Villy Søvndal (SF), 2003-11-12:
Jeg synes, det er sigende, at vi har en udenrigsminister, der bliver bedt om at besvare det letteste spørgsmål i hele verden, nemlig: Er fem linjers citat korrekt, eller er det ikke?
Nu har vi spurgt fire gange.
Ministeren nægter at svare.
Det synes jeg er på kanten af alle forretningsordener, vi har i det her Folketing, for man ophæver jo fuldstændig meningen med den parlamentariske kontrol med regeringen, hvis det er sådan, at regeringen gang på gang kan rejse sig op og nægte at besvare et stillet spørgsmål.
Jeg beder ikke om Nævnets referat - det kommer vi tilbage til under næste spørgsmål - jeg beder om at få at vide, hvorvidt fem linjer er korrekt refereret, ja eller nej.
Jeg synes, det nærmer sig, undskyld udtrykket, fuldstændig unødig trætte at blive ved med at opføre sig, som om man er tunghør og ikke er i stand til at høre, hvad der bliver spurgt om.
Jeg synes, det er på kanten af alt, hvad vi har af forretningsorden i Folketinget, hvis enhver minister fremover kan undlade at besvare, fordi det er et ubekvemt stillet spørgsmål.
Er det ikke lidt underligt, når man nu ser det i bagklogskabens klare lys og overvejer, hvor meget misinformation man er blevet udsat for i den her krig, ikke
alene fra Saddam Husseins side - det kan man vel forvente af sådan en som Saddam Hussein - men, hvilket er mere alvorligt,
Jeg tænker på alle de konstruerede løgne om, at Irak var ved at skaffe sig atomvåben fra Niger, om Blairs argument med de 45 minutter, som heller ikke holdt osv. osv.
Er det så ikke på et tvivlsomt grundlag, man går i krig?
Den danske regering end ikke forsøgte at skaffe sig større indsigt i, hvad der var af muligheder for at undgå det.
Der er formentlig ingen af os, der ved, hvor mange der er blevet slået ihjel.
Jeg så et tal i dag, der hed mellem 27.000 og 50.000 irakere.
Her står vi altså i en situation, hvor der var en forretningsmand bosiddende i USA, som havde kilder helt ind i det amerikanske forsvarsministerium og til formanden for forsvarsudvalget, Perle, som afprøver et sidste forsøg.
Er det ikke en smule arrogant af en allieret som USA end ikke at synes, at man skal orientere en allieret, der har erklæret sig villig til at gå hele vejen med USA, om, at der havde været sådan et tilbud? Synes udenrigsministeren, det er tilfredsstillende i retning af oplysninger om, hvad en allieret foretager sig?
Det er helt rigtigt, sådan refererede jeg det også, at det var henholdsvis den amerikanske præsident Bushs argument med atomvåben fra Niger, og det var den engelske premierminister Blairs argument med de 45 minutter.
Der er det rigtigt, der har udenrigsministeren jo valgt en klogere linje, nemlig at svare, uanset hvad spørgsmålet lød: Danmark følger FN-sporet.
Der er et enkelt sted, hvor udenrigsministeren tog afgørende fejl, og det var i synspunktet om masseødelæggelsesvåben.
Jeg ved ikke, om udenrigsministeren husker, da vi førstebehandlede B 118 om dansk krigsdeltagelse, hvor mange gange udenrigsministeren præcist redegjorde for, hvor meget masseødelæggelsesmateriel af kemisk art, der var i Irak; det tror jeg godt udenrigsministeren husker.
Så der tog udenrigsministeren formentlig afgørende fejl, men lad det nu ligge.
Det, jeg synes er principielt i det her spørgsmål, er, og det gentager jeg så: Er det tilfredsstillende for udenrigsministeren, at Danmark får så lidt viden, inden man går i krig, også om forsøg, der havde været på at afværge krigen?