runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Margrete Auken (SF), 2002-10-23:
Jeg vil takke for svaret og følge op med, at det, som jeg i hvert fald kunne høre dernede, var, at hovedproblemet ikke ligger hos tyrkisk-cyprioterne - altså cyprioterne, hvad enten de er tyrkiske eller græske, er indstillet på, at det her skal lykkes og i en eller anden føderationsmodel, altså meget tæt på en statsmodel - og ikke en konføderation, men altså en, der er tæt på det.
Men når problemet er Tyrkiet, hvor den tyrkiske indflytning af tyrkere fra den anatolske højslette jo næsten er ved at overstrømme det tyrkisk-cypriotiske indbyggertal, og hvor hovedaktøren, altså den, der er mest interessant at have fingre i, er Tyrkiet og Tyrkiets rolle i det - og nu ved jeg godt, at jeg bevæger mig hen i nærheden af noget, hvor der er grænser for, hvad ministeren kan svare på her - vil det være godt at høre, hvordan man har den vinkel inde i de samtaler, der måtte finde sted med Tyrkiet i øjeblikket.
Per Stig Møller (KF), 2002-10-23:
Der er også den vinkel inde, naturligvis.
Græsk-cyprioterne har selvfølgelig kontakt med Grækenland, som er medlem af EU, tyrkisk-cyprioterne har kontakt til Tyrkiet, som gerne vil ind i EU.
Og det er klart, at der kommer så pludselig det tyrkisk-cypriotiske område til at spille en rolle for, hvordan forhandlingsforløbet set fra tyrkisk side kunne udvikle sig mest opportunt.
Vi har talt om det tyrkisk-cypriotiske problem med Tyrkiet.
Jeg havde et møde med den nye tyrkiske udenrigsminister under FN's generalforsamling i New York, hvor vi simpelt hen havde et helt møde om det problem, og jeg har naturligvis også talt med den græske statsminister for nylig om det problem.
Så jeg vil ikke udpege én speciel synder i det her.
Jeg har talt med alle parterne, og jeg synes faktisk, at de burde være så tæt på hinanden - det har jeg sagt til begge parter -
at de må være i stand til at lave det.
Men vi afventer FN som fødselshjælper, og det sker efter det tyrkiske valg den 3. november, går jeg ud fra.
Jeg tror, at topmødet i København har den effekt, at man forsøger at gøre sig enige.
Det er også det, der er meningen
med Denktashs initiativ fra januar - nu er han altså på hospitalet, og så genoptager de forhandlingerne, når han kommer ud af hospitalet.
Meningen med det er jo præcis, at Cypern skal være forenet inden, fordi EU har besluttet, at Cypern kan blive optaget også som delt ø, men at man vil tage stilling til alle elementer, når man skal træffe beslutningen i december.
Og der vil jeg mene, at man for at være på den sikre side på Cypern skulle se at blive genforenet inden december.
Man skal ikke forvente, at vi på mødet i december kan starte genforeningsprocessen.
Det er sandelig vores håb, præcis på grund af at der skal træffes en beslutning, hvor det er bedst for dem, at de er forenet - det er det, der virker, og det, der trækker frem til en løsning - at det er løst inden december.
Problemet for tyrkisk-cyprioterne er jo, at når den største del af befolkningen vil genforenes og man har den dér grænse, man har, og man ikke bliver genforenet nu - der er også afsat EU-midler til at styrke den tyrkisk-cypriotiske del, hvis de går ind, således at de socialt og økonomisk bliver rejst - hvis ikke man har den anledning, så kan det komme til at vare mange år, før genforeningen finder sted.
Så anledningen er nu, og det er december i København, der skulle være den effekt, der trækker frem til en løsning.
Er den ikke fundet i december, så er jeg bange for, at det tager tid.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Jens Peter Vernersen (S), 2002-10-23:
»Vil statsministeren redegøre for, hvorvidt han mener, at finansministerens pressechef, Carsten Mai-Jørgensen, har overholdt de af statsministeren fastslåede principper for faglig og etisk korrekt optræden?«
Skriftlig begrundelse
Der henvises til Finansministeriets pressechef Carsten Mai-Jørgensens udtalelser til B.T. blandt andet lørdag den 5. oktober, hvor han kommer med urigtige og ærekrænkende påstande, blandt andet omtaler han oplysningerne som »nabosladder«, samt til statsministerens fastslåede principper for faglig og etisk korrekt optræden.
Nu måtte vi jo høre det igen i det tidligere indlæg fra statsministeren: Skatten steg og steg og steg under den socialdemokratiske regering.
Nu er det jo åbenbart ikke forbudt for statsministeren at tale usandt.
Sagen er jo, vil jeg sige til statsministeren, at skatten blev holdt i ro fra 1993 til 2001.
Skattetrykket steg ikke.
Det skattestop, som vi taler om nu her, er jo kun på visse områder.
Der er et skattestop for de mest velbjærgede i de dyreste huse nord for København.
Min skat og alle andres skatter stiger jo fortsat.
Der opkræves i 2003 16 mia. kr. mere i lønbeskatning, end der blev i 2001.
Det er helt hen i vejret, at statsministeren gang på gang fremturer med det synspunkt, at skatterne steg under den tidligere regering.
Det passer ikke.
Skattestoppet vedrører kun enkelte udvalgte nøgleområder, som har
statsministerens særlige bevågenhed.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-10-23:
Til hr. Jens Peter Vernersens spørgsmål kan jeg svare, at finansministerens pressechef over for Ritzau er citeret for, at han i sagen om finansministerens bopælsforhold har »udtalt sig for bombastisk og uden den tilstrækkelige indsigt i sagens faktuelle sammenhæng«. Jeg vil gerne sige, at det efter min opfattelse stemmer dårligt overens med de krav, som man må stille til embedsværket.
Der skal ikke herske tvivl om, at regeringen lægger vægt på, at det samlede embedsværk, herunder de særlige rådgivere, optræder korrekt og i overensstemmelse med almindelige faglige og etiske normer.
Finansministeriet har oplyst, at dette er blevet indskærpet over for den pågældende særlige rådgiver, og at det i den forbindelse er blevet understreget, at særlige rådgivere i almindelighed er undergivet de samme regler og retningslinjer som øvrige medarbejdere, bl.a. vedrørende sandhedspligt og saglighed m.v.
Jeg tror ikke, jeg kan føje meget til det, jeg allerede har svaret.
Jeg kender ikke baggrunden for, at den pågældende medarbejder har udtalt sig som citeret.
Jeg vil blot gentage, at der i almindelighed gælder de samme regler for særlige rådgivere som for andre medarbejdere i administrationen.
Jens Peter Vernersen (S), 2002-10-23:
Problemet er jo, at under den regering, vi har nu, overtræder man disse regler, som jo blev fastsat under den tidligere regering.
Man overtræder åbenbart reglerne gang på gang.
Ud over at lave en indskærpelse i en enkeltsag, hvilke overvejelser har statsministeren så?
Vi kan jo ikke bare sidde og vente på, at der kommer en sag mere.
Det har vi oplevet fem gange nu her med forskellige spindoktorer hos forskellige ministre.
Det ser jo næsten ud til, at det er sådan et særligt gen, disse medarbejdere har, at de udtrykker sig, som vi har set, og nogle gange ligefrem kommer med trusler for at begrænse den politiske proces.
Aage Frandsen (SF), 2002-10-23:
Jeg har bemærket, at statsministeren har givet udtryk for, at også statsministeren mener, der kan være fornuft i at se på de regler, der gælder for de særlige rådgivere, som har funktion af pressemedarbejdere.
I den forbindelse vil jeg godt spørge statsministeren, om det ikke kunne være fornuftigt, at man tog udgangspunkt i den rapport, der blev afgivet af Bundgaard-Nielsen-udvalget vedrørende de særlige rådgivere, og at man så dér så på det særlige, som ligger i, at der i dag - og det gælder ikke kun for den her regering, men det er i hvert fald mere udpræget for den her regering - er ganske mange særlige rådgivere, der har status som pressemedarbejdere, og at man i den forbindelse på samme måde som Bundgaard-Nielsen-udvalget lod nogle forskere og andre kyndige eksperter se på det, men så lod dem supplere med en gruppe af forvaltningseksperter, folk, som har kendskab til presseverdenen.
Thomas Adelskov (S), 2002-10-23:
Der har været en del sager omkring de såkaldte spindoktorer, særlige rådgivere.
Der var nogle tilbage i starten af regeringsperioden i maj måned.
Ved den lejlighed sendte statsministeren en skrivelse rundt til ministerierne og gjorde opmærksom på, at også de særlige rådgivere havde visse regler, de skulle overholde, bl.a. at holde sig til sandheden.
Statsministeren har over for mig i nogle skriftlige besvarelser meddelt, at disse regler nu i forhold til denne her sag i Finansministeriet er blevet indskærpet en gang til. Det er sådan, at jeg står her med et citat fra Politiken fra den 26. maj, hvor Statsministeren bliver foreholdt de her mange sager og eksempler, og statsministeren siger med hensyn til, hvis der kommer yderligere sager: »Kommer der flere sager, vil der bliver slået kontant ned på det«.
Jeg skal så spørge statsministeren: Når finansministerens presserådgiver kommer med injurierende bemærkninger om lokalbefolkningen i Rørvig, og når der bliver dækket over en sag for finansministeren fra pressechefens side, er det så ikke tid nu at skride til handling?
Keld Albrechtsen (EL), 2002-10-23:
Jeg synes egentlig også, det er bemærkelsesværdigt, at statsministeren lader episoden med finansministerens pressesekretær passere sådan stort set upåagtet.
Det forstår jeg simpelt hen ikke, vil jeg gerne sige til statsministeren.
Er statsministeren ikke enig i, at hvis en embedsmand helt bevidst giver offentligheden en forkert forklaring endda for at dække over en minister, som har overtrådt loven, så er vi derude, hvor der må ske noget alvorligt?
Tilsyneladende forholder statsministeren sig fuldstændig passivt.
Det håber jeg da ikke kan være en rigtig fortolkning af statsministerens svar.
Jeg vil så godt spørge statsministeren: Når det nu udvikler sig så uheldigt med disse såkaldte særlige medarbejdere, spindoktorer, er tiden så ikke inde til, at vi simpelt hen afskaffer den ordning?
Henrik Sass Larsen (S), 2002-10-23:
Jeg vil også gerne spørge statsministeren på baggrund af hans svar her: Det lyder, som om man nu har givet finansministeren og finansministerens medarbejder en røffel, men man kan så spørge: Er det det?
Vil statsministeren ikke gå længere og sige: Nej, nu er det altså blevet overtrådt i en sådan grad, det er så groft det her, at nu vil jeg faktisk som statsminister tage det ansvar direkte at bede min finansminister om at afskedige sin medarbejder?
Hvis det så ikke har været nok nu, hvad så fremover?
Vil det fremover, hvis der kommer lignende sager, kunne medføre, at det bliver indskærpet, at man ikke bare siger: Nå, men går den, så går den; hvis vi ikke opdager det, sker der ikke noget, hvis vi opdager det, så får du sådan en lille røffel her, men der sker ikke videre?
Vil statsministeren her klart sige til Folketinget, at han vil tage initiativ til, at sådanne handlinger, som er foretaget i denne her sag, fremover i lignende sager vil medføre afskedigelse?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-10-23:
Lad os lige først holde fast i, hvad det hele drejer sig om.
Det drejer sig om, at under denne regering er der sket en klar opstramning af reglerne vedrørende ansættelse af særlige rådgivere, hvorimod der under den tidligere regering var total uklarhed og ugennemsigtighed.
Der er sket det, at særlige rådgivere uden undtagelse bliver ansat fuldstændig efter de regler og vilkår, der er anbefalet i den særlige Bundgaard-Nielsen-betænkning, som hr. Aage Frandsen refererede til.
Der er fuldstændig åbenhed om det; der er gennemsigtighed, og oven i det har jeg stillet det skrappere krav, end der var anbefalet i betænkningen, at under denne regering, er der maksimalt én særlig rådgiver pr. minister.
Det var meget uklart under den tidligere regering, hvad der egentlig var, hvem de var og på hvilke vilkår.
Derfor vil jeg også gerne sige til hr. Aage Frandsen, at jeg meget gerne deltager i en drøftelse af, hvordan vi kan få den her ordning til at fungere på en måde, som er til alles tilfredshed. Jeg vil gerne sige, at jeg kun har det ønske som statsminister, at ordningen med særlige rådgivere skal fungere på en måde, så den letter kommunikationen med pressen og ikke besværliggør den, og
så den bidrager til at forbedre betjeningen af Folketinget.
Hvis der er nogen parter, der synes, at det ikke fungerer fuldstændig efter den hensigt, som er min hensigt, så deltager jeg meget, meget gerne i en dialog, nu hvor vi har indhøstet nogle erfaringer, for at finde ud af, hvordan vi kan lave det på en måde, så alle parter bliver tilfredse med det.
Jeg skal så bare sige til hr. Thomas Adelskov, hr. Keld Albrechtsen og hr. Henrik Sass Larsen, at regeringen aldeles ikke har forholdt sig passivt.
Det er klart indskærpet over for den pågældende medarbejder, hvilke regler der gælder.
Jens Peter Vernersen (S), 2002-10-23:
Der er ikke nogen som helst tvivl om, at statsministeren har en dårlig sag her.
Det fremgår jo helt tydeligt af den måde, statsministeren svarer på i forhold til det, vi så ofte ellers oplever.
Statsministeren sagde, at jeg ikke skulle åbne den flanke om, hvem der havde lavet regler.
Jeg vil godt minde om, at den skriftlige redegørelse, der ligger fra den 4. oktober 2001 fra den daværende justitsminister, hr. Frank Jensen, netop præciserer reglerne, og som jeg ser det, og det må statsministeren være enig i, så er den opstramning, der i det væsentligste er sket, at man har sagt, at hver minister kun kan have én. Nu tror jeg faktisk ikke, der var ansat flere spindoktorer, da vi havde den socialdemokratisk ledede regering.
Tværtimod var der langt færre ansat.
Det er jo virkeligheden. Men det her drejer sig jo ud over den person, der er ansat, også om ministeren, for vedkommende dækker jo over ministeransvaret, og når der så sker noget, giver man tiltalefrafald.
Hvor mange gange vil man give disse tiltalefrafald, som vi har set her?
Fem gange har vi set indtil nu.
Aage Frandsen (SF), 2002-10-23:
Statsministeren har ret i, at før Bundgaard-Nielsen-betænkningen blev afgivet, var der uklarhed om reglerne.
Jeg medgiver gerne, at statsministeren har besluttet, at der højst må være én særlig rådgiver, men det, der er det nye i det, må vi nok sige, er, at antallet af pressemedarbejdere med den egenskab at være særlige rådgivere er øget. Men uanset dette må vi jo nok sige, at selv om statsministeren har gjort sit - efter statsministerens egen opfattelse - har der vist sig en række uheldige træk og tendenser i det her forløb.
Om der så er tale om en systemfejl, eller der er tale om, at man burde have lært af nogle erfaringer, som man har fra andre lande, bl.a. Storbritannien, eller hvad der er tale om, ved jeg ikke.
Det må også være i regeringens interesse - og i hvert fald i Folketingets og pressens interesse - at der sker en kulegravning af feltet, og det er derfor, jeg anbefaler, at man simpelt hen tager udgangspunkt i det, der blev lavet dengang, men så ser det fra den helt særlige vinkel, at det bliver sådan nogle folk, der har med pressen at gøre, der skal kigge på det, som blev lavet i Bundgaard-Nielsen-betænkningen.
Thomas Adelskov (S), 2002-10-23:
Men jeg vil godt foreholde statsministeren, at i maj måned sagde statsministeren til Politiken: »De nævnte eksempler har været uacceptable, og jeg har bestemt en forventning om, at det har været engangsforseelser.
Kommer der flere sager, vil der blive slået kontant ned på det«.
Nu står vi med en sag, hvor en presserådgiver, en særlig ansat rådgiver i Finansministeriet, har givet urigtige oplysninger over for pressen, er kommet med injurierende kommentarer om lokalbefolkningen i Rørvig ved at sige, at det var nabosladder, og ved at hævde, at der ikke var noget i boligsagen omkring finansministeren, hvorefter finansministeren nogle dage efter går ud og erkender, at alt, hvad der har været skrevet i medierne, har været korrekt.
Hvornår er nok nok?
Jens Peter Vernersen (S), 2002-10-23:
Når nu statsministeren citerer pågældende for at have udtalt sig for bombastisk og for at sætte sig ud over, hvad der sådan er normalt, kunne statsministeren jo også have sagt, at det har vedkommende så gjort for at dække over sin finansminister.
Det må jo være det, der er årsagen til det, og det er jo dér, vi har problemet med disse spindoktorer.
Nu har vi haft en række tilfælde, og det ser jo ud til ud fra de citater, der er, at hver gang sker det for at dække over en given minister og i det her tilfælde finansministeren.
Synes statsministeren ikke, det er dybt problematisk, at man får det indtryk?
Spindoktorerne er jo et mellemled, der skal anvendes til at udtrykke regeringens politik, men når de anvendes på den måde, som vi nu har set i op til fem-seks tilfælde, får det en helt anden karakter, nemlig forsøg på at dække over en given minister.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-10-23:
Nu siger statsministeren så, at han har indskærpet, eller at finansministeren har indskærpet, at det ikke må ske igen.
Det sker så på baggrund af, at det er sket tidligere i en række tilfælde.
Man mener, man har opstrammet, og alligevel konstaterer man så igen, at reglerne bliver overtrådt, og så indskærper man. Det lyder sandelig dramatisk.
Nej, det, der er realiteten, er, at statsministeren og finansministeren intet har gjort for at rydde op i det her - det er jo realiteten - og derfor vil vi sandsynligvis også se, at det sker igen og igen, og det er, fordi hele denne ordning med disse spindoktorer er et fremmedelement, der er kommet ind i dansk administration, og som ikke hører hjemme her i landet, for det medfører, at vi nu har medarbejdere, der kan gå ind og dække over ministre, medarbejdere, som overtager ministeransvaret, men som reelt ikke har noget ansvar, som kan føre pressen bag lyset, som kan gå til nogle medier med oplysninger og ikke til andre medier, osv. osv. osv.
Derfor vil jeg bede statsministeren besvare det spørgsmål, jeg stillede: Er tiden ikke inde til at afskaffe
den ordning ...
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-10-23:
Der er tale om, at man belønner dem, der sætter skatten ned, og man straffer dem, der sætter skatten op.
Det er da ikke kollektivt, det er stærkt individuelt. Og der ligger en fornuftig tilskyndelse til, at man overholder indgåede aftaler.
Det er simpelt hen det, det drejer sig om.
Men jeg kan godt forstå, at fru Pernille Blach Hansen er forarget, for dengang fru Pernille Blach Hansens parti var i regering, var det godt nok også sådan, at man indgik aftaler med amterne, også aftaler, hvor man sagde, at skatten ikke måtte stige, i hvert fald ikke alt for meget, men bagefter steg den alligevel en hel masse, og det gjorde man overhovedet ingenting ved.
Det er da med til at nedbryde respekten for indgåede aftaler, at man ikke bagefter siger:
Ved I hvad, I har skrevet under på en aftale, så må I altså også overholde den.
Så vil jeg i øvrigt lige sige, at det, vi taler om her, er, at der over bloktilskuddet tages 60 mio. kr. i forhold til en udgift på 75 mia. kr.
Så der er overhovedet ikke baggrund for fru Pernille Blach Hansens påstand om drastiske nedskæringer som følge af det her.
Her er der tale om, at man understreger, at en indgået aftale skal overholdes.
: I et amt, hvor man har holdt skatten i ro, er virkningen den, som hr. Aage Frandsen også siger, at der sker en mindre beskæring af bloktilskuddet til det pågældende amt, men borgerne i det pågældende amt får den statsskattelettelse, som jeg talte om.
Det, der er hele mekanismen, er jo, at det forhold, at amterne ikke har overholdt aftalen, men har krævet mere op i skat, ikke fører til, at staten så beholder de penge.
Så man kan sige, at der altså sker det, at amtsskatten går op, men til gengæld går statsskatten ned.
Det er grundlæggende mekanismen.
Og så ville jeg sige til hr. Aage Frandsen: Det kunne nærmest lyde på hr. Aage Frandsens udsagn, som om hr. Aage Frandsen ikke synes, at det skal have nogen konsekvens, hvis man bryder en indgået aftale.
Det er da i alle livets forhold sådan, at man skal kunne stole på indgåede aftaler.
Hvis man højtideligt har indgået en aftale og skrevet under på den, skal man også overholde den.
Det tror jeg vi kan blive enige om, ellers hører alt jo op.
Og det må da også have en konsekvens, hvis ikke man indgår en aftale.
Det er bare det, regeringen siger, og så synes vi ikke, at det skal komme borgerne til skade, at aftalerne ikke indgås, og det er derfor, vi har lavet den her mekanisme.
Bendt Bendtsen (KF), 2002-10-23:
Jeg synes, at hr. Keld Albrechtsen mangler lidt solidaritet med de mennesker, der står og mangler en almen bolig.
Det er sådan set det, jeg hører en lille smule med den her megen modstand mod det, der er pågået omkring hele forliget. Jeg vil gerne have lov at sige, at der jo ikke er tale om, at beboerne i det almene byggeri snydes for noget som helst.
Tværtimod får Landsbyggefonden allerede nu mulighed
for at yde støtte til forbedringer og renoveringer i den almene sektor i et langt større omfang, end der ellers var mulighed for.
Landsbyggefonden har først i år 2009 et overskud, som kan anvendes til nye aktiviteter, men for at igangsætte tiltagene allerede nu indgår der tillige i aftalen, at Landsbyggefonden får adgang til at optage lån med statsgaranti til dækning af de medfølgende udgifter.
Det er ganske enkelt ikke rigtigt.
Der er ikke en eneste beboer i det almene byggeri, som vil opleve huslejestigninger som følge af denne her aftale.
Hele formålet med at opsamle midler i Landsbyggefonden er, at øge det almene byggeris selvfinansiering, og det er jo, hvad vi gør.
Jeg vil gerne sige, at den statslige merudgift, som nedsættelsen af den kommunale grundkapital i forbindelse med alment byggeri medfører, dækkes af Landsbyggefonden, og det er helt efter Landsbyggefondens formål.
Alt i alt bruges der med den nuværende forudsætning
ca. 2,6 mia. kr. til støtte til nybyggeri.
Det synes jeg ikke er rigtigt.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-10-23:
Jeg så med stor forbløffelse, at der nu er indgået et snævert blokpolitisk forlig mellem regeringen og Dansk Folkeparti om at afskaffe taksttilskuddet til den kollektive trafik fra år 2004.
Jeg vil godt spørge statsministeren, om det virkelig er regeringens hensigt - for det vil blive resultatet - nu at tillade taksterne at stige med over 20 pct. i mange områder.
Det vil f.eks. blive tilfældet i HT-området, ca. 22-23 pct., med den virkning, at det vil skræmme folk væk fra busserne og over i bilerne, og det kan meget vel i københavnsområdet f.eks., men også hjemme i Århus, hvor jeg bor, medføre
regulært trafikkaos i midtbyområderne i myldretiderne.
Er det virkelig regeringens hensigt, at man nu på den måde vil ødelægge den kollektive trafik?
Jeg forstår simpelt hen ikke, hvad det er, man har siddet i går og flikket sammen med Dansk Folkeparti.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-10-23:
Hr. Keld Albrechtsen ser spøgelser, oven i købet ved højlys dag.
Der er selvfølgelig ikke tale om, at det forholder sig, som hr. Keld Albrechtsen påstår.
Det taksttilskud, hr. Keld Albrechtsen omtaler, har efter vores opfattelse ikke bidraget til, at taksterne har været sat ned.
Der er efter min opfattelse helt klart ikke belæg for, at man som følge af denne omlægning kan sætte taksterne i vejret, og jeg vil gøre hr. Keld Albrechtsen opmærksom på, at de penge, der spares på denne måde, går til at forbedre togdriften i Danmark.
Det er faktisk regeringens hensigt, at vi skal have brugt nogle penge på at forbedre togdriften, og de er så fundet ved at fjerne et tilskud, som efter vores opfattelse ikke har tjent sit formål.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-10-23:
Så vil jeg godt spørge statsministeren, om han i ramme alvor mener, at man kan fjerne et tilskud til den kollektive trafik, uden at det medfører en forhøjelse af taksterne eller nedlæggelse af en række buslinjer i de tyndtbefolkede områder.
Mener statsministeren, man bare kan fjerne de penge, og så sker der ingenting?
Hvor har statsministeren sine oplysninger fra?
De oplysninger, vi har fået af trafikministeren, går ud på, at alene nedsættelsen af taksttilskuddet vil medføre stigninger på ca. 10 pct.
I hovedstadsområdet kommer derudover 6 pct., som HT i forvejen har planlagt begge år, altså sammenlagt 22-23 pct.s stigning i prisen på en busbillet i københavnsområdet, og tilsvarende vil det altså være rundtomkring i hele landet. Vil statsministeren virkelig stå her i Folketinget og bestride, at det er sådan, det forholder sig?
Hvis statsministeren er blevet bibragt den opfattelse, at der ikke kommer takststigninger, kan det jo være, at hele grundlaget for dette forlig hviler på, at statsministeren ikke har været oplyst om, hvad det handler om.