Brian Mikkelsen (KF), 2000-04-05:
Tak for de mange pæne ord.
Intentionerne er vi jo enige om.
Jeg synes også, jeg vil sige - og det er specielt henvendt til ministeren og ministerens embedsmænd - at den kunstneriske udførelse af det her forslag er uhyre ringe.
Uhyre ringe.
Man lægger op til et bombastisk forslag, hvor man fjerner KVU-uddannelsen i mange dele af Danmark stik imod den intention, som var fremlagt i Folketingssalen.
Sagen om regionalisering og debat om placering af uddannelsesinstitutioner har vi haft et utal af gange i Folketingssalen, senest i forbindelse med institutionsredegørelserne, hvor beskeden til ministeren og ministeriet var klar og tydelig, fuldstændig klokkeklar: Der skulle tages regionale hensyn.
Da vi første gang fik præsenteret forslaget fra ministeriets side og fra ministerens side, var der ikke taget regionale hensyn.
Beskeden fra ministeren var klar nok: samtaler, møder, præsentation, det her handlede om kvalitet.
Det er jo et flot nøgleord - hvem kan modsætte sig det?
Specielt ikke en konservativ, som bliver ved med at tale om kvalitet og kvalitet og kvalitet.
Der er jo ikke nogen af Folketingets partier, som ikke taler om kvalitet.
Men det er ikke to modstridende interesser at tale om kvalitet og tage regionale hensyn, så derfor: Uhyre ringe kunstnerisk udførelse af det her forslag.
Nr. 3: Man kan også godt føle sig lidt som drengen i Kejserens nye klæder,
når man diskuterer det her.
Der bliver talt om forlagt undervisning.
der er blevet gjort noget for, de tre skoler og områder, som jeg har besøgt inden for de 2 sidste uger
Det er Tønder, det er Bornholm, og det er Holbæk, og jeg har været på alle skolerne.
Der er man ikke tilfreds med det her resultat, det skal man lige huske på.
Det er selvfølgelig bedre end ingenting, og det er et fremskridt, men man er ikke tilfreds med resultatet.
Og hvorfor er man ikke det?
Fordi forlagt undervisning ikke er tilstrækkeligt for skolerne, fordi man fra værtsskolen, den store skole, så at sige med et enkelt knips med fingeren kan rende fra den aftale.
på moderhandelsskolen.
Man har ikke selv selvstændig beføjelse til at produktudvikle den uddannelse, man har på skolen, og det er ikke tilfredsstillende, og det er stik imod den intention, som Folketinget har pålagt ministeren om at tage regionale hensyn.
Det er derfor, at der er indignation hos mange af Folketingets partier, det er derfor, at der er indignation over magtens arrogance hos mange af Folketingets politikere, når man taler om det her, og det er derfor, at denne her sag, hvor lille man end fra ministeriets side synes, den kan være,
har skabt en sådan furore rundtomkring, for det er klart, at der er flere formål med uddannelse.
Det er at sikre det enkelte individ nogle kvalifikationer og nogle kundskaber, nogle kompetencer, så han eller hun kan klare sig, men det er også at sikre samfundet, at det har nogle muligheder for at rykke, ja, rykke fremad.
Men uddannelsespolitik er altså også en mulighed for at tilbyde flest muligt en uddannelse, og det er almindelig logik, almindelig intuition, at når man skal deltage i en ungdomsuddannelse, når man er 16, 17, 18, 19 år, så betyder transport selvfølgelig utrolig meget. Så hvis man skal tage langt hen til en anden uddannelse, betyder det for det første sandsynligvis, at færre vil tage en ungdomsuddannelse, og for det andet, at man vil opleve, at mange vil flytte, hvis de ville tage den uddannelse, og det betyder jo så, at områder, som ikke kan tilbyde KVU-uddannelsen, vil miste identitet og profil.
Det betyder, at man rykker folk væk fra yderområderne i Danmark - vi er et lille land i forvejen.
Man rykker altså folk væk fra Vestjylland, fra Nordjylland, fra Sønderjylland, fra Nordvestsjælland, fra Lolland-Falster, fra Bornholm, fordi man centraliserer uddannelserne.
Og så kan man tale nok så meget om forlagt undervisning, som man efterhånden er blevet presset til, selv om det jo ikke var intentionen, skal vi lige huske, fra ministeriets side, i hvert fald i starten, med så meget forlagt undervisning, men det er jo o.k.
Vi må også se på det konkrete resultat, og det er også blevet bedre.
Men vi må tænke på, at de skoler, som har fået en forlagt undervisning, bestemt ikke er tilfredse.
Jeg nævnte som eksempel, at jeg var i Tønder sidste mandag, hvor man står og ryster på hovedet af det her, hvor man mener, at den behandling, man har fået, også af ministeriets embedsmænd, er ekstrem arrogant.
Ekstrem arrogant.
Man tror, at det er Guds gave til menneskeheden, at man får en forlagt undervisning.
Det er det selvfølgelig ikke, og det er derfor, at det her forslag stadig væk er relevant.
Det er derfor, at jeg vil gøre opmærksom på, at der var et flertal af Folketingets partier, som udtrykte forståelse for intentionen bag forslaget om, at der skal tages regionale hensyn, når man fordeler uddannelse.
Jeg må sige, at jeg opfatter hele kvalitetsdiskussionen som en bortledningsmanøvre.
Det minder mig om den historie om Ali Baba og de fyrretyve røvere, som jeg tit læser for børnene hjemme i min familie - den kender de fleste her i salen: Ali Baba kommer ind med sine røvere bag stenmuren i bjerget og siger det her berømte sesam-ord, og vores ven står udenfor og hører det berømte sesam-ord: Sesam sesam, luk dig op!
Sådan bruger man også kvalitetsdiskussionen her.
For om nogen vil forslagsstillerne da gerne have kvalitet i KVU-uddannelserne, om nogen vil alle Folketingets partier da gerne have kvalitet, om nogen har mit eget parti og undertegnede selv talt om kvalitet i uddannelserne.
det her opfattes som en slags tilfældighedsplaceringsspil, hvor man har siddet i efteråret ved hjælp af forskellige rumlerier i ministeriet og tilfældigt placeret nogle af de her uddannelser.
Man hører nogle af de her historier - det tror jeg mange af ordførerne har ulejliget sig med - om, hvordan man på mange af de forbigåede skoler, både tekniske skoler og handelsskoler, som tilfældigvis ligger i udkantsområderne og tilfældigvis ligger sådan lidt uden for livets landevej, virkelig har nursed og cared for at udvikle gode KVU-uddannelser.
Selvfølgelig skulle der barberes ned, og selvfølgelig skulle der være færre KVU-uddannelser, men på mange af de skoler, som er blevet overset, og som man bevidst har forbigået fra ministerens side - og jeg mener bevidst, for hele diskussionen har været der gennem et stykke tid - har man haft veludviklede uddannelser.
Ministeren nævnte selv heroppefra, at vi har langt over 150 gymnasier - jeg tror ikke, det er 150 gymnasier; vi har lidt under dét i Danmark - som har mulighed for at tilbyde forskellige linjer, forskellige fag, og de er ikke af samme kvalitet alle sammen.
Sådan bør det selvfølgelig også være på KVU-uddannelsesniveauet, hvis man sikrer sig, at der er et objektivt kvalitetsparameter.
Lad os tage to eksempler.
Nu skal vi jo ikke behandle enkeltskoler her, men jeg vil godt tage Tønder og Bornholm som eksempel, så tager vi ikke den tredje med; dér er jeg lidt inhabil.
Men lad os tage de to af dem.
Der er mange andre skoler; Esbjerg er et glimrende eksempel på en skole, der ikke har fået konstruktøruddannelsen, på trods af at det er landets femtestørste by, og på trods af at det er et udviklende område.
Man fik ikke - og jeg gentager: man fik ikke - fra ministeriets side og ministerens side muligheden for at få turisme som en KVU-uddannelse på øen.
Det har så udviklet sig siden hen ved, at man har lavet en aftale med Lyngby
Handelsskole
Det kan godt være, at ministeriet har været med som mellemmand og presset lidt, men det er nu de to skoler, der selv har aftalt det.
Og på Bornholm føler man sig ikke tilfreds med den aftale, fordi man er på herrens mark, og fordi man kan risikere, at den aftale bliver brudt bare lige sådan uden videre, og det vil sige, at man ikke har fået en selvstændig uddannelsesprofil, at man ikke har fået en selvstændig identitet på øen.
Og dér er uddannelser jo netop så vigtige for udviklingen af et lokalområde; det er vigtigt, at man har
nogle uddannelsesmuligheder, at man kan få de unge til at blive i området, at de kan udvikle sig, finde kærester og blive boende, og hvad det ellers hedder.
Derfor er det ikke godt nok, det her.
Det har man ikke i dag.
I dag lever man kun på noget for nogle af de store skoler i nogle af de store byer.