Keld Albrechtsen (EL), 2003-02-25:
Den tragiske kendsgerning, når vi diskuterer trafiksikkerhed, er, at selv med en forstærket indsats, selv hvis vi f.eks. havde en anden regering, der virkelig ville sætte ressourcer ind på trafiksikkerhed, ville det kræve en hel ekstraordinær indsats at nå målsætningen om en reduktion af antallet af drab og alvorlige ulykker på 40 pct. i perioden frem til 2012.
Det er forstemmende. Det er jo sådan, at hvis man for alvor skal ændre situationen omkring trafikdrab, er det sådan nogle ting som kollektiv trafik, cykelstier, trafikregulering for de bløde trafikanter i de trafikalt tungt belastede områder i de store byer osv., som virkelig batter noget.
Den nuværende regering er ikke indstillet på i sin trafikplan virkelig at opprioritere den kollektive trafik, men er indstillet på fortsat at lade den kollektive trafik smuldre: takststigninger, udliciteringer, manglende bevillinger til fornyelse af jernbanestrækninger.
Vi må se frem til en periode, hvor den kollektive trafik fortsat vil forvitre, og hvor f.eks. antallet af passagerer på S-tog og andre strækninger vil fortsætte med at falde, fordi virkningerne af privatiseringer og takststigninger vil tvinge folk over i bilerne.
Den udvikling vil man så også fra regeringens side yderligere opmuntre ved at prioritere pengene til at bygge motorveje for yderligere at få folk ud af togene og over i bilerne.
Så regeringens politik er grundlæggende gearet efter at fremme privatbilismen og svække den kollektive trafik og dermed altså også øge antallet af trafikofre.
Det er jo den helt basale kendsgerning omkring udviklingen i trafikken, at bare for at holde antallet af trafikdrab på det niveau, det er i dag, skal der som følge af regeringens satsning på privatbilismen hvert eneste år gøres en indsats.
Vi har jo altså også set, at det sidste år, hvor vi har tal fra, er antallet af ulykker ikke faldet, men tværtimod steget.
Og vi kan se, at på væsentlige punkter er vi i vanskeligheder med at leve op til målsætningen.
F.eks. når det gælder cyklister, ja, så ligger vi der, hvor det på nuværende tidspunkt tyder på, at vi ikke længere kan holde målsætningen, allerede inden virkningen af regeringens nedskæringer for alvor har vist sig.
Så det er en meget deprimerende situation, og hvis regeringen skulle til eksamen alene på sin trafiksikkerhedspolitik, er jeg bange for, at karakteren ville ligge omkring 03, i hvert fald ikke højere.
Det er jo ikke noget særligt godt udgangspunkt, vil jeg sige.
Vi vil fra Enhedslistens side opfordre til, at de tre partier, der står bag det forslag til vedtagelse, der om lidt bliver vedtaget af Dansk Folkeparti, Venstre og De Konservative, prøver at gå ind i en dialog med oppositionen, om det virkelig skal være sådan, det skal fortsætte i de kommende år, for så ligger trafiksikkerhedsarbejdet i ruiner. Jeg var til møde, som jeg allerede har nævnt det, i Færdselssikkerhedskommissionen i går.
62-punkts-planen, en fornuftig plan, som er en minimumsbetingelse for at kunne holde målsætningen, ligger i ruiner.
Arbejdet i kommissionen går på vigtige områder nærmest baglæns.
Det burde hos medlemmerne af Venstre, De Konservative og Dansk Folkeparti give anledning til selvransagelse og overvejelser om, hvorvidt den politik, som man har tilladt ministeren at føre, skal have lov til at fortsætte uændret.
Vi vil ikke acceptere det fra Enhedslistens side, og vi vil ikke medvirke til at vedtage
det forslag, som de tre borgerlige partier har fremsat.