runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ritt Bjerregaard (S), 2004-03-25:
I december måned var ministeren til samråd i Fødevareudvalget, og ved den lejlighed fortalte fødevareministeren, hvordan hun havde til hensigt at udmønte den fælles landbrugspolitik.
Der var flere af os i udvalget, der efterlyste, hvordan ministeren havde tænkt sig at inddrage Folketinget, på hvilken måde ministeren ville drøfte de forslag, hun havde, men ministeren mente, at det var nok, at hun på et lukket samråd fortalte, hvad hun var blevet enig med Dansk Landbrug om.
Med andre ord var ministeren ikke indstillet på, at befolkningen skulle inddrages, og slet ikke, at partierne skulle have nogen mulighed for i en åben og demokratisk debat at diskutere disse ting.
Det er en arrogance, som det er svært at forstå at regeringen vil udvise, og det viser en ligegladhed med Folketinget, som jo kun beror på, at regeringen er sikker på, at Dansk Folkeparti uden krav vil støtte en sådan handling.
Det er derfor, oppositionen har været nødt til at benytte sig af muligheden for at få denne forespørgsel her i dag.
Besvarelse
Det er sådan, at enhver minister skal have et mandat i Europaudvalget, og det har fødevareministeren selvfølgelig også skullet have, og ved den lejlighed er der et lukket møde i Europaudvalget.
Derudover har der været et lukket samråd i Fødevareudvalget, og det er den demokratiske behandling, der har været af det her forslag.
Jeg er sikker på, at hr. Thor Gunnar Kofoed også synes, at det faktisk ikke er tilfredsstillende for en demokratisk behandling.
Der må selvfølgelig flere drøftelser til, og der må større åbenhed omkring en så vidtgående beslutning.
Hvad enten man nu kalder det det ene eller det andet, så er vi altså tilbage ved, at vi fortsat skal udbetale meget stor støtte til dansk landbrug.
Jeg troede egentlig, at vi var enige om, at den støtte skulle afskaffes.
Ganske vist kunne hr. Henrik Vestergaard ikke helt komme igennem med sine udmærkede ideer på Venstres landsmøde, men det har dog alligevel været sådan, at det plejer at være et af de retoriske udtryk, Venstre har, at de også synes, at vi skal af med støtten.
Tænk jeg som troede, at hr. Henrik Vestergaard var sådan en rigtig modig mand, som ligefrem havde turdet komme med mere vidtgående forslag på Venstres landsmøde, hvilket jeg da ærlig talt synes var meget flot.
Så må man jo nogle gange finde sig i, at man ikke kan få det hele igennem.
Det kender vi jo alle sammen.
Så det var egentlig ment som en ros til hr. Henrik
Vestergaard, og jeg kan da helt bekræfte, at vi syntes, det var et meget godt forslag, han havde, og vi mener fortsat, at støtten skal afvikles.
Thor Gunnar Kofoed (V), 2004-03-25:
Jamen jeg kan godt bekræfte, at det er uden national medfinansiering, at man har de penge i artikel 69, men i modsætning til alle andre støttemidler, som er bredt ud over et meget større område, så tages de her midler fra et meget snævert område, hvor der kan være meget få landmænd, der indbetaler, og en enkelt landmand kan søge om at få disse midler.
Derfor er støtteordning i denne her forstand en skævvridningsmodel.
I det hele taget fatter jeg slet ikke, at vi skal til at indarbejde et nyt støttesystem, når vi rent faktisk er ved at afvikle de her støttesystemer.
Det er sådan set imod vores politik, at vi skal udvikle et helt nyt støttesystem for at fremme bestemte politiske interesser.
Derfor er denne her artikel 69 alt for snæver til, at den kan bruges, og det er vi sådan set ganske udmærket tilfredse med i Venstre.
Ritt Bjerregaard (S), 2004-03-25:
Jeg tror ikke, der er nogen, der overhovedet har antydet, at der er foregået noget forkert.
Jeg har konstateret, at Dansk Folkeparti, som fører kampagne på, at vi skal ud af EU, og som overhovedet ikke kan lide, hvad der foregår, har givet ministeren et mandat til at fortsætte de landbrugsstøtteordninger, som tager 50 pct. af budgettet i EU.
Det må jeg sige har undret mig, men sådan har det været, og et flertal er et flertal.
Det betyder ikke, at jeg ikke synes, det ville have været klogt af ministeren at prøve at få et bredere flertal bag udmøntningen, og jeg er sikker på, at ministeren kunne have drøftet det med flere partier, og det behøvede ikke kun at være Socialdemokratiet, det kunne have været andre partier.
Ole Vagn Christensen (S), 2004-03-25:
Jeg mener, at det, man gør, er, at man graver sin egen grav, og at man er på vej til at grave den for dansk landbrug.
Har man virkelig et så kortsigtet syn, altså at det, det drejer sig om, er, at penge er den eneste måde, man kan hjælpe mennesker på?
Tror man ikke på - ligesom man har gjort i mange år med FEOGA-støtte og forskellige andre initiativer, der er blevet taget inden for vore fødevarevirksomheder, hvilket har udviklet dem til at være noget unikt i verden - at det også er nødvendigt, at disse penge kommer fra områderne?
Men jeg forstår, at det altså ikke er Venstres holdning at være med til at skabe ny udvikling, nye muligheder, men tværtimod at holde sig på det bagstræberiske plan.
Thor Gunnar Kofoed (V), 2004-03-25:
Jeg forklarer det gerne igen for hr. Ole Vagn Christensen.
Det, vi har talt om, er en afkobling af støtten.
Produktionerne skal ikke have støtte, og efter min mening skal sådan noget som økologisk produktion heller ikke have støtte.
Det skal også kunne klare sig på markedsbetingelser.
Man bliver ved med at kalde det landbrugsstøtte.
De regler har de levet efter.
Så kan man ikke, fordi der kommer en ny politik i Europa, være uansvarlig og lade disse mennesker i stikken og lade dem gå fra hus og hjem, fordi man lige pludselig har en anden politik Der må jeg takke det flertal i Folketinget, der har vist
en ansvarlighed og været med til at foreslå dette forslag til vedtagelse, der er flertal for.
Line Barfod (EL), 2004-03-25:
Det har været en svær fødsel at få det her lovforslag igennem Folketinget, så vi i dag står med et forslag, der kan vedtages.
Og jeg må indrømme, at den forundring, vi gav udtryk for under førstebehandlingen af forslaget vedrørende beskæftigelsesministerens holdninger til en effektiv lov mod forskelsbehandling på arbejdsmarkedet, ikke er mindre her ved andenbehandlingen.
Det er ganske vist, at vi langt om længe er nået til det punkt, hvor beskæftigelsesministeren har følt sig tvunget til at stille et ændringsforslag om at gøre Institut for Menneskerettigheder til klageorgan i sager om forskelsbehandling på arbejdsmarkedet.
, af uransagelige grunde gælder denne klagemulighed kun for udvalgte grupper af dem, der er omfattet af loven mod forskelsbehandling, nemlig for folk, der bliver udsat for forskelsbehandling på grund af race eller etnisk oprindelse.
Hvad er den dybere logik i, at vi kommer til at stå med en lov mod forskelsbehandling på arbejdsmarkedet på grund af hudfarve, religion, tro, politisk anskuelse, seksuel orientering, national eller social oprindelse, race eller etnisk oprindelse, men ikke vil give de samme klage- og sagsbehandlingsmuligheder til alle de grupper, der kan udsættes for forskelsbehandling?
Hvorfor vil beskæftigelsesministeren ikke tage skridtet fuldt ud?
Hvad har de mennesker, der udsættes for forskelsbehandling på grund af hudfarve, religion, tro, politisk anskuelse, seksuel orientering osv., gjort beskæftigelsesministeren, som berettiger til, at de ikke får den samme klageadgang som andre?
Jeg forstår godt, hvis disse mennesker føler sig skidt behandlet af beskæftigelsesministeren, og jeg kan kun se en forklaring, nemlig at ministeren vil undgå totalt at tabe ansigt i forhold til de krav, vi har stillet fra oppositionens side i forbindelse med de tidligere behandlinger af dette forslag og det enslydende forslag i sidste samling.
Men o.k., nu er det jo ikke hver dag, at beskæftigelsesministeren eller for den sags skyld andre ministre i den nuværende regering faktisk bøjer lidt af over for de synspunkter, vi kommer med fra oppositionens side, i denne sag som i så mange andre, synspunkter, der forsvarer mennesker mod systemet.
Vi har med ændringsforslaget fået taget hul på den nødvendige klageadgang.
Der er jo trods de omtalte mangler tale om, at vi nu kan tale om en reel forbedring for i hvert fald nogle af de grupper, der rammes af forskelsbehandling på arbejdsmarkedet.
Men jeg vil understrege, at vi ikke er indstillet på at stoppe her, og derfor glæder det mig, at vi kan se frem til, at når vi får et nyt flertal efter valget, kan vi udvide klageadgangen, så den kommer til at gælde for alle de grupper, der er omfattet af loven.
Ole Vagn Christensen (S), 2004-03-25:
Hidtil har det lydt, som om det, der blev sagt, var, at nu havde man sandelig fjernet støtten til landbruget.
Når vi hører sådan nogle ord som dem, jeg lige refererede, er vi jo fuldstændig klar over, at det gør man ikke. Derfor må jeg spørge, hvorfor man ønsker at gå imod det forslag til vedtagelse, som er fremsat, som er et fremadrettet forslag til vedtagelse, der jo netop tager fat på, hvordan vi kan sørge for, at der bliver penge ude hos landmændene, fordi man laver kvalitetsforbedringer, markedsføring og alt det andet, der er så hårdt brug for i den verden, hvor vi skal ud at konkurrere.
Thor Gunnar Kofoed (V), 2004-03-25:
Det var jo England, der fik ideen med artikel 69, og det, jeg har hørt, er, at England fuldstændig er bakket ud af det, for sådan som teksten står, kan englænderne heller ikke bruge den.
De oplysninger, jeg har, er, at heller ingen andre lande i EU ønsker at bruge den, fordi teksten er formet sådan.
Derfor tror jeg ikke, at det er noget særligt dansk fænomen, at vi tolker, at vi ikke kan bruge den her tekst til noget.
Det må være ret generelt i hele EU.
Christian H. Hansen (DF), 2004-03-25:
Det er et kort spørgsmål.
På baggrund af nogle af de spørgsmål, der er kommet frem her, kunne det lyde, som om Danmark skulle være det eneste land, som egentlig synes, der var noget galt med artikel 69.
Kan hr. Thor Gunnar Kofoed oplyse, hvordan det går med de andre lande, og hvordan det eventuelt også går med England, som jo var fortaler for denne her artikel 69?
Nu er det et meget kompliceret stof, så man kan jo ikke være vidende om det hele.
Thor Gunnar Kofoed (V), 2004-03-25:
Vi har vurderet det samlede forslag meget konkret.
Når der er naturarealer, så har vi vurderet, hvordan naturarealer plejes.
Vi har f.eks. været med til, at man sikrer en 50 pct.s kobling af fårestøtten, sådan at fåreproduktion kan bibeholdes, for en meget stor del af vores naturarealer i Danmark holdes af får.
Hvis vi ikke har denne 50 pct.s kobling af støtten til fåreproduktionen, jamen så vil fåreproduktionen ophøre, og så vil vores naturpleje lide en krank skæbne.
Selvfølgelig har der været set på mulighederne for at bruge artikel 69 i miljømæssige henseender, men så snævert, som teksten står i dag, har vi ikke vurderet, at teksten
overhovedet kan bruges til miljøforbedringer.
Kristen Touborg (SF), 2004-03-25:
Denne gang er jeg på pladsen.
Tak for svaret.
Venstre har altså ikke vurderet den her mulighed, men på et tidspunkt kommer man vel til at ville vurdere det, da vi jo har et problem med at få passet de naturarealer, og så er mit spørgsmål: Når Venstre når til en vurdering, kunne ordføreren så tænke sig den mulighed, at Venstre ville gøre brug af det?
Thor Gunnar Kofoed (V), 2004-03-25:
Så langt har vi slet ikke vurderet det i Venstre.
Vi har set meget på, hvordan støttesystemet skulle kunne bruges ude i de forskellige områder, og vi har, sådan som teksten står, slet ikke vurderet, om det kunne bruges hverken til det ene eller det andet, for det er et forkert princip, man har arbejdet på. Vi har landdistriktsmidlerne, som kan bruges både til miljøforbedringer, til dyrevelfærdsforbedringer, til fødevaresikkerhedsforbedringer osv., og de kan bruges i hele landet, og der er masser af midler.
Derfor er der ingen grund
til, at vi nu opfinder et nyt støttesystem, bare fordi man kan tage det direkte fra landmanden.
Kristen Touborg (SF), 2004-03-25:
Undskyld, det var uforudseligt, det er rigtigt.
Når Venstres ordfører nu siger, at det er udtryk for et nyt støttesystem, så kan man selvfølgelig godt sige det, men artikel 69 er dog, når alt kommer til alt, kun udtryk for en anden fordeling
, og da man i øvrigt er i gang med en anden fordeling, så vil det vel ikke være særlig overraskende.
Ritt Bjerregaard (S), 2004-03-25:
Det er jo sådan set en rigtig interessant argumentation, at det skulle være en særlig misundelsesbestemmelse, for hvis ikke alle landmændene fik det, så ville den ene blive misundelig på den anden.
Det vil jo sige, at hele landbrugsstøtten er en misundelsesstøtte i forhold til andre.
Jeg er sikker på, at den lille købmand, der ikke kunne fortsætte i landsbyen, ville have været glad for en støtte til at kunne fortsætte.
Jeg kan forestille mig mange små mejerier og slagterier, der ville have været glad for en støtte, så de kunne fortsætte.
Så det fører vidt med en tankegang om, at det her egentlig skulle være en misundelsesstøtte.
Det, jeg gerne vil spørge om, er, om hr. Thor Gunnar Kofoed kan bekræfte, at artikel 69 med hensyn til landdistriktsordningen er uden national medfinansiering, og at det dermed er nogle penge, som uden udgifter for den danske statskasse vil kunne anvendes?
Thor Gunnar Kofoed (V), 2004-03-25:
Men hvis man ser på, hvilke argumenter der har været for artikel 69, så må man sige, at flertallet af ministre i Europa har ønsket en begrænsning af artikel 69, og det har gjort, at den rent faktisk ikke kan bruges i dag, for sådan som det står i dag, så skal pengene tages fra en speciel produktionsgren og bruges inden for samme produktionsgren i det område, hvor pengene er taget fra.
Skal det bruges på landbruget, vil det sige, at man tager pengene fra en landmand, og så kan man risikere, at de bare skal bruges til naboerne.
Det er faktisk sådan en ren misundelsesartikel, som den er i dag, og den kan man ikke bruge i et demokratisk samfund
til at fordele penge med
Man skal kunne bruge den til at fremme specielle ønsker, og det kan man ikke, og det er det, flertallet har ønsket i denne her demokratiske proces.
Ritt Bjerregaard (S), 2004-03-25:
Jeg ville godt hæfte mig lidt ved artikel 69, for hr. Keld Albrechtsen har jo helt ret, når han siger, at ministeren i sit indlæg her, da vi startede debatten, nærmest erklærede den for ubrugelig.
Thor Gunnar Kofoed (V), 2004-03-25:
Nu ved jeg godt, at Enhedslisten ikke har særlig stor erfaring i, hvad demokrati er, men hverken den danske minister eller Venstre har opfattelsen af, at vi kan tage til EU og bare sige, at vi vil have det igennem, og så falder hele EU på halen for Danmark og siger, at selvfølgelig får Danmark det igennem.
Det er med gode argumenter, at man forsøger at nå sine mål, og nogle gange må man acceptere, at der er et flertal, der ønsker noget andet.
Men det vigtigste er, at i det store og hele er det et godt resultat, som vi kan arbejde med i Danmark, og vi har lavet en dansk hybridmodel, hvor vi er det land, der kommer længst med afkobling af landbrugsstøtteordninger, samtidig med at der er arbejdsmuligheder i landdistriktspuljen til både at forbedre dyrevelfærd, miljø, fødevaresikkerhed og det hele, og at vi kan udvikle landområderne med disse penge.
Så det er faktisk et kanongodt resultat.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-03-25:
Det er jo egentlig nøjagtig, hvad det her handler om. Så vil jeg gerne spørge: Når man nu var så fantastisk tilfreds, hvordan kan det så være, at resultatet med hensyn til artikel 69 viste sig at være så elendigt, som ministeren måtte tilstå her fra talerstolen?
Ministeren mente ligefrem, at artikel 69 var ubrugelig.
Hvordan i alverden kan man nu hilse et forhandlingsresultat med tilfredshed, som efterfølgende har vist sig at være totalt ubrugeligt, og som ministeren har kapituleret over for, som ministeren ikke vil gøre noget som helst forsøg på at få lavet om, som ministeren bare har lagt sig fladt ned på maven for hele EU-bureaukratiet for og nu har opgivet at gøre noget som helst ved?
Hvordan kan det kaldes tilfredsstillende?
Thor Gunnar Kofoed (V), 2004-03-25:
Tak for spørgsmålet.
I modsætning til hr. Keld Albrechtsen så er vi faktisk meget ansvarlige.
Vi vil have disse landbrugsstøtteordninger væk, og de er væk, og vi har forstået forskellen.
Vi har givet støtte til en produktion.
Den har vi fjernet, og så lægger vi med ansvarlighed støtten over som en hjælp til de mennesker, der har været afhængige af disse støtteordninger igennem 30-50 år på grund af en støttepolitik for at skaffe fødevarer nok til den europæiske befolkning.
Derfor har man lavet en afkoblingsmodel, så man afkobler støtten fra produktionen, men vi er absolut ansvarlige over for de tusindvis af mennesker i Danmark og for de millioner af mennesker i Europa, der er dybt afhængige af de her penge.
Hvis man fjerner dem, så får man en social og økonomisk katastrofe i Europa.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-03-25:
Man kan jo håbe, at ministeren i sin afsluttende besvarelse vil forklare, hvad disse ord betyder.
Jeg lagde mærke til, at Venstres ordfører mente, at det var et godt resultat, der var opnået i midtvejsforhandlingerne.
Det er ikke mange minutter siden, vi hørte en anden Venstreordfører sige, at Venstre vil have afskaffet landbrugsstøtten.
Er det ikke korrekt, at midtvejsforhandlingerne førte til, at landbrugsstøtten opretholdes i næsten samme omfang år ud og år ind? Hr. Kofoed
nævnede selv, at der højst bliver tale om en reduktion på nogle ganske få procent, 3-4 pct. tror jeg det var han nævnede.
Det er jo en farce.
Man siger, at man går ind for en afskaffelse af landbrugsstøtten, og så udtrykker man den største tilfredshed med et resultat, der går ud på, at stort set skal landbrugsstøtten med nogle få krummelurer fortsætte uændret og i uændret omfang år ud og år ind.
Altså kan hr. Kofoed forklare det som andet end topmålet
af hykleri?
Henrik Vestergaard (V), 2004-03-25:
Jeg takker sådan set også for de velvillige ord.
Vi skal bare være enige om, at vi sådan set vedtog på Venstres landsmøde, at støtten fortsat skal afvikles, og at det også indgår i vores EU-program.
Bare for at der ikke opstår nogen myter om, at vi skulle have vedtaget noget andet.
Jeg synes egentlig, at fru Ritt Bjerregaard pudser glorien lidt vel meget, når hun siger, at det ikke er en demokratisk proces, der er foregået.
Fru Ritt Bjerregaard har jo selv været minister.
Har hun altid inviteret alle partier til forhandling om alting i sin ministerperiode?
Det tror jeg i hvert fald ikke er i overensstemmelse med sandheden.
Så skal vi nu ikke bare indrømme, at nogle gange er et flertal det, der er demokratisk herinde.
Så bryder jeg mig egentlig heller ikke om den måde, man angriber mandatgivningen i Europaudvalget på - jeg har jo også selv siddet der - for jeg går ud fra, at fru Ritt Bjerregaard respekterer, at det flertal, der har givet et mandat, i det her tilfælde også Dansk Folkeparti, jo så også bedst må vide, hvad man har givet mandatet til.
Bare så vi heller ikke der får en myte om, at der skulle være foregået noget forkert i forhold til forretningsordenen, hvad enten man så forsøger at slå sig op med lukkede møder eller sådan noget.
Villy Søvndal (SF), 2004-03-25:
Om lidt vil vi altså opleve, at hr. Søren Krarup vil stemme for et forslag, som han har karakteriseret som et ubehageligt forslag, der fremmer tendenser, som hr. Søren Krarup ikke bryder sig om.
Jeg vil bare stilfærdigt spørge: Hvordan kan det være, at man som folketingsmedlem stemmer for noget, man synes er ubehageligt, og som man synes fremmer nogle tendenser, man ikke bryder sig om?
Har hr. Søren Krarup fået armen vredet
helt derom, hvor man siger av, eller hvad er det for en underlig ufrihed, der har grebet den store, frihedselskende hr. Søren Krarup, så han i dag slet ikke kan få lov til at stemme efter det, han mener?
Det spørgsmål fortjener da et svar.
Søren Krarup (DF), 2004-03-25:
Jeg er naturligvis meget rørt over, at hr. Villy Søvndal vil rose mig, når jeg siger noget klogt.
Jeg siger nu altid noget klogt, men jeg må tilstå, at jeg ikke altid er blevet rost af hr. Villy Søvndal, og jeg vil også sige, at jeg faktisk også ville være meget betænkelig over at blive rost af hr. Søvndal.
Jeg synes, der er noget grotesk i, at man skal høre en socialist stå her og tale imod behandlersamfundet.
Forholdet er jo, at socialismen er behandlersamfundets grundlag, socialismen har skabt behandlersamfundene.
Men det er fuldstændig rigtigt, at jeg for så vidt kan siges at være i et dilemma, fordi jeg har mange betænkeligheder ved dette lovforslag, og derfor har min konklusion været, at jeg er gået herop og har sagt til ministeren: Når jeg stemmer for lovforslaget - for det har jeg besluttet at gøre - vil jeg meget bede om, at ministeren nedtoner disse ubehagelige tendenser og understreger, at et barn ikke er et væsen med kompetencer osv., men familiens barn.
Der skal ikke opstilles ganske bestemte kriterier for, hvornår et barn er et barn, for det bestemmer familien.
Villy Søvndal (SF), 2004-03-25:
Jeg synes altid, man skal lytte, når hr. Søren Krarup siger noget klogt.
Hr. Søren Krarup sluttede af med at sige, at der efter hr. Søren Krarups opfattelse er mange ubehagelige ting i forslaget.
Jeg vil spørge hr. Søren Krarup, hvilken konsekvens han drager af, at vi står over for et meget ubehageligt forslag, der fremmer behandlersamfundets trang til at bestemme barnets dagligdag, når vi om ganske få minutter skal trykke på knapperne.
Søren Krarup (DF), 2004-03-25:
Jeg kan ikke lade være med at blande mig i noget, som faktisk er meget væsentligt, og jeg har egentlig lyst til at sige til ministeren, at jeg ikke håber, hun tager det lovforslag, hun har fremsat, alvorligt.
Vi havde en ordveksling for 3 uger siden om begrebet
negativ social arv, hvor jeg blev meget betænkelig ved ministerens forståelse af det udtryk, som jeg synes rummer hele behandlersamfundets trang til at bestemme børns virkelighed
Fru Tove Videbæk brugte den rapport, der kom i sin tid, og som hed U90, som et advarende eksempel på noget, der minder om det her, og jeg vil give hende fuldstændig ret.
Jeg kommer til at tænke på det skrækkelige udtryk, vi hørte fru Sandy Brinck bruge, nemlig børns kompetence - hele den interesse i at gøre børn til noget, der skal behandles på en bestemt måde, og at udrydde, som det hedder, negativ social arv.
Det er behandlersamfundet, der toner frem, og jeg har ærlig talt lyst til at sige helt privat til ministeren, at jeg meget vil anmode om, at hun nedtoner hele den forståelse og i stedet opprioriterer børn som noget, der hører til familien, hvor forældrene ikke skal udvikle børns kompetencer, men være sammen med børnene og lade børnene være det, de er, nemlig forældrenes børn.
Det er en bemærkning, som jeg ikke kan lade være med at komme med, fordi jeg synes, der er så mange ubehagelige tendenser i sagen.
Line Barfod (EL), 2004-03-25:
Hvordan kan de private så underbyde de gode tilbud, vi har i dag fra offentlige og selvejende institutioner?
Vores forslag modvirker privatisering.
Sandy Brinck (S), 2004-03-25:
Jeg kvitterer for erkendelsen af, at det ikke ligger i det lovforslag, vi behandler nu.
Men hvis man skal gå med på tankegangen om hvis og hvis, og hvad det her kan føre til, vil fru Line Barfod så ikke bekræfte, at hvis vi vedtog nogle af de forslag, som Enhedslisten har fremsat, hvor man meget, meget præcist siger, hvad normeringen skal være, hvor mange kvadratmeter der skal være, osv. osv., vil det være et endnu mere præcist instrument, som kan bruges ved en udlicitering eller en privatisering, hvis man skal følge fru Line Barfods tankegang.
Jeg synes, at når vi skal diskutere lovforslaget her, skal vi kun diskutere indholdet, som det foreligger, og ikke spekulere i, hvad det eventuelt og potentielt kan bruges til i grimme folks hænder.
Line Barfod (EL), 2004-03-25:
Det er fuldstændig rigtigt, at der intet står i forslaget om privatisering.
Men det, jeg sagde, var, at hvis man ønsker en privatisering, og hvis man ønsker en markedsgørelse, er en del af forberedelsen, at man gør tingene op i målbare enheder og gør dem langt mere ensrettede og ensartede, så derfor kunne der være den bagtanke.
Det er ikke til at se ud af forslaget, og jeg håber det
ikke, men det kan vi jo få en bekræftelse eller afkræftelse af.
Men vi ved, at regeringen ønsker profitbørnehaver, det har været fremme flere gange, og det, at man nu begynder en ensretning af dagtilbuddene, kunne være et skridt i den retning.