runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anni Svanholt (SF), 2000-04-25:
Nu får vi den energisparelov, som det heldigvis lykkedes os
at få med i elreformaftalen sidste år i marts.
Nu ligger den her.
Der er et kæmpe behov for en rigtig god energisparelov, som kan bidrage til reduktion af drivhusgasserne.
Energispareloven er jo første led i den styrkelse af besparelsesindsatsen, som er nødvendig for at begrænse udledningen af CO2 og dermed sikre opfyldelsen af Danmarks mål om en 20 pct.s CO2-reduktion i 2005 i forhold til 1988 og kravet om en 21 pct.s reduktion af drivhusgasser, som er Danmarks reduktionsforpligtelse som en del af EU's reduktion i forhold til Kyotoprotokollen.
Energispareloven skal både fastsætte overordnede mål svarende til en reduktion på 0,5 pct. af det endelige energiforbrug pr. år og konkrete mål for reduktion af energibruget fordelt på de forskellige sektorer inklusive transporten i det danske samfund.
Og staten, amterne og kommunerne skal også bidrage med det fastsatte energisparemål.
Miljø- og energiministeren skal indgå en aftale med amterne og kommunerne, og regeringen fremlægger jo de kontante sparemål i september i år sammen med en lang række forslag til konkrete virkemidler, som f.eks. grønne regnskaber for det offentlige, varme- og energibesparelser ved indkøb, projektering og vedligeholdelse og ændring af tariffer, som fremgår af bemyndigelserne i loven.
Der fremlægges også forslag til nye virkemidler, herunder forslag til en incitamentsstruktur til fremme af energispareapparater og forslag til, hvordan de eksisterende midler skal udbygges.
Der vil altså være tale om en flerleddet indsats, som retter sig bredt mod forskelligt energiforbrug, både elektricitet, fjernvarme, naturgas og olie m.v.
Det er vi meget tilfredse med. Og det lykkedes jo, må jeg sige, at få de udkast, der i første omgang var, ret meget forbedret og senest i den aftale, der er lavet.
Vi er meget glade for, at der var vilje hos en række partier, herunder regeringspartierne, til at gøre en større indsats, så også energispareloven kunne blive bedre.
Der er altså også i fremtiden ud fra den ramme her og de bemyndigelser, der er, plus det, at der kommer årlige redegørelser, muligheder for, at vi hele tiden har energibesparelserne på dagsordenen, og det synes vi er vigtigt i SF.
Jeg vil gerne også her understrege, at vi er meget glade for, at vi også fik med, at forsknings- og udviklingsindsatsen vedrørende energibesparelser styrkes.
Det er meget, meget vigtigt.
Men det kræver altså, at der er vilje til også at give ekstra penge til det område og få det styrket i det hele taget.
Vi er glade for at kunne støtte dette lovforslag.
Aase D. Madsen (DF), 2000-04-25:
Jeg vil først tillade mig at citere fra høringssvaret fra Københavns Kommune.
Det lyder som sådan: »Loven indeholder en række bemyndigelser til miljø- og energiministeren, hvilket også er karakteristisk for lovforslagene om varmeforsyning og naturgasforsyning.
Det forekommer at være mere hensigtsmæssigt, at reglerne nærmere kunne fastlægges i lovgivningen og ikke efterfølgende skulle fastlægges gennem bemyndigelser og administrative bestemmelser.«
Nu har altså både Københavns Kommune her og, som jeg fremlagde det ved den foregående debat, også Kommunernes Landsforening protesteret mod lovkvaliteten, og jeg håber, at det på en eller anden måde kan give lidt genlyd, sådan at man kan efterleve det, der bliver sagt i høringssvarene.
Det går ikke med alle de bemyndigelser.
Det fremgår i øvrigt af lovforslaget, at det ikke har økonomiske konsekvenser bortset fra et enkelt årsværk i staten, som »ventes skaffet gennem rationaliseringer«, som det så smukt hedder.
Jamen er det da ikke korrekt, at alle de mangeartede tiltag, der ligger i forslaget, skal finansieres af alle forbrugere over el,- gas- eller varmeregningen?
Hvis det er korrekt, så er det altså en reel blankocheck til energiministeren, som herefter kan opkræve de nødvendige afgifter over forbrugernes energiregninger, som det også fremgår af gasloven og varmeloven.
Mon ikke det er disse afgifter, som skatteminister Ole Stavad finder er på kanten
af det grundlovsstridige.
Dansk Folkeparti finder, at når energispareforanstaltninger skal finansieres, kunne man måske oprette en energisparefond, en pulje, som passende kunne finansiere de energisparetiltag, som skal udføres.
Når man har en sådan fond, virker det jo som en bremseklods, og når midlerne er brugt, så stopper tilskuddene, og det er det gode gamle sæt tæring efter næring-princip. Jeg regner i hvert fald med, at Venstre kan anerkende, at der ikke må indføres nogen form for nye afgifter, heller ikke ad bagdøren, som det kan ske med dette forslag.
I øvrigt kan Dansk Folkeparti vel også forvente, at Venstre vil være med til at pille § 17, stk. 2, der omhandler tilsynsmyndighedernes adgang til erhvervslokaler uden retskendelse, ud af forslaget.
Og er det i øvrigt ikke korrekt, at Gas- og Varmeprisudvalget i et notat fra 1995 har fremført, at for tarifering gælder det simple forhold, at den kostægte tarif giver forbrugerne de rigtige prissignaler, og dermed bliver der størst samfundsøkonomisk effektivitet?
Der ligger så mange ukendte faktorer i dette lovforslag, at Dansk Folkeparti ikke kan stemme for forslaget ved tredjebehandlingen.
Kim Behnke (FRI), 2000-04-25:
Fru Anni Svanholt gjorde på vegne af SF meget ud af i indledningen at beskrive dette rædselsscenario, hvor polerne smelter og havvandet stiger, og konkluderede så, at det derfor var livsnødvendigt, at vi gjorde noget.
Et par danske forskere har fremlagt en alternativ teori, der hænger sammen sådan rent matematisk og på skrivebordet,
nemlig den teori, at det i virkeligheden slet ikke er drivhusgasser, men solpletaktiviteter, der er skyld i temperaturudsvingningerne.
De har fået så megen opbakning - ikke nationalt, dér er
de nærmest blevet truet på deres brød, fordi de taler regeringens officielle politik imod - og international anerkendelse for deres teori, at man nu nede på det store forskningscenter Cern i Schweiz har bevilget, at man dér afprøver, om teorien passer i virkeligheden.
Mit spørgsmål til fru Anni Svanholt er: Hvis nu det viser sig, at solpletteorien er korrekt, og at drivhusgasserne har så minimal indflydelse på Jordens klimaændringer, at de ikke længere kan bruges som undskyldning for mange afgifter, hvad vil SF så gøre?
Flemming Kofod-Svendsen (KRF), 2000-04-25:
Da Kristeligt Folkepartis ordfører er forhindret i at være til stede, skal jeg på partiets vegne sige, at det ikke er for meget sagt, at det første udkast til lov om fremme af besparelser i energiforbruget fik en hård medfart, da det blev sendt i høring, og det var efter Kristeligt Folkepartis opfattelse med rette. Lovforslaget, vi behandler i dag, er resultatet af efterfølgende forhandlinger mellem energireformpartierne, og jeg vil sige det sådan, at det er blevet bedre, især med hensyn til målfastsættelsen.
Men loven skal for alvor stå sin prøve, når ministeren til september fremlægger sin energispareredegørelse.
For Kristeligt Folkeparti er den lovfæstede redegørelse og dens mål og midler vigtigere for besparelser i energiforbruget end selve lovforslaget.
For Kristeligt Folkeparti er det afgørende, at de samlede energibesparelsesaktiviteter bidrager til opfyldelsen af såvel vore nationale som de internationale miljømålsætninger.
Jeg vil gerne benytte anledningen til konkret at nævne Elsparefondens arbejde, som vi fra Kristeligt Folkepartis side vurderer meget positivt.
Vi finder, at tiden er kommet til at udvide fondens arbejdsområde, men det er et spørgsmål, vi gerne vender tilbage til i forbindelse med septemberredegørelsen.
Som forligsparti kan Kristeligt Folkeparti naturligvis støtte lovforslaget.
Svend Auken (S), 2000-04-25:
Jeg vil også ved dette punkt sige tak til ordførerne for deres indlæg.
Det er en vigtig del af vores energireformaftale at sikre en så effektiv udnyttelse af vores energiressourcer som overhovedet muligt.
Men det er ikke det eneste middel, man kan ikke sige, det kan erstatte alle andre, for der findes ikke nogen universalløsning på dette problem.
Vi skal have en særlig rolle for besparelser inden for det offentlige, vi skal udnytte de ordninger, vi har, både i husholdningerne og i de private virksomheder, og vi skal navnlig udføre en helstøbt indsats, hvor vi får den størst mulige besparelse for de færrest mulige penge.
Der er stærkt delte meninger her i forsamlingen om forsynings- eller netselskabernes rolle og de lokale udvalg.
Jeg deler ikke den pessimisme, som flere har givet udtryk for.
Jeg tror, at de lokale netselskaber vil være en god partner for grønne organisationer, for kommunerne og for engagerede mennesker, når det gælder om at sikre energibesparelser.
Jeg tror også, at Elsparefonden ved sin fortsatte virksomhed vil kunne virke inspirerende for de lokale udvalg, ligesom jeg også håber, at myndighederne, forskningen, udviklingen og inspirationen fra andre lande vil kunne bidrage.
Det lovforslag, vi her taler om, er en rammelov, og det vil sige, at den opstiller en række myndighedsstrukturer og målsætninger.
Men det er selvfølgelig det levende liv, der vil afgøre, om det bliver en god lov, eller om det ikke bliver en god lov.
Jeg er dog overbevist om, at det er et virkelig godt lovforslag, og jeg kan love, at regeringen i forbindelse med den første redegørelse, der kommer her til efteråret, vil sætte så meget kød på skelettet, som det overhovedet er muligt.
Vi vil også være meget optaget af at lytte til, hvad der bliver sagt til os under udvalgsarbejdet.
Vi må hele tiden samarbejde om at gøre det bedst muligt.
Energibesparelser kommer til at spille en nøglerolle i fremtidens energipolitik, og jeg kan love et positivt samarbejde med udvalget og senere hen med partierne bag forliget, når det skal udmøntes i praksis.
Kim Behnke (FRI), 2000-04-25:
Vil miljø- og energiministeren ikke godt tage stilling til det, der er en kendsgerning mange steder, nemlig at de kollektive forsyningsselskaber er kommunalt ejede?
Der er et kommunalt elselskab, der er et kommunalt engagement som interessent i gasselskabet, og der er et kommunalt ejet varmeselskab, og hvem er det, der skal sidde i disse lokale udvalg og have en frugtbar diskussion med kommunen?
Det bliver jo kommunale embedsmænd, der kommer til at sidde et eller andet tilfældigt sted og diskutere med hinanden.
Man taler om forbrugereje osv. ude i de små samfund, men det er jo meget få steder, man i virkeligheden har den bredde, fordi man er tilbageholdende med at få fjernet det kommunale ejerskab.
Det bliver ikke andre end kommunale afdelinger og kommunale forvaltningsenheder, der kommer til at sidde omkring bordet, og hvis man er heldig, dukker der en enkelt repræsentant for Greenpeace eller Noah op til møderne, og så er den ikke længere.
Hvad er det, man får ud af at holde sådan nogle møder?
Svend Auken (S), 2000-04-25:
Det er interessant, at hr. Kim Behnke siger det, for kommunernes vigtigste kritik mod lovforslaget er, at de har alt for lidt at skulle have sagt, og at netselskaberne - det gælder på både el- og varmesiden og for den sags skyld også på gassiden, men det er især el- og varmesiden, som er interessant i denne forbindelse - kommer til at dominere.
Jeg tror, vi får et frugtbart miljø, og jeg vil godt nævne et eksempel: Der er en kommune i Danmark, hvor man har et fælleshus.
Her sidder netselskabet, den kommunale tekniske forvaltning, kommunens grønne kontor og energi- og miljøkontoret i det samme hus, og det hus har et miljø omkring sig, hvor man hele tiden samarbejder med teknisk ekspertise om nye ideer, om, hvad man kan gøre, om, hvilke forslag man har.
Det er faktisk den type struktur, jeg håber vil blive dannet i kommunerne og i regionerne, så man ligesom bruger al den kraft og de konkrete udfordringer til at gennemføre eksperimenter.
Hvis vi nu tager Ærø - nu ser jeg på hr. Kalnæs, når jeg siger det - var det jo ikke blevet til noget, hvis det skulle have været besluttet i København, aldrig, aldrig, og sådan tror jeg der er masser af andre eksempler, hvor det her med energieffektivitet og energibesparelse netop kun er blevet til noget, fordi man har mobiliseret lokale kræfter.
De kan så igen blive inspireret af den centrale planlægning, støtteordninger, beslutninger truffet her i Folketinget, Elsparefondens virksomhed og måske også af højden af de grønne afgifter, for det er klart, at det sidste jo også spiller en væsentlig rolle, når vi taler om energibesparelse.
Med hensyn til alt sammen tror jeg, det er den rigtige balance at give både det centrale og det decentrale led vægt.
Så jeg deler altså ikke den skepsis over for kommunerne, som hr. Behnke giver udtryk for.
Den deler jeg simpelt hen ikke.
Ebbe Kalnæs (CD), 2000-04-25:
Når det gælder elspareindsatsen, hvor vi bruger forbrugernes kroner og offentlige kroner som tilskyndelsesmekanismer osv., vil jeg gerne høre ministeren, hvordan han forestiller sig at lave en ordentlig løbende evaluering af, at man rent faktisk får noget for de penge.
Jeg har ikke noget imod hygge, jeg har ikke noget imod det, jeg tidligere på dagen har kaldt økologisk kratluskeri, men jeg vil gerne have et system, som, når vi bruger offentlige kroner på det, vi er sikre på fortrænger tilstrækkelig meget CO2 for pengene.
Hvordan får vi lavet en løbende evaluering af det her område, så vi er sikre på, at det giver resultater, og hvis man ikke får resultater, kan man ikke få pengene stillet til rådighed?
Kim Behnke (FRI), 2000-04-25:
Al respekt for ministerens modeleksempel, men hvad forestiller ministeren sig der skal ske de steder, hvor kommunen både står for elforsyningen og for varmeforsyningen og jo indirekte også ejer gasforsyningsselskabet?
Hvem er det, der skal sidde omkring bordet i de kommuner?
Og dem er der altså temmelig mange af.
Det er den ene ting.
Den anden ting er, at mange af vores gasselskaber og elselskaber jo rent faktisk i dag tjener penge ved at give energirådgivning til virksomhederne, fordi virksomhederne betaler for det.
Det kommer de rådgivende ingeniører og brokker sig over til os.
Nu forestiller man sig, at forsyningsselskabet i stedet skal betale for et sekretariat, hvor virksomhederne kan komme hen og få gratis rådgivning.
Jamen det hænger jo ikke sammen.
Så hyggeligt, som man forestiller sig det er ovre på Ærø osv., er det desværre ikke ret mange steder i landet, og derfor savner Folketinget stadig væk svar fra ministeren på, hvad det konkret er, der skal ske de steder, ud over at man træder nogle over tæerne, som fungerer godt i dag, og at man en række steder rent faktisk får en masse kommunale embedsmænd til at sidde og snakke med hinanden.
Dorit Myltoft (RV), 2000-04-25:
Mennesker i Danmark er generelt meget energibevidste.
Man ved godt, at lys skal slukkes, døre lukkes og boliger isoleres.
Oliekrisen i begyndelsen af 1970'erne og diverse oplysningskampagner har virkelig haft deres mærkbare virkning
på folks adfærdsnormer, men velstanden i Danmark har betydet et stigende alment forbrug og dermed et stigende energiforbrug. Det mere tøj, der købes, har givet et merforbrug i fremstillingsprocessen.
Det samme gælder de flere fødevarer og nye husholdningsapparater, biler, computere, musikanlæg, cd'er osv. osv.
Altså er der så meget større grund til at fokusere på energibesparelser og energieffektiviseringer for at kunne leve op til de internationale forpligtelser om at nedbringe CO2-udledningen og de øvrige drivhusgasser.
Dette lovforslag gør det ikke alene.
Dertil kommer, at de lokale energispareudvalg vil få en nøgleposition for at fremme samarbejdet mellem alle aktører på energispareområdet.
Der er opnået meget ved en mere energibevidst adfærd, men skal vi videre, er det nødvendigt at se på energiforbruget i de apparater, der bruges, både i husholdningerne og i erhvervsvirksomhederne, og det er vigtigt at satse endnu mere på effektivisering af energiforbruget i bygninger. Engang talte man om nulenergihuset.
Det kunne jo være fint, om man fremover kunne tale om det energiproducerende hus, hvis der vel at mærke er tale om produktion af vedvarende energi.
Her tænker jeg f.eks. på udbredelse af solceller, men mærkning af apparater og bygninger synes også at være en farbar vej, således at man i sit køb kan vælge det mest energirigtige.
Som det fremgår af bemærkningerne, er dette et første trin i en meget stor indsats.
Det næste trin bliver at finde frem til endnu bedre incitamenter til energibesparelser, for det er meget væsentligt at sammenholde energieeffektivisering og energibesparelser med bestræbelserne på at nå de nationale og internationale forpligtelser på miljøområdet.
Det Radikale Venstre støtter lovforslaget.
Svend Auken (S), 2000-04-25:
Det er rigtigt, at det er en del af energireformen, og at der derfor, om jeg så må sige, er et født flertal bag forslaget, men alligevel vil jeg gerne sig tak for de mange konstruktive og kyndige indlæg, vi har hørt i dag.
Selv hr. Kolstrup var jo ved at være fristet til at sige ja.
Flere var inde på det, som er vores største problem, nemlig dem, der er kommet i klemme i de decentrale kraftvarmeområder, og ikke mindst dem, der får deres varme fra et såkaldt barmarksprojekt.
Det er mit håb, og det er regeringens faste bestræbelse, at det problem skal være klaret, inden vi vedtager det her lovforslag.
Det synes jeg vi skylder de mennesker at gøre hvad vi kan for.
Hr. Glerup
og andre har nævnt de byggeklodser, vi har at operere med; dem skal vi naturligvis klare.
Jeg er enig med dem, der har sagt, at det ville være rart at få ryddet eksempelvis den diskussion, der har været mellem de store, centrale kraftvarmebyer og staten, af vejen for at få en mere meningsfyldt diskussion.
Det tror jeg er et rigtigt synspunkt.
Omvendt kan man altså ikke lade folk, som har haft en eksplosiv stigning i deres varmeudgifter, der i samlet årsregning ligger langt ud over, hvad kunderne i de store, centrale kraftvarmeværksbyer må betale, vente, indtil de psykologiske problemer er ryddet af vejen.
Jeg er altså enig i, at det vil være bedst, men jeg synes, at vi skylder de mennesker, der virkelig er i klemme, at vi hjælper dem her og nu, og det vil regeringen gerne være med til.
Der er selvfølgelig dem, der som fru Aase D. Madsen siger: Jamen det kan staten betale eller DONG, og det er jo i den forstand, at det er et hundrede procent statsejet selskab, det samme.
Det er jo blevet meget almindeligt, at man om formiddagen fjerner skattekilder og om eftermiddagen giver penge ud, men i længden er det ikke holdbart.
Flemming Kofod-Svendsen (KRF), 2000-04-25:
Vi støtter, at det gældende hvile i sig selv-princip som udgangspunkt bevares, men finder det også nødvendigt at tilskyndelsen til effektivisering fremmes gennem indførelse af benchmarking.
Det gælder rådgivningsproblematikken i forhold til forbruget med hensyn til varmebesparelse og bestræbelserne på at arbejde for øget tilslutning til fjernvarmenettene.
Kristeligt Folkeparti kan støtte forslaget.
Dorit Myltoft (RV), 2000-04-25:
Oliekrisen i begyndelsen af 1970'erne satte skub i bestræbelserne på at gøre Danmark selvforsynende med energi, og de største satsninger skete på naturgas og vedvarende energi.
Det er satsninger, som vi i dag har fået fuld valuta for, om jeg så må sige, for de har også givet anledning til udvikling af eksportartikler såsom vindkraft og udnyttelse af et brændstof som naturgas til produktion af både el og varme.
Her er der virkelig tale om, at et godt hjemmemarked er til gavn for eksporterhvervene.
Dette lovforslag om naturgasforsyning skal afløse den eksisterende lov om naturgasforsyning, og det sker for at fremtidssikre forsyningssikkerhed, samfundsøkonomi og forbrugerbeskyttelse på en miljømæssigt forsvarlig måde, samtidig med at der gennemføres en åbning af gasmarkedet.
Der tales meget om, at Danmark skal gå foran for at sætte kursen.
Men det ville være alt for risikabelt, hvis Danmark åbnede gasmarkedet mere og hurtigere end de øvrige lande i EU, fordi der stadig er stor offentlig gæld i naturgasnettet, og fordi vi har en samfundsmæssig interesse i, at DONG kan opfylde sine langsigtede take or pay-forpligtelser.
I Det Radikale Venstre er vi derfor tilfredse med den angivne gradvise markedsåbning, men vi vil aktivt følge udviklingen på det europæiske marked for at kunne vurdere, om der i løbet af nogle år er basis for en hurtigere markedsåbning.
Den nye struktur i gassektoren følger de samme retningslinjer som for elsektoren med de skyldige hensyn, der må tages på grund af de særlige vilkår for gas.
Jeg tænker især på kravet om regnskabsmæssig adskillelse af aktiviteter for at undgå krydssubsidiering, sikringen af, at distributionssystemet forbliver i offentligt eje og kravene om effektivisering og energibesparelser.
I Det Radikale Venstre er vi desuden meget tilfredse med, at der stadig skal satses på kraftvarme, og at decentrale kraftvarmeværker udgør et vigtigt element i energiforsyningen. Det Radikale Venstre støtter lovforslaget.
Anni Svanholt (SF), 2000-04-25:
Hr. Søren Kolstrup sæetter spørgsmålstegn ved, om Danmark skulle gennemføre EF-direktivet på gasområdet, men der er jo faktisk en forpligtelse til at gennemføre det.
Jeg tror, det er i august i år, det skal være gennemført, og det er jo det, lovforslaget lever op til.
Med hensyn til markedsåbning er der jo tale om, at det er en minimumsmarkedsåbning.
Det står jo i lovforslaget og er præciseret dér
, så i stedet for at være negativ synes jeg ærlig talt hr. Søren Kolstrup skulle glæde sig over, at det er en minimumsmarkedsåbning.
Hvis man vil erkende, at der er noget, der hedder et direktiv, som skal gennemføres i dansk lovgivning, er det dog vigtigt at kæmpe for, at det er en minimumsmarkedsåbning, og at hele naturgasinfrastrukturen osv. er offentlig ejendom.
Det må da være den helt rigtige musik i Enhedslistens ører.
Hvad vil man mere?
Søren Kolstrup (EL), 2000-04-25:
Fru Anni Svanholt har da fuldstændig ret i, at man kunne tænke sig langt mere brutale initiativer end det foreliggende.
Også Enhedslisten registrerer da alle de nuancer, der er i debatten - bevar mig vel - men problemet i denne debat er jo, at man tilrettelægger det og ligesom laver en servering, hvor man gør folk endnu mere sultne, for der lægges jo fra nogles side op til, at nu skal vi have mere markedsåbning, endnu mere markedsåbning.
Hvis man samtidig med dette lovforslag havde taget en række andre initiativer, der forhindrede yderligere markedsåbning, var det jo ligesom en anden snak, men alt bliver lagt til rette efter, at nu skal vi have endnu mere markedsåbning.
Det ser vi som en problem, og det går jeg også ud fra at fru Anni Svanholt gør, ikke sandt?
Anni Svanholt (SF), 2000-04-25:
Når SF gik ind i dette arbejde med reformen og opfølgningen på naturgasområdet, var det netop for at kæmpe for, at vi ikke får en stor markedsåbning, og hr. Søren Kolstrup må vel erkende, at det er lykkedes ganske godt.
Så langt, så godt.
Der er tale om en minimumsordning, en minimumsåbning, og der er en ny diskussion i 2003, og her vil vi naturligvis kæmpe for, at man fortsat holder sig til den minimumsåbning.
Og det kan da godt være, der måske også er andre, der vil hjælpe os med at kæmpe for, at det skal blive ved med at være sådan.
Det er naturligvis SF's holdning, men kunne vi ikke lige blive enige om, at man også godt kan notere sig de gevinster, der faktisk er her, og som Enhedslisten også burde anerkende?
Søren Kolstrup (EL), 2000-04-25:
Til det ærede medlem, fru Anni Svanholt: Jeg må altså blot konstatere, at vi har forskellige vurderinger.
30 pct., 43 pct., jamen er det små åbninger, eller er det mellemstore?
De kommer tættere på mellemstore end små, synes vi.
Men jeg skal lige give et løfte til fru Anni Svanholt, for vi skal da selvfølgelig ikke tale os bort fra hinanden.
Vi har nogle taktiske forskelle og muligvis også nogle reelle forskelle; det er svært at vurdere, men jeg skal love fru Anni Svanholt, at i det øjeblik det går den anden vej og man bare laver en mindre markedsåbning end den, der laves nu - altså når pendulet går den anden vej - skal fru Anni Svanholt bare ringe.
Så vil vi gerne være med, og så kan vi måske skaffe et andet flertal.
Det ser jo ikke ud til det lige for øjeblikket, men det er bare for at sige, at Enhedslisten er ikke fastlåst.