runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Charlotte Antonsen (V), 2003-01-08:
For det første vil jeg godt gøre det meget klart, at Venstre bestemt ikke elsker forbeholdene eller undtagelserne.
Vi har tværtimod nærmest det modsatte synspunkt.
Jeg har lidt svært ved at følge hr. Henrik Dam Kristensen i øjeblikket.
Lad os nu forsøge at angribe sagen lidt mere praktisk.
Hr. Henrik Dam Kristensen redegjorde allerede i sin tale for, at vi er godt i gang med konventarbejdet, og at der er mange politiske emner til drøftelse.
Hvad har hr. Henrik Dam Kristensen tænkt sig?
Hvis vi nu skulle have en folkeafstemning, skulle vi så holde den midt i det hele?
Og et andet spørgsmål til hr. Dam Kristensen: Er det sådan, at nogle af de andre lande under drøftelserne i konventet har nævnt de danske undtagelser, er det noget, der bliver diskuteret, altså er det reelt et problem i den diskussion om Europas fremtid?
Til sidst: Er situationen ikke lige i øjeblikket, at der er lige så mange synspunkter om undtagelser og folkeafstemninger her i salen, som der er partier?
Alene af den grund håber jeg da, at statsministeren vil give sig god tid til at tænke sig meget, meget godt om, for det er jo også et dårligt udgangspunkt for en folkeafstemning.
Var det ikke bedst, at vi kunne enes om en fornuftig model og så i øvrigt fortsætte det politiske arbejde i EU?
Keld Albrechtsen (EL), 2003-01-08:
Jeg er faktisk nødsaget til at give fru Charlotte Antonsen
Jeg synes ikke, det er lykkedes hr. Kristian Thulesen Dahl at sandsynliggøre, at der skulle være nogen sammenhæng mellem udvidelsen af EU og de problemer, vi har på det danske arbejdsmarked.
For de problemer vil komme, uanset om EU bliver udvidet eller ej.
Det frie arbejdskraftmarked i Europa er en realitet.
Den eneste vej frem er at sikre aftaler mod social dumpning, og så - og på det punkt er jeg enig med hr. Kristian Thulesen Dahl - at bruge f.eks. eksklusivaftaler i Danmark til at sikre, at vi har danske overenskomster også i fremtiden, når vi kommer til at leve under disse internationale forhold.
Jeg vil inderlig håbe, at Dansk Folkeparti ville kunne indse, at man skal lade være med at blande ting sammen, der ikke har noget med hinanden at gøre, og at man skal lade være med at skabe frygt i befolkningen på et falsk grundlag.
Jann Sjursen (KRF), 2003-01-08:
Jeg synes selvfølgelig også, det er interessant, at man inden for eurosamarbejdet begynder at diskutere en fælles politik, f.eks. i forhold til Verdensbanken, og det er da nyt, også i forhold til det grundlag, som vi havde en folkeafstemning på for bare 2.000 år siden, men ... sagde jeg for 2.000 år siden?
Ja, jeg kunne nok se, at der var et eller andet galt.
Det med Jesu Kristi fødsel, ja, det optager os meget, det skal siges,
men bortset fra det så lad os holde os til euroen og afstemningen i 2000.
For mig er det afgørende, at vi også tager bestik af, at befolkningen dér gav sin mening til kende, og at konsekvensen af den folkeafstemning også må have lov til at virke i det, som jeg tror, statsministeren i givet fald vil kalde en rum tid, lige præcis på dét forbeholdsområde, fordi det altså ikke er ret lang tid siden, vi har haft en afstemning.
Vi havde faktisk en grundig debat i 2000 omkring euroen.
Jeg tror, at muligheden for at få en grundig og seriøs debat ikke mindst om forsvarsforbeholdet, som trænger sig på, og hvor vi fra Kristeligt Folkepartis side faktisk er nået til den afklaring, at vi ønsker det ophævet, fordrer, at vi har det afstemningstema alene foran os, så vi ikke får et mudret forløb, hvor vi måske stemmer om det hele på én gang.
Det skal så være det sidste spørgsmål, hvis jeg får lov til det af formanden, til hr. Henrik Dam Kristensen og Socialdemokratiet: Hvordan forestiller Socialdemokratiet sig, at folkeafstemninger skal foretages?
Skal man kunne sætte ét kryds, sådan at man ophæver eller fastholder alle forbeholdene på én gang?
Hvad forestiller man sig?
Charlotte Antonsen (V), 2003-01-08:
Jeg vil gerne begrunde forespørgslen.
I Folketinget og selvfølgelig især i Europaudvalget har vi igennem alle årene beskæftiget os indgående med den mulige udvidelse af EU, og alle partierne har også her i sidste runde medvirket til det positive resultat, der blev resultatet af det danske formandskab.
Retorikken har nok været lidt forskellig, men uanset det har intet parti ønsket at spænde ben for regeringens mulighed for på Danmarks vegne at opnå et godt resultat for de østeuropæiske ansøgerlande og for hele det europæiske samarbejde.
Med overskriften »Ét Europa« var hovedsigtet med det danske EU-formandskab at genforene Europa.
Ved fælles hjælp lykkedes det.
Besvarelse
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2003-01-08:
Jeg føler trang til at rose hr. Henrik Dam Kristensen for et fantastisk mod.
Jeg har altså virkelig set frem til denne her debat for at finde ud af, hvor Socialdemokratiet med en ny ledelse ville placere sig i EU-spørgsmålet, og jeg troede så, at det var et eller andet med, at man havde tænkt, hvordan man kunne bringe sig i større overensstemmelse med befolkningen eller noget i den stil, eller hvordan man kunne hente nogle vælgere tilbage, man havde tabt.
Men jeg synes, det er en fremragende stil, Socialdemokratiet har lagt sig på her på EU-området i forhold til, tror jeg, at opnå det stik modsatte, men det er jo så bare herligt.
Og at Socialdemokratiet i den grad, med den store entusiasme, som også hr. Holger K. Nielsen fremhæver, nu lægger sig i spidsen for at få et opgør med det, der om noget betyder dansk national selvbestemmelse i forhold til EU, og vi skal have ryddet op i alle de forfærdelig ting osv., det synes jeg er dejligt.
Men det, der egentlig bragte mig herop igen, var, at hr. Henrik Dam Kristensen ikke med ét ord forholdt sig til det, hr. Keld Albrechtsen var inde på, for der var tidligere en antydning af, at hr. Henrik Dam Kristensen forsøgte at kaste et ansvar fra sig i forbindelse med, hvordan fremtidige folkeafstemninger kommer til at være. Kan vi da ikke få en bekræftelse fra Socialdemokratiets ordførers side af, at det selvfølgelig er sådan, at et flertal her i Folketinget kan ytre sig i forhold til, hvordan en folkeafstemning skal finde sted, og det vil nok være meget uklogt af regeringen at lægge sig på en strategi, der er i modstrid med det, Folketingets flertal ønsker.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-01-08:
Jo, regeringen har en meget klar linje, og den har jeg redegjort for.
Men jeg synes altså, det er mest fair ikke mindst over for de vælgere, der til sin tid skal tage stilling til det her, at vi ikke foregriber den proces.
Nu arbejder vi på at få en god ny EU-traktat, og så vurderer vi, når det arbejde er afsluttet, hvordan vi bedst får taget stilling til alle de her komplicerede spørgsmål.
Det, man altså også skal tage i betragtning her, er, at der jo undervejs vil kunne ske traktatmæssige ændringer på de områder, hvor Danmark i dag har sine undtagelser.
Alt det er man jo nødt til at tage højde for, når vi når frem til enden af processen. Så jeg synes, det er det regulære over for de vælgere, der til sin tid skal tage stilling til det, at vi ikke i dag foregriber det, men lader arbejdet gå sin gang, ser slutresultatet og så tager stilling til, hvordan vi skal gribe det an.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Charlotte Antonsen (V), 2003-01-08:
Hr. Thulesen Dahl vil lave regler, selv om der ikke er tegn på problemer.
Jeg fatter det simpelt hen ikke.
Dansk Folkeparti plejer at gøre alt for at bekæmpe bureaukrati og bøvl.
Jeg fatter det simpelt hen ikke.
Der er ingen tegn på problemer.
Tværtimod kan man jo sige, at vi i Danmark jo har behov for at byde nogle af disse mennesker velkommen, for vi står allerede i dag og mangler nogle typer arbejdskraft, f.eks. inden for sundhedssektoren.
Er hr. Thulesen Dahl ikke enig i, at vi står over for nogle store demografiske beslutninger, som omvendt betyder, at vi faktisk har en interesse i, at der i hvert fald kommer nogen hertil?
Er chancen for, at de får en ordentlig løn, så ikke betydeligt større, end den er i dag?
Keld Albrechtsen (EL), 2003-01-08:
Det var i flere henseender en meget interessant tale.
Det er ikke ligefrem et synspunkt, der har været med til at styrke oppositionen, men nu er den debat jo heldigvis slut.
Den er afsluttet af statsministeren, og der er et flertal i Folketinget, der ikke vil have en hurtig folkeafstemning om undtagelserne.
Til gengæld er det uhyre glædeligt, at hr. Henrik Dam Kristensen så fuldstændig krystalklart afviser tanken om et big bang, for det betyder jo, at så er der også et flertal i Folketinget, der ikke vil have et big bang, nemlig Dansk Folkeparti, Socialdemokratiet, SF og Enhedslisten.
Det vil faktisk sige, at vi i dag har nået pænt store resultater under dagens debatter, vi er nemlig meget tæt på at kunne sikre et demokratisk forløb af den EU-debat, vi skal have i den kommende tid.
Det er da ikke helt ringe.
Det vil jeg gerne sige hr. Henrik Dam Kristensen tak for, så lad os glemme den debat om hurtig folkeafstemning om undtagelserne. Det var en svipser, men det lader vi så ligge.
Charlotte Antonsen (V), 2003-01-08:
Det lyder lidt, som om rønnebærrene stadig væk er sure for det tidligere regeringsparti Socialdemokratiet.
Jeg vil godt spørge hr. Henrik Dam Kristensen, om Socialdemokratiet ville have prioriteret anderledes, når vi taler om landbrugspolitik.
Er hr. Henrik Dam Kristensen ikke enig i, at forudsætningen for, at vi nåede resultatet med Østudvidelsen, så vi nu kan byde 10 nye lande velkommen i EU, var, at Tyskland og Frankrig indgik et kompromis på landbrugsområdet, som så indebærer et loft, og - som jeg også var inde på i min indledende tale - som selvfølgelig ikke er dansk ønsketænkning.
Men ønsker Socialdemokratiet, at vi skulle have prioriteret landbruget og landbrugspolitikken højere end Østudvidelsen?
Så mener jeg, at det er direkte forkert at sige, at der ikke kom nogen aftale i Johannesburg.
Jeg vil gerne spørge hr. Henrik Dam Kristensen, om ikke det er rigtigt.
Jann Sjursen (KRF), 2003-01-08:
Jeg deler fuldt ud hr. Henrik Dam Kristensens overordnede vurdering af resultaterne under det danske formandskab, men det er selvfølgelig også sigtet, og her ivrer Socialdemokratiet nu for at få en folkeafstemning om alle forbeholdene.
Jeg er enig med Socialdemokratiet og hr. Henrik Dam Kristensen i, at det er vigtigt, at vi undgår en alt eller intet-afstemning, et big bang om en ny traktat og alle forbeholdene på én gang.
Et sådant bunkebryllup vil vi på det kraftigste advare imod fra Kristeligt Folkepartis side, ikke mindst fordi det ville lade hånt om den folkeafstemning om euroen, som vi foretog for så få år tilbage som i efteråret 2000.
Ville det ikke være rimeligt at gøre, som det er foreslået fra Kristeligt Folkepartis side, og som vi snart skal behandle et forslag om her i Folketinget, at vi tager debatten om forsvarsforbeholdet nu og tager stilling til det, lige så vel som vi havde en særskilt debat om euroforbeholdet i 2000?
Henrik Dam Kristensen (S), 2003-01-08:
Allerførst må jeg sige, at ansvaret for tidspunktet og i øvrigt også for temaet for en folkeafstemning ene og alene påhviler statsministeren.
Vi andre kan give gode råd og have gode meninger omkring det.
Det er statsministeren, der afgør, om det bliver big bang, eller hvad det bliver.
Må jeg sige to ting omkring forbeholdene.
For det første er det, fordi vi er reelt bekymrede i Socialdemokratiet; det er jo lige præcis på forbeholdsområderne, det går allerstærkest i konventet.
De, der har haft lejlighed til at følge konventet tæt, kan jo tydeligt se, at der altså er så vitale interesser på spil, hvor Danmark ikke med troværdighed kan deltage i debatten, for de kigger jo lidt mærkeligt på os og siger, ja, ja, I kan have gode synspunkter, men det har ingen konsekvenser for jer.
I står jo uden for det.
Det er, for at Danmark kan have sin ordentlige position, at Socialdemokratiet gerne ser, at vi får afklaret vores forbeholdsdiskussion nu.
Til fru Charlotte Antonsen vil jeg gerne sige: Jo, alle var fuldstændig enige i, at der skulle ske noget på landbrugsområdet.
Jeg gav også i min ordførertale meget klart udtryk for, at det var en bunden opgave.
Det var tydeligt for alle.
Jeg advarede så mod den beslutning man traf, ikke med hensyn til loftet, for den blev overholdt, men fordi princippet omkring renationalisering nu er fastsat som et princip i EU, og det er jo noget, som både fru Charlotte Antonsens og mit parti igennem årene ofte har kæmpet imod. Jeg er faktisk som landbrugsminister ofte taget af sted med et mandat med bistand fra Venstre til at kæmpe imod renationalisering af landbrugspolitikken, og jeg vil tillade mig at sige, at den beslutning, man tog i København, i realiteten betyder, at det som princip er blevet en del af EU-politikken.
Holger K. Nielsen (SF), 2003-01-08:
Jeg må sige, at det undrer mig noget, at Socialdemokratiet vedvarende snakker om, at undtagelserne skal væk.
De her skadelige danske undtagelser.
Der er jo ikke grænser for, hvor stor skade de gør, når man hører på Socialdemokraterne.
Jeg vil godt lige minde om, at det faktisk var Socialdemokraterne, der var med til at formulere undtagelserne.
Nyrup kom ud.
Han sagde ikke: We have an agreement.
Han sagde: Vi har en aftale.
Han var stolt som en pave, da han kom ud.
Det Radikale Venstre var stolte som paver, da de kom ud og fik lavet de danske undtagelser. Så jeg mener, at så ringe kan det da heller ikke være.
Det kan da ikke været rigtigt, at det, som hr. Poul Nyrup Rasmussen virkelig var en af hovedmændene bag, kan være så ringe.
Man må da have vidst på det tidspunkt, at når man fik en undtagelse på de pågældende områder, så kunne man ikke få indflydelse på dem.
Det lå da helt klart i den måde, man sammenstrikkede det nationale kompromis på.
Så at det er så katastrofalt, så ringe, det nægter jeg at tro på, at man kan mene hos Socialdemokraterne.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2003-01-08:
Der har De Radikale markeret sig i ganske lang tid, og nu har Socialdemokratiet med den nye ledelse åbenbart bestemt, at det her er en niche, som De Radikale ikke skal lades alene om at have, den vil Socialdemokratiet tage del i, og derfor kæmper man nu af al magt for at få undtagelserne fjernet.
Samtidig synes jeg, det står klart, at jo stærkere statsministeren siger, der ikke skal være folkeafstemning om undtagelserne, jo stærkere siger Socialdemokratiet, at der skal.
Det kunne så lede frem til den konklusion, at det, det i virkeligheden handler om, er, at Socialdemokratiet godt er klar over, at hvis man tog en folkeafstemning om undtagelserne nu her i foråret, så ville der efter al sandsynlighed være et stort flertal, der afviste at ophæve undtagelserne, lige præcis begrundet af at man vil kende grundlaget, før man tager stilling til undtagelserne.
Man vil kende grundlaget for den nye forfatning, som hr. Henrik Dam Kristensen jo også i meget høj grad omtaler i sit indlæg.
Det handler måske om ren taktik og om, at så længe man er sikker på, at der ikke kommer folkeafstemninger, så kræver man dem.
I samme øjeblik statsministeren i givet fald åbnede mulighed for, at det da godt kunne være, lad os nu tage en snak om det, gad vide om talen så lød på samme måde.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-01-08:
Hr. Henrik Dam Kristensen var inde på, at det var statsministeren, der bestemte, om vi skulle have et big bang.
Jeg vil nu i al stilfærdighed gøre opmærksom på, at det er det ikke.
Det er det i hvert fald ikke alene.
Det er jo et lovgivningsspørgsmål.
Det vil ministrene kunne bekræfte.
Hvis der skal være en folkeafstemning, skal der vedtages en lov her i Tinget om sagen, og den kan jo ikke gennemføres uden om et flertal, der har tilkendegivet noget andet.
Hvis det flertal ikke vil have et big bang, så bliver det ikke et big bang.
Så jeg kan da berolige hr. Henrik Dam Kristensen med, at det kan vi altså sikre. Ikke mindst i kraft af at det flertal nu er voksende, for Kristeligt Folkeparti har også tilkendegivet, at de heller ikke vil have et big bang.
Nu vil De Radikale sikkert også komme med en sådan tilkendegivelse. Det kan jeg se at vi allerede kan glæde os til, så flertallet er støt voksende.
Derfor synes jeg, hr. Henrik Dam Kristensen og jeg kan glæde os over, at det er vi altså i stand til at sikre, også selv om statsministeren skulle ende i den vildfarelse, at han gerne vil have et big bang.
Det håber jeg ikke han vil, men han var jo ikke i stand til at svare helt klart i spørgetiden på det spørgsmål.
Henrik Dam Kristensen (S), 2003-01-08:
Jeg glæder mig gerne sammen med hr. Keld Albrechtsen.
Må jeg sige egentlig både til hr. Kristian Thulesen Dahl
: Jamen der var grund til at være stolte, efter at det nationale kompromis var kommet i hus.
Der var grund til at være stolte over, at man nu med det nationale kompromis havde sikret Danmark fortsat tilknytning til det europæiske.
Verden har forandret sig, og verden har måske ikke mindst forandret sig præcis på forbeholdsområderne.
På forbeholdsområderne er vi nu ved at være derhenne, hvor Danmark i områder, som er fyldt med krig og i hvert fald trusler om krig, med hensyn til minerydningsindsats og humanitær indsats måske pludselig ikke kan deltage. Ja, det er faktisk en realitet, at vi ikke vil kunne det, når det overgår til EU-opgaver.
Er det ikke en situation, som gør, at man så må tænke sig om, og hvorfor er det forkert, at gå ud at sige til befolkningen, at verden har forandret sig?
Jeg kan jo bare konstatere i konventet, at præcis på vores forbeholdsområder foregår diskussionen nu for fuldt knald, og Danmark kan ikke blive anset for hundrede procent seriøst og troværdigt af de andre lande, da det, vi siger, ikke kommer til at gælde i virkelighedens verden, for vi deltager ikke i det.
Det har vi svært ved på vitale områder, og det er sådan set det, der gør, at vi er bekymrede.
Jann Sjursen (KRF), 2003-01-08:
Det var også det argument, at verden har ændret sig, der førte til, at den daværende SR-regering gik i spidsen for en eurofolkeafstemning i 2000.
Og det, jeg spurgte hr. Henrik Dam Kristensen om tidligere i debatten, var jo lige præcis: Hvorfor lægger Socialdemokratiet op til, at vi nu skal have en debat igen om alle fire forbehold, altså også forbeholdet vedrørende euroen, når det bare er 2 år siden, vi sidst tog stilling til det spørgsmål, og hvor befolkningen tilkendegav sin stillingtagen på ny til lige præcis det spørgsmål? Jeg forstår ikke, hvorfor Socialdemokratiet ikke vil tage befolkningens afgørelse i 2000 alvorligt og ikke tage forbeholdsdebatten alvorligt i den forstand, at man tager et skridt ad gangen, som man lagde op til i 2000, og så i år siger: Nu tager vi debatten om forsvarsforbeholdet; ikke mindst i lyset af, at Det Europæiske Råd traf beslutninger, som gør det aktuelt lige præcis på det område at drøfte, hvordan Danmark kan være med i forhold til minerydningsaktioner osv., som hr. Dam Kristensen også var inde på i sit indlæg.
Holger K. Nielsen (SF), 2003-01-08:
Til hr. Henrik Dam Kristensen: Jo, selvfølgelig har man da lov til at tage nyt bestik, når verden ændrer sig.
Det synes jeg er fuldstændig fair.
Men det, jeg bare vil opfordre til, er at slappe lidt mere af.
Det der hysteri omkring undtagelserne fører jo ingen vegne, og det med at det skulle være så frygteligt, så katastrofalt, ja, nærmest landsforræderi, det er det, jeg ikke kan forstå, når det nu var ikke mindst Socialdemokraterne, der var med til at formulere undtagelserne i sin tid.
Det må da have stået klart for enhver, at når ØMU'en kom, skulle vi være udenfor, det var da derfor, vi fik undtagelsen med hensyn til ØMU'en eksempelvis.
Når det drejer sig om forsvarspolitikken f.eks., jo, så er det da rigtigt, at der sker nogle ting der.
Men så kommer der meldinger om, at Makedonienfolkene skal sendes hjem, fordi det overgår til EU.
Jeg har forstået, at det drejer sig om 11 mand eller sådan noget.
Går verden under, fordi vi skal trække 11 mand hjem fra Makedonien?
Det gør den jo ikke, og der er ikke én mine, der ikke er blevet ryddet, fordi vi ikke kom med der.
Derfor vil jeg meget opfordre til, at vi får en indholdsmæssig diskussion af, hvordan vi vil formulere en politik på det pågældende område, og så ser vi på undtagelserne i forlængelse af dét.
Henrik Dam Kristensen (S), 2003-01-08:
Ligesom jeg tror, statsministeren under spørgetiden havde en slags pejlemærke, som hed, at hvis han fik gode råd af hr. Keld Albrechtsen, som mente det modsatte, så var han måske nogenlunde på det rette spor, sådan har jeg lidt den samme indgangsvinkel til hr. Kristian Thulesen Dahl: at være i modstrid med hr. Kristian Thulesen Dahl med hensyn til synspunkter, tror jeg ikke er nogen dårlig strategi for Socialdemokratiet. Må jeg sige både til hr. Sjursen og til hr. Holger K. Nielsen, punkt 1: Vi har ikke specielt hastværk for hastværkets egen skyld, men vi har et ønske om at få en reel debat, også om forbeholdene, men ikke kun om forbeholdene, meget gerne om hele traktaten.
Jeg tror faktisk, at jeg kan tillade mig at sige, at det har jeg brugt ret meget af det sidste halve års tid på at forsøge at deltage i.
Men vi sidder i Europaudvalget fredag efter fredag, og gentagne gange må vi bare konstatere, at der er områder, hvor vi skulle have givet regeringen mandat, men det er ikke nødvendigt, for vi deltager ikke i det, og vi konstaterer bare, at der bliver flere og flere situationer, hvor vi ikke deltager i det på grund af forbeholdene, hvor vi efterfølgende må søge en parallelaftale.
Det synes jeg ikke er særlig konstruktivt, jeg synes ikke, det er at være med
til at præge den internationale scene
Må jeg sige til hr. Jann Sjursen omkring euroen - der er forskellige målinger, der viser forskellige ting - men lad mig bare give ét eksempel, som jeg egentlig tror, at hr. Jann Sjursen skulle interessere sig for.
En af de diskussioner, der er i konventet, er om, hvorvidt de lande, som er tilsluttet euroen, også skal forsøge at formulere en fælles politik, bl.a. i forhold til Verdensbanken.
Dér kunne vi komme til at tale politik i forhold til verdens allerfattigste lande, eurolandene kunne gå ind her i et samarbejde med de værdisæt, som vi nu kunne blive enige om, og måske ændre nogle af de præmisser, der er i forhold til Verdensbanken og den måde, den formulerer sin politik på i forhold til verdens allerfattigste lande.
Vil hr. Jann Sjursen ikke gerne deltage i sådan et fornuftigt, udviklende arbejde?