runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Gyda Kongsted (V), 1998-12-04:
Da Venstres ordfører på området, fru Rikke Hvilshøj, er forhindret i at deltage i dag, skal jeg hermed holde hendes tale: L 109 er en fortsættelse af L 46, som vi tidligere har behandlet her i salen.
Hovedformålet med forslaget er at sikre en mere fleksibel finansiering af det støttede boligbyggeri, og L 109 omhandler andelsboligerne.
Denne fleksible finansieringsmulighed bakker vi op om i Venstre.
Den nuværende indeksfinansiering er med tiden blevet meget uhensigtsmæssig, og der er derfor behov for at give andelsboligbyggeriet nye finansieringsmuligheder.
Lovforslaget er sendt til høring, og svarene herfra vil selvfølgelig indgå i eventuelle overvejelser om justeringer,
Det er dog afgørende, at loven bliver vedtaget inden udgangen af dette år for ikke at sætte andelshavere i en unødig økonomisk klemme. Venstre er positiv over for lovforslaget.
Carsten Hansen (S), 1998-12-04:
Dette forslag er jo en udløber af finanslovforliget og skal ses i sammenhæng med L 46 om finansiering af det almennyttige boligbyggeri.
Jeg vil sige, at vi er positive over for lovforslaget og går ind for det, og vi ser frem til den videre udvalgsbehandling af forslaget.
Tove Videbæk (KRF), 1998-12-04:
De foreliggende fire lovforslag er en del af finanslovforliget, som Kristeligt Folkeparti er med i.
Lovforslag nr. L 111 indebærer, at selvstændige erhvervsdrivende får ret til dagpenge fra kommunen, når de har været syge i 2 uger, og det mener vi er meget positivt.
Endvidere foreslås det i det lovforslag, at refusionsprocenten i lov om social pension ændres, således at kommunerne selv skal afholde 65 pct. af udgifterne til førtidspension.
Angående hele førtidspensionstildelingen er der et område, vi er nødt til at forholde os til og være særlig opmærksomme på, og det er kommunernes meget forskellige praksis i denne sag.
Nogle kommuner kalder selv deres egen praksis på dette område for rimelig rå, og disse kommuner gør ofte brug af lægekonsulenter, der fejer speciallægernes diagnoser og sygdomsbeskrivelser af bordet.
Da unge i den nævnte gruppe faktisk har andre muligheder, f.eks. at blive berettigede til arbejdsløshedsdagpenge ved at lade sig forsikre mod arbejdsløshed, er de ikke afhængige af denne undtagelsesbestemmelse i loven, så Kristeligt Folkeparti kan også støtte dette forslag.
En af intentionerne bag lovforslag nr. L 113 er at undgå dobbeltforsørgelse, hvilket Kristeligt Folkeparti kan støtte. Dette gælder f.eks. med hensyn til gifte eller registrerede, der samlever med en anden end ægtefællen eller den registrerede partner.
Disse personer skal naturligvis ikke kunne få pensionstillæg som enlige, da de reelt har fælles husførelse med en anden.
Hvis der sker efterbetaling af tilkendt førtidspension, skal der efter forslaget kunne fratrækkes eventuel udbetalt kontanthjælp, sygedagpenge eller arbejdsløshedsdagpenge, for her er der jo også reelt tale om dobbeltforsørgelse. Desuden stilles fremtidens pensionister lige med langt størstedelen af befolkningen, der får udbetalt løn og offentlige ydelser bagud.
Som det er i dag, har også denne gruppe dobbeltindkomst på tidspunktet for overgang til social pension.
Endelig ophæves reglerne for udbetaling af skattekompenserende tillæg til pensionister gradvis.
Her har der indtil i dag været tale om en uhensigtsmæssig udvikling, hvor flere end oprindelig tilsigtet har kunnet få skattekompenserende tillæg. Vi kan også støtte dette forslag og ligeså L 114.
Anders Samuelsen (RV), 1998-12-04:
Jeg vil godt sige ligeud ikke blot med baggrund i den debat, som vi har på nuværende tidspunkt, men egentlig også i tidligere debatter, at den måde, hr. Villy Søvndal forsøger at tage patent på de gode og de rigtige holdninger, når vi taler om de her spørgsmål, er ved at være ganske, ganske trættende.
Det er, som om der nærmest hviler en frelst aura eller lignende over SF, og at alle andres motiver skal beklikkes om ikke på anden måde så i et eller andet rendyrket ideologisk ridt.
Det kan godt være, vil jeg sige til hr. Villy Søvndal, at der er andre, som også har kontakter, men ingen af os, tror jeg faktisk, kan sige, at vi har en total kontakt med virkeligheden udenfor.
Men det kan godt være, at der er andre i den her sal end lige hr. Villy Søvndal, som har motiver, der måske bare tenderer at være lige så ædle som hr. Villy Søvndals.
Inge Refshauge (DF), 1998-12-04:
Det vil være rart, hvis vi kunne få en garanti fra socialministeren for, at der vil blive kigget på det her, når der var gået 1 år.
Jeg vil sige en gang mere, at jeg er virkelig bange for, at der kommer nogle i klemme ude i kommunerne.
Villy Søvndal (SF), 1998-12-04:
Ja, undskyld igen.
Men jeg synes faktisk, det er den helt vigtige diskussion for overhovedet at forstå det her.
Det nye i dansk socialpolitik er, at man lovgiver ud fra nogle intentioner, nogle fornemmelser, man går rundt med.
Der er ved at brede sig en fantastisk afstandtagen fra at lovgive på baggrund af tal, og det er farligt, for så vinder ideologer som hr. Anders Samuelsen, der har en rent ideologisk tilgang til denne diskussion og ikke en praktisk, der omfatter mennesker af kød og blod.
Jeg vil godt advare, så stærkt jeg kan: Det, vi er på vej mod nu,
er ikke alene at tvinge niveauet derned, hvor vi var i 1982 inden førtidspensionsreformen, inden afinstitutionaliseringen, vi er på vej til at tvinge det endnu længere ned, end vi nogen sinde har været i nyere tid.
Vi er på vej til at tvinge det længere ned end i noget andet europæisk land.
Så kan hr. Anders Samuelsen godt sige: Jeg synes det er flot, at det er lykkedes at tvinge det ned på 20.000.
Jeg vil fremover bede de mennesker, som får afslag på deres pension, men som har ondt i sjælen eller ondt i ryggen, om at ringe til hr. Anders Samuelsen og fortælle om, hvordan livet i virkeligheden er i øjeblikket.
Virkeligheden er, at mennesker, der har så ondt, at de skal spise medicin for overhovedet at være til, i dag får afslag på deres førtidspension, fordi ideologer som hr. Anders Samuelsen har fået lov til at drive denne diskussion til et punkt hinsides al fornuft.
Anders Samuelsen (RV), 1998-12-04:
Jeg vil godt sige, at det var faktisk meget bevidst, at jeg argumenterede bagvendt, hvis man kan sige det på den måde, for i stedet for - igen i modsætning til SF - udelukkende at tage udgangspunkt i folks begrænsninger mener jeg, at vi skal lære hinanden at tage udgangspunkt i folks muligheder og se på, hvad vi kan gøre for at give dem nogle ordentlige muligheder.
Vi skal fjerne os fra kassetænkningen, den kassetænkning, som de tal, hr. Villy Søvndal også startede med at nævne, heldigvis viser, vi er et godt stykke på vej væk fra.
Vi kan gøre det endnu bedre, og derfor mener jeg, at det her forslag er helt fint i tråd og i forlængelse med det forslag, som vi har behandlet lidt tidligere på dagen, nemlig forsøget på give folk nogle ordentlige muligheder i stedet for at låse dem fast i nogle systemer.
Jeg skal så lige erindre om, at det faktisk kun er et halvt år siden, jeg kom fra virkeligheden, mens hr. Villy Søvndal dog har siddet herinde lidt længere tid.
Hvis der er nogen, der kommer i klemme, så er det dér, vi skal sætte ind og ændre ude i systemerne.
Det skal man ikke gøre via generelle ordninger ved f.eks. at ændre refusionssatsen til 75.
Vi mener ikke, det er den måde, man redder nogen på.
Man skal også ud og have fat i de folk, som behandler, og få klargjort, hvad det er for nogle kriterier, de tildeler efter.
Inge Refshauge (DF), 1998-12-04:
Det er også netop afkortelsen af refusionen til kommunerne, vi er bange for i Dansk Folkeparti. I dag har vi nogle, der søger førtidspension, som desværre bliver kostet rundt fra den ene til den anden, fra speciallæge til speciallæge og bliver mistænkeliggjort af kommunerne.
Vi erkender, at der op igennem 1980'erne mange steder er blevet tilkendt pensioner på samlebånd.
Det var mennesker, som kommunerne skulle have ud af arbejdsløshedsstatistikkerne.
Men nu er man altså havnet i den modsatte grøft, og jeg er bange for, at vi kommer for langt ned i mudderet.
Villy Søvndal (SF), 1998-12-04:
Det var dog en underlig bagvendt argumentation.
Det argument, at man ikke synes, der bliver revalideret tilstrækkeligt,
er da ikke et argument for at tage mennesker, det gør ondt på, som gidsler.
Det er jo det, man gør med det her forslag.
Man tager mennesker som gidsler, for når kommunerne fremover skal betale to tredjedele af udgiften, så ved hr. Anders Samuelsen formentlig godt, hvordan det virker i den virkelige verden, nemlig sådan, at i alle de sager, der ligger på vippen, bliver det et afslag på pension.
Det er jo derfor, man laver det her.
Anders Samuelsen (RV), 1998-12-04:
Jeg vil godt starte med at erindre hr. Villy Søvndal om, at yuppietiden var i 1980'erne.
Vi er i 1990'erne på nuværende tidspunkt; vi er faktisk ganske snart på vej ind i det næste årtusind.
I spørgsmålet, om det er rimeligt at nedsætte refusionsprocenten, tager hr. Villy Søvndal udgangspunkt i tal, og det er måske meget illustrerende for forskellen mellem SF og Det Radikale Venstre.
Det er ikke så meget tallet, som er interessant, om, hvorvidt vi er nede på det halve af, hvad vi var tidligere.
Det er spørgsmålet om, hvad det er for nogle mennesker, som vi har med at gøre.
Hvad er det for nogle tilbud, vi giver dem?
Derfor - for nu at argumentere på den måde, som hr. Villy Søvndal ynder - vil jeg hellere vende det om og sige: Der er ifølge de undersøgelser, som foreligger, kun ca. 20 pct. af dem, som ender på førtidspension, som er blevet tilbudt en ordentlig revalidering.
Det tal synes vi til gengæld helt oplagt er for lavt, og det mener vi at det her forslag kan være med til at ændre på.
Villy Søvndal (SF), 1998-12-04:
Vi fik en bemærkning ved hver af lovforslagene: »Det ser vi positivt på, det ser vi positivt på«
Jeg vil specielt være optaget af refusionsdiskussionen.
Jeg vil godt spørge, fordi jeg forstod, at De Radikale er drivkraften i den omlægning, der skal ske: Er De Radikale opmærksomme på, at vi i dag er nede på at tilkende 20.000 førtidspensioner om året?
Det er lige så lavt, som det var før 1983.
Siden da har vi åbnet for store nye grupper, der er kommet på førtidspension, bl.a. med førtidspensionsreformen i 1983, hele afinstitutionaliseringen osv. Må jeg ikke godt spørge Det Radikale Venstre: Hvor langt vil man tvinge dem, der har ondt i ryggen eller ondt i sjælen, ud på arbejdsmarkedet som en betingelse for, at de kan blive forsørget?
Er der overhovedet nogen smertegrænse?
Jeg spørger, fordi de mennesker, jeg bliver ringet op af, er mennesker, der har så ondt, at de ikke kan rejse sig op, og som får at vide, at hvis de skal have en førtidspension, er betingelsen, at de kan begå sig på et arbejdsmarked.
Har Det Radikale Venstre overhovedet en smertegrænse?
Jeg tænker også på, at De Radikales gamle landsformand jo har advaret imod, at De Radikale er ved at udvikle sig til et yuppieparti, der slet ikke er opmærksomt på mennesker, der har det virkelig ondt.
Anders Samuelsen (RV), 1998-12-04:
Jeg skal også på Det Radikale Venstres vegne på forhånd udtrykke min støtte til de forslag, som her foreligger, og så i korthed gennemgå indholdet af dem. Lovforslag nr. L 111 er spørgsmålet om refusioner; de er nedsat til 35 pct., hvilket vi ser positivt på fra Det Radikale Venstres side.
Vi mener og er overbevist om, at det også vil være en medvirkende effekt til, at vi får en endnu bedre revalidering ude i kommunerne.
Det er der et stærkt behov for.
At vi ændrer sygedagpengereglerne for de selvstændige, er også et forslag, som vi ser positivt på.
Lovforslag nr. L 112 handler om ligestilling i forhold til kontanthjælp af unge under 25 år.
Det er også et forslag, som vi er meget positivt indstillet over for, også med de undtagelsesbestemmelser, der lægges op til. Lovforslag
- om bagudbetaling af pensioner -
synes vi også er et meget rimeligt, meget fair forslag i forhold til det, som er virkeligheden.
At der på førtidspensionsområdet samtidig arbejdes for, at der sker en modregning i første udbetaling, ser vi også positivt på, og vi ser også positivt på, og at man sidestiller ægteskab med samlevende.
Det synes vi også er meget rimeligt, i betragtning af hvilket århundrede, eller om ikke andet så i hvert fald hvilket årti, vi lever i. Endelig lovforslag nr. L 114, Den Sociale Pensionsfond.
Vi mener også, det er et rimeligt forslag, at vi på denne måde går fra at have en tekstanmærkning til at få fastslået
ved lov, at det er den måde, som vi gør det på fremover.
Sammenlagt kan Det Radikale Venstre støtte lovforslagene.
Yvonne Herløv Andersen (CD), 1998-12-04:
De fire lovforslag, som ligger her, er en del af det finanslovforlig, som CD også er medvirkende til, og samlet set er det jo landets budget, vi har siddet med, og her vil det være sådan, at der er visse ting, man er mere begejstret for end andre, men vi har medvirket i et forlig, som vi er rigtig godt tilfredse med.
Lovforslag nr. L 111 er jo en forbedring af de selvstændigt erhvervsdrivendes vilkår, så de får ret til dagpenge fra kommunen, allerede når de har været syge i 2 uger og ikke som i dag, når de har været syge i 3 uger.
Samtidig betyder det jo også, at den forsikring, som de selvstændige skal tegne, kun omfatter de 2 uger.
Man kan godt synes, det er en mindre forbedring, men jeg synes, den er værd at tage med, ikke mindst set i lyset af at antallet af unge, der vælger at blive selvstændige, er faldet drastisk.
Så er der en anden del af det forslag, som er den ændrede refusion vedrørende førtidspension.
Den bliver man nødt til at se i sammenhæng med de bestræbelser, der samtidig er igangsat for at skabe et mere fleksibelt arbejdsmarked.
Imidlertid vil CD ikke undlade at bemærke, at holder forudsætningerne om på landsplan at vende udviklingen ikke, således at antallet af førtidspensionister falder, så bliver vi nok nødt til at tage det spørgsmål op igen.
Det vil vi i hvert fald gøre og gerne i forbindelse med den førtidspensionsreform, som vi gerne ser, og som vi har ventet på et stykke tid, og som forhåbentlig kommer omkring årtusindskiftet.
Der er så sat en pulje af til at støtte de kommuner, der som de lollandske borgmestre havde nogle meget klare problemer og også havde dårligere muligheder.
Samtidig bliver
man også nødt til at erkende, at kommunerne imellem er der stor forskel på deres indsats omkring revalidering.
Lovforslag nr. L 112 ligestiller jo så unge under 25 år.
Så er der lovforslag nr. L 113, som tager fat på at give ligestilling mellem samlevende og ægtefæller, når det gælder beregning af de offentlige ydelser.
At der så samtidig lovfæstes en ret til at modregne udbetalte ydelser i efterbetalingen af førtidspension,
synes vi da er i orden, for det er et gammelt problem, at der i det her tilfælde er tale om en dobbeltforsørgelse, der giver en hel del administrativt bøvl.
At pensionerne så fremover bliver bagudbetalt løser problemet ved overgang til pension hvad angår forudbetalt pension og forudbetalt løn.
Det bliver nemmere at administrere det.
Derudover er der et par mindre ændringer vedrørende satsen for regulering af kirke-, amts- og kommuneskat.
De bliver opreguleret, og der bliver skabt klarere regler for, hvornår en forsørger kan betragtes som enlig.
Lovforslag nr. L 114 er så det forslag, der har været en del debat om, omkring at få bogholderiet vedrørende Den Sociale Pensionsfond i orden
Der kommer nu overenstemmelse mellem det beløb, der bliver overført, og så de penge, der bliver forbrugt i pensionsforbedringer.
Så kommer det forhold, der har været påpeget gentagne gange fra Rigsrevisionen, jo i orden.
Inge Refshauge (DF), 1998-12-04:
I Dansk Folkeparti er vi positivt indstillet over for ændringer i loven om sygedagpenge til selvstændige erhvervsdrivende, som nu får samme behandling som lønmodtagerne i dagpengesystemet.
Den næste del af lovforslaget, hvor kommunerne nu får nedsættelse af refusionsgodtgørelsen fra staten i forbindelse med social- og førtidspension, er vi straks lidt mere skeptiske over for.
Som det ser ud efter lovforslaget, vil kommunerne nu selv skulle afholde 65 pct. af udgifterne til førtidspensionerne.
Dette kunne måske anspore kommuner til at sende syge mennesker i aktivering - sådan en slags kassetænkning - for lovforslaget skal få kommunerne til at aktivere, revalidere og arbejdsprøve borgere, der ansøger om førtidspension.
Socialministeren må tæt følge, hvad der sker på området.
Hvor mange sager havner fremover i klageinstanserne, der her i landet som bekendt aldrig ville få en fartbøde for behandlingstiden? Dansk Folkeparti vil også spørge ministeren, om kommunerne får kompensation for disse ekstra udgifter, f.eks. over bloktilskuddet.
L 112, som rammer de unge under 25 år, står Dansk Folkeparti også af.
L 113 kan Dansk Folkeparti heller ikke støtte.
Vi mener, at pensionisternes økonomi forringes med dette forslag, og her står vi også af.
Dog er vi positive over for afsnittet om børnetilskud og børnebidrag samt svarfristen på 1 måned på, om modtageren er reelt enlig.
Jeg vil gerne have, at hr. Villy Søvndal lægger mærke til, at selv om jeg sidder til højre i salen, står jeg altså af på forringelserne.
L 114 omhandler Den Sociale Pensionsfond, som i sin tid med de øremærkede 2 pct.s indbetalinger fra 1971 til 1982 var en fond, der skulle resultere i en generel tillægspension, en tillægspension, som ikke nogen har set noget til.
Fru Jette Gottlieb har ret: Pengene skulle bruges til en tillægspension.
Nu skal denne lov så give hjemmel til at stjæle 150 mia. kr. fra fonden ved overførsel til Socialministeriet.
Antagelig - det står der i hvert fald i socialministerens skriftlige fremsættelse - skal pengene bruges på pensionisterne.
Den Sociale Pensionsfond har jo været meget omdiskuteret.
Pengene blev jo ikke brugt til det, de dengang skulle bruges til.
Lad os håbe, at det sker denne gang.
Vi er positive, men med en del skepsis, og vi vil se på det i udvalget.
Villy Søvndal (SF), 1998-12-04:
Hr. Tom Behnke spørger om, hvor Fremskridtspartiets placering er i dansk politik.
Det vil jeg gerne redegøre for.
Hr. Tom Behnke spørger, om Fremskridtspartiet er et højreorienteret parti.
Svaret er ja.
Havde hr. Tom Behnke fortsat og spurgt, om en høne også indimellem finder et korn, er svaret også ja.
Til hr. Heimburger, der garanterer, at udkantområder
skal hjælpes: Jeg forstår ikke, hvorfor man så ikke tager højde for det.
Jeg forstår ikke, hvorfor man, når man laver et lovforslag i et Folketing, hvor vi lige har været optaget af lovkvalitet, ikke fra starten går ind og siger, at så sikrer vi det område, vi godt ved bliver ramt.
Undskyld mig, man skal have fulgt fantastisk dårligt med i Kommunernes Landsforenings beregninger fra alle udkantkommuner, hvis ikke man ved, at det er de fattige områder, der bliver fattigere af det her.
Men det er så kun den ene virkning. Den anden virkning er, at mennesker, der har brug for en pension efter den her vedtagelse, ikke vil kunne få en pension.
Det er så hensigten med, at det skal være sværere at få en pension.
Det er virkningen af det her, det er virkningen over for mennesker af det forslag, man om lidt stemmer igennem.
Så siger hr. Erik Larsen, at det er blevet mindre slemt, end det kunne være blevet.
Det gør det jo ikke smukt.
Selvfølgelig kunne ting altid blive værre, end de nu er blevet, men virkningen er den samme af det her.
Virkningen vil med garanti være, at udkantområderne plyndres, og at mennesker, der er i klemme fremover, vil have langt, langt sværere ved at få deres pension.
Og det tror jeg selv hr. Erik Larsen vil medgive.
Tom Behnke (FP), 1998-12-04:
Nu har hr. Villy Søvndal sagt det et par gange, og derfor føler jeg det nødvendigt at få præciseret, hvad det er, hr. Villy Søvndal helt præcist mener.
Hr. Villy Søvndal siger, at i finanslovforliget er det tydeligt at se forskel på højre og venstre side.
Hvad mener hr. Villy Søvndal helt præcist med det?
I normal daglig tale bliver Fremskridtspartiet jo regnet som værende et borgerlig-liberalt parti, der ligger på den højre side, men lige præcis, når vi taler om finansloven, og lige præcis, når vi taler om alle de ting, som hr. Villy Søvndal finder anledning til at fremhæve, er hr. Villy Søvndal og Fremskridtspartiet jo helt enige.
Så hvori ligger forskellen på højre og venstre?
Erik Larsen (V), 1998-12-04:
Hr. Villy Søvndal nævnte i sit indlæg, at der i Folketingets Socialudvalg havde været en deputation af borgmestre fra de lollandske kommuner, som havde udtalt sig kraftigt imod en reduktion af refusionssatserne på førtidspensionsområdet.
Det kan jeg bekræfte.
Men vil hr. Villy Søvndal så også komme herop på Folketingets talerstol og bekræfte, at det udgangspunkt, som de lollandske borgmestre havde for at komme i deputation, var forventningen om en refusionssats på 25 pct. gældende for førtidspensionister.
Jeg håber, at hr. Villy Søvndal vil bekræfte, at det var udgangspunktet, og at situationen med lovforslaget i dag er en ganske anden.
Jens Heimburger (KF), 1998-12-04:
Nu ved jeg ikke, om det er ulovligt at referere til møder, jeg har haft med hr. Villy Søvndal i lukkede udvalgsmøder, men jeg kan berolige forsamlingen med, at det er en helt anden konstruktiv hr. Villy Søvndal. Jeg håber, at når vi har haft de bekymrede diskussioner omkring kommuner, som virkelig er i krise, og som lever i randområder med stor arbejdsløshed, at vi alle sammen er enige om, at det er vigtigt, at de bliver kompenseret.
Jeg vil i hvert fald sige, at for Det Konservative Folkepartis vedkommende står de tilkendegivelser, vi er kommet med dér, også til troende her, og jeg mener også, at der er mulighed for, sådan som jeg læser bemærkningerne, at der gives kompensation til de kommuner.
Vi vil være meget optaget af at følge, hvordan det bliver udmøntet.
Så den bekymring behøver hr. Villy Søvndal ikke at have.
Frank Aaen (EL), 1998-12-04:
Jamen der er da ingen grænser.
Det er rigtigt, at man har lavet en behandlingsgaranti, som hele Folketinget står bag, for dem, der har livstruende sygdomme.
Det er vi enige i.
Men når man så ikke putter én eneste ekstra krone ned i sundhedsvæsenet, hvad sker der så?
Når nogle skal foran andre, hvad sker der så?
Villy Søvndal (SF), 1998-12-04:
Da SF's ordfører på området, fru Pernille Frahm, ikke kan være til stede, skal jeg sige, at forslaget er en opfølgning af reformen om finansiering af det almennyttige boligbyggeri.
Forslaget går i korthed ud på at fastlægge muligheden for byggelån til opførelse af private andelsboliger til 30-årige lån og forhøje egenbetalingen fra 4 pct. til 4,8 pct. af anskaffelsessummen.
Det vil alt andet lige betyde en fordyrelse af lejen målt i nutidsværdi, det vil desuden medføre kortere tilbagebetalingstid, og dermed vil værdien af andelsboliger stige.
Det skal indskydes, at regeringen har indført et byggestop pr. 30. november 1998, og at andelskvoten for næste år er udmeldt til at falde fra 1.000 til 750.
Det sker i øvrigt i en periode, hvor efterspørgslen er meget stor, specielt er der meget stor efterspørgsel efter, at ældre kan få lov til at etablere sig i andelsboliger.
Det forekommer os i SF underligt, at omfanget af den her efterspurgte og attraktive boligform bliver begrænset, samtidig med at man så i øvrigt indskrænker omfanget af det almennyttige byggeri generelt.
Vi er imod fordyrelsen af boligafgiften.
Vi er imod, at værdien skal stige.
Boliger er efter vores opfattelse dyre nok, som de er.
Vi vil gøre, hvad vi kan for at stemme imod den her sammenhæng, der er både mellem det her lovforslag og den boligpolitik, regeringen i øvrigt fører.
Frode Sørensen (S), 1998-12-04:
Grænsen for den årlige tildeling af gratisaktier i ligningslovens § 7a, stk. 2, på 6.000 kr. sættes op til 8.000 kr.
Så meget er at læse i finanslovforliget om medarbejderaktier, og det er den del af aftalen, som nu kommer som lovforslag.
Medarbejderaktier, som tildeles gratis, er jo en form for opsparing, som vi i Socialdemokratiet kan støtte; ordningen er skattefri for medarbejderne op til loftet på de 6.000 kr., mens et salg efter 7-års-båndlæggelsesperioden beskattes på normale betingelser.
I 1987 blev grænsen for den årlige tildeling af gratisaktier fastsat til 6.000 kr., og som det fremgår af bemærkningerne til forslaget, ville det i dag - godt 10 år senere - svare til ca. 8.000 kr., såfremt der havde været en regulering af grænsen efter lønudviklingen.
Reguleringen er derfor fornuftig, og Socialdemokratiet kan støtte forslaget.