Poul Nødgaard (DF), 1999-12-15:
Jeg skal gøre det ganske kort.
Der er tale om en forhøjelse på omkring 23 pct. i forhold til det nuværende lønniveau for folketingsmedlemmer og ministre, og set i lyset af de kommende overenskomstforhandlinger, hvor både vismændene og økonomiministeren har udtalt, at der må lægges op til meget lave lønstigninger, så er det tidspunkt, Folketinget gennemfører de her forhøjelser på, det mest ugunstige.
Den del, der vedrører boligdelen, således at vores gode jyske folketingsmedlemmer og andre, der bor i en vis afstand fra hovedstaden, har mulighed for at have en ordentlig, anstændig bolig i København, er bestemt en del, vi støtter, og den grænse, der er lagt op til, at man kan leje noget for op til omkring 50.000 kr., har vi overhovedet ikke nogen problemer med.
Men med hensyn til den øvrige del, det såkaldte omkostningstillæg til folketingsmedlemmer, altså de 45.000 kr. til samtlige folketingsmedlemmer, ligger det sådan, hvad jeg også sagde ved førstebehandlingen, at vi synes, det er mere rigtigt, at man får dækket også andre udgifter end boligudgifterne efter regning, således at disse udgifter bliver synlige.
Og i forbindelse med arbejdet i Udvalget for Forretningsordenen, kunne et af medlemmerne dér oplyse, at han havde en meget, meget stor kørselsudgift, fordi de offentlige transportmidler ikke har kunnet benyttes ud til vælgermøder og lignende, og der synes jeg, at det er ret og rimeligt, at et folketingsmedlem nøjagtig ligesom en lønmodtager må føre en kørebog, og når året er gået, trækker man det antal kilometer, man har kørt, fra over skatteministerens konto, altså over selvangivelsen.
Det er der så tilsyneladende ikke stemning for.
Jeg synes bare, at det var et godt forslag.
Så havde vi én gang for alle fået sat hele omkostningsproblematikken på skinner, således at folketingsmedlemmerne nøjagtig på samme måde, som andre borgere må synliggøre deres udgifter, skulle gøre det. Så med hensyn til ministerpensionerne vil jeg også gerne udtrykke det positivt og sige til finansministeren, at vi er glade for den del af forslaget, der bygger på, at ingen dansk minister kan opnå pension før det 60. år.
Vi synes også, det er positivt og rimeligt, at en minister, der har påtaget sig det job at måtte afskrive alt, hvad pågældende har i hænderne - for sådan er reglerne nu engang i dette land, at man ikke må have noget som helst ved siden af - gives en ordentlig, god efterlønsordning. At vi måske nok synes, at forhøjelsen af ministerpensionerne ligesom for folketingsmedlemmerne, er kommet op i for højt et plan, er så en anden sag. Jeg vil lige afslutningsvis sige, at ved første behandling syntes jeg, at det var en idé, at vi måske udsatte det her forslag til engang i det nye år.
Men jeg må sige, at alle de spørgsmål, der er stillet i Udvalget for Forretningsordenen, er besvaret til punkt og prikke. Så er der jo egentlig ikke noget belæg for at udsætte sagen, og derfor vil vi i Dansk Folkeparti bestemt ikke kræve, at den her sag kommer tilbage til Udvalget for Forretningsordenen
, og vi vil ej heller stille krav om, at vi udskyder den til foråret. Hvad enten man kan lide lovforslagene eller ej - det kan vi altså ikke - så må det være rimeligt, at man tager en beslutning her og nu, inden jul.
Hvis der havde været nogle helt specifikke, konkrete ting, som hverken finansministeren eller Udvalget for Forretningsordenen havde besvaret, eller vi kunne sige, at det var nogle dinglende svar, der var givet, så havde situationen naturligvis været en anden. Med disse bemærkninger vil vi bare sige, at vi er indstillet på, at de her lovforslag køres igennem Folketinget inden nytår.