runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-04-17:
Det næste, jeg vil sige, er, at det altså ikke er den danske regering, der spærrer for, at Færøerne kan få suverænitet, hvis det er det, Færøerne vil, for det er tilkendegivet såvel fra den tidligere som den nuværende regering, at kommer der en sådan anmodning fra Færøerne, så bliver det sådan.
Derfor er det svært at forstå, hvad det er, hr. Tórbjørn Jacobsen finder er problemet.
Det er jo ligeværdige parter på den måde, at hvis der fremsættes et ønske fra færøsk side, kan det opfyldes fra dansk side; det er da at være ligeværdige parter.
Derfor må jeg så sige, at nu trådte jeg jo altså til som statsminister den 27. november sidste år, og det er så dét, jeg kan tage ansvaret for.
Jeg har holdt et møde med den færøske lagmand, og vi har udsendt en fælleserklæring i god forståelse med hinanden, og det er den, jeg baserer mig på.
Allerførst vil jeg sige til hr. Tórbjørn Jacobsen, at ordet nation ingen klar retlig betydning har.
I både stats- og folkeretten er det udtryk som stat og folk, der anvendes.
Alt det kan man se af den færøske hjemmestyrelov, og det er den, regeringen holder sig til.
Nu er det ikke første gang, hr. Tórbjørn Jacobsen stiller den her slags spørgsmål, og jeg oplever det som en boksekamp, hvor hr. Tórbjørn Jacobsen skyggebokser, bokser mod en fjende, der ikke eksisterer, for hr. Tórbjørn Jacobsen kan få al den suverænitet og al den selvstændighed, han ønsker, og han kan få det, som han vil, hvis han kan få et flertal på Færøerne til at støtte sig.
Den danske regering har ligesom tidligere regeringer tilkendegivet, og det danske Folketing har klart tilkendegivet, at kommer der et ønske fra færøsk side om suverænitet, så bliver Færøerne en suveræn stat. Så jeg ved ikke, hvem det er, hr. Tórbjørn Jacobsen her kæmper imod, det er i hvert fald ikke Danmark, det er ikke den nuværende danske regering, det er ikke det danske Folketing, for her kan hr. Tórbjørn Jacobsen få det, som han vil, hvis han kan få et flertal i den færøske befolkning til at bakke sig op.
Det er ikke den danske regering, der modsætter sig, at Færøerne kan få suverænitet, men det må være det færøske folk, der træffer den afgørelse og kommer med en anmodning om det.
Men som hr. Tórbjørn Jacobsen ved, er der jo ikke enighed om det på Færøerne, og det er det, der er hr. Tórbjørn Jacobsens problem, det er ikke den danske regering, der er hr. Tórbjørn Jacobsens problem.
Bertel Haarder (V), 2002-04-17:
Det vil ske uden unødigt ophold.
Peder Sass (S), 2002-04-17:
»Hvilke initiativer agter ministeren at tage for at sikre, at Frilandsmuseet i Sorgenfri, et af Danmarks mest populære museer, fremover ikke bliver tvunget til at holde lukket i påsken?«
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2002-04-17:
Nu kan vi jo høre, at integrationsministeren siger, at han er inde i en positiv dialog med UNHCR.
Så passer det næste spørgsmål jo meget godt, nemlig om ministeren vil uddybe, på hvilke områder ministeren vil præcisere teksten i regeringens udlændingelov som følge af den her kritik fra UNHCR, FN's Flygtningehøjkommissariat.
Brian Mikkelsen (KF), 2002-04-17:
Nu er det jo ikke verdens største turistattraktion, men det er et spørgsmål om, forstår jeg, at sikre historikere, at sikre kunstkyndige adgang til den fantastiske samling, vi har på afstøbningsområdet.
Så det må man afgøre på Statens Museum
for Kunst
Jeg har ikke nogen kommentarer til det.
Det er en afgørelse, som direktionen har truffet for Statens Museum for Kunst, og den vil jeg under ingen omstændigheder blande mig i.
Man må jo selv træffe en afgørelse om at prioritere sine midler.
Jeg vil blot sikre, at der er adgang til de fantastiske ressourcer, vi har også på afstøbningsområdet.
Men direktionen må altså afgøre, hvornår der skal være åbent, og hvor der skal være åbent. Det skal vi efter min mening ikke afgøre i Folketinget, og jeg vil i hvert fald ikke afgøre det som minister.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2002-04-17:
Vi er enige om, at sagsbehandlingstiderne skal nedbringes inden for det her område.
Derfor har regeringen valgt at tage den del ud af den tidligere regerings arbejdsskadeforslag, som handlede om frister for sagsbehandlingen.
Det gjorde vi, fordi vi mente, at den del kunne vi forhandle og så vende tilbage til ulykkesbegrebet, efter at arbejdsmarkedets parter igen var blevet bedt om at se på, om man kunne blive enige om et ulykkesbegreb.
Jeg vil godt sige, at det forslag, vi har fremsat, er den tidligere regerings forslag uden en eneste ændring.
Det er ret vigtigt, men jeg har også forstået på diskussionen, at der har været et ønske om at se de her ting i en sammenhæng, at man vurderede ulykkesbegrebet sammen med sagsbehandlingsfristerne, og derfor har vi valgt at udskyde gennemførelsen af denne del af arbejdsskadereformen til efteråret, hvor konklusionerne fra Arbejdsskadeudvalget foreligger.
Jeg vil derfor godt vente med en nærmere drøftelse af de enkelte elementer i arbejdsskadereformen - det bliver der rig lejlighed til.
Jeg kan dog allerede oplyse, at i forbindelse med spørgsmålet her om, hvilken indvirkning besparelserne på arbejdstilsynsområdet får på arbejdsskadeankesager, at besparelserne ingen virkning får, idet klager over arbejdsskadesager behandles og afgøres af Den Sociale Ankestyrelse.
Brian Mikkelsen (KF), 2002-04-17:
Frilandsmuseet er en enhed under Nationalmuseets danske afdeling.
Det er direktøren for Nationalmuseet, der er den overordnede ansvarlige for den daglige drift af hele Nationalmuseet og herunder også driften af Frilandsmuseet.
Det er således også direktøren, der bl.a. har det daglige ansvar for fastsættelse af åbningstider på museet.
Jeg er af den opfattelse, at det er mest hensigtsmæssigt, at dispositioner vedrørende den daglige drift varetages af Nationalmuseets ledelse, og at Kulturministeriet således som udgangspunkt ikke inddrages heri.
Kulturministeriet har valgt at udmønte krav og forventninger til Nationalmuseet ved nogle generelle regler i museumsloven, hvori det fastslås, at Nationalmuseet er Danmarks kulturhistoriske hovedmuseum, samt anføres, hvilke generelle forpligtigelser dette medfører for museet.
Herudover kommer ministeriets mere specifikke krav og forventninger til Nationalmuseet til udtryk i forbindelse med ministeriets indgåelse af en resultatkontrakt med museet.
Kulturministeriet og Nationalmuseet har for perioden 2000 til 2003 indgået en resultatkontrakt.
I denne resultatkontrakt indgår Mølleådalen, hvor Frilandsmuseet ligger, som et prioriteret satsningsområde, idet der ifølge kontrakten skal arbejdes for en sammenbinding af Frilandsmuseet med Brede Værk med en klarere formidlingsmæssig profil.
Der skal endvidere arbejdes på at forøge besøgstallet dels for hele Nationalmuseet, dels for Frilandsmuseet selv.
Det er i den forbindelse glædeligt at konstatere, at Frilandsmuseet i 2001 oplevede en stigning i besøgstallet på 37 pct. i forhold til år 2000.
Der er altså hverken i museumsloven eller resultatkontrakten
fastsat specifikke bestemmelser om åbningstider for Nationalmuseet eller dele heraf.
Og den ordning synes jeg vi skal fastholde.
For så vidt angår Frilandsmuseet, har museet efter praksis åbent fra og med påske til og med skolernes efterårsferie.
Nationalmuseet har over for mig oplyst, at den manglende åbning i påsken i år alene skyldes, at det som følge af det tidligere midlertidige statslige ansættelsesstop ikke var praktisk muligt at nå at ansætte det store antal sæsonansatte medarbejdere, der hvert år sørger for museets daglige drift i sommermånederne.
Frilandsmuseet åbner nu til storebededag, den 26. april, og vil som vanligt være åbent til og med skolernes efterårsferie.
Der er således ingen planer på Nationalmuseet om, at Frilandsmuseet fremover skal lukket i påsken, og jeg kan derfor konkludere, at der har været tale om et enkeltstående tilfælde.
Nationalmuseet har jo også en interesse i at sørge for, at Frilandsmuseet er åbent, når publikum forventer det og gerne vil besøge museet.
Lene Garsdal (SF), 2002-04-17:
Jeg vil starte med begrundelsen, for jeg vil beklage, at spørgsmålet måske ikke er det klareste, der er stillet her i salen.
Så jeg vil lige uddybe det lidt.
Der er hos SF også et stort ønske om at få forkortet sagsbehandlingstiden i arbejdsskadesager, men for os er det vigtigt, at det ikke går ud over borgernes retsstilling.
Så jeg vil spørge ministeren, hvorfor ministeren i sit lovforslag har valgt en model, hvor borgerens retsstilling forringes ved at stramme op på både adgangen til at genoptage sager og til at dispensere for frister for genoptagelse, som det eksempel, der er nævnt i Politiken den 28. marts, viser, hvor en gruppe førtidspensionister fik mulighed for at få genoptaget deres sager.
Som jeg ser det, vil det ved den valgte model være meget vanskeligt for en arbejdsskadet at få genoptaget sin sag, hvis der siden skulle komme nye oplysninger.
Dertil kommer, at der i lovforslaget er foreslået en søgsmålsfrist for at anlægge en retssag.
På det tidspunkt er den normale ankefrist ikke udløbet, så der må forventes at blive et stort pres på domstolene.
Jeg vil gerne høre, hvordan det kan hænge sammen med besparelserne i øvrigt på domstolsområdet.
»Finder ministeren, at den - helt nødvendige - bestræbelse på at få afkortet sagsbehandlingstiderne i arbejdsskadesager bedst løses gennem at gå imod en højesteretsdom, respektivt bedst løses gennem en afkortning af tidsfristen for ankemulighederne uanset nye og relevante oplysninger, og vil ministeren i forlængelse af dette kommentere besparelserne på domstolene samt besparelserne på Arbejdstilsynet og redegøre for disse besparelsers indvirkning på arbejdskadeankesager samt i almindelighed oplyse, om regeringens forslag er i overensstemmelse med regeringens bebudede ønske om at lade borgeren gå forud for systemet og dermed skulle være udtryk for en styrkelse af borgerens retssikkerhed?« Skriftlig begrundelse
I en opsigtsvækkende højesteretsdom fra 1999 fik 5000 førtidspensionister mulighed for at få genoptaget deres sager.
Ifølge Politiken den 28. marts 2002 ønsker regeringen nu at få begrænset sagsbehandlingstiderne for arbejdsskader.
Regeringen har tillige beskåret Arbejdstilsynet kraftigt og pålagt domstolene betragtelige besparelser.
Brian Mikkelsen (KF), 2002-04-17:
Det vil vi ikke.
Det er der ikke behov for.
Vi har nogle resultatkontrakter med institutionerne.
Jeg har fra Kulturministeriets side meget stor tiltro til, at de direktører, de direktioner, vi ansætter ude på vores institutioner, meget, meget bedre end jeg som minister og Folketinget ved, hvordan åbningstiderne skal være, hvilken profil de institutioner skal have efter en dialog, hvor vi laver en resultatkontrakt.
Jeg synes, det ville være urimeligt, hvis vi skulle fastsætte åbningstider for de enkelte museer, de enkelte institutioner.
Det er de altså meget bedre til end os, så det har vi ikke tænkt os at lave en undersøgelse af, men vi vil være opmærksomme på det - det kan jeg godt tilsige spørgeren - i forbindelse med resultatkontrakter, for selvfølgelig skal vores institutioner være åbne og tilgængelige for publikum og herunder turister.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Peder Sass (S), 2002-04-17:
Vil ministeren tage initiativ til at iværksætte et analysearbejde for at undersøge, om statens museers åbningstider står i et rimeligt forhold til brugernes behov?
Statens Museum for Kunst har en gipsafstøbningssamling, der i øjeblikket har åbningstid fire gange om ugen.
Samlingen vil fra 1. maj kun have åbent en gang om måneden, nemlig den første onsdag i måneden fra kl. 10-15.
Anser ministeren det for værende brugervenligt?
Brian Mikkelsen (KF), 2002-04-17:
Jeg har nævnt før, at i nogle af de resultatkontrakter, vi indgår, er der en diskussion om åbningstider, for vi vil godt åbne vores museer op for omverdenen, for besøgende, herunder for de turister, som spørgeren taler om.
Jeg synes, at museerne er et fantastisk vindue, som fortæller om både dansk fortidshistorie og om vores samtidsverden, og det er, uanset om det er kunstmuseerne eller det er samfundsmuseer eller det er de historiske museer.
Så jo, jeg håber da på, at man har fornuftige åbningstider, som kan appellere til folk,
Jeg vil gerne have mig frabedt at sidde og fastsætte åbningstider for de ret mange museer, som hører under staten.
Skulle jeg sidde og fastsætte åbningstider for Aarhus Bymuseum eller for museet i Esbjerg eller for Statens Museum for Kunst?
Det er de nu altså bedst til selv.
Peder Sass (S), 2002-04-17:
De seneste undersøgelse viser, at en tredjedel af de besøgende på vores museer er udenlandske turister, og dermed er der en anseelig indtægt, som kommer netop derfra.
Finder ministeren ikke, at det taler for, at man fastholder åbningstiderne på museerne, og er ministeren af den opfattelse, at der ikke i resultatkontrakterne bør indgå en forpligtelse for, hvilken åbningstid der skal være på museerne?
»Kan ministeren bekræfte, at der ikke vil blive foretaget indskrænkninger i åbningstiderne på nogle af de statslige museer?«
Brian Mikkelsen (KF), 2002-04-17:
Parallelt med og i overensstemmelse med mit svar på spørgsmål nr. S 1583 om Nationalmuseets forhold kan jeg oplyse, at jeg er af den opfattelse, at det som udgangspunkt er mest hensigtsmæssigt, at det er den enkelte museumsdirektør, som fastsætter museets konkrete åbningstider.
Spørgsmålet om åbningstider kan indgå i ministeriets resultatkontrakt med en institution, men jeg finder det som nævnt hensigtsmæssigt, at direktøren for et statsligt museum har ansvaret for fastlæggelsen af åbningstider under hensyn til institutionens særlige forhold.
Ministeriets tilsyn med museets virksomhed, herunder forhold til publikum, sker ved de løbende afrapporteringer, som museet foretager, og konkrete forhold kan i givet fald tages op til drøftelse mellem institution og ministerium.
Hvis de valgte at gå i biografen i stedet for, ville de betale det dobbelte, og de får flere hundrede gange flere oplevelser af at vandre rundt og se Nationalmuseets aktuelle udstilling, som jo er en danmarkshistorieudstilling, og de faste udstillinger.
Jeg har ingen problemer med, at en familie, som spørgeren fastslår, betaler fra 120 kr. til 140 kr. for at komme på museet.
Det synes jeg da kun er rimeligt.
Lad os tage det konkrete eksempel med Frilandsmuseet, som jeg omtalte her.
Der har besøgstallet været stigende.
I 1998 var der 101.000 besøgende, og sidste år, 2001, var der 145.000.
Det er sådan set flot nok, og det er da godt nok.
Så må museerne oppe sig.
Det er jo en del af den kontrakt, vi
ofte indgår med museerne, at der kommer mange besøgende, men det er jo ikke målet i sig selv, at der kommer mange besøgende, jf. diskussionen på en af vores andre helt store institutioner her i hovedstadsområdet.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Peder Sass (S), 2002-04-17:
Bekymrer det ikke ministeren, at museumsbesøgene over de sidste 3 år er faldet, når man ser på det samlede danske museumsvæsens besøgstal?
De er faldet fra omkring 10.484.000 til det sidst registrerede tal, der hedder 9.600.000.
Den samme tendens gælder også for de statslige museer.
Og finder ministeren, at det ikke er nok, at en familie bestående af to voksne og to børn, der besøger et af vore museer, altså Nationalmuseet, hurtigt vil komme til at betale et sted mellem 120 kr. og 150 kr. i entré?
Brian Mikkelsen (KF), 2002-04-17:
Som udgangspunkt ja.
Det må jeg sige.
Jeg synes, det er rimeligt, at vi har en onsdag, hvor der er gratis adgang.
Så det vil jeg da forsøge at fastholde.
Men igen: Det er en prioritering fra institution til institution.
Nu har vi lagt nogle driftsbesparelser ud på alle vore museer, og der må de jo prioritere ud fra de rammer, de nu engang har fået.
Hvis de vil forhøje entreen, må de da gerne for min skyld gøre det, hvis de samtidig kan fastholde en åbenhed, og at folk har lyst til at besøge de her institutioner.
Men de tre krav, som vi stiller, altså at der er særlige pensionistrabatter, at der er gratis adgang for børn i forbindelse med undervisning, og at onsdagen er entréfri, vil jeg fastholde.
Peder Sass (S), 2002-04-17:
Som ministeren har oplyst, har en række museer gratis adgang en gang om ugen til museet.
Kan ministeren garantere, at denne ugentlige gratisdag fastholdes?
Brian Mikkelsen (KF), 2002-04-17:
Jeg forstår spørgsmålet således, at det drejer sig om entré til de permanente samlinger på statslige museer under Kulturministeriet.
Spørgsmålet om entréniveau kan indgå i ministeriets resultatkontrakt med en institution, men efter den gældende ordning er det som hovedregel overladt til det enkelte museums direktør at fastsætte entreen under hensyn til det enkelte museums særlige forhold, herunder rabatordninger eller andre brugerbetalingsordninger.
Ministeriet har dog fastsat enkelte overordnede rammer
for entré på statslige museer
, idet ministeriet i sin godkendelse af indførelsen af entréordninger har forudsagt, at der er særlige rabatter for pensionister, at der gives gratis adgang til børn i forbindelse med undervisning, og at der er gratis adgang for alle besøgende om onsdagen.
Jeg finder delegationen af ansvar til museets direktør hensigtsmæssig, og jeg agter derfor ikke at tage initiativer, der skal sikre, at der ikke sker forhøjelser af entreen til statslige museer under Kulturministeriet.
Jeg mener nemlig ikke som udgangspunkt, at vi politikere skal fastsætte generelle bestemmelser om niveauet for entré for museer.
Museerne rapporterer løbende til ministeriet om deres virksomhed, herunder om deres entré.
Ministeriet følger naturligvis med interesse museernes tilbagemeldinger herom, og konkrete forhold kan i givet fald tages op til drøftelse mellem en institution og ministeriet.
Peder Sass (S), 2002-04-17:
»Hvilke initiativer agter ministeren at tage for at sikre, at der ikke gennemføres en højere brugerbetaling, herunder entré på de statslige museer?«
Brian Mikkelsen (KF), 2002-04-17:
Det er jo et spørgsmål om resultatkontrakter mellem minister og institution.
Vi har lavet nogle resultatkontrakter med Nationalmuseet om, at vi gerne vil have flere besøgende ind på f.eks. Nationalmuseet og Frilandsmuseet.
Det må vel så være op til Nationalmuseet for Frilandsmuseets vedkommende at sørge for, at der er nogle fornuftige åbningstider.
Jeg forventer, at man fremover også har åbent i påskedagene på Frilandsmuseet.
Det er en god start, det er en god anledning til at åbne museet.
Men jeg kan kun henstille til det, og så håber jeg på, at de kan leve op til det.
Jeg har forstået på Nationalmuseet, at det vil de også gøre næste år.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Peder Sass (S), 2002-04-17:
Kunne ministeren gøre sig nogen overvejelser omkring dette spørgsmål om, at det alene er direktørens ansvar, og at det i loven eller i vejledningerne gøres klart, at man via de bevillinger, der gives fra offentlig side til museumsvirksomhed, sikrer, at der er en sådan tilgængelighed til de bevaringsmæssige værdier, at befolkningen ikke snydes for disse oplevelser?
Finder ministeren det acceptabelt, at det alene er direktøren, der har det ansvar, at disse værdier ikke bliver tilgængelige for befolkningen?
Brian Mikkelsen (KF), 2002-04-17:
Jeg synes, jeg relativt tidligt forsøgte at forklare spørgeren, at Kulturministeriet intet har med den beslutning at gøre overhovedet, at det er Nationalmuseet selv, at det er Nationalmuseets direktør, som fastsætter åbningstider.
Her var der jo så nogle tekniske forklaringer på, at man har valgt ikke at ville holde åbent på Frilandsmuseet i påsken.
Jeg kan da kun som privatperson, som besøgende, som familiemenneske opfordre til, at man holder åbent, for det er nogle fremragende oplevelser, man får ude på Frilandsmuseet, men det er en direktionsbeslutning.
Det er ikke en ministerbeslutning, og det er ikke en folketingsbeslutning.
Peder Sass (S), 2002-04-17:
Fuglene synger, og børnene kan løbe frit og ubevogtet rundtomkring på Frilandsmuseet.
Op til påske plejer Frilandsmuseets dyr at følge traditionen, de får nemlig lam, kyllinger, gæslinger og ællinger, men denne oplevelse fik børnene ikke i år.
da besluttede man, at man skulle have lukket.
Kunne dette ansættelsesstop, som den nuværende regering og dermed også vores kulturminister lige har omtalt,
ikke have været udformet på en anderledes måde, således at Frilandsmuseet fortsat kunne have haft åbent i påsken også i år?
Lene Garsdal (SF), 2002-04-17:
Ministeren siger, at det er det samme forslag som den tidligere regerings forslag på arbejdsskadeområdet.
Det er jeg ikke enig i.
Jeg er ikke enig i det, for i den tidligere regering havde man en definition af, hvad arbejdsskadebegrebet var.
Da vidste vi, at en arbejdsulykke var sådan, og at en arbejdsbetinget lidelse var sådan.
Det vil sige, at vi vidste, hvad vi talte om, også i forhold til Erhvervssygdomsudvalget.
Derfor kan jeg ikke forstå, hvordan ministeren kan sige, at det er det samme.
Et af de store problemer ved det her forslag er jo netop, at vi ikke ved, hvad vi taler om.
Det var det ene.
Det andet er et spørgsmål om løbende erhvervsevnetab i den periode, hvor folk ikke ved, hvordan det ender med deres arbejdsskadesag, og hvor invaliderede de bliver.
I den nuværende regerings forslag bliver der foreslået et erstatningsbeløb på 25 pct. Det er netop ikke afhængig af den skade, den enkelte har fået, og er i modstrid med en højesteretsdom fra januar i år.
Så jeg vil gerne høre, hvordan det kan hænge sammen.
Charlotte Dyremose (KF), 2002-04-18:
Da den konserative ordfører, fru Else Theill Sørensen, ikke kan være til stede, skal jeg på Det Konservative Folkepartis vegne fremsige følgende: Det her er ganske vist et skatteforslag, men i virkeligheden kunne man lige så godt kalde det for et kulturforslag.
Det udvider nemlig adgangen til, at virksomheder kan afskrive visse kunstkøb.
I det Konservative Folkeparti er vi glade for det signal, der ligger i forslaget.
Det kan forhåbentlig bidrage til at få mere kunst ud på arbejdspladserne til glæde for dem, der daglig færdes der.
Arbejdspladsernes udsmykning kan også være et positivt bidrag til et godt arbejdsmiljø.
Der er ligeledes grund til at tro, at forslaget vil øge efterspørgslen efter kunst og dermed også forbedre kunstnernes vilkår.
En øget efterspørgsel efter kunst er efter Det Konservative Folkepartis mening langt bedre end tilskud til kunstnerne. Også den del, der vedrører skattefrihed for visse hædersgaver, er vi meget positive over for.
Alt i alt et godt forslag, som Det Konservative Folkeparti kan støtte.
Henrik Sass Larsen (S), 2002-04-18:
Det er jo spændende med nogle kulturpolitiske betragtninger, hvor man så også gør sig til smagsdommer over, hvordan skattesystemet skal indrettes.
Her kan man være herligt fri for detailkendskab til, hvordan det her forslag rent faktisk ser ud.
Det er at stille sig op på populistisk vis, efter man selv har lavet en finanslov, hvor man har skåret ned på kulturområdet, når man siger, at nu er man den gode uddeler af gaver gennem skattesystemet.
Når vi fra vores side siger, at det, man åbner for her, er misbrug, og at det, man åbner for her, er umuligt for skattemyndighederne kontrolmæssigt at administrere, stiller
man sig op med en eller anden populistisk sang om, at kunstnerne er på éns side, og vi er på kontrollens side.
Nej, må jeg bede om mine himmelblå! Det her er altså et spørgsmål om, at vi seriøst prøver at gå ind i nogle skatteforslag, som de borgerlige gang på gang sjusker igennem, fordi vi skal ordne det hele via fradragsjunglen og åbne det hersens bal på ny.
Vi går ind og påpeger, at der altså foreligger store problemer med de hersens tekniske udformninger af det, men man er åbenbart helt tonedøv på den borgerlige side.
Det er problemet.
Mikkel Dencker (DF), 2002-04-18:
Jeg skal ikke gøre det længere end allerhøjst nødvendigt, men blot sige, at det foreliggende forslag som tidligere nævnt går ud på at udvide afskrivningsretten for kunstnerisk udsmykning samt at fritage hæderspriser til kunstnere for beskatning.
Dansk Folkeparti finder, at dette er en god vej at gå
for at stimulere efterspørgslen på kunst, og samtidig glæder vi os over, at det her ikke er offentligt udpegede smagsdommere, som er aflønnet af det offentlige, men brugerne og virksomhederne og dermed markedskræfterne, der bestemmer, hvilken kunst der i dette tilfælde skal nyde godt af en ordning.
Dansk Folkeparti kan ligeledes tilslutte sig skattefrihed for hæderspriser og kan derfor tilslutte sig forslaget som helhed.