runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Elisabeth Arnold (RV), 2002-03-21:
Jeg anerkender, at Socialdemokratiet støtter at forhøje aldersgrænsen for ægtefællesammenføring til 24 år, det har vi jo allerede læst i dagspressen og hørt om i flere uger, men jeg vil gerne spørge, om fru Sophie Hæstorp Andersen anerkender, at en forhøjelse af aldersgrænsen også vil ramme en hel del ganske almindelige ægteskaber, som intet har med hverken tvang eller med arrangement at gøre, men blot handler om, at unge mennesker møder hinanden, bliver forelsket og gerne vil giftes på tværs af landegrænserne.
Det sker jo dog ganske hyppigt.
Dernæst vil jeg gerne spørge, hvordan Socialdemokratiet stiller sig til de forslag, der er fremsat nu, til ændring af Flygtningenævnets sammensætning og til opstramning af proceduren vedrørende åbenbart grundløse asylansøgninger.
Line Barfod (EL), 2002-03-22:
Pengene bliver jo netop ikke sendt ud til de ældre.
Pengene bliver sendt til bureaukrati og kontrol og til, at private firmaer skal tjene på det.
Der bliver jo ikke flere social- og sundhedsassistenter, hjemmehjælpere eller hjemmesygeplejersker, fordi man bruger private firmaer i stedet for at have kommunale løsninger.
Selvfølgelig skal vi have rettet op på, at der er nogle kommuner, der svigter.
Der er ikke nogen ældre, der skal sidde uden den hjælp, de har behov for.
Men netop derfor er der behov for at bruge penge på at ansætte hjælpere, så der er hjælpere nok til at yde den hjælp, der er behov for.
Det må sikres, at der er den fornødne uddannelse af dem, der skal være, og at de har ordentlige arbejdsforhold, så de ikke bliver slidt ned og flygter fra faget som i dag.
I dag er det kommunen, der skal sikre, at hjælpen bliver ydet.
Desværre sker det ikke altid.
Netop derfor er der behov for flere ressourcer; der er behov for flere til at komme ud i hjemmene og yde den nødvendige hjælp.
Det er det problem, der gang på gang er blevet påpeget.
Men det forslag, der ligger her fra Venstre, løser ikke problemet.
Det bruger penge på bureaukrati i stedet for at bruge penge på hjemmehjælp.
Det er den type forslag, vi har behov for i stedet for.
De kan sikre den hjælp, der mangler.
Flemming Oppfeldt (V), 2002-03-22:
Enhedslistens DDR-samfund, hvor der skal være én leverandør af alt fra vugge til krukke, er Venstre ikke tilhænger af.
Jeg vil bare stille ét spørgsmål til fru Line Barfod.
Hun sagde: Hvis den private leverandør svigter, er det alligevel kommunerne, der skal tage over.
Så må jeg spørge, som situationen er i dag: Hvis kommunen svigter, hvem skal så tage over?
Det svar var vindsteg og luftfrikadeller.
Det er jeg ked af at måtte sige.
Jeg spurgte: Hvad sker der, hvis kommunen svigter?
Fru Line Barfod sagde: Bare giv dem nogle flere penge, så svigter de ikke, for det er det, der er det generelle problem.
Her laver vi et system, hvor vi forpligter folk til, at de ikke kan svigte, for så bryder de en kontrakt.
Hvis de alligevel gør det, så er der nogle andre, der kan levere det.
Vi laver et sikkerhedsnet, der er meget større, plus at vi sender mange flere penge ud til de ældre nu.
Det må jeg sige.
Der er jo lige sat ½ mia. kr. af til det her formål.
Jeg vil spørge fru Line Barfod: Har Enhedslisten ikke set, at der i forslaget opereres med, at der bliver fastsat en takst, som gælder, og som er udregnet efter de kommunale takster, og den er fælles for alle.
Man skal levere den samme minimumsstandard kommunalt som privat.
Så går pengene jo ikke til profit og bureaukrati og en hel masse ting.
Hvis der var nogle penge, der skulle gå til profit - det kunne man forestille sig - så er jeg i hvert fald sikker på én ting, nemlig at man leverer nøjagtig det samme, som den kommunale leverandør skal levere for at kunne være med her.
De private skal kunne levere minimum det samme som de kommunale for at kunne være med her.
Det er sådan, forslaget er skruet sammen.
Charlotte Antonsen (V), 2002-03-22:
Der er stadig alt for mange ulykker, og der er stadig alt for mange skader.
I de senere år har det især været den offentlige sektor, der har stået for den stigning, der har fundet sted.
På det allerseneste har vi så set en stagnation, men selv om vi har haft et parti ved magten, nemlig Socialdemokratiet, der altid har rost sig meget af at gøre så meget for arbejdsmiljøet, kan vi altså ikke se det i statistikken.
for at forbedre systemerne, der er behov for, at de virkemidler, vi har, bliver udnyttet bedre.
Det er en af grundene til, at Venstre gerne vil afskaffe arbejdsmiljøafgiften.
Det lyder selvfølgelig pænt at tale om en arbejdsmiljøafgift, men realiteten er jo, som alle, der har mødt den i virkeligheden, ved, at der blot er tale om en ekstra skat på virksomheder, kommuner og på amter.
Dertil kommer, at denne skat er forbundet med et meget omfattende bureaukrati, bl.a. fordi virksomheder skal indbetale i flere omgange, fordi der er flere forskellige instanser involveret i arbejdsmiljøafgiften.
Når vi afskaffer afgiften, sparer virksomheden og de offentlige institutioner og arbejdspladser både tid og penge.
Hvis vi ser på pengedelen først, sparer kommuner og amter 96 mio. kr., og det er vel at mærke penge, som ikke bliver modregnet i udligningsordningen.
Det vil sige, at det er penge, som man så kan benytte på en mere fornuftig måde til f.eks. at gøre noget for arbejdsmiljøet.
Den private sektor sparer i alt knap 300 mio. kr., og de har jo så tilsvarende muligheder for at tage fat på det i det virkelige liv.
I stedet for at bruge en masse tid på at administrere arbejdsmiljøafgiften kan man altså bruge tiden på at forbedre arbejdsmiljøet for de ansatte.
Samtidig med at arbejdsmiljøafgiften afskaffes, afskaffes naturligvis også den tilskudsordning, der er tilknyttet afgiften.
Det var en ordning, som den forrige regering indførte for ca. 1 år siden.
I lovforslaget bevarer vi muligheden for, at virksomheden frivilligt kan lave et arbejdsmiljøcertifikat, men der er altså ikke noget tilskud knyttet til dét.
Vi tror til gengæld på, at der er mange, der er interesseret i at certificere, ligesom vi allerede ser det i dag, fordi det er noget, der kan være med til, at man på virksomheden sikrer, at alle procedurer foregår så fornuftigt som overhovedet muligt, bl.a. ud fra en arbejdsmiljømæssig vinkel.
Men det er en ordning, som man sagtens kan have, uden at man har alle de her støtteordninger, som den socialdemokratiske regering introducerede.
I Venstre tror vi simpelt hen ikke på, at de nuværende statslige tilskudsordninger vil have nogen særlig positiv effekt på arbejdsmiljøet, og det er derfor, vi ønsker at afskaffe det her.
I hvert fald står det ikke mål med det bureaukrati og det besvær, der er involveret.
Tiden er - for at sige det kort til sidst - simpelt hen bedre anvendt på at forbedre virkelighedens arbejdsmiljøproblemer frem for det skrivebordsarbejde, som den forrige regering havde lagt op til.
Bent Bøgsted (DF), 2002-03-22:
Dansk Folkeparti støtter det her lovforslag.
Da lov om generel arbejdsmiljøafgift blev vedtaget i november-december 2000, var Dansk Folkepartis holdning, at som vi så det, drejede det sig om en afgift, der blev lagt på erhvervslivet med den begrundelse, at det skulle skabe et bedre arbejdsmiljø.
Det var ikke Dansk Folkepartis opfattelse, at der med en generel afgift kunne opnås den ønskede virkning på dette område.
Vi har ikke ændret holdning til det siden.
Vi mener, at det er andre initiativer, der skal til på arbejdsmarkedet for at fremme et bedre arbejdsmiljø til gavn for både arbejdstagere og arbejdsgivere. Der bør arbejdes på at bedre virksomhedernes forståelse for, hvorfor det er vigtigt at have et godt arbejdsmiljø til gavn for virksomheden som helhed.
Jeg forstår, at det er det, regeringen vil arbejde for, og det ser Dansk Folkeparti frem til.
Den ordning, der fungerer nu, er en forholdsvis dyr og bureaukratisk ordning, som efter vores mening i ringe grad tilskynder virksomhederne til et bedre arbejdsmiljø.
Et resultat tror vi på kan opnås, ved at regeringen lægger et pres på virksomhederne om en forbedring af arbejdsmiljøet, eventuelt ved forhandlinger mellem parterne. En afgift kan have den effekt, at virksomhederne skal af
med penge, uanset om de forbedrer arbejdsmiljøet eller de undlader at gøre noget ved det.
Så kan man jo altid sige, at de trods alt har betalt afgiften, og så sker der egentlig ikke ret meget mere.
De virksomheder, der forbedrer arbejdsmiljøet, havde måske været lette at motivere til det alligevel.
Muligheden for at få et arbejdsmiljøcertifikat fortsætter som en frivillig ordning for virksomhederne, og i den forbindelse bør der være en frivillig offentliggørelse af virksomheder, der har certifikat. Det kan være med til at fremme virksomhedernes kontakt til handelspartnere og lempe kontakt til almindelige tilsyn og derved spare omkostninger for virksomheden. Det bør ikke være sådan, at virksomhederne investerer i et arbejdsmiljøcertifikat, fordi der gives tilskud til certifikatet, men fordi det er en investering i firmaets indre forhold og renommeet udadtil over for handelspartnerne, og samtidig virker det fremmende for firmaets salg.
På den måde får firmaet investeringen tilbage.
Det kan sagtens gøres uden statstilskud og vil altid være den bedste løsning for firmaet.
Regeringen ønsker i samarbejde med arbejdsmarkedets parter at finde en mere hensigtsmæssig måde at fremme et godt arbejdsmiljø på end den nuværende afgifts- og tilskudsordning.
Når vi får mere at vide om, hvilke initiativer regeringen planlægger, har Dansk Folkeparti vilje til at se på de muligheder, der kan komme på tale til en forbedring af arbejdsmiljøet ad frivillighedens vej baseret på samarbejde til gavn for alle.
Så må vi jo holde regeringen fast på, at den vil forbedre arbejdsmiljøet i samarbejde med arbejdsmarkedets parter, og at det ikke kun er noget, den siger som standardsvar, men at vi også får forelagt resultatet af drøftelserne før et eventuelt nyt lovforslag.
Lars Barfoed (KF), 2002-03-22:
Da den konservative ordfører, fru Charlotte Dyremose, ikke kan være til stede her i dag, skal jeg herved afgive det konservative indlæg i behandlingen.
Med dette lovforslag gennemføres et gammelt konservativt ønske om at give ældre mennesker mere selvbestemmelse i forhold til deres valg af hjemmehjælp.
Vi Konservative ønsker at bryde med systemtænkningen og i stedet sætte det enkelte menneske i centrum.
Vi Konservative vægter nemlig respekten for menneskers forskellighed, respekten for den enkeltes ret til selv at vælge meget højt.
Dette lovforslag er derfor efter vores overbevisning både godt og rigtigt. Vi Konservative lægger stor vægt på, at retten til at have indflydelse på sit eget liv skal gælde hele livet.
Derfor skal ældre mennesker selvfølgelig have indflydelse på, hvem der skal komme i deres hjem som hjemmehjælper, ligesom den enkelte ældre skal have indflydelse på, hvordan hjælpen tilrettelægges. Indtil nu har det været muligt for kommunale leverandører af hjemmehjælp at udføre opgaverne uden pres fra private udbydere.
Dermed har der ikke været nogen mulighed
for sammenligning.
Med reel konkurrence på området vil også de kommunale udbydere blive tvunget til at overveje både kvalitet og pris på de ydelser, de tilbyder.
Med dette forslag får den enkelte ældre mulighed for selv at vælge, hvor han eller hun mener, at hjælpen tilbydes bedst muligt.
Denne frihed til at vælge det bedste tilbud er vigtig for alle borgere i et samfund, men ikke mindst vigtig på et område, hvor der er tale om, at man skal lukke fremmede mennesker ind i sit hjem.
Her skal man selvfølgelig have indflydelse.
Det er i det hele taget et godt forslag, der sætter det enkelte menneske og den enkeltes behov over systemtænkning.
Det Konservative Folkeparti kan støtte forslaget.
Line Barfod (EL), 2002-03-22:
Jeg kan kort sige, at Enhedslisten synes, det er meget positivt, at ældre og handicappede har mulighed for selv at vælge private til at komme og arbejde i deres hjem - det kan være noget personligt, hvem der kommer - men det er der allerede i dag mulighed for.
Det, der bekymrer os ved det her forslag, er det store bureaukrati, det lægger op til, uden at det giver en eneste hjemmehjælpstime mere til de ældre, der har behov for det.
Men igen: Mener Dansk Folkeparti, at kommunerne skal opfatte sig som private virksomheder, som det fremgår af bemærkningerne til det her lovforslag?
Og hvis Dansk Folkeparti mener det, er man så slet ikke skræmt af Farum Kommune, hvor man har set, at kommunen har opfattet sig som en privat virksomhed, og hvad det fører til, hvis man tror, at en kommune er det samme som en privat virksomhed og skal ledes på samme måde?
Pia Kristensen (DF), 2002-03-22:
Jeg kan selvfølgelig godt begynde at gå i dybden og svare på de spørgsmål, men jeg tror, jeg helt overordnet vil sige, at Dansk Folkepartis holdning er, at vi godt kan tage nogle private leverandører ind sammen med det offentlige.
Og jeg tror, at hele denne diskussion er en ideologisk diskussion, og at Enhedslisten slet ikke bryder sig om noget, der er privat eller udlicitering.
Line Barfod (EL), 2002-03-22:
Jeg tror, at de fleste her er enige om, at der er behov for mere hjemmehjælp og for, at den ældre kan få større indflydelse på, hvad det er, hjemmehjælpen så skal lave, og hvad det er, man har behov for, den dag hjemmehjælpen kommer.
Jeg kan bare ikke se, at man får det opfyldt med det her forslag, tværtimod.
Meningen er jo her, at kommunen skal udarbejde en række standarder og minuttyranni i endnu større omfang, end man har i dag, for hvordan skal man ellers kontrollere, at de private leverandører lever op til det, de skal for at få penge fra kommunen?
Og så vil jeg gerne igen spørge, om det er Dansk Folkepartis opfattelse, at kommunerne skal til at opfatte sig som private virksomheder, når de leverer ydelser til borgerne.
Pia Kristensen (DF), 2002-03-22:
Lad mig sige til fru Line Barfod, at med hensyn til finanslovaftalen for 2003 må jeg blive fru Line Barfod svar skyldig. Med hensyn til mere hjemmehjælp kommer det jo også an på, hvor mange penge der er til det.
Det, vi ser som en fordel ved, at en ældre eller en handicappet kan vælge sin hjemmehjælp, er, at vedkommende selv kan beslutte, hvad der skal ske i den tid, hjemmehjælpen er i hjemmet.
Det mener vi kan give en bedre kvalitet.
Jeg har snakket med ældre mennesker, som måske har en hjemmehjælp en halv time, men som har været utilfredse, fordi det ikke lige var det behov, den person ønskede at få dækket, mens hjemmehjælpen var der.
Hvis den halve time var blevet udfyldt med noget andet, havde tilfredsheden med hjemmehjælpen måske været større.
Line Barfod (EL), 2002-03-22:
Det fremgår af fremsættelsesskrivelsen til dette lovforslag, at det er et led i udmøntningen af finanslovaftalen for 2003 mellem regeringen og Dansk Folkeparti.
Jeg ville da blive glad, hvis Dansk Folkeparti kunne fortælle lidt mere om, hvad der står i finanslovaftalen for 2003, for den har vi jo ellers ikke hørt noget om endnu.
Det har kun været 2002, vi har hørt om.
Jeg ville da gerne høre, om man forventer, at der kommer flere penge i 2003, således at der også kommer noget hjemmehjælp ud af det.
Jeg ville sådan set også gerne høre, om Dansk Folkeparti forventer, at der allerede i år med den halve milliard, vi har hørt om i forbindelse med finanslovaftalen for 2002, kommer mere hjemmehjælp til de ældre, som jo er det, der blev lovet under valgkampen, eller om alle pengene kommer til at gå til bureaukrati.
Og så vil jeg gerne høre, for der står her i bemærkningerne til lovforslaget, at det kan være med til at skabe klarhed over, hvornår kommunalbestyrelsen agerer som leder af en leverandørvirksomhed: Er det Dansk Folkepartis opfattelse, at en kommune på nogle områder skal opfattes som en privat virksomhed og lede det som en privat virksomhed?
Pia Kristensen (DF), 2002-03-22:
Dansk Folkeparti synes, at lovforslaget er positivt.
Vi bifalder, at der først og fremmest sættes fokus på forholdene i hjemmeplejen.
Formålet med lovforslaget er at skabe bedre rammer for en ældrepolitisk indsats, og det mener vi helt klart at forslaget lægger op til.
Det er positivt, at hjemmehjælpsmodtagere nu får mulighed for selv at vælge, hvilke personer der skal udføre de visiterede ydelser.
Der er lagt op til en langt større fleksibilitet, så hjemmehjælpsmodtagernes individuelle ønsker og behov kommer i første række.
Det er helt klart en væsentlig og medmenneskelig forbedring, at de pågældende personer selv kan vælge, hvilke opgaver der skal løses, og jeg vil sige: Det manglede bare.
Det er også væsentligt, at modtagere af hjemmehjælp nu får et retskrav på erstatning for aflyste timer.
Det har været et problem i visse kommuner, at aflyste timer mere har været reglen end undtagelsen, og det kan ingen være tjent med.
Nu jeg står her, vil jeg egentlig gerne spørge socialministeren, om der er blevet etableret et sommerberedskab, så hjemmehjælpsmodtagerne kan gå en tryg sommer i møde.
Det var godt nok et sidespring, men jeg mener, det er vigtigt at undgå de kaotiske tilstande, vi var udsat for sidste sommer.
Lovforslaget sikrer endvidere, at ældre får mulighed for frit at vælge en ældre- eller plejebolig på tværs af kommunegrænserne.
Vi mener, at det er et stort fremskridt, at ægtefæller, samlevende og registrerede par kan blive boende sammen, når den ene bliver visiteret til et plejehjem eller botilbud.
For visse er det en menneskelig tragedie at blive revet fra hinanden efter mange års samliv, så det er godt, at der nu bliver valgmuligheder på dette område.
Et sidste element i lovforslaget er, at der skal gøres op med de kommunale monopoler på levering af serviceydelser i hjemmeplejen, og det har Dansk Folkeparti faktisk ingen problemer med.
Det, der er vigtigt for os, er, at det fortsat er den kommunale myndighed, der har ansvaret for at træffe de overordnede politiske beslutninger om indholdet i hjemmeplejen, at det påhviler kommunalbestyrelsen at fastsætte det kommunale serviceniveau og følge op på, at de politiske beslutninger føres ud i livet.
Afslutningsvis vil jeg sige, at der i forbindelse med de indkomne høringssvar selvfølgelig har rejst sig en del spørgsmål, som vi ønsker at få belyst i det kommende udvalgsarbejde.
Som sagt er vi positive over for forslaget, og vi ser frem til det kommende udvalgsarbejde.
Grete Schødts (S), 2002-03-22:
Jeg vil faktisk så gerne til møde ovre i Socialministeriet med ministeren, hvor vi sætter vi os og drøfter det her igennem.
Det er et spørgsmål om, at kommunen finder en leverandør, et alternativ, men ikke 25 forskellige, der skal have hver deres pjecer, der skal sendes ud til de gamle.
Hvad i alverden skal de bruge dem til?
Jeg vil have penge til hjælp til timer i stedet for at bruge dem på bureaukrati og administration.
Det er mit budskab.
Flemming Oppfeldt (V), 2002-03-22:
Nu da jeg har forstået, at vi er enige om, at modtageren skal have et frit valg, så er det jo bare et spørgsmål om, hvordan man finder leverandørerne og holder styr på dem, for her siger Socialdemokratiet, at det her kan føre til for mange timer, der fragår i hjemmehjælpen, for stort bureaukrati.
Socialdemokratiet har tidligere henvist til Odense og andre kommuner, der har foretaget udlicitering.
Så vil jeg spørge Socialdemokratiet: Kan man få Socialdemokratiet i tale, hvis man går ind på den tankegang
Det er en lille detalje, som jeg vil spørge Socialdemokratiet om - en
ret vigtig detalje.
Carsten Hansen (S), 2002-03-22:
Det har jo været udtalt før herfra: WWW - Wa' wil Wenstre?
Den kom jo som konsekvens af, at der ikke skete nok, og så ændrede vi det.
Må jeg spørge helt konkret: Hvorfor giver man ikke de 268 mio. kr., der bliver nævnt i lovforslaget, som er provenuet, tilbage til arbejdsgiverne, når nu man vil ophæve det?
Provenuet er altså de penge, som ikke går tilbage til arbejdsgiverne, da de ikke bliver certificeret.
Hvorfor lader man dem gå ind i statskassen?
Er det, fordi man er i klemme på grund af skattestoppet?
Er det skattestoppet, der betyder, at man ikke lader de penge gå tilbage, når man nu i virkeligheden ophæver denne ordning?
Det tror jeg ikke ret mange kan forstå.
I øvrigt har både kommuner og amter jo udgifter til forsikringen af det.
Charlotte Antonsen (V), 2002-03-22:
Hvis man dropper bureaukratiet, bliver der jo mere tid til at håndtere den virkelige verden.
Situationen er naturligvis sådan, at dels siger arbejdsmiljøloven det, dels er holdningen på langt, langt, langt de fleste virksomheder, at man faktisk ønsker et godt arbejdsmiljø.
Det er jo ikke kun noget, der gælder lønmodtagerne.
Ledelsen er da også interesseret i, at det fungerer, så de ansatte ikke bliver syge osv. Så det der med, at man tror, man kan klare alverdens problemer ved at sætte sig bag et skrivebord, tror vi ikke på.
Vi har heller ikke kunnet se det i statistikken.
Men det er jo det, man har forsøgt i den forrige regerings tid.
Så til hr. Carsten Hansen, der spørger: Hvad vil Venstre på arbejdsmiljøområdet?
Jamen i første omgang vil vi gerne tale med parterne om det. Og vi håber, at begge parter vil være konstruktive.
Så vi vil ikke noget, før vi har talt med parterne, og det er vi gået i gang med, som den socialdemokratiske ordfører også udmærket ved.
Virksomhederne har, efter at denne regering tiltrådte, havde jeg nær sagt, sparet en masse penge, fordi vi ikke gennemførte den forrige regerings finanslov.
Men det er da klart, at vi vil fortsætte på arbejdsmiljøområdet, og det koster da penge.
Det er jo ikke sådan, at man nødvendigvis giver virksomhederne endnu større forbedringer det første år.
Men vi har forbedret virksomhedernes økonomiske forhold betydeligt med finansloven.
Carsten Hansen (S), 2002-03-22:
Jeg skal sige til fru Charlotte Antonsen, at vi jo selvfølgelig altid er villige til at tage tøjet på, det skal der ikke herske tvivl om.
Men også arbejdstøjet og også gerne arbejdshandskerne, hvis der er torne i skidtet.
Vi er ikke bange for realiteterne. Og ethvert fremskridt for arbejdsmiljøet deltager vi selvfølgelig gerne i og forhandler om. Men jeg vil også nok sige, at det på baggrund af det, der er sket her i dag, og det, der vil ske senere i dag, selvfølgelig bliver lidt sværere, når man afvikler og afregulerer alting, uden at det overhovedet er trådt i kraft.
Det skal jeg ikke lægge skjul på.
I forhold til Enhedslisten vil jeg gerne bekræfte, at vi har haft et fantastisk positivt og progressivt samarbejde med respekt for hinandens holdninger.
Men jeg vil også sige, at jeg ser, at den danske model er en lille smule i fare, for
parterne i dag bliver ikke ret tit enige.
Det er også derfor, at beskæftigelsesministeren gang på gang har sagt: Vi vil lytte til parterne, men forbeholde os ret til at have vores mening.
For så kan regeringen gøre, hvad den vil, og den har flertal til det.
Det giver et særligt problem.
Og der påhviler os et særligt ansvar i Folketinget for at tage arbejdsmiljøet alvorligt, når parterne ikke kan blive enige, for det svækker nemlig begge sider, når parterne ikke kan blive enige.
Derfor har vi et særligt ansvar.
Men jeg vil gerne sige, at jeg synes, at det, vi har lavet, også før, men siden 1997 har været fantastisk positivt, og det er ærgerligt, at vi ikke når at se virkningerne af det hele.
Søren Søndergaard (EL), 2002-03-22:
Jeg vil spørge hr. Carsten Hansen, om han ikke synes, at det, jeg sagde, var utrolig rigtigt, nemlig at da samarbejdet mellem Socialdemokratiet og De Radikale, der var i regering, og De Konservative og Venstre blev afbrudt, og der i stedet for kom et samarbejdet mellem regeringen - De Radikale og Socialdemokratiet - og SF og Enhedslisten, så skete der nogle reelle fremskridt? Det er selvfølgelig derfor ikke bare Enhedslistens eller SF's fortjeneste, at der kom de fremskridt, men det var et samlet forlig, hvor alle parter havde æren.
Men det var, da der skete det skift, og da man brød med de borgerlige og samarbejdede med venstrefløjen, at fremskridtene kom.