Line Barfod (EL), 2002-02-06:
1,5 mia. kr. til forbedring af sygehusvæsenet lyder jo besnærende.
Vi er usikre over for, hvilke konsekvenser det kan have for det samlede danske sundhedsvæsen på længere sigt, hvis man lægger de 1,5 mia. kr. ud i sygehusvæsenet på den måde, der er lagt op til her, når der ikke er nogen viden om, hvorvidt der vil blive ved med at komme øgede ressourcer, så sygehusvæsenet kan indrette sig på det, eller om det er en engangsbevilling, som man kun kan bruge her og nu, hvorefter den øgede kapacitet skal bringes ned igen.
Vi mener helt grundlæggende, at borgeren skal have ret til både forebyggelse og behandling, og at det er vigtigt, at vi ser sundhedsvæsenet og den forebyggende indsats i sammenhæng.
Hvis den forebyggende indsats ikke virker, og man bliver syg, skal man selvfølgelig have ret til behandling, og vi er helt enige i, at det er urimeligt, at der er så lange ventetider på nogle typer behandling.
Ventelisterne findes jo primært inden for kirurgi og forundersøgelser til senere operationer, og at være syg og bange og hæmmet i sine daglige funktioner og samtidig måtte vente på at få en diagnose og en behandling er helt klart umenneskeligt.
Men det er vigtigt, at vi ikke kun fokuserer på ventelister, når vi snakker sygehusvæsen.
Der er også stadig masser af utidssvarende psykiatriske afdelinger, hvor mennesker med psykoser ligger flere på samme stue, og der er mindre end et kvarter pr. patient til samtale med psykiatere, og vi har i dag i Politiken kunnet læse om fødeafdelinger, hvor der jo heller ikke er ventelister, men hvor der er for få jordemødre, som har alt for meget at lave og er stressede.
En undersøgelse har vist, at i de seneste år vurderer man
, at syv børn er døde på grund af, at jordemødrene simpelt hen har haft for travlt til at tage sig ordentligt af de fødende kvinder, så her er der virkelig behov for, at man går ind og ser på, hvordan man kan ændre forholdene. Enhedslisten afviser ikke, at flere penge kan være med til at nedbringe ventelisterne, og selvfølgelig er det i sig selv et godt projekt at nedbringe ventelister.
Men det løser ikke et af de grundlæggende problemer i sundhedsvæsenet, nemlig mangelen på kvalificeret personale.
Derfor er der behov for at tage nogle initiativer til at fastholde og rekruttere personalet på området, men det mangler i det forslag, vi behandler her i dag.
De fleste medarbejdere vil sikkert gerne arbejde ekstra i en akut spidsbelastningssituation, men det kan man ikke basere en langtidsholdbar løsning på.
At lade pengene følge patienten og øremærke pengene til bestemte sygehusafdelinger
er et vidtgående indgreb i selvstyret og planlægningen på de enkelte sygehuse, og det kunne også tænkes, at det vil få nogle sygehuse til at overveje kassetænkning: Hvor kan vi bedst investere nogle ekstra penge, skal det være på de medicinske eller på de kirurgiske afdelinger, så vi kan få del i denne nye bevilling? En anden del af forslaget går ud på, at man skal kunne blive opereret på privathospitaler.
Det er for os helt afgørende, at man skal have de samme rettigheder, uanset hvor man bliver opereret, og jeg håber, ministeren vil bekræfte, at alle får de samme rettigheder.
Som vi har været inde på under de korte bemærkninger, ser Enhedslisten en sammenhæng imellem, at man med den ene hånd giver 1,5 mia. kr. til nedbringelse af ventelister, men på den anden side med den anden hånd skærer på forebyggelse og på en lang række andre områder.
Det kan betyde, at vi får et øget pres på sygehusene, bl.a. fordi man skærer ned på arbejdsmiljøindsatsen og fjerner servicejobbene i ældreomsorgen, som ellers kunne sørge for, at der ikke var så mange, der blev slidt ned.
I dag er det faktisk det offentlige, der står for størstedelen af nedslidningen på arbejdsmarkedet.
Her er der virkelig behov for øgede ressourcer, så vi ikke får så mange, der skal ind på sygehusene og opereres.
Vi savner altså en langsigtet strategi for sygehusvæsenet og hele sundhedsområdet, en strategi, der indeholder nogle offensive tiltag vedrørende fastholdelse og rekruttering af personale og en kritisk gennemgang af strukturen i sundhedsvæsenet og af hele organiseringen af arbejdet, herunder at man ser på, hvordan medarbejderne kan være med til selv at organisere arbejdet, som man har lavet forsøg med nogle steder, bl.a. i Sønderjylland, hvor sygeplejerskerne selv organiserer deres vagtplaner.