Keld Albrechtsen (EL), 2003-01-08:
Der er blevet holdt en hel del takketaler i dag fra denne talerstol, og jeg vil også begynde med en række taksigelser.
Først og fremmest synes jeg, der er grund til at takke
de mange fredelige demonstranter, som viste, at vi her i Danmark har en tradition for at tilkendegive vore synspunkter, uden at det ender i gadekamp og spektakel
Jeg noterede mig også, at statsministeren anerkendte det i sin nytårstale, og det er jeg glad for.
Vi havde efter Enhedslistens opfattelse nogle flotte folkelige manifestationer for et anderledes Europa - et mere demokratisk, mere socialt, mere rødt, mere grønt Europa - og det er vi meget glade for.
Vi anerkender også, at regeringen og embedsmændene rent faktisk gjorde en stor indsats, selv om jeg nu nok vil sige, at når man har hørt fru Charlotte Antonsens rosetale til statsministeren, bliver det vanskeligt.
Hun efterlod ikke meget rum til os andre i den sammenhæng, men regeringen har fået høje karakterer for forhandlingerne om udvidelsen, og det vil jeg ikke modsige.
Men så er der en række punkter, hvor vi altså bliver nødt til at sige, at det gik mindre godt.
Fru Elisabeth Arnold har lige været inde på nogle af dem, og jeg vil godt indlede med noget mere gennemgående og principielt vedrørende alle de mange møder i de forskellige ministerråd.
og regler som overhovedet muligt
Jeg mindes, at f.eks. Venstre og De Konservative ofte har fremsat forslag om, at nu skulle der være regelsanering, og nu skulle der være lovpause, og nu skulle lovkværnen bremses, og nu skulle samfundet ikke druknes i bureaukrati.
Men i EU har man altså den grundregel, at jo flere love, der vedtages - og jo mere indviklede, desto bedre - desto bedre er det.
Og kan de vedtages i et forrygende tempo med korte tidsfrister for de nationale parlamenter til at behandle dem, er det endnu bedre.
Men resultatet blev altså også noget lovgivningsmæssigt miskmask og makværk, som nu bagefter viser sig at give anledning til store problemer ude i virkeligheden.
F.eks. er der mig bekendt ingen uden for Europa-Kommissionen, der er glade for den fiskeriordning, som blev vedtaget.
Jeg har i hvert fald ikke rigtig hørt nogen, der synes, den er god.
Så er der reglerne om gensplejsning.
Hvorfor i alverden skulle det være så fantastisk vigtigt for Danmark at få presset vedtagelse af en lovgivning igennem, som Danmark på store strækninger selv var imod og endog måtte stemme imod noget af den?
Her var det danske formandskab så at sige overloyalt over for EU-apparatet og satte alle sine kræfter ind på at få vedtaget regler, som er fulde af huller og undtagelser, for f.eks. mærkning af gensplejsede organismer.
De virker ikke, og de betyder, at forbrugerne i fremtiden ikke kan se, om der ligger gensplejsning bag de kød-, mælke- og ægprodukter osv., de køber.
Det kan de ikke få at vide, fordi det var nogle elendige mærkningsregler, man fik vedtaget, og her prioriterede den danske regering det simpelt hen højere bare at få vedtaget noget end at få vedtaget noget, der var forsvarligt.
Det tror jeg må give stof til eftertanke, for hvis man mener, der skal være en høj kvalitet i lovgivningen her i Danmark, så burde man jo sådan set også videreføre det synspunkt i EU og sige, at målet ikke er så mange lovforslag vedtaget pr. måned som muligt, men at målet da må være, at det, der bliver vedtaget, er godt, selv om der så måske bliver vedtaget noget mindre.
Det vil jeg i hvert fald opfordre den nuværende og kommende regeringer til at tænke lidt over.
øget EU-modstand
Det ser vi da på områder som f.eks. fiskeri, i mange lande er man dybt utilfreds med den fiskeriaftale, så det kan da godt tænkes, det giver mere EU-modstand.
Så kan man selvfølgelig sige, at så kunne jeg jo sådan set læne mig tilbage og vente på, at det udvikler sig.
Men vi har jo altså også en saglig holdning til tingene i Enhedslisten, og vi er faktisk kede af, at meget af lovgivningen er blevet for dårlig af det, der er blevet vedtaget her i løbet af efteråret.
Det er ikke i alle tilfælde den danske regerings skyld, at resultatet er blevet for dårligt, men det, jeg sætter spørgsmålstegn ved, er, om man skal bruge et formandskab til at presse vedtagelser igennem af ting, som man sådan set godt kunne have skubbet til hjørnespark.
Gensplejsning er et typisk eksempel.
Der var ikke nogen, der tvang den danske regering til at mose den lovgivning igennem, den kunne glimrende have været udsat, og det kunne have givet os mulighed for langt bedre resultater. På den måde er jeg nødt til at dryppe lidt malurt i bægeret, men det er såmænd en kritik, som også kunne rettes imod den tidligere regerings varetagelse af EU-sagerne.
Det er så et generelt problem, men det er et problem, som gennemsyrer EU-apparatet, at det har denne ubændige trang til at vedtage regler.
Det er sådan en iboende drift i EU-apparatet, at de 80.000 sider lovtekst, man har, altså helst skal udvides med 50-100 sider hver dag, ellers sover man ikke godt om natten i EU.
Det er i hvert fald et tema, jeg synes, vi kunne tage op til diskussion også i forbindelse med en kommende traktatforhandling.
Nu var statsministeren - jeg tror, det var statsministeren, eller også var det udenrigsministeren - inde på, at nu skulle Danmark til at gøre noget af en indsats i konventet.
Jeg ved godt, at man taler om en såkaldt Henning Christophersen-klausul, og at der foregår nogle forhandlinger, hvor Henning Christophersen har været aktiv til at få formuleret nogle ting om kompetenceforholdet mellem EU og nationalstaten, men alt i alt er der en beklagelig mangel på danske initiativer.
Enhedslisten fremsatte en pakke med forslag, hvor man kunne tage udgangspunkt i bedre åbenhed, mere demokrati, mindre embedsmandsvælde osv. i Unionen, men det var der desværre et flertal af Folketingets partier der ikke var interesseret i at kaste ind på dagsordenen i konventet og heller ikke andre steder, og jeg har ikke rigtig set, hvor de danske udspil peger hen.
Nu siger statsministeren så, at det skal være hurtigst muligt.
Hvornår ser vi noget konkret?
De andre lande barsler med det ene kæmpestore forslag efter det andet.
Tyskland og Frankrig kommer snart med et, og de kommer jo til at sætte dagsordenen og tromle hen over Danmark, hvis ikke der ligesom snart sker noget fra regeringens side og fra flertallet i Folketinget.
Det skulle så være en opfordring til regeringen om enten selv at komme i gang eller måske lytte lidt mere til de forslag, vi andre fremsætter, og så bruge dem; vi vil gerne forhandle med regeringen om det osv.
Men der er altså efter min opfattelse udvist for stor passivitet på det område.
Så skal jeg slutte med en lille servicemeddelelse:
På forslag fra mig har vi i Enhedslistens folketingsgruppe besluttet, at vi fremover vil dele EU-ordførerskabet mellem os, så jeg deler det nu med de tre andre medlemmer af folketingsgruppen.
Det giver to fordele efter min mening.
Nu vil vi afprøve det system.
Det gør, at ordførerne på hvert enkelt område selv følger sagerne til dørs i Folketingets Europaudvalg.
Det tror jeg kan styrke det også i forbindelse med fagudvalgene.
Den anden fordel er selvfølgelig, at det betyder en opprioritering af Enhedslistens indsats på EU-området
, fordi vi på den måde får fire EU-ordførere i stedet for kun en.