Ester Larsen (V), 1999-02-04:
Venstre blev i sin tid grundlagt på et program, der handlede
mere om kultur og værdier end om økonomi.
Udgangspunktet var en fælles tillid til åndslivets afgørende betydning i tilværelsen.
Det var baggrunden for, at åndsfriheden er nødvendig i alle forhold.
Det førte bl.a. til frie skoler og frie menigheder.
Grundlaget for Venstres politik er et sæt af centrale værdier omkring personligt ansvar, pligten til at værne den svage, retten til frihed og retten til forskellighed.
Når jeg indledningsvis nævner dette, er det ikke min hensigt at forsøge at hverve medlemmer her i Tinget, men alene for at understrege, at politik og værdier er tæt forbundne.
Et samfund bygger på de holdninger og værdier, der har gyldighed for dets borgere.
Det er derfor nødvendigt, at der er en sammenhæng mellem landets love og borgernes opfattelse af, hvad der er ret og uret, godt og ondt.
Et samfunds moral og etik er en afspejling af borgernes tanker og holdninger.
Det er det fælles værdigrundlag, der både bærer og identificerer et samfund eller sagt lidt mere prosaisk: Det er de fælles værdier, der udgør det kit, der holder et demokratisk samfund sammen.
Men det ligger selvsagt også i demokratiets væsen, at det enkelte menneske har ret til at bygge sit liv på værdier, som det selv tillægger vægt.
En del af vores grundlag er en fælles viden om, at vi lever af kærlighed, omsorg og tryghed, at sandhed, trofasthed og godhed er værd at vælge frem for løgn, svig og ondskab.
Vi ved det, fordi det er en erfaring, der er opsamlet gennem århundreder.
De værdier, samfundet er bygget på, overleveres fra generation til generation.
Forældre og skole er vigtige brobyggere og værdiformidlere, men det er også samfundets opgave at sikre, at der sker en erfaringsoverførsel fra generation til generation. Det er derfor vigtigt at sikre børn en fælleskulturel bagage af bærende fortællinger, myter, eventyr og sange, som spejler menneskelivet.
Det er i de nære forhold mellem mennesker, værdier afprøves og påvirkes.
Samfundets værdiopfattelse bevæger sig nedefra og opefter.
Det er derfor vigtigt, at samtalen om de spørgsmål, der udfordrer os etisk og moralsk, føres i familien, i foreninger og i folkelige forsamlinger, hvor vi har en lang og god tradition for at drøfte tidens større og mindre spørgsmål
I et samfund, hvor viden og teknologi øger vores handlemuligheder, er det vigtigt, at vi holder samtalen om vores holdninger og etik levende.
I et demokrati har politikerne et meget stort ansvar for dels at holde værdidebatten levende og dels at sikre, at lovgivningen er baseret på solide etiske overvejelser og alment respekterede værdinormer.
Etikken kan ikke løsrives fra vores arbejde; den er en del af forudsætningen
for det.
Det politiske rum skal ikke fastsætte værdier, der ikke har klangbund i befolkningen.
Dér går grænsen for det politiske arbejde.
Hvis vi supplerer vores mange humanistiske råd, nævn og kommissioner med en værdikommission, der skal skabe en generel samfundsetisk mobilisering, risikerer vi så ikke at flytte alt moralsk/etisk ansvar væk fra lovgiverne?
Ved at lægge ansvaret for vores værdidebat i en særligt udvalgt gruppe, har vi så ikke nærmest fritaget os selv for opgaven og ansvaret?
Så vil jeg gerne afslutningsvis sige, at der ligger ikke hermed en tilslutning til det socialdemokratiske projekt.