runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Sonja Mikkelsen (S), 1999-04-16:
Jeg vil gerne gøre opmærksom på, at de såkaldte JAR-regler gælder for kommerciel flyvning, ikke for ikke-kommerciel flyvning.
Og det, vi taler om her, er jo, hvordan vi præciserer grupperingerne inden for ikke-kommerciel flyvning.
Det andet, jeg skal svare på, er så hr. Donners spørgsmål.
Hr. Donner kan have ret, men hr. Donner kan også have uret.
For det er afhængigt af, hvad det er for et ansættelsesforhold, der gør sig gældende.
Hvis det er en direktør, der flyver i sin egen virksomhed, så kan han flyve med A-certifikat, sådan som reglerne er i dag.
Men hvis han har ansat én, der er ansat til at flyve - jeg taler ikke om lagermanden, jeg taler om én, der er ansat til at flyve i virksomheden - så skal vedkommende have B-certifikat i dag.
Jeg synes, jeg hermed også har illustreret, hvad det er for en problematik, vi har, og hvorfor der er behov for lige præcis at klare reglerne på det her område, sådan at vi også har en chance for at kontrollere reglerne og dermed også at bruge reglerne.
Ole Donner (DF), 1999-04-16:
Jeg er meget tilfreds med ministerens svar, som nu bekræfter, at man ikke begår noget ulovligt ved at flyve firmaflyvning med A-certifikat.
Ja, jeg kan godt høre, at ministeren siger, det er afhængigt af situationen, men ministeren sagde første gang, at hvis man fløj lovlig firmaflyvning, så havde man B-certifikat, og det er forkert. Og det er jeg glad for, at ministeren har givet mig ret i.
Så spørger jeg endnu engang ministeren, om ministeren kan bekræfte, at JAR-aftalen medfører, at der ikke er noget, der hedder A og B?
Og så vil jeg sige, at hvis man skal følge lovforslagets bestemmelser, skal man jo ligefrem have koncessioner for at få lov at flyve firmaflyvning.
Kommer man så ikke ind under JAR-reglerne?
Christian Jensen (FP), 1999-04-16:
Måske forstod jeg ikke rigtig ministeren, men jeg synes ikke, jeg fik svar.
Men når ministeren bruger det ordvalg, at der ingen kapacitetsproblemer var, fordi det var brugerbetalt, kan det så forstås på den måde, at ministeren mener, at når ikke staten skal bekoste den uddannelse, så er kapaciteten til stede, eller har jeg misforstået det?
Ministeren brugte det ordvalg, at der ingen kapacitetsproblemer var i det, der var brugerbetalt.
Sonja Mikkelsen (S), 1999-04-16:
Det, jeg sagde, var, at der ikke var bevillingsmæssige problemer, fordi der var brugerbetaling.
Jeg talte ikke i den sammenhæng om kapaciteten.
Kaj Ikast (KF), 1999-04-16:
Hvis vi nu tager det teoretiske eksempel, at der er så mange, der skal omskoles, at det ikke kan nås til næste år, hvad vil ministeren så gøre?
Får vi mere tid?
Ole Donner (DF), 1999-04-16:
Jeg spurgte, om ministeren kunne bekræfte, at når JAR-aftalen træder i kraft, findes der ikke noget, der hedder A- og B-certifikater.
Så spurgte jeg ministeren, hvis man havde koncession til firmaflyvning, om man så kom ind under JAR-reglerne, ja eller nej.
Så vil jeg godt spørge, om ministeren ikke er enig i, at selv om der er brugerbetaling, så er der ikke meget ved at vide, hvor meget man skal betale for en undervisning, som man ikke kan få, fordi der ikke er nogen klasselokaler og lærere?
Sonja Mikkelsen (S), 1999-04-16:
Der vil også for fremtiden være to slags certifikater, som dækker over det begreb, vi kender i dag under A- og B- certifikat.
Det er det ene svar.
Det andet er bl.a. til hr. Kaj Ikast, som beskæftiger sig med det med kapaciteten, og hvad nu hvis?
Det er altså den overgangsordning, der er generel indtil den 30. april 2000; derefter kan trafikministeren i særlige tilfælde forlænge den nævnte periode.
Og det er lige præcis en afspejling af, at vi på nuværende tidspunkt er usikre på, hvorvidt kapaciteten er til stede.
Så jeg har altså med lovforslaget faktisk taget højde
for den problemstilling, som man her peger på, og som jeg også har bekræftet er til stede, og det kan vi altså tackle med lovforslaget, sådan som det er udformet i dag.
Ole Donner (DF), 1999-04-16:
Jeg skal gøre det meget kort, hr. formand, og sige, at jeg er glad for den debat, der har været her i dag.
Den har i hvert fald vist, at der er nogle problemstillinger, der må og skal løses, og jeg er meget glad for, at ministeren allerede på nuværende tidspunkt taler om at forlænge tidsfristen, fordi så kan det vel ikke haste så meget, at vi ikke kan komme over sommerferien, før vi får undersøgt det her.
Så er jeg glad for, at ministeren bekræfter, at A og B forsvinder.
De kommer så til at hedde noget andet, men der bliver vel også nogle problemer med at lave en definition på, hvad der er hvad.
Og så fik jeg ikke svar på, hvis man havde en koncession, om man så kom ind under JAR-reglerne eller ej.
Men jeg skal med hensyn til den bemærkning, som formanden kom med, sige, at jeg føler mig godt klædt på til at stille en række spørgsmål i udvalget, og det vil jeg så gøre.
Holger K. Nielsen (SF), 1999-04-16:
Det er til hr. Per Stig Møller, og jeg må sige, at hans tale sådan set bekræftede mine antagelser lidt, for vi hørte jo den store lovprisningstale for NATO, den store fødselsdagstale i anledning af NATO's 50-års-fødselsdag: Det er NATO, der har sikret freden, og det er NATO, der har holdt kommunisterne i skak, og jeg ved ikke hvad.
Og dér må jeg sige, at hvis det er den dagsorden, der skal videreføres, at man ligesom skal bevise, at NATO stadig væk har en rolle at spille, efter at de forudsætninger, som NATO blev dannet under, jo er faldet sammen, hvis det er dagsordenen i det her, at man vil have NATO til at gå ind, fordi man i forlængelse af hr. Per Stig Møllers tale skal vise, at det jo er NATO, der kan klare tingene, og det så blokerer for en politisk aftale, så er det, det bliver alvorligt, for vi ved jo alle godt, at det er et af kernepunkterne med hensyn til at få russerne med i første omgang.
Om de så kan vride armen rundt på serberne senere hen, ved vi ikke endnu, men det er altså en forudsætning for at få russerne med i første omgang, at man udviser fleksibilitet på det område.
Og så vil jeg godt spørge hr. Per Stig Møller, for jeg ved, at han er en god og ærlig konservativ: Tror hr. Per Stig Møller virkelig, at NATO, der som bekendt er den ene part i denne krig, på den baggrund kan få en troværdig rolle som fredsbevarende faktor i en fredsløsning?
Er hr. Per Stig Møller ikke enig i, at hvis der skal en fredsbevarende styrke ind, er det en forudsætning, at alle parter har tillid til, at den pågældende styrke også vil fungere neutralt?
Kaj Ikast (KF), 1999-04-16:
Jamen minister, lad os nu tage det teoretiske eksempel, at jeg havde ret, at der er 236 eller 200, så har ministeren et problem.
Hvis det er overgangen fra A-plus certifikat til B-certifikat plus, så får ministeren et meget stort problem og skal klare det til april næste år.
Svend Heiselberg (V), 1999-04-16:
Ja, så er der jo næsten samling på de røde.
Den tragiske flyulykke den 12. oktober 1998 medførte, at trafikministeren blev kaldt i samråd den 22. oktober 1998.
Ministeren kan med rette hævde, at der var et politisk ønske om at få en undersøgelse af flysikkerheden for de mindre fly, men det er min opfattelse, at ministeren har sat noget i gang, som der ikke er baggrund for.
Når man har læst rapporten, som er udarbejdet om firmaflyvning, får man let den opfattelse, at man har haft svært ved at skelne mellem firmaflyvning og taxaflyvning, og forslaget bygger derfor efter Venstres mening på en helt forkert antagelse: at firmaflyvning skulle være farligere end andre former for flyvning.
Jeg mener endvidere, at hvis man gennemgår de sidste 10 års havarirapporter for firmaflyvninger, har der ikke været et eneste selvforskyldt havari.
Jeg ved ikke, om man kan sige helt det samme om taxaflyvningen.
Det er selvfølgelig uacceptabelt, hvis der forekommer
noget ulovligt.
Og derfor hviler loven efter vores mening på en forkert antagelse, og Venstre kan heller ikke medvirke til at gennemføre loven, fordi det ikke er bevisligt, at der for firmaflyvningens vedkommende sker nogle ulovligheder.
Arbejdet må efter Venstres mening gå om igen, og arbejdet skal bygge på et gennemarbejdet statistisk materiale i en ny arbejdsgruppe eller eventuelt i den eksisterende, men med ekspertise fra firmaflyoperatører og interesseorganisationer, der får til opgave at komme med et nyt beslutningsgrundlag. Vi ønsker selvfølgelig ikke at holde hånden over ulovligheder eller uansvarligheder inden for nogen dele af luftfarten, men modsat skal vi heller ikke stille unødige krav.
Lovforslaget har i øvrigt heller intet hastværk, så derfor vil vi foreslå, at ministeren kommer med et nyt lovforslag til efteråret.
Pia Kjærsgaard (DF), 1999-04-16:
Under den forrige debat lagde jeg godt mærke til, at der var nogle af ordførerne, som forsøgte at slå sig op på platheder og »morsomheder«.
Dengang tænkte jeg, at det var sagen faktisk for alvorlig til, og det synes jeg fortsat at den er under denne her debat.
Jeg synes, at hr. Bendt Bendtsens bemærkning var langt, langt, langt under lavmålet.
Langt under lavmålet.
Jeg vil godt endnu en gang understrege, at drejer det sig om midlertidig opholdstilladelse, er vi til at snakke med.
Vi har været enige om at give alle de mange millioner kroner til nærområderne, men hvor de 1.500 i løbet af en 6-måneders-periode faktisk koster mere end det, Folketingets Finansudvalg har været med til at bevilge.
Bendt Bendtsen (KF), 1999-04-16:
Vi har jo netop fra konservativ side sagt, at vi godt vil være med til at støtte det her lovforslag, når der er tale om midlertidig opholdstilladelse.
Men der er jo ingen i denne sal, ej heller nogen her i kongeriget, der kan sige, hvor langt midlertidigt er i denne her sag; det afhænger jo fuldstændig af, hvad der sker i nærområdet.
Vi har jo også fra konservativ side sagt, at vi ønsker primært at hjælpe i nærområdet, men vi har også sagt, at vi vedstår os vores humanitære forpligtelse.
Hvis UNHCR peger på, at der er en lille gruppe, der fylder utrolig meget, af sårede, nødstedte, gamle m.v. og deres familier, så får de midlertidigt ophold.
Men altså, jeg må jo konstatere, at Dansk Folkeparti, jo heller ikke kan forklare, hvad midlertidigt er, og derfor lukker de døren helt.
Pia Kjærsgaard (DF), 1999-04-16:
Hvor skiller vandene?
Det gør de stadig væk i forhold til foreløbig - det skal nok vise sig at blive flere - 1.500 flygtninge til Danmark.
Det, vi opponerer imod, er et gigantbeløb, som man vil bruge på 1.500 personer her i landet.
Det er det, der er så grotesk.
Det er i virkelighed dér, vandene skiller, og ikke nogen andre steder.
Henrik Svane (RV), 1999-04-16:
Jeg takker for hr. Arne Melchiors udfordring, og jeg deltager gerne i udfordringen.
Handsken er kastet.
For Det Radikale Venstre er det af stor betydning og en stor glæde, at regeringen har taget handsken op fra UNHCR, der via sin højkommissær for få dage siden opfordrede vestlige regeringer til at forberede sig på en eventuel situation, hvor man skulle tage presset fra nærområderne, hvad angik flygtningene.
I den henvendelse betoner fru Ogata meget tydeligt, at man ikke ønsker, at der skal tilbydes asyl eller integrationsindsats for de pågældende flygtninge, som vi måtte skulle tage, men at man skal forlægge dette midlertidige ophold, de har i nærområderne, til lande, som kan tage nogle af dem, der måske er værst tilredt og har størst plejebehov og derfor fylder mest dernede.
Det er vi glade for at regeringen har taget op meget hurtigt, og derfor har vi dette lovforslag, som vi behandler i dag.
Der er indtil videre ikke kommet en konkret henvendelse
fra UNHCR, så vidt jeg har fået oplyst, om, hvor mange vi skal tage og hvornår.
Fra Det Radikale Venstres side har det været oplagt hele tiden, at der ikke skal sættes et antal år på, for i en borgerkrig eller en fordrivelseskrig eller en etnisk udrensning, som vi ser dernede, er det helt klart, at vi skal tage en stor del af den opgave på vores skuldre, i særdeleshed i nærområderne, hvor vi allerede er godt i gang, men også, hvis det kommer dertil, at vi skal gøre noget herhjemme.
Loven giver den dispensation fra de sædvanlige asylregler, som gør det muligt netop at tage flygtninge til Danmark for kort tid, og giver dem flere rettigheder, end de ville få ved at sidde i Sandholmlejren og vente på en asylbehandling, som UNHCR jo netop opfordrer til at man ikke foretager.
Jeg mener bestemt, at vi har lært af bosnierloven.
Det er vigtigt for Det Radikale Venstre, at vi arbejder for, at de vilkår, som flygtninge får med denne lov, bliver gode, at der bliver en smidig adgang til arbejdsmarkedet og til skolesystemet.
Derfor vil vi naturligvis også følge op på disse udsagn under udvalgsbehandlingen, som kommer efter første behandling her i dag, for netop at tilsikre, at denne smidighed også bliver effektueret.
Det er alle interesseret i, og jeg er helt enig med hr. Melchior i, at det er en vigtig forudsætning for, at vi kan gøre denne midlertidige parkering så gunstig for de pågældende mennesker som overhovedet muligt.
I debatten i offentligheden, men også i debatten tidligere her i dag har der været talt meget om, at det er vigtigt med en god integration for at sikre en god repatriering.
Vi lægger vægt på i Det Radikale Venstre, at opfordringen fra UNHCR har været om midlertidigt ophold
, men selvfølgelig skal de pågældende, der måtte komme her efter denne lov, have så gode og gunstige vilkår som overhovedet muligt, så de kan få et helt liv, så længe de er her.
Det lægger vi meget vægt på i Det Radikale Venstre.
Arne Melchior (CD), 1999-04-16:
Jeg kan ikke lide ordet parkering.
Når man parkerer noget eller nogen, så skal de forholde sig i ro og stilhed.
Så drejer man nøglen om.
Så er motoren stille.
Disse mennesker skal ikke på parkering, men på aktivering, alt efter hvordan deres helbred og muligheder er.
Hvis det er mennesker, der kan og vil noget, så skal de have frihed til at gøre det.
De har oplevet ondt nok.
Hvorfor parkering?
Og er det virkelig vokset på hr. Svanes ager, det
her med, at de skal søge hver sjette måned?
Hvem er det godt for?
Hvem er det, der ikke tør give dem de to år på en hånd?
Det kan da ikke være Det Radikale Venstres mening.
Jeg tror heller ikke, at det er de fleste Socialdemokraters mening.
Det er nogle teknokraters mening.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-04-16:
Nu er det selvfølgelig særdeles menneskeligt og naturligt, at når man ser mennesker i nød, så siger man: Hvordan kan vi hjælpe de her mennesker?
Så er der en tendens til, at man siger: Jamen hvad kan vi gøre?
Og alt, hvad der kan gøres, siger vi så ja til.
Men det er jo ikke den rigtige måde.
Vi skal lige stoppe op og tænke over, om vi gør det på den rigtige måde, og hvordan vi eventuelt kan hjælpe endnu bedre end det, der er foreslået.
Jeg kender udmærket godt hr. Svanes udgangspunkt, og derfor vil jeg spørge hr. Svane, om ikke det virker lidt forunderligt, at regeringen har stillet, kan vi sige, to muligheder op for at hjælpe.
Den ene mulighed er at hjælpe i nærområdet, sørge for, at de tusindvis af mennesker får de mest basale nødvendigheder dækket.
Det har de bedt
Folketingets Finansudvalg
om 180 mio. kr. til.
De har selv skønnet, at for det beløb kan man hjælpe 20.000 mennesker til de basale fornødenheder i forskellige flygtningelejre, primært i Albanien.
Over for det står den anden mulighed, regeringen har stillet op: det her lovforslag om, at vi skal tage 1.500 mennesker og deres familier her til landet, nogle af dem er syge, gamle, for et beløb på 158 mio. kr. plus det, der kommer til, for en seksmånedersperiode.
Altså umiddelbart siger man jo: Jamen for de 158 mio. kr. kunne der faktisk hjælpes ret meget i nærområdet til mange flere mennesker end 1.500.
Henrik Svane (RV), 1999-04-16:
Jeg har ikke et ønske om at pikere CD's ordfører med ordet parkering.
Når jeg bruger det ord, er det det midlertidige, jeg oversætter til parkering.
Det betyder ikke, at de skal sidde uvirksomme hen, hvilket jeg også synes fremgår af loven og dens bemærkninger at der ikke er tale om.
Med hensyn til den midlertidige opholdstilladelse, som skal gentages efter seks måneder,
har man jo helt klart i regeringens forslag lagt sig op ad den måde, man gjorde det på, da man lavede bosnierloven i sin tid.
Det var en særlig situation, som vi nu desværre ser gentaget, at der er et stort behov for på kort tid tilsyneladende at skulle modtage et stort antal flygtninge.
Det er også derfor, man gentager, at sagsbehandlingen for de folks vedkommende, der ønsker at søge asyl, venter 24 måneder, bl.a. for at vores asylsystem, selve behandlingen af de mange ansøgninger, i givet fald ikke skulle bryde sammen.
Det ønsker ingen af os.
Derfor kan man ikke bare lige sige, at ved at sende flere penge derned kan man klare den indsats.
Det vil naturligvis være dyrere, hvis det er folk, der kræver en særlig omsorg, hospitalsbehandling eller andre ting, når de er her i landet.
Det er jo derfor, vi løser meget mere ved at tage dem herop end ved bare at prøve at løse det hele dernede.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-04-16:
Nogle af de her 1.500 personer er i givet fald syge, gamle, som har et særligt behov, men så kommer deres familier, som muligvis udgør langt den største del af de mennesker, der kommer, med herop ifølge lovforslaget.
Det er så, hvad det er.
Så har jeg spurgt indenrigsministeren lige præcis om det
: Hvis nu det virkelig drejede sig om at hjælpe så mange mennesker som overhovedet muligt for de midler, vi nu stiller til rådighed, også mennesker, som har behov for lægehjælp, stiller man så de containere f.eks. med felthospitaler fra forsvaret, fra Beredskabsstyrelsen, som indenrigsministeren jo også har ansvaret for, til rådighed for nærområdet, så man kan hjælpe de mennesker i nærområdet?
Dér vil man i givet fald jo også kunne hjælpe flere end dem, man først skal til at hente herop og køre ind i det danske system for at hjælpe dem her i landet.
Dér har svaret fra indenrigsministeren indtil nu været: Nej, det gør man ikke.
Det er de andre to muligheder, man har spillet på: de 180 mio. kr. til nærområdet - dem har vi sagt ja til - og at tage 1.500 mennesker her til landet.
Men at hjælpe mennesker i nærområdet, som er syge, som har behov for medicinhjælp osv., via de her felthospitaler var jo også en mulighed.
Henrik Svane (RV), 1999-04-16:
Jeg har et naivt håb - det er utrolig naivt - om, at Dansk Folkeparti på et tidspunkt vil gå aktivt ind for at hjælpe de folk, der virkelig er i nød.
I min ordveksling med fru Pia Kjærsgaard for et øjeblik siden var det helt tydeligt, at man fra Dansk Folkepartis side ikke ønsker at hjælpe folk heroppe.
Det er det, der ligger bag de spørgsmål, jeg også hører hr. Kristian Thulesen Dahl stille mig.
Jeg synes, vi skal lytte til, hvad UNHCR beder os om, og kommer anmodningen om at tage folk herop, der er særlig nødstedte, så gør vi det, når vi får den her lov gennemført, og det er jeg stolt af at der er udsigt til at vi får.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-04-16:
Min anke går lidt på, at man forsøger at opstille sådan et billede af, at regeringen har fundet de vises sten med hensyn til, hvordan man skal hjælpe, og så kan vi partier sige ja eller nej, og hvis vi siger nej til nogle af de metoder, som regeringen vælger, er det, fordi vi ikke vil hjælpe mennesker i nød.
Og det er jo forkert.
Hvis man vil hjælpe syge mennesker, mennesker, der har behov for medicin, mennesker, der har behov for lægehjælp, så er der altså her en vej til at gøre det, så man hjælper relativt mange mennesker for de midler, der skal bruges til at sætte aktionen i værk.
Så får vi svaret: Nej.
Det undrer os, og derfor er mit spørgsmål til den radikale ordfører: Hvorfor er det ikke noget, man har taget i anvendelse?
Hvorfor er det ikke noget, man har sat i værk?
Jeg har forstået på organisationen Læger uden Grænser, at det er noget, de også har efterlyst, og at de faktisk stiller sig til rådighed netop for at gøre de her ting.
Henrik Svane (RV), 1999-04-16:
Jeg synes, at vi skal stoppe den her diskussion, helt klart, jeg vil ikke deltage i den.
Jeg mener, det er vigtigt, at Danmark gør sig klar med denne lov, hvis der bryder så meget løs, at man har behov for fra UNHCR's side, at Danmark tager et særligt kontingent af folk, der har det svært.
Hr. Thulesen Dahl mente, at regeringen måske har fundet de vises sten.
Det tror jeg såmænd ikke regeringen har.
Det er bl.a. derfor, vi debatterer de her ting.
Og i de forskellige ordføreres taler er der kommet forskellige opfordringer til regeringen, som vi naturligvis vil tage med ind i en drøftelse under udvalgsarbejdet.
Det kan da godt være, at regeringen på nogle områder bliver klogere, så loven bliver endnu bedre, og det håber jeg så også vil kunne medføre - og det var mit naive håb - at Dansk Folkeparti til sidst kunne tænkes at ville stemme for lovforslaget.
Pernille Frahm (SF), 1999-04-16:
Jeg har allerede nævnt nogle markante forskelle mellem det lovforslag, vi har her, og bosnierloven.
Dels er vi blevet nogle erfaringer rigere, og det skulle gerne fremgå af det, vi laver, og dels var bosnierne i en anden situation end de flygtninge, vi nu skal forholde os til.
Der er også en tredje markant forskel, nemlig at SF blev indbudt til forhandlinger af den borgerlige regering, da den udarbejdede forslaget.
Hvis man havde valgt at invitere SF og
måske også Enhedslisten til forhandlinger
, mens man udarbejdede dette forslag, kunne det være, at det havde båret præg deraf og dermed også fået en noget anden behandling.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-04-16:
Ja, men så kommer der altså en anden udgift oveni, så de 158 mio. kr., ministeren opererer med, er vist et absolut mindstetal.
Men det gør åbenbart overhovedet ikke noget indtryk, at sagen jo er, at for hver gang vi hjælper én her i landet, kan vi efter regeringens egne beregninger, som er forelagt Folketingets Finansudvalg, hjælpe 40 i nærområdet.
Der er stadig mange, mange tusinde mennesker, som har behov for selv de mest basale ting nede i nærområdet, og dem må vi da først hjælpe - de store masser, havde jeg nær sagt - før vi snakker om at tage 1.500 herop.
Mit spørgsmål er: Nu fokuserer man meget på at hjælpe personer, der har behov for lægehjælp.
O.k., hvis det er det, det drejer sig om, kan jeg fortælle indenrigsministeren, at for ganske få dage siden havde TV 2 et indslag, hvor man beskrev muligheden for at bringe containere indeholdende hospitalsudstyr til området, og nogle læger sagde, at de var parat til at rejse med for at bemande de felthospitaler og dermed give den hurtige lægehjælp, som så mange mennesker har behov for, i nærområdet.
Søren Søndergaard (EL), 1999-04-16:
Med hensyn til spørgsmålet om hurtighed er problemet altså, at det går i hvert fald så langsomt, at Makedonien følte sig nødsaget til at udsende en meddelelse om, at nu lukkede man for tilstrømningen til Makedonien, medmindre man fik nogle aftaler om, at folk kunne komme videre.
Det var helt afgørende, at man hurtigt kunne melde ud - ikke med en præcis lov og ikke om, hvor folk skulle indkvarteres i Danmark, og hvad ved jeg, men at man hurtigt kunne melde ud: Vi vil løse det problem for jer.
Vi forstår godt, at I ikke kan sidde med det problem, der består i en enorm flygtningestrøm af kosovaalbanere.
Det var altså det, der gik noget langsomt.
Så forstår jeg på indenrigsministeren, at den formulering om, at man ved meddelelse af nye opholdstilladelser skal lægge vægt på, om den pågældende udlænding har mulighed for at tage ophold i nærområdet til Kosova, i virkeligheden handler om, at det skal indgå i en repatrieringsordning for, hvordan de bedst kommer tilbage.
Hvis det er det, ministeren mener, og vi kan få skrevet ind, at det er en frivillig sag, er det noget helt andet, og så vil jeg godt indrømme, at så har vi fuldstændig misforstået det.
Hvis ministeren kan bekræfte det, vil jeg være meget glad.
Dorte Bennedsen (S), 1999-04-16:
Hr. Thulesen Dahl var heroppe for jeg ved ikke hvilken gang for at spørge, om det ikke påvirkede os, at man kunne hjælpe flere for de samme penge i nærområdet end her i Danmark.
Det, der påvirker os i denne sammenhæng, er vores pligt til at hjælpe på kort og lang sigt
, og den, der skal definere, hvilken hjælp der er bedst, er efter vore begreber UNHCR's højkommissær, som har bedt os om at hjælpe i nærområdet og har givet udtryk for, at hun meget gerne ser, at vi også tager imod flygtninge i de vesteuropæiske lande, fordi der er behov for det.
Det påvirker os.