Hvis Enhedslisten derfor ved et efterfølgende valg får 90 mandater eller mere, jamen så ved man, hvad resultatet af det bliver, det skal man ikke være i tvivl om.
Der er selvfølgelig den risiko, at vi ikke helt når 90 mandater, at vi f.eks. skal samarbejde med SF eller andre mere pro EU-orienterede partier, og så er det klart, at hvad der så kommer ud af det, må vi jo se i den situation.
Det kan jeg jo ikke forudse, det afhænger af, hvordan det Folketing bliver sammensat.
Det afgørende er bare, at vi mener, at når vi har fremført ideen om et folketingsvalg, så er det præcis for at undgå, at alle mulige går rundt og prøver at fortolke, hvad det her nej skal bruges til, og hvad det udtrykker.
Det har vi jo oplevet før.
Så fik vi de fire forbehold, og så sendte man dem til afstemning, og de blev vedtaget med et ganske lille flertal.
Man har ingen som helst anelse om, hvorvidt flertallet af de folk, der stemte nej, rent faktisk stemte nej, fordi de lige præcis ville have de fire forbehold.
Det kan være, de stemte nej, fordi de ville have haft fire andre forbehold.
Det er hele det fifleri, vi tager afstand fra, og der mener vi, at det trods alt er bedre med en politisk diskussion, hvor man kan fremlægge forskellige perspektiver på Europa i deres helhed.
Jasiden kan fremlægge deres liggen på maven for EU, vi kan fremlægge vores modstand mod EU, folk kan tage stilling, Folketinget bliver sammensat.
Derefter er der en politisk diskussion, og der kommer nogle forslag.
Kræver de forslag suverænitetsafgivelse, eller er de omfattende i forhold til EU, så skal der gennemføres folkeafstemninger.
Så enkelt er det.
Jesper Langballe (DF), 2003-10-10:
Der, hvor vi så adskiller os fra hinanden, er, at vi oprigtig talt ikke rigtig kan se nogen mening med et folketingsvalg og egentlig ikke rigtig kan se, hvad man skulle kunne slutte ud af det.
Enten vil et folketingsvalg med hensyn til regeringsdannelse føre til nogenlunde status quo, eller også vil det føre til en regering ledet af hr. Mogens Lykketoft, og hvilken forskel skulle det egentlig gøre i forhold til EU og forfatningsspørgsmål?
Charlotte Antonsen (V), 2003-10-10:
Altså nu er det jo næppe sådan, at EU lader sig fjerne, fordi Danmark stemmer nej til en ny forfatning.
Der er 24 andre lande, og hvis de stemmer ja, så vil det jo nok ikke være en realistisk mulighed.
Jeg beder ikke hr. Søndergaard overveje, hvad han tror, at befolkningen som sådan vil og ikke vil.
Der kan jeg sagtens se mange gode grunde til, at det kan Enhedslisten slet ikke forestille sig. Det, jeg spørger Enhedslisten om, er: Hvad vil Enhedslisten i det folketingsvalg, man ønsker, anbefale, hvis nu EU ikke forsvinder den dag, Danmark stemmer nej?
Søren Søndergaard (EL), 2003-10-10:
Vi lægger ikke op til, at folketingsvalget skal foregå samtidig med folkeafstemningen, det ville være en sammenblanding.
Det, vi siger, er, at der skal være en folkeafstemning, og den afgør, hvordan Danmark forholder sig til den traktat.
Der er vi altså - det bliver jeg nødt til at sige klart til både fru Charlotte Antonsen, til hr. Henrik Vestergaard og til alle mulige andre - fuldstændig imod og finder det fuldstændig uacceptabelt, at der er politikere, der, efter at befolkningen har stemt ved en folkeafstemning, går ud og prøver at tolke, hvad den afstemning betyder, og prøver at tage det til indtægt for det ene eller det andet synspunkt.
Det eneste, man kan tage et nej til forfatningstraktaten til indtægt for, er, at folk ikke ønsker forfatningstraktaten - punktum.
Men hvad folk så ønsker i stedet for, om folk ønsker en mere omfattende forfatningstraktat, eller de ønsker at komme ud af EU, om de ønsker en norsk løsning, en EØS-aftale, eller de ønsker noget helt femte, jamen det kan jo ikke komme til udtryk i den folkeafstemning, det kan kun komme til udtryk i forhandlinger mellem de politiske partier. Der mener vi, det ville være naturligt i den situation, hvor det så vil blive et centralt spørgsmål, at man tager et folketingsvalg, hvor man diskuterer det.
Hvad vil være vores udspil til det?
Jamen det afhænger jo fuldstændig af situationen.
Der er ikke tvivl om, hvad der er Enhedslistens målsætning.
Enhedslisten har helt klart den opfattelse, at Unionen skal rulles tilbage, og i sidste ende skal EU fjernes.
Det er vores opfattelse, det er det, vi arbejder for.
Men i modsætning til, hvad fru Charlotte Antonsen sagde tidligere, så er vi jo netop ikke noget alt eller intet-parti, og det betyder selvfølgelig, at hvis vi kan få skabt nogle reelle tilbagerulninger af Unionen, så vil vi selvfølgelig gå ind for det frem for at få en fuld Union.
I den situation vil det afhænge utrolig meget af, hvad man har gjort i andre lande.
Er Danmark det eneste land, der har sagt nej?
Eller har f.eks. Frankrig også sagt nej?
Har nogle af de store kernelande sagt nej?
Det ville betyde en fuldstændig anden situation.
Men vores klare målsætning er at få Unionen rullet tilbage, at få EU fjernet.
Charlotte Antonsen (V), 2003-10-10:
Jeg kan forstå, at hr. Søndergaard ønsker at stemme nej til traktaten, fordi han gerne vil have et folketingsvalg, og det er jo selvfølgelig en ærlig snak. Det, jeg gerne vil spørge hr. Søndergaard om,
er: Hvad vil Enhedslisten så anbefale på det tidspunkt, hvis der er kommet et nej?
Hvad er det så, Enhedslisten vil anbefale?
Er det en norsk løsning, at man vil ud af EU, eller hvad ønsker Enhedslisten?
Henrik Vestergaard (V), 2003-10-10:
Jeg er da fuldstændig enig med hr. Søren Søndergaard i, at det kan være svært at tolke, hvad der ligger i det ene nej og i det andet nej, og især hvis vi skal ind i hvert enkelt hoved på den del af befolkningen, der vælger at stemme nej.
Men nu bliver jeg endnu mere forvirret, for jeg hørte hr. Keld Albrechtsen fra samme parti tidligere i dag snakke om, at det var sådan helt urimelige afstemningsvilkår, man stillede op, med forbehold og tilpassede forbehold.
Hvad er det så for en sammenblanding at stille op med et folketingsvalg og en folkeafstemning?
Det må da også være forvirrende, for hvad er det så, man tager stilling til?
Er det nu den her forfatningstraktat?
Eller er det, hvad man i øvrigt måtte synes om de politiske partier i Folketinget?
Sker der ikke en uheldig sammenblanding der, som vi da helst skal være foruden, og kunne det ikke få Enhedslisten til lige at trække det forslag tilbage?
Claus Larsen-Jensen (S), 2003-10-10:
Jeg forstår godt selve målsætningen i præamblen på det her område og de fine intentioner i det, men problemet er jo, at kristendommen er et grundlæggende religiøst fundament for den humanisme, der gælder for Europa.
At skrive kristendommen ind som EU værende en kristen union betyder jo, at alle, der ikke er kristne, dermed placeres i en anden position som andenrangsborgere i Europa.
Hvad vil vi gøre med alle dem, der ikke har et tilknytningsforhold til en kirke, eller alle dem, der har tilknytningsforhold til en anden end en kristen kirke?
Hvad vil vi gøre med hensyn til optagelse af lande i det vestlige Balkan, hvor man har blandede religioner på grund af den historie, der er?
Derfor er den kristne kulturarv og historie, vi har med os i bagagen, jo meget, meget, meget sammensat, og begrebet dækker også over andet end kristendommen.
Der har jo været veludviklede kulturer, andre religioner i Europa, inden kristendommen slog igennem.
Derfor forstår jeg simpelt hen ikke, at man ikke vil fastholde, at vi kan holde vores ordninger, som vi har i hvert enkelt land.
Henrik Dam Kristensen (S), 2003-10-10:
Hr. Kristian Thulesen Dahl havde undervejs én passage, som jeg tror jeg er enig i, nemlig passagen om, at der nok ikke er noget folkekrav om, at der skal være en ny forfatningstraktat.
Jeg vil sige, at jeg sådan set heller ikke oplever noget folkekrav om, at vi skal have en ny struktur, eller at vi skal have en strukturkommission eller velfærdskommission; det tror jeg nok er nogenlunde det samme.
Men der er ét spørgsmål, som hr. Kristian Thulesen Dahl bliver nødt til at svare helt klart på, og det er spørgsmålet: Hvem tegner Dansk Folkeparti?
Hvem er det, vi skal stole på med hensyn til udtalelser, når det gælder EU i Dansk Folkeparti?
Er det hr. Kristian Thulesen Dahl, som tegner butikken, eller er det partiformand fru Pia Kjærsgaard, der tegner butikken?
Det må vi kunne få et fuldstændig klart og utvetydigt svar på.
Marianne Jelved (RV), 2003-10-10:
Jeg må desværre indlede med at sige til fru Charlotte
Antonsen, at det med den aktivistiske udenrigs- og sikkerhedspolitik jo altså er blevet til tilpasningspolitik, så det ellers batter.
Men jeg fik ikke svar på, hvorfor et nyt forbehold er et ærligt og et reelt valg.
Hvori består det ærlige og det reelle, når der i virkeligheden botaniseres i et eksisterende forbehold eller fifles med et eksisterende forbehold, rettes i det?
Det er da ægte, ærligt og reelt at forklare, hvorfor det er i Danmarks interesse, at Danmark er helt og fuldt med.
Men i dag siger Venstre et og gør noget andet, og derfor vil jeg gerne citere fra Højskolesangbogen, nr. 367: I alle de riger og lande, hvorhen jeg i verden for, jeg fægted med åben pande, for hvad jeg for alvor tror. Og så slutter den sang med: Vil dansken i verden fægte, men dølger åsyn og navn, jeg ved, hans ånd er ej ægte, jeg tager ham ej i favn.
Peter Skaarup (DF), 2003-10-10:
Fru Charlotte Antonsen sagde i sit indlæg, at - og jeg citerer nogenlunde, som det blev sagt - der ikke er noget nyt i Venstres EU-politik.
Hvis fru Birthe Rønn Hornbech havde været her, så havde hun sagt, at Venstres udlændingepolitik har ligget fast i 30 år, men jeg forstod det sådan, at det også var EU-politik.
I hvert fald vil jeg spørge fru Charlotte Antonsen, om det ikke er korrekt, at der er sket visse ændringer i Venstres EU-politik.
Da skrev Venstre, og nu citerer jeg: Venstre mener, at ligelighedsreglen blandt principielt sidestillede suveræne medlemsnationer i EU bør opretholdes ved alle medlemmers repræsentation i EU-Kommissionen.
Danmark skal ikke overlade sin plads i disse organer midlertidigt ved rotation eller permanent.
Mener Venstre stadig væk det?
Charlotte Antonsen (V), 2003-10-10:
Til fru Anne Grete Holmsgaard: Vi ønsker for det første, som det er blevet sagt af statsministeren, at afholde en dansk folkeafstemning om den nye traktat, den nye forfatningstraktat.
Deri har vi så de fire danske undtagelser
på politikområderne, og så har vi, som fru Line Barfod netop nævnte, sommerhusprotokollen. Sommerhusprotokollen har jeg ikke talt så meget om i dag, for den har vi sådan set ikke tænkt os at ændre på, endsige gøre for meget opmærksom på over for de andre.
Det er rigtigt, at det er en speciel, dansk ordning, som vi altså agter at værne om.
Efter eller i forbindelse med den kommende folkeafstemning om den nye traktat lægger vi så op til, at man kunne tage en ny folkeafstemning om forbeholdene.
Det hænger selvfølgelig sammen med, at grundlaget for forbeholdene ændrer sig markant med den nye traktat, fordi den nye traktat netop drejer sig om de områder, hvor Danmark har forbehold.
Så i stedet for bare at sige, at danskerne kun har én chance i forbindelse med traktatændringen, og så fastholder vi undtagelserne, så siger vi altså samtidig til danskerne: I skal nu være klar over, at grundlaget for vores undtagelser har ændret sig markant.
Nu er Danmark i den grad sat i periferien af det europæiske samarbejde.
Og så mener vi altså, at danskerne snart skal have en mulighed for at sige: Vi vil gerne af med undtagelserne, nu vil vi gerne have fuld indflydelse.
Så det er sådan en totrinsraket, og det er nok noget af det, der har skabt forvirringen. Til hr. hr. Keld Albrechtsen
: Grundig debat, det har vi jo i dag.
Konventets arbejde er foregået i fuld offentlighed i over et år.
Vi har drøftet det løbende i medier og andre steder.
Det har jo, om jeg så må sige, kun været op til hr. Keld Albrechtsen og den nye EU-ordfører, hr. Søndergaard, at starte den debat.
Denne regeringskonference er jo langt mere forberedt i offentligheden, end vi har set nogen sinde før
Og debatten i dag er jo også om det grundlag.
Vi lægger så fra regeringspartiernes side og fra Socialdemokratiet op til, at vi slutter debatten i dag af med en vedtagelse, hvor vi bl.a. slår fast, at vi efter en grundig debat, efter en nøje vurdering synes, at det grundlag, der er lagt med det nye udkast til forfatningstraktat, er et godt grundlag for en ny traktat.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-10-10:
Fru Charlotte Antonsen påstår, at Danmark har haft indflydelse i EU-konventet.
Af de danske medlemmer, der var i konventet, var der måske to, der syntes, at det gik nogenlunde, hr. Henrik Dam Kristensen og hr. Henning Christophersen, selv om de jo ikke havde indflydelse.
F.eks. lykkedes det dem ikke at løse kommissærspørgsmålet.
Den danske kommissær måtte de sælge undervejs.
Det var den indflydelse, de havde.
Det har statsministeren bagefter måttet indrømme heller ikke var så godt. Så var der to andre konventsmedlemmer, hr. Jens Peter Bonde, og Dansk Folkeparti havde også en repræsentant, hr. Peter Skaarup.
De har mig bekendt ikke været tilfredse med forløbet og med resultatet.
Så at Danmark har haft indflydelse, og at der var opbakning fra dansk side til resultatet i konventet, synes jeg ikke, man på nogen måde kan sige. Hvorfor skal vi ikke have lejlighed til i befolkningen
og her i Folketinget at have en grundig debat om det udkast, før vi tager stilling til, om det kan bruges som grundlag?
Det forstår jeg simpelt hen ikke.
Hvorfor skal vi starte med at konkludere, før nogen har haft tid til at diskutere det?
Det er så udemokratisk, at det er helt rystende.
Jeg synes ikke, det lykkedes fru Charlotte Antonsen på nogen måde at begrunde, hvorfor vi ikke skal have en offentlig og ordentlig debat om det, før vi drager konklusionen.
Jeg fatter det slet ikke, men det kan vi vende tilbage til under...
Søren Søndergaard (EL), 2003-10-10:
Jeg skal ikke nægte, at jeg her tidligere i morges var lidt trist til mode over, at et flertal af Folketinget besluttede at stemme unge danske soldater ned i det irakiske kviksand, men jeg er altså blevet vældig oplivet her på det sidste.
Fru Charlotte Antonsens indlæg gør, at jeg glæder mig til den folkeafstemning, vi skal have.
Det er næsten umuligt med de argumenter, di fru Charlotte Antonsen har jo fuldstændig opgivet at forklare Venstres modsætningsfyldte politik, hvor man er imod forbeholdene, men i øvrigt går ind for nogen, i hvert fald to, har vi fået afklaret her fra talerstolen.
Og det bliver jo ikke bedre, når fru Charlotte Antonsen så svarer på konkrete indvendinger ved at sige: De er uden hold i virkeligheden.
Hvad er det, der er uden hold i virkeligheden?
Virkeligheden er jo, at vi ikke her kan lave et forbehold, der går ud på, at vi vil have nul tolerance for gift i drikkevandet.
Det kan vi ikke på grund af EU.
Det er virkeligheden.
Hvorfor skal vi ikke have et forbehold dér?
Eller hvorfor skal vi ikke have et forbehold på GMO-området?
Opinionsundersøgelser viser, at den danske befolkning er imod GMO, så hvorfor skal vi ikke have et forbud mod GMO?
Hvorfor ikke?
Hvorfor skal vi ikke have et forbud dér?
Hvorfor skal vi kun have forbud på de enkelte områder, hvor Venstre synes, det er relevant?
Hvorfor skal befolkningen ikke have lov til at bestemme frit?
Line Barfod (EL), 2003-10-10:
Nu har jeg jo hørt fra statsministeren i åbningstalen, at man skal basere sig på fakta, og derfor bliver jeg lidt forvirret, når fru Charlotte Antonsen siger, at der kun er fire undtagelser.
Det kan selvfølgelig være, at det er mig, der ikke har fulgt ordentligt med, men efter hvad jeg har lært om EU, så fik vi sådan set en undtagelse, allerede dengang vi meldte os ind, nemlig sommerhusreglen.
Og derfor vil jeg da gerne høre, hvad Venstres og regeringens holdning
så er i forhold til sommerhusreglen, om den også skal til afstemning, når nu det egentlig er Venstres politik, at vi skal af med alle forbeholdene.
Fru Charlotte Antonsen siger, at beviset for, at EU er et frivilligt samarbejde mellem selvstændige stater og aldrig kommer til at have noget med en forbundsstat at gøre, jo er, at man kan melde sig ud igen.
Altså så vidt jeg har forstået USA's opbygning, så kan de enkelte stater teoretisk set godt melde sig ud.
Lige sådan i Canada, som også er en forbundsstat, og Bayern kunne vel sådan set også godt melde sig ud af Tyskland, hvis de fik flertal for det.
Så det er vel ikke det, der er afgørende for, om man er en forbundsstat eller ej.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2003-10-10:
Statsministeren sagde altså, at det, han vil gå efter i forhandlingerne om den nye traktat, er at få skrevet en mulighed for en modernisering, kaldte han det, af det danske retsforbehold ind, for den vil løse et dilemma, ikke for Danmark, men for regeringen, fordi regeringen så kan køre
videre med en stram flygtningepolitik og med en stram lovgivning på strafferetspolitikken, men i øvrigt kan holde sig fuldstændig uden for det forpligtende samarbejde og diskussionerne i EU.
Så det går altså ikke, må jeg sige til fru Charlotte
Nu må vi have et klart svar: Hvad går partiet Venstre efter?
Skal der være et femte forbehold i det, vi skal stemme om, når vi skal stemme om traktaten, eller skal der ikke være det?