Søren Kolstrup (EL), 2001-05-16:
Det ene synspunkt er, at forslagene kan være sympatiske, pæne intentioner, men at de i øvrigt anvender dels de forkerte midler, og så meget generelt er båret af en romantisk forestilling, en nostalgisk forestilling, som den radikale ordfører sagde, men flere har brugt begrebet romantisk.
Jeg vil gerne indskærpe, at for Enhedslisten har det ikke handlet om at genspille den udvikling, vi oplevede i slutningen af det forrige århundrede.
Når vi bruger begrebet demokrati, kan der godt ligge dels det gamle andelsdemokrati, javel, det er klart.
Men et andet element, som også står i forslagene,
det er absolut, at de ansatte har en klar bestemmelsesret, hvad angår den daglige arbejdsgang.
Er der nogen, der har været nedslidte, haft et møgelendigt arbejdsmiljø, så er det danske slagteriarbejdere, og derfor har det for os været en selvfølge at formulere, at denne gruppe af lønarbejdere også har nogle rettigheder.
Endelig som punkt 3 mener vi, at den store udfordring for os som socialister - i modsætning til liberalisterne, der tror, at forbrugerdemokratiet, det er demokratiet - er at forene et direkte demokrati, hvor leverandører og ansatte og brugere spiller sammen, og at gøre forsøg derpå synes vi
er utrolig spændende og kan føre frem mod en anden samfundstilstand. Når det så er sagt, så mener vi også, at et fjerde element i vores demokratiopfattelse er, at der skal være samfundsmål: miljømæssige, sociale, som ubetinget ligger over markedskræfternes hærgen.
Det rører så ved et andet element i svarene, hvor mange har sagt, jo, der kunne godt være sympati, men vi må på den anden side nok bøje os for de magtstrukturer, der er.
De er givne, dem kan vi ikke røre ved.
I Enhedslisten har vi en anden opfattelse.
Og det morsomme er egentlig, at de eneste, der faktisk - og det er denne dybe modsætning, som jeg godt vil bruge to ord på - kan leve op til hr. Mogens Andreasens idealmodel, ja, man tror, det er løgn, men det er i virkeligheden socialister. Den eneste forudsætning for, at markedsmekanismen overhovedet har en chance for at folde sig ud, er, at der er nogle, der vil bekæmpe markedskræfternes hærgen.
Situationen er jo som bekendt, at vi har nogle mastodonter, der bestemmer på det her marked.
At der ikke er lige adgang til markedet.
Det er meget svært for Sammenslutningen af økologiske landmænd at komme igennem.
Det viser nogle konkrete historier, det viser historien på Vestsjælland.
Det var umuligt.
Så kan man sige, at der da ikke er klausulregler overalt.
Nej det er korrekt.
Men til gengæld er der ikke lige adgang til en tålsom lånekapital.
Det er der ikke mere.
Og det er disse barske vilkår, som jeg synes, det kniber meget for - hvad skal jeg kalde det - idealliberalisterne i denne forsamling at forholde sig til.
Det andet element, der er gået igennem debatten, er, at man godt vil gøre noget ved dyrevelfærden.
Jeg har noteret de tilsagn, der er kommet, spændende fra hr. Vinther og over til ministerens tilsagn.
Nej jeg tror faktisk ikke, at der var nogen ordfører, der ikke nævnte dyrevelfærden.
Og et flertal af dem, der sagde noget positivt om dyrevelfærd, syntes også at være indstillet på at gribe til de nødvendige midler, altså en regulering, f.eks. via transporttid.
Og der synes jeg i øvrigt - jeg tror, det var hr. Ole M. Nielsen, der nævnte det - at forslaget om 3½ time, som vi stiller op, måske i virkeligheden er for slapt.
Jeg har også oplevet vores forslag som for slapt på det punkt.
Men jeg tænkte, at der må jo da være nogle steder, hvor vi prøver på at formulere en meget høj grad af her og nu-realisme, og det var jo da kun fornøjeligt, hvis jeg kan blive overhalet indenom af en mere skrap linje.
Så nogle specifikke kommentarer til de enkelte.
Jeg synes, det er meget interessant, hvad det er for et rum, ministeren befinder sig i.
Ministeren, der har det store økologiske hjerte, og som på den ene side har nogle, synes jeg, flotte bekendelser til økologien, som jeg har fulgt både i skrift og tale, og på den anden side jo holder meget stærkt fast ved - eller forbavsende stærkt ved - at det er forbrugerne, der skal regulere.
Og dette synspunkt står jo så over for den barske virkelighed, der hedder, at vi i hvert fald inden for fødevareindustrien - også inden for hovederhvervet, altså landbruget - står over for nogle centraliseringer og koncentrationer, som jeg har meget, meget svært ved at se, hvordan vi skal forene med en konsekvent økologisk tanke.
Altså en økologisk tanke, der foldes ud også inden for industrien.
Men jeg lytter gerne til, hvordan man i øvrigt vil gøre det fra ministerens side.
Selv har jeg ikke fantasi til at forestille mig andet, end at det fordrer en skarp regulering.
Men en regulering, hvor folk til gengæld kan folde sig ud og langt flere kan folde sig ud end i dag, hvor det jo primært er de store koncerner, hvad enten de kalder sig andelsejede eller aktionærejede, der er underlagt markedskræfternes vilkår, uanset hvad det er for en selskabsform, de har.
Hr. John Vinther har jeg kommenteret.
Der var vel en eller anden grad af sympati med hensyn til dyrevelfærden.
Det svar som i virkeligheden for mig nok var - jeg bliver nødt til at sige det - mest skuffende, det var i virkeligheden SF's, fordi man dér synes at have en meget lille vilje til at opstille krav om, hvordan vi bryder med markedskræfterne.
Men jeg noterede, at vi har en enighed på forskellige leder omkring dyrevelfærd og også omkring ønsket om at få demokratiske slagterier, mejerier til at blomstre frem, og jeg vil selvfølgelig se, om det kunne bære en beretning af en eller anden karakter. Til fru Vibeke Peschardt: Jeg synes, det er interessant, der er én i den her sal, der har været opmærksom på den brændte jords taktik, været opmærksom på de salgsklausuler, der ligger, og det er fru Vibeke Peschardt.
Godt for det, men jeg må også konstatere, at det kniber meget med at gribe til midler, der kan bryde med den udvikling, vi er over for.
Og det samme gælder lidt hr. Ole M. Nielsen, idet jeg har registreret, at hr. Ole M. Nielsen er meget indstillet på, at vi gør noget ved dyrevelfærden.
Og så introducerer hr. Ole M. Nielsen nogle nye temaer omkring det åbne land, som jeg får lejlighed til at svare præcis på om føje tid omkring skiltning.
Det er også noteret, og der vil komme et svar fra Enhedslisten, som muligvis kan glæde hr. Ole M. Nielsen.