Frank Jensen (S), 1998-11-27:
Forslagsstillerne ønsker, at indsamlingsloven ændres, således at der åbnes mulighed for frihedsstraf.
Den nuværende bestemmelse giver alene mulighed for bødestraf, medmindre højere straf er forskyldt efter anden lovgivning.
Baggrunden for forslaget er de såkaldte pyramidespil, hvor typisk meget unge mennesker med løfter om store gevinster lokkes til at deltage i kædebrevslignende spil, ofte med betydelige økonomiske tab til følge for de pågældende.
Som det fremgår af bemærkningerne til beslutningsforslaget, har retten i Odense for nylig afsagt dom over bagmændene til et sådant pyramidespil.
Ved dommen blev hovedmanden idømt en bøde på 150.000 kr., samtidig med at der konfiskeredes 2.067.200 kr. hos ham.
De øvrige medskyldige blev idømt bøder på mellem 75.000 kr. og 10.000 kr., og der blev konfiskeret beløb på mellem 963.200 kr. og 121.600 kr. hos de pågældende. Sammenlagt blev der således hos de seks, der var tiltalt under sagen, konfiskeret i alt 4.256.000 kr., et ganske betragteligt beløb, må man vel sige.
Dommen giver i øvrigt anklagemyndigheden medhold i, at pyramidespil indebærer en overtrædelse af indsamlingslovens forbud mod kædebreve, et spørgsmål, der hidtil har været forbundet med en vis usikkerhed.
Dommen fra Odense er imidlertid anket til landsretten, der forventes at behandle sagen i marts næste år, og der er dermed hverken taget endelig stilling til spørgsmålet om forholdets strafbarhed efter indsamlingsloven eller til sanktionsniveauet.
Efter min opfattelse vil det være naturligt at afvente landsrettens afgørelse, inden vi tager stilling til, om der er behov for en ændring på området.
Det hjælper jo ikke meget at skærpe straffen i indsamlingsloven, hvis landsretten når frem til, at forholdet slet ikke er omfattet af denne lov.
Så er det i givet fald nogle andre tiltag, der skal sættes i værk for at bremse bagmændene, og her er jeg ganske enig med forslagsstillerne i, at det vil være ønskeligt.
Når blot vi har dette i baghovedet, skal vi naturligvis ikke afholde os fra i dag at drøfte muligheden for en skærpelse af straffen.
Ifølge beslutningsforslaget er formålet med at indsætte en bestemmelse om frihedsstraf i indsamlingsloven dobbelt. For det første er der tale om, at man derved åbner mulighed for, at politiet kan anvende efterforskningsskridt, hvis anvendelse er berettiget af, at der er frihedsstraf i strafferammen for den forbrydelse, der efterforskes.
Som eksempel nævnes i beslutningsforslaget observation ved kikkert eller andet apparat.
Det er et efterforskningsmiddel, som ifølge det forslag til ændring af retsplejeloven, som jeg fremsatte den 8. oktober i år, bl.a. kræver efterforskning af lovovertrædelser, der efter loven kan medføre frihedsstraf.
Også ransagninger er som nævnt i beslutningsforslaget
som udgangspunkt betinget af, at der kan blive tale om frihedsstraf. For det andet, og det forstår jeg er noget af det, forslagsstillerne er mest optaget af, er forslaget begrundet i, at man derved sender et signal til bagmændene om, hvor alvorligt samfundet ser på denne form for kriminalitet.
Lad mig i den forbindelse slå fast, at jeg finder den fremgangsmåde, som disse bagmænd anvender, og den kyniske udnyttelse af typisk helt unge mennesker, der er tale om, aldeles forkastelig.
Det er en adfærd, der skal kunne gribes effektivt ind over for, og i den forbindelse er det selvfølgelig vigtigt, at politiet har de nødvendige værktøjer.
Rigsadvokaten har således med henblik på at danne sig et overblik over problemets omfang og for at finde egnede prøvesager, der kunne afklare retstilstandene, haft tæt kontakt til politikredsene og Statsadvokaturen.
Rigsadvokaten har desuden i september i år foretaget en høring af statsadvokaterne for at danne sig et overblik over problemets omfang og for at undersøge, om de nødvendige retsmidler er til rådighed.
Foreløbige meldinger tyder på, at der verserer sager eller er indgivet anmeldelse vedrørende ca. 10 pyramideselskaber, men tallene er behæftet med nogen usikkerhed.
Høringssvarene giver i øvrigt ikke et entydigt billede af, om der er behov for yderligere retsmidler.
Hvis Rigsadvokaten efter at have bearbejdet det indkomne materiale når frem til, at der er behov for bedre efterforskningsmuligheder, vil jeg ikke være afvisende over for et ønske om at tilvejebringe disse muligheder gennem en skærpelse af strafferammen i indsamlingsloven. Jeg forstår også godt, at man kan føle, at der er behov for en kraftig reaktion i form af frihedsstraf over for udbyderne af disse spil, specielt når der er tale om meget store beløb eller gentagelsestilfælde; men jeg tror egentlig, at man som udgangspunkt bedst rammer denne type bagmænd ved at ramme dem på pengepungen.
Samtidig må man, når man taler om sanktioner, retfærdigvis huske på, at spillerne har ønsket at deltage, og at der ved den rene overtrædelse af indsamlingsloven, som er den, vi diskuterer, ikke er tale om, at nogen i snæver forstand er blevet bedraget.
Hvis det måtte være tilfældet, ville man i stedet kunne anvende straffelovens bestemmelser.
Hvis vi vil problemet til livs, er det i virkeligheden i lige så høj grad et spørgsmål om bedre information til de unge, som det er et spørgsmål om straf.
Spillene kommer vi næppe til livs alene ved at skærpe straffen.
Forhåbentlig kan vi gøre det ved, at vi også i offentligheden får en debat om de store bødestraffe, som bagmændene har fået i hvert fald i byretten, og nu må vi så afvente ankesagen. Som nævnt er jeg ganske enig med forslagsstillerne i, at der skal slås ned på bagmændene til disse spil.
Det har hele tiden været min opfattelse, og netop derfor har jeg også personligt fulgt udviklingen meget nøje. Når jeg alligevel synes, vi skal trække vejret, skyldes det, at vi bør have vished for, at det giver mening at ændre bestemmelserne.
Det er altså for mit vedkommende
en positiv tilkendegivelse over for de tanker, der ligger bag, og det, der danner grundlag for beslutningsforslaget.