Anfinn Kallsberg (FF), 2006-06-01:
Jeg skal holde mig fra at blande mig i dansk indenrigspolitik.
Jeg har forstået på debatten her i dag, at den har gået meget på ældreomsorg og sådan nogle ting, og det skal jeg holde mig fra.
Jeg er slet ikke enig med min kollega fra Færøerne med hensyn til at holde en tale, som indeholder en hel del om dansk indenrigspolitik som sådan, for jeg er valgt medlem for Færøerne, og jeg må nok sige, at der ikke er mange sager vedrørende de færøske forhold, som bliver behandlet her i Folketinget.
Det har selvfølgelig sin grund, for de allerfleste sager vedrørende færøske forhold bliver afgjort og behandlet i Lagtinget på Færøerne, og det er jeg meget, meget glad for.
Det er selvfølgelig en udvikling, som er sket over en årrække, helt tilbage fra 1948, da vi fik hjemmestyreordningen, og Lagtinget og landsstyret fik kompetence på nogle områder.
Det har siden udviklet sig over tid, og vi har overtaget flere områder, hvor også det økonomiske ansvar er fulgt med.
Sidste år vedtog Folketinget næsten enstemmigt en ny overtagelseslov, og den er så trådt i kraft.
I udgangspunktet lægger den op til, at det er Færøernes Lagting, som suverænt afgør, hvilke og hvornår de resterende områder kan overtages af færøske myndigheder.
Det er altså derfor færingerne alene, der afgør processen.
Samtidig blev der også vedtaget en bemyndigelseslov på udenrigsområdet, som giver Færøerne fuld kompetence på overtagne sagsområder og til at forhandle og indgå aftaler med andre lande.
I marts måned sidste år blev der også indgået en aftale mellem regeringen og landsstyret, der omhandler principper for Færøernes medvirken og inddragelse i indenrigs- og sikkerhedspolitik.
Disse nye instrumenter har så banet vejen for, at vi kan få en udvikling med mere selvstyre for Færøerne, selvfølgelig med det ansvar, som det også medfører både politisk og økonomisk.
Jeg er derfor meget glad for, at statsministeren pointerer den udvikling i sin tale og konstaterer nøjagtig de samme ting en gang til, som allerede flere gange er sagt her fra talerstolen, at det er hjemme på Færøerne, afgørelserne skal tages.
Det er jeg helt enig i og glad for.
Så er spørgsmålet, hvorledes disse nye love har ændret den politiske platform hjemme på Færøerne.
Vi har overtaget det første resterende område efter overtagelsesloven, det er nemlig medieansvarsloven.
Det var en lovgivning, som vi i sidste koalition, hvor jeg var lagmand, prøvede på at overtage, men det var en meget vanskelig proces, fordi det var nødvendigt at få den vedtaget både på Færøerne og i Folketinget for at kunne komme et skridt videre, og det var en sammenblanding, som var meget vanskelig at komme til bunds i.
Nu er det ikke noget problem, fordi vi nu kan henvise til overtagelsesloven, hvor det er meget nemmere at få dette afklaret.
Det er også en af de ting, som der er åbnet for i den nye lovgivning.
Det er derfor meget vigtigt både fra dansk og fra færøsk side at leve op til de aftaler, der er indgået.
Det er afgørende, at vi respekterer og handler som ligeværdige parter i disse forhold.
Derfor mener jeg, at det var et tilbageslag for de positive intentioner, der er skabt i det seneste år, da fødevareministeren svarede Greenpeace på vegne af hele regeringen vedrørende forbud mod trawling i dybhavet uden at skelne til de aftaler, som lagmanden på Færøerne og udenrigs ministeren havde lavet, og som også indgår i aftalerne på det udenrigspolitiske område.
Det er meget let for en ressortminister i Danmark at give tilslutning til et Greenpeaceforbud mod fiskeri på dybhavet.
Der repræsenterer den danske fødevareminister ikke en eneste fisker, som er ramt af dette forbud.
Til gengæld bliver hans kollegaer på Færøerne hårdt ramt, da store dele af den færøske eksport kommer fra fiskeri i dybhavet, som vi i internationalt samarbejde har opnået rettighed til gennem fiskeri i området i flere årtier.
Dette fiskeri er blevet reguleret af internationale bilaterale aftaler mellem de involverede lande, f.eks. i NEAFC og NAFO.
Derfor synes jeg ikke, at det skal være en dansk fagminister, der svarer på vegne af den danske regering i et internationalt spørgsmål, men i stedet udenrigsministeren, og det vil selvfølgelig være med udgangspunkt i de aftaler, som udenrigsministeren og lagmanden har lavet, med ægte medinddragelse og medindflydelse.