runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jørn Jespersen (SF), 2002-11-05:
Jeg kan da bedre lide den udlægning af forslaget til vedtagelse, som hr. Henrik Dam Kristensen kommer med, end jeg kunne lide den udlægning, som hr. Jens Kirk ikke kom med.
Derfor omkring afviklingen: Tolker Socialdemokratiet denne her vedtagelse på den måde, at der i 2006, som det jo oprindelig var meningen, bliver vedtaget en endelig afvikling, så man kan se et sluttidspunkt, så landbruget også får meget god tid til at vænne sig til det?
For ellers kommer vi jo i den situation, at man i 2013 siger: Nej, man kan ikke vedtage en afvikling nu, for det har vi ikke forberedt landbruget på, og så kan det ikke lade sig gøre.
Og så kan vi fortsætte én gang til med en ny periode.
For det andet: Mener Socialdemokratiet, at denne her vedtagelse betyder, at man kan påbegynde en afkobling allerede her fra 2004, når der kommer et forslag fra Kommissionen?
Og for det tredje: Mener Socialdemokratiet, at forslaget betyder, at man med det samme, det vil sige i løbet af 1-2 år, vedtager en total afskaffelse af alle eksportsubsidier, sådan at det kan indgå som et offensivt element i WTO-forhandlingerne?
Hr. Martin Lidegaard kritiserer SF og Enhedslisten for ikke at have lavet et fælles forslag.
Jamen vi er simpelt hen ikke enige, så det var da et underligt krav at stille. SF og Enhedslisten har et vidt forskelligt politisk syn på WTO.
Vi er positive over for at udvikle WTO til at skabe udvikling for de fattige, bruge handelen til at skabe udvikling i ulandene, og det er Enhedslisten ikke.
Vi synes, det er godt med en regeldannelse for hele den internationale handel, og det synes Enhedslisten ikke.
Derfor forstår jeg ikke kritikken af, at vi ikke laver et fælles forslag, bare fordi vi ikke er medforslagsstillere på det forslag, som Det Radikale Venstre er med i.
Det er en argumentation, jeg aldrig har hørt før, så den vil jeg tænke lidt over, men umiddelbart kan jeg ikke helt fange den. Så har hr. Martin Lidegaard ret i, at det, der er den afgørende forskel på flertalsforslaget og vores, er, at vi sætter konkrete tidsplaner ind.
Det ønsker vi at få, og vi håber, at denne debat medfører, at der kommer et dansk udspil inden så længe, og at det bliver mere konkret og præcist, også med hensyn til tidsplaner.
Så vil jeg bare anbefale hr. Kofoed at studere OECD's rapporter, som siger, at i EU er der en merpris på fødevarer på 27 pct. i gennemsnit på grund af prisstøtten, der jo netop består i, at man garanterer en højere pris end verdensmarkedets.
Det er en total misforståelse og en total fejlopfattelse, hr. Kofoed repræsenterer,
og den er også i strid med OECD, som ikke er finansieret af SF eller andre venstrefløjsforetagender.
Martin Lidegaard (RV), 2002-11-05:
Mange tak for svaret.
Det var rart at høre, hvad forskellen er mellem Enhedslisten og SF.
Jeg tillod mig at undre mig, fordi jeg igen må efterlyse: Hvad er egentlig den helt vitale og afgørende forskel mellem SF's tankegang og den tankegang, der findes hos flertalspartierne?
Nu har jeg nogle gange lidt svært ved at finde ud af, hvad SF egentlig mener om EU og WTO, og
hvor positive de finder eller ikke finder dem, men lad os nu stå fast ved det, som hr. Jørn Jespersen holder fast i, nemlig at man mener, at forhandlingerne skal ske, og at det kan udnyttes positivt i både WTO og EU.
Så er mit spørgsmål: Er det ikke en konkret tidsplan, når der står i vores forslag til vedtagelse, at afkobling af støtten skal ske »i næste budgetperiode«?
Den er jo som bekendt fra 2006 til 2012, så det kalder jeg en konkret målsætning med tidsplan.
Er det ikke en konkret målsætning, at vi siger, at afvikling af alle eksportsubsidier og alle produktionsstøtteordninger skal ske »i forbindelse med WTO-forhandlingerne«, som vi alle sammen ved foregår i løbet af 2003?
Er det ikke et konkret tidspunkt?
Thor Gunnar Kofoed (V), 2002-11-05:
Hvis man tager et udpluk af rapporten, kan man selvfølgelig få det indtryk.
Men den forholder sig til en verdensmarkedspris i forbindelse med storproduktion, en amerikansk produktion, som slet ikke er beregnet til europæiske forhold.
I Europa har vi en produktion, der er baseret på et forholdsvis socialt landbrug med små enheder i forhold til det amerikanske, og hvis man går over til den amerikanske model, bliver der i hvert fald intet dansk landbrug i den målestok, vi kender i dag.
Der bliver ikke noget, der hedder økologisk landbrug, der bliver ikke noget landbrug af den facon, vi kender til i dag.
Derfor er det enkle regnestykke: Landmandens gennemsnitsindtægt er næsten bygget op på det tilskud, han får, og hvis man fjerner det tilskud, har han ingen indtægt, og så kan han ikke overleve.
Det er et problem for det generelle danske landbrug, og derfor skal det også være stille og roligt, man afvikler tilskudsordningerne, så det har en mulighed for at overleve.
Jørn Jespersen (SF), 2002-11-05:
Hr. Martin Lidegaard behøver overhovedet ikke at være i tvivl
om, hvad der er SF's politik, hverken når det gælder WTO eller afskaffelse af landbrugssubsidier.
Det har jeg gjort rede for, og det, jeg har sagt, er SF's politik.
Punktum!
Så er der spørgsmålet, om der ikke er tidsplaner i det forslag, som flertallet har fremsat.
Jo, der er en tidsplan, der hedder »næste budgetperiode«, når det gælder afkobling.
Det er inden 2012, men det synes vi er for lang tid.
Vi er uenige i det, det kan gøres langt tidligere, og det vil vi gerne præcisere. Når der er tale om eksportsubsidier og prisstøtteordninger, som skal udfases i forbindelse med WTO-forhandlingerne, er vores spørgsmål, og det har jeg rejst adskillige gange: Betyder det, at Danmark arbejder for, at EU kommer med et udspil, hvor man giver tilsagn om at gøre det og foreslår, at der bliver bindende regler i WTO?
Jeg har fået at vide af hr. Henrik Dam Kristensen, at det betyder det, og det er jeg glad for.
Det ville være af afgørende betydning for vores stemmeafgivning at få en tolkning af det
, så jeg var klar over, at alle mener, at det forholder sig sådan, men det har jeg imidlertid ikke fået. Så er der spørgsmålet om den langsigtede afvikling.
, den bliver jo langsigtet, men spørgsmålet er hvor langsigtet. Hvad vil Danmark arbejde for her?
Arbejder vi for, at man i 2006 får vedtaget den endelige plan, så vi kender sluttidspunktet og ved, hvornår vi er kommet af med denne absurde og skadelige landbrugsstøtteordning, eller gør vi ikke det?
Derfor synes jeg, at der er nogle uklarheder i tidsplanen.
Det var da en åbning til at få afklaret nogle af tingene.
Jeg synes bare ikke, afklaringen har været helt tryg undervejs, men jeg håber, den bliver det mere og mere hen ad vejen, om ikke andet så ved en senere lejlighed.
Endelig er der det med de små brug osv.
Jamen problemet med EU's landbrugsordning er jo bl.a., at hovedparten af støtten går til de store brug, så man favoriserer dem.
Hvis man gerne vil støtte økologi og miljø, er det jo gennem landdistriktspolitikken, hvor man målrettet skal bestille nogle ydelser og betale for dem, så der er intet, der tyder på, at den nuværende ordning er til gavn for at bevare de små brug; se bare på strukturudviklingen.
Og så kom der en ny fortolkning af »langsigtet« fra en Venstrepolitiker, nemlig »stille og roligt«.
Der er mange måder at sige det på.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-11-05:
Jeg vil bare sige til hr. Martin Lidegaard, at nu skal han ikke blive helt deprimeret og tro, at vi mister alt modet
Vi vil selvfølgelig i Folketingets Europaudvalg på hvert eneste konkret område sørge for at se, om vi kan nå frem til, at der bliver stillet konkrete danske forslag.
Vi havde håbet, at det ville være sket i dag, men der er altså ikke noget konkret, og det vil vi arbejde for. Hr. Martin Lidegaard skal såmænd ikke bekymre sig for vores sjælelige tilstand, for den skal nok også holde til dette her, men det vil jo unægtelig blive et hårdt stykke arbejde.
Jeg ved ikke, om hr. Martin Lidegaard har fulgt det i lige så mange år som jeg, men når landbrugsbudgettet kom og udviste en stigning, har jeg hvert år spurgt i Europaudvalget: Hvorfor godkender den danske regering en stigning?
Sådan var det også, da hr. Henrik Dam Kristensen var minister. Jamen den skal afvikles, siger ministeren så, bare ikke lige til næste år.
Jørn Jespersen (SF), 2002-11-05:
Jeg tror ikke, hr. Martin Lidegaard skal fortolke situationen ud fra at være sur eller ikke at have mod og mandshjerte.
Det er snarere et spørgsmål om, at der er nogle af os, der er lidt mindre godtroende, end hr. Lidegaard er, hvis vi skal lave de lidt mere psykologiske fortolkninger.
Det hænger bl.a. sammen med, at nogle af os har været vidne til, at vi under den nuværende regering har set to gange i Europaudvalget, at et flertal af partier har givet mandat til, at Danmark støttede klart ulovlige nationale landbrugsordninger med følgende henvisning: Jamen det har vi også engang haft brug for, og dengang støttede de andre os, og i øvrigt skal vi være EU-formandskabsland, og det vil være uheldigt for humøret og stemningen, hvis vi kommer og siger nej til ulovlig statsstøtte, osv. Det er bare ét eksempel ud af mange på, at der er utrolig megen dobbelttale, for ikke at sige hykleri, i forbindelse med landbrugsordningerne, og derfor vil vi gerne have meget præcise måltal og tidsplaner for, hvornår afviklingen finder sted på de forskellige områder, før vi er helt trygge ved, hvad der sker.
Jeg anerkender, at der er mange gode takter i vedtagelsen.
Det sagde jeg allerede indledningsvis, og jeg håber bare, at vi kan være enige om følgende, og det er så mit spørgsmål til hr. Lidegaard: Når der nu skal gives mandater til forhandlingerne, vil Det Radikale Venstre så være med til på det tidspunkt at kræve, at der kommer præcise krav, også til tidsplanerne for, hvornår afviklingen skal ske?
Martin Lidegaard (RV), 2002-11-05:
Jeg er utrolig lettet over og utrolig glad for at høre, at hr. Keld Albrechtsens sjælelige befindende er i top, og at vi vil finde Enhedslisten fit for fight i de kommende forhandlinger.
Det er godt at vide, så meget desto mere - og det siger jeg sådan set uden ironi - fordi jeg ved, at både for Enhedslisten og SF's vedkommende gælder det, at nogle af de bekymringer, som Det Radikale Venstre har på dette område, deles af de pågældende partier, og at vi et langt, langt stykke ad vejen har præcis de samme interesser og målsætninger.
Nu formulerede hr. Jørn Jespersen det som krav
Det er jo rigtigt, at man flytter ikke denne verden ved at være naiv og ved ikke at have øje for hykleriet og tvetungetheden.
Der er blevet talt meget med to tunger i dette spørgsmål - det kan jeg slet ikke være uenig med hr. Jørn Jespersen i - men man flytter heller ikke verden, hvis man ikke en gang imellem tør indgå nogle alliancer, tro på dem og tro på, at man kan flytte noget, og jeg har ikke tidligere i det danske Folketing set nogen vedtagelse være mere konkret med et så bredt flertal bag sig på dette område.
Mogens Nørgård Pedersen (KRF), 2002-11-05:
Med konklusionerne fra Det Europæiske Råds møde i Bruxelles i forrige weekend er der taget et stort skridt på vejen til at sikre den udvidelse af EU, som Kristeligt Folkeparti er stor tilhænger af.
Selv om onde tunger måske vil mene, at det mest af alt var Tyskland og Frankrigs fortjeneste, kan vi godt give regeringen et klap på skulderen for, at det lykkedes at overstå de værste hurdler.
Kristeligt Folkeparti ser gerne, at Danmark i EU arbejder for hurtigst muligt at afskaffe handelsbarrierer, eksporstøtteordninger og produktionstilskud på landbrugsområdet.
Vi ønsker udvidelsen af EU mod Øst, men vi ønsker samtidig, at ulandene får en reel og fair mulighed for at konkurrere med EU's landbrug.
Vi mener ikke, det første behøver at ske på bekostning af det sidste, for landbrugsstøtten er ikke et »nulsum-spil«.
Tværtimod vil et mere liberalt marked være til gavn for både ulandene, de nye medlemslande og de eksisterende medlemslande på én og samme tid.
De nuværende handelsbarrierer for udviklingslandenes produkter på vores markeder og EU's landbrugsstøtteordninger er på mange måder en direkte modsætning til de intentioner, der ligger bag udviklingsbistanden.
Hvad hjælper det at opbygge en landbrugssektor i et uland, hvis landbruget ikke kan afsætte sine varer?
Som bekendt varmer det kun kortvarigt, når man tisser i bukserne, og det er i princippet det, man har gjort ved ikke at benytte muligheden med Østudvidelsen til for alvor at få lagt kursen om.
Men det er jo svært at ændre på nu.
Nu har man igen sparket ulandenes mulighed for en fair konkurrence til hjørnespark, men det bliver sikkert ikke sidste gang, desværre. Under alle omstændigheder er det interessant at sammenholde midtvejsevalueringen af EU's landbrugspolitik med de nye aftaler i forbindelse med Østudvidelsen.
Man synes at skulle lede længe efter selv de små skridt i retning af at leve op til essensen af evalueringen - en bevægelse mod det, der beskrives som en markedsorientering af landbrugspolitikken.
Vi er godt klar over, at en fuldstændig afvikling ikke kan gøres på kort sigt, men vi ønsker, at man ikke foretager omlægninger og ændringer, der skubber en fuldstændig afvikling længere ud i fremtiden.
Mariann Fischer Boel (V), 2002-11-05:
Jeg synes også, der er kommet en god vedtagelse ud af det.
Jeg synes, at det trods alt ikke er lykkedes hverken hr. Keld Albrechtsen eller hr. Jørn Jespersen på trods af en ihærdig indsats at spolere det billede, der tegner sig omkring vedtagelsen.
Jeg synes, at hr. Keld Albrechtsen og hr. Jørn Jespersen måske har prøvet med meget lidt held at grave grøfterne dybere, end jeg opfatter de i realiteten er. Jeg vil godt kommentere nogle af de enkelte elementer, som har været mest diskuteret i løbet af eftermiddagen.
Jeg hæftede mig også ved hr. Jørn Jespersens bemærkning om muligheden for ligefrem at give kompensation, hvis det skulle være en hurtig afvikling.
Det indikerer jo klart, at der er en bred forståelse
Jeg tror heller ikke, der har været nogen slinger i valsen i forhold til lige nøjagtig det punkt, og det skal ikke - vil jeg godt endnu en gang understrege - skorte på dansk pres for i første omgang overhovedet at få forhandlingerne sat på skinner inden udgangen af marts måned næste år og så arbejde frem mod nogle beslutninger, som går i den retning, vi ønsker, nemlig en liberaliseret handel med bl.a. også fødevarer.
Afkoblingen vil jeg ikke knytte nogen bemærkninger til.
Den mener jeg vi har haft lejlighed til at drøfte i dagens løb.
Men til sidst med hensyn til diskussionen om tredjeverdenslande: Landbrugsministerrådet vedtog på rådsmødet midt i oktober måned en konklusion, der klart tilkendegav, at man ønskede at lægge vægt på en opfølgning af de beslutninger, der blev truffet i Johannesburg om markedsadgang.
Jeg tror også, jeg tidligere i dag var inde på de beslutninger, der allerede er truffet, for så vidt angår bl.a. sukker, som jo er et ekstremt vigtigt område for tredjeverdenslandene, altså at der nu kommer en rapport næste år med nogle indikationer af, hvilken vej vi skal gå på det her område, og at der så er truffet beslutning om, at toldsatserne fra 2006 til 2009 skal udfases, men at der samtidig fra 2006 bliver givet markedsadgang til nedsatte toldsatser over perioden 2006-2009.
Det synes jeg indikerer en vilje, som jeg tidligere har haft vanskeligt ved at få øje på.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-11-05:
Jeg vil gerne sige tak for debatten, og jeg vil også godt sige tak til ministeren for, at ministeren meget engageret på et tidligt tidspunkt gik ind i debatten.
Det synes jeg faktisk mange gange kan være en udmærket form i en debat.
Så må jeg til gengæld sige, når ministeren nu hævder, at jeg har villet grave grøfter, at det synes jeg ikke har været tilfældet.
Nu viser det sig så i ministerens afsluttende besvarelse, desværre vil jeg sige, at det, der menes med »langsigtet afvikling«, er, at der hurtigt skal træffes en beslutning om en langsigtet afvikling, altså en langsom afvikling.
Så må jeg desværre sige, at så viser debatten jo altså, at vi er uenige om indholdet, for vi ønsker en hurtig beslutning om en hurtig afvikling, og ministeren ønsker en hurtig beslutning om en langsom afvikling.
Derfor kunne vi ikke nå til en fælles beslutning mellem regeringspartierne og venstrefløjen.
Men jeg skal så slutte med at sige, at ministeren var sikker på, at hun nok ville blive holdt til ilden i Folketingets Europaudvalg og Folketingets Fødevareudvalg, og det løfte kan jeg i hvert fald give, at der vil ministeren blive holdt til ilden. Vi vil være oppe på mærkerne og helt fremme ved nettet, når der skal gives mandater i de her spørgsmål, for vi synes jo ikke, der i dag er truffet de nødvendige konkrete beslutninger om præcise danske udspil.
Det vil vi så fremlægge punkt for punkt, når forhandlingerne kommer i Folketingets Europaudvalg, og diskutere med ministeren, for vi giver ikke op.
Selv om vi ikke synes, vi har opnået resultater i dag, giver vi ikke op, så bliver vi ved.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-11-05:
Jeg er meget overrasket over ordet langsigtet.
Kan hr. Jens Kirk oplyse, hvorfor afviklingen skal være langsigtet?
Hvorfor kan den ikke være hurtig?
For det gør jo, synes jeg nok, en forskel.
Jeg kan forestille mig, når ministeren kommer ned til ministerrådsmødet og franskmændene sidder og venter spændt på, hvad der nu kommer fra den danske regering, og den danske minister så siger: Vi ønsker en langsigtet afvikling.
Puha, siger franskmændene så, det var dejligt, så slap vi for det.
Jeg tror altså ikke, det er så godt at bruge ordet langsigtet, så jeg vil godt spørge hr. Jens Kirk: Kunne man ikke lave det om?
For så vil vi godt drøfte med regeringspartierne, om man kunne finde et fælles forslag.
Thor Gunnar Kofoed (V), 2002-11-05:
Der er noget, der ikke hænger sammen i hr. Jørn Jespersens forslag.
Hvis man fjerner produktionsstøtteordningerne, og hvis man fjerner mindsteprissystemerne i EU-systemet, hvordan får den danske befolkning så billigere fødevarer, som hr. Jørn Jespersen stod og sagde meget smukt?
Sådan hænger det nemlig ikke sammen.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-11-05:
Hvornår kommer der et dansk forslag?
Og hvilken årrække for afviklingen vil det forslag indeholde?
Vi har ingen svar kunne få på: Er det 2080?
Skal det vare resten af århundredet?
Eller er det 10 år?
Er det 15 år?
Hvad er det, man vil? Når jeg siger - det er også til hr. Christian H. Hansen - at man ingenting vil, så er det, fordi jeg kan konstatere, at man ikke er i stand til at forklare nogle af de punkter, der er, om, hvornår Danmark vil fremlægge et konkret forslag, og hvad det konkrete forslag så vil indeholde. Det er ikke rigtigt, når hr. Christian H. Hansen siger, at alle mulige andre på forhånd skal være enige i det.
Det behøver de da ikke at være.
Der er tale om, at Danmark fremlægger et forslag, og så må vi se, om de andre vil støtte noget af det.
Men det er Danmarks forslag, vi diskuterer i dag ved denne her folketingsdebat, og det behøver man ikke at afvente, at alle mulige andre på forhånd skal være enige om.
Martin Lidegaard (RV), 2002-11-05:
Hr. Jørn Jespersen ønsker sikkerhed for, at der sker noget, men jeg er ret overbevist om, er rimelig sikker på, at der ikke sker noget, hvis man ikke er i stand til at tale med én klar stemme fra Danmarks side.
Jeg synes ikke, det skaber sikkerhed for noget som helst, at de to partier, der står uden for det forslag til flertalsvedtagelse, der er fremsat, ikke engang er i stand til at levere et samlet forslag.
Det, at et bredt flertal kan samles om én strategi, som man vil gå videre med, er noget, der kan flytte noget.
Det er jo rigtigt, at de partier, der står bag, ikke er enige om alting - sådan er det jo altid, når man forhandler sig frem til et resultat - men i dag bliver der for første gang vedtaget en klar dansk strategi med konkrete målsætninger og konkret tidsplan, og det, der står allerøverst i prioriteringen, er hensynet til ulandene.
Der er mange gode grunde til at afvikle støtten, og det har hr. Jørn Jespersen selv været inde på: hensynet til forbrugerne, hensynet til skatteborgerne i EU, osv. osv.
Men det vigtigste, prioriteten over alle prioriteter, som står bag vedtagelsen, er hensynet til de fattigste lande, og derfor er afkoblingen af eksportsubsidierne nævnt først.
Så kan det andet tage 10 eller 15 år, det er ikke det afgørende.
Jens Kirk (V), 2002-11-05:
Nu venter jeg jo spændt på hr. Jørn Jespersens svar til hr. Henrik Dam Kristensen og hr. Martin Lidegaard, og derfor vil jeg stille et andet spørgsmål.
Hr. Jørn Jespersen var inde på, at hvis vi gjorde det over night, men alligevel så langsigtet, at bønderne kunne se, hvad der skulle ske i løbet af 7 eller 10 år, skulle der en kompensation til, for ellers ville de komme på herrens mark med hensyn til deres forpligtelser over for omverdenen.
Skal den kompensation afhænge af de forpligtelser, man har påtaget sig, og måske også lidt efter egne brugsstørrelser, eller skal den bare være pr. familie?
Jørn Jespersen (SF), 2002-11-05:
Ministeren siger, det er vigtigt, at her står langsigtet, fordi man ikke kan gøre det over night, og at det bliver langsigtet.
Det er jeg helt enig i.
Det er jo det, der er problemet, at uanset hvor gode viljer, der måtte være, så binder de beslutninger, der allerede er truffet, så meget, at det her under alle omstændigheder bliver langsigtet.
Det, der så er min pointe, er: Skulle vi så ikke undgå, at det bliver endnu mere langsigtet, end der i forvejen er lagt op til?
Nu har man lavet en aftale på sidste uges topmøde om, at det fortsætter på de betingelser, ministeren har beskrevet, frem til 2013.
Så forudser jeg jo med frygt, at vi i 2013 træffer en ny beslutning om at forlænge ordningerne, fordi man ikke har forberedt landbruget på, at de nu bliver afviklet, og at man så ikke kan gøre det.
Derfor er mit spørgsmål bare: Betyder denne her vedtagelse, at Danmark nu vil arbejde for, at vi i 2006 respekterer beslutningen fra topmødet i Bruxelles, men samtidig siger, at så er det altså også slut?
Så bliver der lavet en afvikling over 5 år eller på anden vis efter 2013, så vi langt om længe, 20 år efter at denne politik har mistet al sin rationalitet og fornuft, trods alt får den afsluttet, så vi har et slutmål, som alle kan forberede sig på, og så det er slut med alle de her meningsløse diskussioner; så er det vedtaget, og så må vi vente - det er det langsigtede - på, at det bliver afviklet?
Det er det, der er mit spørgsmål.
Henrik Dam Kristensen (S), 2002-11-05:
Det bliver jo en lang øvelse, det her.
Derfor vil jeg gerne bede ministeren bekræfte, at jeg har forstået det rigtigt.
Ministeren har, som jeg har hørt det, flere gange klart tilkendegivet, at med afsæt i den aftale, der blev indgået i Berlin, kommer der en revision af EU's landbrugspolitik
, det står uantastet efter topmødet i Bruxelles i sidste uge.
Denne revision af EU's landbrugspolitik vil Danmark bruge til at gøre, hvad man kan for at få en fællesskabsbeslutning om så hurtigt som muligt at afvikle den direkte landbrugsstøtte.
Vi er enige om, at det ikke er noget, man kan gøre fra den ene dag til den anden.
Er det korrekt, at jeg har hørt ministeren bekræfte, at når det gælder WTO-forhandlingerne og omsorgen for verdens allerfattigste lande, så vil Danmark gøre, hvad man kan for at have Europa i front med at sikre ordnede og rimelige forhold for verdens allerfattigste lande og endelig at arbejde for en afkobling af produktionen, og at en udfasning af eksportsubsidierne og prisstøtteordningerne også er noget, vi præcis går ind i i forhold til WTO-forhandlingerne? Den sidste del, jeg gerne vil bede ministeren bekræfte, er, at vi nu fra dansk side vil gøre en ekstra indsats for, at verdens allerfattigste lande - dem, der er kendt under betegnelsen »Everything but Arms« - får mulighed for at få adgang til vores markeder før 2009, at det er en dansk prioritering i EU-debatten.