runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anne Baastrup (SF), 2004-02-03:
Jeg tror, de enkelte ordføreres og ministerens holdning til det her forslag handler meget om, at det er skrevet ret hurtigt.
Jeg vil derfor foreslå, at vi under udvalgsbehandlingen nøjere får afdækket: Hvad er det, de enkelte elementer handler om?
Der er ingen tvivl om, at hvis man skal forebygge vold og voldtægt, er det meget vigtigt, at man har oplevelsen af:
Hvor er mine grænser
Og at man har høj grad af selvrespekt, at man ved præcis: Hvad er det, jeg kan, og hvor er det, de andre overtræder mine grænser?
Og at man er parat til at sige fra.
Der tror jeg, at Enhedslisten mener - således som fru Pernille Rosenkrantz-Theil også formulerede det - at det er vigtigt, at man fastholder, at det er det psykiske beredskab, men også bevidstheden om ens egen krop som det fysiske beredskab, der er nødvendigt, hvis man skal forebygge vold og voldtægt.
Det er lidt uklart, hvordan Enhedslisten forestiller sig, at beslutningsforslaget skal kunne gennemføres.
Der står, at det dels skal indføres på mellemtrinnet, dels på sluttrinnet.
Nu har vi det jo sådan i den danske folkeskolelov, at vi deler skoleforløbet op i år, og der vil det måske være hensigtsmæssigt, at vi fandt ud af, hvad det er, Enhedslisten mener med mellemtrin, og hvad det er, Enhedslisten mener med sluttrinnet?
Handler det her om, at vi skal have et nyt fag, eller handler det om, således som også ministeren var inde på, at vi skal have et nyt emne?
Vi er i SF grundlæggende positivt indstillet over for at udvide antallet af emner til også at omfatte disse.
Jeg tror også, det er vigtigt, at vi tilbyder lærere på seminarier og også pædagoger på seminarierne kurser i, hvordan de kan videreformidle den viden, således at børnene/de unge forstår, hvordan man kan få rammerne omkring sig selv, hvordan man kan få selvrespekten, hvordan man kan opnå evnen til fysisk og psykisk selvforsvar, når man står i en situation, hvor voldtægt eller vold eventuelt kan komme på tale.
Derfor vil vi grundlæggende støtte Enhedslistens tanker, og jeg synes også, Enhedslisten skal have ros for at have fået sat dette på dagsordenen.
Den sidste pind tror jeg i virkeligheden er ganske, ganske vigtig.
Vi har meget let ved, når vi diskuterer, hvad børn og unge skal lære, at glemme ungdomsskolen.
Ungdomsskolen er faktisk et ekstremt godt tilbud til unge.
Derfor tror jeg, at vi måske i højere grad i diskussionerne, og det kan være om hvad som helst i virkeligheden, arbejdsmiljø og meget andet, hele tiden skal indtænke: Hvordan kan vi bruge ungdomsskolerne som det redskab, der også kan give børnene og de unge en grundlæggende viden om samfundet, en grundlæggende viden om sig selv osv.?
Margrethe Vestager (RV), 2004-02-03:
Det Radikale Venstre finder, at det er helt afgørende at gennemføre en forebyggelse på det her centrale område.
Det er bestemt ikke nok at øge strafferammerne, det er bestemt ikke nok at sige, at du bliver straffet for det dårlige, du gør; det er langt mere perspektivrigt at sikre, at voldtægten eller det seksuelt betonede overfald slet ikke bliver begået. Der er jo ingen tvivl om, at forestillingen om voldtægt og den barske seksualitet findes mange steder, og børn og unge konfronteres desværre med den i meget vidt omfang.
Jeg tror, det er meget afgørende, hvilket jo også er en del af Enhedslistens forslag, at det er mennesker, som er kompetente i forhold at kunne undervise i psykisk og fysisk selvforsvar, der har med det at gøre.
For det, det jo bl.a. handler om, er at overskride det håb, det vel altid er for den enkelte, at det ikke er relevant at skulle forholde sig til, hvordan man beskytter sig mod voldtægt eller seksuel vold.
Derfor er vi på mange måder indstillet på at drøfte de ting, Enhedslisten foreslår.
Vi kunne godt tænke os, at det også blev udvidet, sådan at man så et klarere samspil mellem det, som er skolens opgave i dag, og det partnerskab, der kunne etableres med nogle af de foreninger, vi har, der interesserer sig for området.
Det kan være de folkeoplysende foreninger, det kan være Foreningen Sex & Samfund, der jo har en meget klar stillingtagen og en meget stor indsigt og professionalisme i forhold til både at tale om de her ting, men også at sikre, at det faktisk bliver noget, som børn og unge kan holde ud at have med at gøre. Derfor går vi meget positivt til udvalgsbehandlingen og vil se, om vi kan gøre noget, som i forhold til Det Radikale Venstres prioriteter måske bedre kommer den enkelte til gode. Jeg synes, det har været meget hensigtsmæssigt med den klargøring af begrebet fysisk selvforsvar, som Enhedslistens ordfører er kommet med her i dag, fordi det gør, at det bliver en helt anden ting, vi diskuterer, end forestillingen om sådan lidt kinesisk inspireret centraleksercits på slotspladsen, hvor alle sådan kunne få de gængse greb ind på livet.
Tværtimod tror vi, at den tilgang, der her er til det, vil gøre, at det i virkeligheden ligger meget tæt op ad nogle af de ting, som vi alle sammen ønsker for vores børn, nemlig at de har en selvbevidsthed og en evne til at sige nej i forhold til den grænse, som de ikke ønsker overtrådt. På den baggrund kan Det Radikale Venstre ikke støtte det konkrete forslag, men vi vil meget gerne samarbejde med Enhedslisten og andre af Folketingets partier på det her væsentlige område.
Bodil Kornbek (KD), 2004-02-03:
Med forslaget sætter Enhedslisten fokus på noget, der er meget essentielt for Kristendemokraterne, nemlig forebyggelse.
Vi har jo en regering, som er meget optaget af straf og at være konsekvente, men forebyggelse er jo absolut noget, der hører med i det samlede billede.
Enhedslisten peger jo på nogle af de udviklingstendenser, der er i tiden, og som vi selvfølgelig skal forholde os til, således at den negative tendens, der drejer sig om overfald, vold, voldtægt, bliver taget i opløbet og ikke bare får lov til at udvikle sig.
Når det drejer sig om nogle af elementerne i forslaget, så vil jeg ikke gå i dybden med det fysiske selvforsvar.
Der har jeg også et fast billede af, hvad det er, men jeg kan så forstå på ordføreren fra Enhedslisten, at de har et andet billede, så det vil jeg så bare lade stå.
Men når det så drejer sig om at sætte fokus på seksualvejledningen, så er jeg helt enig i, at det er et område, man bør tage fat på og se på.
Det har ministeren jo så også tilkendegivet at hun vil gøre, og netop både kvalificere underviserne, altså lærerne, men også brede området lidt ud og måske se det i et lidt andet perspektiv.
Der er heller ingen tvivl om, at den pornoficering, vi ser af det offentlige rum, betyder en påvirkning af børn og unge, og dermed får de måske også sværere ved at sætte de grænser, som skal sættes, og som man skal lære at respektere at andre også har, og at de kan være forskellige fra ens egne.
Når man vil ind og forebygge, er det vigtigt, at man tager hele paletten med, selvfølgelig i det omfang det er muligt, og her er et område som SSP-samarbejdet, men også forældrenes ansvar og den dialog, der bør være på den front, vigtig, når man vil ind og forebygge vold og voldtægt.
Jeg tror, der er mange forældre, der kan blive overraskede over at høre den dialog, unge nogle gange har indbyrdes, eller den adfærd, der kan være.
Så at inddrage forældrene er absolut også en del af det forebyggende arbejde.
Der er også et område som landsdækkende kampagner.
Man kan jo sætte fokus på problemstillingerne omkring mobning, det kan også være fysiske og psykiske overgreb blandt unge osv. osv. Vi synes absolut, det er vigtigt at sætte fokus på den forebyggende del, at man opkvalificerer seksualvejledningen og også opkvalificerer de undervisere, der er, og i det hele taget får lavet en palet af forebyggende indgangsvinkler til det her meget vigtige område, som vi selvfølgelig skal forholde os til.
Vi støtter ikke forslaget, men vi mener, det er vigtigt, at der bliver arbejdet videre med det, og at vi dermed også får handlet og ikke bare lader stå til.
Per Dalgaard (DF), 2004-02-03:
Når man læser det her forslag uden at have sig for øje, hvem der egentlig har fremsat det, så kunne man forestille sig, at der måske var kommet et nyt borgerligt lov og orden-parti i det danske Folketing, men det er jo nok ikke lige det, der er.
Det kan være, det er en ny erkendelse, som Enhedslisten har fået ind på nethinden.
Jeg læser op her fra forslagets bemærkninger, hvor der står: »Mange bliver dagligt udsat for vold eller voldtægt.
I pressen kan vi læse om grove voldtægtsforbrydelser og andre voldelige overfald.«
Jeg vil spørge Enhedslisten, om det er en ny erkendelse
af hverdagens Danmark, der dér kommer frem?
Jeg kan huske, at hver eneste gang, Dansk Folkeparti har argumenteret for og snakket om, at volden er stigende, er hele venstrefløjen røget op af stolene og har hylet op om, at det ikke er tilfældet.
Er det en ny erkendelse?
Louise Frevert (DF), 2004-02-03:
Dette beslutningsforslag fra Enhedslisten er jo næsten helt i tråd med mange af de synspunkter, som Dansk Folkeparti har, og derfor har vi også henstillet til ministeren, som Enhedslisten måske har bemærket, at der skal udarbejdes et såkaldt code of conduct, et kodeks for adfærd og opførsel på folkeskoleområdet, som man har mange gode erfaringer med i udlandet. Selve indholdet af beslutningsforslaget er jo ganske spændende og berører nogle punkter, som der alt for længe ikke er blevet taget hånd om. Den forråelse, der er sket i de senere år i folkeskolen, har været et tabu, men gudskelov er vi nu mange, der er parate til at tage en diskussion om emnet og gøre noget ved sagen.
Lærerne har følt sig og føler sig magtesløse, fordi de ikke har nogen sanktionsmuligheder, og derfor mener vi, at et regelsæt som code of conduct vil være det helt rigtige at have på skolerne.
Beslutningsforslaget indeholder ikke nogen beskrivelse af økonomi, men som det kan læses, vil mit umiddelbare bud på det være, at i princippet kunne alle de nævnte ting jo gøres allerede i folkeskolens regi på grund af den store selvforvaltning, der finder sted på skolerne, hvis det var det, man egentlig ønskede.
Så kan vi have forskellige synspunkter med hensyn til, om man egentlig ønsker at gøre det i folkeskoleregi eller ej, som ministeren eksempelvis nævnte.
Med hensyn til undervisning i seksualvejledning på lærer- og pædagogseminarierne mener jeg, det er en diskussion, vi bør tage, når vi skal diskutere en mulig ny reform både inden for pædagog- og lærerområdet.
Vi mener heller ikke, det som sådan kan være en forpligtelse med hensyn til fysisk og psykisk selvforsvar.
Man kan jo så spørge sig selv, om et fysisk selvforsvar er at kaste med brosten, men det går jeg ikke ud fra at det er i det her tilfælde.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2004-02-03:
Nej, nu skal jeg fortælle hr. Per Dalgaard, hvad det her er
: Det er et forslag, der ikke går ud på at straffe.
Det er det, det er.
Venstrefløjen har altid gået ind for forebyggelse frem for straf, og det er det, hr. Per Dalgaard møder, hver evig eneste gang Dansk Folkeparti pipper op om hårdere straffe.
Vi mener nemlig, at der skal forebygges.
Vi mener, at den ideelle situation, vi kan få, er, at der ikke bliver begået forbrydelser, og derfor mener vi ikke, det er nok, når Dansk Folkeparti den ene gang efter den anden tuder os og resten af befolkningen ørerne fulde med, at straffene skal sættes op.
Det er faktisk sådan, at i Enhedslisten mener vi, vi skal gå et skridt før det: Vi mener faktisk, at vi skal derhen, at forbrydelsen aldrig bliver begået.
Vi mener ikke, det er godt nok at sige, at straffen for voldtægt skal op.
Det kan vi da godt diskutere, vi mener bare ikke, at det er nok.
Vi mener sådan set, der skal forebyggelse til, sådan så voldtægten aldrig kommer til at ske.
Og jeg tror, det spot-on er forskellen på Dansk Folkeparti og Enhedslisten.
Det lyder, som om hr. Per Dalgaard er rigtig, rigtig ked af, at det ikke var Dansk Folkeparti, der kom med det her forslag.
Hr. Per Dalgaard siger, at der jo ikke er nogen, der kan have noget imod forebyggelse.
Nej, det er fuldstændig rigtigt, og det er derfor, vi har lavet forslaget.
Det er sådan set, fordi vi ikke mener, det er nok at gå og tale om, at forebyggelse er en god idé, vi mener sådan set også, der skal gøres noget ved det, og her er der nogle konkrete bud på, hvordan man kan gå ind og forebygge i forhold til vold og voldtægt.
Vi mener ikke, det er nok at tale om straf.
Det hjælper jo ikke den pige, som er blevet voldtaget.
Det, der hjælper den pige, der er blevet voldtaget, er, at det aldrig var sket.
Det er det, vi lægger op til med det her forslag.
Og der synes jeg altså, at Dansk Folkeparti fokuserer alt for enøjet på straf.
Thomas Adelskov (S), 2004-02-03:
Det er denne her nye form.
Undskyld, formand.
Jeg skal spørge fru Pernille Rosenkrantz-Theil, om fru Pernille Rosenkrantz-Theil kan bekræfte, at selv om strafferammen for både vold og voldtægt under den tidligere SR-regering blev skærpet nogle gange, og det er den også blevet under den nuværende regering, har det ikke ført til et lavere antal anmeldte voldsoverfald, eller for den sags skyld et lavere antal anmeldte voldtægter, og at det er derfor, det er relevant at påpege, at der altså er flere ben at gå på, når man taler om de her sager?
Det er altså ikke alene et spørgsmål om straf, det er også et spørgsmål om forebyggelse
, men det er altså også et spørgsmål om at hjælpe ofrene i den situation, hvor de har været udsat for vold eller voldtægt, og derfor er det altså langt mere end det, Dansk Folkeparti advokerer for.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2004-02-03:
Antallet af anmeldelser af voldtægter falder, og det er jo gruopvækkende, at det er situationen.
Det burde jo gå den anden vej, det burde være sådan, at antallet af anmeldelser af voldtægter stiger, altså ikke fordi vi ønsker flere voldtægter, men fordi vi ønsker, at flere af kvinderne anmelder voldtægterne.
Jeg mener bestemt ikke, at der er en direkte sammenhæng mellem straf og så det, at man faktisk får opklaret forbrydelserne, ved at pigerne går hen og sørger for at få det anmeldt.
Jeg mener, at forebyggelsen er det væsentligste, og så er det jo fuldstændig klart, som hr. Thomas Adelskov siger, at i det øjeblik, der er foregået en voldtægt, så skal beredskabet være der.
Center for Voldtægtsofre på Rigshospitalet er et meget godt eksempel på et beredskab, som er fuldstændig nødvendigt, og hvor vi sikrer, at pigerne har nogle kompetente mennesker omkring sig, når skaden er sket.
Louise Frevert (DF), 2004-02-03:
Jeg forstår det sådan, at Enhedslisten i sit beslutningsforslag erkender, at der er et stigende antal både voldsforbrydelser og voldtægtsforbrydelser.
Så langt tror jeg da, vi kan være enige; det erkender vi da også.
Men det vil altså sige, at Enhedslisten ikke mener, at det, hvis man har en høj straf, så har en forebyggende signalværdi i sig selv, så de, der begår disse forbrydelser, kan se, at man får en høj straf, når man har begået forbrydelsen.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2004-02-03:
Nej, jeg mener sådan set ikke, at det er sådan, at 16-årige Peter Jensen overvejer, at strafferammen er sat op fra 10 år og 2 måneder til 10 år og 6 måneder eller fra 10 år til 12 år eller fra 2 år til 5 år, før unge hr. Peter Jensen forgriber sig på unge Louise Andersen.
Nej, det mener jeg absolut ikke har nogen indflydelse på, om han begår voldtægten eller ej.
Per Dalgaard (DF), 2004-02-03:
Der er ingen, der har noget imod forebyggelse overhovedet.
Der, hvor vandene skiller mellem Enhedslisten og Dansk Folkeparti, er, når forbrydelsen er begået, og Enhedslisten - og i øvrigt en stor del af venstrefløjen - hele tiden siger: Det var vel nok noget kedeligt noget, det er synd for jer, I har sikkert også haft en dårlig barndom, og jeg ved ikke hvad.
Det er noget af det, Dansk Folkeparti ikke synes bare skal lyde.
Der er det korrekt, at vi går ind for en hårdere straf over for specielt de former for grov voldtægt, vi ser
nu om dage.
Margrethe Vestager (RV), 2004-02-03:
Nu plejer regeringen jo ikke sådan at være håndsky med hensyn til at regulere arbejdsmarkedet, hvis regeringen finder det nødvendigt.
Statsministerens socialminister siger også meget udmærket, at hun holder fast i, at hvis ligestillingen skal på plads, skal mandearbejdspladser være med til at bestemme barseludgifterne og ikke som i dag, hvor kun industrien betaler til sin egen barselfond.
Er det noget, statsministeren er enig i, og er der politisk vilje til at følge det op, hvis det skulle vise sig, at arbejdsmarkedet faktisk ikke kan løse det problem, som
Naser Khader (RV), 2004-02-03:
Fru Birthe Rønn Hornbech undrer sig over, hvorfor der ikke er flere, der tager tolkeuddannelsen.
Hvorfor skulle man egentlig gøre det, når der ikke er nogen incitamenter økonomisk eller fagligt?
For der er ikke nogen, der kræver uddannelse.
Fru Birthe Rønne Hornbech kender rigspolitiets tolkeliste, og ministeren nævnte, at der var noget med 160, der er med på den liste.
Ved fru Birthe Rønn Hornbech, hvilke kvalifikationer man skal have for at komme med på den liste?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-02-03:
Først og fremmest vil jeg altså sige, at der er sket en befrielse af den irakiske befolkning, hvor jeg i hvert fald har besøgt et område, hvor befolkningen var dybt taknemlig over at være sluppet af med det gamle regime.
Jeg tvivler også på, at hr. Villy Søvndal ønsker det gamle regime tilbage.
Det var egentlig bedre at bruge kræfterne på det. Men nuvel, når vi så kigger tilbage, så var der altså mange, der var af den opfattelse, at Saddam Hussein rådede over masseødelæggelsesvåben, herunder SF's leder, hr. Holger K. Nielsen, som sagde her i Folketinget den 13. marts, at det handler om, at Saddam Hussein har masseødelæggelsesvåben. Men jeg gentager, at det ikke var på det grundlag, vi så traf beslutningen.
Når hr. Villy Søvndal læser det beslutningsforslag, der blev vedtaget her i Folketinget, så kan han se, at der var 13 specifikke forhold, som regeringen lagde afgørende vægt på, og der blev ikke henvist til håndfaste beviser for beholdninger af masseødelæggelsesvåben.
Kernebegrundelsen var derimod, at Irak ikke efterlevede kravene fra FN's Sikkerhedsråd om omgående, betingelsesløst og aktivt samarbejde med FN's våbeninspektører.
Det var hverken mere eller mindre det, der var kernebegrundelsen for dansk deltagelse i krigen.
Holger K. Nielsen (SF), 2004-02-03:
Jeg må tilstå, jeg finder det beskæmmende at opleve en statsminister stå her i Folketingssalen og i den grad tale udenom, i den grad komme med fuldstændig fejlagtige oplysninger, i den grad være så tæt på at lyve over for Folketinget, som man overhovedet kan være; det finder jeg meget beskæmmende.
Statsministeren forsøger at give indtryk af, at Danmark gik i krig på et helt andet grundlag end USA og Storbritannien.
Enhver kan sige sig selv, at det er fuldstændig nonsens.
Selvfølgelig gjorde vi ikke det.
Det var jo i forlængelse af beslutningerne i USA og Storbritannien, at Danmark besluttede at gå i krig, og derfor er det jo absurd at påstå, at vores begrundelse var fuldstændig anderledes.
Når dertil kommer, at man kan se sort på hvidt i beslutningsforslaget, at det var masseødelæggelsesvåben, der var hovedbegrundelsen, så er der vel grund til at spørge: Når det så viser sig, at den begrundelse er forkert, at den ikke holder stik, er der så ikke grundlag for, at man sætter sig ned og spørger sig selv, om det var rigtigt, det vi gjorde, og om det ikke burde undersøges?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-02-03:
Jamen hvis det nu var sådan, at den danske regering og dermed Folketinget i sidste ende havde truffet sin beslutning på basis af forkerte oplysninger fra danske efterretningstjenester, jamen så kunne jeg forstå hr. Holger K. Nielsens krav, så var der jo noget at undersøge. Men det er der ikke tale om.
Den danske regering og Folketingets flertal har truffet sin beslutning på basis af fuldstændig åbne kilder.
Der er tale om en politisk afgørelse - ikke juridisk, men politisk: Den vurdering, at når en militær diktator gang på gang tilsidesætter det, FN's Sikkerhedsråd har besluttet, så må man på et eller andet tidspunkt sætte foden ned og sige, at nu er det nok, nu må det have en konsekvens, for ellers sender man et meget farligt signal til verdens terrorister og tyranner.
Det var den politiske beslutning, et flertal i Folketinget traf.
Der er ikke noget at undersøge, for det er politik, og det er baseret på fuldstændig åbne kilder.
Der er ikke noget skjult.
Holger K. Nielsen (SF), 2004-02-03:
Ja, selvfølgelig er det politik.
Hvem har sagt noget andet end det.
Men der er jo tale om, at man har truffet en politisk beslutning på et fejlagtigt grundlag.
Det er jo det, der er hovedsagen i det her.
Så siger statsministeren, at der ikke er oplysninger fra danske efterretningskilder.
Det er notorisk forkert.
Det er også løgn.
Der var danske efterretningsoplysninger.
Et land går da ikke i krig, uden at det har oplysninger fra sit eget efterretningsvæsen.
Hvad skal vi da ellers med efterretningsvæsenet, hvis det ikke giver oplysninger?
Naturligvis var der det.
Derfor bliver statsministeren nødt til at tage det her alvorligt, på samme måde som George W. Bush har måttet tage det alvorligt.
Han har dog været så meget mandfolk, at han har sagt: O.k., der er rejst tvivl om det her; vi må have det undersøgt. Så meget mandfolk er den danske statsminister ikke.
Han fortsætter med halve forklaringer, talen udenom og direkte forkerte oplysninger.
Det kan vi simpelt hen ikke have fra en statsministers side.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-02-03:
Jeg må slå fast, at begrundelsen for dansk deltagelse i krigen mod Saddam Hussein altså var, at Saddam Hussein havde nægtet at samarbejde med FN's Sikkerhedsråd og gjort det i 12 år og ikke udnyttet den sidste chance for at samarbejde med FN's Sikkerhedsråd.
Han havde ikke villet redegøre for, hvad han havde gjort ved de masseødelæggelsesvåben, som alle vidste han havde haft.
Vi ved det, fordi han havde brugt dem, men han ville ikke redegøre for, hvad der var blevet af dem.
Det var vel også derfor, hr. Holger K. Nielsen her i Folketingssalen sagde, at Saddam Hussein har masseødelæggelsesvåben.
Det var vel, fordi hr. Holger K. Nielsen ligesom alle andre måtte have den opfattelse, at når Saddam Hussein havde haft dem, havde brugt dem og ikke ville samarbejde med FN om at fortælle, hvor de var blevet af, så måtte han stadig væk have dem.
Det var vel derfor, hr. Holger K. Nielsen også sagde, at Saddam Hussein havde masseødelæggelsesvåben.
Men lad mig så gentage, at uanset at hr. Holger K. Nielsen var af den opfattelse, at Saddam Hussein havde masseødelæggelsesvåben, så var det ikke det, der var vores begrundelse for at gå med i krigen.
Det var, at Saddam Hussein ikke ville samarbejde med FN's Sikkerhedsråd, og det vidste alle.
Man behøver ikke efterretningsoplysninger for at træffe den beslutning.
Holger K. Nielsen (SF), 2004-02-03:
Nu har vi efterhånden hørt den her grammofonplade ti gange, og den kører i den samme rille hele tiden.
Det er tydeligvis noget, som statsministeren har lært udenad, men det bliver det altså ikke mere rigtigt af.
Man går da ikke i krig, fordi en eller anden diktator eller et statsoverhoved ikke vil samarbejde.
Der er mange eksempler på manglende samarbejdsvilje.
Tag f.eks. den israelske statsminister, som gang på gang overtræder FN's Sikkerhedsråds resolutioner, men hvor man da ikke går i krig af den grund.
Det var jo derfor, man ville have våbeninspektørerne ind igen for netop at få denne her sag afklaret.
Når man går i krig, er det, fordi den pågældende udgør en fare for sine omgivelser, og derfor var begrundelsen i USA og Storbritannien naturligvis også, at Saddam Hussein var en fare for sine omgivelser, og at han besad masseødelæggelsesvåben.
Hvad jeg sagde dengang, vender vi tilbage til, det er trukket helt ud af sin sammenhæng, men ligegyldigt hvordan og hvorledes så viser det sig efterfølgende, at man tog fejl.
Burde man da ikke være så meget mandfolk, at man indrømmede, at man havde taget taget fejl?
Jeg ved godt, at det er svært for statsministeren at indrømme fejl.
Jeg ved det godt, men i det her tilfælde ...
... har vi været i krig.
Derfor må vi have frem i lyset, hvad de oplysninger, vi gik i krig på, reelt var.