Holger K. Nielsen (SF), 2006-01-26:
Nu vil Folketinget om ikke så længe stemme for, at vi skal fortsætte vores militære engagement i Irak.
Og som vi, der var imod den, sagde dengang, har det jo vist sig, at der ikke er skabt mere stabilitet, tværtimod.
Situationen er blevet forværret med hensyn til terroraktioner, med hensyn til uro, med hensyn til at få skabt en stabilisering af situationen.
Det er jo derfor, som det også blev fremført ved førstebehandlingen, at den militære tilstedeværelse, den militære besættelse af Irak, i højere grad er en del af problemet end en del af løsningen.
Det er jo derfor, at det er positivt, at De Radikale og Socialdemokraterne langt om længe – det har taget sin tid, må jeg sige – er kommet frem til, at det har været en fejlagtig strategi at være en del af denne militære besættelse.
Vi har fået en trusselvurdering fra Forsvarets Efterretningstjeneste, som fuldstændig entydigt siger, at det går værre og værre.
Vi kan se, hvordan vanskelighederne tårner sig op.
Det har jo noget at gøre med, at man ikke kan skabe demokrati ovenfra ved hjælp af militær.
Men i det her land fortsætter man.
Det er jo i højere grad den amerikanske udenrigspolitik, som den danske regering er underlagt.
Så længe George W. Bush ønsker, at vi skal være med i den her militære besættelse, så længe vil det her Folketing bidrage til det.
Hr. Per Kaalund har været inde på et par eksempler på, hvordan man i udvalget har besvaret vores spørgsmål.
Lad mig tage et andet fuldstændig tilfældigt eksempel, som jeg har valgt ud.
Det er spørgsmål nr. 97, der lyder som følger: »Har Irak-krigen efter regeringens opfattelse øget eller mindsket konfliktniveauet generelt i Mellemøsten?«
Hvad svarer man?
Man svarer, at det er regeringens opfattelse, at etableringen af et frit og demokratisk Irak vil medvirke til at fremme stabiliteten i Irak og i regionen og hermed generelt bidrage til at svække den internationale terrortrussel.
Det er jo et fuldstændig vanvittigt svar; et ikkesvar på et spørgsmål, hvor vi spørger, om det har mindsket konfliktniveauet, og hvor man svarer, at man tror, at det vil mindskes på et eller andet tidspunkt.
Sådan er det jo hele vejen igennem, at det er umuligt at få en ordentlig diskussion i det her land om denne situation, hvor Danmark for første gang i mange hundrede år har erklæret krig mod et andet land.
Så kører debatten overfladisk, uden reel diskussion og med et automatflertal her i Folketinget, som bare forlænger den her politik, den her forfejlede politik.
Det er dybt, dybt deprimerende og i stik modstrid med, hvad man ser i andre lande.
I USA er der en stor, seriøs diskussion i den amerikanske kongres; i Storbritannien er der en seriøs diskussion, i en række af de andre lande er der en seriøs diskussion.
I det her land kører det på det her fuldstændig overfladiske niveau, hvor regeringen, fordi den ved, at den har flertallet, bare kan svare, som tilfældet er her.
Det er jo interessant.
Nu stillede hr. Hans Kristian Skibby en række forslag til venstrefløjen vedrørende vores modstand imod det her.
Det er jo interessant – og det synes jeg også at vælgerne skal vide – at det, som fremgår af FE's trusselsvurdering, er, at konsekvensen af det, vi ser, er, at der sker en tiltagende islamisering af det irakiske samfund, at fundamentalistiske islamister får mere og mere indflydelse.
Så står Dansk Folkeparti, som jo aldrig tøver med at ville klynge enhver muslim, der har begået et cykeltyveri, op i en lygtepæl her i Danmark, og siger, at det er frihed, at der sker en stigende islamisering, når det foregår i Irak.
Det er da interessant, at Dansk Folkeparti i den grad støtter en krig, der fremmer den fundamentalistiske islamisme i Mellemøsten, og at Dansk Folkeparti mener, at det skaber større stabilitet.
Det synes jeg da at vi i hvert fald skal huske, næste gang vi snakker om, hvordan Dansk Folkeparti hetzer imod muslimer her i Danmark, nemlig at man faktisk er med i en krig, hvor man er villig til at medvirke til drab på tusindvis af civile irakere med det resultat, at den fundamentalistiske islamisme får mere fremgang.
Men sådan er der så meget, det er jo ikke alt, der hænger sammen i Dansk Folkepartis hoveder, og det er i hvert fald det, der fuldstændig er tilfældet her.
Lige en enkelt ting, et spørgsmål til forsvarsministeren, som handler om, at der jo har været en diskussion om udsendelsesperioden for de danske soldater.
Her i august blev der lavet nogle undersøgelser af de psykiske konsekvenser for de danske udsendte soldater.
Det viste sig, at der var sket en forværring af efterveerne hos dem.
Jeg ved, at Hærens Konstabel- og Korporalforening har været meget optaget af længden af udsendelsesperioden, som hidtil har været 6 måneder.
De mener, at den længde gør, at det er meget vanskeligt at få det til at hænge sammen for dem.
Jeg kan forstå af et af svarene, at det er noget, man vurderer i Forsvarsministeriet.
Jeg vil høre, om vi ikke godt kunne få – det tror jeg at mange af de soldater er optaget af – en melding om, hvad holdningen er hos ministeren med hensyn til det her.
For det, som vi har fået at vide, er, at det med den tid er et ganske, ganske vigtigt spørgsmål.
Man siger, at 4 måneder vil gøre det noget bedre for dem, fordi de også har en udannelsesperiode, før de kommer ud, og de har en periode efter.
Jeg vil godt spørge helt positivt, om man kan få en melding om, hvordan ministeren selv forholder sig til det.
I hvert fald kan vi konstatere, at automatflertallet her i Folketinget er der.
Dansk Folkeparti støtter regeringen, heldigvis er De Radikale og Socialdemokraterne blevet klogere; det har taget sin tid.
Det har taget alt, alt for lang tid, før de blev klogere, men bedre sent end aldrig.