runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Margrethe Vestager (RV), 2001-05-09:
Først og fremmest må man jo sige, at tretallet selvfølgelig er et klassisk tal og på sin vis også et magisk tal.
Det kender vi jo fra litteraturen i mange forskellige sammenhænge.
I virkeligheden tror jeg, at det meget ofte er sådan, at der er færre eller flere problemer end de tre, da det jo afhænger af, hvem der formulerer problemerne.
I dag har hr. Frank Dahlgaard overladt det til mig, muligvis i et forsøg på at opsummere den fælles dagsorden.
Den måde, jeg ser det på, er måske lidt anderledes end den, hr. Frank Dahlgaard lægger op til, for jeg synes, der er
en række udfordringer, som folkeskolen har brug for at løfte.
I modsætning til hr. Frank Dahlgaard ser jeg ikke folkeskolen som problemfyldt.
Jeg ser en række udfordringer, som jeg forsøger at imødegå med de mest tidssvarende midler.
Det første er at arbejde med klare mål.
Det, som er udfordringen, er, at skoler formulerer delmål for fagene og for elevernes alsidige personlige udvikling.
Det er naturligvis alt sammen med henblik på at sikre en bedre undervisning og en bedre dialog mellem hjem og skole.
Den anden store udfordring er at sikre, at skolen er en skole for alle, både for de elever, som har behov for ekstra støtte, og for de elever, som har behov for større udfordringer.
Den tredje udfordring består for mig at se i at sikre, at dialogen mellem skole og hjem fortsat styrkes, sådan at vi er sikre på, at de voksne kræfter, der er i forhold til skolen, bruges til at styrke skolens arbejde.
De tre områder er ikke problemer, men det kan de selvfølgelig blive, hvis de ikke løftes, også hvis de ikke løftes lokalt.
Som hr. Frank Dahlgaard også nævnte, så har vi en løbende debat.
Jeg synes, det er meget væsentligt også i debatten at notere, at der er gode grunde til at rose både skolen og dens lærere og forældre for det arbejde, som gøres.
Frank Dahlgaard (UP), 2001-05-09:
Tak for svaret.
Det var jo et meget præcist spørgsmål, og det var også, synes jeg, præcise svar, selv om jeg ikke er enig.
Klare mål, altså det første, må jo ligge i, at det ikke har været godt nok, og ministeren har jo også sat ind med at præcisere det, og det synes jeg da også selv og mange andre her i Folketinget er et skridt i den rigtige retning.
Det andet forstod jeg som et svar, hvor ministeren siger, at folkeskolen i dag ikke er en skole for alle, og man skal sikre, at den bliver det.
Mit spørgsmål også til ministeren er: Er der ikke i Danmark i folkeskolen plads til flere, altså af en generation, end i nogen anden grundskole i hvert fald i Europa?
Altså at der er færre, der er taget ud til specialundervisning eller -behandling af forskellige grunde?
Er det ikke i højere grad en skole for alle i dag?
Så det undrer mig, at det skulle være et problem eller udfordring nr. 2.
Så til sidst det, som jeg selv i virkeligheden finder er det største problem, og ministeren siger: Man skal have en dialog, en bedre dialog mellem skole og hjem, for den er ikke god nok.
Jamen deri ligger vel i virkeligheden det store problem med disciplinkrisen, med uro og larm og ballade, hvilket har til følge, at mange elever forsvinder til privatskolerne, og at mange og stadig flere skolelærere forsvinder væk fra jobbet som lærer.
Margrethe Vestager (RV), 2001-05-09:
Jeg tror, det er meget afgørende, hvilket udgangspunkt man har.
De ting, som jeg synes at folkeskolen arbejder med i øjeblikket med meget god fremdrift,
Jo, folkeskolen er en rummelig skole, men der er mange børn, hvis styrke og svagheder kan mødes på en stadig bedre måde.
Det gælder både de børn, som har svært ved den boglige lærdom og derfor skal have en anden form for indlæring, og det gælder de børn, som er overordentlig godt begavede og som
derfor selvfølgelig også skal stimuleres.
er heldigvis blevet en anden.
Det meget store projekt, som har været sat i værk efterfølgende, nemlig Uro-Net, har jo også vist, at der er meget gode måder, hvorpå man kan sikre, at der er arbejdsro i skolen, fordi det selvfølgelig er et mål.
Faktisk er den i al dens mangfoldighed på et meget godt spor.
Frank Dahlgaard (UP), 2001-05-09:
Der er unge lærere, som kommer ud fra seminarierne og har været i gang i nogle måneder eller måske nogle år.
Så forlader de folkeskolen.
Og det er jo det nye, der er kommet ind de senere år, at der er mange unge lærere, der siger: Vi vil ikke bruge vores arbejdsliv i folkeskolen.
Mener ministeren, at det skyldes mangel på klare mål, eller at skolen ikke er en skole for alle?
Mener ministeren ikke, at årsagen til lærerflugten og til, at en række elever bliver flyttet over i privatskoler af deres forældre, ligger i problem eller udfordring nummer tre og ikke i nummer et eller to?
Margrethe Vestager (RV), 2001-05-09:
Jeg må erklære mig ganske uenig i hr. Frank Dahlgaards måde at udlægge tingene på.
De sidste sikre tal er fra 1998, og der viste lærerflugten sig ikke at være større, end den plejer at være.
Som det vil være hr. Frank Dahlgaard bekendt, er der altid lærere, der på basis af den gode grunduddannelse, de har fået, har søgt andre fag.
Der er f.eks. en række højtrespekterede og ærede kolleger her i Tinget, som kommer på baggrund af en læreruddannelse.
Det tror jeg det danske samfund i alt har meget stor gavn af.
Den måde, som jeg tror det er væsentligt at håndtere det på, er det naturlige ønske, lærere har i forhold til at have en arbejdsplads med en personalepolitik og en imødekommenhed og en måde at samarbejde med kolleger på, som svarer til andre arbejdspladser.
Det er noget, man er blevet langt mere bevidst om i de senere år.
Det, som altid slår igennem, hvis man spørger lærere, uanset om de er trætte af skolen eller ej, er, at er der noget, der binder dem til det, så er det faktisk børnene og i mange sammenhænge netop nogle af de børn, som jeg tror hr. Frank Dahlgaard ville karakterisere på den måde, som lå i det sidste spørgsmål, hvilket jeg egentlig finder er lidt misvisende.
Frank Dahlgaard (UP), 2001-05-09:
Jamen der er da i hvert fald logik i det, ministeren siger, og når ministeren i virkeligheden først har problemet med hjemmenes svigt i forhold til deres børn som udfordring nummer tre - det er det, der ligger som problem eller udfordring nummer tre fra ministeren, hvor jeg har det som nummer et - så er det jo naturligt, at ministeren siger, at der ikke er nogen problemer, og at der altid har været uro i klasserne, og at den ikke er steget.
Men hvorfor kan man så fra Danmarks Pædagogiske Universitet berette om, at hver tredje nyuddannede lærer forventer efter nogle år i folkeskolen simpelt hen at forlade folkeskolen og finde et andet arbejde? Det fremgår jo af en undersøgelse fra Danmarks Pædagogiske Universitet, der fremkom i januar i år, som ministeren givetvis har kendskab til.
Hvorfor er det sådan, at en femtedel, altså 20 pct. af de lærere, der blev færdiguddannet i 1996, for 5 år siden, har forladt folkeskolen og er gået ud af deres fagforening, Danmarks Lærerforening?
Det er et tal, der har alarmeret Danmarks Lærerforening.
John Vinther (KF), 2001-05-10:
Jeg har lært, at det altid er høfligt at starte med at sige noget positivt, så derfor vil jeg kvittere SF for den høje underholdningsværdi i dette beslutningsforslag.
I en tid hvor de fleste, men åbenbart ikke hr. Knud Erik Hansen, har opdaget, at kommunerne har enorme problemer med at løse den opgave, det er at huse flygtninge, ja, så mener hr. Knud Erik Hansen og SF altså, at det er betimeligt at komme med et beslutningsforslag, der åbner op for en mere fri adgang for flygtninge til at rykke rundt mellem kommunerne.
Det er ikke, som også fru Birthe Rønn Hornbech udtalte det, særlig klogt at komme med sådan et forslag, og det er ikke noget, der gavner i det store billede.
Det er ikke noget, der hjælper til at sikre den brede befolknings opbakning til og forståelse for det grundlæggende udgangspunkt, nemlig at vi selvfølgelig er forpligtet til og skal hjælpe mennesker i nød.
I grunden kan man godt forstå, at kommunerne nu vægrer sig.
Smertegrænsen er nået.
Regeringen har i 10 år intet gjort for at begrænse tilstrømningen.
I stedet overlader regeringen problemerne til kommunerne.
Det er kommunerne, der skal løfte integrationsopgaven, det er kommunerne, der skal skaffe boliger, det er kommunerne, der skal skaffe institutionspladser, og det er kommunerne, der skal skaffe arbejde.
Og det er jo ikke sket bare med fordelingen i år, der skal også fordeles næste år og næste år igen, og oven i det kommer familiesammenføringerne.
Det er altså ikke så underligt, at kommunerne nu siger stop.
Der ville sikkert være en noget større velvilje fra kommunernes side, hvis de kunne se, at et flertal her i Tinget inklusive regeringspartierne reelt gjorde noget for at mindske tilstrømningen.
Men hele den problematik er tilsyneladende gået hen over hovedet på SF, for SF vil jo med dette beslutningsforslag gøre det lettere for flygtninge at flytte rundt i landet.
Der skal selvfølgelig tages hensyn.
Man skal ikke skille familier ad.
Og har en flygtning, der ankommer her til landet, familie et eller andet sted i landet, ja, så er det naturligvis hensigtsmæssigt, at boligplaceringen, boplaceringen sker i umiddelbar nærhed.
Men et system som det, SF her lægger op til, vil gøre det fuldstændig umuligt og uoverskueligt for de kommuner, der i forvejen er belastede, at hjælpe med til at løfte denne her opgave.
Vi afviser forslaget.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2001-05-10:
Vi indgik for nogle år siden en aftale med regeringen om en frivillig fordeling af flygtninge mellem kommunerne ud fra det synspunkt, at fordelingen skulle være mere ligelig.
Den aftales gennemførelse har vi måske ikke altid være lige tilfreds med, så meget vil jeg give hr. Knud Erik Hansen.
Der har været nogle enkelte, ifølge aviserne i hvert fald, helt berygtede tilfælde, men det er muligt, at de er blevet rettet.
Men stort set må vi jo sige, at det indtil forrige år har fungeret med den ligelige fordeling ved kommunale aftaler.
Den aftale, som vi indgik med regeringen, står vi selvfølgelig fortsat bag.
Men vi beklager dybt, at tilstrømningen af udlændinge ikke er stoppet, og at vi altså nu er i den situation, som vi har forudset i årevis, at tilstrømningen er så stor, også med hensyn til antallet af familiesammenføringer, at kommunerne melder fra og ikke alle steder mere kan aftale sig til fordeling.
Det beklager vi, men det er regeringens ansvar, fordi tilstrømningen er alt for stor.
Med tilslutningen til aftalen og med det, at vi fortsat tilslutter os den, ligger jo næsten, at vi må tage afstand fra forslaget her.
Jeg vil godt sige det ganske klart: Jeg tror, at dette forslag vil være med til at øge afstanden mellem danskere og udlændinge.
Jeg tror, at mange danskere, der må tage det husly, de kan få, jeg tror, at mange studerende, der ikke kan finde bare et kælderværelse i den by, hvor de gerne vil gå på universitet, og jeg tror, at de mange boligløse vil synes, at det her er ejendommeligt.
Ikke alene skal de vige pladsen for flygtninge ude i kommunerne, når de selv står på venteliste, men nu skal det altså også være sådan, at flygtninge nærmest selv skal kunne bestemme, hvor de vil bo og kunne klage og klage igen.
Det er jo ikke en situation, danskerne er i.
Det er jo en retsstilling, der er bedre end danskernes.
Det er meget uklogt, må jeg sige til hr. Knud Erik Hansen.
Hvis man vil integrationen, og hvis man vil danskernes velvilje over for udlændinge, så stiller man krav til udlændinge, og så forlanger man også af udlændinge, at de må indrette sig efter de boligforhold, der er i Danmark, og de er desværre sådan i øjeblikket, at heller ikke danskerne frit kan vælge, hvor de skal bo.
Det er et meget uklogt forslag.
Jeg synes, at man skulle trække det.
Vi er i hvert fald imod.
Lars Kramer Mikkelsen (S), 2001-05-10:
Det umiddelbare svar kunne godt være, at man selvfølgelig skal tage hensyn, og det er også det, jeg mener at man i vidt omfang gør.
Jeg kunne bare tage forholdene i København eksempelvis.
Hvis man skulle have lov til at søge efter, hvor familien boede, så ville København blive oversvømmet.
Knud Erik Hansen (SF), 2001-05-10:
Vi er enige i, at det er vigtigt med en vellykket integration, og at kommunerne deltager og bidrager.
Det er ikke det, forslaget går på.
Jeg vil godt spørge hr. Lars Kramer Mikkelsen, om han ikke mener, det er problematisk med en boplacering, hvor kvoteflygtninge kommer til Danmark og i høj grad er kommet til Danmark, fordi de skal hjælpes med integrationen gennem bekendte og familie, som bor her i forvejen, hvor de så bliver placeret 100 eller 200 km væk.
Er det en rigtig prioritering?
Er det et rigtigt hensyn at foretage?
Det ønske, vi har, er, at man i de situationer siger, at de hensyn, der er nævnt i bekendtgørelsen, går forud for kvoten, og så må man respektere det.
Det står ikke i loven, og derfor vil jeg godt spørge hr. Lars Kramer Mikkelsen, om han ikke synes, det er et rigtigt princip.
Det andet, jeg vil spørge om, og jeg skal gøre det kort,
er: Mener hr. Lars Kramer Mikkelsen, at det er rigtigt, at man kun kan anke, hvis der er nye oplysninger?
Hvis Udlændingestyrelsens afgørelse eller vurdering er forkert, kunne det så ikke være grundlag for en anke?
Lars Kramer Mikkelsen (S), 2001-05-10:
til formål at sikre flygtninges og indvandreres integration i Danmark.
Ved den lejlighed blev der udarbejdet et regelsæt om boligplacering af flygtninge, som fastlagde, at der både skal tages hensyn til flygtningenes ønsker og behov og til den kvoteordning, som angiver, hvor mange flygtninge de enkelte kommuner skal modtage.
Det er den ordning, som forslagsstillerne ikke er tilfredse med.
Vi mener dog, at der i de fleste tilfælde tages hensyn til både de kommunale kvoter og flygtningenes behov.
Integrationsloven giver mulighed for, at kvoterne kan tilsidesættes for at opfylde flygtningenes ønsker og behov, men forslagsstillerne mener ikke, at denne mulighed bliver brugt så meget, som den burde.
Hvis man udelukkende tog hensyn til flygtningenes behov, ville langt de fleste blive visiteret til de tre største byer
i landet.
At imødekomme disse ønsker ville på ingen måde være foreneligt med princippet om en jævn fordeling af flygtninge over hele landet.
Alligevel kunne Udlændingestyrelsen i år 2000 efterkomme flygtninges ønsker i 31 pct. af sagerne, mens 70 pct. af flygtningene enten fik opfyldt deres ønske eller blev boligplaceret i en anden kommune inden for samme amt. I bemærkningerne til beslutningsforslaget henvises til tre rapporter om erfaringerne med integrationsloven.
Det, der i bemærkningerne bliver fremhævet fra de tre rapporter, er, at mange flygtninge ikke er tilfredse med deres boligplacering.
Skal vi ikke give den tid at virke?
Ligeledes må det også tages med i kritikken, at boligplaceringen ikke blandt flygtningene opfattes som det største problem.
Ingen af de adspurgte flygtninge i rapporten fra COWIconsult mener, at boligplaceringen er den største barriere i forhold til at blive integreret, og kun 4 pct. mener, at det er det næststørste problem.
Vi må slå fast, at for Socialdemokratiet er integrationen den altafgørende faktor.
En vellykket integration er og bliver vigtigere end en bestemt geografisk placering.
I de tilfælde, hvor integrationen kræver en bestemt geografisk placering, skal der selvfølgelig tages hensyn hertil, så integrationen fremmes mest muligt.
Endelig mener forslagsstillerne også, at flygtningene skal have mulighed for at klage over boligplacering og anke
et eventuelt afslag
Det er, som ministeren har redegjort for, rigtigt, at der ikke findes en ankemulighed, men flygtningene kan allerede i en række tilfælde få genoptaget deres sag i Udlændingestyrelsen.
I den forbindelse kan det nævnes, at Udlændingestyrelsen i år har imødekommet en tredjedel af de sager, hvor der blev anmodet om en genoptagelse, heraf blev boligplacering omgjort i syv ud af ti sager.
Socialdemokratiet mener således ikke, at der er et reelt problem i forhold til flygtningenes retssikkerhed på dette punkt.
Knud Erik Hansen (SF), 2001-05-10:
Det lyder næsten, som om det er to forskellige forslag, vi snakker om.
Vores forslag går ikke på at ændre det samlede system, som kommunerne skal bidrage til.
Vores forslag går på, at vi får en klarhed over, hvorledes man prioriterer hensynet til kvoter i forhold til de hensyn, der er nævnt i bekendtgørelsen, som vi er enige om.
Derfor vil jeg godt spørge ministeren: Kan ministeren udelukke, at der sidst på året, når man nærmer sig og har brugt kvoterne i de forskellige kommuner, sker nogle placeringer, som markant er i modstrid med de hensyn, der står i bekendtgørelsen? For det er jo den diskussion, vi har, og det er derfor, vi oplever, at der er brug for en tilkendegivelse om en nødvendig prioritering.
Jann Sjursen (KRF), 2001-05-10:
Kristeligt Folkeparti kan ikke støtte SF's beslutningsforslag.
Vi mener, at Flygtningenævnets behandling af asylansøgninger er fuldt forsvarlig, og set ud fra et retssikkerhedssynspunkt, at nævnet som en domstolslignende instans rent faktisk opfylder det, som vi har forventning om på det her område.
Det siger vi, fordi vi fandt, at de tiltag, der blev foretaget i sin tid, var nødvendige af hensyn til sagsbehandlingen og også af hensyn til, at påklagemulighederne ikke blev så mange, at sagsbehandlingstiden blev enormt lang til stor gene ikke mindst for flygtningene selv efter vores opfattelse.
Karen Jespersen (S), 2001-05-10:
Det er klart, at der i starten af året vil være større muligheder for at tage individuelle hensyn, men de særlige hensyn, der gælder, vil gælde hele året.
Vi har haft debatten både her i spørgetiden og også i et samråd.
Der er ligesom to forskellige afvejninger.
Der er en mulighed for at tage særlige hensyn, men de vil under alle omstændigheder jo ikke kunne gælde i forhold til Århus og København for nu at nævne to nærliggende kommuner.
Men hvis der er tale om de helt særlige hensyn, der kan tages, så vil de kunne gælde hele året.
Peter Skaarup (DF), 2001-05-10:
Ligesom det tidligere forslag fra SF, så er det, der er fremsat her, bestemt ikke Dansk Folkepartis kop te.
Vi synes, at der er mange dårlige ting ved den integrationslov, som er vedtaget.
Den ser heller ikke ud til at virke efter hensigterne.
Det tyder alt på, også fordi tilstrømningen af flygtninge sidste år og i år er så voldsom, og det gør, at regeringen har store problemer med at få sin flygtninge- og udlændingepolitik til at hænge sammen på alle områder.
Det betyder så, at SF får mulighed for at kritisere nogle af de konsekvenser, der er af integrationsloven, men her må jeg sige, at selv om Dansk Folkeparti bestemt ikke er tilhænger af den integrationslov og de virkninger, den har haft, så er en af de virkninger, der måske kunne være lidt ræson i, netop den, som SF her ønsker at ændre.
Konsekvensen af flygtningepolitikken har været, at vi har set en meget stor centralisering af, hvor det er, flygtninge gerne vil bo.
Specielt i hovedstadsområdet, i Århus, omkring Aalborg, Odense, altså i nogle af de større byer, har koncentrationerne af flygtninge været vældig store, og det er noget, som man har forsøgt - ikke med særlig stort held - at gøre noget ved ved hjælp af integrationsloven, men det ønsker SF altså ikke. SF ønsker med det her forslag, at man skal gå imod fordelingen af flygtningene. Det skulle helst være en frivillige fordeling, men der forhandles i øjeblikket om fordelingen, hvor der er problemer med at få den frivilligt igennem, og hvor det måske vil være noget, der foregår med tvang.
Grundlæggende kan Dansk Folkeparti altså ikke støtte det her forslag fra SF.
Vi mener, at der er brug for noget helt andet, og det har vi gentagne gange ønsket os i udlændingedebatten.
Vi har fremsat forslag om det i Folketinget osv., osv., men det lykkedes ikke, fordi der ikke er et flertal herinde, der vil anerkende, at det er et kæmpeproblem.
Hvis vi ser på det grundlæggende problem, så er det jo, at der sidste år kom 22.600 henholdsvis flygtninge og familiesammenførte ind i landet, og det er det, der gør, at det, der i det hele taget foregår på området, er så omdiskuteret, så problematisk.
Så længe SF ikke melder sig blandt de partier, der vil gøre noget afgørende ved antallet, der kommer hertil, så får man aldrig løst de her problemer.
Derfor mener jeg, at det er en helt fejlslagen politik fra SF at blive ved med at komme med det ene forslag efter det andet, der bare betyder en endnu slappere behandling af asylsøgerne her i landet.
René Skau Björnsson (S), 2001-05-10:
Dette forslag fra Enhedslisten har været fremsat to gange
før, og Socialdemokratiet ser stadig ingen grund til at støtte forslaget om en særlig miljølov for børn i daginstitutioner.
Alligevel er jeg glad for og har
stor sympati for forslag, der kan være med til at sætte forholdene for de mindste til debat.
Som det også fremgår af bemærkningerne til forslaget, er børns sundhed og trivsel en del af regeringens folkesundhedsprogram, og det hænger naturligvis sammen med, at det er et emne, som optager Socialdemokratiet meget.
I Socialdemokratiets regeringstid er der etableret over 150.000 nye pladser i daginstitutionerne.
Kvaliteten i daginstitutionerne er den næste store etape i udviklingen af de offentlige pasningstilbud, og vi er meget tilfredse med, at socialministeren har igangsat et udviklingsarbejde på området.
Der er ingen tvivl om, at kvaliteten godt kunne trænge til et løft flere steder.
Jeg mener ikke, at udviklingen af kvaliteten sikres af en særlig lov.
Som Socialdemokratiets ordfører sagde ved den sidste fremsættelse af dette forslag, er det en oversigt over reglerne, der er behov for.
De regler, der har indflydelse på børnenes miljø i institutionerne, sorterer under en række fagministerier, og det kan gøre det svært at gennemskue reglerne.
Derfor er vejledningen »»Miljøregler« for børn« en stor hjælp for de forældre, der deltager i udviklingen af deres børns daginstitutioner.
Lige på det her område mener vi i Socialdemokratiet, at demokratiet udgør et bedre tilsyn end bureaukratiet.
Vi har i Socialdemokratiet en tro på, at forældrene ønsker deres børn det bedste, og samtidig kan de daglig vurdere forholdene i daginstitutionerne.
Forældrenes deltagelse i institutionsarbejdet udgør selvfølgelig ikke en sikkerhed for et godt miljø for børnene, men det er et godt udgangspunkt, for når forældrene har kendskab til reglerne på området, kan de indgå i diskussionerne på lige fod med kommunen, som har tilsynspligten, og institutionen.
Socialdemokratiet kan ikke støtte dette beslutningsforslag.