Frank Jensen (S), 2002-12-05:
Ved førstebehandlingen af L 46 tilkendegav vi fra Socialdemokraternes side, at vi var meget positivt indstillet over for at lave en momskompensationsløsning, hvor uddannelsesinstitutionerne har mulighed for at få refunderet deres moms, efter at man har fået beskåret sine taxametre.
Det hang jo sammen med, at vi ude fra en række institutioner havde fået beskrevet, hvordan virkeligheden ville være for dem, hvis vi gennemførte det lovforslag, som ministeren havde fremsat.
Og det var jo f.eks., at vi fra Odense Tekniske Skole havde fået beskrevet, at en gennemførelse af en beskæring af deres bygningstaxameter med 15 pct. ville koste bare Odense Tekniske Skole 6,2 mio. kr.
For Center for Erhvervsuddannelser i Kolding ville det komme til at koste 2 mio. kr., for Aalborg Tekniske Skole 7,4 mio. kr., for EUC Nord 3,1 mio. kr. og for Industri- og Håndværkerskolen i Nykøbing Falster ville det koste over 2 mio. kr. Derfor tilkendegav vi, at vi måtte have en løsning under udvalgsbehandlingen, der sikrede, at hver eneste institution havde og har en mulighed for at få deres penge tilbage igen.
Og der er altså en meget stor forskel for de institutioner, som har bygget inden for de seneste år, og som jo har afholdt deres byggemoms i forbindelse med hjemtagningen af realkreditlån og derfor ikke i de efterfølgende år har nogen moms, de kan få kompenseret i ministeriet.
Vi er glade for, at ministeren har lyttet til os, i den forstand at ministeren i hvert fald har besluttet at udskyde det 1 år, eller at gøre det muligt for institutioner at få udskudt det at få bygningstaxameteret ind under momskompensationsordningen i 1 år.
Men når vi så når frem til 1. januar 2004, er vores analyse af det her, at vi så kan stå nøjagtig i den samme situation, nemlig at der er meget stor forskel på, hvilke institutioner der bliver vindere, og hvem der bliver tabere.
Det har så gjort, at ministeren har tilsendt udvalget et betænkningsbidrag, hvori ministeren tilkendegiver, at der kan være utilsigtede virkninger, der ikke kan løses, uden at der tilføres ekstraordinære økonomiske midler i en overgangsperiode.
Men når man så her også taler om en overgangsperiode, så er det igen fuldstændig uigennemsigtigt, hvem der bliver tabere, og hvem der bliver vindere. Jeg synes, at jeg må sige, at den måde, hvorpå ministeren har serviceret Folketingets Uddannelsesudvalg under behandlingen, heller ikke har været tilfredsstillende, den har været kritisabel.
Det har vi ikke kunnet få.
Det er stærkt utilfredsstillende, og det er ikke i overensstemmelse med de lovkvalitetskrav, vi i øvrigt har forsøgt at pålægge hinanden her i Folketinget.
Vi har derfor fra Socialdemokratiets side stillet et ændringsforslag, som vi nu skal stemme om om lidt.
Og det er et ændringsforslag, som tager hele det der bygningstaxameter ud af lovforslaget, så vi alene har momskompensationsafløftningen på de dele, hvor vi og institutionerne har mulighed og chance for at forudse de økonomiske konsekvenser for hver eneste institution. Derfor vil jeg opfordre Folketinget til at vedtage det af Socialdemokratiet stillede ændringsforslag.
Jeg synes, at alle skylder hinanden, da det ikke er en politisk uenighed, vi har om, hvorvidt det er hensigtsmæssigt at gøre det her, at vi gør tingene ordentligt, at ministeren får lavet sit hjemmearbejde, får forhandlet det her med institutionerne og så kan komme med et ændringsforslag i løbet af den kommende folketingssamling, hvori man så kan gennemføre en momskompensationsløsning, der også inkluderer institutionernes bygningstaxameter.
Jeg synes, jeg vil appellere kraftigt til Venstre og De Konservative, som er partier, der også har været optaget af lovkvalitet, ikke mindst med Folketingets formand som en drivende kraft i forhold til at sikre lovkvaliteten, om virkelig at overveje det her.
Det har ikke nogen betydning, om det her får ikrafttræden fra 1. januar 2003 eller 1. januar 2004.
Man skylder altså hinanden her i Folketinget at sikre, at vi har mulighed for at forudse konsekvenserne af den lovgivning, vi laver.