Anne Baastrup (SF), 2002-01-11:
Det kan godt være, at det her lovforslag er teknisk indviklet, men det er relativt væsentligt i hvert fald for nogle mennesker.
Det er jo sådan, at det er et lovforslag, der til dels baserer sig på en gennemførelse af en forordning, der drejer sig om forlængelse af visum og muligheden for at anerkende visum i Danmark inden for EU-landene.
Det element støtter SF.
Det andet element er noget mere interessant.
Det drejer sig om, hvorvidt danske myndigheder uden videre skal lægge til grund, hvad andre myndigheder har truffet af beslutning
om udsendelse
Det er direktivet om gensidig anerkendelse af afgørelser om udsendelse af tredjelandsstatsborgere.
Overskriften for direktivet er jo, at vi nu simpelt hen skal passe på, hvis det drejer sig om en alvorlig, konkret trussel mod den offentlige orden eller den nationale sikkerhed.
Og hvad er det så for nogle mennesker?
Det er mennesker, der kan idømmes en straf på 1 år.
De er en alvorlig trussel for de forskellige EU-lande, det må vi gøre noget ved.
Og det har man så gjort i det her direktiv.
Det er helt klart, at det her direktiv jo er baseret på et ønske om virkelig at slå med den store hammer.
Men samtidig har man også i udarbejdelsen af direktivet forsøgt alvorligt at tage hensyn til de konventioner, som EU-landene traditionelt tilslutter sig, flygtningekonventionen, de grundlæggende frihedsrettigheder. Man lægger også op til, at der skal være mulighed for at anke en afgørelse.
Men hvis man så læser den måde, som integrationsministeren og også den forhenværende indenrigsminister har forsøgt at omskrive det her direktiv til et lovforslag på, så er det efter min bedste overbevisning ikke en ordentlig måde at gennemføre direktivet på.
Hvis det drejer sig om flygtninge, så står der jo udtrykkeligt i bemærkningerne med hensyn til ankeadgangen, at den ikke uden videre og normalt giver opsættende virkning.
Det betyder, at på baggrund af en ekstern myndighed, på baggrund af et andet lands beslutning lægges den beslutning på det tidspunkt til grund af de danske myndigheder.
Så sker udsendelsen, og så kan man så efterfølgende klage over, at man har tilsidesat reglerne i flygtningekonventionen eller andet.
Jeg har i hvert fald svært ved at læse det her lovforslag på anden måde.
Noget, der også har undret mig, men det er sådan en generel undren, når det drejer sig om udlændingelovgivning, er, hvor grundlovens § 63 er henne.
Den handler om, at man har mulighed for at klage til domstolene.
Den mulighed har man jo under ingen omstændigheder i det her lovforslag.
Den mulighed har man, når det drejer sig om, at man ifølge Justitsministeriets regler skal udsendes til afsoning eller dom i et andet land.
Så får man automatisk tilbud, sådan som
jeg har forstået praksis, om at få forelagt sagen om udsendelse - og det er så til et EU-land - for de danske domstole netop under henvisning til grundlovens § 63.
Jeg er opmærksom på, at man har henvisninger til beskyttelsesbestemmelserne i § 33.
Jeg er opmærksom på, at man hele tiden sådan i udformningen af bestemmelsen har prøvet at skrive sig ud af de her problemer, men efter min bedste overbevisning er den måde, man har forsøgt at skrive det her direktiv om til dansk ret på, altså ikke god nok. Vi vil bruge udvalgsarbejdet til at få gennemarbejdet de problemer, som jeg efter min bedste overbevisning må se er der, og hvis det er sådan, at vi ikke kan støtte den del af lovforslaget, vil jeg så opfordre et flertal i Retsudvalget til, at vi får splittet lovforslaget op, således at vi kan fordele os efter holdninger.