Jens Peter Vernersen (S), 2006-02-08:
Det var måske en af de første indrømmelser, der kom fra ministeren – det er måske i anledning af, at der er folketingsmedlemmer, der har været herinde et år, at det skulle lykkes, jeg mindes ikke, vi har oplevet det tidligere – at der nu er tale om en reduktion på 12 medarbejdere til det der meget, meget vigtige arbejde, det er at sikre, at disse smileyer er i orden.
Jeg ved ikke, om ministeren nogen sinde kigger på de smileyer.
Nogle gange tvivler jeg på det, selv om han burde gøre det, når han går ind i forretninger.
Jeg gør det personligt altid.
Så ser man måske, at der har været to smileyer, der har et glad smil, og så pludselig er der nummer tre.
I sådan en situation vil man jo kunne sige, at den forretning faktisk har haft orden i tingene igennem lang tid, men nu går det så pludselig galt.
Det er jo det, man har set gang på gang med disse kontroller, jeg tror, det var Orla Zinck, der sagde, at så vælter skeletterne ud af skabet, for pludselig er det galt med oksefarsen, og pludselig er det galt med medisterpølsen, pludselig er det galt både her og der.
Det lader man så være galt et helt år med det, som ministeren nu sætter i gang for at spare 12 medarbejdere.
Sådan er det nemlig ikke, må jeg sige til hr. Jens Peter Vernersen.
Det er sådan, at der, hvor tingene er i orden, siger vi, at der kan vi godt nøjes med et kontrolbesøg om året.
Hvis tingene så ikke er i orden, må vi jo igen sætte ind med mere kontrol af den pågældende virksomhed.
Her i landet er det sådan, at sidste år fik 76,7 pct. af virksomhederne ved smileykontrollen det store smil, 19,6 pct. fik et lille smil, kun 1,5 pct. af virksomhederne fik en lige mund, og – nu skal jeg lige se for at sikre mig, at jeg siger det rigtige tal – 2,1 pct. fik en sur mund.
Altså, i alt fik 3,6 pct. af virksomhederne enten en lige eller en sur mund.
Resten fik henholdsvis et stort eller et lille smil.
Hvis de ikke er i orden, så skal der selvfølgelig være mere kontrol, men der, hvor tingene altid er i orden, gavner det ikke fødevaresikkerheden så meget, at vi kommer to gange om året, som det ville gøre i stedet at omlægge de 4.600 tilsynsbesøg, det så drejer sig om, til kontrolvirksomhed, der giver mere fødevaresikkerhed for pengene, kontrolbesøg, en særlig task force, der rykker ud på nogle bestemte temaer, vi løbende planlægger.
Det giver mere fødevaresikkerhed for pengene.
Enhver, der har fulgt den her sag, ved med et hundrede procents sikkerhed, at ministeren ikke gjorde noget, før der ikke var nogen anden udvej.
Tænk, at den her sag har stået på fra i sommer og helt frem til det tidspunkt, ministeren nævner, oktober, inden der blev grebet ind.
Jeg synes, ministeren må indrømme, at der er begået en fejl – der er tale om en betydelig fejlvurdering.
Jeg må sige, at jeg ikke forstår, hvis man taler om at placere ansvar, at ministeren ikke siger: Jeg påtager mig ansvaret for det her, det er alene mit ansvar, fuldt og helt.
Det er jo ministerens ansvar, at systemet fungerer fuldt og helt, det kan der ikke være nogen som helst tvivl om.
Det, at man så forsøger at trække sagen i langdrag, at man ikke gør nogen ting og næsten skal piskes til det, tvinges til det, og at vi skal bruge aviserne for at få den sag frem, viser bare, hvor sendrægtig ministeren har været i den her sag.
Jeg synes virkelig, ministeren skulle tænke over, om han bør fortsætte efter en fejlvurdering i den her størrelsesorden.
Forholdet er jo ikke det, at der ikke skete noget frem til oktober.
Fødevarestyrelsen satte faktisk meget hurtigt en analyse i gang for at finde ud af, hvor problemerne var henne.
De bliver faktisk rost for, at de var i stand til så hurtigt at afdække, hvor problemerne stammede fra.
Og der har jo løbende været handlet fra myndighedernes side i den her sag.
Det, der er kernen i det, er, at man ikke kunne forestille sig, at varerne ikke blev trukket tilbage, som de ellers altid bliver.
Der er fulgt helt de samme regler og procedurer som altid i den her sag, samme procedurer og regler, som også gjaldt under socialdemokratiske regeringer.
Det har altid været velfungerende.
Så snart man blev opmærksom på problemet, tog man fat i ikke samtlige, men 37 ud af 38 af dem, der havde fået varerne, og at man ikke fik fat i den 38., var selvfølgelig en fejltagelse.
Man tog fat i dem og sikrede sig, at varerne blev trukket tilbage.
Der har løbende været ageret fra myndighedernes side, men med den viden, vi så har fået om den sag, er det selvfølgelig sådan, at tingene ikke var, som de skulle være, men det kunne vi jo først se i bagklogskabens lys, og så er der jo blevet sat ind effektivt med de tiltag, der skal til, for at hindre, at det kan gentage sig.