Per Clausen (EL), 2005-05-20:
Når jeg siger det, er det, fordi der i hvert fald er mindst én konservativ minister, der ikke forsømmer nogen lejlighed til at gøre opmærksom på, at det er uhyre vigtigt for både hans personlige velbefindende og for hans politiske fremtid, at vi er uenige.
Hvis det også er sådan med hr. Allan Niebuhr, vil jeg selvfølgelig trække mine ord tilbage igen, og så må vi se, hvordan vi kan lave nogle aftaler om landsbyudviklingen, hvor der ikke er nogen, der opdager, at vi er enige.
Pointen er jo langt hen ad vejen, at når man snakker om landdistrikter og landsbyer, er det centrale, hvordan man sikrer en erhvervsudvikling.
Det er helt oplagt, at én ting, som det kunne være fornuftigt at tage udgangspunkt i, er spørgsmålet om en lokal fødevareproduktion, der jo så, hvis den skal have nogen som helst chance for at klare sig i konkurrencen med de meget store mastodonter, som laver masseproduktion, på en række områder må være anderledes.
Jeg siger, og det er jeg meget enig med den konservative ordfører i, at det forudsætter, at man i en overgangsperiode er villig til at gå ind med støtteforanstaltninger i forhold til både udviklingen af den her produktion, markedsføringen af den og også i en periode i afsætningen.
Det er også vigtigt, at man giver mulighed for, at den offentlige sektor kan spille en central rolle som aftager af produkterne.
Vi kunne jo konstatere, dengang man satsede massivt på den, at der faktisk var en lang række projekter på Lolland-Falster og i Nordjylland, som betød, at der kom gang i beskæftigelsen.
Der vil jeg bare sige, at jeg tror, at hvis man for alvor skal få gang i den lokale kreativitet og aktivitet på de her områder, er det vigtigt, at man ikke altid sammensætter råd, som regeringen gør nu, hvad enten det er regionale udviklingsråd eller globaliseringsråd, hvor det er dem fra de store virksomheder, de store organisationers ledere og så nogle borgmestre, der er med, men at man faktisk også forsøger at inddrage den kreativitet, den fantasi og den mængde af gode ideer, der findes i miljøbevægelser, i energibevægelser og også blandt lokale iværksættere og selvstændige, der faktisk har gjort sig nogle overvejelser over, hvordan man kan udvikle energisektoren.
Så langt er der tilsyneladende forholdsvis bred enighed, og så må vi se, når vi skal til at udmønte det her nye landdistriktsprogram i praksis, om enigheden holder.
Men jeg var meget glad for den konservative ordførers udtalelse om, at pengene skulle målrettes, og hvis vi oven i købet er nogenlunde enige om, hvad de skal målrettes til, er det jo meget positivt.
I forhold til den diskussion, der er om strukturreformen, taler man om at opnå stordriftsfordele, men hvis man for alvor skal opnå stordriftsfordele i kommunerne, i den kommunale sektor, så forudsætter det, at man også nedlægger institutioner.
Det har KL sådan set heller ikke lagt skjul på.
Det fremgik også af det forslag, som regeringen har lagt frem, om, at man skal have mulighed for at lave det, som jeg kalder profitbørnehaver, men som hr. Jesper Langballe kalder de frie børnehaver, hvor pointen jo er, at de har mulighed for at trække overskuddet ud, og de har også mulighed for at kræve flere penge, end man kan i en almindelig daginstitution.
Det fører til det, som hr. Ole Glahn har været inde på flere gange i dag, nemlig at hvis man bor i en landsby, kommer man altså til at betale mere eller i det hele taget betale for ydelser, som andre har gratis.
Det synes jeg faktisk er en skidt ting.
Bare til allersidst: Når vi snakker om skoler, er det jo rigtigt, at de først og fremmest eksisterer for at skabe undervisning til børn.
Men skoler har jo også, som hr. Ole Glahn var inde på, en vigtig kulturpolitisk rolle at spille i lokalsamfundet.
Når først skolen og købmanden er væk, og man heller ikke kan komme af med sine breve, så kan selv en nok så god ADSL-forbindelse ikke løse problemet, selv om den del bestemt også er vigtig.