runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ole M. Nielsen (KRF), 1999-11-18:
Jeg tror stort set, Kristeligt Folkeparti kan tilslutte sig det lovforslag her.
Jeg synes, at det ser rimelig fornuftigt ud, men jeg må nok sige, at alle de forskellige kompetencer, som det her handler om, virkelig er svære at overskue, og jeg må tilslutte mig Dansk Folkepartis ordfører, der brokker sig over, at vi får høringssvarene for sent frem.
Nu mener jeg faktisk ikke, vi har haft et par dage.
Jeg tror såmænd egentlig, det var i går, vi fik dem, og så siger den socialdemokratiske ordfører, at man nok kunne have fået tid til at læse de høringssvar igennem.
Jamen nu drejer det sig faktisk om otte lovforslag, tror jeg, vi har til behandling i dag på erhvervsområdet, og vi har jo faktisk også andre møder, vi løber til i den her tid, og det er faktisk svært stof; det er svært at finde ud af, hvordan alle de her ting er skruet sammen, så jeg synes, at det er for dårlige vilkår, vi egentlig bydes.
Men vi må jo prøve så at få lidt tid til under udvalgsbehandlingen at finde ud af, hvad det handler om, og om det er skruet rigtigt sammen.
Jeg har også skimmet høringssvarene, mere er det ikke blevet til, og konstateret, at forskellige erhvervsorganisationer har nogle indvendinger.
Hvorvidt de vejer tungt nok til, at vi skal foreslå ændringer til det, har jeg ikke overblik over endnu.
Men så synes jeg, det er sådan lidt underholdende at høre på den dialog her mellem den socialdemokratiske og den konservative ordfører.
Man hører jo egentlig den slags dialoger temmelig ofte, og det, der undrer mig så tit, er, at den bliver sådan ideologisk, og så er det, som om der slet ikke i den dialog er plads til den tanke fra Socialdemokratiets side f.eks., at der jo kunne være en risiko for, at der kom til at sidde en borgerlig erhvervsminister på et eller andet tidspunkt.
Det arbejder de borgerlige partier da på i hvert fald.
Så ministeren må jo ikke mene, at det er for meget bemyndigelse at give ministeren, når den risiko foreligger, lige så vel som den borgerlige side jo må anse det for en mulighed engang at komme til at sidde på den plads, og så var det måske ikke helt så dårligt, hvis der var lidt for mange ministerbeføjelser.
Hvem ved?
Det er, ligesom den dér dimension bliver der aldrig plads til.
Det er, som om vi er ved status quo her.
Magten er fordelt her for ever, og det er vel ikke rigtig det, man handler efter på andre måder.
Thorkild B. Fransgaard (FRI), 1999-11-18:
Lovforslaget her vil Frihed 2000 se positivt på.
Det drejer sig om, som der står i ministerens skriftlige fremsættelse, at den nuværende lov er uklar og utilfredsstillende.
Det er for iværksættere, men det, det drejer sig om her, som jeg læser det, ja, det er, at det er et kompetencespørgsmål imellem de forskellige, og hvis det her forslag kan rette op på det, hvilket jeg stiller mig tvivlende over for, men hvis det kan det, jamen så vil vi selvfølgelig bakke det op. Med hensyn til erhvervslivet som sådan kan jeg sige, at de i hvert tilfælde under alle omstændigheder finder det meget uoverskueligt at finde ud af de erhvervsfremmeforanstaltninger, der er her i landet, hvis der overhovedet er nogen for dem.
Det er der i hvert tilfælde
ikke i forhold til de andre lande.
Jeg kan sige, at jeg lige har været til en kongres i USA.
Med formandens tilladelse vil jeg nævne det.
Dér var jeg sammen med andre europæiske producenter, bl.a. italienske, franske og spanske, og hvis jeg skulle nævne, hvad der er dernede af erhvervsfremme og erhvervsstøtte i forhold til i Danmark, ja, så er det helt til skamme, den måde vi støtter erhvervslivet på herhjemme. Men det kan jeg nemt komme med en forklaring på, en redegørelse for over for erhvervsministeren.
Hvis hun vil se den, vil jeg sende den til hende.
Pernille Sams (KF), 1999-11-18:
Ja, jeg var da glad for at høre, at erhvervsministeren brugte muligheden for at sige, at det ikke var tilsigtet, at der skulle ske ændringer, for så vidt angår erhvervsministerens adgang til at iværksætte initiativer i relation til lov om erhvervsfremme.
Det var da rart at høre, og jeg er sikker på, at det også vil være udmærket for den efterfølgende lovfortolkning, når den nye lov skal bruges i praksis.
Men for mig er det bare ikke rigtig nok.
Det kan være, vi kan få så præcise svar i udvalget, at vi kan få det optrykt, så det kan give noget.
Der står i fremsættelsestalen som det allerførste vigtigste punkt udtrykkeligt: »For det første får erhvervsministeren adgang til at iværksætte initiativer med hjemmel i lov om erhvervsfremme«.
Så var der jo ingen grund
til at nævne det som det vigtigste, første og største.
For det andet, når man så går hen til bemærkningerne i lovforslaget, så står der på side 3 præcis, at »lovforslaget giver erhvervsministeren adgang til at iværksætte initiativer med hjemmel i loven.«
Det kan der jo heller ikke stå, hvis erhvervsministeren allerede havde denne adgang.
Hvis man går om på side 6 i lovforslaget, så står der også udtrykkeligt: »Med forslaget etableres der hjemmel for ministeren til at iværksætte erhvervsfremmeinitiativer inden for rammerne af lovens § 2 og § 3.«
Det ville der jo heller ikke stå, hvis der allerede var en sådan hjemmel.
Det er selvfølgelig en beroligende melding, men vi vil gerne have det på skrift og på tryk, sådan at lovforslagets tekst ikke kommer til at stå alene, men at ministerens fortolkning kommer til at præge den efterfølgende brug af loven.
Pia Gjellerup (S), 1999-11-18:
Og når man laver en ny, samlet lov, må man jo også, når man præsenterer loven, skrive, hvad det er, der er hovedelementerne i den lov.
Det er jo ikke ensbetydende med, at alt, hvad der står i loven, er udtryk for noget, der er nyt.
Og det er således, hvis man læser i lovforslagets bemærkninger, at der er det jo ikke nyt, at erhvervsministeren kan iværksætte initiativer inden for erhvervsfremmeområdet.
Der står også i bemærkningerne, at erhvervsministerens adgang til at iværksætte initiativer inden for erhvervsfremmeområdet således fremgår af forarbejderne til nuværende lov, men ikke er formuleret direkte i lovteksten.
Anden lovgivning, herunder finansloven eller aktstykker, kan hjemle denne adgang.
Det, der er vigtigt, og det, der er formålet med loven om erhvervsfremme,
er, at vi får samlet en lovhjemmel, og at man får sørget for, at administrationen kan forløbe på en ensartet måde, nemlig med relation til én form for lovhjemmel.
Og det er i øvrigt noget, jeg jo ikke har opfundet til at sige i dag, da det jo altså står i bemærkningerne til lovforslaget.
Det er fremgået meget tydeligt også af nogle af høringssvarene, så det fremgår også af høringsnotatet.
Men altså først og fremmest fremgår det af lovforslagets bemærkninger. Men jeg synes, det er ganske udmærket, at vi får lejlighed til at bidrage med så mange ensartede og enslydende retskilder som overhovedet muligt: lovforslagets bemærkninger, bilag allerede nu i udvalget med beskrivelse af lovforslagets bemærkninger, med mine mundtlige tilkendegivelser her i salen, og så skal jeg også meget gerne gentage det under udvalgsarbejdet i skriftlige besvarelser.
Og hvis det fortsat er et spørgsmål til tredjebehandlingen, vil jeg også gerne gentage det dér.
Pernille Sams (KF), 1999-11-18:
Vi vil da glæde os til alle ministerens gentagelser.
Men jeg vil bare understrege, at erhvervsfremmeloven, som den er i dag, helt klart tillægger Erhvervsudviklingsrådet og Eksportfremmerådet initiativretten inden for lovens område.
Det er her, erhvervsministeren nu selv vil med på linje med de to råd, sådan at det ikke kun er Erhvervsudviklingsrådet og Eksportfremmerådet, der har initiativret, men nu også ministeren.
Og det forsøger ministeren nu at kalde alt muligt andet og sige, at det ikke er nogen ændring, og hvad ved jeg.
Det behøver det selvfølgelig heller ikke være, hvis ministeren ikke vil udnytte den ret, hun nu gerne vil have, eller hvad ved jeg.
Og specielt er det forkert, at ministeren nu forsøger at sige, at der ikke er tale om nogen ændring, medmindre der er tale om en skrivefejl i forslaget. Og det må vi så se at få uddybet under udvalgsbehandlingen, hvad der i virkeligheden er meningen med det her.
Pia Gjellerup (S), 1999-11-18:
Ja, det er jo lidt formålsløst i salen at skulle stå og sige, hvad man har sagt, men jeg er glad for at blive takket for at gentage tingene, især hvis det hjælper.
Jeg vil blot gerne meget overordnet referere til, hvad Erhvervsudviklingsrådet og hvad Eksportfremmerådet melder om forslagene her, som fra Erhvervsudviklingsrådets side anses for, og det støtter man, et klarere forvaltningsgrundlag for bl.a. ministerinitiativer, og Eksportfremmerådet noterer sig ikke nogen problemer i den sammenhæng, der peges på her.
Det ville der nok have været, hvis man havde forestillet sig, at der var lagt op til, og man havde forstået det som en svækkelse af de to råds kompetencer.
Og det er der ikke tale om.
Morten Helveg Petersen (RV), 1999-11-18:
Klare regler for iværksættelse og implementering af erhvervsfremmeinitiativer er en væsentlig forudsætning for, at erhvervspolitikken kan fungere bedst muligt, og med lovforslaget tages der et nødvendigt skridt for at sikre et forbedret forvaltningsgrundlag.
Fra radikal side er vi også glade for, at klagemulighederne fremover forenkles, og at der etableres et klarere hjemmelsgrundlag i form af de bekendtgørelser, som erhvervsministeren fremover kan udstede.
Det gør, at vi kan støtte forslaget fra radikal side.
Pernille Sams (KF), 1999-11-18:
Det er en generel revision af betalingskortloven, regeringen her præsenterer, og der er såmænd mange fornuftige moderniseringer i forslaget.
Men der er to ting, som vi i Det Konservative Folkeparti ikke er enige i, og som vi mener er ganske alvorlige politiske barrierer for dette forslag.
Den ene ting har allerede været berørt, og det er den første af de ting, jeg vil nævne, nemlig at regeringen nu lægger op til, at butikker ikke længere skal være forpligtet til at modtage kontant betaling.
Man kan altså ikke være sikker på at kunne gå til købmanden eller i supermarkedet og købe kartofler med en almindelig dansk hundredkroneseddel.
Man kan risikere, at forretningen siger nej til at modtage kontanter og forlanger, at man skal betale med et plastickort.
Sådan et samfund ønsker vi ikke at bane vej for.
Vi synes ikke, det er en rar tanke, at man ikke længere skal kunne betale med almindelige penge.
Hvad med alle de mennesker, der ikke engang har et plastickort?
Så det er et ganske alvorligt fejlskud i forslaget, og her får ministeren ikke vores støtte.
Selvfølgelig skal man da fortsat kunne bruge almindelige gode danske penge til at betale med, når man køber ind i Danmark.
Jeg kan forstå på den socialdemokratiske ordfører, at Socialdemokratiet også selv er ved at få kolde fødder over for sit eget forslag.
Det ville klæde erhvervsministeren at skynde sig at trække det tilbage igen, jo hurtigere, jo bedre.
Det drejer sig om de såkaldte handle all cards-klausuler, hvorefter butikkerne som betalingsmodtagere er forpligtet til at modtage alle typer kort fra den danske PBS. Det kan umiddelbart for en overfladisk betragtning lyde ganske fornuftigt, men det vil kunne give nogle ubehagelige afledede effekter.
Butikker vil kunne blive tvunget til at investere i mange forskellige terminalløsninger til de forskellige typer betalingskort, og de økonomiske mellemværender mellem PBS og butikkerne vil ikke være fair, når PBS reelt er et monopol, hvis Folketinget går ind og lovgiver, som der her er foreslået.
Det kan give store økonomiske omkostninger for de danske butikker, og det er vi dybt skeptiske ved at bane vej for.
Så vi håber, ministeren er villig til at se nærmere på disse to forhold, som efter vores mening er forkert grebet an i forslaget, og som er af afgørende betydning for os.
Ole Sohn (SF), 1999-11-18:
Jeg tror, jeg vil starte, hvor de forrige ordførere sluttede, med at give det gode råd til ministeren, at den del af lovforslaget, der vedrører kontantbetaling, bliver revideret.
Man kan selvfølgelig glæde sig over, at Det Konservative Folkepartis ordfører er så glad for den gode danske krone - jeg troede sådan set, fremtiden var de gode europæiske ecu - men jeg er helt enig i, at der skal være grundlag for, at man har kontant betaling. Derfor går jeg ud fra med de signaler, der nu kommer her, at den del af lovforslaget bliver revideret.
Ikke alene tror jeg, der tegner sig et flertal uden om regeringen, men hvis regeringen også er i splid med sig selv, så skulle der være håb om, at det kunne lade sig gøre.
Men ellers vil jeg sige, at jeg synes, der på mange måder er fundet en fin balance mellem de grundlæggende behov for forbrugerbeskyttelse og også i øvrigt for kortudstedernes muligheder for at udvikle betalingskortene.
Men jeg vil godt understrege, at en del af loven her jo hænger sammen med loven om personoplysninger, og eftersom den ikke er færdig, så mener jeg, det er for tidligt at forestille sig, at vi kan gøre den her lov færdig, før vi har en klarhed over lov om personoplysninger, fordi lovforslagets § 12, som behandler spørgsmålet om beskyttelse af oplysninger om forbrugernes betalingstransaktioner, er for mig at se at betragte som udtømmende.
Derfor er det vigtigt, at den er koblet op på lov om personoplysninger, og derfor vil vi følge det nøje under udvalgsbehandlingen.
Men jeg vil også godt komme med en kritik ud over det med kontantbetalingen.
Jeg mindes, at vi i sidste samling havde en meget stor debat, når vi fik lovforslag fra erhvervsministeren, og det blev stort set ved hvert lovforslag kritiseret, at vi først fik høringssvarene dagen før lovforslagene skulle behandles.
Og når man nu tager i betragtning, at lovforslaget her om visse betalingsmidler blev fremsat den 27. oktober, og at alle høringssvarene er afleveret i ministeriet omkring den 16. august, så forstår jeg ikke, hvorfor vi først får høringssvarene den 17. november.
Det er ikke en rimelig og fair behandling at give Folketingets partier og ordførerne, at de skal sætte sig ind i de mange høringssvar.
Det gør det jo ikke lettere, at vi får høringssvarene, jeg havde nær sagt, uredigerede uden ministerens kommentar.
Det betyder jo bare, at vi i forbindelse med udvalgsbehandlingen må gå igennem høringssvarene, og der, hvor vi mener, der er nogle uafklarede spørgsmål, ja, der må vi jo så bede ministeren om at kommentere dem. Hele
den proces kunne vi jo have været igennem, så vi kunne have fået en hurtigere og mere effektiv behandling af lovforslagene. Jeg synes faktisk, at ministeren bør sige til sit apparat, at det ikke er første gang, vi har været i den situation.
Vi kan så håbe, at det bliver sidste gang.
Egil Møller (DF), 1999-11-18:
Jeg vil godt starte med at takke den sidste ordfører for opbakningen til kritikken af, at vi får disse høringssvar så sent.
Høringssvarene til netop dette lovforslag kom i går eftermiddags.
Det er urimeligt.
Ellers har jeg følgende kommentarer, nemlig at det forslag, som vi så nu skal behandle, er resultatet af det arbejde, der har fundet sted i en kompetent projektgruppe.
Det har været et væsentligt motiv, at der kunne ske forenklinger af den hidtil gældende lov om betalingskort med henblik på at fremme anvendelsen af elektroniske betalingsmidler på en for brugerne velfungerende måde.
Det er væsentligt, at lovforslaget giver mulighed for en effektiv udvikling og anvendelse af betalingsmidler, der kan udnyttes via den teknologiske udvikling, der netop understøtter brugen af nye rationelle handelsformer og betalingsmåder.
Et væsentligt formål med den nye lov er det element, der understøtter mulighederne for øget konkurrence på betalingsområdet.
Det er helt afgørende for anvendelsen af betalingskort, at forbrugerne kan have tillid til betalingssystemerne.
Rent samfundsøkonomisk er det afgørende, at handel foregår, når forbrugerne ønsker det uden statslig indblanding i butikkernes åbningstid, og samtidig at handelen foregår med så få barrierer som muligt.
At man så samtidig anvender moderne teknologi og giver mulighed for løbende produktudvikling, synes jeg er logik, selv for burhøns.
Dansk Folkeparti er dog klart imod, at udstederne af betalingsmidler ikke længere skal give forbrugerne en begrundelse for afslag på en anmodning om at få et betalingsmiddel.
Morten Helveg Petersen (RV), 1999-11-18:
De elektroniske betalingsmidler er en del af de fleste danskeres hverdag.
De elektroniske betalingsmidler gør det lettere for os at handle, og vi behøver ikke at have kontanter på os for at kunne betale.
Men ud over at de elektroniske betalingsmidler skal gøre det let for os at betale, er det vigtigt, at betalingssystemerne fungerer så sikkert som overhovedet muligt.
Derfor er vi fra radikal side glade for dette lovforslag.
Brugerne af de elektroniske betalingsmidler skal være sikre på, at risikoen for misbrug er minimal, og at der bliver grebet ind i de tilfælde, hvor sikkerheden ikke er god nok.
Og det sker blandt andet gennem beskyttelsesregler i forbindelse med misbrug af kortet, kortudsteders pligt til at informere brugerne om kortets rette anvendelse, opsigelsesregler og Forbrugerombudsmandens tilsynsvirksomhed.
Forbrugeraspektet vejer tungt i forslaget.
Samtidig forenkles loven på en række punkter, som gør det lettere for virksomhederne at produktudvikle og sikre deres konkurrenceevne.
Vi kan støtte forslaget fra radikal side.
Til sidst et par bemærkninger til noget af det, debatten har fokuseret på.
Jeg vil godt se den købmandsforretning, som nægter at tage imod kontant betaling for en halv liter sød fra fru Hansen, den købmandsforretning vil formentlig ikke eksistere på lang sigt.
Jeg synes, det er reelt nok at sige, at forretningerne selv må vurdere, om de vil tage imod kontantbetaling eller kort.
Der kan eksempelvis være tale om forretninger, hvor stykprisen på det, man handler med, er så stor, at folk under alle omstændigheder betaler elektronisk, om jeg så må sige.
Jeg tror ikke på, at købmandsforretningen overlever ret lang tid, hvis de nægter fru Hansen at få lov at slippe en femmer for en liter mælk, eller hvad det måtte være.
Frank Aaen (EL), 1999-11-18:
Jeg vil starte med at sige, at jeg gerne vil vide, hvor man køber en liter mælk for en femmer, for så vil jeg skynde mig derhen.
Altså alt det andet har vi tillid til nok skal komme på plads, men lige her om hvordan vi håndterer denne her lov i forhold til CPR-loven, i forhold til implementeringen af direktivet om databeskyttelse, hvor vi jo ved, at vi er udsat for et pres også fra USA og WTO, og hele diskussionen om, at oplysningerne også kan handles internationalt, det er for os det afgørende.
Også den problemstilling at vi jo her typisk har at gøre med finansielle koncerner, som udsteder betalingskort, og hvor samme koncern har bank, skadesforsikring, livsforsikring, pension, realkredit, stort set alt det, som har med vores daglige penge at gøre, samlet i én koncern, at dér kan oplysninger også flyde frit fra den ene afdeling til den anden, sådan at man ovre i pensionsdelen kan følge lidt med i, om der er et lidt stort alkoholforbrug hos den pågældende osv., osv.
Jeg ved godt, at vi her prøver at regulere det ved at sige, at man må ikke behandle oplysninger, dvs. videregive oplysninger, hvor brugerne har anvendt deres betalingsmidler, om, hvad de har købt, og det kan vi jo så håbe på bliver overholdt.
Men tilbage er jo også stadig væk, hvornår bruger man penge, og hvor mange penge bruger man.
Altså der er flere oplysninger gemt i det her end bare det med, hvad man har købt, og hvor man har købt tingene.
Så vi er meget utrygge ved det her område, og det er helt givet, at vi i den videre behandling af det er nødt til at se loven her i sammenhæng med de øvrige ting, jeg har nævnt.
Og før vi har set det i en helhed, er vi ikke i stand
til at melde, hvad vi vil sige til den her lov.
Men vi kan f.eks. ikke se nogen begrundelse for, at man har gjort listen over, hvad man ikke må videregive, mindre, end den var før.
Jeg ved ikke, om ministeren kan sige, hvorfor man har lavet den her indsnævring.
Og så selvfølgelig skal man kunne betale med kontanter.
Ole M. Nielsen (KRF), 1999-11-18:
Ja, det er selvfølgelig med beklagelse på hr. Frank Aaens vegne, at jeg må videregive den oplysning, at jeg tror, det er i en sådan delvis A.P. Møller-ejet butik, man kan købe en liter mælk for en femmer.
Men det er selvfølgelig også derfor, hr. Frank Aaen ikke ved det, det er jeg godt klar over, og det er dybt beklageligt.
Det er i øvrigt kedeligt, hvis ikke kooperationen kan konkurrere med kapitalen.
Det er jo uheldigt. Det her lovforslag er ligesom det forrige et, som absolut ikke er afhængigt af EU, og det er jo herligt, at der er sådan nogle imellem. Til gengæld må man nok konstatere, at det trods alt er afhængigf af en udvikling, som kommer til os delvis udefra, og det er der jo ikke noget at gøre ved.
Og den behøver da heller ikke at være dårlig.
Jeg synes, at det her generelt er et godt lovforslag.
Forbrugerne først, så de mindre, selvstændige erhvervsdrivende, dernæst erhvervslivet som helhed som nummer tre, pengeinstitutterne som nummer fire, og så det offentlige til sidst.
Det er sådan den rækkefølge, jeg ønsker at tage hensyn til de grupper, som det her det egentlig handler om, i, og det synes jeg måske er forholdsvis vigtigt.
Det har jeg måske nok også en eller anden tillid til, at erhvervslivet selv vil kontrollere eller sørge for sker.
Men på den anden side kan man ikke være helt sikker.
De elektroniske systemer kan faktisk blive så veludviklede, at det begrænser udbuddet af varer og indkøbsmuligheder.
Og det er ikke godt for forbrugerne.
Men det kan også være uheldigt for nummer to på min liste, nemlig de selvstændige, de mindre handlende, hvis systemerne bliver så udviklede, at der ikke bliver plads til dem i dem, hvis man skal kunne handle all cards, som det hedder på engelsk.
Og det der med de mindre handlende er der også et andet element i, som jeg er lidt kritisk over for.
Den er jeg faktisk ikke så glad for.
Den er jeg bange for også kan føre til noget uheldigt.
Det med at handle for kontanter har vi jo snakket om, og en tidligere ordfører har også gjort sig lidt morsom over, at specielt Venstres ordfører og senere De Konservatives talte
så varmt om den danske krone.
Det hører man jo ikke altid.
Det er jo sandsynligvis nok den europæiske euro, man skal kunne købe for om nogle få år.
Men det går jeg så også ind for, at man skal kunne, hvis ikke vi har kroner længere.
Så mener jeg i øvrigt ikke, at Karthago skal ødelægges, men at vi altså skal have de her høringssvar noget før.
Jeg ved ikke, hvad det er for en procedure, der forhindrer, at vi kan få høringssvar fra Erhvervsministeriet.
Det er der altså andre ministerier, der er betydelig bedre til, og det begrænser altså vores muligheder for at arbejde grundigt med de her lovforslag.
Egil Møller (DF), 1999-11-18:
Den socialdemokratiske ordfører, hr. Frode Sørensen, var inde på, at han har hørt om nyskabelser.
Det har jeg så også i dette forslag, hvor der står, at man lægger op til, at forretningerne kan nægte at modtage kontant betaling.
Jeg hørte godt bemærkningerne heroppefra om, at man nu vil tage en diskussion i den socialdemokratiske folketingsgruppe om, hvorvidt det kan være rigtigt.
Det er egentlig pudsigt, at det kommer så sent.
Jeg fatter ikke, at nogen kan sætte sådanne bemærkninger ind i et lovforslag i dagens Danmark.
Hvordan vil børn dog kunne betale for deres slik, hvordan vil de ældre, der måske ikke kan huske deres pinkode, kunne betale, hvis ikke der var mulighed for, at man kunne betale forretningerne med kontanter?
Jeg vil godt spørge direkte: Vil hr. Frode Sørensen gå direkte ind for, at man fjerner den bestemmelse i lovforslaget?