Margrethe Vestager (RV), 2004-10-20:
I Det Radikale Venstre har vi aldrig noget imod at se undervisningsministeren på skærmen, og vi ville da også gerne have set forklaringerne på den forventelige misere, som man må se i forhold til lovforslagets gennemførelse.
Jeg er sådan set lidt ærgerlig over, at man ikke har skiftet spor og har givet den udmærkede overskrift, som lovforslaget har, et mere ægte indhold, for gennemsigtighed og åbenhed tror jeg er noget, alle gerne vil have.
Hvem vil ikke gerne kunne se igennem, hvad der foregår?
Hvem vil ikke gerne have en åbenhed om de ting, som er til diskussion, om de ting, der foregår, om de ting, som er væsentlige for det fælles anliggende?
Men er det dét, vi får?
Får vi gennemsigtighed og åbenhed med det her forslag?
Jeg tror, vi får to ting.
Jeg tror, vi får tingsliggørelse og statsliggørelse.
Man må således antage, at det er vigtigere for kommende elever og studerende og deres forældre, om tallet er 8,1 eller 8,5.
Man må antage, at det er en væsentlig oplysning, sådan at man kan træffe et frit valg på et kvalificeret grundlag.
Det er en tilsyneladende objektivitet, det er en tilsyneladende deklaration, for der er jo ingenting, der tilsiger, at det giver noget retvisende billede af, hvad der foregår.
Der er ingenting, der tilsiger, at det siger noget om, hvad det er for nogle processer, der faktisk forløber på skolen, og der er bestemt ikke noget i det, der tilsiger, at det bliver bedre eller er ved at blive bedre, end det var.
Det andet er statsliggørelsen.
For hvis det skulle være sådan, at man foreslog det her, fordi man gerne ville have, at skoler og institutioner lærte af hinanden, så forudsætter det jo, at der er nogle, der sidder og overvåger, hvordan det så går med de her forskellige tal, der vil danse rundt i landskabet, for at finde ud af, hvor de har de højeste tal, så vi kan drage ud til dem i busser og se, hvordan det går, eller indkalde dem til konferencer og høre, hvordan det går.
Men jeg ser ikke noget i lovforslaget om, at der afsættes midler til erfaringsudveksling eller konferencer eller nye typer af efteruddannelse baseret på dem, der gør det særlig godt.
Og det er jo mærkeligt, at man slet ikke gør sig nogen forestillinger om, hvordan de tal vil virke, og hvad det er, man sætter i værk.
Vi synes, der stilles alt for få krav til gennemsigtighed og åbenhed.
Det burde ske med udgangspunkt i folkeskolelovens første sætning, at skolen skal samarbejde med forældrene – samarbejde med forældrene – på baggrund af et møde om det, som er det fælles, nemlig skolens anliggender.
Så kunne man komme langt med gennemsigtighed og åbenhed, hvis man mødtes om det, der foregik.
Det er trods alt så usædvanlig få år af et voksenliv, vores børn går i skole.
Man kunne stille helt andre krav til os.
Og man kunne bruge de penge, det vil koste at lave disse hjemmesider og offentliggøre disse oplysninger, til det arbejde, som vil være langt mere afgørende, fordi det binder skole og hjem sammen på en måde, som har været tiltænkt i dansk uddannelsestænkning siden Natalie Zahles tid.
Men det, vi har brug for i forhold til folkeskolen, er gennemsigtighed og åbenhed forstået som tillid, samtale og et langt mere forpligtende samarbejde mellem forældrene og skolen og de andre parter omkring skolen i øvrigt.
Det Radikale Venstre støttede ikke det første forslag; vi støtter heller ikke den her reparation.
Vi tror sådan set ikke, at det bibringer skolen noget godt.