runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Henriette Kjær (KF), 2002-05-28:
Jeg er da fuldstændig enig i, at man skal gå ind og se, hvad der sker på den enkelte institution helt konkret, men det mener jeg sådan set også at vi gør allerede nu.
Og når vi taler om krisecentre, hvor fru Anne Baastrup nævner indsatsen for børnene, er der jo netop over satspuljen blevet afsat midler.
I erkendelse af, at amterne ikke ville fortsætte det projekt, der var sat i gang for statslige midler, hvor der var kommet en god pædagogisk løsning ind på de fleste krisecentre, må vi igen sige: Jamen så tager vi over, og så afsætter vi penge til det.
Man kan søge i de enkelte amter og på det enkelte krisecenter.
Det er nogle ting, der er taget hånd om, og som vi er blevet nødt til at tage hånd om, fordi amterne ikke lever op til deres ansvar.
Jeg synes virkelig, at amterne har nogle gode ambassadører i hr. Villy Søvndal og andre, for de har et ansvar, og de skal gøre sig mere umage for at leve op til det.
Hvis vi hver gang bare siger, at det betaler vi, det betaler vi, så kan vi jo ende med at nedlægge amterne.
Anne Baastrup (SF), 2002-05-28:
Når nu ministeren skal i gang med at lave den vurdering af, hvad det er, amterne har fjernet af forskellige initiativer, så vil jeg opfordre ministeren til også at få undersøgt, hvordan man konkret er gået ind i de enkelte institutioner, som man har bevaret.
Det, jeg hører, er: Enhver form for pædagogbistand på krisecentrene bliver skåret væk.
I stedet for at nedlægge konkrete krisecentre, nedsætter man antallet af ansatte på en sådan måde, at man slet ikke kan få hjulpet de kvinder ud på den anden side.
Hun bør også gå ind og konkret se: Hvordan er normeringen nu, og hvordan var normeringen før?
For ellers kan ministeren risikere at stå i en situation, hvor det er et fuldkommen fejlagtigt billede, der kommer ud, og så får vi også en anden type samråd.
Villy Søvndal (SF), 2002-05-28:
Det synes jeg er lidt ærgerligt, for jeg synes måske, at det var nu, ministeren havde mulighed for at påvirke tingene i de kommuneforhandlinger, der pågår.
Jeg skal sige, at jeg selv er dybt bekymret over den rollefordeling, regeringen har valgt, nemlig at socialministeren går ud og lover en hel masse ting på stort set alle områder, imens finansministeren går ud og siger: I får ikke en øre til at opfylde socialministerens løfter.
Jeg synes, at det et eller andet sted er dybt problematisk og dybt uansvarligt.
Men når ministeren ikke vil handle nu, og det forstod jeg ministeren ikke ville, så kan jeg garantere, at hvis det her billede kommer til at holde, bliver det samråd på samråd på samråd, hvor vi dokumenterer, at det, der er sket, er det værste sociale billede siden 1982.
Jeg har været med i det her i så lang tid, at jeg synes, det er meget let at se, hvad der er på vej, i øvrigt ikke alene i amterne, for det er det samme billedet i kommunerne.
Så synes jeg, at det i høj grad er snyd, hvis ministeren vil forsøge med en argumentation, der hedder: De har skåret ned, men de har skåret ned på en fornuftig måde.
Jeg kan garantere, at det ikke er indtrykket hos de hjemløse, de sindslidende og de andre, der mister deres tilbud, at det her er nedskæringer med et menneskeligt ansigt.
De synes, at det er råt det her.
Så jeg tror, at ministeren snart er nødt til at træde i karakter.
Henriette Kjær (KF), 2002-05-28:
Jeg har ikke forpligtet mig til at gribe ind.
Jeg mener, at man lige nu prøver at gøre os til gidsler i en sag, fordi der er nogle forhandlinger i gang.
Jeg vil gerne vente med at se, hvordan det her kommer til at se ud; til vi har de specifikke budgetter; til jeg ser, hvad amterne faktisk har gjort.
Det kan også godt være, at man kan skære ned på en fornuftig måde, at man kan tilrettelægge sit arbejde, så man får mere for pengene.
Men det er jo en masse oplysninger, som jeg har brug for at se, inden jeg kan melde ud, hvad jeg mener om det her.
Jeg synes umiddelbart, at det er nogle meget store nedskæringer, der lægges op til, og jeg mener ikke, at det burde være nødvendigt.
Men jeg vil altså gerne vente og se resultatet af de endelige budgetforhandlinger i amterne.
Villy Søvndal (SF), 2002-05-28:
Hvis nu mit billede er rigtigt - jeg synes i virkeligheden, at ministeren giver mig medhold ved at sige: Jamen problemet er, at amterne prioriterer forkert - så står man med det billede, jeg skitserede fra starten i efteråret, nemlig de mest massive sociale nedskæringer i 20 år.
Så hvis det, ministeren siger, skal give mening, må det betyde, at ministeren griber ind over for amterne og siger: De der nedskæringer kan I godt glemme alt om, for det er lodret i modstrid med regeringens politik at skære på sindslidende, skære på hjemløse, skære på udsatte børn, skære på handicappede osv.
Hvis ministerens melding i dag skal give mening, og hvis billedet, jeg har tegnet, er rigtigt, så betyder det, at ministeren griber ind over for amternes budgetplanlægning.
Det kan hun gøre ved allerede nu at påvirke de forhandlinger, der foregår.
Men jeg mener - hvis ikke nu, så i hvert fald når det bliver virkelighed - at ministeren i dag har forpligtet sig til at gribe ind.
Er det rigtigt forstået?
Henriette Kjær (KF), 2002-05-28:
Jeg synes, at det er amterne og i visse tilfælde kommunerne, der har lagt en fuldstændig uholdbar strategi.
At ville skære ned på det sociale område i den grad, som hr. Villy Søvndal refererer, er fuldstændig uholdbart og fuldstændig unødvendigt i forhold til amterne. Jeg skubber ikke ansvaret fra mig.
Vi har faktisk - det ved hr. Villy Søvndal ganske udmærket - lavet en tilvækstgaranti i forbindelse med satspuljemidlerne, fordi vi siger, det er uacceptabelt, at der bliver skåret ned, og vil man søge penge fra de her puljer, så skal det være til mere end det, man oprindelig havde budgetteret med.
Jeg bliver altså nødt til at gentage, at der er vækst.
Men jeg vil da sige, at retorisk er amterne virkelig, virkelig gode, når hr. Villy Søvndal mener, at det er så synd for dem, at de er tvunget ud i det her.
Men jeg har et helt, helt andet synspunkt.
Jeg mener simpelt hen, at de prioriterer forkert.
Villy Søvndal (SF), 2002-05-28:
Jeg er enig i, at hvis det her kun var Storstrøms Amt, så kunne det være tilfældet for et ganske vist fattigt amt, at det havde skubbet problemerne foran sig. Jeg blev i onsdags inviteret til et møde i Ribe Amt med institutionerne i Ribe Amt, og det er præcis det samme.
I Sønderjyllands Amt er man i gang med at lukke et forsorgshjem af præcis samme grund.
Jeg vil bare spørge, om det ikke er uklogt, at ministeren i den grad skubber ansvaret fra og siger: Det her er ikke min skyld, det er ikke min skyld, jeg vil ikke se det, jeg vil ikke høre om det.
Er det klogt, når hun er vidende om, at de kommuneaftaler, der bliver indgået om ganske kort tid, bliver de mest dramatiske i 20 år?
For ministeren kan jo ikke fastholde billedet af, at det ikke er regeringens skyld, når nu også alle konservative borgmestre og Venstreborgmestre vil gå ud og placere ansvaret meget præcist og sige: Det er, fordi I påtvang os så snævre vækstrammer, at vi er nødt til det her.
Er det ikke en uholdbar strategi, for får ministeren
ikke problemer om ganske kort tid
Henriette Kjær (KF), 2002-05-28:
Jeg må sige, at det er muligt, at de i Storstrøms Amt siger, at de skal skære 14 pct. på det sociale område, men så er det jo noget, de har valgt i Storstrøms Amt.
Det er ikke noget, vi har tvunget dem til fra regeringens side.
Vi er nu i gang med kommuneforhandlinger, der omfatter både amter og kommuner, og der er plads til en vækst på 0,7 pct.
Hvordan kan man så skulle skære 14 pct.?
Jeg er helt med på, at amterne har overskredet deres budgetter sidste år, og de skal nu levere det for meget brugte tilbage, men der er plads til vækst; der er vækst i samfundet.
Jeg synes, at amterne og også kommunerne nu må sætte sig ned, præcis som vi gør i Folketinget - der er nogle, der er gode til det, så de skal ikke alle skæres over én kam - og så må de prioritere de vigtige områder.
Jeg er enig med fru Margrethe Vestager i, at her oplever jeg heller ikke, at der er forskel mellem partierne.
Der har jeg da med interesse i dag læst i Politiken dels forslag fra fru Karen Jespersen, dels fra fru Tove Videbæk, og det er da bestemt noget, som jeg vil overveje, for jeg synes, det er vigtigt, at vi her samler alle gode kræfter for at sikre os, at de børn, der bliver udsat for vold, i hvert fald ikke oplever det igen.
Vi må altså også gøre noget for at forebygge det, så det overhovedet aldrig sker.
Men jeg kan svare bekræftende på spørgerens spørgsmål.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Helge Adam Møller (KF), 2002-05-28:
Kun et par enkelte bemærkninger til ungdomssanktionen og til de unge, der måtte vælge af egen drift at stikke af, altså at flygte fra den lukkede institution.
Vi synes, det er rigtigt og fornuftigt, at justitsministeren fastholder, at hvis man gør det, så er man omfattet af samme regler som andre unge er, nemlig at det altså koster en ekstra sanktion at flygte fra en lukket institution. Formålet med at sætte de unge ind og give dem den mulighed kontra et almindeligt traditionelt fængsel er jo netop, at de skal fastholdes, som der vist står i det oprindelige lovforslag, i et længerevarende behandlingsforløb.
Altså et forløb med henblik på at give dem maksimal støtte til - ikke at genopdrage dem, for mange af dem har aldrig fået nogen opdragelse - men skal vi så i hvert fald sige til at skabe nogle almindelige normer og holdninger hos dem, således at der, når de på et eller andet tidspunkt er færdige, forhåbentlig er en del af dem, der kan komme ud og leve en kriminalitetsfri tilværelse.
Derfor synes vi, det er rigtigt at fortælle dem, at det har nogle konsekvenser, det, man har gjort, og det har nogle konsekvenser, hvis man alligevel stikker af, hvad enten det er ved at true personalet, eller det er ved at save tremmer over, og hvad man ellers gør.
Sådan mener vi, at det er til gavn for dem selv, at de bliver behandlet.
Når det er sagt, vil jeg godt føje til, at vi jo har fået at vide, at i nogle af de amter, der driver de her institutioner, er institutionerne tilsyneladende ikke særlig lukkede, så det er altså forholdsvis nemt at stikke af.
Derfor håber jeg, at regeringen vil lægge maksimalt pres på amterne med henblik på, at man lever op til, at det her altså er en institution, hvor man skal have mulighed for at fastholde den unge for at søge at gøre ham til en borger, der kan klare sig ude i samfundet uden kriminalitet.
Henriette Kjær (KF), 2002-05-28:
Jeg har ikke sagt, at man i amterne har skåret ned på en fornuftig måde, men det kan jo egentlig godt lade sig gøre.
Jeg har sagt, at det vil jeg se på.
Man kan jo godt omlægge nogle tilbud på en måde, så man får mere for pengene.
Det er måske ikke hr. Villy Søvndal bekendt, men det kan faktisk godt lade sig gøre.
Men når dét så er sagt, vil jeg gerne sige, at vi påvirker tingene, for vi er i gang med at forhandle med amter og kommuner lige nu, og det er jo en dialog mellem to parter.
Så selvfølgelig foregår der en påvirkning.
Så jeg vil sige til det der med, at regeringen lover, og jeg lover til højre og venstre, og amterne får ikke en øre ud af det: Jo, det gør de.
De får mulighed for vækst i deres budgetter.
Lissa Mathiasen (S), 2002-05-28:
Jeg vil nok sige, at jeg synes, det er en noget forhastet konklusion, når fru Anne Baastrup allerede nu siger, at ungdomssanktionen ikke er vellykket.
Vi har faktisk meget få erfaringer, og det er netop det, der har været vores udgangspunkt for at sige, at det er forkert at begynde at lave om på nuværende tidspunkt.
Jeg synes, hr. Helge Adam Møller kommer lidt for let rundt om det, for det er, som om at man ikke vil anerkende, at der altså her er tale om en meget svær gruppe af unge mennesker, som har markante tilpasningsproblemer, vanskeligheder med at opnå normale sociale relationer.
Unge, som i den grad har behov for, men svært ved at knytte sig til mennesker, at turde stole på mennesker, at mærke, at der er mennesker, der holder af dem til trods for det, de gør.
Vi ved også netop med hensyn til ungdomssanktionen, at det lå i kortene, det lå også i forarbejdet, at man skulle være relativt kort tid i den lukkede institution for derefter at blive udsluset til en åben institution.
Det betyder også, at vi rent faktisk vil se nogle af de her unge rømme, og det er, som om man ikke vil anerkende, hvad det er for en gruppe, vi har med at gøre.
Det er det, der kan ærgre én lidt.
Marianne Jelved (RV), 2002-05-28:
Jeg vil gerne bekræfte hr. Aage Frandsens beskrivelse af forhandlingsforløbene sidste efterår og kan om den mindre kreds om praktikpladsopfølgningen supplerende sige, at den daværende undervisningsminister havde en møderække med arbejdsmarkedets parter om det samme, hvor det blev drøftet, om systemet er for bureaukratisk, om der er barrierer af den type osv.
Erhvervsuddannelserne har ingen mening, hvis de ikke kan kobles på den vekseluddannelse.
Her vil jeg gerne sige til fru Tina Nedergaard, at vi principielt er helt åbne over for at bruge forskellige veje og har i og for sig meget længe også forsvaret skolepraktikordningen som en måde, hvor man kan skabe de mere fleksible systemer, hvor man kan gå ud og ind, selv om det ideelle selvfølgelig er at få en regulær praktikplads.
Jeg mener ikke, at vi kan tillade os at kaste skolepraktikken ud, for den kan bruges som nøgle eller indgang til nogle varierede forløb med forskellige virksomheder, så man får stykket en egentlig praktik sammen.
Tina Nedergaard (V), 2002-05-28:
Det er da bestemt helt sikkert, at når man har indflydelse, skal man også have ansvar, sådan som parterne også rettelig bør have på erhvervsuddannelsesområdet.
Det, jeg egentlig henviste til, var, at finanslovaftalen for 2001, som blev indgået bl.a. med Det Radikale Venstre, jo betød, at man fik indført nogle økonomiske incitamenter, som efter Venstres opfattelse direkte har arbejdet imod intentionerne, hvor man pålagde nye afgifter, men rent faktisk ikke fik skabt flere praktikpladser, hvor man faktisk gjorde det attraktivt for både skoler, elever og virksomheder at få eleverne ind omkring skolepraktikken, inden der blev indgået en uddannelsesaftale med dem.
Det var sådan nogle politiske tiltag, jeg tænkte på.
Aage Frandsen (SF), 2002-05-28:
Kan fru Marianne Jelved bekræfte, at der var to drøftelser i forbindelse med finanslovforhandlingerne?
Der var en drøftelse, som vedrørte en flerårsaftale for erhvervsskolerne, som indebar, at der skulle flere penge til erhvervsskolerne under forudsætning af, at de levede op til nogle bestemte kriterier, hvoraf et af kriterierne var at sikre nogle praktikpladser.
Så var der en anden drøftelse, som var en opfølgning på forrige års aftale om sikring af flere praktikpladser.
Denne drøftelse foregik af naturlige grunde i en mindre kreds af partier, for det var de partier, som indgik forrige års aftale om praktikpladser.
Der var to drøftelser, og det vil sige, at målsætningen om praktikpladser foregik i begge kredse, men nok primært i den anden kreds.
Marianne Jelved (RV), 2002-05-28:
Jeg vil sige til fru Tina Nedergaard, at jeg synes, det er relevant at fastholde parterne på deres del af ansvaret.
De vil meget gerne have indflydelse på de faglige uddannelser.
Det synes vi er i orden i Det Radikale Venstre, såfremt de også lever op til det fulde ansvar, nemlig at det er en vekseluddannelse, og derfor kan de ikke slippe for at blive foreholdt denne problemstilling, som vi drøfter her.
Det Radikale Venstre medvirker gerne politisk til at finde løsninger på spørgsmålet, og jeg anerkender Socialdemokratiets initiativ, men jeg mener bare ikke, at det er den rigtige løsning.
Men jeg kan da også ærgre mig over, at der ikke er sket noget tidligere her i foråret. Så til fru Gitte Lillelund Bech, som jo udmærket ved, at jeg ikke selv personligt sad med i de forhandlinger: Jeg vil gerne repetere, at i det udspil, SR-regeringen gjorde til finansloven, var der tre prioriterede områder - plus barselorloven, det var vi jo nødt til - og et af de tre prioriterede områder var en flerårsaftale for erhvervsskolerne.
Jeg siger som fru Gitte Lillelund Bech, uden at jeg måske vil være helt enig i alt det, fru Gitte Lillelund Bech gerne vil skabe et billede af, at vi ikke var færdige med de forhandlinger.
SR-regeringen havde afsat 110 mio. kr. af den ene milliard, der var til rådighed på det tidspunkt, til en flerårsaftale for erhvervsskolerne.
Det kan godt være, at det ikke er det rigtige beløb, at der skal flere til.
Men vi giver tilsagn om, at vi vil presse på, for at regeringen får lavet en flerårsaftale for erhvervsskolerne, der også omfatter muligheden for at reservere ressourcer til at gøre noget af det, de gør i Aalborg.
Tina Nedergaard (V), 2002-05-28:
Jeg vil gerne kvittere for, at Det Radikale Venstre er enig i, at det er en kompleks problemstilling.
I Venstre og i Det Konservative Folkeparti er vi meget enige i, at parterne selvfølgelig skal inddrages.
Men det er også interessant at vide, om Det Radikale Venstre er interesseret i at medvirke til de eventuelle politiske løsninger, som bliver nødvendige eller kan blive nødvendige for at løse praktikpladsproblemet, således at det ikke kun er parterne, for det er jo ikke lykkedes, kan man godt sige.
Aage Frandsen (SF), 2002-05-28:
Jeg vil nævne et tredje ben.
Jeg tror, at der er ganske mange arbejdsgivere - det gælder også offentlige arbejdsgivere - der skulle fortælle noget mere om, at det er sjovt at være i det job.
Det er også muligt, at der er nogle områder, hvor man må sige, at når det ikke er muligt at få unge mennesker til at påtage sig jobbet, var det måske, fordi arbejdsvilkårene og lønnen inden for området var for ringe.
Hvorfor er der ikke ret mange, der gider at passe gamle?
Er det måske, fordi arbejdsvilkårene ikke er så sjove?
Er det måske også, fordi lønnen ikke er for god?
Så det er altså også noget med, at de brancher, som har mangel på arbejdskraft, skulle gøre noget mere ud af at fortælle, at her er jobmuligheder, for der er rent faktisk jobmuligheder nogle steder.
Som punkt et siger vi derfor bedre vejledning.
Som punkt to siger vi, at virksomhederne altså skal blive bedre til at tiltrække arbejdskraften, når de har brug for arbejdskraften.
Og som punkt tre siger vi, at vi er nødt til at hjælpe de virksomheder, som gerne vil, idet de økonomisk bliver tilskyndet til opgaven med at sikre, at der er unge mennesker, som får en uddannelse.
Det forslag, som vi har til behandling nu, tager højde
for noget af det.
Derfor siger vi: Vi støtter forslaget.
Vi ved godt, at det ikke bliver vedtaget.
Vi regner med selv at komme med et bedre forslag til oktober, forudsat at regeringen - det kunne jo lade sig gøre teoretisk set, meget teoretisk - ikke kommer med et andet forslag.
Så regeringen har chancen indtil efteråret.
Tina Nedergaard (V), 2002-05-28:
Så er jeg nødt til at spørge hr. Aage Frandsen: Hvad gør vi for de brancher, som mangler elever?
De vil jo blive pålagt en yderligere afgift, uden at de vil kunne rekruttere de elever, de har behov for.
Det gælder social- og sundhedsuddannelsen, det gælder bager og VVS, inden for nogle
af metalfagene
Det gælder desuden i nogle geografiske områder.
Skal vi friholde vestjyske virksomheder for denne generelle afgift, eftersom det er de vestjyske virksomheder, der har vanskeligt ved at skaffe elever?
Det var ét spørgsmål.
Aage Frandsen (SF), 2002-05-28:
Det er det, vi har i jobtilskudsordninger.
Den nuværende regering går altså også ind for forskellige tilskudsordninger.
Så der er ikke noget med, at bare fordi man er liberalist, er man så meget liberalist, at man ikke ved, at liberalismens mærkesag, nemlig markedet, alligevel har sine begrænsninger.
Markedet er et udmærket hjælpemiddel.
Det er en glimrende tjener, men det er en forfærdelig herre.
Og hvis man alene lader markedet råde, ender det altså med, at der er nogle muligheder, som man ikke lader udnytte.
Det ændrer så ikke ved, at jeg jo også helt klart ved, at der er områder, hvor der ikke er behov for alle pladser, fordi der simpelt hen ikke er job bagefter.
fru Tina Nedergaard HK-området.
Der er to ben.
Der skal være bedre vejledning, og det har vi i øvrigt talt om i 10-20 år.
Det andet er, at når vejledningen så netop kan blive bedre, må man sørge for tilskyndelse til, at virksomhederne påtager sig det, som jeg vil kalde det sociale ansvar og et ansvar i forhold til samfundet, nemlig at sikre, at alle virksomheder får uddannet arbejdskraft.
Der er nogle, der påtager sig det og gør det gladeligt og gør det altid.
Hvorfor skal de ikke præmieres i forhold
til dem, der snylter på andre?
Tina Nedergaard (V), 2002-05-28:
Jeg vil gerne spørge hr. Aage Frandsen, om han ikke synes, det er et problem - det er påvist af bl.a. HK - at man, når man gennemfører uddannelser, hvor der ikke længere er behov for faglærte, så efterfølgende står uden beskæftigelse.
Rent faktisk er der jo en meget høj ledighedsprocent for personer, der er uddannet på HK-området bl.a. igennem skolepraktik, altså en ledighed over det normale.
Det er den ene problemstilling ved ikke at løse de strukturelle problemer i erhvervsuddannelsessystemet.
Det andet er, at jeg, hvis jeg skulle anerkende det princip, som hr. Aage Frandsen her redegør for, altså at det ikke er sikkert, at markedet altid reagerer korrekt, jo så omvendt kunne bede hr. Aage Frandsen svare på, om det også ville være fornuftigt med et generelt ansættelsestilskud på det danske arbejdsmarkedet sådan helt generelt, for der har vi jo også en gruppe, som ikke umiddelbart kommer i arbejde. Derfor kunne man argumentere på samme måde.
Aage Frandsen (SF), 2002-05-28:
I sin tid var tilskuddet i forhold til det, vi kender i dag, 20.000 kr., og det blev så senere aftrappet til 12.000 kr. Det er muligt, at det skal være det beløb i dag eller et større beløb.
Det afgørende er, at det har den virkning, og det, jeg vil pege på, er det, vi kan kalde et styret marked.
Jeg accepterer markedet som et middel, men når markedet ikke fungerer, skal man bruge andre tilskyndelser, og det er en generel afgift på alle arbejdsgivere, men et selektivt tilskud, nemlig til dem, der påtager sig opgaven.
Det er det, der er ideen i det, for den virksomhed, som påtager sig opgaven, påtager sig opgaven på alle andre virksomheders vegne, og det var jo det, der virkede.
Derfor må man spørge: Mener Venstre og Det Konservative Folkeparti, som Venstre også taler på vegne af, ikke, at det virkede i 1980'erne og 1990'erne?
Havde det ingen virkning?
Jo, det havde det.
Alle ved, at det havde en virkning.
Alle kan læse, at det havde en virkning.
Jeg synes, at det er det, man helt aideologisk skulle forholde sig til i stedet for at sige, at man er imod generelle afgifter.
Det kan være, at det ligefrem er i modstrid med skattestoppet, og så tåbeligt kan skattestoppet jo ligefrem være, at selv noget fornuftigt ikke kan lade sig gøre, ganske meget endda.
Men jeg beder om, at man kigger på: Hvordan var
virkningen dengang?
Man kan bare gå ind i statistikken og se, at på det tidspunkt, man fjerner afgiften, falder kurven.
Med hensyn til om elevlønningerne er for høje eller for lave: Det er jo ikke noget, man kan forholde sig entydigt til.
Men det kan jo godt være, at jeg synes, at elevlønnen er rimelig.
Det kan også være, at arbejdsgiveren synes, at en anden lønmodtagers løn er for høj, og det kan være, at jeg ikke synes det.
Derfor er markedet en begrænset mulighed, og derfor skal vi regulere i forhold til markedet.
Det er derfor, at vi ikke har en ren markedsøkonomi.
Tina Nedergaard (V), 2002-05-28:
Jeg vil godt lige præcisere, at jeg ikke har foreslået, at lønnen for erhvervsuddannelseselever nedsættes.
Jeg sagde, at såfremt man mente, at et tilskud havde effekt, måtte det jo være, fordi man mente, at lønnen var for høj.
Men jeg skal spørge hr. Aage Frandsen, om han mener, at en generel tilskuds/afgiftsmodel vil være med til at løse de strukturelle problemer, der er i erhvervsuddannelserne, og som jeg også regner med at hr. Aage Frandsen er enig i er der.
Omvendt vil jeg også gerne spørge hr. Aage Frandsen
: Hvor mange penge mener hr. Aage Frandsen, at vi umiddelbart skulle hente ude hos arbejdsgiverne for at give en eller anden form for kickstart til praktikpladsmarkedet?