runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lissa Mathiasen (S), 2005-03-18:
Jeg synes sådan set ikke, at jeg fik noget andet svar end en erkendelse af, at der bliver længere, og vi taler altså for nogles vedkommende om afstande på over 100 km.
Det har været sagt, at med den nye strukturreform er det meningen, at borgerne skal sættes i centrum, og så er det jo sådan set ligegyldigt, hvor mange gange i sit liv man kommer ud for det her.
I den periode, hvor man er udsat for det her, er det hårdt for børnene og svært at få tingene til at løse sig og hænge sammen, og hvordan forestiller man sig fra Venstres side, at mægling, børnesagkyndige undersøgelser m.v. skal foregå?
Er det meningen, at folk skal drage over 100 km med den kollektive trafik og tage en dag eller flere dage fri?
Vi ved jo godt, at mægling ikke afsluttes på én dag, og at konfliktløsning ikke afsluttes på én dag, tværtimod, og hvordan forestiller man sig, at det skal løses i praksis?
Birthe Rønn Hornbech (V), 2005-03-18:
Det hører naturligvis med, at når man nedlægger amterne og erstatter dem med fem regioner og fem statsforvaltninger, bliver der længere.
Det kan ikke være anderledes, men fru Lissa Mathiasen må jo også medgive mig, at det altså er sjældent i ens liv, at man skal bruge statsforvaltningerne.
Men jeg er meget villig til at høre, hvad fru Lissa Mathiasen, som jeg forstår vil gå konstruktivt ind i arbejdet med kommunalreformen, har af ideer.
Martin Henriksen (DF), 2005-03-18:
Der lægges op til, at borgerne som udgangspunkt får det lettere, når der indtræffer den uheldige situation, at en familie går fra hinanden.
Dansk Folkeparti lægger vægt på, at der i lovforslaget tages hensyn til barnets ønsker og behov.
Vi finder ligeledes, at statsforvaltningens rolle i sager om forældremyndighed og samvær er positiv, forstået på den måde at der lægges vægt på, at man som udgangspunkt skal forsøge at skabe enighed før en eventuel retssag.
Det er afgørende, at en skilsmisse er så skånsom som mulig, specielt når der er små børn med i forløbet.
Det er dog vigtigt for Dansk Folkeparti at understrege, at det først og fremmest er forældrenes ansvar at opnå et resultat, der er til gavn for barnet.
Det er også vigtigt for Dansk Folkeparti, at afgørelsen falder ud til fordel for barnet, og som jeg læser lovforslaget, skal der tages meget hensyn til barnet, og det støtter vi helhjertet.
Jeg synes, det er relevant i anledning af dette lovforslag at rejse spørgsmålet om, hvorvidt fædrenes rettigheder bliver tilgodeset i tilstrækkelig grad.
Vi ved, at fire ud af fem sager, der omhandler forældremyndighed, falder ud til moderens fordel, så på dette område er det vigtigt, at vi ikke bare lader stå til, men får undersøgt de faktiske forhold, for hvis vi mener noget med al den snak om ligestilling, skal den naturligvis gå begge veje.
Men som udgangspunkt er det altid barnets tarv, der skal være i centrum for enhver beslutning; det skal stå fast.
Dansk Folkeparti synes, det er positivt, at bl.a. Foreningen Far får en repræsentant i det udvalg, der om ikke så længe skal kigge på forældremyndigheds- og samværsregler, men jeg understreger igen, at det altoverskyggende er at sørge for, at barnet får det så godt som muligt.
Det lægger dette lovforslag op til, og derfor kan Dansk Folkeparti støtte forslaget.
Lissa Mathiasen (S), 2005-03-18:
Det blev sagt i ordførertalen, at der skal tages de størst mulige hensyn, men samtidig ved vi, at konstruktionen her kommer til at betyde, at der for en del familier og altså også for børnene vil være en meget lang vej, når de skal til børnesagkyndig undersøgelse og til diverse forhandlinger i forsøget på at få en mægling til at falde på plads.
Nu spurgte jeg før fru Birthe Rønn Hornbech fra Venstre, og jeg vil også godt stille det samme spørgsmål til Dansk Folkepartis ordfører: Vil Dansk Folkeparti eventuelt være positiv over for det forslag, jeg stillede om, at man kunne lade statsforvaltningerne være udfarende, så det var dem, der besøgte familierne, og børnene ikke skulle forulempes ved at skulle transporteres mange gange meget langt?
Det vil nemlig også belaste børnene, så vil man være positiv over for en sådan tanke?
Martin Henriksen (DF), 2005-03-18:
Det er min opfattelse, at der også vil være mulighed for at oprette filialkontorer, og så kan man diskutere, hvor de skal placeres.
Men hvis der kommer nogle forslag, som kan bruges til noget, vil Dansk Folkeparti godt være med til at kigge på dem.
Lene Espersen (KF), 2005-03-18:
På nogle synes jeg næsten, det har lydt, som om der i dag kunne sættes spørgsmålstegn ved det, men vi har altså foreningsfrihed i Danmark, og det betyder, at regionerne altså også kan danne en forening, hvis der er behov herfor.
Det er selvfølgelig også naturligt, at hvis en sådan forening af regioner blev dannet, ville det være helt i overensstemmelse med praksis, at foreningen så også undtages fra fondslovens regler på samme måde, som det har været tilfældet med Amtsrådsforeningen i dag.
Det betyder så selvfølgelig også, at jeg meget gerne under den udvalgsbehandling, der vil være, medvirker til, at Folketingets partier får en nærmere afklaring af det her.
Jeg ønsker ikke at sende et signal om, at vi fra regeringens side er modstandere af, at regionerne danner forening, og hvis der er behov for, at der bliver præciseret noget under udvalgsbehandlingen, så gør vi som sagt meget gerne det.
Men ellers takker jeg for opbakningen, og som sagt medvirker jeg gerne til, at dette spørgsmål bliver bedre afklaret under udvalgsbehandlingen.
Lissa Mathiasen (S), 2005-03-18:
Jamen det er da glædeligt, hvis det, Dansk Folkeparti siger, betyder, at der ikke er lavet en endelig aftale, og så må vi jo spørge ministeren, om der heller ikke er lavet en endelig aftale om antallet af filialkontorer.
Sådan som jeg har opfattet det, taler vi om fem statsforvaltninger plus fem filialkontorer.
Men de fem filialkontorer gør ingen sommer set i lyset af den geografiske spredning af kontorerne, og det er derfor, jeg spørger: Vil Dansk Folkeparti være positiv over for at sige, at det er medarbejderne fra statsforvaltningen, der må drage ud til den enkelte familie, frem for at børnene skal hives med hele vejen, måske 100 km eller 125 km? Vil man være positiv over for det forslag?
Per Ørum Jørgensen (KF), 2005-03-18:
Da de 14 statsamter og Københavns Overpræsidium nedlægges som et led i kommunalreformen og erstattes af fem statsforvaltninger, er det naturligt, at disse områder overtager de fleste af statsamternes opgaver på det familieretlige område.
Det giver mulighed for at skabe en bedre struktur, da borgerne ifølge lovforslaget kun skal rette henvendelse til ét sted, nemlig til statsforvaltningen.
Vi ser positivt på, at forslaget lægger op til en mere enkel sagsbehandling, en bedre konfliktmægling imellem parterne, og vi håber, at dette forslag kan bidrage til, at færre sager indbringes for retten, og at man igennem en styrket rådgivnings- og mæglingsindsats kan sikre bedre og hurtigere løsninger for borgere, der skal igennem en i forvejen vanskelig proces.
Det er sikkert ikke nogen overraskelse, at vi i Det Konservative Folkeparti støtter forslaget.
Jeg synes, det fremgår forholdsvis klart af lovforslaget, at det er børnesagkyndige, men det er i hvert fald en ting, jeg føler er vigtig, også for at vi kan få opdelt, kan man sige, den juridiske del og den børnesagkyndige del.
Der er nogle ting, der skal tages stilling til undervejs, bl.a. om midlertidige ordninger, og derfor er det vigtigt at have de to ting delt op.
Det er klart, at der skal være en i ordets egentlige forstand børnesagkyndig, der tager sig af de ting.
Fagligheden er selvfølgelig meget, meget væsentlig, og det er selvfølgelig også nogle af de ting, vi skal snakke om under udvalgsarbejdet, hvordan vi sikrer den rigtige faglighed.
Det er så væsentligt et spørgsmål, at det selvfølgelig skal være på plads.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2005-03-18:
Det Radikale Venstre er i udgangspunktet positivt indstillet over for lovforslagets hovedformål med én indgang i sager om separation, skilsmisse og forældremyndighed, og at denne indgang er de nye statsforvaltninger.
Men der er dog nogle spørgsmål, der melder sig, hvilket også fremgår af de mange høringssvar.
Vi skal være sikre på, at børnenes retsstilling er tilstrækkelig sikret også i de tilfælde, hvor forældrene bliver enige om en aftale, der ikke er til fordel for børnene.
Det har ministeriet været afvisende over for i bemærkningerne til høringssvarene.
Ministeriet påpeger dog nedsættelsen af et nyt lovforberedende udvalg om forældremyndighed og samvær, og det noterer vi med tilfredshed i Det Radikale Venstre.
Et andet spørgsmål, der bliver rejst, omhandler problematikken om voldelige ægtefæller i forbindelse med skilsmisse og samværssager.
Er ægtefæller – og her tænkes der jo især på kvinder med voldelige mænd – tilstrækkeligt sikret?
Det er vigtigt at have for øje, også set i et ligestillingsperspektiv.
Måske er det ikke i dette konkrete lovforslag, det skal sikres, men det betyder ikke, at spørgsmålet skal glemmes.
Institut for Menneskerettigheder er også kommet med høringssvar, og når det sker, bør ørerne altid holdes stive.
Burde det være sådan, at obligatorisk mødevirksomhed i disse sager, som lovforslaget omhandler, også burde omhandle anden kontakt end samvær?
Sådan lyder det i høringssvaret.
Jeg synes, at et mere imødekommende svar fra ministeriet havde været på sin plads.
I det hele taget rejses der en lang række spørgsmål vedrørende skilsmisse og forældremyndighed i forbindelse med dette lovforslag.
Der tales om nedsættelse af forskellige arbejdsgrupper og udvalg.
Det er sådan set fint nok, og Det Radikale Venstre vil i hvert fald gerne medvirke, jeg er sikker på sammen med den øvrige opposition, til at holde ministeren i ørerne og sørge for, at det også sker i praksis.
Der er meget, der tyder på, at netop dette område trænger til en gevaldig opstramning.
Vi kan ikke sidde overhørig, at børnene bliver ofre i forældrenes interne kampe og ofre for forældrenes skilsmisse i øvrigt.
Endelig skal det nævnes, at der er sat spørgsmålstegn ved de økonomiske konsekvenser af forslaget.
Der er stillet spørgsmål af så vel Advokatrådet, Dommerforeningen som Foreningen af Familieretsadvokater.
I lovforslagets bemærkninger hedder det, at kommunalreformen vil blive gennemført ud fra princippet om, at reformen er udgiftsneutral.
Det er jo et fint og godt princip, det er vel sådan set et princip, der kan vinde bred opbakning i Folketinget, men principper alene gør det jo ikke.
Det Radikale Venstre vil følge op på de økonomiske konsekvenser både generelt og konkret af dette lovforslag, som der altså har været flere kritiske høringssvar til.
Det ser vi nærmere på under udvalgsarbejdet.
Alt i alt er vi indstillet på at give forslaget en positiv, men kritisk behandling.
Anne Baastrup (SF), 2005-03-18:
Nu synes jeg, vi skal prøve at skille tingene lidt ad.
Det her er et lovforslag, som er fremsat, eller som familieministeren er tvunget til at fremsætte, fordi kommunalreformen skal udmøntes, statsamterne bliver nedlagt, og der sker en lang række ting som følge af det.
Kritikken af statsamternes nedlæggelse, herunder statsforvaltningens placering osv.,
synes jeg vi skal holde ovre i indenrigsministerens ressort, for det er jo indenrigsministeren, der på den måde har truffet beslutningen om, hvordan statsforvaltningen fremover skal se ud.
Det forhindrer selvfølgelig ikke, at fru Lissa Mathiasens kritik af afstande osv. er relevant, men det oplever jeg i højere grad er en kritik til indenrigsministeren.
Jeg ser det her lovforslag som det mindste, familieministeren her og nu kan få sat i værk.
Det handler om barnets bedste, det handler om, hvor det er, barnet skal være, det handler om samværschikane.
Alt i alt mener jeg, at der er kommet nogle gode spor, ad hvilke toget kan køre, således at vi på sigt kan få en ordentlig lovgivning om børn og samvær med den af forældrene, barnet ikke bor sammen med.
Det her ser vi som et lillebitte skridt i retning af at forenkle sagerne, og når det nu er sådan, at familieministeren er tvunget til at lave om på tingene her og nu, så synes jeg i og for sig, at mange af de elementer, der var fremme under vores eksperthøring i Retsudvalget før valget, er blevet optaget i det.
Domstolen skal kunne træffe to beslutninger, både om fordelingen af forældremyndighed, fordelingen af samvær osv., så mange af de små ting er kommet ind.
Så afventer vi selvfølgelig, at vi i april næste år ved denne tid har en færdig rapport fra kommissionen, således at vi straks efter år 2006 har et fiks og færdigt lovforslag, som indeholder alle de der ting, som vi har diskuteret i de sidste 10 år, således at vi julen 2006 fuldstændig har ændret hele denne her lovgivning.
Det ser vi frem til fra SF’s side, men indtil videre ser vi på det her i sammenhæng med alt det andet omkring kommunalreformen, og vi er bestemt ikke afvisende.
Charlotte Fischer (RV), 2005-03-18:
Det foreliggende lovforslag udmønter jo så den del af strukturaftalen på det sociale område, som vedrører boligområdet, og der er en række konsekvensrettelser, som er ganske tørre og fredelige, som vi tager til efterretning.
Men jeg vil her hæfte mig ved den del, der handler om de almene ældreboliger, som kommunerne fremover får ansvaret for at etablere og anvise.
De bliver forpligtet til årligt at redegøre skriftligt for det forventede forbrug af pladser, og det kunne jo lyde meget fint alt sammen.
Der er også brugt meget tid på det her til formiddag, kan jeg høre, og jeg lægger mig i samme spor som dem, der mener, at det her rummer en hel del konflikter.
Og hvem skal så betale for de tomme pladser, der er i regionen?
I givet fald kan man jo sige, at vi kommer til at opleve nogle økonomisk rigtig hårdt pressede regioner, og fristende kunne det jo være for dem at lukke overskydende pladser.
Vi savner en mere duelig løsning på hele det her meget principielle problem, for det drejer sig om hele grundkonstruktionen på det sociale område, altså hvor kommunerne er bestillere, der køber ydelser ude i byen, og bl.a. regionerne er leverandører.
Problemet er, at man skiller økonomi fra ansvar, så den, der bestiller musikken, ikke nødvendigvis er den, der også skal betale for det, og det har alle dage været et skidt princip, som man advarer imod, men her bliver det altså til virkelighed.
Jeg synes specielt, at vi har brug for langt mere sikkerhed for, at der kommer den forsyning, som man optimistisk sætter sin lid til.
Så på den baggrund erklærer vi os stærkt skeptiske over for hele denne her model og dermed også den del af lovforslaget.
Martin Henriksen (DF), 2005-03-18:
Jeg vil starte med at sige, at det er forhandlet på plads mellem Dansk Folkeparti og regeringen.
Vi går ud fra, at der i udvalget vil blive stillet de spørgsmål, der skal stilles, og så må vi tage det derfra.
, men som udgangspunkt er aftalen jo lavet.
Tom Behnke (KF), 2005-03-18:
Forslaget er en udløber af kommunalreformen.
I dag er det sådan, at man skal henvende sig til politiet, hvis man ønsker et kørekort eller et pas.
Fremover bliver det sådan, at man skal henvende sig til kommunen, hvis man ønsker at ansøge om kørekort og pas.
Kommunerne skal således også på dette område varetage de direkte borgerrettede opgaver og bliver dermed for borgerne hovedindgangen til den offentlige sektor.
Men jeg kan forstå af forslaget, at det fortsat vil være politiet, der står for den egentlige produktion af pas og kørekort, og det vil også være således, at det er politiet, der træffer afgørelse i de mere komplicerede sager, og at kommunerne altså kun skal tage sig af de mest simple ekspeditionssager, og det kan vi støtte fra konservativ side.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2005-03-18:
I Det Radikale Venstre ser vi positivt på, at borgerne fremover kan søge om pas og kørekort ved kommunen.
Vi har tidligere været ude med lignende ønsker, således at politiet også bedre kan koncentrere sig om de egentlige politiopgaver.
Vi noterer med glæde, at forslaget er blevet strammet op efter høringssvar fra Datatilsynet, således at sagsbehandleren ikke får begrundelserne for politiets afgørelser, men alene afgørelsen.
Det er en retssikkerhedsmæssig forbedring, som Det Radikale Venstre er glad for.
Netop med hensyn til retssikkerheden er det vores opfattelse, at regeringen til tider trænger til at blive holdt i en kort og stram snor.
Vi er altså generelt positive over for forslaget, men vi har også bemærket, at der er en del høringssvar, der udtrykker bekymring for øget bureaukrati og serviceforringelser, så vi vil godt også i udvalget følge op på, om økonomien i forslaget holder.
Overordnet set er det en positiv tilgang til arbejdet.
Poul Henrik Hedeboe (SF), 2005-03-18:
Jeg skal sige, at SF absolut er tilhænger af, at ting forenkles.
Vi er absolut tilhængere af, at opgaver, som med rimelighed kan flyttes fra politiet over til kommunerne, bliver det, så vi får den her gode indgang for borgeren.
Det er vi helt med på.
Ca. 30 pct. af de sager, som indleveres til kommunen, skal tilbage og behandles af politiet, og det giver nogle problemer.
Det giver en lidt besværligere sagsgang og formentlig mere bureaukrati.
En af de ting i det her forslag, som man skal undersøge, er, om der er mere bureaukrati i det.
Hvis der er mere bureaukrati i det, som jeg tror der er, er der også flere omkostninger i det.
Når vi skal prøve at flytte de her ting, kunne man også benytte anledningen til at se på hele området.
Der er opgaver, som er politimæssige, men som sagtens kunne være kommunale, og som kunne være lagt derud.
Det her må være anledningen til at kigge det igennem.
Er der nogle andre steder, hvor vi med rimelighed kunne følge hensigten om at forenkle borgerens indgang?
Jeg tror bare ikke, at det skal være disse områder.
Der er lidt dobbeltbureaukrati, og i sidste ende er der også en sikkerhedsrisiko ved overflytning.
Datatilsynet har været inde, og man har fulgt nogle anbefalinger for at lave det mere sikkert, men stadig væk kunne man godt forestille sig, at en sag, der blev færdigbehandlet i kommunalt regi, var uproblematisk, mens den måske viste sig at være problematisk, hvis den var blevet behandlet hos politiet.
Den der overførsel giver altså nogle usikkerheder, som det ikke er værd at leve med her.
Jeg tror, vi skal finde nogle andre områder, hvor vi kan overføre denne kompetence.
Så vi er imod det, som det ligger her.
Frode Sørensen (S), 2005-03-18:
Det kan godt være, at Socialdemokratiet er sur, det er jo heldigvis en masse mennesker.
Jeg er det yderst sjældent, og jeg har måske mere en fornemmelse af, at det var ministeren, der var lidt sur.
Men jeg synes nu da, at afslutningen på indlægget viste, at humøret er vendt tilbage igen her op mod påske, og det synes jeg er godt.
Med hensyn til den lovtekniske diskussion om kan og skal, så kan jeg ikke andet end sige, at som jeg læser det, så giver ministeren sig en bemyndigelse til at sige: Jeg kan tage de og de kommuner og lægge sagerne ud til nogle andre.
Lad mig så tage et konkret spørgsmål.
Ministeren siger, at man har mulighed for at lægge det ud til kommunerne, men har kommunerne også mulighed for at sige pænt nej tak?
Ministeren siger, at det skal være meget enklere for borgerne.
Det har jeg altså svært ved at se.
Lene Espersen (KF), 2005-03-18:
Først vil jeg sige, at det bliver ikke sådan, at man i nogle kommuner kan nægte.
Det her bliver en opgaveflytning, og det betyder altså, at det bliver kommunerne, der modtager de ansøgninger fremover.
Det var den ene del af det.
Jeg vil så sige til hr. Frode Sørensen, at jeg nu også har svært ved at se, at der er nogen kommuner, der kunne have voldsomt meget imod det.
Jeg tror faktisk, at den tankegang, der ligger bag kommunalreformen, er noget, der vinder utrolig bred opbakning i alle dele af det kommunale bagland, nemlig at der bliver den her enkle indgang til de offentlige myndigheder.
Så det betragter jeg altså ikke som noget, jeg tror overhovedet vil give anledning til nogen debat.
Men det bliver sådan fremover, at man indleverer til kommunerne, og jeg tror på, at en meget væsentlig årsag til, at det her bliver enklere for borgerne, er, at der er mange, mange borgere, der har en kommunal kvikskranke, et servicekontor eller andet meget tættere på sig, end tilfældet måske er med en politistation.
Under alle omstændigheder tror jeg, at åbningstiderne bliver langt længere, og man har måske også ofte flere ærinder på rådhuset eller på kommunekontoret.
Frode Sørensen (S), 2005-03-18:
Nu forstår jeg på ministeren, at man egentlig lige så godt kunne formulere det sådan, at det bliver lagt ud til kommunerne, og at folk skal gå hen på rådhuset eller i borgerservicebutikkerne, afhængigt af, hvad de har tættest ved.
Forstår jeg ministeren rigtigt, at hvis der nu er en situation, hvor der skal en yderligere behandling til hos politiet, så er det kommunen, der sørger for at sende det videre, at det ikke er borgeren, der så skal tage sin ansøgning og gå på politistationen?
Lene Espersen (KF), 2005-03-18:
Jamen det er fuldt ud korrekt forstået, for det er sådan, og det gælder sådan set alle ansøgninger, at det stadig væk er politiet, der er myndighed for f.eks. pasudstedelsen.
Det betyder altså, at den under alle omstændigheder skal ind til politiet, og at det er politiet, der sørger for, at passet bliver trykt, at alt er i orden osv. Så der ender alle sagerne inde.
Derfor er der ingen grund til den her diskussion om, hvorvidt man ligesom kan få klaret sagen ved kvikskranken.
Det er altså ikke sådan, at kommunekontorerne skal til at udstede pas.
Det er noget, der bliver klaret i et helt andet regi, og det er også langt mere rationelt.
Tingene bliver alligevel sendt ind til politiet igen, og politiet er myndigheden, når der skal udstedes et pas, så det er alene et spørgsmål om indlevering af en ansøgning.
Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslaget overgik derefter til anden behandling.
Afstemning
Line Barfod (EL), 2005-03-18:
Enhedslisten kan også tilslutte sig den socialdemokratiske ordførers fine tale og gode gennemgang af problemstillingen, som også fru Birthe Rønn Hornbech og flere andre var inde på.
Vi går ud fra, at ministeren i sit svar vil love, at problemet bliver rettet, sådan at man ikke på forhånd tager stilling til, om regionerne opretter en forening eller ej.
Magnus Heunicke (S), 2005-03-18:
I forlængelse af en kommunalreform vil der naturligvis også ske ændringer på Justitsministeriets område.
Vi Socialdemokrater er positivt indstillet over for lovforslaget, og vi ser ændringerne som en helt naturlig del af afviklingen af vores nuværende amtskommuner og oprettelsen af de nye regioner.
Så langt, så godt.
Jeg ved ikke, hvilken form for lugejern, fru Birthe Rønn Hornbech har derhjemme, for det var en meget, meget kraftig udlugning, når det drejer sig om mulighederne for oprettelse af en regionsforening, som jeg også var inde på tidligere.
Jeg synes ikke, at svaret på Amtsrådsforeningens høringssvar til lovforslagets § 10, nr. 4, er godt nok.
Det handler om at give mulighed for, at de nye regioner også kan beslutte sig for at danne en forening, som vi kender det i dag fra Amtsrådsforeningen og fra Kommunernes Landsforening.
Det er jo ingen hemmelighed, at Amtsrådsforeningen allerede er i gang med at forberede en større overdragelsesforretning, hvor den nye forening naturligvis vil få en meget anderledes og meget mere afgrænset struktur.
Spørgsmålet er altså: Hvorfor må en forening af regioner ikke få samme undtagelse fra fondsloven, som det i dag er tilfældet med foreningen af amter, altså Amtsrådsforeningen?
Under den tekniske gennemgang fik jeg det indtryk af indenrigsministeren, at der ikke var nogen hindringer for, at regionerne kan danne en sådan forening.
Det var faktisk min opfattelse, at det var noget, man forudså formentlig ville ske.
Det er netop derfor, at jeg ikke forstår, hvorfor en mulig forening af regioner er taget ud af lovforslaget.
Hvis vi vil have velfungerende regioner, er vi nødt til at give dem mulighed for at danne en forening og betale kontingent til en sådan.
Det er noget, der ikke alt sammen hører under justitsministeren.
Jeg siger det blot her for at gøre opmærksom på de mange uafklarede forhold, der stadig er så langt inde i reformarbejdet.
Alt i alt er det her altså et udmærket forslag, hvor vi faktisk kun har den ene indvending, jeg har nævnt her, nemlig om en forening af regioner.
Vi ser derfor frem til det kommende udvalgsarbejde.