runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-11-09:
Man kan altid gisne om, hvor stor begrænsning af udbredelsen af IT-hjemmearbejdspladser en beskatning af ISDN-forbindelsen medfører.
Jeg kunne godt have en fornemmelse af, at det somme tider bliver overvurderet.
Men med hensyn til det rent principielle synes jeg ikke, der kan være nogen tvivl, nemlig at man principielt må være tilhænger af, at når hjemmecomputeren er skattefritaget for at fremme hjemmearbejdspladserne, bør dataforbindelsen til computeren og til arbejdsstedets netværk også være det.
Jeg synes, det bør være det principielle udgangspunkt, man naturligt bør have som indgang til diskussionen.
I Dansk Folkeparti anerkender vi, at der selvfølgelig må tages yderligere en diskussion, nemlig om, hvordan der kan afgrænses, og jeg forstår, at det provenumæssige tab på 150 mio. kr., som skatteministeren nævnte som et af udgangspunkterne for sin afvisning af forslaget, skal ses i lyset af, at man må opgive beskatningen af fri telefon.
Det er klart, at her er der en problemstilling, som må diskuteres, og jeg glæder mig også til at høre forslagsstillernes synspunkter om afgrænsningen, der måske går videre end det, vi kan se i bemærkningerne til forslaget.
Men diskussionen må efter vores opfattelse ikke gå på det principielt rigtige i det, forslagsstillerne bemærker, nemlig at den arbejdsgiverbetalte dataforbindelse, som er tilsluttet en ansats hjemmecomputer med adgang til arbejdsstedets netværk, bør være skattefritaget.
Det er sådan set den holdning, jeg kan tilkendegive fra Dansk Folkepartis side her og nu, og så må vi jo tage videre del i diskussionen om, hvordan snittet rent praktisk kan foretages.
Vibeke Peschardt (RV), 2000-11-09:
Forslaget giver mulighed for misbrug af en arbejdsgiverbetalt dataforbindelse, som udelukkende skal bruges til private formål, og forslaget berører desuden kun en lille del af hele problemstillingen angående hjemmearbejdspladser.
Vi mener derfor, at der skal forhandles en aftale på plads, der dækker hele området, i stedet for at lovgive om enkeltelementer, og på den baggrund skal jeg meddele, at Det Radikale Venstre ikke kan støtte det fremsatte forslag.
Aage Frandsen (SF), 2000-11-09:
Det er sagt, senest nu af hr. Flemming Hansen, at det er en betydelig sag, og at det er en folkelig sag.
Man kan jo sige, at alle forslag, som sætter skatten ned, er en folkelig sag, for de, der får skattelettelsen, synes jo selvfølgelig, det er godt.
Hr. Flemming Hansen sagde også, at han ikke forstod, hvad skatteministeren sagde.
Jeg forstod altså godt hele pointen i det, nemlig problemstillingen omkring det, vi kender fra gammel tid og hidtil har været enige om, nemlig beskatningen af fri telefon.
Kernen i det her er jo, om man skal gå over til et helt nyt princip, eller man skal opretholde det gamle princip. Når forslag som dette tidligere har været fremme, har vi været optaget af at løse nogle af problemerne med at skelne mellem det ene og det andet: Hvad skulle beskattes, og hvad skulle ikke beskattes?
Forslagsstillerne har jo fremsat forslaget nogle gange, og jeg går ud fra, at forslagsstillerne er indstillet på, at når nu forslaget bliver overhalet af, at der kommer en rapport, hvor skatteministeren tilkendegiver, at nu kommer der et lovforslag, er det i den forbindelse mest relevant at se forslaget i forbindelse med skatteministerens forslag.
Hvis man tager udgangspunkt i forslaget her, er det af gode grunde selvfølgelig ikke særlig grundigt, fordi det jo ikke er en lovtekst.
Det vil sige, at hvis nu et flertal i Folketinget - som vi altså ikke er en del af, så jeg tvivler lidt på, at det kan lade sig gøre - tog udgangspunkt i det, skulle man senere komme med et lovforslag.
Men nu kommer skatteministeren med et lovforslag, og så er det jo sådan set irrelevant.
Man kan jo stille sine egne ændringsforslag til skatteministerens lovforslag, og det tror jeg er bedre rent teknisk.
Men på den måde, man her foreslår at løse problemet, mener jeg ikke, at man rammer det rette snit. Så er der det med, at det er en betydelig sag.
Jeg tror altså ikke, det betyder så meget, set i lyset af hvordan man bruger den moderne teknologi.
Jeg tror ikke, det spiller den store rolle her, for der er nogle områder, hvor der virkelig er nogle økonomiske gevinster, uanset skattefordel eller ikke skattefordel.
Vi afviser derfor forslaget og afventer med en vis forventning, at skatteministeren kommer med sit forslag på baggrund af det arbejde, der har været gjort i mellemtiden, så vi kan tage stilling til sagen ud fra et, skal vi sige, mere grundigt forarbejde.
Det er ikke, fordi forslagsstillerne ikke har været grundige i deres forarbejde, men man må jo sige, at private forslag ikke har de samme forudsætninger for at kunne gå helt i dybden; det er det ene.
Det andet er selvfølgelig, at politisk er vi altså heller ikke enige i det snit, som er lavet med forslaget.
Flemming Hansen (KF), 2000-11-09:
Hr. Bjarne Laustsen startede sin tale med at sige - og det er jeg enig i - at det er en meget betydelig sag og en meget folkelig sag.
Det er jo rigtigt, og jeg vil tilføje, at det også er en meget vigtig sag og en yderst aktuel sag.
Med de ord vil jeg henvise til bemærkningerne til det beslutningsforslag, vi har fremsat.
Jeg synes, at det principielle ud over det, der står i bemærkningerne, er at sige, at på det område her skal vi som politikere ikke være bange for nytænkning.
Udviklingen går simpelt hen så stærkt, at vi skal passe meget på ikke at sige nej til noget her i november måned år 2000, for det kan være, at det, vi siger nej til, er totalt forandret om bare 3 måneder.
Det går jo meget stærkt på området.
Vi fik et brev, da vi kom i Folketinget i dag, hvor der stod, at nu kunne vi få personlig undervisning i edb.
De sidste 5 år har vi kun kunnet få det i store grupper, hvor vi ikke har forstået et ord, så man må jo sige, at det går stærkt, og det tjener selvfølgelig Præsidiet til ære, at de har skiftet holdning nu, så vi kan lære at arbejde med det, vi forsøger at knokle rundt med herinde. Det synes jeg er en god idé.
Skatteministerens tale forstod jeg ikke et ord af, og jeg ved ikke, om selv gjorde det.
Han sagde en masse ord, men han sagde til sidst, at man vil drøfte andre løsninger, og man er jo altid lidt betænkelig, når man hører en socialdemokratisk skatteminister - specielt hr. Stavad - sige det.
Andre løsninger betyder jo normalt, at det er noget, der koster skatteborgerne penge, og derfor er jeg nødt til at spørge skatteministeren: De andre løsninger, som skatteministeren forestiller sig, når han står på Folketingets talerstol, er det stramninger over for skatteborgerne, som vi normalt kender dem, eller hvad er det for løsninger, skatteministeren gør sig til talsmand for?
Det synes jeg næsten vi er nødt til at få en forklaring på.
Jeg håber, at et flertal i Folketinget vil støtte vores beslutningsforslag.
Bjarne Laustsen (S), 2000-11-09:
Forslaget her om hjemme-pc'erne er stort set en genfremsættelse af en tidligere sag, som vi havde på dagsordenen i folketingssamlingen 1998-99.
Det har vist sig siden hen, at det er en ret betydelig sag, og i hvert fald kan man med god ret hævde, at det er en folkelig sag, for ret mange familier har jo fået en hjemme-pc via en af de mange ordninger, som vi kender.
Det, det drejer sig om, er beskatningsdelen.
Vi er i Socialdemokratiet meget glade for den imødekommenhed, hvormed virksomhederne har taget imod de regler, vi har lavet herinde.
Det har selvfølgelig også betydet, at Danmark er et af de lande, der har flest dataforbindelser i forhold til de lande, vi kan sammenligne os med, og derfor er det ganske udmærket, at man får udbredt
brugen af hjemme-pc'ere til hjemmearbejdspladser, men også i forbindelse med almindeligt arbejde i hjemmet.
Det, der så er problemet, er spørgsmålet om fri telefon, og her kan man sige, at det spørgsmål har jo allerede været rejst.
Nu er det jo sådan, at de allerfleste mennesker ikke vil opleve nogen særlig beskatning af en ISDN-forbindelse, fordi den vil være omfattet af reglerne om beskatningen af fri telefon.
Det, man ligesom forsøger fra forslagstillernes side, synes jeg kan sammenlignes med, at man først blander det kolde og det varme vand og bagefter forsøger at adskille det, og det er som bekendt en vanskelig sag.
Det, der ville være en af konsekvenserne, hvis man vedtog forslaget, er, at de folk, der kun har en gammeldags telefonforbindelse, skulle beskattes, mens de, der har en ISDN-forbindelse, ikke skulle beskattes, og vi kan ikke leve med i Socialdemokratiet, at det er sådan. Dernæst er der et spørgsmål om et provenu i denne sag.
Det er jo ikke første gang, forslagsstillerne ikke har hele finansieringen af deres forslag klar, og i hvert fald kan vi se her, at der er et umiddelbart provenutab.
Hvis det er sådan, at reglerne bliver uklare, vil vi kunne komme helt op på, at der bortfalder 150 mio. kr. årligt, hvis man bliver nødt til at opgive beskatningen af fri telefon, og dernæst er det også sådan, at hvis forslaget gik igennem, kunne man tænke sig, at aktørerne på arbejdsmarkedet ville indrette sig efter, at reglerne er sådan, og derfor ville de beløb, vi taler om her, sagtens kunne blive meget større. Nu er det jo sådan, at for en 14 dages tid siden fik vi nogle forslag fra en arbejdsgruppe, som ministeren har nedsat, og der er ingen klare anbefalinger i de forslag.
Jeg skal derfor sige, at vi ikke kan støtte forslaget som det ligger her, men vi vil gerne sammen med andre partier i Folketinget være med til at drøfte, om vi kan finde andre løsninger på dette spørgsmål.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-11-10:
Det konkrete ligger jo i at pålægge regeringen at spille ud på det her område, når man har undersøgt sagerne og fundet ud af, at selvfølgelig kan man godt styre det dér Internet og tv-kanaler og andre ting, vist kan man så.
Det er et teknisk problem, og det skal man finde ud af; det skal vi ikke finde ud af herinde.
Men jeg fornemmer på CD's ordfører i denne sag, at hun ikke har det særlig godt med det.
Jeg fornemmer hr. Arne Melchiors tunge ånd over ordføreren, og jeg vil stærkt opfordre ordføreren til at slå sig fri som repræsentant for de kommende generationer og for fremtiden og ikke lade sig binde af fortiden, som har nogle misforståede opfattelser af frisind og frihed, og at alt skal være tilladt, og at der ikke skal være grænser og normer.
Jeg ser med interesse og spænding frem til afstemningen
om forslaget i næste uge.
Frederik Nørgaard (S), 2000-11-10:
Lovforslaget, som vi nu behandler, bygger på en enstemmig udtalelse afgivet af arbejdsgruppen om hold af svin.
Arbejdsgruppen har tidligere afgivet udtalelser, som er resulteret i lov om hold af indendørs svin.
Det gælder for hold af drægtige søer og gylte i 1998 og hold af smågrise, avls- og slagtesvin i februar 2000.
Formået med L 61 om hold af udendørs svin er at sikre en bedre velfærd.
Det foreslås, at svin, som holdes udendørs, fremover skal have adgang til isolerede og ventilerede hytter med et tørt strøet leje af en vis størrelse, og at drægtige søer og gylte skal have adgang til redebygningsmateriale.
Endvidere foreslås der minimumsarealkrav til aktivitet
og til udearealsystemer med miljøgodkendt bund
Svin, som holdes udendørs, skal have adgang til et sølehul, for at de kan regulere deres kropstemperatur og beskytte sig mod solskoldning og insektbid.
Hvis svinene har adgang til et areal, hvor der både er skygge og luftudskilning i de varmeste timer af døgnet, og hvor der er plads til, at alle svinene kan ligge ned samtidig, kan sølehullet erstattes med et overbrusningsanlæg.
Der skal også være adgang til frisk drikkevand mindst én gang daglig, og, i perioder med frost, adgang til halm eller andet, som kan give dyrene mæthedsfølelse og tilgodese deres behov for rodemateriale.
De generelle bestemmelser i dyreværnsloven vil naturligt være omfattet af denne lov.
Loven foreslås sat i kraft den 1. marts 2001, men de bedrifter, hvor der allerede bliver holdt svin udendørs inden lovens ikrafttræden, får en overgangsperiode på 5 år til at opfylde visse krav.
Det gælder arealkravene til hytterne, den indvendige højde, isoleringen af hytterne og kravet om ventilationsåbninger og afdækningsmuligheder.
Det gælder endvidere arealkravet til udeareal såvel som krav om sølehul eller overbrusningsanlæg.
Overgangsperioden vil naturligt lette erhvervets mulighed for at tilpasse sig de nye krav.
L 81, som ligger i forlængelse af lov om hold af indendørs svin, henholdsvis vedtaget, som jeg nævnte før, i 1998 og februar 2000, vil helt klart medføre, at Danmark, hvad angår velfærd for svin, vil være førende, og det kan på sigt blive en stor fordel for erhvervet.
Jeg skal på mit partis vegne anbefale lovforslaget.
Lone Yalcinkaya (CD), 2000-11-10:
Den tale, jeg holdt herfra, er en tale, jeg står hundrede procent inde for, og det er absolut ikke noget, der er påduttet mig andetsteds fra.
Jeg har naturligvis haft drøftelsen med min gruppe, og de støtter mig i det, jeg har sagt og i det, jeg mener, så min frihed er hundrede procent garanteret på den front.
Men som tidligere nævnt: Kom med noget konkret, lad os se på det.
Der findes regler, lovgivninger, på området, som fungerer, men derudover er der et område, hvilket er IT, man ikke har kigget på tidligere, fordi udviklingen går så stærkt.
Lad os indhente udviklingen og beskytte vores børn.
Det er så det, vi vil arbejde hen imod.
Pernille Sams (KF), 2000-11-10:
Det Konservative Folkeparti er optaget af ordentlig dyrevelfærd og også af at forbedre forholdene for vores husdyr.
Det her lovforslag ligger i forlængelse af forslaget fra sidste samling om brusebade og om rodemateriale for svin, der holdes i stalde.
Og ligesom vi mener, at der skal være ordnede forhold for svin, der holdes indendørs, skal der naturligvis også være ordnede forhold for svin, der holdes på friland.
Jeg vil ikke gå dybt i forslaget, selv om jeg kan forstå, at der er andre ordførere, der på dette tidspunkt gør det, men jeg vil sige, at vi har noteret os, at det er et enigt udvalg, der står bag lovforslaget, og derfor vil vi heller ikke her komme ind på alle de detaljer i lovforslaget, som jeg er sikker på vil blive endevendt i forbindelse med udvalgsarbejdet.
Så vi tager et lille forbehold for, hvad der måtte komme op under udvalgsbehandlingen; men vores udgangspunkt er klart, at vi synes, at lovforslaget er rigtigt og godt.
Lone Yalcinkaya (CD), 2000-11-10:
Jeg er da ked af at høre, at hr. Frank Dahlgaard har forstået min tale, som om vi havde lagt det hele over til forældrene, at vi ikke vil tage stilling til problematikken, og at vi ikke ville støtte forslaget som sådan.
Det, jeg har sagt, var, at forslaget, som det ser ud, ikke er noget, vi rigtig kan bruge til ret meget
, fordi det er alt for bredt, alt for omfattende.
Kom med nogle konkrete sager, så lad os snakke om det.
Vi kommer med et forslag, der går ud på, at vi vil beskytte børn.
Vi har et ansvar over for børn, vi har ansvar over for forældres følelse af tryghed, trygheden ved at sende
Derfor vil jeg lige kommentere, at vi har fuld forståelse for synspunktet, men kan desværre ikke støtte forslaget, da det er alt for bredt.
Kom med noget konkret, og lad os kigge på det.
Tove Videbæk (KRF), 2000-11-10:
Når jeg tog den her argumentation med, når jeg tog det her med, så var det, fordi der for nylig i aviserne stod om en lokal tv-station, som hævdede, at det var meget, meget nødvendigt for dem at vise pornofilm, for når de viste pornofilm, jamen så strømmede seerne til, så fik de fordoblet og tredoblet og firedoblet deres seertal, og så kunne de sende mange flere reklamer, og så kunne de tjene mange flere penge.
Det er så også baggrunden for, at jeg siger, at pornobranchen er blevet en ren pengemaskine.
Men når jeg ser på de her lokal-tv-stationer, og hvad der sker her,
så mener jeg faktisk, at vi allerede har lovgivning, som vi bare skal respektere.
Så jeg mener faktisk, at hvis vi respekterede den lovgivning, der allerede er, og ikke misfortolker den af hensyn til at tjene penge, jamen så havde vi ikke den situation, vi har nu.
Christian H. Hansen (DF), 2000-11-10:
Jeg vil gerne sige, at grundlæggende var jeg enig i mange af fru Tove Videbæks synspunkter, men der var lige én ting, der slog mig, og det var synspunktet omkring betalings-tv-kanaler.
Der blev nævnt, at der kom mere pornografi på dem, for ellers kunne de ikke løbe rundt.
Så er det, jeg gerne vil spørge fru Tove Videbæk: Jamen er det så ikke her netop, at princippet om moral kommer ind? Er det ikke her, det så er forældrenes pligt at vælge de tv-kanaler fra, sådan at børn kan undgå at se det?
Altså der hjælper det jo ikke noget med direkte - hvad skal man sige - direkte forbud, for de her kanaler vil jo så garanteret opstå på anden måde. Men det var lige moralbegrebet, jeg gerne vil have fat i
Tove Videbæk (KRF), 2000-11-10:
Allerførst vil jeg sige tak til hr. Frank Dahlgaard for den her forespørgsel.
Hr. Frank Dahlgaard er en meget modig mand, må jeg sige.
Pornobranchen er jo gået hen og blevet en ren pengemaskine.
Rune Gade skrev i en kronik i Information i foråret, at han mener, at det ganske enkelt ikke var meningen med pornografiens frigivelse, at den skulle tilstrømme alle, uanset om de kunne tåle den, eller om de ønskede den. Var det virkelig meningen, eller var det ikke meningen med frigivelse af billedpornografien, at pornografiske blade skulle sættes på hylder i butikker og i kiosker lige præcis i børnehøjde? Og var det, eller var det ikke meningen, at der skulle sendes porno på tv tidligt og silde? Var det hensigten, at alle skulle have pornoen smidt i hovedet, enten de ville eller ej?
Er det frihed?
Det er i det perspektiv, vi skal tage debatten om porno
i det offentlige rum.
Vi har i dag en situation, hvor børn og unge bliver udsat for nogle meget kyniske og rå billeder af, hvad sex og erotik er.
Vi har et særligt ansvar over for vores børn og unge, så de ikke bliver ofre for den forkvaklede fremstilling af virkeligheden, og vi skal også samtidig sørge for via regulering eller lovgivning at sikre, at det ikke bliver pornoproducenterne, der styrer vores børns identitetsdannelse på det her område.
I dagens videnssamfund, hvor den enkelte, både barn og voksen, bliver udsat for gigantiske strømme af informationer,
Det, der efterspørges i forespørgslens ordlyd, er jo ikke censur, men regulering af fortolkning af f.eks. lov om radio og tv.
Vi oplever i dag, at tv-stationers seertal og økonomien på betalingskanalerne i stigende grad bliver afhængig af, at der vises porno og voldsfilm, og derfor vælger man også ofte at misfortolke lovgivningen.
Nu begynder man så at diskutere, om porno også er skadelig for børn.
Det offentlige rum er et begreb, som konstant får nye dimensioner via Internettet, og i dag indbefatter det også internetcafeer, skoler og biblioteker.
Vi kunne have gavn af at hente lidt erfaring fra USA, som i en del år har filtreret information på Internettet, så der ikke er adgang til hård porno via Internettet på eksempelvis skoler og biblioteker.
Men herhjemme kan det godt virke, som om man er meget mere bange for regulering end for, hvordan hård porno og vold påvirker vores børn.
Adskillige forskere og børnelæger og psykologer
er bestemt ikke i tvivl.
De ved fra deres dagligdag, at porno er skadelig for børn.
Er det ikke på tide, at der kommer offentlige tilkendegivelser af, at man ikke tolererer porno i det offentlige rum, men at alle de, som vil være fri for pornoen, kan blive fri for den?
I et demokrati skulle det kunne være muligt. Kristeligt Folkeparti støtter hr. Frank Dahlgaards forslag.
Helge Bo Jensen (EL), 2000-11-10:
Vi kan ikke lave et samfund, hvor staten skal kontrollere, hvad folk ser, og det er heller ikke ønskeligt at lave sådan et samfund.
Vi vil i Enhedslisten ikke have
sådan en statslig censurkomité, der skal tage stilling til og fortælle os, hvad der er tilladt, og hvad der er forbudt.
Vi vil ikke tilbage til tidligere tiders puritanske lukkede, snerpede, hykleriske, sexforskrækkede samfund.
Der er tale om en kulturkamp her, bl.a. om menneskesyn.
Det er klart.
Kvinderne i mange pornofilm kunne være skildret mere intelligente og selvstændige og mændene måske noget mindre ensporede, end det er tilfældet.
Men det gælder jo også mange andre film, bøger og blade, og det vigtige er, at den kulturkamp ikke vindes med love og paragraffer.
Er det skadeligt, kunne man så spørge.
Tja, vel ikke mere end de fleste actionfilm og krigsfilm eller lægeromaner for den sags skyld.
Når det så er sagt, synes vi også, det er et problem, at mange ufrivilligt udsættes for porno, de ikke ønsker at se på.
Det gælder jo både i tv relativt tidligt på dagen og meget direkte i reklamer ved busstoppesteder og i børneøjenhøjde i kioskerne.
Så vi vil gerne opfordre til, at alle danske tv-stationer, der ikke allerede har sådan nogle retningslinjer for de her ting, indfører retningslinjer eller en tidsgrænse for, hvor tidligt de sender porno. Og vi vil også godt opfordre til, at producenterne af undertøj, mobiltelefoner, betalingskort osv. viser lidt større tilbageholdenhed.
Pengegriskheden burde da kende nogle grænser.
Vi kunne også godt være med til, at kommunerne førte en mere restriktiv linje helt generelt, hvor de tillader reklamer i vores bybillede.
Det handler jo ikke kun om, hvor påklædte eller ikkepåklædte de personer, der er på de her reklamer, er.
Det kan ikke være rigtigt, som det sker mange steder, at der ikke kan laves et læskur eller et busstoppested, uden at vores byer i konkurrencens og markedets hellige navn skal forurenes af reklamer for øl eller tøj uanset påklædningen.
Hvis forældre ikke vil have, at deres børn ser på tv, og mange børn har jo tv på deres værelser, så var det måske en idé at snakke med børnene om det i stedet for at læne sig tilbage og sige, at det er samfundets problem.
Det synes jeg man hører af og til.
Alt i alt kan vi ikke støtte hr. Frank Dahlgaards forslag til vedtagelse.
Og som en lille parentes vil jeg sige, at jeg synes egentlig også, at forslaget afslører en overdreven tillid til regeringens evner.
Vi har vores tvivl om, at det kan lade sig gøre.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-11-10:
Nej, vi kan ikke forbyde Internettet.
Vi kan heller ikke forbyde maskingeværer, men vi kan alligevel lave nogle reguleringer; maskingeværer hører hjemme i hæren, og de bruges kun, når vi sender styrker ud til Kosovo og den slags, og det regulerer man.
Jeg må stille hr. Henrik Svane det spørgsmål, om han mener, at det er god opdragelse at sige til sine børn, at her står noget vingummi og noget slik og nogle piratos, og dem kan I se på, for det er en del af virkeligheden, men I må ikke tage nogen.
Eller om det måske var mere realistisk og konsekvent at fjerne de dér vingummier, så de ikke hele tiden frister, og få dem væk, så ungerne har en chance for at tænke på andet og måske kunne finde på at tage et sundt æble i stedet for.
Det samme gælder vel pornografi.
Skulle vi ikke holde det væk fra de offentlige rum, så børnene ikke bliver konfronteret med det hele tiden?
Anne Baastrup (SF), 2000-11-10:
Da vores ordfører, hr. Kristen Touborg, ikke kan være til stede, skal jeg læse hans tale op: Lovens formål er at sikre bedre velfærd for svineproduktion, som foregår udendørs.
Efter SF's opfattelse er der behov for at indføre faste minimumsgrænser for dyrevelfærd, også for udegående svin.
Folketinget har tidligere vedtaget minimumsregler for svineproduktion, som foregår indendørs.
Resultatet af disse love blev ganske vist ikke så godt, som vi havde ønsket, især fordi overgangsbestemmelserne indebærer
, at væsentlige dele af lovens bestemmelser først træder i kraft efter 15 år.
Denne lov er langt mere konsekvent.
Ligeledes er kravet om adgang til sølehul eller andre foranstaltninger af afgørende betydning.
På negativsiden kan nævnes det forhold, at det stadig vil være lovligt at isætte trynering.
Det er da også et spørgsmål, som har været drøftet indgående i årevis bl.a. i forbindelse med den økologiske produktion af svin; men vi må erkende i lighed
med bl.a. Dyrefondet, at det af miljømæssige grunde er nødvendigt at gå på kompromis med det dyrevelfærdsmæssige aspekt.
Alternativet vil på nuværende tidspunkt sandsynligvis være, at man i praksis må opgive at holde udendørs svin.
Alt i alt finder SF, at der er tale om væsentlige velfærdsforbedringer, og vi indstiller lovforslaget til forhåbentlig snarlig til vedtagelse.