Ole M. Nielsen (KRF), 1999-02-25:
Forsvarsministeren leverede faktisk en rigtig god begrundelse for den forespørgselsdebat, som vi har rejst her i dag, da han i forgårs sagde, at han ved nedlæggelse af kaserner ikke kunne tage regionale beskæftigelsesmæssige hensyn.
Men derfor vil jeg da godt alligevel uddybe min begrundelse. Der sker de fleste steder i samfundet i både den private og i den offentlige sektor en effektivisering, rationalisering og centralisering.
Det er et udtryk for, at vi lever i et dynamisk samfund.
Af en eller flere årsager er det en tid, hvor samfærdselsmidlerne til stadighed bliver bedre, og hvor de elektroniske kommunikationssystemer i princippet gør det muligt at udføre sit arbejde hvor som helst, og hvor som helst ligger alligevel næsten centralt.
Tilsyneladende bliver det stadig vigtigere for virksomhederne at placere sig centralt.
Den absolut altafgørende forskel i situationen i Danmark i forhold til tidligere er, at vi har fået en fast forbindelse over Storebælt, og det er også meget åbenbart, at den kommende faste forbindelse over Øresund har givet en voldsom optimisme i hovedstadsregionen.
Det sidste understreges af, at der er planer om at etablere et Øresundsbarometer, altså en måling af vækstraten, fordi de normale vækstparametre for henholdsvis Danmark og Sverige ikke vil være beskrivende for væksten i Øresundsområdet, forventer man.
Det er jo helt fint, hvis vi vel at mærke mener, at vækst er et gode, men det vil vi ikke diskutere i dag, for det er jo ligesom en vedtaget sandhed.
Det er svært at have noget imod en god, positiv udvikling omkring aksen fra Århus i nord over trekantsområdet, Odense, og til hovedstadsområdet.
Vores bekymring går bare på, at der er ved at ske en skævvridning i Danmark til ugunst for yderkantsområderne, og det er naturligvis til ugunst for hele samfundet på lidt længere sigt.
Ingen kan vist være interesseret i, at dele af kongeriget halter for meget bagefter.
Vi kan naturligvis ikke opnå en helt ensartet økonomisk og beskæftigelsesmæssig udvikling, men det er skidt, hvis vi udvikler områder, hvor det mest velfungerende er den elektroniske overførsel - vel at mærke modtagelse af penge.
Der har igennem årtier været gennemført mange tiltag med det formål at styrke de svage områder.
Når det har fungeret bedst, er de svage områder i hvert fald for en periode blevet til ganske stærke områder.
I andre tilfælde har indsatsen ikke haft den store effekt.
Mine iagttagelser har bibragt mig den opfattelse, at
en indsats for at modvirke skævvridning aldrig i nyere tid har været mere nødvendig, end den er og bliver i de nærmest kommende år, og at vi ikke har et led i det danske system, en institution, en myndighed, der har til opgave at bekymre sig om denne udvikling. I enkelte ministerier indgår det naturligt at bekymre sig om den regionale udvikling, f.eks. i Erhvervsministeriet, Arbejdsministeriet, Undervisningsministeriet og andre, men dels er indsatsen måske ikke tilstrækkelig, dels modvirkes den af helt andre udviklinger eller tiltag, enten naturlige eller som et resultat af beslutninger inden for andre områder, hvor man slet ikke medtænker konsekvenserne for den regionale udvikling, eksempelvis inden for forsvarsministerens.
Vi bygger ikke så meget vores bekymring på det, vi kan se, der er sket, som på det, vi kan se, der er ved at ske.
Da man i januar 1996 havde en redegørelsesdebat om regional politik gik den, så vidt jeg har forstået, meget på at støtte den erhvervsmæssige udvikling.
Men regionerne ønsker ikke konkurrecemæssige fordele eller begunstigelser.
De vil meget hellere have konkurrencemæssig ligestilling.
Så skal de nok klare sig.
Jeg håber, vi kan få en god debat.
Besvarelse