Jørn Jespersen (SF), 2000-03-28:
Der er jo en evigt tilbagevendende diskussion om problemer med indtjening osv. i landbruget, men lad os prøve at se tingene i et lidt større perspektiv, nogle årtier tilbage.
Hvad er situationen i dansk og for den sags skyld vesteuropæisk landbrug og fødevareproduktion?
Den er, at vi har den ene fødevareskandale efter den anden. Vi har kogalskab, dioxin og alle mulige sundhedsfarlige bakterier som salmonella, campylobacter, burgerbakterier osv., vi har pesticidproblemer med både vore fødevarer og vort grundvand, og vi ser flere og flere aromastoffer og andre tilsætningsstoffer i basisfødevarer.
Vi har i det hele taget meget store problemer med kvaliteten af vore fødevarer.
Samtidig er den måde, man driver landbrug på i Danmark og de øvrige vesteuropæiske lande, meget skadelig for vores miljø og natur.
Bestanden af harer og agerhøns er faldet til det halve i løbet af de sidste 6 år, vi har store problemer med sammenhængen mellem landbrugspolitikken og folkesundheden, og endelig har vi skævvredet markedet til ugunst for den tredje verden.
Der er stort set ikke ét eneste argument, der taler for at fortsætte den nuværende udvikling.
Der har simpelt hen været en helt forkert strategi i dansk landbrug, og den er desværre i meget stort omfang blevet bakket op af et politisk flertal.
Det har været en strategi, der har handlet om industrielt baceret masseproduktion af standardvarer, og så længe man ønsker at fortsætte den strategi, har man også bundet sig selv til en situation, hvor landbruget er i en permanent indkomstklemme, og hvor vi andre skal blive ved med at hører på al den jammer.
Derfor er der kun to muligheder: enten at indstille sig på, at sådan er det, eller at lægge strategien grundlæggende om.
Jeg mener, at vi skal lægge strategien grundlæggende om, for dermed slipper vi også for en masse af den støtte, som jeg allerede har været inde på.
Jeg nævnte tallet 20 mia. kr. som det gennemsnitlige støttebeløb, og for at illustrere det yderligere for hr. Christian Mejdahl, der har fattet en vis interesse for emnet, kan jeg sige, at sidste år steg eksportrestitutionerne også til mere end det dobbelte, så vi skulle af med ca. 3½ mia. kr. bare for at komme af med overskudsproduktionen af bl.a. svin og sukker.
Det er fuldstændig absurd, at man først giver støtte til at producere en overproduktion og dernæst giver støtte til at afsætte den.
Det er det glade vanvid.
Jeg har forståelse for, at regeringen arbejder med en ny redegørelse, og jeg glæder mig selvfølgelig til at se den, når den kommer.
Vi ønsker en ny strategi, der bygger på det, man kunne kalde det dobbelte kvalitetsbegreb: kvalitet i produktet med hensyn til smag, udseende osv., men også kvalitet i den bagvedliggende produktionsproces, der tager hensyn til miljø og bæredygtighed, også internationalt.
Til det brug kunne man f.eks. forestille sig at der blev udarbejdet en egentlig produktorienteret fødevarepolitik i lighed med den, vi har på miljøområdet, altså med fokus på alle faser i produktionsprocessen: produktion af råvarer, forarbejdning, distribution, detailhandel og forbrugere.
Man kunne identificere aktørerne i alle leddene og kortlægge, hvilke muligheder der er for at give incitamenter og fjerne barrierer med henblik på øget kvalitet både i selve produktet og i produktionsprocessen.
Så vil jeg også gerne pege på behovet for at få integreret miljøet i landbrugs- og fiskeripolitikken.
Det er et af de områder, der står allersvagest, og jeg går ud fra, at den nuværende fødevareminister som tidligere kommissær på området har en stor interesse her.
Der er et ganske stort forbedringspotentiale, hvad angår integrationen.
EU-udvidelsen har været nævnt, og der er et desperat behov for, at man gør sig tanker om, hvordan man sikrer en udvidelse, som ikke får katastrofale følger for landbruget i optagelseslandene.
Det gælder både den sociale situation og beskæftigelsen, men det gælder i høj grad også miljøkonsekvenserne.
Hvis vi får skubbet ansøgerlandene i retning af vores eget intensive landbrug, vil det virkelig være et meget stort skridt i den forkerte retning.
Det er klart, som det har været nævnt af andre ordførere, at der er brug for en meget offensiv dansk politik over for EU.
Hvidbogen om fødevaresikkerhed er et godt grundlag for det, og den tidligere fødevareminister har lavet et udspil, og jeg er sikker på, at den nuværende vil bakke det meget aktivt op, og vi vil meget gerne bidrage til at lægge et pres på systemet.
Med hensyn til øget brug af offentliggørelse af kontrolresultater har vi hæftet os ved, at fødevareministeren allerede har brugt midlet over for restauranter og bagere osv.
Det synes vi er godt, men det kan bruges langt mere offensivt og målrettet på en lang række andre områder, og det håber vi også regeringen vil gøre sig nogle overvejelser om.
Så har vi med glæde bemærket, at den nye fødevareminister har sat fokus på lokal produktion og lokal forsyning med f.eks. økologiske fødevarer. I dag er det jo sådan i FDB f.eks., at selv om æbleplantagen kun ligger en halv kilometer fra et stort supermarked, skal frugten absolut køres til centrallageret i Albertslund og køres tilbage igen, og det er ud fra enhver betragtning vanvittigt.
På engelsk har man et udtryk, der hedder food miles, dvs. hvor mange miles en given fødevare og alle dens komponenter har rejst, før den er kommet frem til forbrugerne.
Har man et tilsvarende begreb i det danske Fødevareministerium?
Hvis man ikke har det, skulle man måske se at få det, så man kunne arbejde med problemstillingen.
Endelig vil jeg gerne nævne behovet for at modvirke monopoldannelse.
Det kunne måske være en idé, at regeringen lagde op til at få en egentlig leverandørpolitik fra detailhandelens side, sådan at de store kæder, der jo har absolut monopol, havde mere loyalitet over for små producenter, der i virkeligheden skaber muligheden for et bredt udbud, i stedet for, som vi også har set eksempler på, at slå dem ihjel, så snart de er blevet rimelig store.