runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Karsten Nonbo (V), 2002-10-08:
En gang til til hr. Keld Albrechtsen: Det, jeg siger, er, at de trafikdrab kompenseres der for på de øvrige veje.
Hr. Jacob Buksti skal jeg da medgive, at Nordjylland måske er et dårligt eksempel, fordi der findes vel ikke ret meget andet end motorveje.
Det er klart, at så kan man ikke flytte sig.
Der er afsat et beløb til at sætte de her hastighedsgrænser op.
Det er det, vi arbejder ud fra.
Så vidt jeg husker, er det omkring 39 mio. kr.
Det er det, der er at gøre godt med, og så må vi se, om det medfører, at vi får alle de strækninger med, som vi kunne ønske, ellers må det jo lægges op til en politisk forhandling, om man skal bruge flere penge, eller om vi skal blive der, hvor vi er med de veje, vi kan få med.
Det er almindeligt købmandskab.
Line Barfod (EL), 2002-10-08:
Enten må man lægge til grund, at de beregninger, som Vejdirektoratet har lavet, og som fremgår af bemærkningerne til lovforslaget, nemlig at der kommer 2-3 flere dræbte om året, hvis det her forslag bliver vedtaget, er korrekte, og hvor man jo har foretaget forskellige vurderinger af de ændringer i trafikken, der vil følge af det her forslag, eller også siger man, at man ikke tror på de beregninger, og så tror man altså ikke på det, der står i det lovforslag, som regeringen har fremsat, den regering, som Venstre støtter.
Hr. Karsten Nonbo sagde i et tidligere svar, at han gerne ville have undervisning af Vejdirektoratet i, hvordan man laver den beregning, der fremgår af bemærkningerne.
Jeg synes, det kan være fint nok, at man har behov for at få noget mere viden om grundlaget, men så burde man få den viden, inden man stemmer for forslaget, hvis forudsætningen for, at Venstre støtter forslaget, er, at det ikke fører til flere dræbte.
Derfor må det være muligt at få et svar.
Vil Venstre acceptere det her forslag, også selv om man lægger Vejdirektoratets beregninger til grund og forudsætter, at der vil komme flere dræbte?
Karsten Nonbo (V), 2002-10-08:
Selvfølgelig støtter vi lovforslaget, som det er fremsat, og med de beregninger, der er foretaget.
Så enkelt er det.
Poul Fischer (DF), 2002-10-08:
Fru Sandy Brinck indleder sin ordførertale med, at farten dræber.
Vil fru Sandy Brinck anerkende, at da man hævede hastighedsgrænserne fra 100 km/t. til 110 km/t., faldt antallet af trafikdrabte på motorvejsnettet, fordi man fik en mindre spredning i hastighederne på motorvejsnettet?
Sandy Brinck (S), 2002-10-08:
Til de to spørgere fra Dansk Folkeparti kan jeg roligt sige, at jeg henholder mig til de konsekvenser, som ministeren har fremlagt i forhold til sit lovforslag, for dem tror jeg sådan set på, og der står, at fart dræber.
Det er en konklusion, der er draget i lige nøjagtig det her lovforslag. Man skal vide, når man trykker på den grønne knap, når vi når til tredje behandling, at det koster menneskeliv, at det koster lemlæstelser.
Det må man gøre op med sin egen samvittighed.
Jeg gør det bare ikke.
Jeg trykker ikke på den grønne knap.
Jeg vil ikke være med til, at vi herindefra fuldstændig blindt trykker på den grønne knap og siger: Nå pyt, det er to-tre stykker.
Jeg synes, det er en kynisk kalkule.
Jeg synes, det er en meget kynisk kalkule.
Og til spørgsmålet om, hvad der skete i sin tid, nævner ordføreren jo selv en af pointerne, nemlig at det førte til mindre spredning.
Margrete Auken (SF), 2002-10-08:
Der var et punkt, der foruroligede mig lidt.
Før regeringsskiftet havde Socialdemokratiet og SF osv. en overenskomst om, at vi skulle forbedre færdselssikkerheden på motorvejene.
Det vil sige, at vi skulle have gennemsnitshastighederne ned.
Det var vores udgangspunkt.
Faktisk var det sådan i valgkampen, hvor jeg var ude og sige, at en ny regering ville koste menneskeliv, at der kørte de ikke en kampagne for højere hastighed.
Der forholdt jeg mig udelukkende til, at jeg vidste, at de ikke ville gøre noget for at intensivere kontrollen.
Så det er meget værre, end jeg frygtede på det tidspunkt.
Men det forskrækker mig lidt, at fru Sandy Brinck siger, at Socialdemokratiets holdning nu er, at man er kold over
for, at man sætter hastighederne op, bare det kommer til at følges pænt med vejudbygningerne
Jeg håber da stadig væk, at det er Socialdemokratiets politik, at vi skal forbedre færdselssikkerheden, og det vil sige, at der skal gøres en voldsom aktiv indsats for at nedsætte det antal dræbte, vi har i øjeblikket.
Det er selvfølgelig ikke kun på motorvejene, men også på motorvejene er tallet absurd højt i forhold til, at der slet ikke skulle være nogen på de veje, hvor man har fjernet al anden trafik.
Gudrun Laub (V), 2002-10-08:
Fru Sandy Brinck har flere gange gentaget sloganen, at farten dræber.
Det er jo et meget velkendt slogan, og det er først og fremmest et reklameslogan, som er udformet af nogle, som kører på propaganda frem for på facts.
Hvis man går ind og analyserer forskellige færdselsulykker, har vi jo en helt anden form for sikker sammenhæng, når det drejer sig om alkoholpåvirkede bilister,
men man hører jo ikke et slogan, der hedder, spritten dræber, eller alkoholen dræber.
Det var måske mere relevant.
Det synes jeg helt klart viser, at det først og fremmest er et slogan.
hundrede procent uforsvarligt at køre 130 km/t., for jeg tror nok, at det kom som en overraskelse.
Per Dalgaard (DF), 2002-10-08:
Jeg fik ikke noget svar på mit spørgsmål fra fru Sandy Brinck.
Skal jeg forstå det sådan, at Socialdemokratiets holdning til hastigheder på motorveje ligger i det lovforslag, som regeringen i øjeblikket har lavet, og at man ikke selv har nogen holdning til det?
Jeg vil gerne høre: Er det status quo, man vil opretholde, eller vil man nedsætte hastighederne på motorvejene?
Sandy Brinck (S), 2002-10-08:
Først til fru Margrete Auken: Fru Margrete Auken kan være helt rolig.
Vi står fuldstændig ved, at det her først og fremmest er et spørgsmål om at forbedre færdselssikkerheden.
Det er vi overhovedet ikke kolde over for.
Når man tænker på de besparelser, der i øjeblikket foregår på hele færdselssikkerhedsområdet, samtidig med at man kommer med det her lovforslag, så er det koldt, og så er det kynisk.
Så siger fru Gudrun Laub fra Venstre, at udsagnet om, at fart dræber, er et reklameslogan.
Det er så den anden fra Venstre, vi har haft heroppe, som benægter det faglige grundlag, som ministeren har lagt frem.
Altså man kunne få lyst til at deltage på det næste møde mellem justitsministeren og ordførerne.
Ministeren må da være temmelig skuffet over, at det største regeringsparti ikke anerkender de faglige og saglige argumenter, som fremlægges i regeringens eget lovforslag.
Så bliver jeg spurgt, om vejnettets tilstand var kendt før valget.
Det er ikke noget, der er opfundet hverken under valgkampen eller efter valgkampen.
Til hr. Per Dalgaard kan jeg sige, at man kan sagtens, hvis man hører efter, få en holdning fra Socialdemokratiet: Vi stemmer imod, og det har jeg sådan set sagt fra start af.
Gudrun Laub (V), 2002-10-08:
Jeg kan ikke se andet, end at fru Sandy Brinck klart overfortolker, hvad der står i bemærkningerne, for der står det jo meget, meget tydeligt, at langt det sikreste er kørsel på motorveje.
Der står også, at det er gennemsnitsbetragtninger, og der står videre, at det er tal, som også er påvirket af, at der er sket en udvidelse af motorvejsstrækningerne.
Det er alt sammen gennemsnitstal.
Jeg synes ikke, at der er nogen grund til, at fru Sandy Brinck tager på vej på den måde, for det er da ganske klart, at når der kommer en sådan påstand fra Vejdirektoratet om, at vejnettet ikke er godt nok til 130 km/t., må det naturligvis undersøges.
Men jeg syntes, at det var en meget overraskende påstand, og det tror jeg også at det må have været for Socialdemokratiet.
Sandy Brinck (S), 2002-10-08:
Det er jo lige før, at man skal undskylde, at man rent faktisk tror på det, regeringen selv skriver.
I bemærkningerne er der sådan en fin lille tabel, det er tabel 8, den er oven i købet indrammet, hvor der står: »Stigning i antal dræbte/år: 2-3. Stigning i antal tilskadekomne/år: 8-17.
Stigning i antal personskadeulykker/år: 6-12.«
Det er ikke noget, jeg har fundet på.
Det er ikke noget, et reklamebureau har fundet på.
Så er det da korrekt, at der står, at motorvejene er de sikreste i forhold til så mange andre veje.
Det har jeg heller ikke benægtet, men jeg vil dog godt nuancere udsagnet lidt ved at sige, at der faktisk også står, at mens antallet af uheld er faldet på samtlige andre strækninger,
har vi desværre oplevet status quo på motorvejsstrækningerne.
Og det, at noget er det sikreste, gør det ikke til det sikre.
Der sker faktisk stadig væk uheld, og regeringens siger altså selv, at vi får to-tre ekstra dræbte på baggrund af det her lovforslag.
Per Dalgaard (DF), 2002-10-08:
Som udgangspunkt kan man jo altid blive klogere, men sådan som situationen er nu, er der ikke nogen ændringer eller nivelleringer i det forhold, jeg taler om her.
Det er et beløb, der skal udbetales, hver gang et familiemedlem bliver udsat for død som følge af vold eller grov uagtsomhed.
Nu, da Socialdemokratiet er kommet i opposition, har de jo svar på alle problemer, alle politiske spørgsmål løses nu.
Jeg vil i forbindelse med motorvejsproblematikken og hastighederne spørge fru Sandy Brinck: Vil Socialdemokratiet fastholde status quo, eller foreslår man, at de sættes ned?
Jacob Buksti (S), 2002-10-08:
Jeg glæder mig også til, at hr. Karsten Nonbo svarer på hr. Keld Albrechtsens spørgsmål, for det var sådan set det samme, jeg stillede.
Men jeg forstår ikke Karsten Nonbos argumentation...
Line Barfod (EL), 2002-10-08:
Det vil sige, at hr. Karsten Nonbos svar skal forstås sådan, at Venstre støtter dette forslag med de forudsætninger, der ligger, og altså accepterer, at der vil blive 2-3 flere dræbte og et antal flere lemlæstede ved trafikulykker, fordi man ønsker at køre stærkere på motorvejene.
Det er selvfølgelig modigt, at man har den slags holdninger.
Per Dalgaard (DF), 2002-10-08:
Vi synes, at ethvert dødsfald, hvor der er vold og grov uagtsomhed, er et særligt tilfælde, så derfor skal der ikke nivelleres på det, og derfor skal det være et fast beløb.
Jeg kan ikke forstå, at det er så svært at forstå.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-10-08:
Hr. Nonbo svarer ikke på spørgsmålene.
Jeg spurgte, om han bestrider de oplysninger, Vejdirektoratet har fremlagt om, at konsekvensen af det her lovforslag vil være 2-3 flere døde.
Så kommer der i stedet for en forklaring om, at så er der nok nogle færre, der bliver slået ihjel et andet sted, men det er ikke det, der oplyses i forslaget.
Jeg går ud fra, at ministeren står inde for de bemærkninger, der er i forslaget, og det er, at der bliver flere døde.
Så siger hr. Nonbo endda, at han på et senere tidspunkt vil arbejde for at få udvidet forslaget til også at gælde endnu flere strækninger med 130 km/t., dvs. endnu flere døde, hvis man baserer sig på Vejdirektoratets beregninger.
Jeg vil godt bede hr. Nonbo om at sige til mig, om han anerkender de beregninger, Vejdirektoratet har lavet, eller han ikke gør det, for hans tale tyder på, at han simpelt hen bestrider det, Vejdirektoratet har fremlagt, og det mener jeg da vi må basere os på.
Så svarer hr. Nonbo heller ikke på det spørgsmål, der er helt afgørende: Hvor mange liv vil Venstre være med til at ofre på det her alter?
Det synes jeg da er et rimeligt spørgsmål, for hvis man anerkender Vejdirektoratets beregninger, så er det allerede med det her forslag 2-3 mennesker om året, der skal miste livet på grund af Venstres politik, og endnu flere i fremtiden, hvis hr. Nonbo får sin vilje.
Jørgen S. Lundsgaard (KF), 2002-10-08:
Da mit partis ordfører, hr. Helge Adam Møller, er forhindret i at være til stede, skal jeg på hans og den konservative folketingsgruppes vegne udtale følgende: Et vigtigt element i konservativ retspolitik har altid været at sætte ofrene i centrum. Derfor kan vi Konservative fuldt og helt støtte forslaget.
Gennem de seneste år har brede flertal i Folketinget gennemført klare forbedringer vedrørende erstatninger til ofre.
Dette skete bl.a. sidste år, hvor vi ændrede erstatningsloven, således at erstatningen for tab af forsørger blev næsten fordoblet.
Dette forslag er et yderligere initiativ i den ovennævnte retning.
Forslaget bygger som tidligere omtalt bl.a. på de erfaringer, man havde efter den tragiske nedskydning af en motorcykelbetjent for nogle år siden i Jylland i forbindelse med et udenlandsk bankrøveri.
Det viste sig her, at der selv i dette tilfælde ikke var mulighed for at tilkende den efterladte hustru og børnene en godtgørelse for den lidelse og krænkelse, som de var blevet udsat for, ved at ægtemanden, faderen, var blevet nedskudt på åben gade.
Det er vigtigt at fastslå, at de gældende regler i erstatningsansvarsloven betyder, at de efterladte kan få erstatning for den direkte økonomiske skade, de har lidt som følge af dødsfaldet.
Det vil sige en erstatning for tab af forsørger, begravelsesudgifter m.m. Så langt så godt.
Men den eksisterende erstatningsansvarslov giver ikke mulighed for en godtgørelse for tort, psykisk smerte, lidelse og tilsvarende hos de efterladte, og dødsfald under sådanne omstændigheder vil typisk indebære helt særlige følelsesmæssige belastninger for de efterladte.
Det tror jeg enhver kan sætte sig ind i, for eksempel hvis et drab er begået under voldsomme og brutale omstændigheder.
I sådanne tilfælde bør der efter konservativ opfattelse være mulighed for at udbetale en erstatning, ligesom der allerede eksisterer muligheden for at betale en tortgodtgørelse til f.eks. et voldtægtsoffer efter § 26 i erstatningsansvarsloven.
Sammenfattende finder vi altså, at det er et godt og et rigtigt lovforslag, som vi håber kan blive vedtaget snarest muligt.
De nye regler træder jo først i kraft, efter at de er endeligt vedtaget her i Folketinget og derefter bekendtgjort i Lovtidende.
Anne Baastrup (SF), 2002-10-08:
Det her lovforslag har der ligget en lang proces foran.
Som flere af ordførerne tidligere har sagt, var det jo et led i en diskussion, vi havde om ændringer af erstatningsansvarsloven tilbage i folketingssamlingen 2000-01, og i den forbindelse forøgede man jo godtgørelsen, når det drejede sig om blandt andre voldtægtsofre, men også i øvrigt, når det drejede sig om de sager, som erstatningsansvarsloven omfatter.
Det, man så i øvrigt lavede dengang, var, at mennesker, der blev udsat for voldtægt, fik torterstatning.
En torterstatning, der er i størrelsesordenen 100.000 kr. Det, man gør nu, er at udvide den torterstatningsmulighed til også at omfatte ægtefæller og samlevende børn og i et vist omfang også forældre i den situation, hvor forældrene er reelt forsørget af deres børn.
Måtte der komme forskellige vinkler ind undervejs i Retsudvalgets behandling af lovforslaget, er vi naturligvis åbne over for at se på dem, men generelt støtter vi det. På trods af at Dansk Folkeparti jo var inde i overvejelserne om at forøge godtgørelsen, mener vi, at niveauet er passende.
Men det er en diskussion, som vi i hvert fald på nuværende tidspunkt ikke havde forestillet os, at vi skulle i gang med, og det er set i lyset af, at erstatningsansvarsloven for ganske få år siden hævede erstatningssummerne betragteligt.
Men har Dansk Folkeparti nogle argumenter for det, så ser vi med stor fornøjelse på dem.
Elisabeth Arnold (RV), 2002-10-08:
Det Radikale Venstre er tilfreds med, at der nu kommer den tredje del af arbejdet med erstatningsansvarsloven, som vi jo tidligere har diskuteret her i Folketinget.
Der er foretaget en kraftig forhøjelse af de erstatninger, man kan få, for tab af forsørger, og der er også givet andre typer erstatningsmuligheder, bl.a. for uforudsete udgifter.
Det her drejer sig så om, at det skal være muligt at yde erstatning til efterladte ved dødsfald som følge af forsætlige eller groft uagtsomme handlinger.
Hidtil har offeret for en forbrydelse kunnet få erstatning for tort og svie, men efterladte har kun kunnet få erstatning for tab af forsørger og ikke for det lidt mere svævende begreb tort. Der er som sagt tale om en opfølgning af et udvalgsarbejde fra Justitsministeriet, og det vil herefter blive muligt at få et plaster på såret ud over den økonomiske erstatning for tab af forsørger.
Det princip synes vi fra Det Radikale Venstres side er rigtigt, og det er godt, at vi nu får en bestemmelse om det.
Der skal nok komme nogle afgrænsningsproblemer, det har debatten her jo allerede vist, at der kan være stof til, og der skal også nok kunne blive diskussion om størrelsen af godtgørelsen.
Men at vi nu kommer i gang med at indhøste nogle erfaringer med princippet om at kunne give efterladte for ofre for forbrydelser et plaster på såret ud over den økonomiske erstatning, er Det Radikale Venstre i hvert fald tilhænger af.
Vi støtter forslaget.
Line Barfod (EL), 2002-10-08:
Også Enhedslisten kan støtte forslaget, og jeg skal ikke gentage alle de gode argumenter, som flere af de andre ordførere er kommet med, om, hvorfor det er positivt, at vi nu får forslaget.
Jeg skal bare tilføje, at der i forslaget har været lagt vægt på, at det vil gælde ofre for forbrydelser i form af drab og i forhold til grov uagtsomhed, også inden for færdselsområdet.
Jeg vil godt gøre opmærksom på, at det forhåbentlig også kommer til at gælde de arbejdsulykker, der desværre sker
indimellem, hvor arbejdsgivere forsætligt eller groft uagtsomt udsætter deres medarbejdere for at komme ud for arbejdsulykker, som folk i nogle tilfælde dør af
I forhold til spørgsmålet omkring erstatning for psykiske skader, som både Forbrugerrådet og Landsforeningen Hjælp Voldsofre er inde på i deres høringssvar, fremgår det jo både af bemærkningerne til lovforslaget og bemærkningerne til høringssvaret fra Justitsministeriet, at man mener, at det skal man overlade til retspraksis. Man gør jo ganske rigtigt opmærksom på, at lovgivningen ikke er til hinder for, at der kan gives erstatning for psykisk skade, men så virker det måske umiddelbart lidt mærkeligt, at - som det fremgår af bemærkningerne - en ansat, der har overværet, at en anden kommer til skade ved en ulykke, kan få erstatning for den psykiske skade, hvorimod den pårørende til den, der dør, hvis vedkommende har overværet det, ikke kan få erstatning for den psykiske skade. Det kunne være, at vi skulle se lidt nærmere på det og på den lovgivning, man har gennemført i Sverige, hvor man altså har været inde at lovgive omkring psykiske skader.
Til sidst vil jeg lige sige lidt om Erstatningsnævnet for voldsofre, som man kan sige ikke umiddelbart har noget med det her forslag at gøre, men det har jo betydning, når man ser på, hvordan man kan hjælpe voldsofre.
Det er helt urimeligt, at man i dag, hvis man sender en ansøgning ind til Erstatningsnævnet, får at vide, at der som udgangspunkt går 7 måneder, før de overhovedet begynder at se
på sagen.
Vi har svært ved at forstå, at regeringen ikke kan finde de trods alt meget små midler, der er tale om, for at Erstatningsnævnet kan få den nødvendige bemanding til at behandle sagerne hurtigere.
Det vil vi fortsat presse på for, for vi synes faktisk, det er ret pinligt for regeringen, at man ikke er i stand til at finde de få midler til Erstatningsnævnet.
Det virker også lidt mærkeligt, når man uden problemer kan finde de 3 mio. kr. på den kommende finanslov, som det her forslag koster, at man så ikke kan finde de få midler, der er tale om til Erstatningsnævnet.
Jann Sjursen (KRF), 2002-10-08:
Også Kristeligt Folkeparti støtter helhjertet det lovforslag, som regeringen har lagt frem.
Vi synes, det er udmærket, at vi nu - om man så må sige - får færdiggjort arbejdet omkring erstatningsansvar og lovgivningen herom; at vi også får dækket de sidste huller, der er i den nuværende lovgivning. Reglen om, at man i erstatningsansvarsloven om godtgørelse til efterladte ved dødsfald, der er forvoldt forsætligt eller groft uagtsomt, nu indsætter en ny regel herom, er vi tilhængere af.
Det vil vi ikke sætte spørgsmålstegn ved, og vi synes, at det passer i forhold til niveauet for de øvrige godtgørelser, som kan ydes efter loven.
Hvis man derfor fra nogle partiers side vil ændre på det spørgsmål, så kommer man sådan set til at se på andre spørgsmål ifølge lovgivningen, for der må være proportionalitet mellem de forskellige typer godtgørelser, der gives efter loven, ellers går det da helt galt.
Derfor stiller jeg mig lidt uforstående over for de bemærkninger, som hr. Per Dalgaard tidligere i debatten gjorde, medmindre Dansk Folkeparti har i sinde at søge en revision af næsten hele loven og de forskellige godtgørelsestyper, der er der. Men vi synes som sagt, at der er tale om et fint fremskridt og en fuldendelse af det arbejde, der har været gjort på området i de senere år, og derfor støtter vi lovforslaget.
Der kan under udvalgsarbejdet selvfølgelig være anledning til at diskutere den endelige afgrænsning, som også den foregående ordfører gjorde opmærksom på.
Det medvirker vi også gerne til, for vi synes selvfølgelig, at det er vigtigt, at lovgivningen forekommer - skal vi kalde det - logisk i forhold til de forskellige typer, hvorefter der kan udbetales erstatning.
Der kan der godt være anledning til, synes jeg, under udvalgsarbejdet at kigge nærmere på de eksempler, som også fru Line Barfod nævnte i sit ordførerindlæg.
Men ellers positiv tilslutning fra Kristeligt Folkepartis side.
Margrete Auken (SF), 2002-10-08:
For det første må jeg lige sige til hr. Karsten Nonbo, at de tidligere hastighedsgrænser altså er lavet ud fra velovervejede - som selvfølgelig ikke er de samme - holdninger til, hvor mange ulykker der må være.
Nu har jeg været med til det i så mange år, og det er ikke lavet tilfældigt, som det næsten kunne fremgå af indlægget.
Det andet, jeg vil sige, er: Skal jeg forstå
Venstres ordfører sådan, at det kun kan være en hastighedsulykke, hvis man har overtrådt den til enhver tid gældende regel?
Det vil sige, at det ikke er en hastighedsulykke, hvis vi bare sætter hastighedsgrænsen op til 170 km/t.
Det er jo vitterlig nonsens.
Der kan da være steder, hvor det at køre 60 km/t., hvis forholdene ikke er til det, selv om det måske formelt er lovligt, kan afstedkomme en hastighedsulykke, fordi man kører for stærkt på det sted og ikke kan nå at reagere, hvis der kommer et barn løbende ud eller et eller andet andet sker.
Så er det en hastighedsulykke, selv om det ikke er ulovligt i den situation.
Det er det nu, for man skal altid køre efter forholdene.
Mit tredje spørgsmål er: Kender hr. Nonbo nogen, der ikke vil køre på motorvejen, fordi vi ikke må køre stærkt nok dér, og derfor kører på landevejen i stedet for?
Argumentet er jo, at vi får flere til at køre på motorvej, hvis vi sætter hastighedsgrænsen op.
Jeg tror ikke, han har mødt nogen, der siger: Jeg vælger motorvejen fra, fordi jeg ikke må køre så hurtigt, og så tager jeg landevejen i stedet for.
Poul Fischer (DF), 2002-10-08:
Jeg må sige, at der er tale om lidt af en kovending i Venstres folketingsgruppe i forhold til tidligere udmeldinger.
Man ligger nu åbenbart under for smagsdommere, i dette tilfælde Vejdirektoratet.
Jeg vil gerne spørge Venstres ordfører, hr. Karsten Nonbo, med hvilken begrundelse man anerkender den viste fordeling af hastighedsgrænserne i lovforslaget.
De i lovforslaget viste skønnede strækninger med 130 km/t. er jo strækninger, der er etableret, mens man har haft hastighedsbegrænsninger her i landet på 100 og 110 km/t. Andre vejstrækninger er etableret, mens man har haft frie hastigheder, og på disse strækninger lægger lovforslaget op til hastigheder på 110 og 120 km/t.
Hænger det sammen?