Karin Nødgaard (DF), 2006-02-28:
Jeg vil gerne stille et spørgsmål til sundhedsministeren.
På baggrund af, at der i den seneste tid har været en masse tragiske hændelser med unge mennesker, som har sniffet lightergas, og som har fået påført skader på hjernen, på sjælen og i værste tilfælde også er afgået ved døden, kunne jeg godt tænke mig at høre, om ministeren har tænkt sig at tage nogle initiativer for at stramme op på den utrolig lette adgang, det har vist sig der er til at komme i besiddelse af lightergas.
Her tænker jeg især på, at det er meget nemt for mindreårige at gå i butikker og købe lightergas.
Ifølge de oplysninger, jeg har, var det for 10 år siden ca. 6 pct. af de unge i 9. klasse, som sagde, at det havde de prøvet, hvor det i dag er i omegnen af 8 pct.
Men det er jo stadig væk for mange, og det skal vi gøre noget ved.
Jeg tror desværre ikke, at den nemme løsning er den bedste.
For hvis det var sådan, at man ved at forbyde salg af lightergas i store portioner eller lave en aldersgrænse eller på anden vis regulere adgangen til det kunne løse det her problem, så var det da en overvejelse værd.
Men situationen er jo den, at der også findes andre organiske opløsningsmidler, benzin, nogle typer af lim, nogle typer af maling, lak og fortynder, nogle typer hårlak og deodoranter etc., hvormed man kan opnå den samme effekt.
Så jeg tror, det ville være symptompolitik, hvis jeg nu tog et eller andet voldsomt skridt i retning af at regulere salget af lightergas.
Jeg tror bare, at vi i den her sag som i så mange andre misbrugssager må konstatere, at vejen frem er information.
For det viser sig jo, at når man sender unge 14-årige ud i butikkerne, er det altså utrolig nemt for dem at få fat på de her lightergasflasker – der bliver overhovedet ikke spurgt til noget.
Kunne man ikke forestille sig, at man kunne indføre en aldersgrænse på 16 år, hvor man siger, at man skal have legitimation for at kunne købe det?
For det er alarmerende, og det er ufattelig nemt at få fat på det her.
Men jeg synes nu alligevel, at det, hver gang man bliver mødt med et problem, lige er en god idé at gøre sig proportionerne klart.
Der synes jeg, der er grund til at glæde sig over, at selv om 8 pct. af en 9. klasse siger, at de har prøvet at sniffe, så er det altså kun en ud af hundrede af dem, der har prøvet det, som har prøvet det mange gange.
Der er også grund til at glæde sig over, at der ikke er noget, der tyder på, at danske unge sniffer mere end unge i udlandet, snarere tværtimod.
Det synes jeg da lige man skal opholde sig ved.
Og så skal man selvfølgelig bekæmpe det her problem, fordi hver gang der er én ung, der får det her misbrug, så er det jo en ung for meget.
Jeg tror så bare igen, at når vi skal løse den slags problemer, skal vi passe på, at vi ikke søger til symptomløsninger, og efter min bedste overbevisning ville det være en symptomløsning, hvis vi sagde: Nu forbyder vi salg af lightergas eller introducerer endnu en ny aldersgrænse, som det kan være svært at respektere.
Vi har indført aldersgrænser for andre ting, for spiritus og tobak, vi har såmænd svært nok ved at få de aldersgrænser efterlevet, og jeg vil sådan set hellere forbeholde aldersgrænserne til der, hvor det for alvor betyder noget for, om der dannes misbrugsmønstre, og så skabe respekt omkring dem, frem for at strø dem ud med let hånd.
Så jeg beklager meget, men jeg tror, at vejen til at løse det her problem er den hårde vej via information og en forebyggelsesindsats i kommunerne.
Det er sådan, at der i dag er nogle krav om, at når man køber gasflasker, som skal bruges i husholdningen eller i skolernes fysiklokaler, så skal de tilsættes sådan en grim lugt.
Der kunne jeg da godt tænke mig at høre, om ministeren vil komme med sin holdning til, om man måske også kunne gøre det med de små lightergasflasker, sådan at man også der får tilført en eller anden grim lugt, som måske lugter lidt mere som rådne æg og derfor måske ikke ville appellere så meget til de unge, så de ikke går hen og køber det og sniffer det.
Det vil jeg gerne vende tilbage til efter at have undersøgt det nærmere, spurgt Sundhedsstyrelsen om det, men jeg tror bare, hvis jeg skal give en prognose for det, at konklusionen nok vil være den, at der findes forskellige former for organiske opløsningsmidler, man kan blive høj af at sniffe.
Så igen skal vi overveje, om vi går på jagt efter at løse problemerne reelt, eller om vi blot løser nogle problemer på overfladen ved at fjerne symptomer.
Der tror jeg bare, at vi en gang imellem er nødt til at sige, at der findes nogle problemer, hvor vi må gribe fat i den enkeltes ansvar, i familiens ansvar, i skolens ansvar, i lokalsamfundets ansvar, og hvor vi ikke hver gang som Folketing via noget hurtig lovgivning lige kan sørge for, at alle lever lykkeligt og der aldrig opstår nogen problemer.
Jeg tror, jeg er nødt til at fastholde, eller jeg tror ikke, jeg er nødt til at fastholde, jeg må ligesom fastholde mit første svar, der er, at der ikke er nogen nem løsning på det her problem.