Helle Degn (S), 2000-03-30:
Igen til referatet og til hr. Søren Søndergaard: Det skal naturligvis ikke glemmes, det store arbejde i Europarådet, som også det danske parlament og den danske regering tillægger stor betydning.
Det, der er forudsætningen, når en amerikansk udenrigsminister siger, hvad hun siger, er jo selvfølgelig, at USA er medlem af de tre organisationer, og derfor siger de, at det for dem er vigtigt, at disse tre institutioner får et tættere samarbejde for dermed at få en stærkere muskel sammen med os i Europa til at håndtere sikkerhedspolitikken i det kommende århundrede.
Det skal jo naturligvis ikke for os som danskere forstås på anden måde, end at vi selvfølgelig også ønsker den retlige del koblet på.
Der er også en forskel imellem den europæiske menneskerettighedsopfattelse og den amerikanske menneskerettighedsopfattelse.
Så heller ikke fra Socialdemokratiets side skal der være nogen udelukkelse af det forhold, men jeg kan alene referere til, hvad den amerikanske udenrigsminister sagde, som er naturligt med hendes baggrund.
Som en afsluttende bemærkning vil jeg først generelt sige tak
for alle de positive meldinger, som kan være meget nyttige for os alle at have i det videre arbejde.
Så vil jeg sige tak
til hr. Jensby for bemærkningerne og specielt bemærkningerne om, at det er vigtigt for også OSCE at udbygge det samarbejde, der bør være imellem OSCE, EU og NATO. Jeg synes, at den amerikanske udenrigsminister Madeleine Albright sagde det ganske stærkt.
De vil i de kommende år i det her århundrede satse på en »triple crown«-kombination, et styrket samarbejde mellem disse tre operatører.
Det bliver vigtigt for at håndtere sikkerheden i de kommende år.
Til fru Pia Christmas-Møller vil jeg gerne sige tak for bemærkningerne om OSCE og også om organisationen som den stærke problemknuser.
Ja, der er jo forskel på styrke.
Noget styrke måles kun i militærstyrke, anden styrke måles altså i menneskelig styrke.
Den forebyggende, stille indsats, som hr. Holger K. Nielsen også talte om, mener jeg måske repræsenterer den virkelige styrke, nemlig det netværk af samarbejde, der etableres om opbygningen af demokratiske institutioner i vores lande.
Det tror jeg er en stærkere manifestation af styrke end en militær styrke.
Til hr. Holger K. Nielsen vil jeg gerne sige tak for bemærkningerne om det stille, forebyggende arbejde.
Det er ærgerligt, at det aldrig når pressen.
Også i dag er der ingen presse til stede.
Det er et forebyggende arbejde, som er så centralt for Europas sikkerhed i de kommende år, og som vi jo alle i Europa satser på skal være den måde, vi skal håndtere vores sikkerhedsproblemer på.
Og derfor var jeg glad for bemærkningerne og er helt enig i de bemærkninger, hr. Holger K. Nielsen kom med.
OSCE's kapacitet også til at håndtere Kosovo, inden den militære NATO-aktion gik i gang, må jeg også sammen med hr. Holger K. Nielsen erklære mig enig i.
KVM-missionen, altså de civile observatører, der var der, spillede en fantastisk rolle.
Det var ærgerligt, vi ikke kunne komme længere ad den vej.
Men det var et forsøg, som var godt, og man må håbe på, at vi også i andre situationer kan få regeringerne til at styrke deres indsats her, ikke bare at proklamere, men reelt også at levere den styrke, den muskel, der skal til for at bruge det forebyggende arbejde i den sikkerhedspolitiske sags tjeneste.
Med hensyn til Tjetjenien vil jeg blot sige, at OSCE's rolle her jo kan gå hen og blive en vigtig del, ikke med hensyn til at operere i Tjetjenien, for russerne har jo valgt deres løsning, men det, som kan gå hen og blive OSCE's rolle, er sammen med Rusland at få en forebyggende rolle i Kaukasus-regionen.
Lige så vel som vi ikke kan løse Kosovoproblemet isoleret, så kan vi heller ikke løse Tjetjenienproblemet isoleret.
Det kan vi ikke, fordi det er grænseoverskridende fænomener, vi har med at gøre her, og derfor skal der internationalt samarbejde og internationale garantier til, hvad angår de løsninger, der skal findes i det område.
Putin er positiv over for det, så det bliver spændende at se, hvad han vil bruge sin præsidentkasket til, om han virkelig også her vil sætte ind i et samarbejde med det internationale samfund.
Han var meget positiv over for OSCE som idé og som apparat og er klar til at bruge det.
Hr. Kim Behnke vil jeg gerne takke for de anerkendende ord om OSCE som organisation og som sikkerhedspolitisk instrument og for de personlige, venlige bemærkninger.
Hr. Søren Søndergaard fortjener også en tak for den opmærksomhed, han rejser om, at ministerdelen fungerer utrolig godt.
Der er en beslutsomhed her i OSCE, som er fraværende i Europarådsdelen, men den er til gengæld synlig og beslutsom i OSCE-delen, og det styrker organisationens arbejde.
Parlamentarikerforsamlingen er det svage led.
Jeg deler helt den opfattelse.
Der skal mere tryk på, og der skal mere energi på, så vi kan få et mere normalt, balanceret forhold
imellem ministerdelen og parlamentarikerdelen.
Der skal køres tættere på.
Nu har jeg, vil jeg sige, fået lejlighed til inden for den sidste uge at få tilslutning til at få etableret et kontor for den parlamentariske del i Wien, i Hofburg, så man sidder tæt på, hvad der foregår nu i Wien, sådan at den parlamentariske forsamling kan agere med samarbejde og med stærk, tæt opfølgning af, hvad det er, ministerdelen drøfter.
Det, der er behov for, er en diskussion af den fremtidige finansiering af den parlamentariske forsamling, den fremtidige indflydelse på beslutningerne i OSCE.
En dialog om de samlede ressourcers anvendelse i OSCE.
Hvad angår brug af ressourcer og personel, er parlamentarikerforsamlingen på sidesporet endnu.
Den har vi som danske parlamentarikere og ikke mindst den danske regering en opgave i at være med til at styrke.
Endelig vil jeg takke for bidragene, først og fremmest ministeren for redegørelsen og hans indlæg, og derefter kollegernes opbakning til, at denne forespørgsel kan ende med en deltagelse, hvor der er så bred opslutning til vedtagelsen.