Aage Frandsen (SF), 2003-01-16:
Indledningsvis vil jeg godt takke både statsministeren og justitsministeren for deres besvarelser og ikke bare som en almindelig høflighedsfrase, men som udtryk for, at jeg er glad ved, at både statsministeren og justitsministeren er åbne over for at se på forholdene og erkender, at der kan være et grundlag for det.
For os drejer det sig ikke om, hvorvidt man skal tillade eller ikke tillade særlige rådgivere.
Det gjorde vi i forbindelse med, at Bundgaard-Nielsen-betænkningen blev afgivet, hvor vi gav udtryk for, at nu var det område hegnet ind, og at vi mente, det var på en fornuftig måde.
Vi var sådan set mere positive over for ordningen, end Venstres formand var på det tidspunkt, hvor Venstreformanden gav udtryk for, og jeg citerer: »Jeg har altid været imod det.
Og det er jeg fortsat«.
Men man kan jo have et standpunkt, og man kan indtage et nyt.
Jeg skal aldrig bebrejde de mennesker, der gør det.
Vi kvitterede også for den daværende justitsministers redegørelse fra oktober 2001, hvor vi synes, at der med hensyn til folkeafstemninger var nået en bedre præcisering og klargøring af reglerne.
Og vi sagde ved den lejlighed, at nu var også det område belyst tilfredsstillende.
Jeg vil også sige, at dér var vi mere positive end Venstres daværende politiske ordfører, som gav udtryk for: »En række af de sager, som har født debatten, bliver slet ikke omtalt i redegørelsen.
Svaret på dem står fortsat og blafrer i vinden«.
Det, som jo nu har affødt hele diskussionen, er, at der må siges at være nogle uklarheder på nogle områder, og at der samtidig er sket nogle klare overtrædelser af de regler, der gælder for embedsmænd.
Helt centralt i det danske embedsmandssystem
er, at embedsmænd ud over at være loyale over for deres ministre også er det over for sandheden.
I tilfældet med finansministerens spindoktor mener jeg også, at det var helt grotesk, at vedkommende udtalte sig om finansministerens personlige forhold.
Det mener jeg aldrig en embedsmand skal gøre.
Det mener jeg er vigtigt at understrege.
Men efter vores opfattelse kan der være grund til at se på en række ting i forhold til et udvalgsarbejde.
For det første er der grund til at se på, om der er behov for at præcisere de eksisterende regler for embedsmændene generelt.
For det tredje at se på de erfaringer, man har andre steder, og hvad man har gjort ved det.
Så er det også for det fjerde at se på, hvordan forholdet er til partierne.
I den forbindelse har vi tidligere udtrykt undren over, at det kan lade sig gøre, at en særlig rådgiver også står i et lønforhold til et politisk parti.
For det femte kan der være grundlag for generelt at se på ansættelsesforhold for embedsmænd specielt i den situation, hvor de er særlige rådgivere.
For det sjette kan der være behov for at se på, om der er brug for et særligt kodeks for disse særlige rådgivere, specielt når de optræder som spindoktorer.
For det syvende kan der være grundlag for at se på forholdet til pressen.
Er der behov for en særlig procedure i forbindelse med, at der er dele af pressen, der måske føler sig misinformeret eller fejlinformeret eller bliver foreholdt oplysninger eller ikke får de oplysninger, de synes, der er interessante?
I den forbindelse vil jeg ikke undlade at nævne
Jeg siger ikke, at der er foregået noget forkert, men det er lidt interessant det der med, hvad et embedsapparat må give videre, eller er det statsministeren der giver det videre?
Jeg understreger meget, at der er forskel på, hvad politikeren gør, og hvad embedsmændene gør.
Det, som for er os konklusionen, og åbenbart også er det for et flertal i Folketinget - det synes jeg er lykkeligt - er, at man godt vil se videre på dette.
Og på den baggrund skal jeg på vegne af Socialististisk Folkeparti, Venstre, Socialdemokratiet, Dansk Folkeparti, Det Konservative Folkeparti, Det Radikale Venstre og Kristeligt Folkeparti fremsætte følgende: Forslag til vedtagelse »Folketinget konstaterer, at flere embedsmænd de seneste år er ansat som særlige rådgivere.
Folketinget konstaterer, at der har været eksempler på, at særlige rådgivere ikke har levet op til de almindelige regler og forpligtelser, som de er underlagt.
På den baggrund pålægger Folketinget regeringen at nedsætte et sagkyndigt udvalg, der fortrinsvis skal bestå af uafhængige sagkyndige, og som i forlængelse af betænkning 1354 fra 1998 og R 2 fra 4. oktober 2001 skal analysere og vurdere behovet for en yderligere præcisisering af reglerne for embedsmænd generelt og for embedsmænd ansat som særlige rådgivere, herunder som pressemedarbejdere, hvor der bl.a. også skal ske en inddragelse af erfaringer fra andre lande.