Lene Espersen (KF), 1998-11-25:
Jeg vil også gerne indledningsvis kvittere for, at vi i Folketinget nu får en mulighed for at drøfte de mere generelle og overordnede strategier for fiskerierhvervet.
Vi havde gerne set en redegørelsesdebat allerede i sidste folketingssamling.
Den blev afbrudt, uden at det var fiskeriministerens skyld, af et folketingsvalg.
Men jeg synes, det er vigtigt, at vi får en mulighed for at høre, hvad partierne vil sådan lidt mere generelt og overordnet strategisk, når det gælder fremtiden for dansk fiskeri.
Jeg vil da også gerne kvittere for, at ministeren tager det gode initiativ at samle lovgivningen i én lov.
Det tror jeg er godt helt overordnet set.
Men som overordnet mål for den konservative fiskeripolitik synes jeg alligevel, det er værd allerede fra starten af at understrege, at vi ønsker, at erhvervet skal forblive sundt og også økonomisk selvbærende.
Med andre ord ønsker Det Konservative Folkeparti, at fiskerierhvervet får så fornuftige og fleksible rammer, at der er en reel mulighed for at give rimelige økonomiske forhold for alle led i erhvervet.
Det er for os
Og jeg tror faktisk også, at det, at erhvervet er økonomisk levedygtigt, er med til at skabe en bestandsmæssig bæredygtighed.
De to ting hænger nemlig sammen.
Men jeg synes, at den fiskeripolitiske redegørelse har mange pæne hensigter især indledningsvis i beskrivelserne af, hvad der allerede er foretaget, om alt det regeringen synes er positivt, og hvad man vil arbejde for.
Jeg synes blot ikke, at redegørelsen indeholder tilstrækkeligt med initiativer til at sikre fremtiden for dansk fiskeri.
Der mangler simpelt hen for meget konkret på de områder, hvor det i dag er helt åbenlyst, at der mangler nye tiltag.
Og det sted, jeg egentlig godt vil starte, er i forhold til EU.
De flerårige flådeprogrammer er af afgørende betydning for, at tillid og troværdighed til den fælles fiskeripolitik i EU fastholdes.
Jeg synes derfor, det er utrolig beklageligt at kunne registrere, at man fortsat ikke gør tilstrækkeligt for at sikre, at alle EU-landene overholder reglerne.
Jeg har selv fået udfærdiget en tabel sådan ved egen hjælp, som viser lidt om, hvordan de andre lande egentlig udvikler sig kapacitetsmæssigt.
For Irlands vedkommende har 8 fartøjer alene udvidet kapaciteten med 154 pct., tonnagen med 42 pct. For Skotland og Shetland er de tilsvarende tal på hk 120 pct. og på tonnage 88 pct.
Den tabel vil jeg sende over for at få ministerens kommentar.
Grunden til, at jeg tager den frem, er faktisk, at jeg synes, der er et helt overordnet problem, hvis man vedtager fælles regler, og der så er lande, der ikke efterlever dem.
Og jeg synes, det er helt afgørende, at fiskeriministeren her i Folketinget giver et løfte om, at man i forhold til fiskerikommissær Bonino gang på gang vil understrege, at de her regler skal overholdes.
Ligeledes har vi jo også et par hængepartier i forhold
til EU for nærværende.
Det, jeg har lyst til at tage fat på, er satellitovervågningen, som jo altså fortsat ikke er fuldt ud implementeret i de øvrige fiskerinationer.
I Danmark er vi gået i gang.
Og selv om vi som parti var modstander af satellitovervågningen, er vi ikke ude på at ville skabe anarki.
Vi accepterer selvfølgelig, at vi må efterleve de regler, der er vedtaget, også dem, vi ikke bryder os om.
Fiskeriministeren lovede mig under en tidligere debat, at man ville sikre, at bl.a. tredjelande som Norge og Færøerne fik satellitter samtidig med os.
Det var under en debat i Folketinget torsdag den 7. november 1996.
Det, jeg nu kan se der sker, er, at Norge får lov at udskyde deres implementering af satellitovervågningen med lidt over et års tid.
Og jeg vil derfor spørge ministeren, om han er parat til nu at love Folketinget, at nordmændenes absolut sidste deadline er ultimo 1999, ellers er der lukket for al adgang til EU-farvande.
Det synes jeg er vigtigt at få påpeget, for det er for mig at se altafgørende, hvis fiskerne skal have tillid til, at vi politikere arbejder i deres interesse, at vi så også sikrer, at alle lande overholder de aftaler, vi indgår, og som jo også har begrænsninger for danske fiskere.
Jeg vil godt holde mere fast i diskussionen om kapacitet, for efter min mening er det helt store problem med dansk fiskeripolitik for øjeblikket, at vi ikke sørger for at gøre dansk fiskeri konkurrencedygtigt set i forhold til, hvad der sker i udlandet.
Jeg synes ikke, vi gør tilstrækkeligt for at sikre, at vores fiskeflåde moderniseres, og slet ikke nok for at den fornys.
De sidste par år er der sket lidt.
Der har været en del modernisering, men vi står stadig væk i den situation, at den gennemsnitlige flådealder er omkring 30 år.
Og det er efter min mening et klart signal om, at der er behov for fornyelse af fiskeflåden.
Som jeg påpegede over for den socialdemokratiske ordfører, viser de seneste tal, at den samlede danske fiskeflåde, med den takt vi kører nu, er fornyet om 100 år.
Hvilke andre erhverv ville acceptere, at fornyelse af et erhverv skete med 100 års forsinkelse?
Jeg synes ikke, vi kan være det bekendt.
På moderniseringstakten går det lidt hurtigere; her vil det tage 40 år at have hele flåden fornyet.
Der er muligvis mange årsager til, at tingene går så tungt herhjemme.
Men efter min mening skyldes det to forhold.
For det første at der er alt for restriktive regler for sammenlægning af kapacitet.
Sådan som reglerne er i dag, mister man jo kapacitet, hvis man slår to både sammen, under alle omstændigheder, også selv om vi har overholdt vores nedskæring af kapaciteten helt generelt i forhold til EU.
For det andet mangler der efter min mening også noget helt andet, og det er en klarere sammenhæng mellem den førte kapacitetspolitik og reguleringspolitikken.
Det siger jo sig selv, at der ikke er ret mange, der ønsker at gå ud og søge investeringer på et trecifret millionbeløb i et nyt skib, hvis indkomstmulighederne end ikke på det overordnede plan er til at budgettere.
Og dér tror jeg altså vi må erkende, at hvis vi vil have
en fornyelse og en modernisering af flåden, sådan som alle ordførere siger gang på gang, så bliver vi altså også nødt til at give fiskerne en vis sikkerhed for en indtægt, så den investering kan forrentes.
Jeg synes også, det her er værd at påpege, at i andre lande er man jo ikke, om man så må sige, så tilbageholdende, som man er i Danmark. Jeg nævnte før en tabel, men jeg kunne også sige, at man i Irland for øjeblikket er ved at bygge en supertrawler, der er 142 m lang.
Det er vist det, man normalt kalder en oceandamper.
Det bringer mig så til næste overordnede princip, og dér er jeg sådan set meget enig i det, ministeren skriver, og det drejer sig om værditilvækst.
Hvis fiskeri skal have en mulighed for at overleve i den internationale konkurrence, er det vigtigt, at der kommer værditilvækst i alle led af erhvervet.
Dér bliver vi nødt til at erkende, at hvis vi vil have bedre priser for de landinger, vi lægger i danske havne, bliver man også nødt til at specialisere sig.
Det drejer sig om at have de rigtige mængder, de rigtige størrelser, og de skal leveres på det rigtige tidspunkt.
Ellers får man ikke en bedre pris for det.
Og det betyder altså også, at vi må indstille os på, at flåden må ændre udseende i takt med det, som markedet efterspørger.
Det tror jeg er meget vigtigt, hvis den her værditilvækst ellers skal bære nogen vægt.
Til sidst vil jeg godt komme ind på noget omkring den fremtidige regulering.
Det nuværende system er jo først og fremmest baseret på mængder og kvoter, og der er for mig at se ingen tvivl om, at det er noget af det, der er skyld i, at fiskeriet i dag ikke er bæredygtigt på den rigtige måde
, forstået på den måde, at der indimellem er et stort spild af ressourcer, bl.a. ved udsmid, og det betyder så igen, at der bliver dårlig rentabilitet i hele erhvervet. Dér tror jeg, at udgangspunktet må være, at vi skal have mere fleksibilitet ind.
Der er mange, mange forskellige måder - vi har været inde på individuelle omsættelige kvoter, men noget af det, jeg synes er værd at slå et slag for, er årsmængder.
Og dér ved vi, at der har været et forsøg med årsmængdefiskeri i Østersøen, og jeg må så også sige, at jeg egentlig var glad, da fiskeriministeren i sin redegørelse nævnte årsmængder som måder at give fiskeriet mere fleksibilitet på.
Desværre synes jeg ikke, at ministerens fine tilkendegivelser har vist sig i praksis, for på trods af, at ministeren faktisk også i den redegørelse, der blev lavet i 1997, skrev dette, er der ikke sket særlig meget i sagen.
Reguleringsudvalget har jo siddet og arbejdet med det her, og vi ved jo, at der er en arbejdsgruppe; den bliver nævnt på side 14 i redegørelsen.
De har faktisk siddet og lavet en indstilling til den fremtidige regulering.
Den indstilling ved jeg er afleveret til ministeren med første udkast af den redegørelsen, vi diskuterer i dag.
Jeg synes i hvert fald, det er vigtigt at få det budskab frem, at hvis årsmængdefiskeriet skal være en succes, er der ingen tvivl om, at man skal skabe bedre vilkår, end der er i dag.
I 1998 var det sådan, at et fartøj på over 10 m blev tilbudt maks. 115 ton, men hvis man førte rationsfiskeri - og vi ved jo, hvilke problemer der kan være i det - jamen så kunne man opnå den samme mængde ved at fiske i en 4-6 måneder, og så er det jo klart, at så bliver det ikke nogen succes.
Faktisk skal man nok, hvis vi taler om både, der er over 10 m, op på en årlig torskekvote på omkring 160 ton, for at det økonomisk overhovedet kan løbe rundt.
Jeg kan desværre ikke nå mere; jeg ville gerne have været inde på et par ting mere, men helt overordnet synes jeg, at der mangler nogle mere klare tilkendegivelser om, hvad det er, man vil, for at sikre dansk fiskeri fremover.