Klaus Hækkerup (S), 1999-04-15:
Jeg kan indlede min ordførertale med at sige, at vi fra Socialdemokratiets side bestemt ikke kan støtte det forslag til vedtagelse, som SF her har fremsat.
Forslaget taler om en række uacceptable velfærdsforringelser
, men jeg kan overhovedet ikke se, hvor den række uacceptable velfærdsforringelser har fundet sted, og det vil jeg egentlig godt mene at SF burde redegøre noget nærmere for. De to punkter, der er nævnt i forespørgslen, er børneområdet og ældreområdet.
Ser vi først på udviklingen på børneområdet, kan vi se - som også finansministeren var inde på - at antallet af dagpasningspladser i kommunerne er steget fra 396.000 i 1995 til 486.000 i år.
Det er en konstant stigning og en kraftig stigning, og vi har da heller ikke mødt flaskehalsproblemer på det område, selv om vi har haft en ganske betydelig vækst i beskæftigelsen.
steget fra 146.000 i 1993 til 174.000 i 1998, og antallet af fuldtidsbeskæftigede er i samme periode vokset med over 10 pct. Også her må vi sige, at det er et postulat grebet ud af den tomme luft, når SF taler om en række uacceptable velfærdsforringelser.
Sådan oplever borgerne det jo heller ikke, når vi går ud
og spørger dem.
Lad mig bare henvise til to af de undersøgelser, der er lavet, først den undersøgelse, Finansministeriet lavede, og som er gengivet i budgetredegørelsen fra maj 1997.
66 pct. af borgerne er generelt tilfredse, meget få er utilfredse, og de fleste er hverken tilfredse eller utilfredse.
Og ser vi på de områder, SF har trukket frem i debatten her, viser besvarelserne, at på daginstitutionsområdet er 68 pct. tilfredse, og på hjemmehjælpsområdet er hele 73 pct. tilfredse. Ser vi på den sidste undersøgelse, som indenrigsministeren refererede til, hvor man har opdelt i bykommuner og landkommuner for at se, om der var en forskel, er det generelle billede jo også, at borgerne er tilfredse.
Generelt er 50 pct. af borgerne tilfredse eller meget tilfredse med den offentlige service, 10 pct. er utilfredse eller meget utilfredse, mens 40 pct. hverken er tilfredse eller utilfredse - altså igen et klart tilfredshedsbillede.
Og spørger vi dem, der er brugere af de offentlige serviceydelser, både på børneområdet og ældreområdet, tegner det samme billede sig helt klart.
Så henvises der til forhandlingerne om kommunernes økonomi.
Om det er der at sige, at der er jo indgået en aftale, der siger, at der skal ske en vækst i det kommunale serviceniveau med 1 pct. hvert af årene - at staten hvert år lægger 1 mia. kr. i kommunekasserne til at udvide serviceniveauet med.
Det er selvfølgelig klart, at når vi giver kommunerne pengene, skal kommunerne inden for deres rammer prioritere ud fra de lokale forhold.
Er der mangel på pasningspladser for børn, er det den opgave, der skal prioriteres; er der ved at være lidt snævert i folkeskolen, er det den opgave, der skal prioriteres; er der en kraftig vækst i antallet af ældre, er det den sektor, der skal prioriteres, og er der andre nødlidende områder, er det selvfølgelig dem, der skal prioriteres.
Jeg mener, det er korrekt, som også finansministeren og indenrigsministeren har tilkendegivet, at kommunerne vil forhandle ud fra den målsætning, at der skal ske en fortsat forbedring af det kommunale serviceniveau på netop de områder, hvor den enkelte kommune lokalt vurderer, at det er her, der er det største behov for forbedring.
Nedskæringer, som forespørgerne har angivet, er der altså overhovedet ikke lagt op til, og det har der heller aldrig været tale om - tværtimod.
Jeg er nødt til at sige til hr. Villy Søvndal - for nu at blive i den sprogbrug - at vi går ikke ud og kritiserer kommunerne.
Det er der nogle folketingspolitikere fra nogle partier der gør, men vi respekterer faktisk de kommunale prioriteringer, og det kan godt ske, at det, SF i virkeligheden ønsker, er at blande sig i det.
er at skyde langt, langt, langt over målet.
Jeg vil godt spørge konkret: Hvor er det, den lange række af velfærdsforringelser har fundet sted?
Det er muligt, der er nogle kommuner, der har handlet anderledes, end jeg som folketingspolitiker eller måske endda som borgmester ville gøre, men hvis vi ønsker at bevare det kommunale selvstyre - hvis vi ønsker, at de kommunalpolitikere, der er valgt tæt på borgerne, også skal have et ansvar - er vi nødt til at lade være med at blande os i alle mulige detaljer.
Derfor må vi sige til kommunerne, at det, vi ønsker generelt, er, at de fortsætter det serviceløft, de har lavet for 1998-1999, også fra 1999-2000.
Det er også det, der ligger i den aftale, vi har med kommunerne, og det er jeg helt, helt overbevist om at kommunerne vil leve op til.