Jette Gottlieb (EL), 1998-06-17:
Jeg vil melde mig i rækken af ordførere, der siger, at regeringens udspil er tyndt.
Vi synes, at regeringens udspil er så tyndt, at det næsten er gennemsigtigt, og de konkrete forbedringer for børnefamilierne så godt som usynlige.
Vi fandt det så tyndt, at vi i huj og hast fremsatte vores eget forslag til løsning af det delproblem, der hedder børnefamiliernes mangel på tid.
Det er et problem, som alle partier i forespørgselsdebatten i februar opfattede som det vigtigste problem.
Hvis regeringen ønsker at forbedre forholdene for de svagest stillede børn og deres familier og for børnefamilierne i det hele taget, ja, så må man sikre, at de udspil, som man f.eks. stiller arbejdsmarkedets parter eller kommunerne overfor, er klare og konkrete.
Børns forhold hænger uløseligt sammen med de voksnes forhold.
, behandlingsgaranti for misbrugere osv. vil forbedre de voksnes forhold og dermed også de svagest stillede børns og unges forhold.
Vores forslag om kortere arbejdstid til børnefamilier er et eksempel herpå.
Jeg vil igen referere til de erfaringer fra forsøget på Union-Pak A/S i Køge, som blev betalt af penge fra Socialministeriets pulje til virksomhedernes sociale ansvar.
Her fik de ansatte med børn under 14 år en ugentlig arbejdstid på 30 timer i fire måneder
uden at skulle gå ned i løn.
Rapporten om forsøget, der netop er udkommet, viser, at den korte arbejdstid havde afgørende betydning for familiens hverdag.
Weekenderne blev mere afslappede, fordi man ikke skulle bruge dem på at gøre rent, halvsyge børn blev ikke sendt i institution, fordi man kunne bruge en fridag på at blive hjemme osv.
Rapporten konkluderer, at de syv timers nedsættelse virkede som mere end syv timer.
Enten arbejder vi alt for meget i Danmark, eller også er vi holdt helt uden for arbejdsmarkedet.
Man får ikke forældre til at tage sig mere af deres børn, fordi man stresser dem til at suse hurtigere gennem byen for at nå at hente unger og slet ikke, hvis man lige har forladt en sur chef, der gerne lige havde set, at man blev og ordnede en sag færdig.
Vi ser gerne mere fleksibilitet på området, hvis det handler om at tilrettelægge dagtilbudenes åbningstider, så de harmonerer med forældrenes arbejdstider.
I dag er det stort set umuligt for ansatte i sundhedsvæsenet, i store dele af transportsektoren, i visse dele af industrien eller på butiksområdet at få et dagtilbud til børnene, der harmonerer med de skiftende eller skæve arbejdstider.
Det er i den forbindelse tankevækkende, at en helt ny undersøgelse fra Socialforskningsinstituttet - den om de langtidsledige i tre kommuner - viser, at 12 pct. af de a-kasseforsikrede, og 12 pct. er altså mange, som havner i langtidsledighed, gør det på grund af børnepasningsproblemer. Vi synes, at faste deltidspladser er i orden, men vi tager adstand fra taxameterordninger med klippekort, hvor de forældre, der har bedst tid og råd, belønnes for at prioritere børnene, og alle de andre får udbygget den evige dårlige samvittighed, der er alle forældres lod.
Dagtilbud skal danne rammen om læring og pædagogisk udvikling.
Der er ikke kun tale om pasning eller opbevaring.
Hvis barnet skal få det reelle udbytte, skal det være en fast del af børnegruppen og deltage regelmæssigt. Vi er også bange for, at klippekortordninger bliver alibi for merindskrivning.
De erfaringer, vi har fra den kommunale adfærd i de seneste år,
er i hvert fald ikke opmuntrende. Vores overordnede målsætning er, at alle børn får ret til et pædagogisk dagtilbud.
Pasningsgaranti er godt, men opfyldelse af målet må ikke betyde, at vi bare stuver flere børn sammen på stadig mindre plads, skærer ned på udflugter, aktivitetsmuligheder og skærer ned på det faste personale.
Hvis de nye formålsparagraffer i serviceloven på området skal blive andet og mere end pæne ord, ja, så skal de materielle betingelser for opfyldelse være til stede, altså gode fysiske rammer både inden- og udendørs, tilstrækkelige aktivitetsbudgetter og ordentlige personalenormeringer.
Enhedslisten stillede et forslag om en miljølov for børn for at sikre dette - og måske mere aktuelt for at sikre mod den hidtidige løsning, nemlig en konstant merindskrivning.
Betragtningen om kvalitet er fuldstændig fraværende i redegørelsen, og forhandlingerne med kommunerne peger stik den gale vej efter vores opfattelse.
Enhedslisten støtter ikke forenklingerne af fritvalgsordningen, netop fordi det handler om andet end pasning og opbevaring.
Vi synes, at det er at spille fallit, hvis det offentlige opgiver at leve op til målsætningen om pladsgaranti med kvalitativt indhold, og det er det, vi er bange for er ved at ske. Til gengæld støtter vi forbedringen af fripladsordningerne, og det er det konkrete forslag, som vi gerne vil rose i redegørelsen.
Reglerne i dag er så stramme, at mindrebemidlede kun i ringe grad får nytte af ordningen.
På sigt ønsker vi, at dagtilbud bliver gratis.
Regeringen siger, at den især vil gøre noget for de svagest stillede børn, men i de sidste mere end 10 år er der blevet lukket et utal af døgninstitutioner for børn og unge, uden at man lokalt har tilført flere ressourcer.
Der er nok at tage fat på, hvis man vil forbedre vilkårene for børnene og især de svageste, men vi må konstatere, at statsministerens nytårstale og deraf følgende gyldne valgløfter i hvert fald har et par års inkubationstid.
Jeg har svært ved at se, at vi er kommet meget længere siden forespørgselsdebatten, men håber selvfølgelig, at regeringens
udspil til de næste kommunalforhandlinger og næste kommunalforhandlinger igen og så de næste igen og til arbejdsmarkedets parter forud for næste overenskomstforhandlinger og næste overenskomstforhandlinger igen vil være mere konkret og handlingsrettet, og så naturligvis, at regeringen vil forholde sig positivt til Enhedslistens konkrete forslag, som vi skal forhandle om her lige om lidt.