Ole Sohn (SF), 2005-11-24:
Skulle man tro indenrigsministeren, så kører det bare fint.
Ingen problemer.
Alle har det bedre.
Selv de dårligst stillede kommuner har ikke noget at klage over.
Der er simpelt hen bare under den her regering skabt nogle forhold, som de kun kan være tilfredse med.
Så kan man da godt undre sig over, hvis det endelig skulle være tilfældet, hvorfor regeringen så ikke har spillet ud for længst, hvorfor den så har tøvet med overhovedet at meddele kommunerne noget som helst om, hvilken økonomi de har at rette sig efter efter kommunesammenlægningen, når den nu lægger an til – kan jeg forstå på ministeren – at gøre det endnu bedre for endnu flere.
Vi har haft en situation, hvor man forud for valget ikke vidste, præcis hvilken økonomi man havde at gå efter af to grunde: dels fordi der er et skævt udligningstilskudssystem, dels fordi skattestoppet jo også sætter nogle meget snævre rammer for serviceudviklingen, som selvfølgelig i særlig grad rammer de dårligst stillede kommuner.
Det havde måske været fair, at man havde sagt til kommunerne inden valget til kommunalbestyrelserne, at de penge ville blive krævet ind igen, så man havde noget at forholde sig til, frem for at skjule virkeligheden over for kommunerne til efter valgdagen.
Når ministeren også kommer ind på spørgsmålet om de her særlige puljer, som regeringen har betænkt kommuner med, så er det jo sådan set ikke en konstatering, men blot en bekræftelse på, at det, regeringen gør, er et forsøg på at lave nogle symptombehandlinger af det grundlæggende problem, der er med udligningssystemet, som ikke fungerer.
Særordningerne er noget juks, fordi kommunerne har svært ved at lave en egentlig planlægning for ikke at sige, at det stort set er umuligt.
Derfor mener vi fra SF’s side, at det er vigtigt, at man nu får lavet en udligningsreform, en udligningsordning, der afspejler de sociale problemer, der er i en lang række kommuner, herunder også de etniske aspekter.
Det er vigtigt, at man sætter ind i de dårligst stillede kommuner, som har stigende sociale problemer, har store ghettolignende områder og lignende, sådan at man er i stand til ikke bare at symptombehandle, men også at foretage de nødvendige investeringer i forebyggelse, som er en forudsætning for, at man kan afhjælpe problemerne både her og nu og også på længere sigt.
Ministeren var også inde på spørgsmålet om førtidspensionisternes belastning af systemet, og der må man sige, at man jo er i en situation, hvor vi i hvert fald fra SF’s side mener, at den refusionssats, der er på førtidspension, ganske enkelt er for lille, for man kan se, at antallet af førtidspensionister også er meget ulige fordelt.
Det gør, at nogle kommuner, og det er især udkantskommunerne og de dårligst stillede kommuner, får en særlig hård belastning.
Så der er al mulig grund til ikke at rose regeringen, men at skose regeringen for ikke at have fremsat et forslag til udligningsreform.
Derfor skal jeg på vegne af Socialdemokratiet, Det Radikale Venstre, SF og Enhedslisten fremsætte følgende: Forslag til vedtagelse »Idet Folketinget konstaterer, at kommunerne fortsat ikke har kendskab til deres økonomiske forhold i 2007 på trods af, – at der siden 2000 har været udredningsarbejder om en reform af det samlede udligningssystem, – at kommunerne er blevet lovet grundlæggende ændringer, og – at regeringen siden efteråret 2002 har udskudt opfyldelsen af disse løfter, pålægger Folketinget regeringen inden 31. januar 2006 at præsentere et forslag til en tilskudsog udligningsreform efter følgende principper: – et samlet system, der efter en eventuel overgangsperiode erstatter flest muligt af de mange særordninger og puljer, der er etableret i de seneste år grundet fraværet af en grundlæggende reform, – en fordelingsmæssig profil, der sikrer økonomi til løsningen af sociale samt sundheds-, M021S13541431NAKL.FM Page 1384 Tuesday, January 31, 2006 1:41 PM uddannelses- og integrationsmæssige opgaver der, hvor disse opgaver vejer tungest, og – en dynamisk profil, der sikrer, at det er muligt at skabe et afsæt for vækst i alle dele af landet.«
Vi har set frem til denne dag med meget stor længsel.
Nu er det jo en forespørgsel, som vi stillede straks ved Folketingets åbning, fordi vi ud fra sådan et demokratiprincip mente, at det kunne være meget fair og rimeligt, at de mange kommunalbestyrelsesmedlemmer, som stillede op til kommunevalget, ligesom fik et indblik i, hvad regeringens ønske og forestilling om en udligningsreform egentlig er, for vi kan konstatere, at ulighederne mellem kommunerne stadig vokser – ikke mindst i de mange kommuner, der har oplevet en stor stigning i antallet af borgere på overførselsindkomst.
Derfor går vi ud fra, at indenrigsministeren på regeringens vegne har sovet trygt, også selv om det måske ikke gik helt som forventet ved kommunevalget, og at han nu kan løfte sløret for, hvad det egentlig er for en økonomi, kommunerne fremover har at gøre godt med, og hvordan regeringen vil sikre, at den stigende ulighed, som er blevet skabt under den her regering, mindskes i årene, der kommer.
Besvarelse
Jeg er da glad for, at vi her i dag kan få en lejlighed til at diskutere de spørgsmål, der er rejst, som jo lyder: Er regeringen enig i, at i dens regeringstid er fordelingen mellem kommunerne i Danmark blevet mærkbart mere ulige?
Der tegner sig ikke et billede af en markant øget ulighed i den kommunale økonomi.
Derfor er der heller ikke – for at svare på den andel del af spørgsmålet – nogen modstrid mellem regeringens målsætninger om lighed og det aktuelle billede af den kommunale økonomiske situation.
Tallene viser, at hovedstadsregionen i perioden har haft et højere indkomstniveau pr. indbygger end resten af landet.
Nuvel, men tallene viser også, at over hele perioden har der været et kraftigt fald i forskellen, og ulighed skal måles på forskel.
De regionale forskelle i indkomstniveauerne pr. indbygger er således blevet mindre i perioden.
Den udvikling er fortsat også i de senere år, hvilket hænger sammen med, at dansk økonomi overordnet er sund og kendetegnet ved en gunstig økonomisk udvikling, der kommer hele Danmark til glæde, og set over en længere periode er der skabt større regional lighed i de gennemsnitlige indkomster.
Vi fremlagde en regionalpolitisk redegørelse tidligere i år, hvoraf det fremgår, at forskellene i den skattepligtige indkomst pr. indbygger er indsnævret betydeligt mellem de forskellige egne af landet.
Det gælder både set over en lang periode, 1970-2003, og det gælder også særskilt for de seneste år, som er færdigopgjorte for 2002 og 2003, og indikatorer for udviklingen i 2004 og 2005 peger heller ikke i retning af øget ulighed på denne parameter, snarere tværtimod.
Men jeg medgiver, at det selvfølgelig er et billede, der har sine nuancer.
Nogle af landets udkantskommuner har oplevet et mindre gunstigt vækstforløb, end resten af Danmark eller Danmark gennemsnitligt har gjort det.
Det skyldes ikke mindst en negativ udvikling i antallet af indbyggere og en ændret befolkningssammensætning i de områder.
M021S13541431NAKL.FM Page 1381 Tuesday, January 31, 2006 1:41 PM
Hvis man ser på væksten over de sidste 10-15 år, er den ikke mindst foregået i de kommuner, som ligger i det østlige Jylland, især i området ved Århus, samt i udkanten af hovedstadsområdet.
Til gengæld er der sket en befolkningstilbagegang i kommuner i en række udkantsområder, bl.a. Lolland-Falster, Bornholm, Sydfyn samt i Sønderjylland og Nord- og Nordvestjylland.
Der er samtidig en generel tendens til – det er vel i virkeligheden en international tendens – at de nye typer erhverv, der er i vækst, lokaliserer sig i byområder.
Det ses også, at folk pendler over stadig større afstande.
Dybest set
Men det giver selvfølgelig de kommuner, der ligger på afstand af de her vækstcentre, en ny type udfordringer.
Omvendt betyder den stigende mobilitet, at erhvervskoncentrationen ikke i sig selv medfører en større ulighed i de gennemsnitlige indkomster, og derfor er udviklingen heller ikke ensbetydende med større ulighed i den kommunale økonomi.
Der indgår en række parametre i den samlede kommunale økonomi, og overordnet set skal der være sammenhæng mellem skat på den ene side og service på den anden side.
Der er sket en indsnævring af forskellene mellem kommunerne, særlig hvad angår servicen, en udvikling, som må siges at have været til gavn for udkantskommunerne.
Det er dog også den samme type kommuner, altså udkantskommunerne, som generelt set har det højeste beskatningsniveau.
Med regeringens skattestop, som har været gældende, siden vi kom til, altså siden 2002, er der dog kun sket meget få relative forskydninger i de senere år.
Regeringen har været meget opmærksom på at skabe aktivitet i den kommunale økonomi og i den direkte velfærdsservice.
Der er således afsat flere ressourcer til sygehusene, til ældreplejen.
Midlerne er jo som en nyskabelse fordelt efter demografi snarere end efter beskatningsgrundlag og kommer derfor alle områder i landet til gode, ligesom den generelle strategi med at holde staten på slankekur og lade væksten komme den primære amtskommunale sektor til gode har ført til, at kommunerne under et er blevet bedre stillet.
Alt i alt må jeg sige, at jeg ikke kan besvare det spørgsmål, der er stillet, bekræftende, snarere tværtimod.
Der er ikke kommet en mærkbar øget ulighed, tværtimod indsnævres forskellene og har gjort det over en lang periode.
Det er jo ikke det samme, som at alt er perfekt og intet skal laves om.
Der er en række forhold, som det nuværende generelle udligningssystem ikke tager fuldt højde for.
Der er grund til at se på fordelingen af udgifterne til førtidspension.
Den problemstilling er også rejst i den betænkning, jeg henviste til før, altså betænkning nr. 1437 fra januar 2004, hvoraf det fremgår, at der også efter udligningen i det nuværende system er betydelige forskelle i den økonomiske belastning til førtidspensionen mellem kommunerne, og at der er en vis tendens til, at belastningen er størst for de svagest stillede kommuner.
Det er sådan set også baggrunden for, at regeringen har handlet og har gennemført ændringer i udligningen gennem særlige tilskudsordninger til kommunerne.
Regeringen har bl.a. aftalt med Kommunernes Landsforening, at der i hvert af årene 2004, 2005 og 2006 fordeles 1 mia. kr. af det kommunale bloktilskud efter et mål for kommunernes belastning på overførselsområdet, og i dette mål indgår bl.a. de kommunale udgifter til førtidspensionen.
For en del af bloktilskuddet har vi altså med opbakning fra de kommunale parter afveget de almindelige bloktilskudsfordelingskriterier og bragt pengene målrettet i spil for at imødekomme den problemstilling, der også blev rejst i betænkningen.
Regeringen har samtidig indført et udligningstillæg til særlig vanskeligt stillede kommuner.
Det er et tilskud eller et tillæg, som for næste års vedkommende, altså for 2006, beløber sig til 428,2 mio. kr.
M021S13541431NAKL.FM Page 1382
Tuesday, January 31, 2006 1:41 PM
Så på de to punkter her har regeringen altså adresseret den problemstilling, som er rejst på det korte sigt, og det er selvfølgelig en problemstilling, som nu også fremadrettet skal adresseres, når regeringen efter nytår fremsætter et forslag til et nyt finansierings- og udligningssystem.
Hvad angår huspriserne, som også er fremhævet i forespørgslen, så modtager kommunerne jo indtægter fra ejendomsskatter, hovedsagelig fra opkrævning af kommunal grundskyld og fra en andel af ejendomsværdiskatten.
Begge disse kommunale skattekilder indgår i opgørelsen af den enkelte kommunes beskatningsgrundlag, der gøres til genstand for udligning.
Forskellene i grundlaget for de to skatter udlignes i dag med 45 pct. i landsudligning mellem kommunerne, med 85 pct. for kommuner med særlig svagt beskatningsgrundlag og med 85 pct. mellem kommunerne i hovedstadsområdet.
Det fører jo altså til den konklusion, at der allerede i dag foregår en omfordeling af indtægterne fra ejendomsskatterne mellem kommunerne.
Med til billedet hører også, at regeringen har lagt restriktioner på stigningen i grundlaget for beregningen af de kommunale ejendomsskatter.
I kølvandet på skattestoppet blev der i 2002 lagt et loft over det beløb, som ejendomsværdiskatten beregnes af.
Loftet er som udgangspunkt fastsat til ejendomsværdien pr. 1. januar 2001 tillagt
5 pct.
Ligeledes har regeringen lagt loft over stigningen i grundlaget for beregning af kommunalt grundskyld. Stigningen i grundskylden er således knyttet til den almindelige indkomstudvikling og kan højst udgøre 7 pct.
Begge disse forhold bidrager, ud over at de bidrager til stabilitet for den enkelte familie, der i tryghed kan investere i fast ejendom, til at begrænse forskellene i skattegrundlaget kommunerne imellem.
Det fordelingsproblem, som jeg har berørt på førtidspensionsområdet, er jo en af de problemstillinger, som også er baggrunden for ønsket om et nyt udlignings- og finansieringssystem.
Men det er jo nu engang sådan, som jeg også tidligere har været inde på a flere omgange, og her kan jeg så love, at der ikke kommer nogen nyhed, at tingene jo må ses i en sammenhæng.
Ændringer i udlignings- og finansieringssystemet må nødvendigvis ses i sammenhæng med kommunalreformens ændringer af det kommunale landkort og ændringerne i opgavefordelingen i den offentlige sektor, ændringer, som nu er fastlagt med Folketingets vedtagelse af lovforslag, før Tinget gik på sommerferie i juni 2005.
Det er jo baggrunden for, at der ikke umiddelbart blev fulgt op på betænkning 1437 med et udkast til en helt ny finansieringsmodel, men at regeringen i stedet, sådan som jeg har været inde på det i min tale her i dag, meget målrettet har foretaget ændringer for at afbøde nogle af de negative effekter, som rejser ønsket om mere grundlæggende ændringer.
Det har været nødvendigt at kende landkortet først, fordi der jo i selve det at lave nye kommuner også er et element af udligning.
Det har været nødvendigt at kende de nye opgaver, kommunerne skal løse.
Og det har ikke mindst været nødvendigt at få disse opgaver prissat.
Disse tre, man kan kalde det ubekendte, er nu på plads, og dermed er der også skabt et grundlag for nu at komme videre, og det er jo på den baggrund, at Finansieringsudvalget under Indenrigs- og Sundhedsministeriet er blevet anmodet om at fremlægge forslag til ændringer af det kommunale tilskuds- og udligningssystem, hvor der tages hensyn til den endelige opgavefordeling og kommuneinddeling.
I det arbejde, som er meget tæt på at kunne afsluttes – jeg forventer, at arbejdet vil kunne afsluttes omkring månedsskiftet – indgår ud over hensynet til en udjævning af de byrdefordelingsmæssige virkninger af opgave- og skatteændringer som følge af kommunalreformen bl.a. hensynet til udligningen af sociale udgifter og hensynet til vilkårene for de dårligst stillede kommuner.
Ifølge det kommissorium, som udvalget arbejder med, kan det således overvejes, at bloktilskuddet fremover fordeles efter indbyggertal og ikke efter skattegrundlag.
Udvalget kan også overveje ændringer i udgiftsbehovsudligningen, ændringer i udligningsniveauerne, og overveje, om yderligere kommunale finansieringskilder skal inddrages i udligningen.
Når jeg og regeringen har modtaget resultatet af dette udvalgs arbejde, som selvfølgelig vil blive fuldt offentligt tilgængeligt, vil vi gøre vores tanker klare med henblik på at kunne fremsætte et forslag til et nyt udlignings- og finansieringssystem i begyndelsen af det nye år med henblik M021S13541431NAKL.FM Page 1383 Tuesday, January 31, 2006 1:41 PM på forhandling og politisk afklaring og vedtagelse inden sommerferien 2006.
Forhandling
Jeg kan godt forstå, at hr. Leif Mikkelsen har haft det svært med den her tale.
Der var meget stor forskel på det, hr. Leif Mikkelsen sagde, da der blev læst op af notatet, og så den bemærkning, der kom fra hr. Leif Mikkelsen, da han løftede hovedet og kom til at tænke selv og kom med den meget præcise bemærkning: Ja, jeg må give forespørgerne ret i, at der er god grund til at lave en reform.
Det var jo netop derfor, man i 2000, altså for mere end 5 år siden, satte et udredningsarbejde i gang.
Spørgsmålet er så: Mener hr. Leif Mikkelsen ikke, at det havde været fair, at de mange kommunalbestyrelseskandidater, der stillede op, havde haft et kendskab til, hvilken økonomi den kommune havde, de skulle forvalte og råde over i de kommende 4 år?
Det er det ene spørgsmål.
Det andet er: Er hr. Leif Mikkelsen enig med Århus Kommunes økonomiske afdeling, som har slået fast i en undersøgelse, at skævvridningen i udligningsreformen skyldes, at staten overkompencerer nogle kommuner for de faktiske merudgifter, mens andre bliver underkompenceret?