Poul Nyrup Rasmussen (S), 2000-11-30:
Først vil jeg sige tak til initiativtagerne til denne forespørgsel, for det tema, der nu tages fat på, berører i virkeligheden en af de allerallerstørste visioner for vores europæiske samarbejde, vi har stået over for.
Tænk engang, debatten handler om at forene tre afgørende linjer, der har så stor betydning for befolkningens fremtid i hele vor del af verden.
Det er freden, det er miljøet, det er jobbene - det er fremtiden.
Det nye er også, som initiativtageren til forespørgslen var inde på, at miljøet nu står over for et nyt gennembrud, miljøet står over for en integration i sektorpolitikkerne i EU på alle centrale områder, og både miljøministeren og jeg har haft lejlighed til med Folketingets Miljøudvalg at tegne linjerne op og følge linjerne til dørs i masser af topmøder gennem det seneste års tid.
Jeg er glad for, at forespørgslen her også er kombineret med EU's udvidelse, for vi ved jo godt alle sammen, at ansøgerlandene Polen, Ungarn, Tjekkiet, de baltiske lande, ja, dem alle står foran omfattende tilpasningsprocesser.
Jeg ser derfor ligesom forespørgerne en dyb interesse i, at Danmark er en frontkæmper i at forene de tre hensyn: et nyt helt Europa, et miljømæssigt bæredygtigt Europa og også i bredere forstand bæredygtigt lig med flere job, større stabilitet.
Vi har siden Murens fald været aktive forkæmpere for, at de central- og østeuropæiske lande kan komme ind i det europæiske samarbejde.
Det er vi stadig.
Vi ser udvidelsen som en chance, der er fuldstændig enestående, som vi ikke må lade gå fra os.
Jeg vil derfor gerne i det meste af mit indlæg her samle mig om udvidelsesaspektet og gøre et par enkelte miljøbetragtninger, idet miljø- og energiministeren så vil redegøre nærmere for miljøaspekterne i forbindelse med udvidelsen.
Men lad mig først komme med den henvisning til Københavnskriterierne, som jeg synes Danmark også fortjener.
Tænk engang, at vi var det land, der havde formandskabet på det tidspunkt, hvor udvidelsesprocessen i virkeligheden blev sat i gang, når det kommer til det historiske punkt; Københavnskriterierne i 1993 er omdrejningspunktet for udvidelsesprocessen.
Og tænk engang, at selv om ingen af ansøgerlandene i dag opfylder samtlige kriterier fra København, er det dog en fantastisk forandring, der er blevet gennemgået.
Ser vi på landene enkeltvis, kan vi se, at det ene kapitel efter det andet i alt det EU-samarbejde, vi har bygget op, nu ser ud
til at være gennemgået og sat på plads
Og jeg oplever i hvert fald stadig en stor entusiasme i ansøgerlandenes kreds både på parlamentsniveau, på regeringsniveau og blandt langt, langt de fleste mennesker i ansøgerlandene.
Vi skal selvfølgelig også huske på, at ansøgerlandene kan yde et værdifuldt bidrag til, at de store miljøproblemer nu ser ud til at kunne komme under kontrol lige fra spørgsmålet om klassisk forurening til spørgsmålet om de store og gammeldags atomkraftværker, som vi jo ofte beskæftiger os med her i salen og i miljøarbejdet, og over til det fremadrettede nyteknologiske instrument, vi har, til at få styr på miljøproblemerne.
I lyset af de fremskridt, ansøgerlandene gør i deres reformproces og ved forhandlingsbordet, har Kommissionen nu lagt op til en strategi for afslutning af tiltrædelsesforhandlingerne.
Ved at følge den strategi, Kommissionen lægger op til, at forhandlingerne med de bedst forberedte lande vil kunne afsluttes i løbet af år 2002, synes jeg, vi har en god og realistisk ambition foran os.
Regeringen hilser Kommissionens udspil velkommen.
Jeg synes, det er gennemarbejdet, jeg synes, det er konkret, og jeg kan også mærke på ansøgerlandene til EU, at det er blevet opfattet sådan hos dem.
Omvendt er det selvfølgelig lige så vigtigt, at vi fra vores side gør vores hjemmearbejde færdigt.
Jeg mener derfor stadig væk, at den allerallervigtigste opgave i Nice om ganske få dage er at gøre EU klar til den udvidelsesproces.
Det gælder de ændringer i institutionernes måde at arbejde på, vi skal igennem med, og det gælder de sidste måder at beslutte på, vi også skal have bragt på plads i Nice.
Nicetraktaten skal blive udvidelsestraktaten.
Det er det, der kan samle, det er det, der giver perspektiv
Vores strategi for udvidelsen er klar, den danske linje fastholdes lige fra 1993 og frem igennem alle årene; vi ønsker, at udvidelsen er en proces, hvor alle ansøgerlande deltager på lige fod, og målet er den hurtigst mulige udvidelse.
Vi yder selv, vil jeg gerne understrege, fra dansk side
en stor, stor indsats gennem vores Øststøtte, der understøtter landene i at opfylde kriterierne, og også på miljøområdet, hvor Danmark er en betydelig donor.
De fremskridt for miljøet, der er sket i ansøgerlandene og vil ske i de kommende år, vil betyde et bedre miljø i hele Europa til gavn for os alle. Måske er det især i de ansøgerlande, der ligger tættest på os, vi ser de største fremskridt, også de største muligheder for en dansk indsats.
Er det ikke tankevækkende, at Danmark er nr. 2 efter Kommissionen, når det gælder miljøstøtte, når det gælder miljøindsats i de nye ansøgerlande? Jeg synes godt, vi kan være vores indsats bekendt.
Det viser med al ønskelig tydelighed, at Danmark forstår at blive hørt og bliver hørt og får indflydelse
, hvis vi selv vil det.