runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ester Larsen (V), 2003-04-10:
Nu er der den forskel på medlemmerne af Det Etiske Råd og fru Tove Videbæk, at fru Tove Videbæk har den fordel at kende ministerens kommentar til Det Etiske Råds udtalelse, og derfor er jeg så undrende og forbløffet over, at der hele tiden bliver sat spørgsmålstegn ved noget, som er besvaret.
Jeg bliver også nødt til at bede fru Tove Videbæk om at kommentere: Hvorfor kan det være, at fru Tove Videbæk, jeg ved ikke hvor mange gange i dag, har stået på denne talerstol
og talt om, at regeringen vil melde os ud af bioetikkonventionen, og at regeringen vil tillade kernetransplantation?
Det, der er tilfældet, er, at der i bemærkningerne til lovforslaget er en omtale af kernetransplantation, fordi det er et af de spørgsmål, som Genteknologiudvalget har behandlet, og derfor skylder regeringen at give en forklaring på, at hvis nogen ønsker det, er det en helt ny sag.
Så er det en
folketingsbeslutning, så er det en udmeldelse af Europarådets bioetikkonvention.
Er det ikke sådan, det hænger sammen?
Tove Videbæk (KRF), 2003-04-10:
Men det gør mig meget bekymret og urolig, når jeg læser, at både Det Etiske Råd og Mette Hartlev, som er lektor i jura ved Københavns Universitet, er bekymrede, og at en lang række andre gode personer stadig er bekymrede.
Men det er da klart, at hvis ministeren vil sikre, at der ikke er den usikkerhed, vil jeg da blive glad.
Det er klart.
Ester Larsen (V), 2003-04-10:
Vi ser forskelligt på, hvordan man må nyttiggøre tiloversblevne befrugtede æg, og det er fair nok, at vi har forskellige holdninger.
Men skyldes det dybest set ikke det forhold, at Kristeligt Folkeparti slet ikke accepterer, at der findes overskydende befrugtede æg?
Skyldes uenigheden dybest set ikke, at man ikke accepterer den behandlingsform, som resulterer i, at der eksisterer overskydende æg, og man er nødt til at forholde sig etisk til, hvilken status de skal have?
Tove Videbæk (KRF), 2003-04-10:
Fru Sophie Hæstorp Andersen nævnte, at hun var meget optaget af, at man via den her forskning måske kan ende med at hjælpe alvorligt syge mennesker.
Der talte man om alvorligt syge mennesker.
Nu taler man bare om syge mennesker, så det kunne sådan set være forkølelse, man skulle forske i.
I det konkrete lovforslag står der i afslutningen om terapeutisk kloning - det står der faktisk sort på hvidt -
at hvis man sådan hen ad vejen ned ad glidebanen kommer til det punkt, hvor man kan se, at det kan være gavnligt, kan man godt overveje at tage kernetransplantation i brug.
Man gør sig også nogle overvejelser om, at det enten vil kræve, at Danmark trådte ud af bioetikkonventionen, eller at konventionen blev ændret.
Sig mig, hvad er det, vi har gang i her?
Keld Albrechtsen (EL), 2003-04-10:
Jeg kan faktisk fuldt ud tilslutte mig de betragtninger, hr. Martin Lidegaard var inde på med hensyn til, at dette her er et positivt forslag og også et forslag, som det må være meget vanskeligt for regeringen egentlig at kunne finde et eller andet påskud for at gå imod; det kan jo ikke være økonomien.
Jeg synes, det er meget, meget vigtigt i den situation, som vi står i nu, hvor den danske industri på hele området vedvarende energi faktisk fra at have stået i en ledende international rolle, i hvert fald ikke mindst hvad angår vinden, nu står i en kritisk situation.
Vi ser, at i andre lande har man gjort meget for at få løbet industrien i gang.
Danmark har fået betydelig konkurrence, vi ser i vindmølleindustrien en meget betydelig konkurrence, stigende vanskeligheder også ved at afsætte på nogle markeder, bl.a. fordi der ikke er satset tilstrækkelig meget inden for højteknologisk forskning i Danmark.
Forskningen og udviklingsarbejdet fik jo et knæk med den nye regerings nedbarberinger og omlægninger af tilskuddene.
Man skar ned på Folkecenter for Vedvarende Energi, man har pumpet en masse penge i Risø.
Jeg ved ikke, hvad resultaterne af disse midler er, men det er i hvert fald indlysende, at industrien ikke har det drive - ja, nu må man jo ikke tale udenlandsk her fra talerstolen - ikke har den innovation, den fremgangslinje længere, som den har haft.
Vi risikerer en stagnation, og vi risikerer, at Danmark ikke benytter de muligheder, som vi har, også inden for nye teknologiområder, bølgeenergi, alle mulige andre typer, solenergi, hvor vi burde være i front, ligesom vi i sin tid var på vindområdet, og ikke kommer til at halte bagefter.
Der er dette forslag, som Kristeligt Folkeparti nu har fremsat,
også et skridt på vejen til at prøve på at fastholde Danmark på det marked, og det er sådan set temmelig ubegribeligt, hvis regeringen ikke ønsker at medvirke til det.
Det er jo ikke sådan, at regeringens beskæftigelsespolitik er imponerende, det er jo faktisk nærmest sådan, at beskæftigelsen er truet, at arbejdsløsheden er stigende, og her kommer så noget, der måske kan være med til at fastholde og udvikle mulighederne for eksport på nogle områder, og så vil regeringen tilsyneladende ikke støtte det.
Men det vil vi i hvert fald fra Enhedslistens side, og vi vil også gerne gå videre med at prøve på at få genoprettet nogle
af de aktiviteter, som VK-regeringen lagde ud med at barbere ned.
Martin Lidegaard (RV), 2003-04-10:
Jeg vil gerne starte med at takke Kristeligt Folkeparti for at have fremsat det her beslutningsforslag, som jo ikke er en
af de allerstørste sager, vi har haft i Folketinget rent beløbsmæssigt, men som dog er af nok så vigtig betydning for at fremme den vedvarende energi, ikke mindst fremme den vedvarende energi på markedsøkonomiske vilkår.
Derfor må jeg sige, at det er med meget stor undren, at jeg har hørt både ministeren og Venstres og De Konservatives ordførere med stor veneration rose intentionerne og vedvarende energi som sådan, men understrege, at det må ske på markedsøkonomiske vilkår, og derfor stemmer man nej til forslaget.
Jeg synes ikke, argumentationen hænger sammen.
Det er det at have sikre standarder, som en myndighed står inde for, som er en meget vigtig del af det at kunne lancere nye former for energi på markedet.
Derfor skal jeg såmænd bare ganske kort tilkendegive, at Det Radikale Venstre kan støtte beslutningsforslaget, og måske bare slutte med et lille hjertesuk, nemlig at man jo næsten ikke kan lave et mindre beslutningsforslag, man kan næsten ikke tale om et mindre beløb til vedvarende energi, man kan næsten ikke komme længere ned i beløbsstørrelse for at bede regeringen om dog bare at levere en lille bitte smule på det her område, men selv det er åbenbart for meget.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2003-04-10:
I SF synes vi, det er udmærket, at Kristeligt Folkeparti rejser spørgsmålet om typegodkendelser og udvikling af nye normer og akkreditering m.v. i forbindelse med VE-anlæg og VE-komponenter.
Forslaget tager udgangspunkt i den svækkelse af arbejdet med normer og godkendelser og akkrediteringer, der er sket i kraft af, at regeringen har valgt at fjerne UVE-midlerne, altså udviklingsmidlerne for vedvarende energi, fuldstændig.
Det var efter vores mening
en ualmindelig tåbelig beslutning.
Det var en mindre del af UVE-midlerne, der blev brugt til det her arbejde.
Jeg er ikke i stand til at vurdere, om det beløb, Kristeligt Folkeparti har sat ind i forslaget, er det rigtige beløb, men jeg tror heller ikke, det er det, der er afgørende for Kristeligt Folkeparti i denne her sag.
Jeg tror, at det er noget andet, der er afgørende. Set med vores øjne er det, der er afgørende, at man har troværdige typegodkendelser.
Det er jo ikke alene afgørende for salg i udlandet, men det er sådan set også afgørende for handel på hjemmemarkedet, fordi både installatørerne og også kommunerne, hvor nogle af de her anlæg bliver placeret, jo skal være sikre på, at der er en typegodkendelse, som virkelig er troværdig - ja, at der i det hele taget er en typegodkendelse, sådan så man ikke i den enkelte kommune eller hos den enkelte installatør skal sidde og bokse med det problem og eventuelt - nok typisk for installatørerne - vælge det fra, fordi det ser for vanskeligt ud.
Det, der også er vigtigt, er hele det grundlæggende arbejde, som ligger forud for godkendelserne; det at arbejde med nye normer og at arbejde i en international sammenhæng med nye normer er vigtigt.
Der er det jo vigtigt, at Danmark er på banen og spiller en stærk rolle, fordi vi faktisk har nogle muligheder teknologisk, produktionsmæssigt, markedsmæssigt, eksportmæssigt med de her teknologier
, hvis vi forstår at bruge dem ordentligt.
Det må man jo erkende at de borgerlige partier faktisk også går ind for i praksis på en række områder. Så det er vel et spørgsmål om at spørge, hvordan man kan sikre, at det her arbejde kører ordentligt.
Er der nogle af områderne eller dem alle sammen, der i en periode har brug for, at man bruger nogle statspenge på det?
Hvordan foregår aftestningen?
Der foregår vel en aftestning, som formentlig i forvejen foregår for statspenge, hvor man afprøver - det gør man jo da i hvert tilfælde på andre områder - om produkter lever op til de standarder og krav, de skal leve op til.
Så jeg synes egentlig, det ville være fornuftigt at sætte fokus på, hvordan det her fungerer i praksis, og hvor det er, man har brug for at lave en øget indsats, for at man kan få maksimalt udbytte af den udvikling, der faktisk er foretaget i Danmark, og som nogle af os i hvert tilfælde kæmper voldsomt for, at man skal have mulighed for at fortsætte, frem for at hænge sig i selve beløbet.
Helle Sjelle (KF), 2003-04-10:
I Det Konservative Folkeparti er vi tilhængere af, at statsstøtte reduceres til et absolut minimum.
De sektorer, som kan fungere på markedsvilkår, skal også have mulighed for det.
Det kan ikke altid lade sig gøre, og så må det offentlige en gang imellem træde til med den nødvendige støtte.
Men det skal helst først ske, når alle andre muligheder er undersøgt, men med et negativt resultat. Fra konservativ side siger vi ikke nej til ethvert forslag, der handler om vedvarende energi.
Det er en urimelig og en forkert myte, som jeg gerne vil tage afstand fra.
Det er også uforståeligt, for vi Konservative har ofte slået til lyd for anvendelse af så mange forskellige energiformer som muligt.
Det anser vi nemlig for nødvendigt, hvis vi skal kunne klare os på lang sigt.
Men det er altså ikke det samme, som at vi vil lade staten træde til som sponsor, hver gang et forslag om vedvarende energi er til debat.
Vi er tværtimod stærkt skeptiske over for hele den skov af tilskud, som har præget området vedvarende energi. Her har vi ment, der var brug for en sanering, som ikke betyder mere statsstøtte, men derimod, at man skal være parat til en tilbagerulning af nogle af de statsligt finansierede tiltag, hvor der efter vores mening ikke opnås valuta nok for skatteydernes penge, eller hvor statslig finansiering vil ødelægge markedet gennem en konkurrenceforvridende effekt.
Det er også baggrunden for, at vi ikke støtter beslutningsforslaget fra Kristeligt Folkeparti om at bruge penge på et statstilskud til godkendelses- og kvalitetssikringsordninger for vedvarende energianlæg såsom f.eks. vindmøller, biokedler, solvarme- og solcelleanlæg.
Vi mener ikke, at det er hensigtsmæssigt at skabe nye tilskudsordninger, som kan virke konkurrenceforvridende.
Vort ønske er fortsat, at samfundet i videst muligt omfang skal kunne bruge markedet til fremme af de forskellige energiformer, som det er ønskeligt at råde over.
Aase D. Madsen (DF), 2003-04-10:
Det er korrekt, at det er ikke hr. Erik Mortensen, der er forslagsstiller, men det lød, som om hr. Erik Mortensen var tilfreds med forslaget, så derfor tillod jeg mig at komme med min bemærkning.
Dansk Folkepartis generelle holdning er, at dette medfører en form for selektiv erhvervsstøtte til de pågældende virksomheder.
Det fremgår i øvrigt af beslutningsforslaget, at ca. 50 pct. af støttemidlerne, næsten 4 mio. kr. om året, skal øremærkes til de nye vindmøllenormer og standarder, som Forskningscenter Risø er i gang med at udvikle.
I forvejen ligger vindmølleforskningen meget højt på Risøs prioriteringsliste, og ligeledes her ydes der jo statstilskud.
Så mon ikke vi skal overlade det til vindmøllefabrikanterne selv at betale, hvis der skal foretages yderligere afprøvninger, godkendelser eller lignende af deres produkter?
Jeg mener i øvrigt, at der findes typegodkendelsesregler på dette område, og at vindmølleindustrien selv betaler for de omkostninger, der er forbundet hermed.
Når det er sagt, vil jeg sige, at vi i Dansk Folkeparti
er klar over, at Kyotoforpligtelserne medfører en stor global efterspørgsel efter avancerede miljøteknologier på kraftværks- og VE-området.
I den forbindelse vil jeg nævne, at vi i Dansk Folkeparti er indstillet på at se på, om der kan skaffes flere midler i 2004 netop til udvikling af nye energiteknologier og de demonstrationsprojekter, som er helt afgørende for, at teknologien kan komme til så at sige at stå på egne økonomiske ben fremover.
Som det fremgår af det, jeg har sagt tidligere, kan Dansk Folkeparti ikke støtte forslaget.
Erik Mortensen (S), 2003-04-10:
Hvis man ikke vil forstå, vil man nok pr. definition misforstå.
Selvfølgelig kan jeg ikke stå inde for og heller ikke på nogen måde anbefale, at dansk eksport generelt skulle leve af eller overleve på offentlig støtte, men det er jo slet ikke det, vi taler om her.
Vi taler om et specielt område, som rent anciennitetsmæssigt stadig har en meget, meget kort levetid.
Det er ikke produktionsområdet generelt, som vi kender det i mange andre industrier. Til fru Aase D. Madsen må jeg sige: Det er altså ikke mig, der har fremsat forslaget, og det er ikke mig, der har udvalgt de punkter.
Jeg kan da godt finde et par stykker mere, og jeg kan måske også pille et fra, men jeg må nok overlade til forslagsstillerne at svare på det.
Aase D. Madsen (DF), 2003-04-10:
Jeg vil bare ganske kort spørge, hvorfor det kan være, at hr. Erik Mortensen synes, at netop disse et, to, tre, fire, fem områder skal have disse specielle tilskud, der løber op i næsten 9 mio. kr.
Hvorfor skal netop de områder have tilskud?
Jeg tror, der sidder mange ude omkring i landet, der siger: Jamen vi har også et produkt, som vi gerne vil have typegodkendt, og vi må da også være berettiget til at få nogle tilskud.
Jeg tror, det er en så ond cirkel, hr. Erik Mortensen sætter i gang her.
Kim Andersen (V), 2003-04-10:
Jeg vil gerne sige til hr. Erik Mortensen, at hvis dansk eksport var afhængig af, at staten skulle subsidiere de pågældende produkter, ville det stå overordentlig sløjt til med valutaindtjeningen for dette land, og så ville der ikke være megen velfærd tilbage.
Med hensyn til det officielle Danmark, som hr. Erik Mortensen omtaler, står Energistyrelsen for myndighedsudøvelsen på de områder, der er foreskrevet i loven, og giver sine tilladelser i det omfang, der er fagligt belæg for det.
Men når der er tale om at lave salgs- og eksportfremstød for produkter og produkttyper og systemer, er disse virksomheder jo lige så velkomne som alle andre til at gøre brug af Udenrigsministeriets Eksportråd og Udenrigstjenestens handelskanaler i øvrigt, og jeg er sikker på, at økonomi- og erhvervsministeren meget gerne medvirker til fremme af eksporten af disse produkter i forbindelse med internationale eksportfremstød.
Den vej rundt skal disse virksomheder altså hverken have mere eller mindre end alle mulige andre, som er ude på eksportmarkederne med et produkt, der kan bidrage til at hjemtage valuta og højne beskæftigelsen i Danmark.
Erik Mortensen (S), 2003-04-10:
Det er jo ikke nogen hemmelighed, at dansk VE-teknologi nyder stor anerkendelse ud over vore egne grænser, og det gør den, fordi man gennem årene, hvor man udbyggede og øgede ekspertisen på området, gjorde det med fuld opbakning fra den danske regering.
Det signal, vi gang på gang har fået tilbage fra industrien - selvfølgelig mest markant vindmølleindustrien - er, at hvis vi ikke har et hjemmemarked, har vi heller ikke noget eksportmarked, og vi har set, hvordan hjemmemarkedet har udviklet sig med offentlig støtte, men også med regulering hen ad vejen, og det er fair nok.
Men det, vi har set i det sidste 1½ år, er jo, at regeringen støttet af Dansk Folkeparti har rokket ganske alvorligt ved den anerkendelse, vi nyder udadtil, og som jeg startede med at omtale.
Det er et dårligt udgangspunkt, når vi skal ud og sælge vore varer.
Det beslutningsforslag, vi behandler i dag, er nok ikke noget stort plaster på det sår, men ikke desto mindre er det et forslag, som vi i Socialdemokratiet bakker hundrede procent op, netop fordi en blåstempling fra den danske regering, altså fra det offentlige Danmark, jo er guld værd, når man skal ud og sælge varen. En kvalitetssikringsordning burde egentlig være et helt naturligt instrument - teknisk og sikkerhedsmæssigt selvfølgelig, men ikke mindst som et salgsfremmende gode for produkterne.
Vi ser det også i forbindelse med miljømærkerne Svanen og det røde økomærke, Ø-mærket.
Alene på finansloven er der afsat 18,1 mio. kr. til de formål, og hvem tjener egentlig på det?
Ministeren var i sit første indlæg inde på, at man ikke skulle subsidiere bestemte industrier.
Det gør man formentlig heller ikke med Svanen, men alligevel er det selvfølgelig en støtte til dansk erhvervsliv.
Hvorfor skal man egentlig subsidiere et miljømærke?
Det er jo kun fabrikanterne, der har glæde af at kunne benytte det, det koster dem også noget, og det skal det også gøre.
Jeg tror ikke, de knap 9 mio. kr., som Kristeligt Folkeparti anviser, vil dække de omkostninger, der vil være ved en superkvalitetssikringsordning, men det vil være en blåstempling, og dermed er det offentlige Danmark med til at sætte det blå stempel og dermed fremme vore muligheder for at sælge på eksportmarkederne.
Selvfølgelig skal fabrikanterne og de, der opererer på markedet, også betale.
Det ved vi ganske udmærket, og netop parallellen til f.eks. Svanemærket synes jeg understreger
Kim Andersen (V), 2003-04-10:
Jeg vil da gerne have lov til at sige fru Aase D. Madsen og
dermed Dansk Folkeparti mange tak for den store cadeau til VK-regeringens energi- og miljøpolitik, som det seneste indlæg jo i virkeligheden var udtryk for.
Vi er ganske enige i, at vi skal leve op til vores klimapolitiske målsætninger og Kyotoaftalen.
Jeg er også fuldstændig enig i, således som klimastrategien jo lægger op til, at vi skal nå resultaterne på en omkostningseffektiv måde.
Mest miljø for pengene - det er dét, det drejer sig om, og det er i det hele taget også i internationalt perspektiv, fordi vi står med et internationalt problem.
Aase D. Madsen (DF), 2003-04-10:
Med hensyn til de klimaomkostninger, som hr. Kim Andersen omtalte før, ved hr. Kim Andersen jo, at Dansk Folkeparti gang på gang har gjort det klart, at vi selvfølgelig er med på at finde de mest omkostningslette nedbringelser af vores CO2.
Hvis man handler på rygraden herinde, lægger man udgiften over på elregningen, lige så snart det har noget med energi at gøre, og det er de små tiltag, man skal være forsigtig med, og ikke hele tiden putte en lille ting - det kan være biogas, det kan være biomasse, det kan være hvad som helst - over på elregningen uden at vide, at det er hundrede procent omkostningslet, om jeg så må sige.
Tove Videbæk (KRF), 2003-04-10:
Hr. Naser Khader var inde på at udtage et bestemt antal æg, men det, vi taler om her, er befrugtede æg, og der er forskel på at udtage æg, som ikke er befrugtede, og behandle æg, som er befrugtede.
Menneskeligt liv opstår ved befrugtningen, så når æggene er befrugtede, er der menneskeligt liv, og det er disse befrugtede æg, vi skal være meget varsomme med: Hvor mange skaber vi?
Det er menneskeligt liv.
Så spørger hr. Naser Khader, hvad der skal ske med dem.
Jamen der skal ske det samme med dem som med alt andet menneskeligt liv.
Så dør det i fred og ro.
Det er det, jeg mener, man skal gøre med menneskeligt liv.
Jeg læste måske lidt mere, første gang jeg læste op, men vi kan jo se af referatet fra i dag, hvor meget jeg faktisk tog med.
Det var faktisk for at bevare svartid til andre spørgsmål, at jeg ikke tog mere med sidste gang, men det er klart, at vi skal tage hele afsnittet med, og jeg mener stadig, det siger det samme, som jeg sagde dengang, skal jeg sige til fru Else Theill Sørensen.
Fru Sophie Hæstorp Andersen spørger, hvem der skal vurdere, hvad alvorlig sygdom er.
Det er et godt spørgsmål, men vi har jo i anden lovgivning betegnelsen »alvorlige sygdomme«, og i nogen lovgivning er der endda nævnt en række sygdomme og redegjort for, hvad man f.eks. må foretage implantationsdiagnostik for, altså fosterdiagnostik, hvad man må undersøge for, og hvad man må fjerne fostre for, osv. osv. Der er en lang række love, som indeholder de bestemmelser.
Fru Sophie Hæstorp Andersen nævnte nogle andre spørgsmål, som er meget, meget relevante, og det understreger bare det, som jeg også sagde i mit indlæg: der er alt for mange usikre ting, og lovforslaget rejser flere spørgsmål, end det giver svar.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2003-04-10:
Den medicinske udvikling går rivende hurtigt.
Jævnlig viser det sig, at vores forestillinger om, hvad der er muligt inden for bioteknologien, er forældede, for lægerne bliver dygtigere og dygtigere til at udnytte mulighederne for at hjælpe syge mennesker. Det er dog ikke alle disse muligheder, som lægerne bare skal have grønt lys til at forfølge, uden at vi politikere stopper op for at overveje, om vores etiske grænser bliver overtrådt.
Det gjorde vi i efteråret, da vi havde en forespørgselsdebat om, hvorvidt man skulle tillade forskning i embryonale stamceller, og det har vi tidligere gjort i 1997, når det kom til forskning i befrugtede æg.
Dengang forbød vi forskning i befrugtede menneskeæg, medmindre denne forskning handlede om kunstig befrugtning og fertilitet.
Vi har haft tid til at tænke os om og til at sætte os ind i konsekvenserne af denne forskning.
Siden forespørgselsdebatten i efteråret har der været en høring i sundhedsudvalgsregi, og Socialdemokratiet har også givet sig tid til at tage stilling i partiet og i folketingsgruppen.
I dag kan vi støtte, at man på en lang række betingelser, som også er medtaget i det her lovforslag, i fremtiden tillader denne her type forskning.
Jeg er nok ikke den eneste, der har ment, at der var et paradoks i, at man måtte forske i befrugtede æg, hvis formålet var fertilitetsbehandling, men at man ikke måtte det, hvis formålet var at udvikle ny medicin eller nye behandlingsformer, der måske kan hjælpe alvorligt syge mennesker.
Vi ved endnu ikke, om stamcelleforskningen på længere sigt kan vise sig værdifuld i behandling af en lang række sygdomme, men jeg mener, at der er god grund til at være optimistisk.
Vi skal selvfølgelig ikke smide al forsigtighed over bord, og det synes jeg heller ikke at vi gør med det her lovforslag.
Jeg hæfter mig ved, at der stilles krav om informeret samtykke fra de to mennesker, der har været involveret i skabelsen af det befrugtede æg, nemlig kvinden og manden.
Der er ene og alene tale om befrugtede æg, der bliver tilovers efter fertilitetsbehandlinger, og som ellers ville være blevet destrueret og bortskaffet.
Der er ikke tale om et æg, der, hvis man ikke tillod forskning i stamceller, ville få mulighed for at udvikle sig til et barn.
Vi skal ikke tillade alle former for forskning i den hellige videnskabs navn, men vi skal heller ikke blive så teknologiforskrækkede, at dansk forskning sakker agterud, og vi svigter den forskning, der i fremtiden kan vise sig at være livsvigtig for mange syge mennesker.
Socialdemokraterne støtter forslaget i dag, men vi vil under udvalgsbehandlingen følger op med spørgsmål, der skal søge at belyse grænserne og udformningen af de betingelser, der må stilles for, at vi kan godtage fremtidig forskning i embryonale stamceller.
Birthe Skaarup (DF), 2003-04-10:
Jeg skal lige høre fru Else Theill Sørensen, om fru Else Theill Sørensen vil bekræfte, at såfremt der sker en glidning, er det en fornyet lovændring, der skal til.
Det er efter min klare overbevisning ikke det, vi skal tage stilling til her i dag.