Charlotte Fischer (RV), 2006-04-28:
Det her beslutningsforslag fra Enhedslisten rejser en vigtig diskussion om det boligsociale problem, der er i Danmark, og der er ingen tvivl om, at der er et problem.
Vi har et stort antal borgere med meget små indkomster.
Det handler både om kontanthjælpsloftet og starthjælpen, og begge ting er noget, som vi i Det Radikale Venstre kæmper for at få afskaffet.
Det andet er, at specielt i storbyerne og specielt i København mangler der boliger til folk med små indkomster.
Alt sammen gør, at vi selvfølgelig har et reelt problem på det her område.
Spørgsmålet er, hvad løsningen er på det her problem, og det er der, vejene skilles noget.
En løsning er at bygge mere, og det mener vi at vi har været med til med den boligaftale, vi indgik sidste år, hvor vi fortsætter med at få penge kanaliseret ind i mere nybyggeri.
Det er nu engang en del af løsningen på det her.
Vi kan glæde os over, at København også sætter fut i det hele og slås for at få opført de her billige boliger, der er så meget brug for.
Det tredje er spørgsmålet om, hvorvidt vi kan sprede de mennesker med boligsociale problemer i et større antal boliger, forskellige typer boliger.
Det gælder både private udlejningsboliger, og det gælder også andelsboliger, hvor der er anvisningsret i dag.
Det er to forskellige ting, og specielt når der er tale om privat udlejningsbyggeri, som er privat-privat, kan man ikke, hvis man overhovedet mener noget med den private ejendomsret, bare gå ind og lave samme typer regler.
Jeg er ikke jurist og kan derfor heller ikke afgøre, om det sådan i snæver juridisk forstand er ekspropriation, hvis man med tilbagevirkende kraft pludselig siger, at nu skal private udlejere stille en fjerdedel af deres lejemål til rådighed for kommunal anvisning.
Men på en eller anden måde må jeg nok sige, at det føles lidt som ekspropriation.
Derfor skal vi finde nogle andre veje.
Jeg tror heller ikke voldsomt meget på de frivillige aftaler.
Så det er nok heller ikke løsningen på lang sigt.
Vi synes helt fundamentalt, at det er i orden, og at det bør være sådan, at det offentlige går ind og stiller krav om anvisning, når det offentlige støtter privat lejebyggeri.
Vi vil være de første til at bringe op, når vi skal til at genforhandle en boligaftale, at vi synes, det er helt naturligt, at man bringer sådan et krav med ind.
Vi synes også, man skal gå i dialog med de private udlejere.
Er det i virkeligheden andre ting end penge, der er problemet?
For vi synes heller ikke, at de skal sådan forgyldes til op over begge ører for at få adgang til det her, men måske er det andre ting.
Og vi er meget fordomsfri på det her område.
Ejendomsforeningen Danmark har peget på, at man måske skulle sige, at anviste lejere fik muligheden for at bo på prøve.
Vi siger ikke, det er facit, men vi siger, at hvis vi skal løse de her problemer, ser vi gerne helt fordomsfrit på, hvad der kunne være af andre instrumenter.
Jeg vil bare pege på, at hvis anvisningen i forhold til private udlejere fungerer dårligt, så fungerer den slet, slet ikke i forhold til andelsboligerne, som ikke er en del af diskussionen i dag.
Jeg har tidligere stillet et spørgsmål til økonomiog erhvervsministeren og fået det svar, at ingen kommuner i landet bruger anvisningsretten til andelsboliger.
Det gælder både der, hvor der er mulighed for frivillige aftaler, og det gælder der, hvor der er en pligt for kommunerne til det i forbindelse med nye tilsagn om opførelse af private andelsboliger.
Der fungerer den heller ikke.
I virkeligheden mener jeg, at det er et område at kigge på, fordi det også ville være en god idé at kunne anvise til andelsboligerne.
Men kommunerne siger, det er for dyrt.
Andelsboligforeningerne vil sådan set gerne.
Nogle siger, det administrativt er tungt, men situationen er, at det simpelt hen ikke fungerer.
For mig at se
er konklusionen, at enten skal de her ordninger aflives, eller også skal de laves om, for man kan ikke have ordninger, der ikke virker.
Men lige den løsning, som Enhedslisten har lagt frem, kan vi ikke støtte.