runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ester Larsen (V), 2002-01-23:
Jeg vil godt bede ministeren om at bekræfte, om det ikke er sådan, at man som borger ikke kan miste, ikke kan fratages nogen rettigheder over for sundhedsvæsenet ved at lade sig behandle af private.
Klaus Hækkerup (S), 2002-01-23:
Lad mig bare nævne, da ISS kastede håndklædet i ringen, og rengøringen oppe i Ålborg.
Så derfor er det selvfølgelig berettiget at stille et spørgsmål om, hvad regeringen har tænkt sig, hvis noget tilsvarende skulle ske på det private sygehusområde.
Jeg er enig med indenrigs- og sundhedsministeren i, at man kan vende spørgsmålet om.
Det skal jeg nok vende tilbage til i EU-sammenhæng.
Men jeg vil godt bede indenrigs- og sundhedsministeren om at svare på det spørgsmål, jeg stillede, nemlig om det ikke er rimeligt, at det offentlige sygehusvæsen kan sende en regning til det private sygehus, hvis det offentlige sygehusvæsen løser en opgave, som det private sygehusvæsen modtager betaling fra patienten eller fra patientens forsikring for at løse.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2002-01-23:
Nu spørger hr. Klaus Hækkerup, om det ikke ville være rimeligt, at det offentlige sygehusvæsen kunne sende det private sygehusvæsen en regning.
for sparede omkostninger ved, at borgeren selv har fået løst det behandlingsproblem, som vedkommende ellers i henhold i sygehuslovgivningen kunne belaste det offentlige sygehusvæsen med?
Altså det er jo en mærkelig form for krydstænkning.
Det afgørende er, at vi står vagt, når vi taler offentlige penge, om et visitationsniveau, der gør, at folk behandles for det, de skal behandles for, og at man ikke modtager betaling for noget, man ikke udfører.
Når fru Lone Møller så spørger lige præcis om det forhold, jamen så er det jo sådan allerede i dag, at hvis der som en integreret del af en behandling på et privatsygehus indgår behovet for f.eks. at foretage en scanning i det offentlige sygehusvæsen, så afregnes den jo.
Sådan er det allerede i dag.
Altså man er på jagt efter et eller andet her, som jeg ikke helt præcist kan gennemskue.
Jeg er ikke vidende om, at der findes private sygehuse, som ikke er enige med mig i det udgangspunkt, at man naturligvis ikke skal indtænke, at man påtager sig en opgave, som man så alligevel ikke er i stand til at løse.
Det er ikke holdningen.
Det er heller ikke det, man kan konstatere ude i virkelighedens verden, og derfor er der sådan set ikke noget problem her.
Lone Møller (S), 2002-01-23:
Nu siger ministeren, at det offentlige og det private sygehus udfører samme funktioner, og dermed burde ydelserne være de samme.
Kan ministeren ikke bekræfte, at de private sygehuse jo slipper for en masse funktioner, som der er i det offentlige, som de så at sige heller ikke bidrager til?
Jeg tænker på uddannelsesfunktionen; jeg tænker på laboratoriefunktionen; jeg tænker på andre områder, som i dag ikke findes på private hospitaler, og som de heller ikke overhovedet bidrager til i det offentlige sundhedsvæsen.
Klaus Hækkerup (S), 2002-01-23:
Når indenrigs- og sundhedsministeren siger, at ingen skal betales for mere end det, de præsterer, var det så ikke rimeligt, om det offentlige sygehusvæsen kunne sende en regning til de private sygehusvæsen for den opgave, det offentlige sygehusvæsen løser på vegne af det private sygehusvæsen, når det private sygehusvæsen modtager en betaling fra patienten, enten fra patienten eller fra patientens forsikring, det er jo sådan set ligegyldigt, men altså sådan, at det private sygehusvæsen ikke får en betaling for en opgave, det ikke løser?
Lone Møller (S), 2002-01-23:
Vi hørte lige før sundhedsministeren klart pointere, at det, der var regeringens udgangspunkt, var fri og lige adgang til sygehusvæsenet i dette land.
Det lagde man meget vægt på.
Så vil jeg gerne spørge fru Ester Larsen, om fru Ester Larsen ikke kan være bekymret over, at man fuldstændig i forslaget har undladt at bemærke patienternes retssikkerhed. Der er intet retskrav på fri og lige adgang.
Det er mere eller mindre tilfældigt, hvem det nu er.
Selv om man har mange smukke hensigter, er det en eller anden tilfældig sagsbehandler i kommunen.
Er fru Ester Larsen, som har arbejdet med sygehuspolitik i mange år, ikke bange for, at det her kan blive et enormt skred i den fri og lige adgang?
Nu hører jeg, ministeren siger, at de private hospitaler skal leve op til en fuldt færdig behandling.
Derfor vil jeg godt spørge ministeren: Gælder det også genoptræningsopgaver i forbindelse med hofteoperationer?
I dag er det jo sådan, at det rent faktisk er kommunerne, der overtager forpligtelserne over for de borgere, der er blevet opereret på private hospitaler.
Men jeg kan forstå, at fremover skal de private hospitaler også udføre og færdiggøre genoptræningsopgaven.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2002-01-23:
Vi kommer meget vidt omkring her med afsæt i et spørgsmål, der var lidt mere præcist formuleret.
Jeg tror, at en række af de spørgsmål, der nu rejses, får vi lejlighed til at vende tilbage til, når vi om ganske kort tid her i Folketingssalen kommer til at behandle regeringens lovforslag til udmøntning
af det frie valg, og så skal jeg ved den lejlighed selvfølgelig svare på alle spørgsmål.
Det bliver nok svært
inden for rammerne af spørgetiden.
Jeg gør opmærksom på, at mere end halvdelen af de læger, der arbejder på de private danske sygehuse, er deltidsansatte og sådan set har deres hovedbeskæftigelse i det offentlige danske sygehusvæsen.
Og jeg tror, at de lægelige standarder, de individuelt lever op til, er formentlig de samme i begge sektorer, og den lægelov, de skal leve op til, er i øvrigt også den samme.
Der gælder det altså som et helt grundlæggende princip, at man skal have en kompetence til at begive sig i kast med det, man begiver sig i kast med, og derfor er der ingen grund
til at nære den her mistillid.
Jeg vil så sige til fru Lone Møller, at det, der jo er det centrale i det, jeg her siger, er, at ingen skal betales for mere, end de præsterer.
Det er sådan set det, der er pointen her.
Ingen skal betales for mere, end de præsterer.
Altså man får det jo næsten til at lyde, som om man pålægger det offentlige sygehusvæsen nogle omkostninger, som det offentlige sygehusvæsen ellers ville være fri for.
Hele udgangspunktet her er jo, at de mennesker, der vælger at søge f.eks. til Mølholm eller Hamlet eller et andet sted og selv betaler en hofte, vælger at få den behandling, fordi de har brug for den.
Og alternativet til, at de fik den dér og selv betalte den, ville jo altså være, at opgaven skulle løses af det offentlige sygehusvæsen.
Derfor er der altså tale om en afløftning, uden at de private sygehuse derfor får retten til at kræve det offentlige sygehusvæsen for de omkostninger, som det offentlige sygehusvæsen derved er blevet frigjort fra.
Hans Christian Schmidt (V), 2002-01-23:
Jeg besøger virksomheder rundtomkring, jeg besøger organisationer, jeg besøger kommuner og amter, landbrug, skovbrug, så jeg er i fuld gang, faktisk en hel runde i Danmark, og det er vældigt godt og vældig oplysende.
Det er lige noget, der passer mig, og det er sådan set også den måde, regeringen gerne vil gøre det på, at vi kommer i kontakt, så det er så fint, som det kan være. Det er i øvrigt også noget, der falder os let, for
Om jeg kan passe det ind, kan jeg ikke stå og svare på her, men jeg er altid interesseret i at blive klogere, jeg er altid interesseret i at se nye ting; det er fint.
Men det her har intet at gøre med det, det sidste spørgsmål drejede sig om.
Det her drejer sig om en prioritering, det drejer sig om: Vil man give penge til de tiltag, som jeg her har nævnt, f.eks. Den Grønne Jobpulje, Den Grønne Fond, eller vil man ikke? Der var en, der spurgte, om der ikke kunne være nogle gode ting deri.
Jeg har sagt og er blevet citeret for det,
også i medierne - og det er jeg sådan set glad for -
at jeg synes, at når det er sådan noget som Grøn Information, kan det være svært at se, om alt deri har været sådan, at man kunne sige: Kan der findes nogen, der vil gå ind og betale det?
Miljøstyrelsen har jo deres midler, har også mulighed for at støtte det, og jeg har så bedt Miljøstyrelsen om, at vi prøver at finde ud af, om der er en mulighed for her, at man kan støtte et eller andet, for Grøn Information har da bestemt haft nogle initiativer.
Men jeg må bare sige: Det hører ind under Den Grønne Jobpulje, Den Grønne Fond,
og disse er nedlagt nu, hvor vi nedlagde råd, nævn og puljer. Hermed sluttede spørgsmålet.
Klaus Hækkerup (S), 2002-01-23:
»Finder regeringen det rimeligt, at et privat sygehus, som modtager en patient til operation mod betaling, kan sende patienten til færdigbehandling på et offentligt sygehus uden at skulle betale herfor?«
Jørn Jespersen (SF), 2002-01-23:
Der findes masser af eksempler på, at miljøindsatsen ikke har været økonomisk prioriteret på den rigtige måde, f.eks. inden for landbrugsområdet. Vi kunne have løst masser af miljøproblemer i landbruget meget billigere, hvis miljøministerens parti ikke havde været så bange for at genere landbruget.
Den diskussion kan vi sagtens fortsætte.
Jeg fik ikke svar på, om der findes miljø- og arbejdsmiljøproblemer inden for frisørbranchen og inden for tekstilbranchen.
Men jeg vil egentlig foreslå ministeren, da vi nu ikke kan fortsætte længere i dag, at vi laver et fælles besøg inden for de to brancher, bl.a. hos nogle af dem, der har fået støtte, for at konstatere, om pengene har været brugt fornuftigt, om der var reelle problemer, som man har forsøgt at løse.
Jeg ved godt, ministeren har en travl kalender, men hvis nu ministeren får lov til helt selv at bestemme tidspunktet, så skal jeg gerne arrangere besøget hos de pågældende brancher og se, om vi har fået noget for pengene. Er det en invitation, ministeren vil tage imod?
Klaus Hækkerup (S), 2002-01-23:
Nu arbejder regeringen jo med forslag om at gøre brugen af private sygehuse mere almindeligt.
Private sygehuse skal tjene et overskud ind til de aktionærer, der har investeret i det private sygehus, og det er da en helt nærliggende tanke, at når et privat sygehus så bare kan sende patienterne videre til det offentlige, så vil de gøre det, i det omfang det passer deres økonomi og ikke hensynet til patienternes velbefindende.
Jeg vil godt spørge ministeren, om regeringen overhovedet ikke kan se den problemstilling, om ikke regeringen overvejer på en eller anden måde at sikre, at det kun er i de tilfælde - for jeg er selvfølgelig enig i, at de grundregler, vi har i sygehusloven, skal vi fastholde - hvor det ud fra et lægeligt synspunkt er rimeligt, at en patient sendes videre til det offentlige sygehusvæsen, og ikke bare uden videre, når det passer det private sygehus, at det på en eller anden måde reguleres og kontrolleres.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2002-01-23:
Det følger ikke bare af sygehuslovgivningen, men i øvrigt også af sagens natur og af lægeloven, og hvor man ellers kunne finde støttepunkter, at man ikke skal give sig i gang med en behandling, som man ikke er i stand til at fuldføre.
Det er i øvrigt også et ansvar, der påhviler den enkelte læge, at man ikke går i gang med et operativt indgreb eller anden form for behandling, hvis man ikke har kompetencen til det.
Derfor er der sådan set ingen særlig grund til at regulere på dette forhold ud over, at det jo naturligvis vil være sådan omkring 1.7.-patienterne, altså patienterne, der får en mulighed for at vælge behandling, hvis det offentlige ikke leverer behandlingen inden for 2 måneder, at den ret altså udstrækkes og kommer almindelige danskere til gode og ikke kun dem, der har en meget høj indtjening eller har en forsikring via deres arbejdsgiver eller et Europa-Parlaments-medlemskab, eller hvad der ellers kunne være genvejen til at søge over i den private sektor.
Det kommer til at gælde i forhold til de private sygehuse, der vil indgå i en sådan ordning, at man skal kunne leve op til nogle kvalitative krav, og at patienterne i øvrigt skal kunne have de samme forventninger om forsikringsdækning m.v., som man kan have i det offentlige sygehusvæsen.
Så på det her generelle niveau kan jeg selvfølgelig godt give et tilsagn om, at naturligvis skal der være kvalitet i den behandling, som patienter, der søger over i den private sektor - jeg håber, det bliver få - efter den 1. juli, får.
Klaus Hækkerup (S), 2002-01-23:
Nu siger ministeren, at de private sygehuse skal kunne leve op til de kvalitative krav, og at der skal være en ordentlig forsikringsdækning for det, sygehuset foretager sig.
Så vil jeg godt spørge ministeren: For det første, hvordan vil man sikre, at de private sygehuse lever op til de kvalitative krav, at de ikke snyder på vægten, at de ikke sender patienter videre, som de bare selv synes det er for omkostningskrævende at gøre færdige, behandle færdigt, og så bare overfører dem til det offentlige sygehusvæsen, fordi så er det det, der kommer til at hænge på udgiften?
Det er det ene. Som det andet: Er regeringen indstillet på, at det skal kunne kræves, at private sygehuse tegner en forsikring, der dækker de tilfælde, de operationer, de fejl, de måtte lave under operationer, herunder at der kan kræves forsikring i tilfælde af, at det offentlige udliciterer opgaver til private sygehuse, altså sådan at det er de private sygehuse, der tegner forsikringen, og ikke den, der udliciterer?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2002-01-23:
Som det er spørgeren bekendt, reguleres der ofte i sundhedsvæsen og sygehusvæsen i sygehusloven, og hvis man læser sygehusloven, vil man se, at det meget klart fremgår, at hele grundlaget for det danske sygehusvæsen er, at det skal være i stand til at yde vederlagsfri behandling til alle personer med bopæl her i landet, og endvidere ydes der vederlagsfri akut behandling til alle, der opholder sig her i landet, uanset bopælsadresse, og så er det sådan set fuldstændig ligegyldigt og helt uden betydning, hvordan behandlingsbehovet er opstået.
Der spørges ikke om egen skyld, der spørges ikke om andre forhold, inden man beslutter sig til behandling på et offentligt sygehus.
Det afgørende er, at der er et behandlingsbehov.
Sygehuslovens regler gælder også for patienter, der betaler for behandling på et privat sygehus, og hvor der i forbindelse med behandlingen opstår behov for sygehusbehandling, som det private sygehus ikke kan give.
Spørgsmålet om overflytning fra et privat til et offentligt sygehus kan f.eks. opstå i forbindelse med en komplikation under behandlingsforløbet, som man ikke kan klare på det private sygehus, som man ikke har forudset, som man ikke har regnet med ville opstå.
Når det er sagt, vil jeg også gerne sige, at jeg er enig med spørgeren i, at det ikke er rimeligt, hvis et privat sygehus tilbyder behandling til private mod betaling og så kun yder en del af behandlingen og derefter satser på, at det offentlige sygehusvæsen tager over og klarer resten.
Et privat sygehus bør selvfølgelig kun påtage sig de behandlingsopgaver, som det har kompetence til, og derfor er jeg da også glad for at kunne sige, at jeg ikke har hørt om private sygehuse, der er uenige i det synspunkt, jeg her har formuleret, eller for den sags skyld private sygehuse, som direkte har spekuleret i de offentlige sygehuses pligt til at yde vederlagsfri behandling.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-01-24:
Hr. Peter Skaarup mener, at jeg har talt meget hårdt om Israel.
Jeg kan sige, at jeg faktisk har gjort mig umage for at tale afdæmpet, og jeg har kun nævnt en brøkdel, kun en brøkdel af de overgreb, Israel har begået mod international lov og ret.
Det er jo faktisk en enestående situation i det internationale samfund, at en stat kan få lov til uantastet at okkupere et fremmed landområde, bare besætte det og blive ved med det, kolonisere det for øjnene af hele verden, uden at der sker noget i den anledning.
Det er helt enestående.
Det er Israel den eneste magt, der kan slippe af sted med og tilmed få fremstillet sig selv som offeret i en sådan situation.
Det må hr. Peter Skaarup da medgive mig.
Det er da lidt forrykt. Så får hr. Peter Skaarup fremstillet det, som om vi på venstrefløjen sådan skulle være besat af tanken om at skade og genere Israel.
Det er vi faktisk ikke.
Dengang fredsprocessen kørte, håbede vi faktisk på, at den kunne lykkes, at der kunne ske noget fornuftigt, en forhandling mellem parterne.
Men så kom den nye israelske regering, og den kurs, den slog ind på, ødelagde jo alt.
Peter Skaarup (DF), 2002-01-24:
Det er rigtigt nok, at hr. Keld Albrechtsen ikke begyndte at diskutere Israels ambassadør, men vi kunne også få nok at gøre her i Folketinget, hvis vi hver gang, et land udnævner en ambassadør, skal lave protestnoter og nægte at modtage ham, som Enhedslisten ville i sin tid.
Men jeg vil fastholde, at det forslag til vedtagelse, der er kommet fra Enhedslisten og SF, er meget ensidigt.
Jeg kan finde ting i alle de syv punkter, hvor Israel bliver udsat for heftig kritik.
Man vil overbringe Israel en utvetydig protest, står der i punkt 1.
Punkt 2: Man vil lave en observatørmission, noget, som Israel har udtalt sig imod, så længe der ikke er en fredsslutning dernede.
Punkt 3: Israel må rømme alle besatte områder.
Der skal oprettes en palæstinensisk stat, der nævnes ikke nogle garantier for Israels sikkerhed i den forbindelse.
Der skal være et stop for etablering af jødiske bosættelser.
Man skal øge støtten
til selvstyreområderne.
Det bliver så gentaget i punkt 7.
Man skal kræve at se på associeringsaftalen igen.
Det er jo stort set alle de punkter, som var i den vedtagelse fra sidste gang, vi havde debatten i Folketinget.
Det er stort set en gentagelse af de punkter, plus at man går lidt længere.
Det er ensidigt.
Jeg tror, alle er klar over, det er en meget ensidig kritik, og det er ærgerligt, at der er partier herinde i Folketinget, der vil acceptere så ensidige ord.
Med hensyn til det, som hr. Jann Sjursen siger, tager vi det egentlig ud fra, at det vil være vigtigt, hvis Danmark skal yde en indsat her, at vi har en relativt bred mulighed for at agere i sidste halvårsperiode, og at Folketinget rimelig bredt er enige om det her.
Det så vi som vigtigere end at få skrevet noget i teksten, som regeringen egentlig siger de vil gøre, nemlig at revurdere den danske bistandsindsats.
Det blev sagt meget klart i udenrigsministerens tale, at det vil man gøre.
Man vil kigge på politistøtten f.eks., og det er også noget, Kristeligt Folkeparti har været indstillet på.
Så jeg synes faktisk, det har været det vigtigste, det har for vores vedkommende overtrumfet det andet, for vi får det samme.
Vi tror i øvrigt, at vi har mulighed for at holde regeringen rimelig godt i snor, når det gælder bistandsindsatsen mere generelt, ulandsbistand og sådan nogle ting.
Det håber vi da på.
Jann Sjursen (KRF), 2002-01-24:
Først en bemærkning om, at jeg sådan set er enig i hr. Peter Skaarups bemærkninger om nødvendigheden af et amerikansk engagement for at få bragt fredsprocessen på rette spor igen i Mellemøsten.
Så en bemærkning, som hører til de forskellige forslag til vedtagelse, som hr. Peter Skaarup gennemgik før.
Det drejer sig specielt om forskellen på det forslag, jeg har fremsat på Kristeligt Folkepartis vegne, og så det forslag som Dansk Folkeparti er medforslagsstiller til.
Og det er jo så præcis den pind, der hedder: Videreføre og revurdere den danske bistandsindsats i selvstyreområderne.
Jeg synes, jeg bliver nødt til på baggrund af det, hr. Peter Skaarup sagde før, at bede hr. Peter Skaarup svare på, om lige præcis den formulering ikke fandt Dansk Folkepartis accept i går.
Peter Skaarup (DF), 2002-01-24:
Lige til det sidste fra hr. Jann Sjursen er svaret: Jo.
Og man kan sige, at det jo binder lige så meget som en vedtagelse her i Folketinget.
Vi har så lagt vægt på, at vi kunne få både Socialdemokratiet og Det Radikale Venstre med på teksten.
Det er vores indtryk, at det måske har været det, der har været problemet med den tekst, som var anvendt,
og der synes vi da, det er godt, når vi står foran en formandskabsperiode, hvor Danmark skal spille en vigtig rolle, at vi rimelig bredt i Folketinget kan støtte den indsats.
Det synes vi har været vigtigt, i stedet for det her med, at man måske så begynder at prøve på at grave lidt grøfter på et område, hvor det ikke er så afgørende - det har vi ikke de store intentioner om.
Med hensyn til det, som hr. Keld Albrechtsen siger, må jeg indrømme, at jeg ikke kunne finde noget særlig blidt i det, som hr. Keld Albrechtsen sagde om Israel. Nu har jeg lige læst det forslag til vedtagelse igennem, som hr. Keld Albrechtsen har fremsat sammen med SF.
Der er syv punkter, og alle syv er en ensidig kritik af Israel.
I alle syv er Israel nævnt i forbindelse med problemer, initiativer, de skal overholde, og hvad de skal gøre og ikke gøre og sådan noget.
Det er ensidigt, og jeg synes i hvert fald, hvis man skulle kunne tale med nogenlunde saglighed her i Folketinget, at så burde man dog trods alt have gjort sig den ulejlighed at have taget nogle punkter med, som også sagde til palæstinenserne: Nu må terroren ophøre, nu må I finde de bagmænd, der kører store lastbiler med ammunition ind i butikshuse, som springer bomber i restauranter i Israel.
Der er stort set ikke nævnt et ord om det.
Det synes jeg er pinligt.
Jann Sjursen (KRF), 2002-01-24:
Jeg er glad for, at hr. Peter Skaarup her fra talerstolen bekræftede, at Dansk Folkeparti har accepteret formuleringen af den sidste pind i Kristeligt Folkepartis forslag til vedtagelse i går.
Så behøver vi ikke at slås om det.
Jeg tillader mig så at have det synspunkt, at det er lidt sjovt, når man betænker, hvad hr. Peter Skaarup f.eks. har udtalt til Ritzaus Bureau i går omkring behovet for en revurdering af den danske overgangsbistand, og når man i øvrigt tænker på den kritik, hr. Peter Skaarup rejste her i debatten af den tidligere regering, og at det, der lige pludselig er det, undskyld udtrykket, saliggørende for Dansk Folkeparti, er, at vi får så bredt et flertal omkring en vedtagelse her i Folketinget i dag, og at specielt Socialdemokratiet og Det Radikale Venstre skal stå bag.
Men det være blot noteret.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-01-24:
Det forekommer mig, at hr. Skaarup ikke rigtig har fået læst
det forslag til vedtagelse, som hr. Holger K. Nielsen og jeg har fremsat, hvori der indeholdes en fordømmelse af terrorhandlinger.
Vi fordømmer terrorhandlinger, det kan da ikke være mere tydeligt.
Jeg kan ikke rigtig forstå, hvordan det skulle kunne misforstås.
Så det er i enhver henseende dækket ind i det forslag, vi har fremsat.
Så mener hr. Skaarup, at jeg ikke har talt blidt om Israel.
Jamen jeg er f.eks. ikke begyndt at holde tale om den israelske ambassadør her i Danmark og den provokation, Israel begår over for Danmark ved at udpege en mand som ambassadør, der åbenlyst går ind for brug af tortur i forhør.
Det nævnede jeg ikke i min tale.
Jeg kunne desværre have nævnt en liste så lang, så Folketingets taletid aldrig ville have tilladt det.
Men det gjorde jeg ikke.
Det vil jeg da gerne bede hr. Skaarup anerkende.
Nu mener hr. Peter Skaarup, at det er forkert, at vi under henvisning til FN's resolutioner skriver, at Israel må rømme alle besatte områder.
Er Dansk Folkeparti nu uenig i det?
Det er elementær folkeret, der står dér.
Når der henvises til resolutioner, så siger hr. Peter Skaarup, at der ikke står noget om Israels sikkerhed.
Jo, Israels sikkerhed garanteres i de resolutioner.
Jeg er nødt til at sige, at hr. Peter Skaarup simpelt hen ikke har sat sig ind i det forslag, han kritiserer.
Derfor bliver det helt usammenhængende og uden hoved og hale, det, hr. Peter Skaarup kommer herop på talerstolen og oplyser om indholdet i det forslag, SF og Enhedslisten har fremsat.
Det er jeg altså nødt til at sige.
Jeg vil meget anbefale, at Dansk Folkeparti bruger lidt tid på at gennemlæse vores forslag og så i hvert fald udlægger det rigtigt eller spørger os, hvordan det skal forstås, hvis man ikke helt har set dybden i det.
Jeg må sige, at hr. Peter Skaarup fejludlægger og misfortolker det forslag, vi har fremsat, og jeg håber ikke, det er i ond hensigt, men det er det, han gør.