Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-03-02:
Der er jo en række gode argumenter for at lave denne øremærkning af 3 måneders barselorlov til fædre, som er en del af forslaget.
Hvis man ser generelt på forholdene omkring barselorlov, er der ingen tvivl om, at der de senere år har været et opbrud og også er sket en række generelle forbedringer på området.
Der har været gennemført en forlængelse af barselorloven, og vi har set, at der i overenskomstmæssige sammenhænge er indført stadig bedre løndækning for folk, der går på barselorlov – dog med det lille men, at forbedringerne i vid udstrækning har været direkte målrettet kvinders barselorlov, og at der, i hvert fald i en række fagforbund og i en række arbejdsgiverforeninger, stadig er en meget ringe forståelse for, at også mænd skal have ret til at være sammen med deres børn, når de er små.
Hvis man vil se, hvordan forståelsen er ude i samfundet, kan der bl.a. henvises til Kristeligt Dagblad, som i august sidste år kunne beskrive, hvordan forbund som HK, 3F og NNF samstemmende havde berettet om flere indberetninger af chikane, fyringstrusler eller direkte afskedigelser af mænd, som insisterede på at få barselorlov.
Det er hos mange arbejdsgivere stadig meget lidt velset, at mænd benytter deres ret til orlov, men paradoksalt nok kunne undersøgelserne samtidig afsløre, at mænd, der tog barselorlov, faktisk blev en mere attraktiv arbejdskraft.
Det er imidlertid ikke af hensyn til arbejdsgiverne, at mænd skal tilbringe mere tid sammen med deres spædbørn, det er først og fremmest af hensyn til børnene.
I en tid, hvor der tales meget om nødvendigheden af, at børn møder mandlige rollemodeller i daginstitutionerne, og hvor der jævnligt ansættes ud fra den præmis, virker det lidt absurd, at spædbørnene ikke tilbringer mere tid med deres fædre.
Beslutningsforslaget om at øremærke 12 ugers barselorlov til fædrene vil være med til at ændre et arbejdsmarked, der ikke rigtig vil anerkende mændenes ret hertil, fordi det vil modvirke arbejdsgiver- og kollegachikane og -pres, hvis de 12 uger ikke kan overføres til moderen.
Hvis man ser på de erfaringer, der er gjort med øremærkning af barselorlov i Island, Norge og Sverige, peger erfaringerne alle steder på, at fædrenes andel af den samlede barselorlov stiger betydeligt, når en rimelig del af orloven reserveres til dem – og hvad der er nok så vigtigt: En af følgevirkningerne er, at der opstår mere ligestilling mellem mænd og kvinder, hvad angår løn og muligheder for at udvikle sig og gøre karriere på arbejdsmarkedet, fordi retten til at tage orlov bliver bedre fordelt mellem mænd og kvinder.
Netop de erfaringer peger frem mod, at tingene hænger sammen, bl.a. fordi det er et uomtvisteligt faktum, at den manglende ligeløn på arbejdsmarkedet i dag, hvor flere nybagte fædre har en højere løn end mødrene, også er med til at mindske antallet af barselorlovuger, der afholdes af fædrene.
På den baggrund er det beklageligt, at der stadig er så relativt få, der er omfattet af aftaler om fuld løn under barsel, og at mange rammes af det loft, der findes i de fleste overenskomster.
I forlængelse af det havde Enhedslisten også helst set, at spørgsmålet om en barselfond var blevet løst ved oprettelse af en central fond, der skulle dække både det private og det offentlige arbejdsmarked.
Det vil være nødvendigt, hvis der skal ske en reel udjævning mellem kvindefag og mandefag, hvor arbejdsgiverbidraget bliver beregnet af lønsummen og der ikke er et loft over refusionen.
En sådan fond ville have været det bedste bidrag til en økonomisk sikring af spædbørnsforældrene og et vigtigt incitament til at få fædrene til at benytte barselorloven.
Men vi skal starte et sted for at sikre større ligestilling på dette område, og 12 ugers øremærket barselorlov til fædre vil på alle punkter skubbe i den rigtige retning.