Jørgen Estrup (RV), 1998-06-24:
Også fra radikal side en tak til statsministeren for en nøgtern og fremadrettet redegørelse.
Jeg synes, det er klogt og rigtigt at se i øjnene, at der er behov for ændringer i rigsfællesskabet, men også at tage dem i det tempo, som de bør tages, og ikke forhaste sig.
Der er sagt mange smukke ting under debatten om rigsfællesskabet.
Jeg vil gerne tilslutte mig både tonelejet og de mere lyriske ting, der er sagt.
Jeg skal ikke prøve at overgå dem, men blot sige, at vi fra radikal side har lagt mere vægt på fællesskabet end på den første del af ordet rigsfællesskabet.
Det er ikke bare en magtstruktur.
Det er i høj grad et fællesskab, som bygger på en pragmatisk erkendelse af, at samarbejdet er vigtigt for begge parter, og at det kan administreres og udføres på en måde, som tjener begge parter til fordel.
Det er heldigvis efterhånden et par hundrede år siden, at Danmark ophørte med at være kolonimagt.
Det tror jeg vi kan sige med en vis vægt.
Derfor er det også vigtigt, at det fællesskab, som rigsfællesskabet er, har været et forbillede for andre dele af verden, hvor man prøver på at skabe den slags samarbejde, og at der ikke ligger andre bindinger end de følelsesmæssige og de pragmatiske samarbejdsmæssige i dette rigsfællesskab.
Der er ingen tvang.
Det er ikke bare et juridisk fællesskab, det er nok mere det, man kunne opfatte som det, der foregår i en familie, hvor det også indimellem jo selvfølgelig slår nogle gnister. Men jeg tror også, det er vigtigt at sige, at der er brug for en modernisering.
Det har ikke bare noget at gøre med, at hjemmestyrelovene er henholdsvis 50 og 19 år.
Det kan man nok se af de diskussioner, vi har haft på det seneste, og af de udtalelser, der er kommet fra såvel færøsk som grønlandsk side.
Der er ønsker og forståelige krav om mere indflydelse og ansvar, og det er noget, vi hilser velkommen fra radikal side.
Jeg synes, det er vigtigt, at vi er lydhøre over for den del af debatten, men også, at vi ikke overhaler den.
Det kunne nemt misforstås, hvis tempoet blev højere fra dansk side, end det er fra færøsk og grønlandsk side.
Så vil jeg godt føje en enkelt ting til om debatten og behovet for modernisering i hjemmestyret.
Jeg synes, det er uheldigt, at det sker på baggrund af en dansk debat, der først og fremmest handler om indenrigspolitik.
Det havde været bedre, hvis vi ikke havde haft den direkte sammenhæng.
Det er så sket nu.
Det kræver en vis stil af os alle sammen, ikke alene fra færøsk-grønlandsk side, men også i det danske Folketing, og jeg vil da i og for sig opfordre alle parter til nu at vise, at vi kan holde de ting adskilt.
Det er altså ikke dansk indenrigspolitik, men et spørgsmål om rigsfællesskabet.
Lad mig så blot føje til, at den seneste aftale med Færøerne giver jo en baggrund for gældsafvikling og samtidig for det økonomiske ansvar.
Det er i sig selv vigtigt, men der står altså også, at det sker på landsstyrets foranledning, at man indleder forhandlinger om landsstyrets ønsker om et nyt grundlag for de fremtidige bilaterale relationer mellem Danmark og Færøerne.
Heri ligger også set med radikale øjne svaret på, hvorfor vi ikke kan acceptere det forslag til vedtagelse, som er kommet fra Dansk Folkeparti.
Vi bør ikke overhale Færøerne indenom, så at sige, sætte et højere tempo, end færingerne selv ønsker.
Og jeg vil så godt føje til, at den aftale, der ligger, jo i høj grad opfylder Folketingets vedtagelse fra 27. januar i år, hvor der stod i den sidste pind, at man skal genforhandle den samlede gældsafvikling, så den sker i et rimeligt forhold til den færøske økonomis bærekraft.
Det er ret afgørende. For Grønlands vedkommende tror jeg ligeledes, at der er behov for en modernisering.
Vi har behov for at få understreget, at Grønland selv har ansvaret for prioriteringen.
Vi har behov for at få afklaret behovet for danske eksperter på Grønland, men vi har også behov for at vise fra dansk side, at vi faktisk tager ansvaret for den fælles udenrigspolitik alvorligt og sikrer Grønlands interesser.
Jeg håber, at vi, også efter at denne debat er afsluttet og de videre forhandlinger omkring fornyelsen af hjemmestyret er sket, kan være stolte af rigsfællesskabet.