Aase D. Madsen (DF), 2001-04-26:
Folketinget var den 17. december 1999 bestemt ikke i julegavehumør, for det var den dag, den såkaldte dødepakke, som man med rette kan kalde en hadepakke, blev vedtaget.
I Dansk Folkeparti var vi enige om, at det var en skammens dag.
Det var totalt uforståeligt for os, at regeringen og flertallet for det første standsede
afdødes pension fra dødsdagen, for det andet indførte en tilbagebetalingspligt, for det tredje fratog ægtefællen de 3 måneders efterlevelsespension, og for det fjerde ophævede det dobbelte personfradrag i dødsåret.
Alt dette skete for at få finansieret politiforliget, men til gengæld fik ægtefællen eller samleveren mulighed for med hatten i hånden at gå op til kommunen og få tilkendt en trangsbestemt efterlevelsesydelse eller måske et personligt tillæg efter kommunens skøn.
Det opleves som belastende og ydmygende, at man nu umiddelbart efter dødsfaldet skal udfylde indviklede skemaer til kommunen for eventuelt at kunne få denne ydelse.
Jeg ved godt, at denne form for efterlevelseshjælp er en forbedring for nogle grupper, der ikke er pensionister og samlevende, og disse forbedringer vil Dansk Folkeparti naturligvis ikke røre ved.
Men den forbedring skal ikke ske ved at fratage andre efterlevende grupper 3 måneders efterlevelsespension i en situation, som lige efter dødsfaldet er meget sårbar. På den skattemæssige side faldt det dobbelte pensionsfradrag væk, og det betød ifølge Ældre Sagens høringssvar til dødepakken, at 23.000 efterlevende ægtefæller i gennemsnit ville få en merskat på ca. 8.700 kr.
Dette forslag fik da også mange af Folketingets partier til at stemme imod denne del af dødepakken.
Alt i alt håber Dansk Folkeparti, at vi med dette forslag så at sige kan få vendt hele lovbøtten og gøre dødepakken mindre belastende for mennesker i sorg.
Det kan måske ske i samarbejde med ældreorganisationerne, for det er jo her, problemerne med dødepakken efterfølgende kommer op til overfladen i form af klager fra de efterlevende.
Jeg vil takke for den positive modtagelse, forslagene
har fået.
Jeg skal love for, at der er blevet rørt om i gryden med hensyn til forlig eller ikke forlig, og derfor bliver det jo et uhyre spændende udvalgsarbejde, vi skal i gang med.
Men jeg kan ikke forstå, at ministeren har tøvet så længe med at komme frem til målstregen med hensyn til dødepakken.
Allerede ved ældrehøringerne var ministeren jo fremme, og da sagde ministeren, at dødepakken og medicinordningerne nu har givet nogle erfaringer, som der skal samles op på, og at man var i gang med det.
Både finansministeren og socialministeren selv var opmærksomme på det, og man var ved at finde nogle af de steder, hvor der kunne foretages justeringer.
Det blev sagt op til behandlingen af den seneste finanslov, hr. minister, og derfor har Dansk Folkeparti taget sagen op, for nu går den altså ikke længere.
Nu må ministeren holdes fast på det, ministeren har sagt.
Det er meget spændende, fordi der tilsyneladende er positivitet hos Venstre og De Konservative.
Det er mit store håb.
Jeg ser som sagt frem til et rigtig godt udvalgsarbejde, og så er der lige noget, som ligger mig meget på sinde.
Det lød, som om der kunne dannes et flertal, så vi i hvert fald kunne løse problemet med tilbagebetalingen, og det synes jeg man skal klare lynhurtigt, hvis man kan det.
Jeg ved jo ikke, hvordan det ligger med forligene.
Der har været lidt problemer med dem, men jeg synes i hvert fald, det er meget, meget væsentligt, at vi får klaret tilbagebetalingen lynhurtigt, og det må der kunne samles et flertal for, forlig eller ikke forlig.