runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lars Barfoed (KF), 2005-01-14:
Nu synes jeg, det er et mærkværdigt ordvalg, hr. Ole Sohn foretager.
Hr. Ole Sohn taler om, at vi vil smadre folks mulighed for at være medlem af en fagforening.
Det er der jo slet ikke tale om.
Det eneste, vi er interesserede i, er, at folk gør det frivilligt og ikke bliver tvunget til det.
Det synes jeg er noget lidt andet end det, hr. Ole Sohn siger.
Nu er det jo to principielt forskellige problemstillinger.
Den ene drejer sig om: Skal det være sådan, at man skal være medlem af en bestemt forening for at få ansættelse i en virksomhed?
Den andet drejer sig om: Skal man være medlem af en bestemt forening for overhovedet at udøve et bestemt erhverv?
Men også der vil jeg da sige, at der må friheden gælde.
Der er jo en betænkning fra det udvalg, der undersøgte de her problemstillinger, hvor der peges på, at der er et par områder – det har også været oppe tidligere i debatten i dag – inden for sundhedsområdet og inden for advokatområdet, hvor der er et krav om medlemskab for at udøve nogle erhverv.
Det må vi se på, og der er, som der tidligere er gjort rede for, i hvert fald på advokatområdet, iværksat et analysearbejde.
Ole Sohn (SF), 2005-01-14:
Jeg tror, det kunne være interessant ved anden lejlighed at tage en historisk debat om De Konservatives holdning til foreningsmedlemskab, også helt tilbage til, før både hr. Lars Barfoed, hr. Søren Søndergaard og jeg eksisterede.
Men jeg mener, at vi mangler at få svaret på spørgsmålet, om foreningsfriheden gælder i alle forhold.
Lars Barfoed (KF), 2005-01-14:
Forudsætningen for hr. Søndergaards bemærkninger her er helt forkert.
Det Konservative Folkeparti er ikke modstander af, at man er medlem af en forening, heller ikke modstander af, at man er medlem af en fagforening.
Tværtimod er vi tilhængere af, at man er medlem af en fagforening.
Jeg synes bestemt, at lønmodtagere som udgangspunkt bør organisere sig i den fagforening, der varetager deres interesser.
Det Konservative Folkeparti er kun interesseret i, at der er gode lønmodtagerforhold, og det får man jo gennem overenskomster, og de understøttes ved, at folk er medlemmer af deres fagforening.
Så det er vi kun tilhængere af.
Det, vi er modstandere af, er, at man tvinger folk til at melde sig ind.
Det skal i sidste ende være en frivillig sag, men jeg synes, det er en god idé at melde sig ind.
Søren Søndergaard (EL), 2005-01-14:
Nu vil jeg heller ikke diskutere hr. Lars Barfoeds alder.
Det er nemlig fuldstændig rigtigt: Det Konservative Folkeparti har altid været imod eksklusivparagraffen.
Derfor har det jo ikke noget med den personlige frihed at gøre.
Det har noget at gøre med arbejdsgiverpolitik.
Fra første færd forstod man, at hvis arbejderbevægelsen var organiseret og stod sammen, ville det blive sværere for arbejdsgiverne.
Det var man fra begyndelsen, det er man i dag, og det vil man være om 20 år.
Men jeg må så spørge: Gælder den modstand imod, at man skal være medlem af en forening, så også alle andre foreninger, eller er det kun, når det er lønmodtagerne, der laver den aftale, at den gælder?
Lars Barfoed (KF), 2005-01-14:
Jeg vil i hvert fald sige, at så længe jeg kan mindes, har Det Konservative Folkeparti altid været imod, og det er da efterhånden ganske mange år.
Søren Søndergaard (EL), 2005-01-14:
Også dengang lønmodtagerne stod uden for fabriksportene og så at sige slog hinanden oven i hovedet for at underbyde sig selv for i det hele taget at få arbejde, var Det Konservative Folkeparti imod eksklusivparagrafferne.
Jeg vil bare have hr. Lars Barfoed til at bekræfte det.
Lars Barfoed (KF), 2005-01-14:
Vi kunne stå her samtidig.
Ole Sohn (SF), 2005-01-14:
Der er i allerhøjeste grad en forskel.
Hvis man som advokat siger, at man ikke vil være medlem af advokatforeningen, så er man fuldstændig afskåret fra at udøve sit erhverv.
Hvis man som smed siger, at man ikke vil arbejde på virksomhed A, fordi de der har en eksklusivbestemmelse, så har man hundredtusindvis af andre arbejdspladser, man kan søge.
Så selvfølgelig er der en forskel, men det er da til ugunst for advokaterne.
De er da endnu mere bundet, end lønmodtagerne er.
Så er det, at jeg ikke helt forstår, hvorfor Det Konservative Folkeparti er så forhippet og fokuseret på, at det alene gælder lønmodtagersidens eksklusivbestemmelsesforhold.
Det burde da være lige omvendt, for forholdene for advokater og inden for sundhedstjenesten er jo livstruende.
De kan simpelt hen ikke udføre deres erhverv, hvis ikke de tvunget bliver medlem af en forening, og det er Det Konservative Folkeparti fuldstændig afslappet over for, fordi det er et liberalt erhverv.
Lars Barfoed (KF), 2005-01-14:
Det er i overensstemmelse med regeringens tidligere forslag om forbud mod eksklusivaftaler, der jo desværre mod forventning ikke kunne finde flertal i Folketinget, og derfor kan vi selvfølgelig også støtte forslaget denne gang.
Det Konservative Folkeparti har altid været tilhænger af at fjerne eksklusivaftalerne, fordi den personlige frihed er en helt afgørende del af Det Konservative Folkepartis grundholdning.
Det enkelte menneske skal selv kunne bestemme, om han eller hun vil være medlem af en forening eller ej.
Det skal andre ikke kunne bestemme, og derfor er det urimeligt, når der i aftaler på arbejdsmarkedet er bestemmelser, der tvinger medarbejdere til at være medlem af bestemte fagforeninger som forudsætning for at få et arbejde på den pågældende virksomhed eller inden for det pågældende overenskomstområde.
Det Konservative Folkeparti støtter derfor, at sådanne aftaler bliver forbudt, men desværre må vi sige, at vi ikke har nogen forventninger om, at det vil ske.
Debatten i dag har jo bekræftet, at der ikke kan findes et flertal i Folketinget for at sikre foreningsfriheden.
Tværtimod har Dansk Folkeparti anmeldt, at man fortsat vil stemme imod forslaget, og det har overrasket, da Dansk Folkeparti jo inden sidste valg netop var tilhænger af at gennemføre et sådant forbud, der kunne sikre foreningsfriheden.
Den sammenkædning med udvidelsen af Den Europæiske Union med de østeuropæiske lande, som vi har hørt hr. Bent Bøgsted forfægte her i dag, er helt og aldeles uforståelig.
Men der skal ikke herske tvivl om, at Det Konservative Folkeparti fortsat vil arbejde for at sikre foreningsfriheden gennem et forbud mod eksklusivaftaler.
Derfor vil det også efter et valg være Det Konservative Folkepartis klare standpunkt, at en ny konservativ-liberal regering som et vigtigt led i regeringsgrundlaget skal have en målsætning om at få gennemført et forbud mod eksklusivaftaler i overensstemmelse med det lovforslag, vi nu behandler, men som vi jo altså desværre ikke kan forvente at kunne finde flertal for i denne folketingssamling.
Bent Bøgsted (DF), 2005-01-14:
Det har jeg ikke noget tal på, det kan godt være, det kun er lille hjørne, men vi vil ikke være med til at fjerne nogen af de midler, der kan bruges.
Hvor meget fagforeningerne bruger bestemmelsen i kampen for, at det danske arbejdsmarked ikke skal undergraves, kan jeg selvfølgelig ikke stå og sige noget om heroppefra.
Men havde vi ikke fået loven om østudvidelsen, men den 7-års-overgangsordning, som Dansk Folkeparti ønskede, og havde det lovforslag, vi behandler i dag, talt om en generel afskaffelse af eksklusivaftalerne, som vi ønsker,
havde det været en helt anden situation.
Lars Barfoed (KF), 2005-01-14:
Så vil jeg godt spørge: På hvilken måde mener hr. Bent Bøgsted, at fagforeningerne vil blive svækket, hvis vi fjerner kravet om, at man skal tvinges til at være medlem?
Er det sådan, at hr. Bent Bøgsted mener, vi ville se et mærkbart antal udmeldelser af landets fagforeninger, hvis vi gjorde det frit at melde sig ind?
Jens Peter Vernersen (S), 2005-01-14:
Det må da undre meget, at bare fordi man nu ovre i Dansk Industri synes, at er helt vanvittigt, at man nu skal have en revisionskontrol af, at tingene går ordentligt til, så fjerner man simpelt hen den bestemmelse.
Det var måske det, der skulle til for at sikre, at man fik afklaret, at de rigtige priser var blevet anvendt.
Jeg går ud fra, at hr. Freddy Dam er klar over, at lovforslaget netop siger, at man ikke ved ret meget om, hvor meget der bliver holdt ude i den her sag, fordi der ikke har været foretaget en ligning.
Men man har foretaget kontrol i nogle ganske få selskaber – omkring 260 ud af 8.000-9.000 – og der har man fundet ud af, at der var fejl i 50 selskaber, og det medførte en forhøjelse på 600 mio. kr. Jeg går ud fra, at hr. Freddy Dam også er klar over, at over halvdelen af virksomhederne ikke indgiver rigtige oplysninger i det her spørgsmål.
Bent Bøgsted (DF), 2005-01-14:
Jamen det er altså somme tider sådan, at tingene forandrer sig, og dengang før valget og i starten af valgperioden havde vi ikke aftalen om østudvidelsen.
Der bliver somme tider vedtaget lovforslag, der kan gøre, at man må ændre sin holdning til noget, men Dansk Folkeparti har ikke ændret holdning.
Vi ønsker en generel afskaffelse af eksklusivaftalerne, og det var også det, jeg sagde i min ordførertale.
Men hr. Lars Barfoed har været med til at kræve, at fagforeningerne skal håndhæve den lov, der blev vedtaget, og for at fagforeningerne ikke skal svækkes i deres kamp for at forhindre, at det danske arbejdsmarked bliver underløbet, vil Dansk Folkeparti heller ikke være med til at svække og imødegå den lov, som hr. Lars Barfoed har været med til at gennemføre.
Lars Barfoed (KF), 2005-01-14:
Skal jeg så gå ned?
Nej, jeg har tværtimod sagt, at vi også mener, at der skal være frihed på det område, så vidt jeg har forstået, men nu må det jo bero på en nærmere analyse.
Så vidt jeg forstået, så har krav om medlemskab af Advokatrådet jo bl.a. været baseret på nogle hensyn til tredjepart.
Det har altså haft noget at gøre med, at man skal kunne klage over en advokat, der så skal rette sig efter de afgørelser, Advokatrådet træffer, og der har været nogle andre ting, som har gjort sig gældende i den forbindelse.
Så de hensyn til tredjepart skal jo i hvert fald så sikres på anden vis.
Men vores udgangspunkt er klart, at der ikke skal være fagforeningstvang, og der skal heller ikke være foreningstvang i forbindelse med enten at blive ansat et sted eller udøve bestemte erhverv.
Så vi vil gerne se på de områder, og det har jeg også tilkendegivet i tidligere debatter om denne problemstilling.
Ole Vagn Christensen (S), 2005-01-14:
Jeg siger tak for svaret.
Det har jo som konsekvens – det forstår jeg så jo også er det, hr. Lars Barfoed siger – at den uorganiserede arbejdsgiver skal have lov til at undergrave det lønsystem, det overenskomstsystem, som vi har i dette land, som er baseret på, at der er organiserede arbejdsgivere, som kan overholde det.
Vil hr. Lars Barfoed med den konsekvens, han her lægger op til, sige, at det så må indebære, at jeg må lovfastsætte, hvad minimumslønningerne må være i fremtiden?
Freddy Dam (V), 2005-01-14:
Det er hr. Ole Sohns intense brug af ordet aftalefrihed, der bringer mig op.
Jeg synes måske, at det er svært umiddelbart at forstå, at der skulle være tale om reel aftalefrihed, for er situationen i virkeligheden ikke den, at når der indgås aftaler på de punkter her, og når en lønmodtager accepterer det vilkår, at han skal melde sig ind i en forening, hvis interesser han ikke sympatiserer med, så er det i virkeligheden et såkaldt siciliansk tilbud, altså et tilbud, som han ikke kan afslå, fordi han er nødt til at sige ja, hvis han overhovedet vil have noget job?
Han har altså med andre ord ikke noget valg.
Ole Sohn (SF), 2005-01-14:
Min stilling afhænger ikke af, hvad 17 dommere ved en domstol i Strasbourg siger, det gør den altså ikke.
Det her er for mig et meget grundlæggende spørgsmål, det er det, der er fundamentet for det danske samfund.
For det velfærdssamfund, vi har fået af vores forældre og bedsteforældre, bygger simpelt hen på, at vi har et arbejdsmarked, som er organiseret, at lønmodtagerne er gået sammen, at arbejdsgiverne er gået sammen, eller at man på de enkelte arbejdspladser finder frem til aftaler, som gør, at man kan tilrettelægge arbejdet på den bedst mulige måde.
Det er det, der er hele fundamentet.
Det er det, der er vores stolthed.
Men det er korrekt, at der altid har været ideologiske uenigheder sådan i hjørnerne.
De borgerlige partier har også grundlæggende accepteret det, fordi det har været en gensidig fordel både for lønmodtagere og arbejdsgivere.
Det er rigtigt nok, som hr. Søren Søndergaard belærte hr. Lars Barfoed om, at De Konservative principielt altid har været imod – det var de også helt tilbage i 1899 forud for den første hovedaftale – at lønmodtageren skulle have rettigheder.
Ida Jørgensen (RV), 2005-01-14:
Hvis Menneskerettighedsdomstolen var så overbevist om, at det ville være en sag, som var så oplagt, at den ville blive tabt, havde de vel ikke sat 17 dommere til at sidde og se på den, og de har oven i købet gjort det to gange.
Det var nok mere en kommentar end et spørgsmål, men stadig væk, lad os tage det hypotetiske spørgsmål: Hvis Menneskerettighedsdomstolen kommer frem til, at det her er imod menneskerettighederne, hvordan vil hr. Ole Sohns stilling så være til eksklusivaftaler?
Ole Sohn (SF), 2005-01-14:
Det vil være meget hypotetisk, for jeg kan ikke forestille mig, at de kommer til den konklusion.
Hvis man kommer til den konklusion, så skal 17 højt belæste dommere konkludere, at de finder det rimeligt, at man griber ind og hæmmer eller hindrer aftalefriheden.
Det er jo et fuldstændig grundlæggende princip ikke bare på det danske arbejdsmarked.
I ILO-konventioner er det et helt grundlæggende princip, at der er aftalefrihed på arbejdsmarkedet.
Lønmodtagere og arbejdsgivere skal have friheden til at indgå aftaler på arbejdsmarkedet.
Det er fundamentet.
Ida Jørgensen (RV), 2005-01-14:
Nu er hr. Ole Sohn jo et klogt og belæst menneske, og derfor vil jeg gerne høre hr. Ole Sohns stilling til det forhold, at der er to sager på vej ved Menneskerettighedsdomstolen.
Det, vi ved om de sager om eksklusivaftaler, der har været igennem hele det danske system, er, at i begge sager har man bestemt, at det skal være det store kammer, man har altså sat 17 dommere af til at tage stilling til de sager.
Det vil sige, at man betragter dem som nogle væsentlige sager.
Her vil jeg gerne høre, hvordan hr. Ole Sohns stilling til det her vil være, hvis Menneskerettighedsdomstolen kommer ud og siger, det er imod menneskerettighederne, at der er tvunget medlemskab af en fagforening.
Ole Sohn (SF), 2005-01-14:
Jeg er sådan set meget enig i den sidste formulering, at man kan gøre det i form af et bidrag, sådan at man stadig væk har ens arbejdsbetingelser, men at man selvfølgelig bidrager til festlighederne.
Det kunne være en god måde.
Nu er der mange, der lytter, og det var måske et forslag, som kan sprede sig ud i skurvognene og kantinerne, sådan at man kan få diskuteret, hvordan man kan tilrettelægge overenskomsterne fremover.
Søren Søndergaard (EL), 2005-01-14:
Jeg er fuldstændig enig i, at det ikke er et folketingsspørgsmål, men det kunne jo f.eks. være noget, man tog op i overenskomsterne, at man simpelt hen sagde, at på den her arbejdsplads var det en del af overenskomsten, at hvis en ansat ikke var medlem af den pågældende fagforening, så skulle vedkommende betale et bidrag til kontingent, altså til at få overenskomsten etableret, som svarede til det, et årligt medlemskab af den pågældende fagforening krævede.
Det var ligesom betingelsen for at få arbejdet.
Så ville man alle de steder, hvor der ikke er en eksklusivparagraf, jo ikke være tvunget til at være medlem af en forening, men man ville være tvunget til at bidrage til den fest, man deltager i.
Hvis man siger, at folk skal have andre vilkår, er problemet jo, at så vil man lige præcis få den splittelse, som arbejdsgiveren ønsker, og så vil arbejdsgiverne måske være interesserede i at ansætte dem, der har dårligere vilkår.
Men det er et forslag, et mere generelt politisk forslag, som vi måske i fællesskab kunne udvikle og også rejse i forhold til fagbevægelsen.
Lars Barfoed (KF), 2005-01-14:
Jamen man kan vel ikke mene, at arbejdsgivere ikke skal have mulighed for at udkonkurrere hinanden.
Det ligger jo, medmindre man går ind for planøkonomi, i markedsøkonomien, at arbejdsgivere skal kunne konkurrere mod hinanden, at uorganiserede kan udkonkurrere organiserede, at organiserede kan udkonkurrere uorganiserede osv.
Det er der jo ikke noget nyt i, så selvfølgelig går vi ind for, at arbejdsgivere skal kunne udkonkurrere hinanden, ellers ville der ikke være nogen konkurrence.
Ole Sohn (SF), 2005-01-14:
Nu er vi jo principielt – det troede jeg sådan set også Enhedslisten var – modstandere af indgreb i overenskomsterne.
Derfor er det vel ikke et anliggende, Folketinget skal tage sig af at lave.
Men jeg vil sige, at jeg synes, det ville være helt fair, at man på de enkelte arbejdspladser, overenskomstområder diskuterede de forskelle, der nødvendigvis er.
Når arbejdsgiverne melder sig ind i arbejdsgiverforeningen er det sådan: Betaler de kontingent, så får de nogle goder, og vil de ikke være medlem af arbejdsgiverforeningen, bliver de smidt ud, og så mister de nogle goder.
Tilsvarende parallelitet kunne man godt drage i forhold til lønmodtagere, som er medlem.
De har nogle goder.
Melder de sig ud, så mister de nogle goder.
Men jeg mener, at det er en ordning, et initiativ, der skal udvikles ude på arbejdspladserne, hvor overenskomsterne etableres.
Jeg har da selv ofte været ude for, at der i kraft af mine holdninger er nogle ting, jeg ikke vil, eller at der er nogle ting, jeg vælger fra, eller noget, jeg vælger til.
Sådan er det nu engang her i livet.
Men hvis jeg som lønmodtager var i en situation, hvor jeg skulle ind på en arbejdsplads, hvor jeg skulle være medlem af en organisation, som jeg ikke ønskede, så ville jeg sige: Forget it, jeg finder en anden arbejdsplads.
Mogens Nørgård Pedersen (KD), 2005-01-14:
Hvis jeg nu som arbejdstager er kvalificeret til et job, fuldt kvalificeret – jeg har respekteret de aftaler, der er på arbejdspladsen, det er o.k. for mig – men af ideologiske grunde eller økonomiske grunde ønsker jeg altså at stå uden for den forening, som medarbejderne på den arbejdsplads er tvunget ind i,
er det så ikke fair nok, at jeg af andre grunde end arbejdsmæssige grunde kan få lov til at stå uden for den forening?
Ole Sohn (SF), 2005-01-14:
Det er jo sådan, at man på en virksomhed kan komme frem til,
at for at man kan få de bedste arbejdsforhold og man kan sikre arbejdsgiverne de bedste konkurrenceforhold i forhold til det område, man nu agerer på, har man lavet en palet af regler, som man gerne vil følge: Vi vil gerne give en god løn.
Vi vil gerne have, at I har en ordentlig arbejdstid.
Og lønmodtagerne siger til arbejdsgiveren: Vi vil gerne sikre dig, at du får en ordentlig arbejdskraft, den kan vi skaffe, eller også kan vores organisation gøre det osv. osv.
Det hele ses i en sammenhæng.
Det er man så blevet enig om, og så synes jeg da, det er fair, hvis man er blevet enig om det, at når der kommer en ny medarbejder, får vedkommende præsenteret, hvad ansættelsesforholdene er på denne virksomhed, og så tager vedkommende jo stilling til: Er det noget, jeg vil acceptere, eller er det noget, jeg ikke vil acceptere?
Det største problem er jo ikke, hvorvidt man skal være medlem af en organisation.
Langt det største problem er jo, hvis en ny lønmodtager kommer til en virksomhed, at han så måske synes, at lønnen er alt for lav, og så siger han: Ikke tale om, her vil jeg ikke være, for lønnen er for lav.
Det er da et større problem.
Alt i alt synes jeg, det er fair, at man på en virksomhed kan tilrettelægge arbejdet i samarbejde mellem lønmodtagere og arbejdsgiver.
Mogens Nørgård Pedersen (KD), 2005-01-14:
Det er sådan set en af kvaliteterne, som jeg sætter pris på.
Men er det ikke lidt specielt, at hvis to parter har indgået en eksklusivaftale, så vil man holde andre ude fra den aftale ved at sige, at de skal være medlem af en bestemt forening?
Lars Barfoed (KF), 2005-01-14:
Nej, for det, at man kan udkonkurrere hinanden arbejdsgivere indbyrdes, er, som jeg sagde før, en følge af markedsøkonomien.
Det har ikke noget som helst med det her forslag at gøre.
Det her forslag vil ikke føre til, at der lige pludselig er nogle bestemte arbejdsgivere, der kan udkonkurrere nogle andre.
Det har hr. Ole Vagn Christensen jo også netop bekræftet i forbindelse med mit spørgsmål til hr. Ole Vagn Christensen tidligere, hvor hr. Ole Vagn Christensen netop fremførte, at der ville blive flere medlemmer af fagforeningerne, hvis det her forslag blev vedtaget.
Så det ville styrke fagforeningerne at vedtage forslaget, så ville de få flere medlemmer, og på det grundlag ville der jo slet ikke være den konsekvens, som hr. Ole Vagn Christensen her nævner frygten for.
Søren Søndergaard (EL), 2005-01-14:
Det er jo rigtigt, som det er blevet sagt i diskussionen, at det jo kun er ganske få steder, hvor der er eksklusivparagraffer.
Langt de fleste steder er der ikke eksklusivparagraffer.
Man har det bl.a. ikke inden for staten, og det betyder jo, at man har områder, hvor de statslige fagforeninger er med til at gennemkæmpe en overenskomst, som alle, der er inden for området, så får glæde af, selv om de sådan set ikke har været med til at bidrage til det apparat, der er nødvendigt for at få den overenskomst igennem.
Derfor vil jeg egentlig godt spørge, om SF ville være med til at overveje, at man måske lavede sådan et generelt overenskomsttillæg, som man skulle betale for at være på en arbejdsplads, hvor der var en overenskomst.
Det kunne fagforeningerne så eventuelt beslutte at afstå fra for dem, der var medlemmer af fagforeningen.
Så man lavede et system, der sikrer, at folk, der nyder godt af noget, også bidrager til at finansiere det – altså også, når der ikke er mulighed for eksklusivparagraffer.
Det er jo mere for at komme alle de her nasseprinser til livs, som ikke har forstået det der med, at man må yde for at nyde, og noget for noget, men som tror, at man bare kan gå ind og få det hele uden overhovedet at bidrage til det – altså dem, der vil med til festen, men ikke have gave med.
Vil SF være med til at overveje sådan en idé?
Freddy Dam (V), 2005-01-14:
Nu er det efter min opfattelse ikke kun en borgmesterdyd at lytte.
Det, som regeringen har gjort, er, at den har udsendt et forslag, sendt det i høring og så gjort det, som i virkeligheden er meningen med høringen, nemlig læst høringssvarene intenst, forstået dem og rettet ind i det omfang, det kunne bringes i overensstemmelse med regeringens politik.
Det finder jeg ikke noget specielt mærkeligt i.
Jeg er opmærksom på, at virksomhederne ikke fuldt ud har forstået at selvangive om handelsvilkår på armslængdevilkår.
Hvis hr. Jens Peter Vernersen erindrer sig min ordførertale, så vil han kunne huske, at jeg netop sagde, at en del af grunden til, at Venstre støtter præciseringen af disse her regler, er, at det vil højne kvaliteten af indberetningen om vilkårene.
Hvis ikke har jeg forstået situationen meget forkert, er sagen den, at der oprettes ti såkaldte TPligningscentre, hvor man netop skal fokusere på ligningen, der indeholder disse her specielle problemer.
Jeg mener allerede af den her grund, at der ikke er behov for at medtage den problemstilling under behandlingen af det her lovforslag.