Pia Kristensen (DF), 2004-01-20:
I Dansk Folkeparti er vi ikke et sekund i tvivl om, at der er behov for en anbringelsesreform, men vi mener, at vi skal tage os god tid til at lave den, for vi skal nøje overveje, hvad den skal indeholde.
Anbringelsesområdet er meget komplekst, og der er mange sten, der skal vendes, og meget der skal overvejes.
Derfor mener vi, det er uklogt at haste reformen igennem.
Det er en tung opgave at skulle anbringe et barn uden for hjemmet, fordi det er meget følelsesbetonet.
Når en anbringelse af et barn uden for hjemmet er uundgåelig, så skal man selvfølgelig bestræbe sig på, at det sker så nænsomt og respektfuldt som muligt. Desværre peger undersøgelser på, at der er for stor vilkårlighed og for lidt faglighed i behandlingen af sagerne.
Vi har hørt om mange tragiske forløb gennem årene.
Det drejer sig om børn, der er blevet fjernet fra hjemmet på formodninger og falske rygter om omsorgssvigt, det drejer sig om børn, der har været udsat for omsorgssvigt, men som ikke er blevet fjernet fra hjemmet, det drejer sig om de såkaldte svingdørsbørn, som igennem hele deres barndom har været anbragt forskellige steder, og det handler om børn, der er blevet flyttet fra en plejefamilie, hvor de var glade for at være.
På den baggrund er det vigtigt, at der bliver lavet en anbringelsesreform, som kan rette op på de mange mangler, og at man sikrer den gode anbringelse.
Som udgangspunkt vil jeg dog påpege, at der ikke findes
et begreb som en god anbringelse, da en anbringelse uden for hjemmet altid har forudgående tragiske og traumatiske hændelser og oplevelser for både barn og forældre, og det kan selvfølgelig ikke undgå at influere på anbringelsesforløbet. Målsætningen med anbringelsesreformen er at styrke indsatsen over for de udsatte børn og unge.
Vi mener også, der skal ske en tidlig indsats, herunder en forebyggende indsats, hvor det drejer sig om at prøve på at løse familiens og barnets problem inden en anbringelse.
Vi går ind for netværksanbringelser, eksempelvis at et barn kan anbringes hos bedsteforældre og nær familie. Vi går ind for familierådslagning eller familiekontrakter.
Det er også vigtigt, at kommunerne får pligt til at planlægge indsatsen og til at offentliggøre deres målsætninger.
Det er vigtigt, at kommunerne forpligtes til at sikre et godt samarbejde mellem familie og anbringelsessted.
Der er behov for at styrke efterværnet og ligeledes at styrke børns inddragelse ved at udvide forpligtelsen til at høre børn i afgørelser om bl.a. samvær under en anbringelse.
Sidst, men ikke mindst,
skal vi selvfølgelig sikre, at kommunerne følger den gældende lovgivning.
Det er alt sammen gode temaer, og der er tale om helt klare forbedringer.
Men vi mangler et tema mere, nemlig også forældrenes retssikkerhed.
Vi synes, at det er et meget vigtigt tema i forbindelse med en anbringelsesreform, hvilket vi også har udtalt op til flere gange.
Vi har set mange konkrete eksempler på forkerte afgørelser, som har medført uoprettelige konsekvenser for forældre og børn.
Vi er også skeptiske over for, at kommunernes børn og unge-udvalg er første beslutningsinstans, og vi har svært ved at se, hvad vi skal bruge Den Sociale Ankestyrelse til.
Vi ser gerne, at deres kompetence bortfalder.
Vi har før udtalt, at det var et problem, at sagerne skulle igennem flere led, og vi har overvejet, om sagerne burde gå direkte til domstolene.
Som sagt går vi også ind for en ny model, dog uden at have lagt os fast på et konkret indhold i den model.
Jeg vil overvejende sige, at vi er for, at opgaverne løses så tæt på borgerne som muligt.
Så vi er ikke sådan supertilhængere af regionale centre.
Afslutningsvis vil jeg blot sige, at vi er positive over for det her forslag, som vi ser som et væsentligt bidrag til den kommende reform.
Så Dansk Folkeparti støtter forslaget.