runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Bent Bøgsted (DF), 2004-03-25:
Det må være sådan, at der ikke er nogen, der udsættes for mobning.
Det er der i hvert fald ingen der ønsker, uanset om man bliver udsat for mobning eller ikke blive udsat for det.
Lovforslaget går på, at arbejdsgiverne skal straffes, hvis de blive anklaget for mobning af en ansat.
Der skal indføres delt bevisbyrde, hvilket indebærer, at hvis arbejdsgiveren ikke kan bevise, at der ikke er foregået mobning eller chikane fra arbejdsgiverens side, vil arbejdsgiveren blive idømt erstatning til den ansatte, uanset om der reelt er tale om mobning eller ikke.
Jeg kan forstå på det hele, at forslagsstillerne mener, at det er arbejdsgiverne, der er årsag til mobning og chikane, og derfor skal de straffes.
Der er selvfølgelig nogle arbejdsgivere, der skulle tænke lidt over, hvordan de reagerer over for de ansatte.
Det tror jeg egentlig også de måske kommer til fremover, for de ansatte bliver selvfølgelig ikke ved med at finde sig i den slags.
Det kan man så undre sig over ikke er taget med i lovforslaget, men det er måske i erkendelse af, at det ikke er nemt at lovgive mellem kolleger.
Er det så ønskeligt, at vi har et system, hvor man går
og lægger sag an mod arbejdsgivere eller kolleger
, hvis man føler, der bliver trådt på en?
Hvad opnår vi, hvis lovforslaget bliver vedtaget?
Det er efter min opfattelse såre enkelt: Vi opnår ikke det, der ønskes.
Tværtimod vil det blive sådan, at arbejdsgiveren vil lade være med at ansætte nogen, der kan være potentielle emner for mobning og chikane. Hvorfor skulle arbejdsgiveren da ansætte folk, der f.eks. er for tykke eller har læse- og taleproblemer eller andre problemer, der kan betyde, at de er potentielle emner for mobning og chikane?
Hvorfor i det hele taget indkalde dem til samtaler, selv om de er kvalificerede?
Jeg tror ikke på, der er nogen arbejdsgivere, der ønsker at sætte sig i en situation, hvor man kan blive straffet for mobning og chikane, hvis det kan undgås.
Det er min vurdering, at det forslag her vil skade den gruppe, der ønskes beskyttet, hvis lovforslaget bliver vedtaget.
Det gør man ikke ved at lave en lov, der gør det vanskeligere for en arbejder.
Så kan man spørge, hvem vi tror vil stå først til at blive afskediget?
Hvem tror I vil ansætte en medarbejder, der har lagt sag an mod den tidligere arbejdsgiver?
Det er ikke den rigtige vej til at stoppe mobning, og derfor kan Dansk Folkeparti heller ikke støtte L 172.
Svend Erik Hovmand (V), 2004-03-25:
Igen vil jeg blot sige, at vi behandler altså her et forslag, som der har været relativt kort tid til at vurdere.
Jeg vil godt sige, og det er ikke nogen undskyldning, som en faktuel oplysning, at forslaget rent faktisk gik over til Folketinget før andenbehandlingen.
At det så teknisk ikke har kunnet komme alle i hænde på det tidspunkt, beklager jeg selvfølgelig, men sådan, som jeg har fået det oplyst, er det gået over mandag formiddag, og det er jo den forklaring, som kan gives på det her.
Jamen jeg vil gerne sige, så det ikke kan misforstås,
og det har jeg sagt adskillige gange, at det her skorter ikke på mig.
Hvis man ønsker, at denne her sag skal behandles yderligere i udvalget, så er jeg naturligvis parat til det, og jeg møder gerne op, når som helst udvalget måtte kalde. Jeg har sagt fra starten, at her er tale om et meget kompliceret lovforslag, og hvis udvalget har brug for, at vi afbryder forhandlingen, så for min skyld ingen alarm.
Sandy Brinck (S), 2004-03-25:
Da Socialdemokratiets ordfører på dette lovforslag, fru Jette Bergenholz Bautrup, ikke kan være til stede i salen i dag, har jeg lovet at fremføre et par ord på vore vegne.
Socialdemokratiet er glad for, at vi med det her lovforslag får en øget fokus på den pædagogiske del af vores pasningstilbud. Vi synes, at vi under udvalgsbehandlingen har fået klarlagt nogle af de ting, som der ret beset blev skabt tvivl om under førstebehandlingen.
Vi hørte desværre, at min kollega, hr. Villy Søvndal, gentog repertoiret omkring ler, som på sin vis forkludrede hele førstebehandlingen, fordi man ikke kunne læse, at noget stod i kursiv og i en parentes.
Heldigvis har vi under udvalgsarbejdet fået klarlagt, hvordan det skal læses, nemlig at det selvfølgelig kun er temaerne, der er pligtige, men at der er metodefrihed.
En anden vigtig ting, vi har opnået under udvalgsbehandlingen, er, at det er blevet klart, at målsætningerne ikke er lovpligtige.
Jeg synes, at socialministeren skabte en del usikkerhed under førstebehandlingen om, hvorvidt målene også var pligtige.
Det er heldigvis under udvalgsbehandlingen blevet klarlagt, at det er de ikke.
Og vi har faktisk ret stor tillid til den ekspertgruppe, som er tæt involveret i bekendtgørelsen og dermed også i den kan-bestemmelse, som skal inspirere dem ude i institutionerne med hensyn til målsætningerne.
Vi synes, det er en fordel, at man fremover sikrer, at børn kommer hele vejen rundt, når vi taler om børns kompetencer.
Man kan jo godt frygte, at man et sted eller to i en institution alene har fokus på bogstaver og tal.
Det Radikale Venstres ordfører, fru Margrethe Vestager, spurgte for et øjeblik siden Venstres ordfører, om vi har nogle konkrete eksempler.
Nej, jeg kan heller ikke nævne kommuner, men jeg synes, det er værd at bide mærke i, at vi jo har haft en evaluering af formålsbestemmelsen, som fru Margrethe Vestager også nævnte, og i den evaluering kom det frem, at ganske mange havde meget abstrakte og meget generelle målsætninger.
Vi ser frem til, at man med det her kommer et skridt videre, sådan at man ved, hvad det rent faktisk er, man går efter.
Vi var med til at lave den seneste ændring af formålsparagraffen, og vi har med glæde set, at størsteparten af kommunerne faktisk har fastsat mål for området.
Men som sagt er der nogle af dem, som også må siges at være for abstrakte og for generelle til, at man kan sige, at de egentlig fungerer som målsætninger.
Alt i alt er vi glade for, at vi nu får fokus på den pædagogiske del af pasningen.
Det synes vi hele tiden må være målet, når vi laver lovgivning på det her område.
Vi er glade for, at det er blevet klart, at man har metodefrihed ude i den enkelte institution, at man kan tilrettelægge indlæring og leg efter de børn, som man nu har i den institution, som man er i.
Det er decentralt ud fra nogle fastlagte centrale krav til, at man skal lave en plan, men ikke til, hvad planen skal indeholde.
Derfor støtter vi lovforslaget.
Jacob Buksti (S), 2004-03-25:
Jeg vil gerne høre, om ministeren slet ikke blev informeret om sagen i sommeren 2002.
Blev ministeren informeret om den konkrete sag med bankernes mulige annullering af aktier, eller vil ministeren påstå, at hans egne embedsmænd har forholdt ham vigtige oplysninger om milliardfradrag med risiko for milliardtab for samfundskassen?
Gitte Lillelund Bech (V), 2004-03-25:
Det kan godt være, at hr. Villy Søvndal ikke mener, at det, at børn ikke har lige muligheder, ikke er et voldsomt vigtigt samfundsområde eller et voldsomt vigtigt samfundsproblem.
Jeg synes faktisk, det er et samfundsproblem, når vi i et samfund som det danske, som er et velstillet samfund, rent faktisk stadig væk har en stor gruppe børn, som har en familiebaggrund, der gør, at de ikke kan få støtte hjemmefra, og derved faktisk er bundet ind i den spiral, som den negative sociale arv jo er.
Derfor synes jeg rent faktisk, at vi skal tage hånd om de her børn.
Jeg synes, det her er et vigtigt samfundsområde.
Vi skal ind og understøtte dem, som ikke får understøttelsen andre steder fra.
I det her tilfælde er det altså via pædagogiske læreplaner i daginstitutionerne.
Jeg tror på, at det her kan være med til at bryde den negative sociale arv.
Det har vi set i udlandet, og det er mit håb, at det her kan give nogle muligheder for nogle børn, som faktisk ikke har muligheder i dag.
Villy Søvndal (SF), 2004-03-25:
Det hører til den almindelige børnelærdom i den samfundsfaglige opdragelse, at liberalister engang var nogle, der var tilhængere af, at statsmagten skulle blande sig mere begrænset.
Sådan forstod jeg de liberale klassikere i alt det, jeg hørte om.
Det ligger i den marxistiske pædagogik fra 1970'erne.
Om Broström m.fl. kan man sige, at deres anden ungdom er oprundet med det her forslag.
Det er alligevel utroligt, at en liberal regering og en konservativ socialminister skulle være dem, der genopfandt den strukturelle pædagogik, efter at alle andre forlod den til fordel for frihedstanker efter perioden i 1970'erne. Det her er meget mere inspireret af Kreml end af Grundtvig.
Gitte Lillelund Bech (V), 2004-03-25:
Det, der ligger i Venstres politik, og som altid har været Venstres syn, er, at vi bl.a. skal ind og understøtte dem, som ikke kan klare det selv.
Og det er lige præcis det, som det her lovforslag handler om.
Det handler om, at der er børn, som ikke har samme mulighed for udfordringer som andre børn.
Det handler om, at der er børn, som ikke har mulighed for at bryde den negative sociale arv.
Det er rent faktisk det, som vi går ind og løfter med det her lovforslag, og det er det, som er Venstres politik.
Vi synes rent faktisk, at vi skal sikre, at vi giver muligheder for alle børn, ikke bare de børn, som kommer fra de gode familier og de velstillede hjem.
Det er det, lovforslaget går ud på, og det har været Venstres politik tidligere, og det er også fortsat Venstres politik.
Margrethe Vestager (RV), 2004-03-25:
Jeg håber, at der er rigtig mange, der lytter til den her debat og tager notits af, at vi nu for alvor har fået eksemplificeret det skifte i Venstres politik, som vi ser i de her år, et skifte, som går i retning af et totalt fravær af tillid til, at lokale medarbejdere, lokale politikere, de lokale administrationer kan sørge for, at landets lovgivning bringes til virkelighed.
Vi har en lovgivning i dag, som er en god lovgivning, som kan medvirke til, at man kan gennemføre lokale processer, som fremmer, at børnene har et udviklende, lærerigt, frit barneliv i dagtilbud og uden for dagtilbud.
Men det, vi hører, er, at Venstre finder det aldeles afgørende at sikre på landsplan, fra statens side, at børnenes sociale kompetencer udvikles, at børnenes personlige udvikling sikres, at børnenes sprog sikres.
Det er en mestertænkning, og det er et fravær af tillid
til landets borgere, som er uhørt i forhold til Venstres historiske rødder
Jeg synes, det er tankevækkende, at vi på sådan en vel egentlig ret tilfældig torsdag skal have slået fast, hvor langt det er kommet med Venstres centralisme i forhold til Venstres grundlæggende værdier.
Gitte Lillelund Bech (V), 2004-03-25:
Jeg kan ikke give fru Margrethe Vestager navnene på de konkrete kommuner, men jeg kan sige, at det, der er vigtigt for Venstre, rent faktisk er, at vi i vores dagtilbud understøtter børns sprog, understøtter de sociale kompetencer, understøtter de personlige kompetencer, understøtter hele fokusset på natur og naturfænomener, de kulturelle udtryksformer, alt det, som fremgår af selve lovforslaget.
Og vi synes faktisk, at det er meget naturligt, at vi fra centralt hold sætter overordnede emner op, for det er faktisk det, som vi mener er målet for vores daginstitutioner.
Margrethe Vestager (RV), 2004-03-25:
I Det Radikale Venstre forstår vi sådan set godt ønsket om at drage omsorg for, at kommunerne sørger for, at vi har gode pasningstilbud.
Derfor synes vi også, det er hensigtsmæssigt, at vi har den nuværende formulering i serviceloven i § 8, så vidt jeg husker, som giver kommunerne forpligtelse til at sætte mål og rammer for, hvordan daginstitutionerne skal håndtere den opgave.
Derfor vil jeg gerne spørge Venstre, hvilke kommuner det er, der har givet anledning til den her opstramning i forhold til, hvilket indhold kommunernes tilbud skal have.
Der må være nogle, som har givet anledning til, at Venstre nu er i den kedelige situation, at man ikke har tillid til det lokale folkestyre, til de lokale politikere og til de medarbejdere, der er i kommunerne, når man finder det nødvendigt så relativt detaljeret at beskrive, hvordan arbejdet skal foregå i vores dagtilbud.
Hvad er det for nogle kommuner?
Må vi ikke få at vide, hvem det er, der ikke opfylder lovens krav i dag?
Gitte Lillelund Bech (V), 2004-03-25:
Så må jeg jo bare sige, at så har fru Line Barfod i hvert fald ikke læst lovforslaget, for det er slet ikke det, der ligger i lovforslaget, og det er faktisk heller ikke det, jeg siger heroppefra.
Det, jeg siger heroppefra, er, at vi ønsker at give alle børn muligheder, også de børn, som ikke bliver stimuleret socialt, intellektuelt osv. hjemmefra.
Og der mener vi faktisk, at børnehaven er et udmærket sted, som kan løfte den opgave.
Mit eksempel nede fra den sydsjællandske kommune var rent faktisk bare for at vise, at selv pædagogerne i daginstitutionen dernede faktisk ikke var klar over, hvordan deres børn i øvrigt gik rundt og havde det, hvad det var, de børn lavede.
Dermed ikke sagt, at man skal lave tidsregistrering, det mener jeg bestemt ikke at man skal lave i børnehaven.
Men jeg mener da, at man som pædagog har et vist ansvar over for de børn, man har i sin varetægt, og det ansvar er altså også at sikre, at de børn, som ikke får udfordringer derhjemme, som ikke bliver støttet hjemmefra, altså bliver støttet i børnehaven, og det kan eksempelvis være ved historielæsning og andet.
Jacob Buksti (S), 2004-03-25:
Skatteministeren bliver ved med at understrege, at det er kompliceret, og at det er gået hurtigt.
Det gør jo i sig selv, at man kan blive betænkelig.
Men jeg vil gerne spørge ministeren, om ministeren synes, det er rimeligt. Synes ministeren, at det er en rimelig måde at behandle Folketinget på, uanset hvor det ligger?
Der står her i ændringsforslaget, at det er ændringsforslag til tredje behandling.
Vi har først fået det i hånden i går morges, og som sagt er det komplicerede sager.
Hvordan kan det være, at 2 minutter i 12 er der pludselig basis for et nyt ændringsforslag, fordi der kommer en henvendelse fra et revisionsfirma?
Er det, fordi man overhovedet ikke har styr på, hvad det her indeholder? Synes ministeren, det er rimeligt, eller er det ikke rimeligt?
Det vil jeg gerne have ministeren til at forholde sig til herfra, ellers må vi altså have en afbrydelse af tredje behandling.
Line Barfod (EL), 2004-03-25:
Jeg kan nu forstå på fru Gitte Lillelund Bech, at det ikke er nok, at der skal fastsættes centrale læreplaner for, hvad man skal arbejde med i børnehaverne, men man går skridtet videre og siger, at vi skal sikre, at hvert enkelt barn kommer igennem alle de her elementer.
Jeg synes, de skal have lov til at lege, og så er der nogle perioder, hvor de kun vil være ude på legepladsen, og andre perioder, hvor de synes, de skal hygge sig inde i sofaen og høre historier.
Jeg forstår simpelt hen ikke, at man i den grad ønsker at gøre børnenes tid til tidsregistrering og minutiøse planer for, hvad de skal igennem.
Gitte Lillelund Bech (V), 2004-03-25:
Jeg synes faktisk, der er en naturlig sammenhæng mellem, at vi laver en udvikling af pædagoguddannelsen, og at vi faktisk også arbejder med pædagogiske læreplaner i børnehaven.
Man kan gå ind og se på, hvad der faktisk sker i børnehaven - der blev lavet en undersøgelse af en børnehave
nede i en sydsjællandsk kommune for et par år siden, hvor man spurgte børnehavepædagogerne, om de nu var sikre på, at alle børnene i børnehaven både nåede at få læst historie og være ude på legepladsen og være aktive og sådan noget, og pædagogerne sagde, at alle børn både nåede at få læst historie, at tegne og at være ude på legepladsen.
Og det med at høre historie er faktisk vigtigt, hvis man skal fremme børnenes sproglige udvikling. Derfor var pædagogerne i denne her børnehave faktisk selv meget overraskede over, at de ikke havde en fornemmelse af, hvad det var, der skete i deres egen børnehave. Jeg synes, det er naturligt, at man fra centralt hold lægger nogle overordnede linjer for, hvad det er for pædagogiske områder, man skal igennem i børnehaven.
Men udmøntningen skal selvfølgelig ske ude på den enkelte institution, det skal vi slet ikke lovgive om herindefra.
Jeg glæder mig til, at vi om lidt vedtager lov om ændring af lov om social service, som faktisk vedrører pædagogiske læreplaner i dagtilbud til børn.
I Venstre synes vi, det er vigtigt, at alle børn får muligheder.
Alle børn, uanset hvor de kommer fra, uanset hvilken baggrund de har, skal gives muligheder, og vi ser rent faktisk det her spørgsmål om pædagogiske læreplaner i børnehaven som værende den måde, som vi faktisk kan give de børn muligheder på, der ikke får mulighederne med hjemmefra.
Vi har set i udlandet, at hvis man sætter fokus på børnenes kompetenceudvikling allerede i en tidlig alder, så kan man faktisk bryde den negative sociale arv.
I Venstre ser vi det her som værende et skridt på vejen til, at vi kan understøtte alle børn, ikke bare de børn, som faktisk har nogle hjem og nogle forældre, som understøtter dem dér, men faktisk understøtte alle børn, således at børnene er parat til efterfølgende at fortsætte i vores skolesystem og på den facon fortsætte videre i vores uddannelsessystem. Jeg vil i den forbindelse pointere, at det, der har været vigtigt for Venstre i forbindelse med de pædagogiske læreplaner, er også, at vi får lavet en pædagoguddannelse, som rent faktisk matcher det behov, der er i børnehaverne, og det er faktisk det, som regeringen har fremlagt redegørelse om her for nylig, hvor vi siger, at det er vigtigt for os, at pædagogerne rent faktisk kan specialisere sig, således at de er klar til at kunne gå ind i det naturlige arbejde, som vi finder der skal være med de pædagogiske læreplaner i dagtilbud for børn.
Derfor ser vi altså i Venstre det her forslag som værende et skridt på vejen til, at vi kan understøtte de børn, der ikke får støtten hjemmefra, og det synes jeg faktisk er meget naturligt.
Jacob Buksti (S), 2004-03-25:
Nu fremgår det altså klart af betænkningen og betænkningsbidraget, at Socialdemokratiet støtter enhver form for lukning af huller.
Derfor vil vi også stemme for forslaget, og derfor er det slet ikke det, det handler om.
Det, det handler om, er, hvad det er for nogle arbejdsvilkår vi har her i Folketinget.
Kan vi virkelig have en sagsbehandling, som ender i sådan en gang morads?
Det mener jeg ikke vi kan.
Hvis det er, som det er, og som hr. Kristian Jensen siger her, fint, men fakta er, at vi først fik ændringsforslaget i går formiddags, og der står, at det er ændringsforslag til tredje behandling og ikke til anden behandling.
Derfor må jeg bede om, at vi får afbrudt tredjebehandlingen, og så må vi have ministeren til at forklare, hvad sagsgangen er i det her, og om det er en rimelig facon.
Man skal huske på, at Skatteudvalget har givet ministeren en næse tidligere for en utilfredsstillende betjening af Skatteudvalget
, og det her er klart uacceptabelt.
Kristian Jensen (V), 2004-03-25:
Jeg skal bare for god ordens skyld sige, at Skatteudvalget fik bilaget omdelt med ændringsforslagene om mandagen, for sent til at behandle det som ændringsforslag til andenbehandlingen, men vi har fra udvalgets side haft mulighed for at kende de ændringsforslag siden mandag aften.
Hvis der er et problem i det med hensyn til at få undersøgt dybden af det, så ser vi fra Venstres side ingen problemer i at afbryde tredjebehandlingen her og gennemføre en udvalgsbehandling af det.
Vi synes, det er et godt lovforslag, vi synes, ændringsforslagene er gode, og vi har absolut ingen problemer med at få det her undersøgt til bunds.
Vi håber også, at Socialdemokratiet vil komme frem og vil være med til at lave de her ændringer, sådan at dansk skattelovgivning på det her meget vigtige område vil komme til at være i overensstemmelse med EF-Domstolen, sådan at vi får en lovgivning, der er konsistent, og hvor der ikke er skattehuller.
Det håber vi at Socialdemokratiet vil bakke op om.
Hvis det kræver en ekstra omgang i udvalget, så tager vi gerne den omgang.
Jacob Buksti (S), 2004-03-25:
Jeg lytter naturligvis altid gerne til skatteministeren, når skatteministeren forsøger at forklare, hvad det er, det går ud på, men det var sådan set ikke det, der var mit spørgsmål. Mit spørgsmål er: Hvad er årsagen til, at ministeren annoncerer i et svar til Skatteudvalget, at et ændringsforslag vil komme inden anden behandling, og så kommer det efter anden behandling her til tredje behandling?
Mener ministeren, at det er en rimelig måde at betjene Folketinget på?
Det efterlader jo alene Folketinget den mulighed, hvis ikke ministeren vil give forklaringen, at bede om at få afbrudt tredjebehandlingen, så vi er i stand til at få at vide, hvad det går ud på.
Vi har i vores betænkningsbidrag klart understreget, at vi er utrygge ved det her.
Vi stemmer for forslaget, men med en understregning af, at ansvaret for, at tingene hænger sammen, altså er ministerens.
Line Barfod (EL), 2004-03-25:
Jamen jeg vil gerne komme med lidt oplysning fra børnefamilierne til fru Charlotte Dyremose.
Når man står op om morgenen og opdager, at ens barn er sygt, så er det, man har brug for at kunne være hjemme hos barnet, så man ikke skal tage sit syge barn med på arbejde eller prøve at se, om man på en eller anden måde kan komme lidt pudder på eller på anden måde få barnet til at se lidt rask ud og sende det hen og smitte alle de andre i børnehaven, eller hvis det er et lidt større barn lade det ligge alene hjemme, selv om man egentlig ikke synes, det hverken er forsvarligt eller særlig rart for barnet.
Det, man har brug for, er at få lov til at blive hjemme sammen med sit syge barn.
Kan fru Charlotte Dyremose se nogen andre muligheder for, at man kan blive hjemme sammen med sit syge barn, end at man har ret til at blive hjemme?
Bent Bøgsted (DF), 2004-03-25:
Jeg vil gerne spørge fru Lotte Bundsgaard, hvad der er årsagen til, at Socialdemokratiet har ændret holdning, siden fru Karen Jespersen var socialminister.
Dengang udtalte fru Karen Jespersen, at det var overbudspolitik, og at det simpelt hen var utrolig dyre forslag, hvis man skulle føre dem ud i livet på én gang, sådan som SF foreslår.
Dengang i 1998 var Socialdemokratiet imod, hverken socialministeren eller Socialdemokratiets ordfører ville være med til noget, men hvad er det for en udvikling, der er sket siden 1998, som gør, at Socialdemokratiet nu går positivt ind for omsorgsdage?