Ole M. Nielsen (KRF), 1998-10-22:
Jeg vil gerne begynde med at sige tak til forespørgerne for anledningen til denne debat og derefter beklage, at vores ordfører på området ikke kan være til stede.
Og så må jeg jo forsøge mig.
Kristeligt Folkeparti mener ikke, at uddannelse kun skal sigte på at tjene samfundets og erhvervslivets behov, men at uddannelsesforløbet også skal sigte på at udvikle børnenes og de unges personlighed, evne til samarbejde, evne til engagement, demokratiforståelse - som er blevet nævnt
flere gange i dag - og evne til at tilpasse sig nye udfordringer og krav.
I al undervisning indgår der påvirkning, og derfor skal målsætningen for undervisningen formuleres klart, og vores uddannelsessystem skal være målrettet og effektivt, men samtidig skal det sikres, at de unge udvikles til hele, harmoniske og kreative mennesker.
Den individuelle udvikling er vigtigere end effektivitet.
Vi finder det også vigtigt, at børn og unge møder både livsværdier, holdninger og grænser i uddannelsesforløbet.
For at sikre et varieret uddannelsestilbud skal der kunne oprettes og drives frie skoler på alle niveauer, og de skal have en offentlig støtte, der gør det muligt for den brede befolkning at benytte sig af skolernes undervisningstilbud, og skolerne skal frit kunne fastlægge deres idégrundlag inden for grundlovens rammer; dét har også noget med kvalitet at gøre.
For at de højere uddannelser skal kunne være fleksible, skal de opbygges i trin.
Derved sikres den enkeltes mulighed for omskoling og videreuddannelse og fortsat overgang til nye erhverv og funktioner.
Om folkeskolen vil jeg sige, at Kristeligt Folkeparti er enigt i, at ressourceudnyttelsen bør forbedres, eksempelvis ved bedre en målsætning og evaluering, men ikke ved en forøgelse af klassekvotienterne.
En forøgelse af klassekvotienter kan ud over at give åbenlyse pædagogiske og sociale problemer, tabe svage elever og give større disciplinproblemer og problemer med hensyn til at give eleverne individuel undervisning osv. medføre, at valgfriheden mellem skolerne kan blive illusorisk, idet det kan blive nødvendigt at foretage en central fordeling af børnene mellem kommunens skoler.
Vi mener, at der skal tilføres flere ressourcer til folkeskolen.
Og det er nok muligt, at lærerne skal hjælpe til med at tilføre de flere ressourcer, og det er muligt, at f.eks. lærernes arbejdstidsregler er en hindring for, at man kan få mere kvalitet i skolen, men vi mener også, at det er nedbrydende for kvaliteten og for engagementet fra lærernes side og fra elevernes side, at skolerne f.eks. er dårligt vedligeholdt.
For hvem gider arbejde og lægge sine kræfter på en udsultet arbejdsplads?
Det gider man ikke i det private
erhvervsliv.
Så jeg kan godt forstå, at elever og lærere somme tider er lidt demotiverede.
Kristeligt Folkeparti ønsker generelt en styrkelse af de særlig centrale fag som dansk og matematik, forudsat det sikres, at børnene og de unge udvikles til hele, harmoniske og kreative mennesker.
Og Kristeligt Folkeparti kan gå ind for en løbende systematisk evaluering, især når evalueringen ikke ensidigt retter sig mod opmåling af gode indlæringsresultater, men også retter sig mod udviklingen af børnene til hele mennesker, men det er desværre sådan, at det lettest målelige ikke altid er det vigtigste. Kristeligt Folkeparti ønsker fortsat en 10. klasse bevaret som et tilbud til de unge, der har behov for at modne og videreudvikle sig, før de fortsætter på ungdomsuddannelserne.
Det har vist sig, at unge, der har gennemgået 10. klasse, i større omfang gennemfører en videregående uddannelse og sjældnere skifter uddannelse end unge, der går videre fra 9. klasse.
Undervisningsministeren har for nylig udsendt et papir
om målretning af 10. klasse
Og det kan godt ske, at det er på grund af manglende kvalitet i min uddannelse, eller også er det, fordi jeg ikke er uddannelsesordfører, at jeg ikke forstår det og ikke er enig i det, men det kan jo også være, fordi de frie skoler faktisk er truede i det papir.
Det vil vi kigge nøjere på. Vi mener, at der skal være en kombination af frie skoler og offentlige skoler.
Det betyder ikke, at kvaliteten i de offentlige skoler ikke skal forstærkes, sådan som jeg har været inde på, men de frie skoler er et alternativ, som har andre kvaliteter, som der er behov for til nogle unge mennesker, der måske har brug for at komme på kostskole på det tidspunkt, hvor forældre bliver mere og mere umulige.
De praktiske erhvervsuddannelser skal sigte mod at give en konkret erhvervskompetence, og erhvervsuddannelsesområdet skal være så fleksibelt, at der hurtigt kan etableres nye uddannelser, når behovet opstår.
Således må erhvervsuddannelserne tilpasses den hurtige teknologiske udvikling.
Vi er helt opmærksomme på, at arbejdsmarkedsuddannelserne og AMU-systemet har en kvalitet og en vigtig funktion, også med henblik på det emne, som vi senere på dagsordenen i dag skal drøfte her.
Men selv om uddannelse er godt, betyder det jo ikke, at alle penge brugt på uddannelse er godt brugt.
Vi tror faktisk, at der er et ressourcespild i arbejdsmarkedsuddannelserne.
Og i det hele taget er det måske ikke helt utidigt at tænke på en samling
og rationalisering af uddannelsessystemerne også på arbejdsmarkedsområdet
, så det bliver mere forenklet.
Og så vil jeg benytte lejligheden til at slå et slag for produktionsskolerne: Det skal nok passe, at der også på de skoler som på alle andre institutioner sker fejl og ressourcespild, det skal jeg ikke benægte, men jeg er også helt opmærksom på, at produktionsskolerne samler nogle mennesker op, som det ellers er meget svært at samle op.
Så vi skal have råd til den model. Også daghøjskolerne har deres kvaliteter, men jeg må nok sige, at søgningen til dem af folk, som måske egentlig lige så godt selv kunne betale for det, og for hvem det måske snarere er en slags pensionistunderholdning, at søgningen af den slags mennesker er blevet så stor, at omkostningerne er steget for meget.
Så det kunne vi godt kigge på.
Det er væsentligt, at mulighederne for at nedsætte eller opretholde selvstændige, private uddannelsesinstitutioner med individuelle idégrundlag eller livsholdninger eller særlige pædagogiske metoder ikke under nogen omstændigheder forringes.
Om uddannelsesvejledning mener vi, at det er vigtigt at hjælpe de unge mennesker med at træffe det individuelt rigtige uddannelsesvalg, ikke blot af hensyn til den enkelte uddannelsessøgende, men også for at undgå den samfundsøkonomiske belastning, som et relativt stort studiefrafald udgør.
Det er derfor væsentligt, at der gives de unge et overblik over de relevante uddannelsestilbud, og at dette overblik og vejledningen i valg af studium foretages i en selvstændig institutions uafhængige system, således at den nuværende, decentrale uddannelsesvejledning vedrørende alle ungdoms- og voksenuddannelser samles i amtskommunerne, mens vejledningen i gennemførelsen af en uddannelse forbliver på de relevante institutioner.
Herved sikres de uddannelsessøgende en bedre og mere sammenhængende vejledning om deres uddannelsesmuligheder på tværs af uddannelsessystemet, og det forhindres, at konkurrencen mellem uddannelsesinstitutionerne om de unge fører til en reklamepræget vejledningsindsats.
Men vejledning er ikke nok.
Det er ofte nødvendigt for unge mennesker selv at afprøve, om det skal være en boglig eller en teknisk uddannelse eller noget, der skal have med mennesker at gøre.
Det er det meget ofte nødvendigt at afprøve selv.
Dér kan man ikke vejledes eller få at vide af sine forældre, hvad der er bedst.
Og dér er højskolerne et vigtigt element, og dér er erhvervsarbejdet selvfølgelig et vigtigt element, og dér er rejser i udlandet osv. også et meget vigtigt element.
Fru Hanne Severinsen var inde på, at man kunne rejse, efter at man havde fået sin uddannelse, men det er der ikke meget der tyder på at man kan - der er i hvert fald meget få, der gør det - for så er man simpelt hen blevet for økonomisk afhængig og for besat af at skrabe statussymboler til sig til, at man kan tage fri til den slags ting.
Og jeg ved i øvrigt ikke, hvordan Københavns og Gentofte Kommune ville få gennemført deres hjemmepleje, hvis ikke de havde nogle unge studerende, der måske kludrer lidt i uddannelsessystemet, til at køre rundt og samle de gamle op om morgenen.
Så det, som undervisningsministeren var inde på om, at de unge spilder, jeg ved ikke hvor mange arbejdsår ved, at de ikke kan finde ud af det, kan jeg slet ikke tilslutte mig.
Om de videregående uddannelser vil jeg sige, at det skal nok passe, at der er faldende kvalitet nogle steder, for i mange tilfælde gennemfører man jo hele uddannelsen som gruppearbejde, sådan at selv meget kvalificerede undervisere ikke underviser, men kun vejleder, og det synes vi er negativt. Jeg kan se, at tiden er ved at gå; så jeg må skynde mig lidt mere.
Vi mener, det er vigtigt, at vi får det ud af vores ressourcer, som vi betaler for.
Men forskning er jo ikke det letteste at måle, så hvem ved, om vi får dét, vi egentlig skal have.
Grundforskningen er vigtig, men samarbejdet mellem uddannelsesinstitutionerne og forskningsparkerne og erhvervslivet er også vigtigt, og meritoverførslen skal selvfølgelig være hensigtsmæssig og effektiv.
Det er dumt, at folk kører sur i systemerne og mister år.
Vi er negativt indstillede over for at mindske kvote 2-optagelsen.
Det er i øvrigt de enkelte uddannelsesinstitutioners eget ansvar.
Men jeg kan ikke se andet, end at det, man opnår ved at mindske kvote 2-optagelsen, er, at man får de samme studerende ind med en lavere karakter, men uden erhvervserfaring.
Så vil jeg sige, at i dag holder jo ingen uddannelse hele livet.
Og jeg er bange for, at de meget målrettede, dem, man engang kaldte fagidioter - det er et grimt ord, men alligevel - altså dem, der meget målrettet er gået igennem uddannelsessystemet, let kan ende som tabere i livet.
Det betyder bestemt ikke, at der er en modsætning mellem høj faglig kompetence og bløde kvaliteter, men de, der for hurtigt får det, der i gamle dage kaldtes en embedseksamen, bliver jo mange gange sat i et embede, hvor de skal administrere os andre, og de er ikke altid så behagelige at have med at gøre.
Mange kan udføre en uddannelse hurtigt og alligevel have menneskelige kvaliteter, men de bliver åbenbart ikke ministre.
Dér skal man have været lidt længere om det
- og selvfølgelig også have menneskelige kvaliteter.
Og så vil jeg sige, at selv om vi kritiserer vores uddannelsessystem og vi ikke altid rent måleligt er så gode på det område i Danmark, er der alligevel noget, der tyder på, at det ikke er helt ringe, for det er min erfaring, at unge mennesker fra Danmark, der kommer til udlandet, er stærkt efterspurgte og beundrede for deres fleksibilitet, deres kreativitet og deres evne til at tilpasse sig og indpasse sig.
Så på trods af vores udprægede mangel på materielle ressourcer i Danmark tyder det jo ikke på, at det er så ringe.
Det betyder ikke, at vi ikke skal bekymre os om tingene; vi skal fortsat forbedre dem.