runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lene Espersen (KF), 2003-01-22:
Jeg mener allerede, at jeg har besvaret spørgsmålene fra hr. Søren Søndergaard op til flere gange.
Men en gang imellem ønsker hr. Søren Søndergaard besvarelser på spørgsmål, som det vil være fuldstændig umuligt at komme med en bare nogenlunde fornuftig besvarelse af. Som jeg allerede har redegjort for over for hr. Søren Søndergaard, så kommer der en redegørelse, hvor der ikke kun vil være udtalelser, for så vidt angår Justitsministeriets område, men hvor vi også vil spørge Udenrigsministeriet og andre for at have en sikkerhed for, at hr. Søren Søndergaard føler, at sagen er undersøgt fuldstændig til bunds.
Og det gør vi naturligvis.
Men jeg må altså igen fastholde, at hr. Søren Søndergaard må have en vis form for forståelse for - selv om jeg måske vil blive rimelig overrasket, hvis det viser sig, at der er en sådan forståelse - at når en minister bliver stillet et spørgsmål, så er udgangspunktet, at man svarer inden for ens eget ressortområde.
Det mener jeg er ret og rimeligt og den bedste sikkerhed for, at man svarer på det, der er foregået, så fyldestgørende som muligt under ministeransvar.
Jeg tror, man kunne få mange ministre til at få alvorlige problemer med at give en besvarelse, hvis man bad en enkelt ressortminister om fuldstændig at beskrive alt, hvad der foregår inden for alle andre ministres områder, og vi er jo ikke vanskeligere at få fat på, end at enhver minister kan trækkes i salen om onsdagen og også blive bedt om at svare på spørgsmål, såfremt Folketinget er nysgerrig efter at vide, hvad der foregår i et ministerium.
Men som jeg allerede har sagt til hr. Søren Søndergaard, så har jeg forstået, at Folketinget, når det stiller et spørgsmål, i det her tilfælde til Justitsministeriet, også ønsker, at Justitsministeriet skal svare på vegne af alle mulige andre ministre.
Til det må jeg sige, at nu bliver der lavet en redegørelse, og der vil vi forsøge at komme med en besvarelse på de spørgsmål, som hr. Søren Søndergaard har stillet.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Søren Søndergaard (EL), 2003-01-22:
Det er forbløffende.
Hele spørgsmålet går på, om ministeren kan bekræfte det, der stod i den artikel i Politiken.
Så kunne ministeren jo bare i stedet for al den snak have startet med at sige, at det ville fremgå af redegørelsen, og
Men det er jo tankevækkende, for hvis man ser på spørgsmålet, så spørger vi: Har nogen dansk myndighed modtaget nogen henvendelse fra nogen udenlandsk myndighed?
Hvorefter ministeren går ind og omformulerer spørgsmålet og laver et selvstændigt spørgsmål, der hedder: Det har i pressen været omtalt, at USA skulle være interesseret i at bruge den irakiske hærchef blablabla, men herom har vi ingen oplysninger.
Hvorfor kan vi så ikke lave en generel aftale om, at Justitsministeriet og justitsministeren formulerer spørgsmålene selv?
Der er da ingen grund til, at vi bruger tid på at formulere dem, når man alligevel omformulerer dem ovre i Justitsministeriet og så svarer på de spørgsmål, man selv har lavet, i stedet for at svare på dem vi stiller. Det samme gælder det spørgsmål, jeg har stillet i dag, som var klokkeklart: Var det, der stod i Politiken, rigtigt, eller var det ikke rigtigt?
Og ministeren taler og taler og taler, men der kommer ikke noget svar.
Line Barfod (EL), 2003-01-22:
Nu vil ministeren så komme med en redegørelse.
Så kan vi jo se.
Selv statsministeren mener, at der skal nye oplysninger på.
Her kan vi så også se, om vi bliver nødt til at stille
nye spørgsmål.
Det er en underlig form, som justitsministeren og andre i regeringen åbenbart anlægger, at man skal ind og kigge på alle små spidsfindigheder og have alle spørgsmålsmuligheder og alle svarmuligheder fuldstændig udtømt.
Jeg kan ikke forstå, hvorfor justitsministeren vil have, at man skal have sådan et cirkus.
Det er spild af justitsministerens tid, det er spild af vores tid, det er spild af skatteborgernes penge på dem, der skal sidde og udforme svarene.
Hvorfor kan justitsministeren ikke komme med et klart svar?
Det er ærlig snak, hvis justitsministeren ikke vil svare på et spørgsmål, vi stiller, med henvisning til sikkerhedspolitik eller andet, men så kan justitsministeren anføre dét, eller justitsministeren kan anføre, som hun gør nu, at det er det her, jeg er bekendt med.
Men man kan ikke sende et sådant svar over og så påstå, at det skulle være fyldestgørende.
Det er simpelt hen vildledning af Folketinget.
Lene Espersen (KF), 2003-01-22:
Som jeg allerede har sagt til hr. Søren Søndergaard vist temmelig mange gange, vil der blive udarbejdet en redegørelse til Retsudvalget, som ønsker, at man med Justitsministeriet i spidsen spørger alle ministerier om, hvorvidt der har været nogen kontakt, og hvilken kontakt der har været omkring dette konkrete anliggende.
Jeg vil naturligvis ikke i Folketinget i dag begynde at foruddiskontere, hvad indholdet vil være af en sådan redegørelse.
Det kan jeg af gode grunde ikke sige, ellers havde jeg oversendt den.
Så der må hr. Søren Søndergaard altså afvente, at redegørelsen kommer, så vi har et fuldstændig klart grundlag at diskutere på.
Men jeg kan henholde mig til, at de besvarelser, som jeg har givet som justitsminister, står jeg stadig fuldt ud inde for.
Nu er der jo flere forskellige ting, der blev beskrevet i den artikel.
Det er klart, at vi vil oversende en redegørelse til Folketinget, som forhåbentlig kan være en sammenfattende og også tilstrækkelig information om de oplysninger eller ikkeoplysninger, som måtte være til stede, også i andre ministerier end mit eget, men også i de andre berørte ministerier.
Men til det, der sådan set har været sagens diskussionskerne, nemlig om der i sagen om den irakiske hærchef nogen sinde har været diskuteret med amerikanerne eller ej, synes jeg måske, det er værd at få understreget, at vi i en besvarelse tidligere jo bl.a. også har redegjort for, at vores særlige statsadvokatur, der tager sig af krigsforbrydelsessager, har været i USA bl.a. som led i efterforskningen af den konkrete sag og der har talt med de amerikanske myndigheder.
Jeg mener, at vi har svaret så korrekt, som det overhovedet var os muligt.
Men det er klart, at nu vil vi lave en redegørelse, hvor vi forsøger at nå hele vejen rundt, sådan at Folketinget føler, at man har fået ikke kun en korrekt, men også en fyldestgørende besvarelse fra de ministerier, som måtte være relevante.
Søren Søndergaard (EL), 2003-01-22:
Jo, men det her er bare for alle dem, der ikke har været inde på internettet: Så går jeg ud fra, at ministeren kan svare med et klart ja.
Ja, det er forkert, det var forkert, det, der stod i Politiken den 16. januar dette år.
Den udtalelse var forkert; hvad enten det var udtalelsen, der var refereret forkert, og manden ikke havde sagt det, eller manden tog fejl, da han sagde det.
Det er sådan set ligegyldigt.
Men det, justitsministeren siger i klar tekst, er: De oplysninger, der var i Politiken den 16. januar, var forkerte.
Det kan ministeren bekræfte, ikke sandt?
Lene Espersen (KF), 2003-01-22:
Det, jeg kan konstatere, og det, jeg gerne vil gentage, er, at de besvarelser, som blev afgivet til Folketinget om det berørte spørgsmål, kan jeg fuldt ud stå inde for. For så vidt angår mediernes behandling af den her sag, må jeg konstatere, at man i Politiken har én udgave af, hvordan situationen opfattes på den anden side af Atlanten.
Dagen efter var den komplet modsatte fornemmelse og opfattelse af situationen gengivet i Berlingske Tidende.
Til det kan jeg også tilføje, at man kan gå ind på internettet og studere, hvad talsmanden rent faktisk har sagt, og det mener jeg bestemt også er værd at undersøge nøje for spørgeren.
Men det går jeg ud fra at spørgeren allerede har gjort.
Dér står, hvad talsmanden rent faktisk sagde i meget generelle vendinger.
Søren Søndergaard (EL), 2003-01-22:
Skal det forstås på den måde, at det er ukorrekt, når der i Politiken stod et referat af en amerikansk embedsmand, som udtalte, at der havde været forbindelse til den danske regering?
Det er altså ukorrekt, ifølge justitsministerens opfattelse?
Lene Espersen (KF), 2003-01-22:
Det næste spørgsmål sigter på de oplysninger, som jeg afgav sidste år, bl.a. til brug for statsministerens besvarelse den 7. marts af et spørgsmål fra hr. Søren Søndergaard, nemlig spørgsmål nr. S 1315.
Jeg anførte i den forbindelse generelt, at der ikke kan gives nærmere oplysninger i forhold til eventuel efterretningsmæssig virksomhed.
Jeg meddelte samtidig, da dette spørgsmål har været genstand for meget offentlig omtale, at Justitsministeriet ikke havde oplysninger om, at danske myndigheder skulle have modtaget nogen henvendelse fra USA eller andre lande om, at USA skulle være interesseret i at bruge hærchefen i forbindelse med et eventuelt kommende opgør med Saddam Hussein.
Jeg kan oplyse, at dette fortsat er situationen
Nu nævner spørgeren selv Politikens forsidehistorie fra den 16. januar i år, hvor der tegnes et billede af, at regeringen har søgt at skjule oplysninger om USA's interesse i sagen, at der skulle være blevet lagt pres på Danmark i sagen, og hvor Politiken bl.a. citerer en amerikansk talsmand for, direkte adspurgt om hærchefen, at have oplyst: Vi har talt med Danmark og andre landes regeringer.
Jeg kan sige, at artiklen i Politiken ikke ændrer ved de oplysninger, som jeg har i sagen, og som jeg har givet til Folketinget.
Jeg har da også konstateret, at man i Berlingske Tidende dagen efter kunne citere kilder i det amerikanske udenrigsministerium for, at der ikke har været en sådan kontakt til Danmark, og at man på ingen måde har søgt at blande sig i sagen.
Dette harmonerer med den opfattelse, jeg har af sagen.
Som samtidig omtalt har Folketingets Retsudvalg nu bedt om en samlet redegørelse for kontakter mellem danske og amerikanske myndigheder vedrørende hærchefen.
Den redegørelse er jeg overbevist om også vil tilfredsstille spørgsmålet fra hr. Søren Søndergaard.
Søren Søndergaard (EL), 2003-01-22:
Jeg vil bare rette én ting: Jeg har ikke stillet spørgsmålet til justitsministeren.
Det er en fuldstændigt fatal fejltagelse.
Jeg har stillet spørgsmålet til Udenrigsministeriet, til udenrigsministeren.
Jeg er så blevet ringet op af Udenrigsministeriet, som sagde, at det skulle sendes til Justitsministeriet, fordi det var Justitsministeriets ansvar at svare på spørgsmålet, herunder for Udenrigsministeriets vedkommende.
Hvis det er forkert, så kan det være, at problemet ikke bare er en justitsminister. Så kan det være, at problemet er regeringen.
Det er jo muligt.
Jeg ved jo ikke, hvor ansvaret ligger.
Jeg kan bare konstatere, at når man stiller spørgsmålet et sted, får man altså at vide: Henvend dig et andet sted.
Så får man et ufyldestgørende svar derfra med den begrundelse, at det slet ikke er dem, der skal svare: I skulle i virkeligheden have henvendt jer dertil, hvor I henvendte jer først, som ikke ville svare.
Det er galimatias, og det kan alle andre end justitsministeren se.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Jeg er meget uenig i ministerens måde at tackle den her sag på, men jeg er dybt imponeret over evnen til at snakke i så lang tid i forhold til et så konkret spørgsmål og så undlade at besvare det.
Så vi prøver lige igen: Vil ministeren bekræfte, at det, Jim Smith var citeret for den 16. januar i Politiken, efter ministerens opfattelse ikke er korrekt; det, han er citeret for, er forkert; den oplysning, der er der, er ikke rigtig?
Vil ministeren bekræfte det?
Frode Sørensen (S), 2003-01-22:
Mit spørgsmål er sådan set lidt i forlængelse af det, der nu er kommet frem.
Det skal være ganske kort og rimeligt klart, og jeg tror også, justitsministeren så vil kunne svare på det: Hvorfor sidder hærchefen stadig væk i Sorø, når han i henhold til regeringsgrundlaget skulle have siddet i Sandholmlejren?
Henriette Kjær (KF), 2003-01-22:
Jeg håber da, at jeg kan holde hr. Villy Søvndals humør oppe.
For det at styrke retssikkerheden for borgerne er et centralt element for regeringen og ikke mindst for mig som socialminister.
Det er min overbevisning, at vi skal være opmærksomme på, at brugerne af det sociale system kan have nogle særlige retssikkerhedsmæssige behov.
Det er rigtigt, at jeg i sommer udtalte, at jeg ville nedsætte en social retssikkerhedskomité med en række eksperter på området.
Men efter at have talt med andre aktører på området har jeg besluttet at gribe projektet om retssikkerhed lidt anderledes an, end jeg først havde tænkt mig, altså det med at nedsætte selve komiteen.
Jeg finder det nemlig vigtigt, at en diskussion om retssikkerhed sætter fokus på, hvordan borgerne oplever deres retssikkerhed i mødet med det sociale system.
Jeg har derfor besluttet at iværksætte et projekt, som skal være mere borgerrettet end den første tanke med eksperterne, for jeg tror, at det vil kunne skabe nogle bedre resultater.
Så det, projektet nu går ud på, er en bred vifte af direkte kontakt med borgere og brugerorganisationer, og initiativerne vil sætte fokus på borgernes opfattelse af retssikkerhed på tre områder.
For det første den sociale lovgivning.
Er den overhovedet formuleret, så borgerne kan forstå loven og dens rækkevidde? For det andet inddragelse af borgeren i sagens behandling.
For det tredje afgørelserne i sociale sager.
Er de formuleret, så borgerne kan forstå afgørelsen og dens indhold? Jeg vil præsentere disse planer nærmere på et opstartseminar den 14. marts i år i Gammel Dok Pakhus her i København, hvor vi bl.a. skal høre, hvad netop borgerne og organisationerne gør sig af tanker om retssikkerhed på det sociale område.
Herefter vil vi udforme de endelige projekter.
Klaus Hækkerup (S), 2003-01-22:
Jeg forstår så, at justitsministeren ikke føler noget ansvar for området, fordi det nu hører under udlændingelovgivningen.
Jeg må nu sige, at det alligevel er stærkt, når man i Politiken den 2. oktober år 2001 kunne læse Det Konservative Folkepartis retspolitiske ordfører, hr. Helge Adam Møller, udtale følgende om justitsminister Frank Jensen
: »Jeg kan ikke forestille mig, at justitsministeren ikke har vidst, at der gik massemordere frit rundt i Danmark uden at blive retsforfulgt. Derfor bør han træde tilbage.
Og hvis han ikke har vidst det, så er det, fordi han ikke har styr på det store system, han står i spidsen for.
Så må han også træde tilbage.«
Så vil jeg godt spørge: Har den nuværende justitsminister overhovedet ikke styr på det store system, hun er sat i spidsen for?
Er der ikke fastsat regler af den slags, som Det Konservative Folkeparti efterlyste før valget?
Er verden en anden efter valget end før valget?
Bjarne Laustsen (S), 2003-01-22:
Når man vil bære de gyldne kæder, sidder man selvfølgelig med det ansvar, som ministeren heller ikke forsøger at komme uden om, men man kan risikere, at der ikke kan nås en enstemmig indstilling fra Folketingets partier, fordi ministeren har valgt den løsning at konsultere partierne med henblik på at finde et bestemt sted, der også lever op til de krav, som ministeren vil stille til, hvordan Sikkerhedsstyrelsen skal fungere under de konditioner, som ministeren gør opmærksom på.
Men jeg mangler at få at vide - det spurgte jeg om tidligere - om Dansk Folkeparti har veto i den her sag, ligesom de havde det i forhold til Rigsarkivet, eller om det er medarbejderne, man lægger mest vægt på.
For jeg nægter at tro, at ministeren som en dygtig minister med dygtige embedsmænd ikke har været klar over det fænomen, at man skulle have Sikkerhedsstyrelsen til at fungere også i fremtiden.
Problemet er jo, at man er kommet til at skrive det i finansloven.
Det må da stå til troende, når man skriver
, at den der sikringsstyrelse skal være i provinsen, særligt med fokus på Jylland.
Så kan jeg ikke forstå, at man har overvejelser om at lægge den i Vordingborg, Præstø eller Næstved.
Jeg fatter det simpelt hen ikke.
Bendt Bendtsen (KF), 2003-01-22:
Jeg vil også gerne sige til hr. Niels Sindal, at det, regeringen havde fremlagt, var en udflytning af Rigsarkivet.
Det var der ikke politisk flertal for.
Det håndteres af kulturministeren.
Så er der udflytning af Sikkerhedsstyrelsen, som håndteres af økonomi- og erhvervsministeren.
Så er der en regionalisering af Skov- og Naturstyrelsen, som håndteres af miljøministeren.
Men det har altså ikke været nemt at finde bred tilslutning fra partierne til det sted, der skulle flyttes ud til. Så spørger hr. Ole Vagn Christensen, om der er uoverstigelige barrierer.
Jeg har faktisk prøvet at se en lille smule på, hvor stor en procentdel af personalet vi kunne bibeholde.
Det er jo ikke nogen hemmelighed, at jo længere væk, vi kommer fra København, jo lavere bliver tallet.
Kan vi holde til, at der falder X antal procent medarbejdere ud af systemet, så vi skal til at ansætte nye, og går det ud over sikkerheden?
Det er jo hele tiden den vurdering, vi er nødt til at koble til det regionalpolitiske.
Det er en kobling mellem de to ting.
Nu må spørgeren have tålmodighed, indtil beslutningen bliver truffet.
Jeg er godt klar over, at der på baggrund af den selvfølgelig kommer en kritik.
Det er der nok ikke noget at gøre noget ved.
Sådan er livet nu engang.
Ole Vagn Christensen (S), 2003-01-22:
Jeg tillod mig at gå lidt uden for spørgsmålet ved at stille et principielt spørgsmål om et område og dets nærliggende tilknytning.
Jeg tog ikke universiteterne med, men afstanden dertil er jo også overkommelig, så derfor vil jeg godt spørge ministeren: I de overvejelser, der ligger - og her taler jeg ikke om nogen speciel sag, jeg peger ikke på noget specielt, jeg peger på det principielle omkring den beliggenhed, som f.eks. Mors har i forhold til sine lufthavne, i forhold til infrastruktur og alle de der ting - er der noget, der gør, at ministeren siger, at der er nogle uoverstigelige barrierer ud fra den erfaring, som ministeren har på det område, som ministeren skal beskæftige sig med, nemlig Sikkerhedsstyrelsen?
Niels Sindal (S), 2003-01-22:
F.eks. har vi haft en debat her i salen om Søfartsstyrelsen, men der kunne også være andre ting, idet spørgsmålet her også diskuterer andre arbejdsmæssige områder end det, vi drøfter i dag.
Har ministeren noget svar på dét?
Bjarne Laustsen (S), 2003-01-22:
Ministeren nævner, at der stort set ikke er den borgmester, der ikke har henvendt sig for at få de her op imod 100 arbejdspladser placeret i sin kommune og i sit område.
Det forstår jeg jo godt.
Men forstår ministeren ikke, at det skaber en forventning hos borgmestre i Jylland, når man i finansloven, som er et værk, der på nogle punkter skal udmøntes i det kommende år, direkte skriver, at en sikkerhedsstyrelse skal placeres med fokus på Jylland, og at den skal placeres i provinsen?
Så vil jeg gerne til sidst have at vide, om der er nogen, der har vetoret i den her sag.
Er det Dansk Folkeparti, der har vetoret med hensyn til, hvor den skal ligge henne?
Eller er det medarbejderne i de styrelser, der nu bliver slået sammen til Sikkerhedsstyrelsen, der har vetoret og som kan sige: Vi flytter ikke med?
Bendt Bendtsen (KF), 2003-01-22:
Til det sidste kan jeg sige, at det er utrolig forskelligt, alt efter hvad det er for en statslig virksomhed, hvad det er for nogle statslige arbejdspladser, man taler om, for det er fuldstændig afhængigt af, om den institution, man nu skal flytte fra København til provinsen, kan fungere.
Det er jo den diskussion, som samtlige partier har deltaget i hos ministeren gennem det sidste stykke tid, og der skal nok komme en afklaring.
Så blev jeg udfrittet om, hvilke byer der har været i spil.
Der har jo været masser af byer i spil.
Hvis man skal kigge på de byer, der har været nævnt og har været i spil, er det jo næsten umuligt at nævne dem alle, men jeg kan da sige, at både Næstved, Vordingborg, Korsør, Slagelse, Nyborg og visse byer på Sydfyn er nogle af dem, der har været nævnt uden for Jylland.
Hertil kommer en hel masse byer i Jylland.
Og hertil kommer borgmestre, der skriver til ministeren, at de har nøjagtig det rette sted for udflytning.
Jeg vil ikke stå og vælge nogen fra her i dag.
Jeg kan blot sige, at der bliver truffet en afgørelse i denne sag, hvis der kan skaffes et flertal i Folketinget for det, og det regner jeg jo selvfølgelig med.
Men jeg må blot notere mig, at der er forskel på, hvad regeringens regionalpolitiske ordførere mener i denne sag, og hvad man måske hører fra samme partiers erhvervsordførere.
Der er en forskel.
Denne styrelse skal kunne fungere, og så har vi alle sammen en intention om at leve op til de forslag, der er vedtaget her i Folketinget.
Ole Vagn Christensen (S), 2003-01-22:
Jeg forstod hr. Bjarne Laustsens spørgsmål til ministeren sådan: Hvordan vil man sikre de øvrige mål 2-områder?
Og derfor går jeg ud fra, at det ikke gør noget at tale lidt mere generelt og specielt omkring det der med at forstå områderne.
På Mors har de mistet mange statslige arbejdspladser.
De har 40 km til en lille lufthavn, de har 60 km til en større, og de har vel 120 km til en stor international lufthavn.
Er sådanne afstande i ministerens tankegang nogle, der gør, at det vil være uoverskueligt at udlægge statslige virksomheder?
Bendt Bendtsen (KF), 2003-01-22:
Det, der er vigtigt, er jo, at ministeren ikke melder noget ud, der ikke er 90 mandater bag.
Det er sådan set det, der er alfa og omega i den her sag.
For så bliver den jo ikke placeret noget sted.
Jeg føler faktisk, at man som minister i den her sag har behov for at høre parterne, og jeg ser jo helst, at vi får en så bred tilslutning som overhovedet muligt.
Jeg løber ikke fra, at der er indgået en finanslovaftale med Dansk Folkeparti, hvor vi netop har fokuseret på de bemærkninger, som jeg har været inde på i dag.
Det gør jeg ikke.
Jeg prøver at se, om vi kan få bred tilslutning.
Jeg har erfaret, at det ikke er nemt.
Der skal nok komme et udspil, og så vil jeg prøve at sikre mig, at der er 90 mandater bag det.
Bjarne Laustsen (S), 2003-01-22:
Nu var ministeren inde på at nævne nogle områder.
Jeg vil gerne vide, præcis hvilke områder der har været i spil, for ministeren nævnede jo ikke det, som jeg har spurgt til tidligere, og det er, at forskellige avisartikler siger, at, og her må man vel ikke bruge udtrykket det lille regeringsparti, men at Dansk Folkeparti har peget på - nu forstår jeg, at der også er lidt problemer i et andet regeringsparti, Venstre, om, hvor den skal ligge henne i Jylland - at det kunne ligge i Vordingborg/Næstved-området.
Det blev jo ikke nævnt af ministeren som et af de områder.
Men i forhold til pressen, som måske følger lidt med, også fordi det blev sagt af medlemmer af Folketinget, der bærer regeringsflertallet, er det jo ret interessant, hvad de mener om det spørgsmål her. Men på baggrund af alt det der har jeg ikke hørt ministeren tale imod Nordjylland.
Er der noget som helst til hinder for, at den sikkerhedsstyrelse kan placeres i Nordjylland?
Så kan jeg spørge på den måde.
Dette spørgsmål er jo en udløber af det andet spørgsmål, for
når man skal placere de her statslige arbejdspladser, også i forhold til V 69, som Folketinget har vedtaget, så er det vigtigt, at netop alle de forskellige ting, der ligger her - ikke bare spørgsmålet om en international lufthavn, men også alle de andre ting, der ligger i V 69 - bliver opfyldt, og at man tager hensyn til det.
Hvad er det så for nogle områder, ministeren tænker sig, at det skal være?
Og hvis ministeren nu fastholder, at det ikke er en misforståelse eller en fejltagelse, at man f.eks. ønsker at placere Sikkerhedsstyrelsen i provinsen med særlig fokus på Jylland, hvad er det så for nogle områder, der kan komme i spil i det her?
Det er det, der er interessant.
»Hvorledes vil ministeren sikre, at de øvrige mål 2-områder bliver tilgodeset ved fremtidige udflytninger af statslige arbejdspladser?«
Skriftlig begrundelse