runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Holger K. Nielsen (SF), 2000-11-21:
Man skal passe på med, at man bare vurderer det ud fra kvantiteter og siger, at der er 50 nye områder.
For det er jo meget afhængig af, hvad det er for områder, man taler om.
Tilsvarende også omkring artikel 42.
Vores udgangspunkt er, at hvis det er de grundliggende principper i artikel 42, så vil det ikke være acceptabelt med en flertalsafgørelse.
Men hvis der eksempelvis er tale om tekniske ændringer inden for forordning nr. 1408, så synes jeg ikke, at problemet er så stort. Det er derfor, vi er nødt til at se på, om der er tale om ændringer, der skal få systemet til at fungere gnidningsfrit og lidt mindre besværligt end i øjeblikket, uden at det ændrer de grundliggende principper, eksempelvis i forordning nr. 1408.
Det er vi meget optaget af.
For hvis der bliver mulighed for, at man kan ændre de grundliggende principper ved flertalsafgørelser, vil det få meget store konsekvenser for det danske velfærdssystem. Så det afhænger af en vurdering af, hvad det er, man kommer hjem med dér; hvilke håndtag man så har at trække i, hvis det bliver nødvendigt i forhold til det danske velfærdssystem. Jeg er helt enig med hr. Thulesen Dahl i, at der er ting i de nuværende udspil, der er meget problematiske.
Det tror jeg også regeringen er.
Det håber jeg i hvert fald på.
Derfor er det sidste ord ikke sagt i den her sag.
Men som sagt, jeg håber på, at østudvidelsen kommer så meget i front, at vi siger: O.k., der er måske ting, vi ikke helt bryder os så meget om, men udvidelsen er så vigtig, at vi også er villige til at acceptere det, og at det er det, vi synes kunne blive et acceptabelt resultat af det.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-11-21:
Jeg forstår selvfølgelig godt, at hr. Holger K. Nielsen gerne vil have sådan en vent og se-holdning, men jeg må nok sige, at hr. Holger K. Nielsen da må erkende, at udgangspunktet til de sidste par uger af forhandlingerne, som vi kender det nu, ikke ser for godt ud, og vi må også kunne sige, at den retning, det trækker i, som regeringen i hvert fald har bekendtgjort for os både i Europaudvalget og delvis også her i Folketingssalen, da heller ikke viser, at det trækker i den rigtige retning i forhold til, hvad man, hvis man er skeptisk over for yderligere unionsudvikling, kan støtte. Så der er en flig i hr. Holger K. Nielsens tale
heroppefra, som jeg gerne vil holde fast i, og som jeg også gerne vil anerkende, at hr. Holger K. Nielsen er kommet med, nemlig den fastholdelse af, at det ikke bare er en rent juridisk vurdering, der afgør, om der skal være folkeafstemning, men også en politisk vurdering. Der vil jeg gerne spørge hr. Holger K. Nielsen, om vi kan få en antydning af, hvad hr. Holger K. Nielsen mener med store politiske ændringer.
Hvis f.eks. vi taler om flertalsafgørelser på 50 af 70 områder, hvor der i dag er enstemmighed, hvis vi taler om, at der kommer en eller anden form for flertalsafgørelser f.eks. i artikel 42, der omhandler velfærdsordninger - uanset hvordan regeringen prøver at diskutere sig ud af det - er det så afgørende nok til, at hr. Holger K. Nielsen og SF må sige, at nu er der så store politiske ændringer på regeringskonferencen, at man bliver nødt til at lade befolkningen afgøre spørgsmålet? Kan vi få løftet en lille flig: Hvad mener hr. Holger K. Nielsen med udtrykket store politiske ændringer?
Holger K. Nielsen (SF), 2000-11-21:
Fru Elisabeth Arnold spørger, om jeg kan berolige hende.
Det tror jeg nu ikke jeg kan, hvis jeg skal være helt ærlig.
Men det, jeg kan sige, er, at vi gerne ville kunne sige ja til Nicetraktaten, for vi prioriterer østudvidelsen højt, men det er også helt klart for os, at hvis der er de her negative konsekvenser, som jeg har beskrevet, så siger vi ikke ja.
For der er nogle løfter til befolkningen.
Der var en folkeafstemning den 28. september, som gør, at vi er nødt til helt klart at kunne give en tryghed for, at den danske velfærdsmodel ikke bliver undergravet.
Det er for os
en helt, helt klar forudsætning for de her ting.
Derfor synes jeg, det er rimeligt, vi får tid til at vurdere det.
Det bliver efter nytår, det første nytår.
Måske kommer der en folkeafstemning her til foråret, det ved vi ikke.
Men i hvert fald bliver det ved det førstkommende nytårsskifte.
Det kan jeg i hvert fald forsikre for.
Så til hr. Keld Albrechtsen, der igen er synsk.
Det bliver meget vigtige emner.
Det ved jeg faktisk ikke.
Det er væsentlige ting, ja.
Men at sige, at det bliver de helt, helt store ting er altså for tidligt at sige noget om. Jeg vil forbeholde mig retten til at vurdere det endelige resultat. Jeg husker stadig væk Amsterdamtraktaten, hvor der var lagt op til det helt store, og hvor det ikke blev helt så meget, som man havde regnet med.
Det blev en del alligevel.
Jeg husker Maastrichttraktaten, hvor der var ændringer indtil sidste sekund, da man forhandlede den.
Der er altid ændringer i sidste sekund.
Så siger hr. Keld Albrechtsen: Er det ikke frygteligt, at der bare sidder nogle ministre dernede.
Jo, det er det da.
Men hvis det var Enhedslistens hovedbestyrelse, der skulle sidde dernede, ville det måske ikke gøre det nemmere.
Det ville jeg meget, meget, meget gerne, men grundloven tillader ikke den slags, vil jeg sige til hr. Keld Albrechtsen.
Det er problemet i den sammenhæng.
Claus Larsen-Jensen (S), 2000-11-21:
Jeg vil gerne spørge lidt til kernen i SF's alternative strategi, klubstrategien.
I Politiken er refereret til en fempunktsplan, hvor det siges, at der højst må være otte lande, der må indgå i et forstærket samarbejde.
Samtidig står der et andet sted, at ansøgerlandene skal have lov til at kunne tilslutte sig.
Hvordan kan det hænge sammen, vil jeg spørge hr. Holger K. Nielsen?
Det andet, jeg vil spørge om i denne forbindelse, er, at SF-planen peger på, at det forstærkede samarbejde ikke udelukkende skal kunne iværksættes inden for områder, hvor der træffes beslutninger i enstemmighed, men også hvor der gælder flertalsafgørelse.
Betyder det ikke, at praksis vil være, at når nogle lande - under otte - er stemt ned, så kunne tre-fire eller fem lande sige: Nå ja, o.k., men skidt med det.
Vi går ud og laver noget andet ved siden af.
Hvordan kan det her hænge sammen i praksis?
Keld Albrechtsen (EL), 2000-11-21:
Er det en acceptabel form, vil jeg spørge hr. Holger K.
Nielsen, når vi jo ved, at de forhandlingstekster, der ligger på bordet i dag, punkt for punkt går i den forkerte retning, og at den ramme, der forhandles inden for - som den danske regering har besluttet sig at forhandle ud fra, og som hr. Holger K. Nielsen desværre i alt for høj grad har støttet - kun kan føre til et miserabelt resultat og en stor traktat, som den danske befolkning ikke bryder sig om?
Var det så ikke i det mindste rimeligt at gøre det klart for regeringen, at noget sådant i hvert fald ikke kan vedtages uden en folkeafstemning? Det synes jeg burde være helt banalt.
Nu siger hr. Holger K. Nielsen, at hvis det kun er småting, så o.k., men ikke hvis det er væsentlige ting.
Jamen vi ved jo alle sammen godt, at det bliver en stor traktat, at den bliver omfattende, og jeg kan jo se, at den også bliver meget dårlig.
Men jeg håber, hr. Holger K. Nielsen i hvert fald kan give den garanti, at så får vi i det mindste mulighed for at tage stilling ved en folkeafstemning.
Elisabeth Arnold (RV), 2000-11-21:
Hr. Holger K. Nielsen svarede i forbindelse med SF's stillingtagen til Nicetraktaten, at SF vil have god tid og vil tage sig det privilegium eller den frihed at give sig god tid til at diskutere Nicetraktaten.
Det respekterer jeg fuldt ud, og jeg vil gerne gentage, at jeg er glad for, at SF ikke på forhånd har udelukket et ja.
Men jeg vil gerne spørge SF, om de kan berolige mig i min bekymring for, at SF slet ikke tager stilling.
Føler SF ikke, at der også er en forpligtelse for et politisk parti til at tage stilling?
Og når der er blevet sagt efter nytår, regner jeg med, at det er efter det nærmeste nytår.
Holger K. Nielsen (SF), 2000-11-21:
Med hensyn til tilgangen til dette her: Der er jo den komplikation i det, at det jo er en regering, der sidder og forhandler med andre regeringer.
Dér kan man ikke bruge basisdemokrati.
Det er altså umuligt at sende alle danskere med til de her forhandlinger.
Det foregår jo i allersidste øjeblik, og der er tale om rimelig komplicerede forhandlinger i dette her.
Og når vi tager stilling efterfølgende, er det ikke udtryk for, at vi sidder med armene over kors.
Vi er da med i debatten indtil nu i de udvalg, hvor man diskuterer de her ting i forhold til regeringen.
Vi har givet udtryk for vores synspunkter her i dag under debatten.
Vi fremsatte et forslag til vedtagelse.
Vi har en klar politik på de her områder.
Den politik kender regeringen udmærket.
Men det er sådan indrettet i den danske grundlov, at det er regeringen, der forhandler dansk udenrigspolitik, og derfor er vores rolle dér at påvirke regeringens forhandlinger så meget som muligt og så, når det endelige resultat kommer, må vi vurdere, om det er godt nok eller ej.
Jeg er helt overbevist om, at det pres, der ligger i, at vi skal tage stilling efter nytår, er et pres, der er rimelig stort i forhold til regeringens forhandlinger på Nicetopmødet.
Så til hr. Thulesen Dahls spørgsmål: Nej, jeg mener ikke bare, det skal være jura.
Jeg har tidligere sagt, og det mener jeg stadig væk, at hvis der er tale om meget store politiske ting, bør det også til folkeafstemning.
Men jeg vil ikke sige, at det for enhver pris skal til folkeafstemning.
Vi har lige haft en folkeafstemning i september måned.
Er der tale om meget små ændringer, synes jeg ikke, der er grund til en folkeafstemning, men er der tale om § 20-ting, skal der selvfølgelig være folkeafstemning, og er der tale om store politiske ændringer, der formelt set ligger uden for § 20, mener jeg også, der skal være folkeafstemning.
Så til det spørgsmål vil jeg sige, at det vurderer vi ikke bare juridisk, det vurderer vi også politisk.
Hr. Claus Larsen-Jensen spørger: Er det ikke en god idé, at regeringen laver en hvidbog, som så bliver suppleret med andre bidrag?
Jeg vil hellere vende det om og sige, at jeg foretrækker, at det er uafhængige eksperter, der laver en hvidbog, der så bliver suppleret med bidrag fra regeringen.
Vi er altså nødt til at vende det her om og sige, at udgangspunktet skal være den uafhængige rapport og ikke det, som regeringen laver.
Claus Larsen-Jensen (S), 2000-11-21:
Jeg synes ikke, at hr. Holger K. Nielsen svarede mig, for det, jeg spurgte om, var, om det ikke var en meget god idé, at regeringen gav et bud på, hvordan regeringen så udviklingen i fremtidens Europa, og at man supplerede med andre hvidbøger og rapporter på anden vis.
Det svarede hr. Holger K. Nielsen ikke på.
: Var det ikke en meget god idé, at vi så langt som overhovedet muligt alle sammen - der jo ønsker, at der ikke må ske noget med det danske velfærdssamfund og den danske arbejdsmarkedsmodel - så tidligt som muligt analyserede alle eventuelle scenarier og alt det, man frygter der kunne være udviklingsmæssigt, i stedet for det, jeg kalder juleferiestrategien, hvor det hele er hakket på plads efterfølgende, hvor man sådan set ikke kan ændre noget; er det ikke en god idé, at vi prøver at gøre noget sådant?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-11-21:
SF vil vente til efter nytår med at tage stilling, og så kan man høre, at Det Radikale Venstre håber, at SF vil anbefale et ja.
Jeg stod bare og tænkte på: Hvad nu, hvis Det Radikale
Venstre ender med at anbefale et nej, som fru Elisabeth Arnold jo siger at der er mulighed for, så vil det nok ærgre De Radikale, hvis SF så siger ja.
Jeg har tidligere hørt hr. Holger K. Nielsen sige, at det ikke er en rent juridisk vurdering, der skal afgøre, hvorvidt der bør være folkeafstemning om den kommende traktat, og det vil jeg gerne høre lidt overvejelser om.
Hvis der nu kommer så store ændringer bl.a. på dét om flertalsafgørelser, som vi jo regner med, at 50 ud af 70 områder overgår fra enstemmighed til flertal, er det så sådan nogle ting, der kan være med til at betyde, at SF vil anbefale, at befolkningen bliver spurgt? For jeg synes, at det er en meget interessant diskussion om, hvorvidt det - sådan som regeringen siger det er - alene er en rent juridisk tilgang til det, der afgør, om der skal være folkeafstemning, eller om det også er en samlet politisk vurdering, som vi selvfølgelig støtter at det bør være.
Holger K. Nielsen (SF), 2000-11-21:
Først til Enhedslisten: Jeg synes, det er en meget klog strategi at vente, til man ser resultatet.
Jeg synes, det er det eneste kloge, man kan gøre.
Jeg har arbejdet så meget med EU igennem mange år, at jeg ved, at der i regeringskonferencer altid kommer nye ting op i sidste øjeblik.
Hr. Keld Albrechtsen er meget klog eller meget synsk, hvis han er i stand til i dag at sige, hvad der bliver resultatet af regeringskonferencen.
Det er han muligvis, det skal jeg ikke udelukke, og når man hører hans udtalelser, må man næsten tro det.
Men det er jeg altså ikke, så klog er jeg altså ikke, så synsk er jeg heller ikke.
Så jeg vil altså tillade mig den saglige tilgang - det
er for mig saglighed - at jeg venter og ser resultatet
, før jeg tager stilling.
Og jeg vil have god tid til at analysere resultatet.
Det er så også et svar til fru Elisabeth Arnold.
Når vi venter til efter nytår, skyldes det, at der faktisk er nogle rimelig komplicerede ting i det her.
Hele spørgsmålet omkring artikel 42 og den danske velfærdsmodel, forordning 1408, og hvad der sker dér, er rimelig indviklet.
Jeg vil godt give en kasse Grøn Tuborg til den, der er i stand til at forklare de meget indviklede ting på en pædagogisk måde, så alle her i Folketingssalen kan forstå det.
Jeg tror, det bliver en gratis omgang for mig, for det er meget indviklet.
Det skal analyseres nærmere, og der vil vi give os den tid, det tager.
Sådan er det, og det synes jeg er meget reelt og det eneste reelle, der kan gøres i den sammenhæng.
Så spørger hr. Claus Larsen-Jensen, om det ikke er en god idé, at regeringen udarbejder den hvidbog.
Nej, jeg synes ikke, at det er nogen god idé.
Regeringen må jo gøre, hvad den vil.
Det er jo ikke vores beføjelse at bestemme, hvad regeringen laver af udspil.
Jeg synes, det er en dårlig idé, at man ikke vil sige til sig selv, at vi magter ikke denne opgave.
Denne opgave er vi nødt til at overlade til mennesker, der nyder bred folkelig og politisk tillid. Det er der jo ikke til regeringen på det her, det ved vi jo godt.
Og hvis vi skal komme videre, skal vi have et grundlag, der ikke bare er lavet af regeringen, men er lavet af en bredere kreds.
Claus Larsen-Jensen (S), 2000-11-21:
Jeg er glad for, at SF og hr. Holger K. Nielsen så klart melder, at udvidelsen er det centrale ved Nicetraktaten.
Og jeg er også helt enig i, at det er den langsigtede europadebat, som rækker videre end i overmorgen; det er vi sådan set enige i, det er en ret god idé. Jeg vil bare spørge hr. Holger K. Nielsen, om det egentlig ikke faktisk er en meget god idé, at regeringen, ligesom man har gjort ved tidligere lejligheder, udarbejder en hvidbog, og at vi så i øvrigt - det er et forslag, som jeg bl.a. stillede og statsministeren også kom med - kunne benytte andre muligheder i Folketinget til at få udarbejdet andre hvidbøger, rapporter og andet.
Hvad siger hr. Holger K. Nielsen til det?
Og så vil jeg gerne spørge til hr. Holger K. Nielsens klubstrategi, men det kan jeg konstatere på den røde lampe her bliver i næste omgang.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-11-21:
Det kan måske være godt nok med hvidbøger om et år eller to, men vi står jo altså i et akut problem med den Nicetraktat.
Og da vil jeg godt spørge hr. Holger K. Nielsen, om det er vel gennemtænkt med den dér vent og se-politik, som SF fører.
Jeg synes, den på nuværende tidspunkt allerede har givet et par meget uheldige resultater, nemlig for det første, at regeringen fik lov til at rejse ned og sige ja til at forhandle om indførelse af flertalsafgørelser på det sociale og arbejdsmarkeds- og skattepolitiske område, selv om der var givet et klart løfte til befolkningen om, at her ville vetoretten blive fastholdt.
Det synes jeg ikke var klogt.
Det er jeg nødt til at sige til hr. Holger K. Nielsen.
For det andet synes jeg heller ikke, det var klogt at sende regeringen i byen med mandat til at godkende disse planer om forstærket unionssamarbejde.
Jeg ved godt, at det var noget helt andet, hr. Holger K. Nielsen havde haft i tankerne, da han forslog det - nærmest det modsatte, kan jeg se af Informations artikel i dag.
Men det er jo altså endt i noget, som er rivegalt, og det kunne man faktisk godt forudse dengang.
Jeg kan forstå, at Enhedslisten og SF altså er uenige i spørgsmålet om, hvordan dette her skal gribes an.
Vi ville gerne have haft en venstrefløj, som samlet - inden den traktat eventuelt går hen og bliver vedtaget i Nice - ville kæmpe artikel for artikel, komma for komma mod alle de forringelser, der ligger i den traktat, f.eks. flertalsafgørelser inden for det sociale område.
Men så risikerer vi jo, at befolkningen aldrig reelt får lejlighed til at diskutere denne her traktat, for der bliver
ikke nogen mulighed for at gennemgå alle disse indviklede bestemmelser.
Det ved hr. Holger K. Nielsen jo godt.
Det kan simpelt hen ikke nås på de 14 dage, der er tilbage.
Og hvis vi så risikerer, at det bliver tromlet igennem af et flertal i Folketinget - oven i købet måske med støtte fra hr. Holger K. Nielsen - uden en folkeafstemning, er det da en katastrofe for vores demokrati.
Og derfor håber jeg da, at hr. Holger K. Nielsen så i det mindste vil give tilsagn om at støtte, at det under alle omstændigheder skal til folkeafstemning.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-11-21:
Jeg synes, at der var et meget overraskende element i fru Elisabeth Arnolds tale.
Det var, da fru Elisabeth Arnold sagde, at der bliver bygget bro, og så kan hun ikke forstå, hvorfor der er partier - bl.a. Dansk Folkeparti nævner hun så - som ikke vil være med til se på denne her bro og komme over denne her gode konstruktion osv. Jeg må bare spørge fru Elisabeth Arnold, hvordan det skal tolkes i lyset af, at der jo slet ikke har været forsøgt bygget nogen bro til Dansk Folkeparti i særdeleshed.
Man har tværtimod vægret sig mod at bygge nogen som helst bro til Dansk Folkeparti.
Må jeg bare tage et enkelt citat, som illustrerer dette,
nemlig fra Morgenavisen Jyllands-Posten den 30. september 2000, hvor der står følgende, og så kan vi jo høre, om det er rigtigt citeret: »
« Er det ikke det modsatte af at forsøge at brygge bro?
Og er det ikke et signal til Dansk Folkeparti om, at der bestemt ikke skal bygges bro?
Og så siger fru Elisabeth Arnold nu, at hun ikke kan forstå, hvorfor vi ikke har taget imod den bro, som efter sigende skulle være bygget!
Charlotte Antonsen (V), 2000-11-21:
Jamen der er ikke nogen, der bebrejder hverken statsministeren eller udenrigsministeren, at man debatterer, hvad der foregår, og selvfølgelig skal man da fremlægge de tre modeller, man arbejder med, når vi taler om kommissærer.
Det, der er problemet, er, at det i fredags klart fremgik - der var et klart billede af - at den danske regering var villig til at ofre en kommissær i forbindelse med Nice, og det var der ikke nogen grund til at komme med i fredags.
Den slags skal man vente med til den allersidste dag, fordi det er et helt afgørende punkt for Danmark.
Og det er det, vi har tilladt os at undre os over i dag; det er simpelt hen timingen.
Så med hensyn til forsvarsdiskussionen: Jeg er enig med statsministeren i, at vi skal have en fremadrettet diskussion, men det er lidt svært at få en folkelig diskussion, hvis man ikke må være forståelig.
Så hvis statsministeren mener, at vi, hver gang vi diskuterer EU-forsvar, så skal sige en 60.000 mand stor ikkeangrebshær, synes jeg, det er, som om vi ikke lægger op til den store folkelighed.
Alle ved, at det, der skete i Eksjugoslavien, Kosovo, Bosnien, var fredsskabelse.
Der blev endda bombet, og det er jo også det, vi skal have mulighed for, forudsat naturligvis, at det ikke sker i en konflikt med vore allierede i NATO.
Niels Helveg Petersen (RV), 2000-11-21:
Debatten i dag er vigtig, men som hr. Holger K. Nielsen sagde, er den også vanskelig, for her 2 uger før Nicetopmødet er det jo ikke til for nogen at forudse med nogen præcision, hvordan slutresultatet kommer til at se ud.
Det kan man først vurdere, når der er et endeligt resultat, og jeg synes ikke, det er urimeligt, at et parti siger: Vi tager først stilling, når der er et endeligt resultat.
Men det er jo ikke en situation, som gælder for os, der sidder midt i forhandlingerne.
Vi er nødt til at tage stilling til, hvornår vi mener, der ligger det bedst mulige resultat for os.
At man fra et politisk partis side har den holdning, som er kommet til orde i dag, kan jeg ikke se noget som helst kritisabelt ved.
Til gengæld kommer resultatet jo til afgørelse i Folketinget, når vi skal ratificere.
Jeg noterede mig i øvrigt også hr. Holger K. Nielsens stærke understregning af, at det var vigtigt, at Nicetraktaten kom
til at indeholde klare budskaber vedrørende udvidelsen
, og hr. Jann Sjursen var inde på det samme synspunkt
Jeg er helt enig i synspunktet, og regeringen arbejder også i den retning. Hr. Keld Albrechtsen gjorde gældende, at dette med, at flertalsafgørelser ikke er suverænitetsafgivelse, er noget, vi har opfundet til lejligheden.
Det er ikke tilfældet.
Det har været kendt i EU-debatten i hvert fald siden 1972, da vi diskuterede medlemskab, og formentlig også tidligere, og her vil jeg kun henvise til en omfattende statsretlig litteratur.
Og så vil jeg sige til hr. Keld Albrechtsens yndlingstese, som jo er, at dette her med Nice overhovedet ikke har noget med udvidelsen at gøre, at det simpelt hen er totalt fjernet fra den politiske virkelighed i Europa. Denne Nicetraktat gennemføres alene for at løse de institutionelle problemer, der opstår, når Europa ikke længere som i dag er 15 medlemslande, men i løbet af 5, 10, 12 år måske er 25 eller 30 medlemslande.
Hvad Polen angår, har statsministeren været inde på det.
Det er meget vigtigt at gøre opmærksom på, at det altså er Polen, et demokratisk Polen, der selvstændigt har ønsket medlemskab af EU.
Det er en beslutning taget af et demokratisk Polen vel vidende, at søger man medlemskab, ja, så søger man også medlemskab i det regelsæt, der er gældende i EU.
Vedrørende kommissærerne skal jeg ikke sige meget mere end det, jeg har sagt.
Ja, vi har det synspunkt, at der skal være en kommissær til hvert land, men selvfølgelig er vi da forpligtet til over for Europaudvalget, over for offentligheden, at gøre opmærksom på en vigtig debat, der foregår, vigtige elementer i forhandlingsforløbet.
Ellers ville det danske Folketing og offentligheden jo heller ikke have nogen mulighed for at danne sig et indtryk af, hvad der foregår.
Elisabeth Arnold (RV), 2000-11-21:
Hr. Kristian Thulesen Dahls opførsel minder mig om Tigerdyret
i Peter Plys.
Hver gang Tigerdyret bliver præsenteret for en ny livret siger det: Nej, ikke lige det.
Det skal være noget andet i stedet for.
Den fleksibilitet, som vi har været kede af i Det Radikale Venstre, har vi måttet acceptere skal være bedre.
Mere fleksibilitet er altså åbenbart noget, der er nogle, der ønsker, og den danske befolkning vil også selv have, at Danmark har en særstilling.
Derfor har vi bevæget os på det område, men jeg kan forstå, at det ikke er den rigtige måde, vi har gjort det på, og at hr. Kristian Thulesen Dahl synes, det er forkert.
Så må det være hr. Kristian Thulesen Dahl, som skal fortælle os andre, hvad det så er for en fleksibilitet, man vil have. Den, der er lagt op til i det udkast til Nicetraktaten, der ligger nu, er åbenbart ikke god nok.