runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Line Barfod (EL), 2004-02-17:
Først i forlængelse af statsministerens svar til hr. Niels Helveg Petersen før: Jeg går ud fra, at statsministeren er fuldstændig klar over forskellen på almindelige love, der selvfølgelig skal overholdes, men som kan ændres af et flertal i Folketinget, og så grundloven, som er meget svær at ændre; det kræver en folkeafstemning osv. Det undrer mig derfor også noget, når statsministeren bliver ved med at sige, at det nærmest ikke har nogen betydning, om noget står i grundloven, for vi kan jo bare lave det alligevel herinde.
Det har man jo indført i en række andre lande.
Det har konkret haft betydning i højesteretssager i Norge f.eks. og betydet, at man tog hensyn til miljøet.
Eller for at tage en bestemmelse, der er i den danske grundlov, nemlig bestemmelsen om, at alle børn har ret til fri undervisning i folkeskolen.
Det har jo også haft betydning for, at der er folkeskoler overalt i Danmark, og for, at man ikke må opkræve brugerbetaling i folkeskolen.
Mener statsministeren slet ikke, at grundloven konkret kan give folk nogle rettigheder, konkret kan have en betydning?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-02-17:
Jo, det mener jeg da bestemt at grundloven kan.
Det er jo derfor, vi har en grundlov, og at vi alle værner om grundloven, fordi den netop sikrer borgerne nogle grundlæggende frihedsrettigheder, som ikke bare kan ændres eller ophæves af et flertal i Folketinget.
Det kræver i så fald en grundlovsændring, som er meget besværlig at få gennemført.
Men det, jeg taler om, er, at en række af de der sådan daglige praktiske forbedringer af velfærdssamfundet, man gerne vil gennemføre, altså er bedre tjent med at blive gennemført via fornuftig lovgivning i Folketinget, fordi det kan tage hensyn til, hvordan samfundsudviklingen nu former sig over årene, og hvordan situationen er.
Det, en grundlov skal kunne, er i nogle få velvalgte paragraffer at udtrykke nogle grundprincipper, nogle grundrettigheder, som borgerne har.
Og så må det være Folketingets opgave i henhold til grundlovens bestemmelser at lovgive for at sikre borgerne disse grundrettigheder, som står i grundloven.
Det må være arbejdsdelingen mellem grundloven og den daglige lovgivning så at sige.
Line Barfod (EL), 2004-02-17:
Det er jeg sådan set enig i, men det kunne være, at der i dag var et behov for nogle flere grundlæggende rettigheder, end der var dengang; at man i dag mente, at det f.eks. ud over gratis folkeskoler også var vigtigt med gratis adgang til sundhedsvæsenet.
Men for så at gå den anden vej: I den grundlov, vi har i dag, er der jo en række rettigheder, som man godt kan fratage folk, og da vi jo ved, at statsministeren og hans flertal i Folketinget er meget optaget af USA, kunne man jo risikere med den grundlov, vi har i dag, at Folketingets flertal lærte af eksemplet fra USA og besluttede, at man ville fratage stemmeretten for flere hundrede tusinde borgere i Danmark, hvis man vurderede, at det kunne sikre flertallet efter næste valg.
Det kan flertallet med den grundlov, vi har i dag.
Mener statsministeren ikke, at vi skal have en grundlov, hvor man ikke kan fratage borgerne stemmeretten?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-02-17:
Jeg må ærligt tilstå, at jeg slet ikke forstår, hvad det er
fru Line Barfod tænker på.
Fru Line Barfods fantasi må i hvert fald her langt overstige min.
Der er ingen planer i den retning, og jeg har slet ikke fantasi til at forestille mig, at nogen kunne finde på at gennemføre en sådan lovgivning.
Lad mig f.eks. tage sådan noget som foreningsfriheden, som jo er omtalt i grundloven.
Jeg så da f.eks. gerne, at vi fik styrket den enkelte lønmodtagers frihed til selv at bestemme, om man ønsker at være medlem af en fagforening, bl.a. gennem et forbud mod eksklusivaftaler.
Grundloven har den overordnede bestemmelse om foreningsfrihed, og så må det være Folketingets opgave at vedtage den konkrete lovgivning, der så skal udmønte det.
Der har regeringen som bekendt for lang tid siden fremsat et forslag, som vi indtil nu ikke har kunnet få flertal til at gennemføre.
Men her er det altså et spørgsmål om, at der er et flertal i Folketinget, der er parat til at støtte en lovgivning, som styrker frihedsrettigheden på et bestemt punkt med udgangspunkt i grundlovens bestemmelser.
Aage Frandsen (SF), 2004-02-17:
Inden jeg stiller mit spørgsmål til fru Birthe Rønn Hornbech
blot en serviceoplysning: Som forslagsstiller stillede jeg rent faktisk relevante spørgsmål til det forslag, jeg har fremsat, og jeg stillede et spørgsmål den 11. juli 1997 og fik svar den 22. maj 1999 i form af en stak papir på 15 cm inklusive forskellige landes forfatninger, som jeg har haft megen glæde af.
Jeg garanterer for, at jeg stiller en række spørgsmål igen for at ikke kun jeg, men også andre kan blive klogere.
Så mit spørgsmål til fru Birthe Rønn Hornbech: Er fru Birthe Rønn Hornbech ikke enig i, at meningen med, at vi har en grundlov, eller man kunne sige en forfatning - en grundlov er trods alt det samlede skrevne - er, at så kan skiftende Folketing ikke bare lave det om? Fru Birthe Rønn Hornbech siger, at vi bare kan gøre det, men hvis vi nu gør det, f.eks. udvider ytringsfriheden, så kan det trækkes tilbage, medmindre det står i en grundlov eller det er en del af en europæisk konvention, som vi har tilsluttet os.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2004-02-17:
Først til hr. Aage Frandsens servicemeddelelse om de 15 cm papir: Jeg tror, at hr. Aage Frandsen vil give mig ret i, at længden af drøftelserne i udvalget ikke svarede til mængden af papir.
Vi havde faktisk ikke nogen drøftelser, hvis ikke jeg husker helt forkert.
Mener fru Rønn Hornbech ikke ...?
Det er et ledende spørgsmål.
Jamen det er da en rigtig beskrivelse, at hvis noget står i grundloven, så kan Folketinget ikke lave det om, men dermed være ikke sagt, at vi i Venstre mener, at alt det, vi ikke synes bør kunne laves om, skal stå i grundloven.
Og hr. Aage Frandsen kommer nu heller ikke igennem med, at alt det, han mener, ikke bør kunne ændres.
Så var det dejligt, hvis det stod i grundloven, for så kunne det aldrig blive ændret.
Nej, det er ikke de krav, der skal stilles til en grundlov.
Det skal være langt strengere.
Jeg synes heller ikke, at hr. Aage Frandsens grundlov er så talende, som jeg havde frygtet, for der er jo ikke alt det, hr. Aage Frandsen kunne ønske sig.
Men det skal være en meget stram og kortfattet grundlov.
Aage Frandsen (SF), 2004-02-17:
Grunden til, at min grundlov kun er på 68 paragraffer, er, at jeg er enig i tænkningen om, at der ikke skal stå alverden deri.
Den er slet ikke sådan som den svenske og den norske og den finske grundlov - de er meget længere.
Lidt i forlængelse af statsministerens svar ville jeg godt spørge fru Birthe Rønn Hornbech om konventet.
Det er måske ikke helt fair, men alligevel, jeg havde ikke flere spørgsmål.
Men konventet kom jo med en masse ting til forfatningstraktaten, som giver en masse sociale rettigheder.
Jeg synes, det er for mange.
Jeg synes, det er for meget at have i en grundlov.
Hvad synes fru Birthe Rønn Hornbech?
Skulle det i virkeligheden ind i den her lille traktat, som er første del af selve forfatningstraktaten?
Birthe Rønn Hornbech (V), 2004-02-17:
Det fortælles om en gammel konge, jeg kan ikke huske, hvem det var, at han rendte rundt med loven i hånden og sagde: »Jamen det står jo her!«
Og så kunne han ikke forstå, at det hele ikke virkede, som det stod i lovene.
Og det er jo fuldkommen rigtigt.
Som statsministeren sagde, for nu at starte med det pragmatiske svar: Man kan jo skrive det lige så tosset, man vil, her fra og til dommedag, det ændrer nok ikke så frygtelig meget.
Men mere fundamentalt er jeg imod, at den slags står i en grundlov, for, som jeg sagde, kan man ikke begynde at fastlægge nogle niveauer og slet ikke nogle gratisydelser i en grundlov.
Det er ikke det, vi har den til.
Og efterhånden, og det sagde statsministeren vel også, så dør jo velfærdsstaten en dinosaurs død, hvis alt skal være gratis, og der skal være store ydelser til dem, der ikke selv vil bestille noget. En grundlov skal fastsætte grænser for magten og tilskynde den enkelte borger til først og fremmest selv at tage ansvaret.
Svend Auken (S), 2004-02-17:
Jeg vil gerne i den forbindelse spørge hende, om det ikke gør indtryk på hende og hendes parti, at alle partier i Folketinget undtagen det nuværende regeringsflertal ønsker, at vi nu går i gang med processen.
Og skal hendes indlæg ikke ses som udtryk for, at det har hun opfattet, og det er hun parat til, og at vi derfor må arbejde os grundigt igennem sagerne, for at se om vi ikke kan finde frem til et fælles grundlag?
For det er jo rigtigt, som det er sagt, at hvis ikke Socialdemokratiet og Venstre og et bredt flertal her i Folketinget bliver enige, så er der ikke nogen mening i at lave et grundlovsforslag, så kan det ikke vedtages, så kan det ikke gennemføres.
Så idet jeg altså giver en fuldstændig ubetinget kompliment til fru Birthe Rønn Hornbech - ikke til alt, hvad hun sagde, men til tonen og sigtet i det hun sagde - er det så ikke rigtigt forstået, at Venstre er parat til at gå ind i en konstruktiv drøftelse om, hvordan grundlaget for en sådan proces eventuelt kan se ud?
Birthe Rønn Hornbech (V), 2004-02-17:
Der er fire partier, der har stillet hvert deres forslag, og vi går selvfølgelig ind i en konstruktiv drøftelse i udvalget.
Men det, jeg synes at kunne se af de fire forslag og det, jeg så ved om, hvad mit eget parti, De Konservative og Dansk Folkeparti mener, er, at det bliver meget svært at finde nogle sager, hvor der er det brede flertal.
Jeg synes, det er en forkert rækkefølge at sige, at bare fordi grundloven er gammel, så skal vi have en proces, og bare fordi vi skal have en proces, så skal vi have en ekspertkommission.
Jeg må indrømme, at jeg er meget begejstret for, hvis vi nu endelig virkelig får en god snak mellem Folketingets partier i det udvalg, hvad enten det nu er Udvalget for Forretningsordenen eller, forstår jeg, et særligt udvalg, der skal nedsættes,
vel også
i Udvalget for Forretningsordenen.
KL. 15.20
Hr. Svend Auken ved jo alt om, hvor optaget jeg er af grundlovsspørgsmål.
Derfor er det da helt fantastisk vigtigt, at vi lægger os i spidsen, da vi er dem, der ved mest, men vi skal jo altså først og fremmest kende konsekvenserne af vore ønsker, og der kan nok komme nogle overraskelser undervejs.
Svend Auken (S), 2004-02-17:
Jeg er fuldstændig enig i, at vi skal kende konsekvenserne af vores ønsker, og at vi skal have det belyst ordentligt, og jeg er meget tilfreds med, at det er statsministeren, der i dag har svaret på regeringens vegne.
Det tyder på, at vi får, tror jeg, mulighed for en god dialog i fortsættelsen.
Og jeg støtter fru Birthe Rønn Hornbechs forslag om, at de ekspertmøder, vi har, foregår i fuld offentlighed, så også offentligheden kan blive inddraget.
Men så kommer et spørgsmål til fru Birthe Rønn Hornbech: Statsministeren og hans regering er kommet med et af de mest detaljerede, gennemarbejdede forfatningsudkast, man nogen sinde har set, nemlig udkastet til forfatningstraktat, og opfordrer alle partierne i Folketinget til at gå ind i en diskussion og dialog med ham om dette meget komplicerede dokument. Vi og mange andre har svaret konstruktivt og sagt ja til statsministerens opfordring.
Bør vi ikke føre forhandlingerne om de mange partiers forslag om en ny grundlov i den samme positive og imødekommende ånd som den, oppositionen mødte regeringens forslag om at tilslutte sig den europæiske traktat i?
Birthe Rønn Hornbech (V), 2004-02-17:
Jeg synes, jeg er så positiv, som man næsten kan være, når jeg siger, at jeg kaster mig ud i denne her debat med hr. Svend Auken.
Hr. Svend Auken må bare acceptere, at jo dybere, vi kommer ned, jo klarere vil det måske vise sig, at hr. Svend Auken er socialdemokrat, og jeg er liberal
, men det kan vi jo også blive klogere af.
Niels Helveg Petersen (RV), 2004-02-17:
Jeg vil gerne takke fru Birthe Rønn Hornbech for indlægget.
Jeg synes, det bærer vidnesbyrd om en stærk interesse for at diskutere de principielle ting i denne sag.
Vi er jo enige i, at en forfatnings inderste kerne er at sætte grænser for magten.
Det er derfor, frihedsrettighederne i en forfatning er så væsentlige.
Jeg vil godt citere, hvad tidligere ombudsmand, Lars Nordskov Nielsen, sagde om grundlovens katalog om frihedsrettigheder, og jeg citerer: »... at de grundlovsfæstede menneskerettigheder er såre begrænsede.
Det nuværende katalog er nok så fattigt.
Nogle bestemmelser er ren luft, andre er ret formelle.«
Det er det, der er et af kernepunkterne i kritikken af den nuværende forfatning, at der siden 1953 jo er vokset nye bestemmelser frem, f.eks. i den europæiske menneskerettighedskonvention, som ligesom overhaler den danske forfatning, således at det katalog af rettigheder, vi har i henhold til europæiske bestemmelser, er mere vidtgående end det, vi har i henhold til den danske grundlov.
Finder fru Birthe Rønn Hornbech ikke, at det er et problem for den danske forfatning?
Birthe Rønn Hornbech (V), 2004-02-17:
Jeg sagde ganske kort i mit indlæg, at vi naturligvis altid, for vi lytter jo også til diskussionen, vil være med til at diskutere, om der skal andre frihedsrettigheder ind i grundloven.
Jeg vil altså blive ved med at kalde det frihedsrettigheder.
Som sagt er det for os så vigtigt, at det er magten, der begrænses, og vi er ikke med blandt dem, der sådan vil gøre menneskerettighederne og menneskeretten til en eller anden særlig idé om, at mennesket er hævet over alt muligt andet og kan give sig selv alle mulige rettigheder, som bare kan håndhæves alle mulige steder hos dem, der ikke har tiltrådt de konventioner.
Det siger vi ikke umiddelbart ja til skal stå i en grundlov.
Jeg ved ikke, om jeg i al venskabelighed må teste hr. Svend Aukens holdninger.
Jeg ved jo, at hr. Svend Aukens hjerte brænder for miljøet, og hr. Svend Auken nævnte ophavsrettigheder og patentrettigheder.
, hvis nu et flertal i Folketinget bestående af Venstre, De Konservative og Dansk Folkeparti siger: All right, vi sætter de rettigheder ind i grundloven, men de bliver beskrevet på så lavt et niveau, at de kan fortolkes, som om det i hr. Svend Aukens øjne ville være et tilbageskridt.
Ville hr. Svend Auken så også være tilhænger af, at de skal ind?
Dette for at teste, om det er et varmt ønske, at det kommer ind uanset indholdet, eller om det bare er partipolitik, der ikke kan gennemføres i øjeblikket.
Det andet spørgsmål er: Hvordan kan man opnå højere ligestilling end at benytte det ord, der benyttes i grundloven i dag: enhver?
Har jeg ikke ret i, at lige så snart man fraviger det ord, så er man allerede begyndt at opdele befolkningen i forskellige grupper?
Svend Auken (S), 2004-02-17:
Jeg siger tak til ordføreren, også for hendes løfter om, at vi - til trods for modstand mod at sætte processen i gang nu - kan få en ordentlig diskussion og drøftelse i det udvalg, Folketinget nedsætter.
Men jeg har et par spørgsmål allerede nu.
Det ene spørgsmål, jeg gerne ville stille til hende, er, at hun forholdt sig meget generelt til spørgsmålet om ændringer i grundloven.
Nu har Socialdemokratiet fremsat et forslag med ti konkrete punkter.
Hvad er det i de ti punkter, fru Pia
Christmas-Møller er uenig med os i?
Det synes jeg egentlig kunne være meget godt at vide, for det fremgik ikke.
Er det vores forslag omkring rigsfællesskabet?
Åbenhed i forvaltningen?
Hvad er det for forslag, som fru Pia
Christmas-Møller især er bekymret over?
Det andet er, at hun siger, at selve den omstændighed, at noget er besværligt, gør, at man skal være meget varsom med at ændre det.
Hvorfor mon vi har givet os ind på at ændre den europæiske forfatning så mange gange siden 1958, til trods for at det er langt mere besværligt at ændre noget i EU, hvor efterhånden 25 lande - i dag 15 lande - skal være enige?
Niels Helveg Petersen (RV), 2004-02-17:
Jeg vil ikke bestride, hvad hr. Jesper Langballe har sagt om Grundtvigs indsats.
Og når jeg hæftede mig ved konventet, er det ikke på grund af fjerne paralleller, men fordi konventet, som det faktisk foldede sig ud, var en meget sympatisk begivenhed, hvor repræsentanter for 28 lande udpegede politikere til at diskutere med hinanden på tværs af sproglige, politiske, historiske og religiøse skel: Kunne vi finde ud af et grundlag for en europæisk forfatning i fællesskab?
Det kunne vi, og det synes jeg er værd at tage ved lære af.
Det er jo ikke det samme, vi gjorde i Danmark i 1848, men det er jo et procedureforslag, som minder om, hvad man gjorde dengang, nemlig at have en diskussion i fuld åbenhed.
Derefter kommer jo så, hvis man har et konvent, et forslag og så en viderebearbejdelse i en forfatningskommission på mere traditionel vis.
Jesper Langballe (DF), 2004-02-17:
Ja, på tværs af sproglige og andre skel.
Var det måske ikke det, der gjorde konventet så totalt ufolkeligt, som det var, at det ikke har eller havde noget sprog, og at tilblivelsen, skabelsen af et demokrati og forvaltningen af et demokrati forudsætter det samtalefællesskab, som et modersmål udgør?
Det kunne måske hænge sammen med, og det vil jeg gerne spørge hr. Niels Helveg Petersen om hans vurdering af, at Jyske Lov har en præambel, en sproglig fane til at begynde med, som er noget af det flotteste, der overhovedet er skrevet på dansk.
Det har grundloven ikke.
Men er det egentlig en svaghed ved grundloven?
Eller er det ikke sådan, at den nøgternhed, der præger grundloven, i grunden er en styrke?
Niels Helveg Petersen (RV), 2004-02-17:
Jeg er enig i, at konventet ikke havde et fælles sprog.
Der findes ikke et fælles sprog for 28 europæiske nationer.
Internationalt samarbejde er jo netop kendetegnet ved, at man på tværs af sproglige barrierer må prøve at bygge en enighed op.
Hvis man vil internationalt samarbejde, må man altså overvinde disse sprogbarrierer og forsøge at skabe samtalen, selv om det bliver samtaler, hvor vi anvender forskellige sprog.
Det er et vilkår for internationalt samarbejde, som man ikke kan sætte sig ud over.
Man kunne selvfølgelig sige, at man ikke vil deltage i noget internationalt samarbejde, fordi vi ikke taler samme sprog, at vi kun vil tale med os selv, men så udelukker det jo netop et internationalt samarbejde. Så vil jeg sige, at den danske grundlovs nøgternhed i det sproglige udtryk efterhånden står i modsætning til den indholdsmæssige mangel på præcision eller nøgternhed.
For det, der står, er jo ikke det, der sker.
Det, der står i grundloven, er jo ikke virkelighed.
Det ved jeg ikke om man plejer at kalde nøgternhed, hvis sprog og virkelighed ikke svarer til hinanden.
Svend Auken (S), 2004-02-17:
Derimod var jeg lidt ked af hans første svar til hr. Jesper Langballe, hvor han siger, at han helt deler hr. Langballes opfattelse af Grundtvigs indsats under den grundlovgivende rigsforsamling.
Grundtvig var i øvrigt oprindelig imod, at der overhovedet skulle være en grundlov.
Så det var jeg lidt ked af at hr. Niels Helveg Petersen sagde.
Jeg er enig med hr. Helveg Petersen i, at der er nogle positive erfaringer, man kan trække på, men er det ikke rigtigt, som jeg sagde i min ordførertale, at både den grundlovgivende rigsforsamling og det europæiske konvent opstod, fordi der ikke var et legitimt, demokratisk valgt organ, der kunne påtage sig opgaven?
Man havde ikke Folketinget i 1848, og man havde ikke et fælles europæisk parlament med den samme styrke nu her i forbindelse med udformningen af en europæisk traktat.
Niels Helveg Petersen (RV), 2004-02-17:
Det sidste er vel delvis rigtigt.
Det, som stats- og regeringscheferne og regeringerne i Europa besluttede, var jo ligesom at bruge de dårlige erfaringer med tidligere traktatændringer, som man havde sat i værk, kan man sige, i lukkede embedsmandscirkler.
Det fandt man ikke længere var tilstrækkeligt eller tilfredsstillende, så i stedet for bare at lade en regeringskonference køre med personligt udpegede repræsentanter for regeringscheferne lavede man denne bredere model.
Det er det, der adskiller denne proces fra tidligere processer.
Man starter ikke med et snævert udvalg af eksperter, der så arbejder sig frem mod en tekst, men man starter med en mere bred og skal vi sige uhåndterlig og på visse måder ustyrbar proces.
Det var jo det valg, man traf i Europa, fordi man ville forsøge en anden procedure.
Svend Auken (S), 2004-02-17:
Jeg forstår, at svaret på mit spørgsmål er bekræftende.
Man valgte den procedure både ud fra nogle demokratiske forestillinger, og fordi man ikke havde noget andet, hvis man ville have en egentlig demokratisk proces. Kunne hr. Helveg Petersen ikke forestille sig, at vi i Danmark i stedet for at opfinde et nyt organ brugte Folketinget og arbejdede med åbne udvalgsmøder, som fru Birthe Rønn Hornbech var inde på?
Det kunne man meget vel forestille sig at vi havde i diskussionen her, og at vi så bestræbte os på undervejs i kommissionsarbejdet at inddrage både sagkyndige og folkelige kræfter i en række konkrete debatter, sådan at vi ikke delegerede magten fra Folketinget til et ikkedemokratisk sammensat organ, men holdt os til det demokratisk sammensatte organ, vi har.
Det er måske et ledende spørgsmål, i hvert fald et, som jeg håber leder frem til en overvejelse hos forslagsstilleren.
Niels Helveg Petersen (RV), 2004-02-17:
Jo, det vil jeg meget gerne overveje.
Jeg kan se fordele ved den fremgangsmåde.
Forslaget om et konvent, som i Det Radikale Venstre voksede frem som et græsrodsinitiativ, vil jeg gerne sige, fandt jeg var så god en idé, at det burde indgå i diskussionen her.
Aage Frandsen (SF), 2004-02-17:
Jeg går ud fra, at når hr. Helveg Petersen ikke svarede på hr. Aukens spørgsmål om Grundtvigs rolle, er det ikke, fordi hr. Helveg Petersen er uenig med hr. Svend Auken.
Jeg synes, at vi skal bruge Grundtvig, når Grundtvig er værd at bruge. Men det er synd og skam, at der er store mennesker, der skal bruges, også når det er lidt malplaceret at bruge dem.
Er hr. Niels Helveg Petersen ikke enig i, at sådan hædrer vi Grundtvig bedst? Så går mit spørgsmål på denne forsamling, dette konvent, for jeg er meget åben over for, hvordan vi kan komme videre, men hvordan forestiller hr. Helveg Petersen sig denne forsamling? Jeg har det sådan, at jeg kan se billeder for mig.
Jeg ser for mig et billede af en forsamling på 100 mennesker, og jeg tænker på det forarbejde, der var til jubilæet, som den daværende formand for Folketinget, hr. Ivar Hansen, lagde meget vægt på, hvor der var en forsamling, der ligesom skulle diskutere fra 1999 og så op til 2003.
Så tænker jeg ved mig selv: Er det denne forsamling plus nogle flere, og er det arbejdsdygtigt?
Hvordan kommer vi egentlig videre med det?
Niels Helveg Petersen (RV), 2004-02-17:
Det forbavsende ved det europæiske konvent, som var større, som altså havde 105 ordinære medlemmer plus det tilsvarende antal stedfortrædere, var jo, at det kunne fungere.
Det er da også det, der har inspireret til at fremlægge denne idé til Folketingets overvejelse. Så jeg kan sige, at et sådant konvent, der jo oven i købet, hvor det er dansk alene, hvor vi alle sammen taler samme sprog, for nu at forlænge den diskussion, jeg havde med hr. Jesper Langballe, vil være mere håndterligt end et tilsvarende europæisk.
Så jeg synes, at ideen har lødighed, men det er altså ikke prøvet i mange Herrens år på disse breddegrader.
Svend Auken (S), 2004-02-17:
Nu er det jo svært at svare på alt det, hr. Langballe har sagt.
Danmark er det eneste land i verden, der ikke bare har en statskirke, men en statsligt styret kirke.
Vil hr. Langballe virkelig hævde, at vi er det eneste land, der har religionsfrihed?
Det er da pærenonsens.
Derfor er der vel kun det at sige til det, at hvis man læser vores forslag, så er det et forsøg på på samme tid at bevare folkekirken og sikre lighed og frihed for alle trosretninger i det danske samfund.
Og vi tror godt, at dette kan lykkes.
Og vi tror, vi har en massiv opbakning fra mange medlemmer af den danske folkekirke til dette dobbelte forsøg.