Karen Jespersen (S), 2000-05-16:
Til Centrum-Demokraternes ordfører kan jeg sige, at jeg har i hvert fald gjort det nu med udgangspunkt i det oplæg, der netop er blevet offentliggjort fra »Det skæve Danmark«, som jo havde årsmøde i fredags, og jeg så reelt først udspillet dér.
Det har jeg så som det første bedt embedsmændene i Indenrigsministeriet om at gennemgå nøje, også fordi vi planlægger nogle møder sammen med »Det skæve Danmark«, fordi de faktisk har lavet et ret godt og gennemarbejdet stykke arbejde.
Så det er sådan set et meget godt udgangspunkt for at give dem en ordentlig tilbagemelding og se på nogle af de ting, de har foreslået dér, men også som et afsæt til sådan nogle overvejelser om, hvorvidt der er behov for at skulle give sig i kast med et lidt større analysearbejde.
Jeg tror altså for så vidt næsten altid, man ville kunne påstå, at der er behov for det, fordi det er så indviklet et puslespil at få bloktilskud, udligningsordninger og særlige tilskud til at gå op i en højere enhed.
Så jeg tror, det ville være underligt, hvis det ikke rykkede lidt i én for at komme til se på de systemer.
Men jeg er tilbageholdende med at love mere i dag, end at vi nu er startet med udspillet fra »Det skæve Danmark«, fordi det er en ordentlig mundfuld at gå i gang med.
Til Venstres ordfører kan jeg sige, at det jo er sådan, at i forbindelse med en regionalpolitisk redegørelse bliver der nedsat et tværministerielt udvalg.
Jeg er også meget enig i, at er der noget, der skriger på et arbejde på tværs af ministerierne, jamen så er det den her udvikling, fordi den handler om uddannelsesinstitutioner, erhvervspolitik osv. osv., præcis som det blev beskrevet. Spørgsmålet er så at finde en forpligtende form for et samarbejde, men jeg vil meget gerne sige, at det vil jeg gå videre med og se, hvad jeg kan gøre ved, fordi jeg mener, at det er en meget vigtig nøgle til at se mærkbare resultater på de områder her, der er blevet efterlyst.
Det, vi nu skal behandle her, er et forslag til folketingsbeslutning om en aktiv europæisk flygtningepolitik, som på mange måder er i overensstemmelse med regeringens holdning.
Når regeringen alligevel ikke kan støtte beslutningsforslaget, hænger det sammen med to ting: For det første er der allerede drøftelser i gang inden for EU, der drejer sig om de problemer, der bliver taget op i beslutningsforslaget, og derfor er det faktisk ikke særlig hensigtsmæssigt at begynde at tage de initiativer, der nævnes i beslutningsforslaget.
Det ville i bedste fald måske se lidt underligt ud.
For det andet er det også sådan, at de øvrige EU-lande i forbindelse med Amsterdamtraktaten har forpligtet sig til at drøfte de problemer som led i det almindelige EU-samarbejde under det, der hedder søjle 1, det vil altså sige det overstatslige samarbejde.
Og efter regeringens opfattelse er der ikke nogen udsigt til, at de øvrige EU-lande vil gå ind i et mellemstatsligt samarbejde som det, der bliver foreslået i beslutningsforslaget.
Nu er det jo sådan, at Danmark som bekendt har taget forbehold over for det overstatslige samarbejde om asyl og indvandring, og vores forbehold indebærer, at vi deltager i drøftelserne mellem EU-landene, men ikke i vedtagelserne, som heller ikke er bindende for os.
Men hvis de øvrige lande accepterer det, så vil vi efterfølgende kunne beslutte at tilslutte os vedtagelserne på det mellemstatslige grundlag. Og det er jo så altså de rammer, vi fra dansk side har valgt for vores deltagelse i EU-samarbejdet om flygtningepolitik; men i praksis indebærer det jo, at regeringen kun kan love at arbejde for udviklingen i EU, men hvor vi jo selvfølgelig ikke har den samme vægt, i og med at vi ikke deltager i det overstatslige samarbejde. Jeg kan sige uddybende om de her punkter, at når det drejer sig om de to første initiativer, der er nævnt i beslutningsforslaget, dem, der drejer sig om en frivillig aftale om fordeling af flygtninge mellem EU-landene og en aftale om økonomisk byrdefordeling mellem EU-landene i tilfælde af akut krise i nærområde, så er det jo sådan, som jeg lige har sagt, at de stemmer sådan set godt overens med regeringens tanker på det område.
Og det er da også sådan i Amsterdamtraktaten i artikel 63, nr. 2, litra b, at der er skabt hjemmel til vedtagelse af foranstaltninger til fremme af en ligelig fordeling mellem medlemsstaterne af indsatsen med hensyn til modtagelse af flygtninge og fordrevne og følgerne af det. I EU har det spørgsmål også været drøftet inden for de seneste år, herunder særlig efter at Amsterdamtraktaten trådte i kraft den 1. maj sidste år.
Det kom især til udtryk på topmødet i Tampere i oktober sidste år, hvor Det Europæiske Råd i konklusionerne for mødet indtrængende opfordrede til, at man når til enighed om spørgsmålet om midlertidig beskyttelse for fordrevne personer på grundlag af solidaritet mellem medlemsstaterne.
Som nævnt i beslutningsforslaget opfordrede
Det Europæiske Råd i den forbindelse Kommissionen til at undersøge mulighederne for, at en eller anden form for finansiel reserve stilles til rådighed i situationer ved tilstrømning af flygtninge med henblik på midlertidig beskyttelse.
Denne opfordring har ført til, at Europa-Kommissionen i januar i år har fremsat et forslag om etableringen af en europæisk flygtningefond.
Formålet med forslaget er at støtte og fremme medlemslandenes indsats for at modtage flygtninge og fordrevne personer for at bidrage til en mere ligelig fordeling af indsatsen på det her område.
Flygtningefonden skal først og fremmest yde økonomisk støtte til medlemsstaternes foranstaltninger vedrørende modtagelsesforhold og asylprocedurer, integration samt eventuelt frivillig repatriering af flygtninge og mennesker, der er fordrevne.
Og det er jo så ikke et eksempel på, at EU allerede er i gang med nogle af de foranstaltninger, der bliver foreslået i beslutningsforslaget.
Der er også i Amsterdamtraktaten indsat en udtrykkelig hjemmel til at vedtage minimumsstandarder for midlertidig beskyttelse af fordrevne fra tredje lande, der ikke kan vende tilbage til deres hjemland, og for mennesker, der i øvrigt har behov for international beskyttelse.
Jeg er bekendt med, at et nyt forslag om midlertidig beskyttelse er forestående.
Forslaget afløser et tidligere forslag, der blev drøftet på mellemstatsligt niveau før Amsterdamtraktaten.
Det tredje initiativ, der nævnes i beslutningsforslaget, vedrører en generel aftale mellem landene i Europa om flygtningepolitik, herunder modtagelse af flygtninge uden for Europa.
Denne mere generelle aftale bør ifølge forslagsstillerne ideelt set gælde for akutte flygtningeproblemer, uanset hvor på kloden de opstår.
Der er her tale om, at de deltagende lande over for UNHCR skal forpligte sig til årligt at modtage et vist antal flygtninge uden for Europa.
Forslagsstillerne ser gerne, at det er EU, der tager initiativ til en sådan mellemstatslig aftale, som andre lande skal kunne tilslutte sig.
Også det stemmer godt overens med regeringens politik, men det er regeringens politik i videst muligt omfang at hjælpe i nærområderne, uanset hvor en flygtningekrise måtte opstå.
Danmark yder denne hjælp såvel via UNHCR som andre internationale organisationer og ngo'er, ligesom vi også via vores bilaterale bistand yder støtte i oprindelseslande og i transitlande.
Det er imidlertid klart, at der i en række tilfælde vil være behov for at kunne genbosætte flygtninge uden for nærområder.
Det behov afspejler sig netop i, at en række lande, deriblandt Danmark, har stillet og stiller en årlig flygtningekvote til rådighed for UNHCR.
Det samme gør sig gældende i bl.a. Finland, Norge og Sverige.
Det finder regeringen rimeligt, og den ordning skal fortsætte.
Noget andet er, at der ikke er lagt op til at forhøje flygtningekvoten.
Det drøftede vi forleden i forbindelse med et andet beslutningsforslag, nr. B 141.
Danmark arbejder aktivt for, at flere lande skal tilslutte sig denne genbosætningsordning, samt at der i den forbindelse ydes økonomisk støtte til nye modtagerlande, i det omfang det er relevant.
Inden for EU arbejdes der med tilsvarende initiativer og projekter, hvilket Danmark også deltager i.
Det sker eksempelvis gennem en række fælles handlingsplaner om asyl og indvandring over for de lande, hvorfra flest asylansøgere og indvandrere indrejser i EU.
Handlingsplanerne har til formål at påvirke de årsager, der får mennesker til at forlade deres hjemland.
Arbejdet med handlingsplanerne sker i samarbejde med bl.a. UNHCR.
Set på baggrund af det samlede arbejde, der foregår i EU i dag, bl.a. forslaget om en europæisk flygtningefond, som tager udgangspunkt i det overstatslige samarbejde og handlingsplanerne med forslag til tiltag i bestemte lande uden for Europa, må en nøgtern vurdering således føre til, at et dansk forslag om, at EU skal tage initiativ til en mellemstatslig ordning om byrdefordeling i tilfælde af masseflugt og til kvoter i forhold til UNHCR, ikke har mulighed for at vinde tilslutning i de andre EU-lande. Vi må ikke glemme, at de øvrige EU-lande drøfter spørgsmålet om flygtninge m.v. inden for det overstatslige samarbejde, et samarbejde, som Danmark nu har taget forbehold over for, hvorfor et forslag om mellemstatslige ordninger af de andre lande må anses som et dansk forsøg på at skrue tiden tilbage til før Amsterdamtraktaten.
Det er bl.a. baggrunden for, at regeringen ikke kan tilslutte sig forslaget.