Helge Adam Møller (KF), 1998-01-30:
Når man sidder og lytter til debatten som en af dem, der har været med til at fremsætte dette forslag på vegne af Det Konservative Folkeparti og Venstre, lyder det jo hos en række ordførere og en række af dem, der har taget korte bemærkninger, nærmest, som om Det Konservative Folkeparti og Venstre er fyldt med en række parti- og folketingsmedlemmer, som er asociale, kyniske og menneskefjendske.
Og det kan såmænd også godt ske, at de mener det, for det er jo det, der bliver sagt heroppefra, men det er selvfølgelig ikke tilfældet. Og det er heller ikke tilfældet
hos dem, der har udtrykt sig sådan heroppe, at de personlig har den holdning, men konsekvenserne af det, de siger, er jo, at man vil føre en flygtningepolitik, som for alle dem, der har været heroppe og sige noget - måske minus ministeren - er asocial, menneskefjendsk og kynisk.
Det, vi er optaget af, De Konservative og Venstre, er med størst mulig magt at sikre os, at de milliarder kroner, der hvert år anvendes til at hjælpe mennesker i nød, mennesker, som er på flugt, mennesker, som vitterlig er flygtninge, anvendes således, at det kan hjælpe flest mulige mennesker i stedet for kun at hjælpe nogle få udvalgte. Det må da være bedre, hvis man anvender 10 mia. kr. om året, så at kunne hjælpe 100.000 mennesker frem for kun at hjælpe 5.000.
Det er da mere menneskevenligt.
Noget andet, som vi er meget optaget af
, og som dette forslag også omhandler, er, at vi ikke ønsker, at danske skatteborgere skal være til grin for deres egne penge. Og lad mig så vende mig til det, som Socialdemokratiets ordfører, fru Lotte Henriksen, på et tidspunkt sagde, idet hun spurgte, hvad det er for lande, De Konservative og Venstre ønsker skal tage imod flere flygtninge, for jeg kan i hvert fald nævne nogle lande, der skal tage nogle mennesker tilbage, som netop ikke er flygtninge, men som er landets egne statsborgere: Jeg synes, Kina skulle tage de 15 kinesiske statsborgere tilbage, som er udvist af Danmark, og som har fået deres sag behandlet i alle de instanser, der eksisterer, og jeg synes, Vietnam skulle tage de 20 vietnamesiske statsborgere tilbage, som er udvist af Danmark, og Etiopien de 12 og Rusland de 31, osv. osv.
Så siger ministeren - og ministeren var sådan set den, som jeg helt klart synes var mest seriøs over for ideen og mest menneskevenlig i sin forståelse af forslaget - at det vil man godt drøfte med nogle af de lande, der nægter at tage deres egne statsborgere tilbage.
Men så vil jeg helt konkret spørge ministeren: Hvornår har man sidst drøftet det med den kinesiske regering?
For Kina modtager 25 mio. kr. om året fra Danmark, og der sidder altså 15 kinesere i Danmark, som er udvist, og som kan vende hjem i sikkerhed og værdighed.
Og fra Vietnam er der 20, og det land modtager 195 mio. kr. om året fra danske skatteborgere, men alligevel nægter de at modtage 20 af sine egne statsborgere.
Og Etiopien nægter at modtage 12, og de har fået 80 mio. kr. i støtte af Danmark over de sidste 5 år.
Og hvad med Rusland, som har 31 russiske statsborgere siddende i Danmark, og som modtager 116 mio. kr. i Øststøtte hvert år?
Men det er måske, fordi vi ikke tør sige det til den store stat derovre.
Er det rimeligt?
Var det ikke mere rimeligt, at de tog imod dem og vi så brugte pengene i nærområderne?
Og jeg er sikker på, at hvis ministeren lagde pres på disse lande, ville de selvfølgelig tage imod deres egne statsborgere øjeblikkeligt.
Det tredje, jeg gerne vil sige, drejer sig om flygtningebegrebet i FN-konventionen fra 1951, som mange har været inde på, men også om nærområderne:
Der er da ingen tvivl om, at vi vil holde den, så længe den eksisterer, men jeg vil også gerne give udtryk for, at jeg synes, den skulle tages op til overvejelse og tilpasses den verden, vi lever i i 1998, for den er lavet i en helt anden verden.
Jeg kunne godt forestille mig, at man lavede en flygtningekonvention, som blev ændret på en række områder, og et af de områder, som den burde ændres på, var, at man normalt kun skulle kunne få asyl i sin egen verdensdel, altså sådan, at en europæer, der flygter fra Bosnien, ikke skal kunne søge asyl i Chile eller Sri Lanka eller Etiopien, men kun skal kunne modtage asyl i Europa, og tilsvarende for en sydamerikaner i Sydamerika og en asiat i Asien.
Det er der jo flere fordele i:
For det første er man nærmere det land, som man til sin tid skal vende tilbage til.
For formålet med enhver hjælp til flygtninge er jo at hjælpe dem, så længe de har hjælp behov, og så, den dag der er mulighed for det, at hjælpe dem tilbage til deres eget land, og det altså lettere at vende tilbage til sit eget land, hvis man ikke har været 20.000 km væk, men måske kun 1.000 km væk.
Det er også lettere at tilpasse sig i det antal år, hvor man skal bo i et fremmed land, hvis det er et land, der ligger i nærheden, og som har en geografi, en kultur og et sprog osv., som ikke er så fremmed, som hvis man kommer fra f.eks. Sydamerika til Danmark.
Alt dette betyder selvfølgelig også, at de dele af verden, som er rige - eksempelvis Europa og Nordamerika - og som derfor har et større ansvar end de fattige dele af verden, påtager sig et økonomisk medansvar for at hjælpe de verdensdele, hvor problemerne er størst, i øjeblikket typisk Afrika. Jeg er helt overbevist om, at med en sådan politik, en sådan omlægning, som dette forslag og de tanker, som jeg har skitseret, lægger op til, og som forhåbentlig kan blive indført i løbet af 5, 10 eller 15 år, ville vi sikre os, at for de penge, vi har til rådighed, kunne vi hjælpe langt flere mennesker i stedet for så få, som vi gør i øjeblikket.