runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Tom Behnke (FP), 1999-02-12:
Se, hr. Poul Erik Dyrlund gør det jo igen.
Argumentationen for, at der skal ændres på efterlønsordningen er, at der er for mange ikke nedslidte, som vælger at gå på efterløn, og der ønsker man, at de pågældende personer venter nogle flere år med at gøre det, således at vi fortsat har råd til, at de, der reelt er nedslidte, kan gå på efterløn.
Altså vi er tilbage i, at det er en social sikringsordning.
Men hvad er det så, regeringen gør?
Regeringen går ind og laver en dårligere efterlønsordning for alle, både de ikke nedslidte og de nedslidte; for det vil jo fortsat være sådan, at den ikke nedslidte kan gå på efterløn som 60-årig, men for den reelt nedslidte bliver der tale om forringelser.
Og til hr. Bjarne Laustsen: Jamen altså jeg er ikke
i tvivl om, at på nuværende tidspunkt, hvor forliget er i hus, og efter at man har holdt møder i Nørrebrohallen, eller hvor det var, ja, så erkender man, hvordan tingene hænger sammen.
Men mens der var folketingvalgkamp, og Socialdemokratiet skulle sikre sig regeringsmagten, da vildledte man bevidst befolkningen og lod befolkningen sidde tilbage med indtryk af, at Socialdemokratiet overhovedet ikke ville røre ved efterlønsordningen.
Det var det indtryk, man ønskede at give befolkningen.
Det var det indtryk, befolkningen fik, og det er det indtryk, regeringen sidder på i dag.
Poul Erik Dyrlund (S), 1999-02-12:
Det er jo egentlig lidt pudsigt, men jeg kan da godt forstå, at hr. Tom Behnke har problemer med at svare på min kommentar fra før og bare nøjes med at runde af med at sige, at så burde hr. Poul Erik Dyrlund indrette sin argumentation efter, at det her er et arbejdsmarkedspolitisk redskab.
Den efterlønsordning, der er skruet sammen nu, vil jeg sige til hr. Tom Behnke, er meget, meget, meget målrettet imod den arbejdsmarkedspolitik, vi ønsker at føre: at der fortsat skal være plads til, mulighed for, at folk, der er nedslidte, kan gå på efterløn den dag, de fylder 60, og at vi ønsker, at folk ud fra en gennemsnitsbetragtning bliver lidt længere på arbejdsmarkedet; det vil altså med andre ord sige, at de friske skal blive lidt længere.
Vi ved godt, at vi skal have stoppet nedslidningen, at vi skal have stoppet udstødningen fra arbejdsmarkedet.
Derfor er der også kommet et udspil fra arbejdsministeren om virkelig at tage fat omkring arbejdsmiljøet.
Det er også noget af det, man vender tommelfingeren nedad på.
I hver evige eneste arbejdsmiljødebat, som handler om udstødning, som handler om de svage, vender Fremskridtspartiet tommelfingeren nedad.
Sådan har det været i hver evig eneste debat i de 9 år, jeg har været her i Folketinget, og sådan tror jeg også, det vil blive i fremtiden.
Kernen i det er, vil jeg sige til hr. Tom Behnke, at vores politik på det område hænger sammen.
Bjarne Laustsen (S), 1999-02-12:
Nu er det sådan, at vi i Socialdemokratiet er meget stolte af, at vi har en fri presse her i landet.
Derfor behøver det ikke at være sådan, at vi altid er stolte af, hvad de skriver.
Nu nævnte hr. Tom Behnke, at Jyllands-Posten havde citeret noget, statsministeren havde sagt.
Jamen, altså Jyllands-Posten har bragt så mange forkerte ting til torvs i den her debat, alene eksempler som, at en enlig mor går på efterløn med en stor kapitalpension og bliver modregnet så og så meget.
Der kunne fremdrages en lang række eksempler på, hvad der har stået i den avis, som ikke passer.
Derfor er det selvfølgelig interessant også at kunne sige her i dag, at vi jo godt kunne rykke ud og sige nogle ting.
Det har vi også gjort.
Nu var det sådan, at hr. Tom Behnke ikke var inviteret med i Nørrebrohallen.
Det var et af de første møder efter den 25. januar, hvor forliget blev indgået.
Fra den dag og lige siden har alle socialdemokratiske ordførere fortalt klart og tydeligt, hvad der er blevet sagt, og har refereret loyalt fra forhandlingerne og har kunnet bakke op om de forslag, der nu ligger her. Så der er ingen slinger i valsen dér, må jeg sige til hr. Tom Behnke.
Kristian Jensen (V), 1999-02-12:
Jeg er bange for, at det er for lang tid siden, at skatteministeren har været sparekassebestyrer, for sådan, som det foregår ude i pengeinstitutterne i øjeblikket, er der også en lang række lavindkomstgrupper, der opretter kapitalpensioner for at få gavn af de forsikringsordninger, der er tilknyttet, og blive forsikret mod tab af erhvervsevne.
Det er ikke nogen tilskyndelse; det er en forringelse af opsparingsmulighederne.
Og det er også i de her tilfælde, at jeg så håber, at den nye linje vil slå igennem, og at vi kan få nedsat afgiften på kapitalpensioner.
Frank Aaen (EL), 1999-02-12:
Bare én gang mere med købmandsargumentationen, for jeg har set ude i landet, at det bliver brugt på møderne, at så meget indbetaler du, og så får du det igen og det igen og det igen, og det er en meget god forretning.
Sagen er bare, at hvis man afdrager penge på sit hus, så får man mere ud af det, når man er 62 eller 65 år, end man gør, hvis man venter og får de 103.000 kr. udbetalt i præmie.
Det er da en underskudsforretning.
Og hvis man går på efterløn, så får man kun mere ud af det, hvis alternativet er, at man ingenting fik fra de offentlige kasser, men lige så snart man har ret til dagpenge, eller lige så snart man får bistandshjælp i stedet for at få efterløn, så er det købmandsregnskab da også negativt, og det får vi jo sort på hvidt fra finansministeren om nogle dage, så det behøver vi ikke at snakke mere om.
Men det bringer mig til et andet spørgsmål
til hr. Bjarne Laustsen: Hvis nu det med efterlønskontingentet er det grimmeste, hvorfor forsøgte Socialdemokratiet så på intet tidspunkt at forhandle en efterlønsgaranti med de partier i Folketinget, der i valgkampen erklærede sig positive over for efterlønnen?
Der er jo et solidt flertal, i hvert fald fra
CD, formentlig også fra Kristeligt Folkeparti og helt over til Enhedslisten for at bevare efterlønsordningen uden forringelser, herunder uden det asociale efterlønskontingent.
Jette Gottlieb (EL), 1999-02-12:
Ja, nu kunne jeg jo ikke få det store regeringsparti til at forklare, hvad de forestillede sig for de 60-årige, der var arbejdsløse, så må jeg spørge, om nogle af forligspartierne kan forklare mig det.
Hvilke diskussioner har der været, da man ændrede reglerne for de over 60-årige, sådan at der skulle iværksættes aktivering, hvis man var arbejdsløs?
Jeg vil spørge hr. Jens Vibjerg, om han kan forestille sig nogle forskellige årsager til, at folk faktisk ikke har efterlønsret og derfor ikke har valgmuligheden. Kan han forestille sig f.eks. en ung landmand, som har måttet opgive gården og på et relativt sent tidspunkt, dvs. omkring 35-års-alderen, er indtrådt på arbejdsmarkedet og først dér har forsikret sig?
Kan han forestille sig, at der kan være nogle grunde til, at man ikke har den efterlønsret, personlige eller andre grunde som gør, at man ikke har valgmulighederne?
Og hvad er det så for en verden, man forestiller sig for en arbejdsløs 60-årig?
Hvad er formålet med at lave aktivering?
Hvad er det for en diskussion, man
har haft på nattemøderne med indførelsen af den regel?
Og jeg vil godt sige, at hvis der nu kommer et svar, der hedder, at det er ligestilling med andre på arbejdsmarkedet, vil jeg spørge: Hvis det er rigtigt, hvorfor har man så ikke fjernet 130-ugers-reglen i samme hug?
Kristian Jensen (V), 1999-02-12:
Det sidste lovforslag i pakken her er skattedelen af de efterlønsændringer, vi behandler i dag, og dér synes jeg, at man nåede frem til et rigtig flot resultat bl.a. med hensyn til den skattefri præmie, der skal gives, hvis man ønsker at være med i efterlønsordningen, men ikke ønsker at gøre brug af den.
Det er en simpel og ubureaukratisk måde, man er nået frem til, og vi synes, det er rigtigt, at man uddeler præmien som en skattefri check.
Derudover er det også naturligt for os, at når man nu opdeler a-kassekontingentet i et arbejdsløshedskontingent og et efterlønskontingent, så skal de to dele behandles på samme vis, og dermed skal efterlønsdelen også være fradragsberettiget.
Endelig er der i de få tilfælde, hvor man skulle have sparet op i en a-kasse, men af andre grunde ikke kan fuldføre det, enten på grund af invaliditet eller død, valgt at sætte en afgift på 30 pct. på tilbagebetalingen, der så modsvarer den fradragsret, man har haft.
Jeg har undret mig lidt over netop de 30 pct. og har arbejdet lidt på at finde ud af, hvordan det er, og så fik
jeg at vide, at da skatteværdien i en gennemsnitskommune jo er 2.004, vil det cirka være 32 pct.
Og for så ikke at genere nogen satte Skatteministeriet afgiftssatsen til 30 pct., og hvis det er en ny tendens i Skatteministeriet, at man sætter afgiftssatserne ned til det lavest mulige grundlag, skal vi fra Venstres side rose det meget og sige tak for det nye initiativ, den nye vej, og bakke op om forslaget.
Alt i alt er lovforslag nr. L 178 et godt forslag, og Venstre støtter det.
Bjarne Laustsen (S), 1999-02-12:
Til fru Jette Gottlieb, der spørger: Hvad er meningen med ordningen i forhold til de ældre, der er over 60 år; hvordan skal deres status være i forhold til en eventuel ledighed?
Ja, hvis man vælger at stå til rådighed, efter man er fyldt 60 år, jamen så er reglerne fuldstændig de samme.
Vi er faktisk udsat for, at mange 60-årige siger, at de føler sig diskrimineret, fordi de ikke kan få nogle muligheder i det nuværende system.
Til hr. Mogens Andreasen: Det er jo sådan, at i det samme lovforslag, som vi to har foran os, står der, at hvis man kommer ud for en arbejdsskade og dermed eventuelt bliver førtidspensioneret, og ved dødsfald, ja, der betales kontingentet tilbage.
Og det, der er svaret på i henhold til grundlovssagen, er jo, at det er et spørgsmål om at ophæve ordningen, og så bliver pengene også betalt tilbage.
Og så bliver der stillet nogle hypotetiske spørgsmål
Og jeg kan fuldt ud bekræfte hr. Anders Samuelsens spørgsmål, at reglerne jo ændres pr. 1. juli.
Til hr. Frank Aaen med hensyn til spørgsmålet om, hvorvidt det her kan betale sig: Det er jo sådan, at der jo er masser af mennesker, der kommer med forslag til det her, især folk, der har ansatte og har aktier inden for pensionsverdenen; jeg har set BG Bank, der også siger, at det kan være fornuftigt at placere pengene hos dem, og sådan ser de jo nu engang på købmandskab
Men hvis man vil nedbringe sin gæld i sit hus, kan man sagtens gøre det med de fordele, der eventuelt kan være i det, men man kan selvfølgelig også samtidig betale sit efterlønskontingent og vide præcis, hvad det er, man får udbetalt igen.
Jeg synes, det har været vigtigt for regeringen og for Folketinget at få slået fast, at et så stort og bredt flertal i dette Folketing bekræfter den nye efterlønsordning, og det har man jo gjort ved at få de partier med, som enten delvis eller helt vil afskaffe efterlønsordningen, og få dem til at bakke op omkring den nye efterlønsordning.
Anders Samuelsen (RV), 1999-02-12:
Dér kunne jeg godt tænke mig at få bekræftet fra den socialdemokratiske ordfører, at den forringelse, som hr. Aage Frandsen mener der er tale om, ikke er et spørgsmål om de folk, som er på efterløn i dag.
De får bedre fleksibilitet osv., men til gengæld kan de ikke arbejde. Så altså at tale om forringelse mener jeg ville være fair, hvis der var nogle, som i dag havde den mulighed, som fratages muligheden, men det er jo ikke det, der er tale om.
Det vil jeg gerne have bekræftet.
Mogens Andreasen (DF), 1999-02-12:
Jeg fik ikke rigtig noget svar fra hr. Bjarne Laustsen på, om der er andre muligheder for tilbagebetaling end ved dødsfald.
Om notatet vil jeg godt sige: Jamen vi tror da stensikkert på, at det i fremtiden vil vise sig, at vi får ret i, at det notat ikke er nogen som helst form for garanti.
Men jeg vil samtidig også gerne stille et spørgsmål.
Vi ved jo, at EU har henvendt sig til regeringen vedrørende en række områder i Danmark og også har berørt spørgsmålet om efterlønnen.
Dér har regeringen sagt, at den endda tager sagen for Domstolen, hvis den bliver underkendt.
Men hvis vi nu taber sagen, vil jeg gerne spørge hr. Bjarne Laustsen, i hvilken situation vi så står. Åbner vi så for, at alle EU-borgere kan komme på efterløn i Danmark, eller hvad tænker man at foretage sig, hvis det sker?
Jette Gottlieb (EL), 1999-02-12:
Lige til det sidste vil jeg sige, at jeg såmænd ikke sagde, at der ikke var nogen, for hvem det var en stor fordel.
Nej, det sagde jeg ikke.
Jeg sagde bare, at det ikke er udtryk for en forøgelse af fleksibiliteten i tilbagetrækningen, at man sænker pensionsalderen.
Det er noget helt andet.
Men det, jeg vil spørge hr. Bjarne Laustsen om, er spørgsmålet, som jeg rejste før, og som jeg ikke har fået noget svar på: Hvad er formålet med, at en arbejdsløs over 60 år skal i aktivering?
Og når man siger, at de 60-årige skal ligestilles, hvorfor er der så en 130-ugers-regel? Hvorfor har man kortere dagpengeperiode, når man er over 60 år, hvis man i øvrigt står til rådighed?
Hvad er ideen i at lave det?
Jo, det er ganske enkelt, at alle de regler er udformet, dengang man havde en efterlønsordning.
Nu har man to slags mennesker: de, der har efterlønsret, og de, der ikke har efterlønsret, og så prøver man hovedkulds at tilpasse nogle af reglerne, men ikke alle reglerne, til den situation.
Det er jo dér, problemerne ligger. Men hvad er formålet med aktivering for de over 60-årige?
Jan Petersen (S), 1999-02-12:
Med fare for at afbryde det nordjyske topmøde dér ved ministerafdelingen
vil jeg da takke hr. Ole M. Nielsen, fordi han forklarede for fru Jette Gottlieb, hvorfor Kristeligt Folkeparti synes, det var en god idé at sænke pensionsalderen.
Sådan gør vi normalt ikke, men tak for hjælpen.
Jeg vil sige i den anledning, at der kan laves mange eksempler på, at der er folk, for hvem det er en fordel at gå tidligere på folkepension, men det er da rigtigt, som hr. Ole M. Nielsen siger, at der er nogle, der ikke er omfattet af systemerne, og for dem er det jo en klar forbedring, at man kommer på folkepension 2 år tidligere.
Men der er jo - det må vi erkende - i vores samfund masser af samspilsproblemer, hvor man kan sige, at det også kan være en fordel for én, der er på den lave sats i efterløn, hvis vedkommendes økonomi er skruet sådan sammen.
Det, jeg forholdt mig til - og det vil jeg stadig væk fastholde - er, at alt andet lige, hvis vi nu så bort fra den situation, vi er i nu, og det er den, der styrer vores debat, så vil mange politiske partier sige, at det dog var en fremragende idé at sænke pensionsalderen fra 67 til 65 år, fordi man jo faktisk giver folk nogle bedre muligheder på et tidligere tidspunkt i deres liv.
Det er også derfor, jeg nævner, at jeg har set adskillige udtalelser fra hovedbestyrelser og kongresser i fagbevægelsen, hvor man har haft det som et markant krav, at nu skal pensionsalderen sættes ned, så jeg tror faktisk ikke, at den del af det pensionsmæssigt set er noget, som giver os nogen som helst problemer.
Jeg tror ikke, nogen vil angribe det, for det er faktisk er ret godt princip både i Nordjylland og resten af landet
og også set med mine øjne og set med Kristeligt Folkepartis øjne, har vi jo lige hørt.
Bjarne Laustsen (S), 1999-02-12:
Ja, hvis vi taler længe nok, kan det jo godt ske, at vi kan blive enige, i hvert fald i forhold til SF.
Det er jo sådan, at SF fremsatte en dagsorden den 31. oktober 1996, hvor det fremgår, og jeg citerer fra dagsordenen: »- at gøre reglerne for delefterlønnen og 200-timers-reglen mere fleksible og mindre bureaukratiske, bl.a. ved at overgå til et princip om supplerende efterløn svarende til supplerende dagpenge, når efterlønnen skal beregnes for mennesker, der ønsker en delvis udtræden af arbejdsmarkedet,«.
Er det ikke nogenlunde det, vi har gennemført i vores forslag, kunne man så efterfølgende spørge.
Til hr. Frank Aaen: Vi plejer jo at tale om oppe i Nordjylland, om det kan betale sig, og det mener vi bestemt det kan.
Men nu er det jo sådan, at den gæld, man har nedbragt, og det vil sige den friværdi, man har, kan man trods alt ikke trække fra igen, vil jeg sige til hr. Frank Aaen.
Frank Aaen (EL), 1999-02-12:
Det er hr. Bjarne Laustsen, der siger, at man får alle pengene igen.
Det er sådan et rigtigt købmandsargument - tag det her, du får flere penge tilbage - men passer det?
Vi har stillet et spørgsmål til finansministeren for at få det regnet ud.
Altså, hvis alternativet til at betale efterlønskontingent er, at man nedbringer gæld i huset, så er der ingen tvivl om, at man nedbringer mere gæld end de 100.000 kr., når man er kommet til de 60 år eller 62 år. Hvis det er sådan, at man sammenligner med, at man får 5 års efterløn, så ser tallet selvfølgelig pænt ud, men hvis man derimod sammenligner med, at man ikke kunne få noget ad andre veje, enten som arbejdsløshedsdagpenge eller som bistandshjælp, eller hvis man har efterløn i kortere tid, så hænger de regnestykker jo kun sammen, hvis man forudsætter, at man ikke kan få penge på en anden måde.
Vi kan jo høre, hvad man har at svare her umiddelbart,
men jeg vil sige, når finansministerens svar kommer til mig, at så er det helt indlysende, at det kun er for dem, der ikke kunne få noget som helst fra de offentlige kasser under arbejdsløshed frem til de er 65 år, at der vil være noget at hente, alle andre grupper vil tabe på det her.
Aage Frandsen (SF), 1999-02-12:
Vi er helt enige om, vil jeg sige til hr. Laustsen, at det er fornuftigt at have større fleksibilitet.
Det har vi talt for, og det vil jeg også gøre senere i dag, det er ikke det, vi kritiserer.
Vi kritiserer i denne her forbindelse, at man ikke har en bundgrænse.
At man ikke siger, at de første 25.000 kr. må du gerne tjene uden modregning, og derefter modregner man. Det er det. Og med hensyn til om det nu er fornuftigt at indbetale eller ej: Jamen det er noget skidt, det man laver, men det ændrer ikke ved, at vi synes, at det er fornuftigt, at folk indbetaler.
Det er da bedre at have en slags kollektiv ordning end en totalt individuel ordning, som banker tilbyder.
Det er da bedre, men man har gjort det ringere.
Og så til allersidst til det dér med rådighedsbeløbet
Dér har jeg forstået, at vi er enige om, at man ikke får en krone mere ud af det, men man får det før, når det drejer sig om ens pension.
Ole M. Nielsen (KRF), 1999-02-12:
Det er dialogen mellem hr. Jan Petersen og fru Jette Gottlieb, der får mig herop; dialogen om, hvorvidt det er en fordel eller en ulempe, at folkepensionsalderen bliver sænket til 65 år.
Jeg vil gerne spørge hr. Jan Petersen, om han overhovedet kan komme i tanke om en gruppe, for hvem det er en indlysende fordel, at folkepensionsalderen bliver sænket til 65 år. Der er en gruppe, som overhovedet aldrig indgår i den her debat, hvis ikke Kristeligt Folkeparti i hvert fald nævner den.
Folk, som har valgt i mange tilfælde at leve på en lavere levefod eller folk, som uheldigvis ikke har fået sig tilpasset det, som man skal for at få den offentlige, den skattebetalte ydelse, som efterlønnen jo stadig væk hovedsagelig er.
Men jeg tror faktisk også, at det kunne træffe, at der kom flere af dem i fremtiden, nemlig folk som ikke er blevet tilpasset det system, at man skal være tilknyttet arbejdsmarkedet i 25 år konstant, fordi man måske har været i udlandet eller på andre måder har valgt at flekse ind og ud af arbejdsmarkedet.
For dem er det en indlysende fordel, selvfølgelig, at folkepensionsalderen bliver sænket; det er dét, jeg gerne vil have hr. Jan Petersen til at bekræfte, at den gruppe faktisk findes.
Bjarne Laustsen (S), 1999-02-12:
Til fru Jette Gottlieb, der stillede spørgsmålet om de 60-årige, som er ledige: Jamen der er jo det at sige til det, at her gælder fuldstændig de samme regler som for alle mulige andre.
Det vil sige, at hvis man vælger at stå til rådighed for arbejdsmarkedet, efter at man er fyldt 60 år, skal man aktiveres efter samme regler som alle mulige andre, og derfor kan man jo sige, at de 60-årige har et reelt valg: om de vil stå til rådighed, eller om de vil gå på efterløn.
Det er de i deres gode ret til, og det har vi sikret med det forslag, der ligger her.
Til hr. Aage Frandsen: Ja, man kan jo stille mange spørgsmål.
Men det er sådan, at Arbejdsministeriet har stillet et konkret spørgsmål til Justitsministeriet, og det er det, der er blevet svaret på med hensyn til ophør af ordningen.
Man kunne jo tænke sig mange andre spørgsmål, men da det ikke er blevet gjort, vil jeg holde mig til, hvad svaret er på det spørgsmål, der har været stillet, og det er jo soleklart.
Der er ikke så mange problemer i det.
Det er jo det, der ligger i forsikringstanken i systemet: man er sikker på, at hvis man betaler sit efterlønskontingent, ved man, hvad man får.
Man får en fast ydelse i stedet for en lang række andre ting i det sociale system, der er behovsbestemte ydelser, som man ikke ved noget om på forhånd.
Det er derfor, det er en fordel, det er derfor, det kan anbefales, at man betaler det nye efterlønskontingent.
Og så kan man altså ikke sige både-og med hensyn til 200-timers-reglen.
Et af de punkter, som SF gang på gang har slået på som sin politik, er, at der skal være mere fleksibilitet i efterlønsordningen, og hvis man ser diverse publikationer fra SF, siger man jo også her, at der skal være betydelig mere fleksibilitet.
Men det er jo også det, man har fået.
Med hensyn til hvad hr. Mogens Andreasen tror på og ikke tror på, er det jo helt klart, at svaret fra Justitsministeriet er ganske klart.
Det må så blive Dansk Folkepartis problem, hvad man vil tro på, også i fremtiden.
Mogens Andreasen (DF), 1999-02-12:
Jeg vil godt spørge hr. Bjarne Laustsen, om det notat, der er udstedt fra Justitsministeriet, overhovedet giver nogen garanti.
Det tror vi ikke det gør, for der ligger kun det i det, at man kan få udbetalt pengene, hvis man afgår ved døden, og det vil altså sige, at de går til boet eller arvingerne.
Det øvrige, som man taler om i garantien, er jo, at hvis der sker ændringer i efterlønsloven af væsentlig karakter, kan man godt få sit bidrag tilbage, men hvordan skal begrebet væsentlig karakter forstås i den garanti, man giver fra regeringen? På hvilket niveau ligger det?
Jette Gottlieb (EL), 1999-02-12:
Jeg må spørge hr. Bjarne Laustsen: Hvad er det for et liv, man forestiller sig for en arbejdsløs 60-årig?
Et menneske, som forsøger at bide sig fast på arbejdsmarkedet, men som bliver fyret og ikke bliver genansat trods adskillige ansøgninger.
Hvad er det for et liv, man forestiller sig for det menneske?
Man har nu indført, at den pågældende skal i aktivering.
Hvad er det for en type aktivering?
Er det en aktivering, som skal forberede den pågældende til det arbejdsmarked, som vedkommende har været på i 40 år?
Eller er det en aktivering, der er ment som en straf, fordi der ellers skal udbetales nogle arbejdsløshedsdagpenge?
Hvad er tanken med at indføre aktivering i den form, som man bruger over for de 18-årige, de 20-årige, de 50-årige? Hvad er meningen med den type aktivering for dem, der er over 60?
Jørn Pedersen (S), 1999-02-12:
Først til fru Jette Gottlieb, der spørger, om det er en god idé at sænke pensionsalderen fra 67 til 65 år.
Det synes jeg faktisk det er.
Det har jo været et krav fra mange faglige organisationer gennem mange år, at pensionsalderen skulle
ned, og jeg kan da ikke forestille mig, at Enhedslisten helt principielt vil sige, at det er dårligt, vi nedsætter pensionsalderen
Jeg forstår ikke helt omfanget af spørgsmålet.
Svaret er nej, og på lovforslagets side 6 kan man også få et svar - ikke om det har været overvejet, men hvad reglen bliver.
Der står, at det skal være 40 år i perioden, fra man er 15 år til 65 år, så det er altså en 50-års-periode, vi snakker om.
Der er reelt set tale om, at man kan være væk fra Danmark i lidt kortere tid, end man har kunnet tidligere, og det var sådan set det, spørgsmålet gik på.
Men hvis det er sådan, at hr. Villy Søvndal mener, at der er store problemer i det, er det i hvert fald et af de punkter, vi kan diskutere i udvalgsarbejdet.
Men den diskussion har vi altså ikke haft indtil nu.