Jan Petersen (S), 2003-04-08:
Socialdemokraternes udgangspunkt for denne debat er, at udvidelsen af EU med de østeuropæiske lande er en positiv begivenhed, det er en positiv sag på vore breddegrader, og at vi med et udvidet Europa den 1. maj 2004 står med en enorm udfordring, der ikke blot skal blive en succes i de store taler og de store økonomiske dokumenter, men også gerne skulle blive en succes i den hverdag, der leves på en dansk arbejdsplads.
Målsætningen om at skabe vækst og velfærd i Østeuropa deler vi, men vi mener også, at det er vigtigt, at det medfører anstændige forhold for lønmodtagere også i de nye østeuropæiske lande, og det uanset om de arbejder i deres eget land, eller de vælger at krydse grænsen efter de regler, der bliver for det, og arbejde i et af de andre lande i fællesskabet.
Der er altså også en udfordring i at hjælpe de østeuropæiske lande med at få organiseret et arbejdsmarked, der har anstændighed og rettigheder i sig.
Vi skal ikke byde de nye landes arbejdere velkommen ved at give dem dårligere betingelser for at arbejde her i landet og ved at tillade, at der udvikles grå eller sorte arbejdsmarkeder specielt tilrettelagt efter arbejdere fra østlandene.
I Danmark skal vi arbejde efter overenskomsten, efter vores love, og vi skal være ligeværdige på en arbejdsplads.
Og der skal ikke deles op i flere forskellige hold dér.
Der er nævnt sproglige og kulturelle forskelle, som er reelle barrierer for, at der kommer mange, og dels skal udvidelsen i sig selv selvfølgelig også gerne medføre, at der bliver udsigter til et ordentligt liv og ordentlige levevilkår i de nye lande.
Men i debatten om, hvordan det var i forbindelse med den sidste udvidelse med de sydeuropæiske lande og denne udvidelse,
Der er faktisk adgang bare ved at tage en færge.
Det er ikke ment negativt, men vi skal ikke undervurdere, at der kan blive tale om lidt større problemer end sidst.
Vi har stærke fagforeninger i Danmark, og vi har aftaler på arbejdsmarkedet, og det mener vi grundlæggende skal sikre, at vores arbejdsmarked ikke udvikler subkulturer med underbetaling, anarki og regler uden for sågar junglelovens sædvanlige område.
Det vil vi ikke have på det danske arbejdsmarked, og derfor ser vi frem til at drøfte, hvordan vi kan sikre, at det ikke sker.
Vi har set tendenser med illegalt arbejde, og det skulle ikke gerne gå hen at blive legalt. Vi har set tendenser til illegalt arbejde her i landet
inden for visse sektorer, og det tyder på, at vi kan være sårbare på udvalgte områder.
Vi har så valgt at levere en ganske stærk dagsorden på det illegale område her i Folketinget, som regeringen tog, og som regeringspartierne så også stemte for efter et vist pres.
Det er for os et tegn på, at vi ikke skal gå fuldstændig ubekymret hen over dette, men nogen stor, dominerende trussel finder vi ikke, der er belæg for at frygte, heller ikke i de prognoser, vi har fået forelagt.
Jeg har det sådan med prognoser, at de kan give en tendens, men der er også en virkelighed, og den vil jeg gerne forebygge de eventuelle problemer i, som vi kan se.
Vi er altså tilhængere af, at den enkelte kan bevæge sig på arbejdsmarkedet også på tværs af grænserne, og vi betragter det som udgangspunkt som en mulighed, og det må ikke kunne opfattes som en trussel.
Vi skal derfor forebygge, og jeg er enig med regeringen i, at vi skal drøfte hvilke passende nationale foranstaltninger, vi skal lave.
Det fremgik af ministerens besvarelse, og det ser jeg frem til, at vi kan drøfte i de kommende måneder, eller hvornår det nu bliver. Ministeren har her bekræftet, at der kommer en ny runde, og det ser vi frem til.
Vi vil gå ind i de drøftelser for at skabe sikkerhed for, at der ikke kommer uorganiserede og dårlige forhold ud af det, og vi dermed får en succes også på en dansk arbejders arbejdsplads i hverdagen.
Vi har en forventning om, at regeringen vil drøfte det med i hvert fald de partier, som har båret østudvidelsen, som den positive begivenhed den er, og derfor også har et fælles ansvar for, at vi kan løfte de udfordringer og de problemer, der kan være i det. Vi ser ud over nationale foranstaltninger også, at det er vigtigt, at vi har en regional overvågningsmekanisme, så vi kan trække i nødbremsen, hvis det bliver for voldsomt, og vi ser også, at det vil være bedst, om vi kunne sikre en koordination med de lande, der ligner os mest.
Jeg håber og tror, at vi har tid til også at drøfte, hvad der foregår i Sverige, og hvordan de griber opgaven an, og hvordan det foregår i Norge, fordi vi har arbejdsmarkeder, der meget ligner deres, og fordi vi har velfærdssystemer, der også på mange måder ligner deres.
Så at prøve at drøfte i fællesskab med dem, hvordan vi gør det her, tror vi ville være en fordel.
Vi ser ikke nogen grund til at konkurrere hverken positivt eller negativt med dem.
Lad os dosere den her udfordring i så høj grad af fællesskab som overhovedet muligt.
Lad mig tilføje, at der ikke fra vores side bliver tale om en fribillet til, at man kan gå ind at ændre store, omfattende ting i vores velfærdssystem.
Det vil vi ikke være med til.
Men lad os se på, om der er problemer, som ikke virker uoverkommelige der.
Jeg skal slutte med at sige, at det jo ikke lyder, som om jeg bakker beslutningsforslaget op, men jeg vil sige, at vi deler nogle af de bekymringer, der er gemt i beslutningsforslaget, selv om jeg mener, de er overdoserede, og dem vil vi gå til med det udgangspunkt, at vi i dialog med regeringen kan finde passende nationale foranstaltninger. Så håber jeg i øvrigt, at regeringen og partierne her i Folketinget vil lade de faglige organisationers arbejdsmuligheder stå uanfægtet, og det gælder, både hvad angår eksklusivbestemmelser og retten til at blokere, sådan at det er overenskomsterne, der frem for alt sikrer, at der ikke bliver anarki og uorden på det danske arbejdsmarked.