runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Carina Christensen (KF), 2004-01-29:
Ja, det gjorde det.
Jeg kalder det testpanelerne, men jeg er meget enig i, hvad det er for nogle paneler vi snakker om.
Jeg synes altid, det er vigtigt, at vi fremlægger så mange lovforslag som overhovedet muligt for de her testpaneler.
Om det her også skulle have været fremlagt for dem?
Det kan man så sige.
For mig er det vigtigt, at de bliver brugt der, hvor der er tvivlsspørgsmål, hvor man er i tvivl, om de i det hele taget belaster erhvervslivet, og jeg vil sige, at ved lige netop det her lovforslag er man jo ikke i tvivl om, at selvfølgelig belaster det bygningsejerne, når de nu bliver pålagt at lave handicaptilgængelighed i deres eksisterende byggeri.
Det er jo åbenlyst, at selvfølgelig vil det være en omkostning, men det koster penge at få tilgængelighed.
Jytte Andersen (S), 2004-01-29:
Der eksisterer et erhvervspanel, og både den nuværende og den tidligere regering har forpligtet sig til, at når der indføres lovgivning, som påvirker erhvervslivet og giver det nogle økonomiske byrder og belastninger, så skal de lovforslag forelægges et erhvervspanel, der foretager en vurdering af dem.
Jeg kan af høringssvarene se, at her siger Erhvervs- og boligstyrelsen, at det ikke har været forelagt, og man agter heller ikke at forelægge det.
Carina Christensen (KF), 2004-01-29:
Ja, det synes jeg.
Jeg må indrømme, at jeg ikke er helt sikker på, at jeg forstår spørgsmålet.
Er det Erhvervsudvalget, det skulle forelægges for?
Jytte Andersen (S), 2004-01-29:
Jeg vil blot klargøre, at en implementering af 3028 jo har to dele.
Den ene er i forhold til nybyggeri, og der koster det faktisk ikke særlig meget, der er det et spørgsmål om omtanke.
Den anden er i forhold til det eksisterende byggeri, og der er jeg enig i, at man er nødt til at finde en plan på lidt længere sigt, og det håber jeg ministeren indkalder til forhandling om. Jeg vil godt spørge, og det er måske nok lidt drilagtigt spurgt, men alligevel: Praktiserende Arkitekters Råd har problematiseret, at der er nogle omkostninger for bygherrer, men det er blevet afvist at forelægge det for erhvervspanelet.
Synes en konservativ ordfører ikke, at det kan være besynderligt, al den stund alt skulle forelægges erhvervspanelet, dengang Det Konservative Folkeparti var i opposition?
Carina Christensen (KF), 2004-01-29:
Men som Venstres ordfører også var inde på, er der jo tale om en proces, hvor vi gradvis arbejder os frem.
Jeg tror, at vi alle sammen er enige om, at vi ønsker at sikre så meget tilgængelighed som overhovedet muligt, men det skal også foregå på realistisk vis, og det skal være sådan, at de, der ejer ikke mindst de eksisterende bygninger, også har mulighed for at kunne gøre det inden for en rimelig prisramme. Om man skulle nedsætte sådan et udvalg?
Altså det kan vi da godt gøre i fremtiden, det vil vi da ikke være afvisende over for.
Men her og nu synes jeg, det er et godt initiativ, der ligger i det her lovforslag.
Vi synes, det er en god prioritering, der her er ramt, og derfor er vi sådan set her og nu meget tilfredse med status quo.
Jytte Andersen (S), 2004-01-29:
Jeg kan forstå, at den konservative ordfører ikke har nogen problemer med alle dem, der har indvendinger imod de 12,5 pct., omgåelsesmuligheder osv.
Så vil jeg spørge, hvad fru Carina Christensen mener om det forslag, som Dansk Folkeparti netop er kommet med, og som også fremgår af et af høringssvarene, om at få nedsat et udvalg med relevante organisationer og prøve at se på, hvordan man over sigt kan få implementeret standard 3028, så man kan sige, at de omkostninger - for det er kendt, at der er omkostninger ved det her, og at det er en klar prioritering, vi er nødt til at foretage - kan blive strakt over nogle år.
Det forslag, som Dansk Folkeparti kom med, var faktisk ret godt, synes jeg, og da partiet jo er regeringens parlamentariske grundlag, vil jeg spørge, hvad Det Konservative Folkeparti mener om det.
Flemming Oppfeldt (V), 2004-01-29:
O.k., så vi har konkluderet, at vi står over for at træffe en beslutning om et kontor, som vi godt ved ikke hjælper hundrede procent, det er da interessant.
dette her nye kontor med.
Hvad er det for en offentlig rådgivning, hvad er det for en offentlig udgift, vi kan skære væk og finansiere
dette nye kontor med?
Det er jeg meget interesseret i at vide.
Flemming Oppfeldt (V), 2004-01-29:
Jeg tror, vi skal dele vores diskussion op i to punkter.
Hvis vi tager hele normalområdet, alle dem, som har almindelige forretningsmæssige forhold og har gældsætning og afdrag osv., så mener Venstre, at den rådgivning, der ydes dem, og det er hovedparten af befolkningen, ydes af kreditgiver, pengeinstitutter og andre, og den skal selvfølgelig være fair og saglig.
Og hvis den ikke er det, så må vi så rette de ting, f.eks. via lovgivningen.
Så er der dem, der måske kommer i uføre, som fru Line Barfod her har beskrevet.
Der skal man jo, når man foretager f.eks. udbetaling af enkeltydelse i henhold til den sociale servicelov, opstille et budget, og sådan et budget kan ikke opstilles, uden at man også tager et overblik over, hvad der er af andre forpligtelser, og så kan man så også rådgive borgeren på den måde.
Line Barfod (EL), 2004-01-29:
Det er altså en misforståelse.
Jeg ved godt, at formelt kan enhver borger ifølge loven gå ned på socialforvaltningen og på rådgivningen, uanset om man har behov for kontanthjælp eller ej.
Men sådan er virkeligheden bare ikke.
Hvis hr. Flemming Oppfeldt prøvede at ringe ned til sit lokale socialkontor eller til kontorerne i København, tror jeg, at hr. Flemming Oppfeldt ville opdage, at sådan er det ikke. De kommunale socialrådgivere i dag har normalt ingen viden om, hvordan man gør, når man skal hjælpe med at rådgive folk.
Det, som vi har fået ud af de svenske erfaringer, er faktisk, at man kan tage utrolig mange problemer i opløbet.
Man kan lave en stor forebyggende indsats for meget små ressourcer.
Derfor er det, at jeg gerne igen vil spørge hr. Flemming
Oppfeldt: I stedet for at ansætte, lad os bare sige 175, for at tage hr. Flemming Oppfeldts eget tal, til at yde en gældsrådgivning og forebygge, at folk får problemer, hvorfor vil Venstre så hellere prioritere at skulle ansætte langt flere på herberger til at tage sig af folk, der er blevet sat på gaden, på institutioner til at tage sig af børn, der er blevet anbragt, på alkoholbehandlingshjem til at behandle folk, der er blevet misbrugere?
Hvorfor ikke tage det, inden de kommer dertil, så folk kan styre deres eget liv, som Venstres ordfører siger er Venstres mål?
Flemming Oppfeldt (V), 2004-01-29:
Der kan man gå til sin socialrådgiver.
Line Barfod (EL), 2004-01-29:
Når man hører Venstres ordfører udbrede sig om alle goderne ved at have gæld, så kan man måske bedre forstå Farum.
Men lad det nu ligge, det er ikke det, vi diskuterer i dag. Venstres ordfører har jo desværre ikke været med, da vi var i Sverige, og hørt om, hvordan det fungerer der, og har øjensynlig heller aldrig mødt mennesker, som er ude i uoverstigelige problemer.
Man kan låne penge alle mulige andre forskellige steder, man får jævnligt tilbud ind ad døren om at låne penge.
Så meget ofte vil man ikke have kontakt med nogen andre mennesker, før man sætter sig i gæld.
En del af dem, der kommer ud i gældsproblemer, kommer det, fordi de bliver syge, kommer ud for en ulykke, bliver skilt, bliver arbejdsløse, og der har de altså ikke lige de ressourcer, der skal til.
Bendt Bendtsen (KF), 2004-01-29:
Jeg må jo blot konstatere, at regeringen er uenig med forslagsstillerne i, at der skal ansættes et nyt korps i den offentlige sektor til noget, som regeringen forholder sig til kan udøves i den private sektor.
Det er forskellen på, om vi skal blive ved med at kræve flere og flere skattekroner op.
Jeg ved jo godt, at det, som forslagsstillerne her siger, er sagt i en god mening.
Pernille Falcon (EL), 2004-01-29:
Pointen med forslaget er netop at sætte ind, inden folk bliver gjort til sociale klienter.
Jeg forstod på ministerens svar lige før, at ministeren fandt, at man bare kunne henvende sig til sin socialrådgiver.
Bendt Bendtsen (KF), 2004-01-29:
Jamen det ender jo med efterhånden, at flere og flere af Danmarks befolkning bliver sociale klienter.
Individuel rådgivning mener vi faktisk kan foregå i den private sektor.
Pernille Falcon (EL), 2004-01-29:
Nu drejer forslaget sig jo ikke om generel oplysningsvirksomhed, men om individuel rådgivning i forbindelse med gældssanering og individuel hjælp, og det sigter netop også på folk, som ikke nødvendigvis har en socialrådgiver i forvejen.
Kan ministeren ikke se en pointe i, at folk ikke behøver
at blive gjort til socialklienter, før der bliver gjort noget ved deres gæld
Bendt Bendtsen (KF), 2004-01-29:
Jeg vil da gerne sige, at de produkter, der kommer fra Forbrugernes Hus, vel hele tiden vil blive udviklet, og det er da muligt, at man på det område også skal gøre det bedre, end man har gjort hidtil.
Jeg tror, at de medarbejdere, der sidder og arbejder med det i Forbrugernes Hus, hele tiden bestræber sig på at levere det bedste produkt overhovedet.
Men det her er altså et spørgsmål om, om man skal til at have et statsbetalt korps af folk til at rådgive, eller om man ønsker at sige, at det gøres bedst i privat regi.
Og de ressourcer, der en gang er til rådighed i den offentlige sektor, vælger vi jo altid at prioritere, og der har regeringen en anden prioritering.
Margrethe Vestager (RV), 2004-01-29:
Jeg synes, det er meget interessant, for jeg har nu her oplevet et helt pletvist nedslag af sådan liberalistisk snæversyn.
Vi oplever jo ellers næsten aldrig mere her i salen, at de sådan mere liberale tanker kommer fra Venstre.
Der bliver spurgt til, hvorfor Det Radikale Venstre er med.
Det er, fordi det her er et socialliberalt forslag.
Der er en social side ved det.
Pointen er jo at sørge for, at mennesker, før de bliver tvunget til at blive til en social sag, kan gå til nogen, der kan se deres økonomi igennem, give dem rådgivning, give dem støtte til at tage ansvar for den meget væsentlige del af et menneskes liv, som vedkommendes økonomi er.
Hvis man ikke vil statsansætte folk, så kan man jo sige: Ja, vi anerkender, at den opgave findes, og vi vil udlicitere den og se, hvem der kan løse den opgave på den billigste og den bedste måde, sådan at vi sikrer, at det faktisk bliver gjort.
Udlicitering er slet ikke noget problem, i hvert fald ikke for os som forslagsstillere.
Det, som er pointen, er, at det skal løses, fordi det for en gruppe mennesker kan forhindre social deroute, som desværre kendes alt for godt i vores samfund.
Jeg ville sådan set ønske, at det var så enkelt, at bankerne i almenvellets interesse og med stor indsigt i, hvad der var den enkeltes behov, tilsidesatte bankernes egne behov og ydede den type af service, som her bliver beskrevet.
Jeg er alvorlig bange for, at det ikke er tilfældet, og derfor synes
jeg, at ministeren skal svare på spørgsmålet, om man ikke skulle se på, om man skulle reformere den informationsindsats, der her bliver talt om, med henblik på at målrette den til de mennesker, der måske har det største behov. Det er en del af regeringens almindelige politik, så
vidt jeg har forstået, at målrette den sociale indsats til dem, der har særligt behov.
Jeg synes altså, ministeren bestyrker formodningen om, at ministeren ikke har sat sig ret godt ind i forslaget.
Forestillingen om, at det her er sådan en slags ærkesocialistisk, overformynderisk, statsbetalt administrationsordning af den enkeltes gæld, er måske nok så misforstået, at det kun kan være med forsæt.
Det, som er pointen i forslaget, er at forsøge at give
en mulighed for, at folk kan tage hånd om deres egen økonomi. Vi taler om folk, der kommer med deres regninger i skotøjsæsker og i plasticposer, som er uåbnede, fordi enhver rudekuvert er en trussel i deres liv.
Ministeren nævnte i sin tale, at det ikke var en udtømmende liste af initiativer, der var i forvejen.
Måske kunne det være hensigtsmæssigt at reformere inden for dem, der i forvejen reformerer det her, og så målrette rådgivningen mod de mennesker, så man faktisk kan sikre, at de får orden på deres gældsposter, før der støder andre og alvorligere sociale problemer til.
Det lyder, som om man har målrettet vejledningen mod middelklassen, som givetvis sagtens kan samle sig sammen til at gå i banken, som givetvis sagtens kan samle sig sammen til at gå i forskellige banker for at få rådgivning, hvis de er utilfredse med den det ene sted.
Bendt Bendtsen (KF), 2004-01-29:
Jeg må blot konstatere, at regeringen ikke er enig i, at vi skal til at have ansat flere offentlige økonomer til at styre folk.
Det er jo det, jeg hører at fru Sandy Brinck gerne vil have.
Det er jo sådan, at enhver socialrådgiver også kan være med til at planlægge, hvordan udbetalingerne falder.
Det sker i hver eneste kommune.
Hertil må jeg blot sige, at vi har den holdning, at vi ikke ønsker et korps af statsbetalte økonomer eller bankansatte i den offentlige sektor.
Vi mener, at privat rådgivning kan foregå via vores banker og andre steder, som jeg har nævnt i min tale.
Sandy Brinck (S), 2004-01-29:
Med al respekt for socialrådgivere så har de jo en generalistuddannelse.
Og det, man gør i Sverige, når man skal rådgive om privatøkonomi, er, at man faktisk prioriterer, at det er folk, der har en uddannelse som økonomer, som har den helt specifikke, faglige baggrund for at kunne gå ind og hjælpe de mennesker, som sidder med måske meget komplekse gældsproblemer.
Så bare at skyde det ind under, at »det klarer vi i den der generelle sagsbehandling, der er i kommunerne«, er jo milevidt fra, hvad man gør i Sverige.
Bendt Bendtsen (KF), 2004-01-29:
Jeg kan blot sige til fru Sandy Brinck, at der jo også er folk på vores socialkontorer i vores kommuner, der er med til at administrere penge for folk.
Vi mener ikke, der er behov for at ansætte så mange flere mennesker i den offentlige sektor på det her område.
Sandy Brinck (S), 2004-01-29:
Jeg har to spørgsmål til ministeren.
Ministeren siger i sit hovedsvar, at gæld har nogle alvorlige konsekvenser for den enkelte.
Vil ministeren ikke også medgive, at det har nogle alvorlige også økonomiske konsekvenser for samfundet?
Det andet spørgsmål relaterer sig til ministerens kronargument om, at enhver har ansvaret for sin egen økonomi.
Vi, der har været oppe at se på ordningen i Sverige, ved, at man deroppe er inspireret af den danske gældssanering, men hvor man er nået til den fiffige tanke, at måske skulle man gøre noget, inden man nåede dertil, at man skulle eftergive folks gæld, netop for at fastholde den enkelte på, at han eller hun har et ansvar for sin egen gæld.
Kunne man ikke godt prøve også i denne regering at tænke
Bendt Bendtsen (KF), 2004-01-29:
Jeg har redegjort for, at vi mener, at privat rådgivning via banker og andre steder kan klare det samme.
Denne regering har netop i amter og kommuner valgt at bruge den vækst, vi har haft i økonomien, til at ansætte flere, bl.a. i plejesektoren og på vores sygehuse.
Det er en vurdering, og jeg må konstatere, at jeg ikke er enig med Enhedslisten.
Line Barfod (EL), 2004-01-29:
Jeg er lidt i tvivl om, hvorvidt ministeren har sat sig ind i, hvad det her forslag går ud på, for der står ingen steder i det her forslag, at man skal sætte folk under administration.
Jeg forstår ikke helt, at ministeren i stedet for at ansætte folk - 225, siger ministeren, det var så 8 i Malmø - til at forhindre, at folk bliver sat ud af deres lejlighed, så de kan blive i deres lejlighed og undgå sociale problemer, hellere vil ansætte flere på herberger til at tage sig af dem, når de er blevet hjemløse, hellere vil ansætte flere på børnehjem og andre steder til at tage sig af børnene, når de er blevet anbragt, hellere vil ansætte flere på institutioner, der skal tage sig af alkoholbehandling til dem, der er kommet ud i misbrug.
Jeg forstår ikke, at ministeren ikke hellere vil forebygge, så folk kan blive i stand til at klare deres eget liv og fortsætte med at bo i deres bolig frem for at skulle sættes ud, fordi de ikke i tide fik hjælp omkring økonomien.
Bendt Bendtsen (KF), 2004-01-29:
Jeg tror ikke på, at statsansatte, statsbetalte gældsrådgivere er med til at løse alt i denne verden.
Det er sådan, at svenskerne bruger ca. 225 heltidsstillinger.
Spørgsmålet er, om man ikke på et tidligere tidspunkt kan få taget hånd om de mennesker, der skal udsættes.
Jeg vil blot sige med hensyn til de 225 stillinger, at det er folk, der kan bruges
andre steder i vores sektor, det kan være på plejehjem, det kan være på sygehuse eller andre steder.
Regeringen har en holdning til, at økonomi er folks private sag.
Det havde jo også været nemmere, hvis fru Line Barfod satte folk på lommepenge, så var der slet ingen problemer med, at de kom ud i noget.
Line Barfod (EL), 2004-01-29:
Jeg har ikke helt kunnet få opklaret, hvordan det er gået til, at det er økonomi- og erhvervsministeren, der også har det her område som gældsminister, men jeg ved, at ministeren har mange ministerområder, så det kan jo være fint nok at have samlet nogle ting her; ministeren er jo også minister for nogle dele af boligområdet.
En af de ting, vi fik oplyst, da Socialudvalget var i Malmø og høre om den svenske ordning, var, at det, at de har fået gældsrådgivere til at hjælpe folk med at forebygge, at de kom ud i store problemer, har betydet, at de har fået nedbragt antallet af dem, der bliver sat ud af deres lejligheder, med 50 pct.
Der er altså 50 pct. færre i Malmø, der bliver sat ud af deres lejligheder, og dermed slipper man for en række af de sociale problemer, der følger af hjemløshed.
Gør det ikke indtryk på ministeren, at man på den måde vil kunne forebygge en række sociale problemer ved at lave en rådgivning i tide?
Flemming Oppfeldt (V), 2004-01-29:
Nu ved jeg ikke, hvad spørgsmålet var, men jeg kan jo spørge mig selv, om man skal tage sig af de borgere, inden de bliver en social sag.
Så vil jeg sige: Vi går ind for, at der selvfølgelig er en god rådgivning til de borgere, der skal styre noget med deres økonomi, inden de bliver en social sag, men der mener jeg også, at den rådgivning skal foregå hos dem, der giver kreditterne, og at den rådgivning så skal betales af de mennesker.
Den skal ikke betales over statens budget for dem, der ikke er en social sag.
Det er ikke derfor, vi har en offentlig sektor.
Vi har en offentlig sektor til at tage sig af dem, der har det allerdårligst.
Jeg tror ikke, fru Margrethe Vestager egentlig forstod det her.
Jeg sagde: Der eksisterer en rådgivning hos kreditgiver.
Hvis den ikke er god nok, kan man så skærpe sin lovgivning, så den lever op til de allerhøjeste standarder.
Men den rådgivning er jo noget, som ens pengeinstitut betaler.
Det er en del af den ydelse, man har over for sit pengeinstitut.
Det er en del af udgiften ved at være i et bestemt pengeinstitut.
Det er altså ikke noget, det offentlige betaler.
Jeg må afvise Det Radikale Venstres iver efter at lave denne her statslige overbygning.
Sandy Brinck (S), 2004-01-29:
Jeg skal indrømme, at sjældent har jeg da hørt en så ideologisk-demagogisk tale som den, hr. Flemming Oppfeldt holdt, og derfor vil jeg bare sige: Hvis vi nu prøver at lægge de der store ideologiske taler på hylden og forholder os lidt til virkeligheden, så kan vi vel ikke være uenige om, at der er mange i dette land, som har gæld af betydelig grad, også så betydelig, at det er et problem for dem.
Vi kan vel heller ikke blive uenige om, at på et eller andet tidspunkt træder det offentlige faktisk ind, nemlig på det tidspunkt, hvor man ikke længere kan fastholdes i et ansvar for sin egen økonomi og faktisk skal have eftergivet sin gæld.
Kunne vi så ikke også blive enige om, at vi faktisk kunne spare nogle penge ved ikke at skulle eftergive gæld, men tværtimod ved at fastholde, at folk har et ansvar for deres egen gæld og et ansvar for deres egen økonomi?
Morten Homann (SF), 2004-01-29:
Da hr. Villy Søvndal ikke kan være til stede, skal jeg kort ridse SF's holdning op til det her beslutningsforslag.
Gældsætning kan have store sociale følger for enkelte mennesker.
Man kan selvfølgelig også anlægge en offentlig betragtning på det, men det er klart, at for det enkelte menneske er det et stort problem.
Det er et problem, som man står meget alene med, hvor det er svært i dag at få en uafhængig rådgivning af, hvordan man kommer ud af den situation, hvor man er havnet i en alvorlig gæld.
Derfor har flere andre nordiske lande indført en offentlig gældspolitik, og i bl.a. Sverige er der etableret nogle muligheder for at få en gældsrådgivning.
I Danmark står man uden den mulighed, og derfor står man altså ganske alene med problemet.
Derfor er det meget positivt, hvis der er mulighed for at skabe et flertal for at lave en gældsrådgivning i Danmark.
Vi kunne jo konstatere, at der, hvis vi skal tro Jyllands-Postens overskrifter
, er et flertal til stede i Folketinget
Det er lidt mere tvivlsomt, efter at vi har hørt Dansk Folkeparti i dag, men vi kan trods alt håbe, at vi rammer den rigtige dag og den rigtige person, så det lykkes at få et flertal også med Dansk Folkeparti
, hvis det skulle lykkes dem at sige det samme i Folketingssalen, som de siger til Jyllands-Postens journalister.
Men det siger sig selv, eftersom SF er medforslagsstiller på forslaget, at vi støtter det.
Carina Christensen (KF), 2004-01-29:
Da den konservative ordfører, fru Charlotte Dyremose, heller ikke kan være til stede her i salen, skal jeg på hendes vegne sige følgende: I Det Konservative Folkeparti mener vi naturligvis, at mennesker med alvorlige problemer, herunder også alvorlige økonomiske problemer, skal hjælpes.
Derfor har vi heldigvis også muligheden for gældssanering her i landet.
En af de ting, som vi i Det Konservative Folkeparti har været oprørt over, er det faktum, at det har været meget forskelligt, hvor nemt det er at få gældssanering forskellige steder i landet.
Det kan vi ikke leve med, og derfor ser vi også med stor forventning frem til, at Justitsministeriet og Konkursrådet til sommer afslutter deres undersøgelse af, hvorfor der er denne store forskel, for det skal selvfølgelig være sådan, at uanset hvor i landet man bor, skal man have den gældssanering, man har behov for, hvis man er nået dertil.
Derudover er det sådan, at vi i Det Konservative Folkeparti mener, at ansvaret for den enkeltes liv som hovedregel ligger hos den enkelte.
Det nytter ikke noget, at staten i enhver situation tager mennesker ved hånden, sådan at vi kommer til at leve i et socialt behandlingssamfund, hvor mennesker bliver klientgjort.
Det, at mennesker har ansvar, får ansvar, tager ansvar for deres eget liv, gør i mange tilfælde mennesker stærkere. Men der er naturligvis en balance, en balance, der i det her tilfælde ligger i, at der selvfølgelig er og skal være en rådgivning i forbindelse med det at tage et lån, og der skal være nogle beskyttelsesregler.
Både rådgivningen og beskyttelsesreglerne mener vi i Det Konservative Folkeparti, er helt essentielle.
God konservativ politik er balancen mellem det, at mennesker skal tage ansvar for deres eget liv, men under betryggende forhold.
Mennesker skal ikke behandles som klienter, der tages ved hånden af det offentlige hele livet igennem, men denne mulighed for at leve sit eget liv på egne vilkår skal som sagt foregå under betryggende forhold, hvor man er veloplyst, og hvor der er opstillet nogle rammer, der sikrer, at man ikke falder igennem, hvis det skulle gå helt galt.
Sådan er situationen i dag, og derfor kan De Konservative ikke støtte forslaget.
Margrethe Vestager (RV), 2004-01-29:
Jeg anerkender, at der selvfølgelig findes sådanne eksempler.
Det er jo netop folk, som ikke er en del af målgruppen, fordi de ikke har viljen til at tage det ansvar for egen økonomi.
Det er sådan, at formanden for Foreningen af Pantefogeder samme sted, som hr. Peter Skaarup er citeret, siger: »Der er nogle mennesker, som overhovedet ikke har styr på noget som helst, og kan man tidligt i et forløb få sat dem på sporet, så er det kun godt.«
Det er jo den gruppe, som vi gerne vil have fat i her, og det er også den gruppe, som har en anden adfærd end den dårlige, som hr. Bent Bøgsted så manende har beskrevet.
Der kunne vi måske komme frem til noget.
Men vi kan tage det op med fru Pia Kristensen i udvalget.