Marianne Jelved (RV), 2000-11-16:
Jeg har aftalt med skatteministeren, at jeg indleder svarrunden, og jeg har lyst til at indlede med sådan en lidt, jeg er lige ved at sige polemisk bemærkning.
Den er alvorlig nok ment, men den vil formentlig blive opfattet polemisk, og den lyder: Politik er en sær størrelse.
Jeg vil selvfølgelig gerne kvittere over for de ordførere, som har forholdt sig åbent og positivt til lovforslagene, til pakken som sådan, men udtrykke en beklagelse over, at især Venstre og De Konservative og også CD har udtrykt sig så bastant - Kristeligt Folkeparti har været mere spørgende, om jeg så må sige - imod den samlede pakke, og i virkeligheden har gjort det ud fra L 71, ud fra en problematisering omkring provenuneutralitet eller ikke.
For det kunne jo være ideelt, hvis man problematiserede en række spørgsmål ved lovforslagene og så lod udvalgsbehandlingen være afgørende for, om man sagde ja eller nej i sidste ende.
På en eller anden måde kortslutter demokratiet og behandlingen af lovstoffet ved, at man på forhånd afskærer sig fra at gå ind i en debat om, hvad der er rigtigt og forkert, eller rimeligt og mindre rimeligt i de ting, der er kommet frem, også i medierne.
Så det vil jeg gerne indlede med at beklage.
Så vil jeg til fru Mariann Fischer Boel bare komme med en helt faktuel oplysning.
Jeg forstod, at fru Mariann Fischer Boel havde en doktorafhandling eller et skrift, som var meget gennemarbejdet, og som dokumenterede eller påviste, at der var en forskel i afkast fra aktier på i hvert fald over 4 pct. i forhold til obligationer.
Sådan hørte jeg det.
Dér regner de med, at der på lang sigt er en forskel på 1½ pct. i afkast for aktier i forhold til obligationer.
Økonomiministeriet bruger i deres prognoser og i de rapporter, de udarbejder, bl.a. »Bæredygtigt pensionssystem«, som kom i januar i år, en forskel på 2 pct.
Det er på det niveau, og selskaberne i branchen selv anvender samme niveau.
Det er kun for at sige, at det, der ligger som baggrund for vurderingerne i bemærkningerne i lovforslagene,
jo ikke er tal, der er grebet ud af den blå luft.
Videre til skattefriheden for de arbejdsmarkedsrelaterede pensionsordninger, som opfylder visse bestemte kriterier.
Dér siges der: Det er konkurrenceforvridende, fordi de pågældende selskaber altså ikke i tide har lagt penge til side.
Det var nogenlunde sådan ordene faldt.
Bare for en ordens skyld vil jeg gerne gøre det helt klart, at da vi i 1998 i Folketinget - det er skatteministerens ressort, men jeg har fået lov at lade mine følelser løbe af med mig - ændrede beskatningsloven på en sådan måde, at vi gjorde forsikringsselskaber til skattepligtige objekter, om man så må sige, så opstod der et problem for de arbejdsmarkedspensionsordninger, som var indgået og dannet i aktieselskabsform og ikke i pensionskasseform.
Det problem har vi siden forsøgt at finde
en løsning på, og vi har også været omkring sikringsfondsmodellen, og vi har drøftet det med branchen mange, mange gange.
Der har været meget konstruktiv medspil
Sikringsfondsmodellen duer desværre ikke af EU-grunde, fordi den bliver betragtet som en statsstøtteordning.
Det er regeringens vurdering.
Så det er ikke, fordi man måske ikke kunne have brugt den ordning, men der er altså et andet element i det, som vi gerne vil bidrage til at belyse under udvalgsbehandlingen.
Endelig må jeg sige omkring diskussionen om 15
at jeg jo ikke kan undlade at være glad for, at vi har fundet den løsning, som er fundet.
Jeg vil gerne tilkendegive, at hele det finansielle marked er ændret grundlæggende. Jeg er lige ved at bruge ordet radikalt, men for ikke at komme til at bringe uro i diskussionen vil jeg sige grundlæggende ændringer og internationalisering i en grad, der gør, at det, der var argumentet for mange år siden, for flere årtier siden, om at skabe særlig gode vilkår for aktieinvesteringer, er helt ude af trit med den virkelighed, vi lever i i dag.
Det synes jeg også skal belyses under udvalgsarbejdet.
Selv i de år, hvor den nuværende skatteminister har været skatteminister, og jeg har været økonomiminister, er der sket kolossale ændringer på området.
Derfor er der en pointe i at skabe en ensartet beskatning, uanset hvilke investeringer man foretager.
Især Venstre og De Konservative, som forudser, at de på et tidspunkt kommer i regering igen - og det kan jo ikke helt afvises, at det kunne ske på et tidspunkt - vil være nødt til at forholde sig til de ændringer, der er sket.
Endelig vil jeg gerne sige til spørgsmålet om enorme ekstraindtægter, som fru Pernille Sams udtrykte det, og som hr. Frank Aaen i givet fald ville bruge til at løfte folkepensionsniveauet med: Efter min bedste overbevisning er der ikke tale om store ekstraindtægter.
Det har i hvert fald ikke været hensigten fra regeringens side.
Derfor vil jeg selvfølgelig alligevel gerne kvittere for det samarbejde, der har været mellem Enhedslisten og SF omkring pinsepakken og den justering eller ændring, som de her lovforslag er en følge af.
Og jeg vil gerne lytte til hr. Frank Aaens forslag og overvejelser omkring innovationsforeningerne og spørgsmål om de etiske, miljømæssige og beskæftigelsesmæssige aspekter.
Jeg synes, vi kan vende tilbage til, om vi kan finde en form, som kan være hjælpsom i den sammenhæng.
Jeg tror, det skal være ordene, fordi der ellers ikke omkring L 76 og L 77 har været specielle spørgsmål.
Det har drejet sig mest om L 71.
Det vil jeg bede skatteministeren om at fortsætte med kommentarer til.
Mine var mest af politisk karakter.