runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2005-03-10:
Nu skal ministeren roses for de gode intentioner, hvad angår ønsket om at gøre noget socialt godt for unge stofmisbrugere.
Når det er sagt, vil jeg sige, at det bliver interessant at se på, hvorvidt det her forslag også er et udtryk for, at der bliver en egentlig behandlingsgaranti.
Hvis ministeren er enig med os i, at man skal indføre en reel behandlingsgaranti, så bliver det spændende at se på, hvordan en sådan skal skrues sammen.
Det første, der er vigtigt, er, at ministeren har sikret sig, at der er behandlingstilbud nok.
Her kan det undre, at ministeren gerne vil behandle helt unge stofmisbrugere sammen med hærdede narkomaner.
Hvad sker der f.eks., hvis man behandler en 16-årig pige sammen med en hærdet narkoman?
Risikoen er, at den unge piges sociale problemer bliver glemt, og at hun føler, at hun er blandt mennesker, som hun ikke kan relatere til.
Så det første, man skal gøre for at indføre reelle behandlingstilbud, er at etablere behandlingsinstitutioner for unge under 18 år.
Ovennævnte eksempel illustrerer også det problem, som Københavns Kommune peger på, nemlig opdelingen mellem afvænning og social indsats, som lovforslaget lægger op til.
Det er helt nødvendigt at se de to ting som en helhed og anerkende, at det også er gennem den sociale indsats, man opdager et misbrug og kommer det til livs.
Flere af høringssvarene er inde på, at det er vigtigt, at dette ikke bliver en sovepude for kommunerne, hvad angår det sociale ansvar.
Det skal gøres tydeligt, at de stadig har ansvaret for de individuelle handleplaner.
Lone Dybkjær (RV), 2005-03-10:
Det Radikale Venstre støtter forslaget.
Det er jo en del af satspuljeforliget, som vi også står bag ved.
Så er det interessant at se, hvordan det her forslag til behandling af unge stofmisbrugere under 18 år udvikler sig.
Vi har netop gennemført en lov af 20. december 2004, hvor kommunen skal sikre unge under 18 år med et behandlingskrævende stofmisbrug en handleplan, og nu kommer der altså en garanti for, at den rent faktisk også kan føres ud i livet.
Sådan må jeg i hvert fald læse det.
Så må vi vel til den en gang til, når vi skal igennem strukturreformen, hvor der sker ændringer i lov om social service, men så kan vi jo vende tilbage til, hvordan formuleringerne så skal være.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2005-03-10:
For Det Konservative Folkeparti har det høj prioritet at sikre fleksible og tidssvarende løsninger til børnefamilierne.
Dette lovforslag giver mulighed for, at en kommunegrænse ikke sætter en hindring for familiernes valg af klubtilbud, på samme måde som regeringen tidligere har sikret, at forældrene kan vælge dagtilbud over kommunegrænserne.
Endvidere sikres det, at kommunerne ikke spænder ben økonomisk, hvis private ønsker at etablere en privat pasningsordning.
Ved at indføre en minimumsgrænse på 75 pct. af den billigste nettodriftsudgift pr. plads i dagtilbud til samme aldersgruppe i kommunen skabes der et mere varieret udbud af løsninger til borgerne på pasningsområdet og dermed større fleksibilitet og valgfrihed.
Vi Konservative finder det endvidere positivt, at kommunerne får pligt til at tilbyde at sørge for forældrenes administration af pasningsordningen mod en reduktion i tilskuddet.
Alt i alt rummer lovforslaget fra den konservative minister bedre og tidssvarende løsninger til børnefamilierne, og vi kan på den baggrund naturligvis støtte forslaget.
Anne-Mette Winther Christiansen (V), 2005-03-10:
Lovforslaget er en opfølgning på aftalen af 2. november 2004, en udmøntning af satspuljemidlerne for det sociale område for 2005, og lovforslag nr. L 37 vedrører så, som vi lige har hørt, en bemyndigelse til socialministeren til at fastsætte regler om garanti for social behandling for stofmisbrug af unge under 18 år i særlige tilfælde.
Med forslaget sikres unge med alvorlige stofmisbrugsproblemer en garanti for, at amtskommunen inden for 14 dage sørger for, at de kan komme i behandling.
Formålet med lovforslaget er en hurtig indgriben over for en gruppe af unge stofmisbrugere under 18 år, hvor misbruget har udviklet sig til en egentlig afhængighed, og det vanskeliggør jo så al anden social indsats.
Målgruppen er altså de unge under 18 år, som på grund af dette stofmisbrug har alvorlige sociale og adfærdsmæssige problemer, som medfører, at den unge ikke kan fungere med hensyn til familie, uddannelse, arbejde eller skole.
Amtskommunen skal så handle hurtigt og effektivt, for at den unge kan komme i behandling for dette misbrug.
Forslaget ændrer ikke ved, at det fortsat er kommunen, der har ansvaret for, at sagen undersøges, og i øvrigt tager stilling til den samlede sociale støtte, og at der udarbejdes en handleplan, som er væsentlig for den samlede indsats.
Dette lovforslag skal så træde i kraft den 1. oktober 2005.
Jeg skal hilse fra Det Konservative Folkeparti og sige, at de også støtter forslaget.
Eva Kjer Hansen (V), 2005-03-10:
Jeg takker for de faldne bemærkninger og i særdeleshed for den positive opbakning til forslaget og skal naturligvis give tilsagn om, at vi under udvalgsbehandlingen får belyst de problemstillinger, der er blevet rejst.
Vi kommenterede den også under den tidligere førstebehandling, og flere ordførere har også været inde på problemstillingen om enlige eller ej.
Det, der måske kan være anledningen til, at der kan være nogen usikkerhed om situationen for enlige, er, at de efter gældende regler i dag rent faktisk bliver betragtet som enlige.
Det er sådan, at specielt på pensionsområdet vil ægtefællen eller samleveren ofte blive betragtet som enlig, når ydelsen under ægtefællens eller samleverens unddragelse skal beregnes.
Ifølge det gældende regelsæt er det sådan, at man vil betragte vedkommende som enlig, men er vedkommende på den anden side eksempelvis rejst med til udlandet og i virkeligheden opholder sig sammen med den, der unddrager sig forfølgning, er man naturligvis ikke enlig.
Men i forbindelse med spørgsmål under udvalgsarbejdet kan vi selvfølgelig få præciseret den problemstilling.
Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslaget overgik derefter til anden behandling.
Afstemning
Line Barfod (EL), 2005-03-10:
I Enhedslisten har vi stadig samme holdning, som vi havde ved førstebehandlingen inden valget: Vi er enige i intentionerne i forslaget, men vi har samme bekymring, som andre også har været inde på, når det drejer sig om familien.
Vi har også stadig den bekymring, som både vi og fru Ida Jørgensen fra Det Radikale Venstre gav udtryk for under den tidligere førstebehandling, og som Advokatrådet har givet udtryk for i sit høringssvar, nemlig at der kan være nogle situationer, hvor der ikke foreligger en dommerkendelse om, at folk er eftersøgt.
Vi kan simpelt hen ikke se, hvad det er, der gør, at man ikke kan undgå den situation, for så svært er det da heller ikke for politiet at gå til en dommer og få en kendelse om, at en person er eftersøgt, og dokumentere, at man har prøvet at få fat i vedkommende.
Vi mener altså, det skal til, før man griber til et så drastisk middel som at stoppe pensionen, eller hvad det nu kan være.
Vi er bange for, at det middel kan bruges til at prøve at få folk til at møde op, i stedet for at politiet gør sig den anstrengelse at sikre sig, at de pågældende har fået meddelelse om, at de skal møde op, så derfor håber vi, at problemet kan blive løst under udvalgsarbejdet i denne omgang, så vi er sikre på, at retssikkerheden er på plads.
Fru Charlotte Dyremose var inde på det, allerede da vi behandlede Socialdemokraternes oprindelige beslutningsforslag, så det burde være muligt at få regeringen med på det.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2005-03-10:
Da Folketinget sidste forår behandlede Socialdemokratiets forslag, støttede SF forslaget, og det gør SF selvfølgelig fortsat.
Forslaget drejer sig om at skabe hjemmel til at stoppe udbetalinger af offentlige ydelser til en afgrænset persongruppe, der bevidst unddrager sig strafforfølgelse, og det er vi selvfølgelig tilhængere af i SF.
De pågældende straffes ved unddragelse, og udbetalingen af ydelserne genoptages, når unddragelsen ophører og betingelserne i øvrigt er opfyldt.
Hvis der er lavet fejl, skal det, der ikke skulle være udbetalt, tilbagebetales.
Vi er også lidt optaget af den problemstilling, Socialdemokraterne rejste, nemlig at det skal sikres, at man ikke kommer til at straffe pårørende, der ikke har andel i unddragelsen.
Men bortset fra det er vi meget glade for, at man er kommet så langt, selv om vi ikke selv har fremsat forslaget.
Lone Dybkjær (RV), 2005-03-10:
Det Radikale Venstre tilkendegav allerede ved den førstebehandling, der fandt sted inden valget, at vi var positive over for lovforslaget, men at vi havde nogle spørgsmål.
Jeg har læst debatten og har konstateret, at socialministeren prøvede at give svar på nogle af spørgsmålene i sit afsluttende indlæg, men jeg synes stadig, der er nogle problemer med afgrænsningen, når der er tale om en ægtefælle, som ikke er udeblevet i forbindelse med eftersøgningen.
Det synes jeg vi skal have præciseret i forbindelse med udvalgsarbejdet, men det tror jeg nemt kan lade sig gøre, så overordnet set er vi positive over for forslaget, men har altså disse spørgsmål.
Tina Petersen (DF), 2005-03-10:
Når Dansk Folkeparti her ved denne førstebehandling af L 31 stadig finder forslaget positivt og naturligvis vil indstille forslaget til vedtagelse, skyldes det flere faktorer.
At forslaget i sig selv forhindrer, at folk, som unddrager sig strafforfølgning eller straffuldbyrdelse, kan få udbetalt offentlige ydelser, er nok det, der er lettest at få øje på, og det burde være noget, alle Folketingets partier kunne blive enige om.
Når den danske befolkning kan læse om folk, som har boet i udlandet og har modtaget offentlige ydelser i over 16 år, selv om de har været eftersøgt, vil den almindelige tanke være: Få dog den lov ændret.
Det er vi også på vej til nu.
Når forslaget har været så lang tid undervejs, skyldes det, sådan som jeg læser teksten, at der har været nogle juridiske spidsfindigheder, som skulle klarlægges.
Dette mener Dansk Folkeparti at socialministeren har fået gjort på glimrende vis, for det er nu meget klart, hvilke personer det drejer sig om, og hvornår sanktionerne kan iværksættes af hvem og hvordan.
Socialdemokraterne har tidligere fremsat et forslag, som mindede om det, vi behandler nu, og da deres forslag blot skulle rettes til, er det tilsyneladende kun en formalitet at få forslaget her vedtaget.
Dansk Folkeparti finder, at det fremsatte lovforslag er en nødvendighed af hensyn til den almindelige retsopfattelse, og selv om der måske er nogle, som gerne vil gå et skridt videre og spørger, hvad der skal ske med resten af familien, vil Dansk Folkeparti ikke ændre synspunkt.
Hvis familiens samlede indkomst falder, fordi et familiemedlem unddrager sig strafforfølgning eller straffuldbyrdelse og derfor ikke får udbetalt sociale ydelser, vil det måske netop have den virkning, at den pågældende reagerer hurtigere på en indkaldelse, og måske vil det også lette en eventuel sagsbehandling i kommunen, som helt sikkert vil være inddraget i et eller andet omfang.
Dansk Folkeparti har således ingen betænkeligheder ved lovforslaget, sådan som det er endt med at blive udformet, og vi vil derfor indstille forslaget til vedtagelse.
Lotte Bundsgaard (S), 2005-03-10:
For knap et år siden fremsatte Socialdemokraterne et forslag om, at det skulle være muligt at fratage efterlyste personer deres pension, hvis de ikke mødte frem, når politiet havde efterlyst dem som følge af særlig bestyrket mistanke om alvorlige lovovertrædelser.
Vi fremsatte dette forslag, fordi vi mener, det er krænkende og stødende, at mennesker kan få udbetalt deres pension, også selv om de ikke møder op, når de er efterlyst af politiet.
Socialdemokraterne er glade for, at man har fulgt vores opfordring, så vi i dag kan behandle dette forslag, for vi er enige i, at man skal stoppe udbetalingen af en række offentlige ydelser, når mennesker bevidst unddrager sig strafforfølgning eller straffuldbyrdelse her i landet.
Socialdemokraterne kan derfor støtte forslaget.
Hans Andersen (V), 2005-03-10:
Forslaget her er også en genfremsættelse fra sidste samling, og det går i al sin enkelthed ud på at styrke borgernes retsbevidsthed ved at standse udbetalingen af en række offentlige ydelser til personer, der bevidst unddrager sig strafforfølgning eller straffuldbyrdelse.
Det er uacceptabelt, at folk, der er eftersøgt af politiet, på det nærmeste understøttes af ydelser fra det offentlige under deres unddragelse.
Med den ene hånd eftersøges de af det offentlige, og med den anden hånd modtager de altså understøttelse.
Vi skal have de offentlige myndigheder til at samarbejde, og det gøres bedst ved at give politiet og Kriminalforsorgen pligt til at indberette til den udbetalende myndighed, hvis en person bevidst unddrager sig strafforfølgning eller straffuldbyrdelse.
Dernæst skal den udbetalende myndighed tilbageholde ydelserne, indtil unddragelsen ophører, hvorefter udbetalingen kan genoptages.
Men ret skal være ret
: Hvis en person ikke kendes skyldig, skal de standsede ydelser naturligvis udbetales efter frifindelsen, for retssikkerheden skal være i orden.
Tilsvarende er sigtet med lovforslaget alene at stoppe understøttelsen af den unddragende person; det er ikke meningen, at ægtefæller, samlevere eller børn skal rammes.
Alt i alt et rigtig godt forslag, som Venstre kan støtte, og jeg skal på vegne af Det Konservative Folkeparti meddele, at de også støtter forslaget.
Eva Kjer Hansen (V), 2005-03-10:
Angående de 500 mio. kr. blev der jo lavet en undersøgelse, som viste, at pengene virkelig er gået til ældreområdet.
I hvilket omfang det måtte have resulteret i flere hjemmehjælpstimer, kan jeg ikke se af tallene, men jeg kan se, at 127 mio. kr. er gået til den omstrukturering, som jo ikke bare er bureaukrati, men også kommer de ældre til gode og betyder, at der bliver en bedre service på ældreområdet.
Jeg kan konstatere, at Socialdemokratiets linje er, at det frie valg skal afskaffes.
Man har simpelt hen fortrudt, at man i sin tid stemte for.
Nu ryster fru Lotte Bundsgaard på hovedet, men sagen er jo, at Socialdemokratiet har bebudet, at det skal være frivilligt for kommunerne, om man vil det eller ej.
Men hvordan er det gået med frivilligheden gennem alle årene?
Der er ikke sket særlig meget på området, det er ganske få kommuner, der har taget fat på konkurrencen.
Konklusionen er, at Socialdemokratiet vil afskaffe de private leverandører.
Man vil fjerne det frie valg, og kommunerne skal drive virksomhed med diverse tilkøbsydelser.
Den er i modsætning til det, som er regeringens linje, nemlig at sætte fokus på, at der skal være valgmuligheder, og at der skal være noget at sammenligne med, fordi det giver en positiv kvalitetsudvikling hos alle leverandører.
Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslaget overgik derefter til anden behandling.
Afstemning
Lise von Seelen (S), 2005-03-10:
For os Socialdemokrater er det vigtigt, at vi har kunnet bidrage med nogle initiativer, sådan at vi kan få etableret et behandlingstilbud til unge under 18 år, som har et stofmisbrug.
Vi taler om en gruppe af unge, som i deres tilværelse i kraft af deres stofmisbrug er negativt belastede både socialt, uddannelsesmæssigt og adfærdsmæssigt.
I de tilfælde finder vi, at den sociale behandlingsgaranti for deres stofmisbrug vil være et rigtig godt tiltag over for denne gruppe af unge mennesker.
Vi ved, at den gruppe, vi taler om, ikke er specielt stor i antal, men vi ved også, at gruppen er vokset i antal inden for de sidste år.
Vi ved også, at stofmisbrug blandt de helt unge ikke længere kun er et storbyfænomen, men at enhver større provinsby kender til problemet, og at alle egne af landet har skæbner på deres sociale landkort, hvor man ved, at disse unge mennesker mistrives på grund af et misbrug.
Det er et signal, som er svært bekymrende.
Det sammenholdt med vores viden om, at de unge debuterer tidligere i deres eksperimenteren med rusmidler,
gør, at vi skal have et meget vågent øje med det her område.
Vi ved, at en tidlig og effektiv indsats er med til, at vi kan hjælpe disse unge mennesker, inden de ryger ind i noget, der er så alvorligt, at de skal igennem meget, meget langvarige og massive behandlinger.
Så lad os få lavet en tidlig indsats, som er effektiv.
Idet vi nu har vores fokus på behandlingssikkerheden, må vi ikke flytte vores fokus væk fra den forebyggende indsats.
Vi har i samarbejde med amterne og kommunerne en meget stor og en meget vigtig opgave med hensyn til at yde en forebyggende indsats for de unge mennesker, så de i deres afsøgning af grænser ikke ryger ud i et stofmisbrug.
Som en del af satspuljeforliget i november 2004 var partierne enige om at udvide mulighederne for de yngste grupper af stofmisbrugere.
Med baggrund i den her lille del af et meget komplekst område, som handler om misbrug i det hele taget, vil vi gerne fastholde, at vi Socialdemokrater har et behov for, at vi får lavet en samlet og sammenhængende misbrugspolitik.
Men jeg vil foreløbig her på Socialdemokraternes vegne give tilsagn om, at vi støtter det her forslag, og vi vil gå positivt ind i arbejdet, på samme måde som vi gjorde det ved forhandlingerne om satspuljemidlerne.
Så vi er klar til at gå ind i arbejdet.
Søren Pind (V), 2005-03-10:
Jeg vil bare spørge: Har fru Lone Dybkjær nogen sinde hørt om andet end godgørende eksempler, hvor det private erhvervsliv er gået ind og har bidraget med noget, uden at der var profit i det?
Lone Dybkjær (RV), 2005-03-10:
Jeg tror, det vil føre for vidt at fortsætte den diskussion, der er i øjeblikket.
Men jeg har taget fru Lotte Bundsgaards tale med herop, for ministeren var jo meget optaget af at snakke med sin kollega på det tidspunkt, da fru Lotte Bundsgaard holdt sin tale, og jeg synes, der var et par ting, ministeren gerne skulle svare på, så nu vil jeg lige repetere dem.
Der står – og det er jeg enig med fru Lotte Bundsgaard i – at der er rettet op på forslaget, og at det er godt, at det ændringsforslag, der fremgik af beretningen, da lovforslaget blev behandlet i sidste samling, er kommet med.
Men der er stadig nogle knaster, og det, fru Lotte Bundsgaard spurgte om – og jeg vil gerne være sikker på, at ministeren svarer på det – er, om den nye minister vil være indstillet på at forhandle, så vi i fællesskab kan vedtage et bedre forslag end det, der er fremsat.
Det vil jeg i hvert fald også godt have svar på, for jeg synes, at fru Lotte Bundsgaard rejste nogle væsentlige ting i forbindelse med f.eks. spørgsmålet om de 0-2-årige børn.
Jeg synes, det ville være ærgerligt, hvis de kommuner, der i dag har disse ordninger, pludselig endte med at indføre nogle fuldstændig andre ordninger, så realiteten blev, at det blev dyrere for forældrene.
Jeg skal ikke komme ind på regnestykkerne, men jeg synes bare, det er en god idé at fortsætte, så det allerede eksisterende system i vuggestuerne ikke bliver ødelagt.
Men det afgørende er sådan set spørgsmålet om fripladserne.
Men jeg synes, man har et problem, hvis det er sådan, at der er nogle forældre, der ikke får råd til at deltage i madordningerne.
De er måske i forvejen lidt dårligere socialt stillet end andre, og så er det svært for de forældre at give deres børn gaver med, og der er mange ting, som børnene ikke kan gå til.
Det kan godt være, at der ikke er nogen klasseskel i det danske samfund, som regeringen påstår – det er jeg nu i øvrigt ikke enig i – men der er i hvert fald én ting, regeringen ikke kan sige, og det er, at der ikke er nogen økonomiske forskelle her i samfundet.
Det er der, og der er altså også nogle økonomiske forskelle mellem de forældre, som har børn i børnehaver, og dermed også mellem børnene.
Derfor synes jeg, det er vigtigt, at hvis vi laver en ordning som madordningen, skal det være muligt for de forældre, der måske ikke umiddelbart har råd til at være med til at betale lønomkostningerne også, at deltage i madordningerne ved, at madordningerne indregnes i fripladsgrænserne på en eller anden måde.
Jeg vil også gerne bede ministeren svare på, om ministeren virkelig mener, at man derved fratager forældrene ansvaret for, at børnene får mad.
Det mener jeg bestemt ikke man gør, her må jeg sige, at jeg er temmelig uenig med den konservative ordfører.
Jeg er helt sikker på, at på det tidspunkt, da vi indførte folkeskolen, ville den konservative ordfører også have sagt, at nu fratager vi forældrene ansvaret for, at børnene lærer noget.
Lotte Bundsgaard (S), 2005-03-10:
Nu virker det, når man hører de borgerlige ordførere stille spørgsmål til fru Lone Dybkjær, nærmest som om det i dag kun er offentlige børnehaver, vi har på det her område.
Derfor vil jeg godt bede fru Lone Dybkjær bekræfte, at vi har en mængde forskellige børnehaver, frie børnehaver af den ene eller den anden slags, puljeordninger, og hvad ved jeg.
Det er sådan set ikke det, det her lovforslag handler om.
Det handler sådan set heller ikke om at forbedre forholdene for børnene.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2005-03-10:
Jeg synes, at debatten allerede afslører, at der er mange forestillinger om, hvad det vil sige at være konservativ.
For os Konservative er det vigtigt ikke at være konservative i ordets egentlige forstand, som om verden aldrig har ændret sig.
Vi lægger vægt på at være tro mod det konservative værdisæt, der byder os at skabe nye løsninger til nye tider med respekt for vores historie og det, som vores historie har lært os, og at sikre den rette balance, så staten ikke blander sig i mere end højst nødvendigt.
Vi kan jo se, at familiemønstrene har ændret sig, og som lovgivere er det også vores pligt at sikre, at lovgivningen passer til den tid, som vi lever i.
Der er dog ikke tale om en ændring uden begrænsninger, idet der f.eks. kun frigives ca. 300400 efternavne ud af ca. 160.000.
Vi lægger vægt på, at man beskytter de efternavne, som benyttes af under 1.000 personer.
De frigivne efternavne nærmer sig vel det, man kan kalde massebetegnelser.
Der er f.eks., som hr. Søren Pind var inde på, over 300.000 her i kongeriget, der hedder Jensen til efternavn, og der er næsten lige så mange, der hedder Hansen.
Vi finder det endvidere som en styrkelse af den enkelte borgers frihed, at man f.eks. kan benytte sit mellemnavn som efternavn.
I de tilfælde, hvor en borger rummer en større identitetsfølelse for sit mellemnavn end for sit efternavn, mener jeg ikke, at det skal være det offentlige, der i den sammenhæng sætter grænser for, at den enkelte borger sikres samhørighed med identitet og navn.
Vi Konservative finder det endvidere positivt, at der skabes en mere enkel myndighedsstruktur.
Vi finder det helt naturligt, at registreringen af navngivning og navneændring fastholdes hos den myndighed, der også registrerer fødsler og dødsfald, hvilket i dag er ministerialbogføreren.