runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Britta Schall Holberg (V), 2006-02-24:
Se, hvis nu vi havde været meget kyniske, så havde vi lavet en aftale, der sagde, at for at opnå dansk statsborgerskab, skal man bestå danskprøve 3.
Det er der meget mening i, fordi for at kunne følge med i, hvad der sker i det danske samfund, skal man selvfølgelig kunne tale sproget og kunne forstå, hvad der sker omkring en.
Vi kunne også forlange, at man skulle være selvforsørgende, og det var så det.
Det ville egentlig være rimeligt og ordentligt.
Men fordi vi nu ikke er kyniske, har vi sagt, at der i ganske særlige tilfælde skal være mulighed for, at man kan få en dispensation.
Og nu ender det med i debatten, at det skal være dispensationsmuligheden, der bliver problemet.
Der vil være mulighed for, og så gentager jeg, mennesker, der har en diagnose, som f.eks. kan være PTSD, og har nogle problemer ud over det, som giver dem en overordentlig vanskelighed i dagligdagen, til at få en dispensation, fordi vi i Indfødsretsudvalget har denne humanistiske opfattelse af tingene, at vi siger, at vi til trods for reglerne giver en mulighed for dispensation.
Jeg kan ikke forstå, hvorfor det skal være dispensationen, der er problemet.
Det synes jeg faktisk er urimeligt.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-02-24:
Jeg anerkender jo fuldstændig, at flertallet i Indfødsretsudvalget og flertallet her i Folketinget, Venstre, Konservative og Dansk Folkeparti, suverænt bestemmer, hvem der skal have dispensation til at få dansk statsborgerskab.
Det er en politisk vurdering.
Det, der er mit ærinde, er at få fru Britta Schall Holberg til at sige, hvad det egentlig er for en politisk vurdering, man laver, når det her flertal bestemmer, at torturofre, som på baggrund af deres tortur har fået en alvorlig psykisk lidelse, PTSD, og derfor ikke er i stand til at opfylde danskkravene, ikke skal have dispensation.
Er det ikke korrekt, at det, man har bestemt direkte i denne her indfødsretsaftale, er, at torturofre, der som følge af torturen har PTSD og ikke kan opnå de tilstrækkelige danskkundskaber, ikke skal kunne få dansk statsborgerskab efter det her flertals mening?
Britta Schall Holberg (V), 2006-02-24:
Jeg kan ikke rigtig lide, at der bliver sagt, at et politisk skøn, navnlig i denne her sag, skulle være noget odiøst.
Indfødsretsudvalget foretager selvfølgelig også sine vurderinger ud fra politiske hensyn, naturligvis.
Og det indebærer også almindelige menneskelige hensyn til familiens situation i al almindelighed, gør jeg opmærksom på.
Må jeg godt gøre opmærksom på i anledning af disse spørgsmål om lægeerklæringer og alle disse læger, der har protesteret, at vi faktisk i Indfødsretsudvalget har sagt nej til dispensation til tre, som ansøgte med en diagnose, der hed PTSD, hvor lægerne havde skrevet, at disse mennesker ikke ansås at kunne tage en danskprøve 2. Jeg gør bare opmærksom på, at tre, er vi vidende om efterfølgende, efter at vi havde sagt nej, er blevet er taget op på lovforslaget, fordi de har bestået danskprøve 2.
Det er da interessant og må give stof til eftertanke, at her har lægerne sagt, at de ikke vil være i stand til at tage en danskprøve 2, og det kunne de så alligevel.
Morten Østergaard (RV), 2006-02-24:
Jeg er fuldstændig enig med fru Britta Schall Holberg i, at det er en meget besynderlig kategorisering at tale om almindelige diagnoser.
Men nu var det jo sådan set fru Britta Schall Holberg, der introducerede begrebet i et tidligere svar.
Og så er det, jeg gerne vil spørge fru Britta Schall Holberg
for det første: Er fru Britta Schall Holberg enig med ministeren i, at man her har foretaget en politisk vurdering af diagnoser på et sundhedsfagligt felt?
For det andet: Kan fru Britta Schall Holberg bekræfte, at vi i Integrationsudvalget har modtaget 1.625 danske lægers protest over, at man på den måde underkender lægevidenskaben, fordi PTSD ikke er nogen almindelig diagnose, som dermed adskiller sig fra alle mulige andre, men en velanskrevet, internationalt underbygget, velgennemarbejdet og gennemforsket diagnose ligesom alle mulige andre?
Det, der sker her, er et nybrud, fordi man vælger at gå ind og politisk vurdere, hvilke diagnoser der er vigtige, og dermed tilsidesætter et lægefagligt skøn.
Britta Schall Holberg (V), 2006-02-24:
Som det vil vides, så ligger der selvfølgelig en lægelig udtalelse til grund for de dispensationsansøgninger, vi ser.
Jeg bliver nødt til at sige, at der altså er forskel på diagnoser.
Jeg er ikke læge, men en diagnose for en sygdom kan være en almindelig diagnose, hvis man kan tale om det, af noget så alvorligt som PTSD.
Og så er der dem, hvor traumerne er af en sådan karakter, at det kan give anledning til, at der kan blive tale om en dispensation.
Det er svaret til det, så vidt jeg kan se.
Morten Østergaard (RV), 2006-02-24:
Jeg kan forstå, at fru Britta Schall Holberg mener, at der er almindelige diagnoser, og så er der alvorlige diagnoser, hvor PTSD er i kategorien en almindelig diagnose, og så er der andre diagnoser, som har en anden vægt.
Jeg kunne godt tænke mig at vide: Når man nu har siddet i al sin visdom i Venstre, De Konservative og Dansk Folkeparti og regnet ud, hvilke diagnoser der er almindelige diagnoser, som man ikke skal kunne give dispensation for, og hvilke diagnoser der er sådan alvorlige diagnoser, er det så sket på baggrund af en politisk vurdering, eller er det sket på baggrund af en lægefaglig vurdering?
Britta Schall Holberg (V), 2006-02-24:
Jamen det sidste er jo korrekt.
Det var nøjagtig det, jeg sagde før: Der skal mere til end en almindelig diagnose på PTSD, bl.a. graden af de psykiske problemer, som er i følgeskab med diagnosen.
Så sådan er svaret til det.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2006-02-24:
Jeg synes, det er en fantastisk ordekvilibrisme, som ordføreren udfolder fra Folketingets talerstol.
Ja eller nej?
Hvis man lider af posttraumatisk stresssyndrom, også kaldet granatchok, som det eneste, altså som er det psykiske problem, man har, der gør, at man ikke kan læse dansk, er der så overhovedet en mulighed for at komme på Indfødsretsudvalgets bord for en realitetsbehandling?
Min påstand vil være, at svaret er nej, for det er jo rigtigt, som der bliver sagt, nemlig at der står, at man kan få mulighed for at få behandlet sin dispensationsansøgning, hvis man har stærke psykiske problemer, men der er jo netop, som ministeren også sagde, i en note nævnt, at det ikke gælder, hvis man alene lider af posttraumatisk stresssyndrom.
Britta Schall Holberg (V), 2006-02-24:
Jeg forstod ikke bemærkningen om besværet, det må jeg indrømme; den bliver hr. Simon Emil Ammitzbøll nødt til at forklare mig.
Med hensyn til at give mulighed for dispensation er det rigtigt, at hvis man har PTSD og det er diagnosen, så kan man ikke umiddelbart komme på lovforslaget.
Det er rigtigt.
Og det er, fordi PTSD ikke er en, hvad skal vi sige, entydig diagnose.
Men der står, som hr. Simon Emil Ammitzbøll bedre end nogen ved, i aftalen, at hvis der er tale om ganske svære psykiske eller andre lidelser, så er der mulighed for at få en dispensation, og dermed ser Indfødsretsudvalget ansøgningen.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2006-02-24:
Jeg går ikke ud fra, at det er med vilje, at den røde lampe, der siger, at taletiden ophører, lyser.
Jeg vil selvfølgelig stille spørgsmål til ordføreren om Venstres holdning.
Jeg kan forstå, at med hensyn til folketingsmedlemmers besvær opvejet imod torturofres ønske om dansk statsborgerskab har besværet for os, der sidder i Indfødsretsudvalget, åbenbart vejet tungest.
Men er det ikke rigtigt, at med den aftale, der er lavet nu, kan folk, der kronisk og som det eneste lider af posttraumatisk stresssyndrom, ikke få behandlet deres dispensationsansøgning?
Før i tiden kunne de få behandlet en dispensationsansøgning, men de var ikke garanteret at få et statsborgerskab.
Nu har de ikke engang muligheden for at komme på vores spor.
Er det ikke korrekt forstået?
Kamal Qureshi (SF), 2006-02-24:
Selvfølgelig kan man argumentere for, at lige præcis den gruppe ikke skal kunne få dispensation, og det var selvfølgelig også det, Dansk Folkeparti gjorde, dengang de havde deres første forhandling med regeringspartierne i 2002.
Hr. Jesper Langballe sagde dengang: Jeg synes ikke, det er nogen kvalifikation for en vælger, at man er psykisk syg.
Det sagde hr. Jesper Langballe dengang med direkte adresse til personer med posttraumatisk stresssyndrom, hvortil Bertel Haarder udbrød: Man skulle fandeme ikke tro, du var præst.
Så de argumenter har vi jo hele tiden haft fra Dansk Folkepartis side.
Vi har hele tiden hørt de argumenter fra Dansk Folkeparti: at det jo er med hensyn til dem, der har det kroniske posttraumatiske stresssyndrom, at forskellen er.
Hvis fru Britta Schall Holberg og jeg bliver udsat for et trafikuheld, så kan vi lide af et posttraumatisk stresssyndrom, men det vedvarer ikke.
Det aftager efter noget tid.
Det, der er pointen her, er jo, at de her personer er i en kronisk tilstand, hvor de konstant oplever de her ting, og som de derfor af fagkundskaben vurderes til ikke at kunne komme over.
Så argumenterne har vi haft fra Dansk Folkeparti hele tiden; problemet er bare, at det er sørgeligt, at Venstre har overtaget Dansk Folkepartis argumentation i forhold til torturofrene.
Søren Krarup (DF), 2006-02-24:
Jeg beklager, at jeg ikke nåede at svare på spørgsmålet, fordi der ikke var tid til det.
Det er da fuldstændig rigtigt, at sammenhængskraft er noget ganske afgørende.
Det er ikke tilfældigt, at det begreb, som Ralf Pittelkow har søsat i den offentlige danske sprogbrug, virkelig er blevet et gennemgående begreb i disse år.
For det er jo det, hele sagen drejer sig om: Det er nødvendigt med sammenhængskraft i Danmark.
Der er det klart, at noget helt afgørende for samlingskraften i Danmark er det danske sprog.
Derfor må vi sige, vil jeg svare fru Elsebeth Gerner Nielsen, at de, der ikke kan dansk, er ikke kvalificerede til det.
Vi kan gøre enkelte undtagelser, og det er dem, vi har indarbejdet i vores indfødsretsaftale.
Men sammenhængskraften, netop sammenhængskraften, betyder, at for at kunne få indfødsret skal man have kvalificeret sig til det først og fremmest via kendskab til det danske sprog.
Deri ligger også et krav til dem, der er kommet her.
Man siger til dem: I respekterer os, derfor stiller vi krav til jer – i modsætning til den hidtil herskende ideologi, som Det Radikale Venstre har stået for, hvor de altid var ofre og aldrig kunne gøre for det.
Jo, vi siger: I kan gøre for det, I er ansvarlige.
Derved respekterer vi dem, og derved hævder vi sammenhængskraften.
John Dyrby (S), 2006-02-24:
Jeg synes, det var et interessant svar, for jeg er enig et langt stykke hen ad vejen.
Men så virker det jo som en besynderlig logik, at et fornuftigt forslag fra de mennesker i verden, der formentlig ved mest om det her område, et særdeles fremkommeligt forslag, fører til, at man i december indgår en aftale, hvor man fuldstændig udelukker PTSD, for informationen fra RCT var jo netop, at PTSD er en selvstændig diagnose, en enkeltstående diagnose.
Og hvis man siger, at svær grad af PTSD jo kan beskrives som alt muligt andet også, så lægger man jo op til, at lægerne i virkeligheden skal gå lidt ud i en gråzone, og det synes jeg ikke er interessant.
Så er det ikke en besynderlig logik, at man så ikke tager forslaget fra de mennesker, der ved allermest i hele verden, og inkorporerer det som en del af aftalen.
Søren Krarup (DF), 2006-02-24:
Færinger og grønlændere indtager naturligvis en særstilling i det danske rigsfællesskab, og derfor gælder de krav, som stilles til normalt dansk statsborgerskab, ikke for dem.
Det synes jeg da er så indlysende, at jeg ikke behøver at fortælle det.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2006-02-24:
Nej, det håber jeg heller ikke er tilfældet, men til gengæld håber jeg alligevel, at regeringen vil tænke det hele nøje igennem, også fordi vi her taler om nogle af de allersvageste mennesker overhovedet.
Jeg tror aldrig, jeg glemmer den mand, der var i tv forleden aften.
Man kunne se arrene, hvor han havde været hængt op i sine arme, og man kunne se brændemærkerne efter strygejernet.
Jeg tror heller aldrig, jeg kan glemme, at en politiker siger, at bare fordi man er blevet tortureret med et strygejern og derfor ikke kan lære dansk, skal man ikke have lov til at blive dansk statsborger.
Eksperter siger, at det bedste, man overhovedet kan gøre for et torturramt menneske, er at give tryghed og sikkerhed for, at den pågældende er en fuldgyldig borger, så derfor kan det at give statsborgerskab have en helbredende virkning.
Vi skal også huske på, at det jo ikke kun drejer sig om de mennesker, der har været tortureret; det handler også om eksempelvis deres børn.
Hvis den torturerede ikke kan blive dansk statsborger, bliver vedkommendes børn det heller ikke, så torturofret vil altså komme til at leve i en stor usikkerhed, som også omfatter familien.
Rikke Hvilshøj (V), 2006-02-24:
Jeg synes altså, at vi her i Danmark behandler de udlændinge, der er i landet, utrolig godt.
Vi giver dem en masse muligheder, sådan skal det også være, og de har mange muligheder for at blive integreret i det danske samfund, uanset om de fastholder deres oprindelige statsborgerskab eller ej.
Vi stiller nogle krav til, hvad man skal kunne for at opnå dansk statsborgerskab, men det lyder, som om vi i øvrigt ikke vil have med folk at gøre, hvis de ikke kan opnå dansk statsborgerskab, og det var derfor, jeg indledte med at sige, at hvis det er det billede, der bliver tegnet, er det jo fuldstændig forfalsket.
Vi skal behandle folk ordentligt, uanset hvilket statsborgerskab de har, men ønsker de endegyldigt at skifte statsborgerskab og siger, at nu vil de gerne være danske statsborgere, synes jeg, det er helt rimeligt, at vi stiller nogle krav til dem.
Det har jeg personligt ingen problemer med, og jeg mener ikke, det kan være grundlag for, at vores anseelse bliver skadet udadtil.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2006-02-24:
Set i lyset af Muhammedkrisen, som jo gør, at verdens øjne hviler på Danmark, er ministeren så overhovedet ikke bekymret over, at der lige er udsendt en ritzaumeddelelse, der påviser, at Danmark nu har de strammeste regler overhovedet for at tildele indfødsret?
Jeg lover, at jeg nok skal lade være med at rejse rundt i verden og sige noget, men at man er blevet tortureret med et strygejern og derfor ikke kan lære dansk, er ikke tilstrækkelig grund til, at man kan få dansk statsborgerskab, og er ministeren overhovedet ikke bekymret for det image, Danmark kan risikere at få, fordi indfødsretspolitikken er så stram, som tilfældet er?
Burde vi ikke alle sammen gøre os umage med at sikre, at Danmark også udadtil fremstår som et land, der virkelig gør noget godt, ikke mindst for de svageste og for minoriteterne?
Rikke Hvilshøj (V), 2006-02-24:
Jeg vil gerne have lov til at sige: Hvis du gerne vil være dansk statsborger og jeg skal kunne byde dig velkommen, vil jeg tillade mig at stille krav om, at du kan det danske sprog, at du ved noget om det danske samfund, og at du ved at have forsørget dig selv har vist, at du kan være aktiv og selvforsørgende i det danske samfund.
De krav vil jeg tillade mig at stille, for jeg selv og et flertal i Folketinget mener, at de skal stilles som krav for at opnå dansk statsborgerskab.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-02-24:
Integrationsministerens tale var et svar på de indlæg, som vi, der kritiserer aftalen, er kommet med, og jeg mener, at integrationsministeren kommer med bortforklaringer, bl.a. angående det sidste punkt.
Vi mener, at når man gør så meget ud af, at folk, der kommer her til landet, skal være en del af det danske demokrati, er det et problem, at man forhindrer en stor del af dem i at få stemmeret til Folketinget, men ministerens svar er, at de kan jo altid stemme til et kommunalvalg eller til en skolebestyrelsesvalg.
Hvad er det for et signal, man sender til de mennesker, når man siger: I kan jo altid stemme til noget andet, men vi vil ikke have, at I stemmer til Folketinget?
Jeg synes simpelt hen, det er for slapt.
Vi mener, det vil være en kæmpefordel, hvis så mange som muligt af de mennesker, der bor her i landet, bliver en del af det danske demokrati, men ministeren mener øjensynligt det modsatte.
Rikke Hvilshøj (V), 2006-02-24:
Nu tror jeg lige, at hr. Jørgen Arbo-Bæhr må forstå min tale.
Gennemgangen af, hvad aftalen går ud på, og forklaringen på, hvorfor jeg synes, det er en god aftale, vi har indgået, kom jeg med for efterhånden en del timer siden, da vi indledte den her forespørgselsdebat, og nu står jeg så her til sidst for at samle op og stå til rådighed for at svare på spørgsmål.
Vi skal tage spørgsmålet meget alvorligt og vi skal gøre alt, hvad vi kan, for at hjælpe torturofre.
Det, som en række torturofre er blevet udsat for, er forfærdeligt, så vi skal give dem nogle trygge rammer, og vi skal give dem den hjælp, de har behov for.
Og det skal vi gøre alt det, vi kan.
Der er ikke noget, der hedder »bare fordi man er blevet tortureret med et strygejern«.
Det var nu heller ikke sådan, jeg hørte fru Britta Schall Holberg i søndags, men jeg er helt enig i, at det er forfærdeligt.
Men med hensyn til at bruge indfødsret som en del af helbredelsesindsatsen er vi måske nok uenige.
Jeg vil egentlig hellere gå den anden vej og sige: Skulle vi ikke sikre, at torturofrene kom så langt, at de faktisk kunne leve op til kravene og dermed komme videre i livet og ud af traumerne?
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-02-24:
Jeg er skuffet over ministeren.
Jeg havde forventet en tale, som understregede, hvor god aftalen er, og hvor fremadrettet den er, men den var én lang undskyldning.
En fjernsynsudsendelse har øjensynligt ikke været særlig god, og vi fik en lang bortforklaring af, at en række mennesker har været til en prøve.
Man kan godt sætte spørgsmålstegn ved, hvor fantastisk prøven og afholdelsen af den var, men det tjener jo kun som illustration af, hvad det egentlig er for et niveau, vi taler om.
Det kan vi jo godt diskutere, men det er jo bare en bortforklaring, for nu vil man ikke anerkende fjernsynsudsendelsens forklaring.
Vi har fået en lang bortforklaring af de store problemer, der er blevet dokumenteret af Rehabiliterings- og Forskningscentret for Torturofre, når det gælder mulighederne for at lære dansk.
Der er en, der rent faktisk har PTSD og alligevel har været i stand til at lære dansk på niveau 2 – det er i øvrigt slut nu, i fremtiden hedder det niveau 3 – men det er en bortforklaring ...
Kamal Qureshi (SF), 2006-02-24:
Jeg må sige, at jeg synes, at det efterhånden begynder at blive mere og mere underholdende, for en ting er selvfølgelig, at hr. Jesper Langballe stiller spørgsmål til Dansk Folkepartis ordfører, når han er på talerstolen,
noget andet er, at hr. Søren Krarup begynder at stille spørgsmål om noget, jeg har sagt, til hr. Jørgen Arbo-Bæhr.
Altså, jeg var jo på for to minutter siden, hvor ingen af Dansk Folkepartis folk var til stede.
Så nu tillader jeg mig at gøre en kommentar, for både tidligere og nu har formanden jo tilladt, at diskussionen foregår på en sådan måde, at det er alle mulige andre end den pågældende person, som er ordfører, spørgsmålene og kommentarerne bliver rettet til, så den åbenhed vil jeg også benytte mig af.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-02-24:
Jeg vil ikke blande mig i en debat mellem SF's ordfører og Dansk Folkepartis ordfører.
Jeg mener, at det er tilstrækkelig problematisk, når Dansk Folkeparti fremfører nogle af de synspunkter om folks evne til at lære dansk, f.eks. også hvad angår torturofrene.
Jeg vil sige, at Dansk Folkeparti med denne aftale jo medvirker til, at nogle – nu snakker jeg ikke specielt om homoseksuelle – bliver afholdt fra at få et statsborgerskab, men den interne debat mellem hr. Kamal Qureshi og hr. Søren Krarup synes jeg de skal klare selv.
Søren Krarup (DF), 2006-02-24:
To gange har hr. Kamal Qureshi nu påstået, at Dansk Folkeparti er modstander af, at folk får indfødsret, hvis de er homoseksuelle.
Jeg må så kraftigt og så tydeligt som muligt tage afstand fra den fuldstændig ubehagelige påstand.
Den har intet på sig.
Det er muligt, at Vorherre har gjort homoseksuelle handicappede, ved at det er vanskeligt for dem at få børn, men ellers er der ikke overhovedet tale om, at det er noget handicap.
Jeg vil lige sige, at Dansk Folkeparti selvfølgelig ikke på noget punkt ville drømme om at hindre homoseksuelle i at få indfødsret, og jeg ønsker at sige det, fordi det nu to gange er blevet sagt, uden at jeg har haft lejlighed til at dementere det.
Undskyld, men så kan jeg, hvis jeg skal følge reglerne, spørge hr. Jørgen Arbo-Bæhr: Er hr. Jørgen Arbo-Bæhr ikke enig med Dansk Folkeparti?
Morten Østergaard (RV), 2006-02-24:
Jeg kan sige, at det åbenbart er et spørgsmål om, hvor højt man råber, for det er jo altså både Institut for Menneskerettigheder og Dansk Flygtningehjælp og Rehabiliterings- og Forskningscenteret for Torturofre, som beskylder regeringen for, at det er konventionsbrud.
Men så lad mig spørge på en anden måde: Er ministeren fuldstændig immun – og det fornemmer jeg er sådan en kvalifikation for at være integrationsminister – over for den kritik, som er kommet fra de her 1.625 læger, der alle sammen har skrevet under på en erklæring om, at den her affejning af PTSD med udgangspunkt i og med den argumentation, som vi har hørt gentagne gange her, at lægeerklæringernes ordlyd eller kvalitet er faldet nogen for brystet, at det er en mistænkeliggørelse af lægestanden, og at det rent faktisk er videnskabeligt veldokumenteret, at lige præcis en gruppe som torturofre ofte vil være ramt af PTSD og udmærket kan lide af det som det eneste, hvilket vil forhindre, at de kan lære dansk på det niveau?
Det er ikke dem alle sammen, men nogle af dem, hvorfor det virker mærkeligt at afvise dem på forhånd.
Er ministeren fuldstændig immun over for den kritik fra lægestanden?
Høgni Hoydal (T), 2006-02-24:
Nu har vi igen hørt hr. Krarups udlægning af danskheden som en forudsætning for at være dansk statsborger og sammenhængskraft osv.
Her tænker jeg på færinger og grønlændere.
De er danske statsborgere med dansk indfødsret.
Skal de også gennem denne turbine eller vasketunnel, hvor man går ind i den ene ende og kommer ud igen som en ren dansker i den anden, eller hvad er meningen?
Gælder det her også for færinger og grønlændere – det, som hr. Krarup her prøver at beskrive som forudsætningen for at have dansk indfødsret og dansk statsborgerret?
Rikke Hvilshøj (V), 2006-02-24:
Det kan jeg ikke gøre heroppe fra talerstolen, fordi jeg ikke har hørt den del før og den inddragelse af vinklen på konventionerne før nu.
Det tør jeg roligt sige.
Jeg vil meget gerne give et skriftligt uddybende svar, hvis der er flere, der er inde at blande sig i den danske indfødsretsaftale.
Morten Østergaard (RV), 2006-02-24:
Jeg vil gerne tilbage til diskussion om, hvorvidt den affejning af diagnosen PTSD som anledning til at forholde sig aktivt til en dispensationsansøgning er rimelig eller ej.
Nu er det jo ret klart, hvad der menes her i salen, men jeg synes, det er interessant, at der har været en international forskergruppe med bl.a. Eva Ersbøll fra Institut for Menneskerettigheder som deltager, og her konkluderer Eva Ersbøll, og jeg citerer fra Ritzau: Her konkluderer Eva Ersbøll, og jeg citerer fra Ritzau: I vores arbejde er vi ikke stødt på et eneste land i EU, der kan finde på at udelukke folk med PTSD fra at søge om dispensation for sprogkravet.
Man udelukker en gruppe med psykiske lidelser, hvilket er klart brud på FNkonventionen.
Her er tale om en psykisk lidelse, som man udmærket kan have som det eneste, og som i den grad påvirker ens evne til indlæring.
Den udelukker man på forhånd.
Er ministeren fuldstændig afvisende over for, at det skulle være et brud på FN-konventionen, hvad en international forskergruppe ellers er enig i at det er?
Rikke Hvilshøj (V), 2006-02-24:
Der er en test og bliver en test af viden om det danske samfund.
Der er i dag nogle særlige regler og nogle særlig lempelige regler for udlændinge, der bor på Grønland og Færøerne, og dem har vi ikke ændret på i aftalen.