Ole M. Nielsen (KRF), 1999-12-08:
Da Kristeligt Folkepartis ordfører, hr. Jann Sjursen, ikke kan være til stede, skal jeg fremføre følgende: Kristeligt Folkeparti ser frem til det forestående topmøde i Helsinki. Det skyldes først og fremmest, at der på det topmøde for alvor bliver taget fat på at skabe mere plads i fællesskab til de lande, der står på spring til at blive medlemmer af EU.
Amsterdamtraktaten, som blev kaldt en udvidelsestraktat, løste jo ikke de grundlæggende institutionelle spørgsmål, der knytter sig til udvidelsen.
Da udvidelsesplanerne er noget af det bedste, der er hændt EU, så hilser vi en ny regeringskonference om de institutionelle spørgsmål velkommen.
Vi ønsker en smal regeringskonference, der først og fremmest håndterer de spørgsmål, der knytter sig til dette tema, dvs. spørgsmålene om stemmevægt i Ministerrådet, antallet af medlemmer i Europa-Parlamentet og Kommissionens sammensætning.
Kristeligt Folkeparti er også villigt til at acceptere, at udfaldet af regeringskonferencen bliver, at Danmarks formelle indflydelse reduceres i f.eks. Ministerrådet.
Det, vi vinder ved udvidelsen, er så langt større, nemlig et fællesskab, der overvinder tidligere modsætninger mellem Europas lande.
Et af de eventuelle nye kandidatlande, der på topmødet vil påkalde sig større opmærksomhed, er Tyrkiet.
Kristeligt Folkeparti finder det vigtigt at inddrage Tyrkiet i det europæiske samarbejde.
Men vi finder det ikke specielt oplagt, at Tyrkiet får kandidatstatus til EU, al den stund at landet har problemer med overholdelse af menneskerettighederne og opfyldelsen af de såkaldte københavnerkriterier.
Over for det står naturligvis også Kristeligt Folkepartis ønske om at fastholde Tyrkiet i en europæisk sammenhæng og ikke give anledning til, at kræfter i Tyrkiet, der vil orientere landet bort fra Europa, får vind i sejlene.
Kristeligt Folkeparti tillægger det således afgørende betydning, at topmødets drøftelser og afgørelser vedrørende Tyrkiet ikke kan tolkes som en svækkelse af københavnerkriterierne.
Og så til diskussionen om opbygningen af militære kapaciteter i EU.
Kristeligt Folkeparti er tilfreds med, at regeringen valgte allerede på udenrigsministermødet i mandags at erindre de øvrige EU-medlemslande om de danske forbehold.
Vi er af den opfattelse, at de beslutninger, som der lægges op til at der skal træffes på topmødet, lægger op til en udvikling af EU-samarbejdet, der klart overskrider det danske forsvarsforbehold.
Vi synes derfor også, det vil være på sin plads, at regeringen erindrer om forbeholdet på selve topmødet i Helsinki.
Hvad der imidlertid er endnu mere beklageligt, er, at regeringen vil lade danske repræsentanter deltage i den militære komités arbejde, når denne bliver nedsat.
Uanset hvad man mener om det danske forsvarsforbehold, om man er for eller imod, så er det der.
Og det var under den forudsætning, at et flertal af befolkningen stemte ja ved folkeafstemningen i 1993.
Når nu det, vi er undtaget fra, begynder at blive til virkelighed, så virker det alt andet lige besynderligt, at Danmark vil sætte sig til bordet i den militærkomité.
Det er muligt, at regeringens kurs kan forsvares juridisk, men politisk bliver der med regeringens og flertallets holdning lagt gift ud for debatten om det betimelige i at opretholde eller ophæve forsvarsforbeholdet.
Debatten drejer sig allerede nu om, hvorvidt regeringen fifler med forbeholdet eller ej.
Kristeligt Folkeparti mener, at forsvarsforbeholdet respekteres ved, at regeringen holder Danmark uden for det samarbejdsområde, som forbeholdet vedrører.
Så lad de andre fortsætte med deres køreplaner og komiteer for det militære samarbejde.
Det hverken skal eller vil vi hindre dem i.
Og det har vi også tilkendegivet at vi ikke vil.
Så kan regeringen som på ØMU-området bruge sine kræfter på at fortælle Folketinget og befolkningen, hvorfor den mener vi skal sidde med ved bordet, og hvorfor forsvarsundtagelsen så skal ophæves.
Det vil være ærlig snak.
For nu er det militære samarbejde i EU ikke længere snak, det er virkelighed.
Det er ikke den skrækvision, som det er blevet gjort til.
Det står heller ikke i modsætning
til samarbejdet i NATO, om end faren for dobbeltarbejde og et svækket amerikansk engagement er nærliggende.
Men det er på kant med den danske undtagelse.
Og så til diskussionen på topmødet om krigen i Tjetjenien.
Kristeligt Folkeparti finder det absolut nødvendigt, at regeringen på topmødet arbejder stærkt for, at EU indfører sanktioner over for Rusland.
Det er helt uacceptabelt, sådan som Rusland fører sig frem uden nogen som helst respekt for international lov og ret. Russerne har tilsyneladende været argumentresistente, og det er vores opfattelse, at EU nu ikke længere kan nøjes med at drøfte og overveje sanktionsvåbenet.
Nu må der skrides til handling.
Lad mig afslutningsvis nævne udviklingslandene.
I forbindelse med behandlingen af EU's budget for år 2000 er der enighed om at afsætte en reserve til genopbygningsbistanden til Kosovo.
Reserven bliver finansieret ved bl.a. en besparelse på EU's udviklingsbistand til udviklingslandene.
Danmark har under budgetproceduren opfordret Kommissionen til ikke at lade denne besparelse ramme de mindst udviklede lande.
Kristeligt Folkeparti mener, at det er af stor betydning for verdenssamfundet, hvordan lige præcis EU finansierer genopbygningsbistanden til Kosovo.
Og vi mener, at det vil være på sin plads, om denne problemstilling også blev rejst på topmødet.