runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Eva Kjer Hansen (V), 2005-10-12:
Jeg vil gerne give et konkret eksempel som svar på hr. Kamal Qureshis spørgsmål.
Hvis vi ser på en helt almindelig familie, hvor begge ægtefæller arbejder og har mindstelønnen, de har to børn i institution og en boligudgift på 4.300 kr. om måneden, så har sådan en familie et rådighedsbeløb på 13.800 kr. efter boligog institutionsudgifter.
Med loftet betyder det i dette tilfælde, at der så er en forskel på 1.800 kr., en gevinst på 1.800 kr., ved at komme i arbejde.
Og det synes jeg jo ikke er at skabe fattigdom, men et udtryk for at skabe en aktiv socialpolitik, hvor der er et økonomisk incitament til at tage arbejde.
Så er det jo også sådan, at det er blevet mere attraktivt at få et arbejde ved siden af.
Hvis man blot har 5 timers arbejde om ugen, så ophæver det rent faktisk virkningen af loftet.
Kamal Qureshi (SF), 2005-10-12:
Jeg citerer ministeren for, at hun, jeg tror, det var under hr. Ole Sohns spørgsmål, sagde, at der i dag er større forskel på dem, der arbejder, og dem, som er på kontanthjælp.
Det var det, ministeren sagde, at der i dag er større forskel på dem, der arbejder, og dem, som er på kontanthjælp.
Betyder det ikke, at hvis man øger forskellen på dem, der er i arbejde, og dem, der er på kontanthjælp, vil det øge uligheden i samfundet?
Eller vil det mindske uligheden i samfundet?
Altså hvis forskellen på dem, der arbejder, og dem, som er på kontanthjælp, bliver større, betyder det så, at samfundet bliver mere lige eller mere ulige?
Eva Kjer Hansen (V), 2005-10-12:
Jeg skal da gerne understrege over for hr. Villy Søvndal, at der jo ingen uoverensstemmelse er mellem det, statsministeren mener, og det, jeg mener, og det er nok derfor, at hr. Villy Søvndal bemærker det der sammenfald, der er med de holdninger og synspunkter, som jeg giver udtryk for.
Men jeg bliver nødt til at gentage endnu en gang, at jeg synes, det er afgørende, at det økonomisk kan svare sig at komme i beskæftigelse, og jeg begriber simpelt hen ikke, at SF ikke synes, at der skal være en sådan incitamentsstruktur.
Villy Søvndal (SF), 2005-10-12:
Det er et meget enkelt spørgsmål.
Kan ministeren besvare det med ja eller nej?
Eva Kjer Hansen (V), 2005-10-12:
Jeg synes, det er ærgerligt, hvis SF falder over i den gruppe, der synes, at man bare skal overlade folk til passiv forsørgelse og ikke gøre en særlig indsats for at hjælpe dem videre.
Jeg synes, det er ærgerligt, hvis SF's linje er, at man på forhånd skal opgive nogen.
Det siger jeg qua det, at vi jo kan se, at det med den rigtige indsats faktisk lykkes at få en række mennesker ud af den passive forsørgelse og få dem gjort selvforsørgende med alle de positive effekter, det har, og det er det, der er afgørende for regeringen.
Det er derfor, at vi sætter så massivt ind med konkrete tiltag, der kan hjælpe folk ud af den passive forsørgelsessituation.
Det er en forskel, som jeg synes er vigtig, og der kan man også tage et eksempel og lave familieberegninger, der viser, hvor meget ekstra man så får ud af det i forhold til de gamle regler og i forhold til de nye regler.
Jeg synes, at hr. Villy Søvndal skylder at se på, hvad det så er, man har til rådighed, når man er i beskæftigelse.
Og jeg forstår ikke, at man fra SF's side ikke bakker op om, at vi bliver nødt til at se overførselsindkomsterne i relation til, hvad man har ud af det på arbejdsmarkedet.
Ja, det er i hvert fald et lidt andet spørgsmål end det, jeg umiddelbart blev bedt om at svare på, nemlig spørgsmål nr. S 185.
Men jeg skal gerne svare på hr. Villy Søvndals spørgsmål.
Jeg synes, at det, der er brug for i forbindelse med loftet over kontanthjælpen, er, at man giver det tid til at virke.
Og som jeg har været inde på tidligere, er det jo også vigtigt, at man i kommunerne informerer borgerne om, hvad konsekvensen af loftet er, og hvor jeg synes, det er afgørende, at der er en forskel på, hvad man har ud af det, når man er på overførselsindkomst, og hvad man har ud af det, når man er i beskæftigelse.
Derfor synes jeg også, at hr. Villy Søvndal skal interessere sig for, hvad det rent faktisk er, man f.eks. som familie på lavindkomstområdet har ud af det i forhold til dem, der eksempelvis er på kontanthjælp.
Der synes jeg, det er vigtigt, at der er en økonomisk forskel, at der er noget at gøre godt med økonomisk, når man er på arbejdsmarkedet.
Og det er den linje, regeringen har lagt, og den linje, som regeringen vil fortsætte med.
Villy Søvndal (SF), 2005-10-12:
Jeg synes desværre, at ministeren faldt tilbage til sit gamle talepapir fra Statsministeriet nu igen.
Det er jeg sådan set ked af, for det er lidt ærgerligt, at vi ikke har en lidt friere minister, som tør sige lidt mere tekstuafhængigt, hvad hun faktisk mener.
Vil ministeren så ikke erkende det indlysende for enhver anden i det her land, at når man sænker satserne, så har folk færre penge at bruge, og så bliver folk mere fattige?
Kan vi ikke bare få den konstatering fra ministeren, at når det at få folk i arbejde ikke lykkes, så er virkningen, at flere bliver fattige?
»Kan ministeren bekræfte, at øget beskæftigelse og generelt øget velstand ikke blot kan reduceres til øget »statistisk ulighed«, hvis der samtidig har fundet reduktioner af satserne sted, som det er tilfældet med loftet over kontanthjælpen og starthjælpen, og at der derfor er tale om en de facto øget ulighed i det danske samfund de seneste år?«
Eva Kjer Hansen (V), 2005-10-12:
De undersøgelser, vi har set her gennem det seneste år, af mobiliteten hos kontanthjælpsmodtagere viser faktisk, at der er en meget stor mobilitet.
Det er forholdsvis få, der i længere tid bliver hængende i kontanthjælpssystemet.
Der er en meget stor bevægelighed, og det er jo sådan set et positivt tegn, fordi det jo betyder, at folk bare er på vej et andet sted hen og måske også, at nogle af indsatserne lykkes.
Det er jo det, der er afgørende, samtidig med at jeg gerne vil holde fast i, at i Danmark er det den mindste del af befolkningen, der befinder sig i lavindkomstgruppen.
Men som jeg også har understreget i dag, vil vi jo gerne forstærke den her indsats.
Jeg har nævnt de konkrete initiativer, og dem vil jeg umiddelbart tro hr. Villy Søvndal bakker op om, nemlig at vi med mentorordninger, med vikarordninger, med en gældslempelse yderligere kan bidrage til, at nogle af dem, der f.eks. måtte være i kontanthjælpssystemet, får mulighed for at komme i beskæftigelse.
Det er den linje, som jeg vil fortsætte, for det allerbedste, vi kan gøre, er faktisk at sikre, at folk kan blive selvforsørgende.
Det er den allerbedste indsats for at sikre en god hjælp til dem, der har det svært.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Villy Søvndal (SF), 2005-10-12:
Jeg er nu enig med den forrige spørger.
Jeg tror også, at socialministeren er på vej til at glide tilbage.
Socialministeren har nu haft små 14 dage, hvor hun har været tilhænger af lighed.
Som jeg hører socialministeren, er hun på vej tilbage til der, hvor hun var før hin onsdag, nemlig til stort set at fortsætte en argumentation for ulighed.
Jeg vil godt sige til socialministeren, at jeg tror, hun skal passe på.
Hvis statsministeren hører det her i dag og hører, at nu er socialministeren igen på vej tilbage til at støtte ulighed, så kan det blive, tror jeg, meget farligt for socialministeren.
Derfor vil jeg godt spørge endnu en gang, når nu Rådet for Socialt Udsatte klart siger, og nu citerer jeg noget, jeg ikke har citeret før fra side 8 i deres nyligt udkomne rapport, at der er en større risiko for langvarig fattigdom, at den er vokset betydeligt, skal socialministeren så ikke veje sine ord med endnu større omhu, end vi hører i dag?
Eva Kjer Hansen (V), 2005-10-12:
Jeg må jo konstatere, at hr. Morten Homann overhovedet ikke har hørt efter eller måske slet ikke har været til stede under alle de spørgsmål, der har været stillet indtil nu.
Jeg har gjort det meget klart, at regeringen ønsker en linje, hvor det kan betale sig at arbejde, hvor vi har en god fordeling, som sikrer, at vi netop gør en indsats for de svageste, og jeg har nævnt en række konkrete eksempler på, hvilke initiativer vi har taget, og at noget af det afgørende for regeringen er at sætte ind mod den negative sociale arv, fordi det om noget betyder noget, at vi kan sikre, at alle børn og unge får samme muligheder for at gennemføre en uddannelse og få sig en god tilværelse.
Den linje tror jeg efterhånden er fremgået meget klart.
Villy Søvndal (SF), 2005-10-12:
Det forstår jeg sådan set godt, også fordi det efterhånden er gentaget, jeg tror, det her var 19. gang, at det skal kunne betale sig at arbejde.
Jeg har forstået det, og selv gentagelser vil ikke bringe mig til øget forståelse af det.
Spørgsmålet er stadig væk følgende: Når nu den lov har været gældende et år – hr. Kamal Qureshi nævnte i sin fremlæggelse en familie, der har mistet et månedligt rådighedsbeløb, det bliver sat ned fra 5.300 kr. om måneden til 2.800 kr. om måneden, det vil sige, at socialministerens medicin har gjort, at den families rådighedsbeløb er halveret, og den kommer ikke i arbejde, og det kommer de andre familier heller ikke – så savner jeg sådan set bare socialministerens mod til at erkende, at den eneste virkning indtil nu af det her har været, at de familier er blevet fattigere.
Så kan man have andre forestillinger på længere sigt.
Vil ministeren bekræfte det?
Eva Kjer Hansen (V), 2005-10-12:
Jeg skal beklage over for tilhørerne, at det bliver en gentagelse, for jeg fik jo præcis det samme spørgsmål tidligere af hr. Villy Søvndal, som bad mig om at nævne nogle konkrete initiativer, som vi har sat ind med fra regeringens side.
Jeg vil i øvrigt sige, at beskæftigelsesfradrag og skattestop jo også er med til at sikre en hensigtsmæssig struktur i det danske samfund.
Så nævnte jeg meget konkret alle de forskellige indsatser, vi har iværksat over for misbrugere, udsatte børn, psykisk syge og også SU til handicappede og forhøjet SU til forsørgere.
Der er en lang række forskellige initiativer, og jeg vil ikke gentage dem alle sammen her.
Villy Søvndal (SF), 2005-10-12:
Det var lidt ærgerligt, for nu var vi ellers lige ved at komme i gang, men nu syntes jeg, at socialministeren igen faldt tilbage på Statsministeriets talepapir.
Jeg har forstået, for så tungnem er jeg trods alt ikke, at det er ministerens opfattelse, at det skal kunne betale sig at arbejde.
Så næste gang ministeren siger noget, så prøv at stryge den sætning, for nu har vi foreløbig fået den i hvert fald 17 gange.
Det er forstået.
Det er jo rigtigt, at Danmark fortsat er det mest lige samfund.
Et samfund som vores ødelægger man ikke på kun 5 år, det tager længere tid at ændre det, så det er retningen, vi diskuterer.
Men jeg spurgte, hvilke ulighedsbekæmpende skridt regeringen havde taget.
Altså, nu taler vi ikke om den periode, hvor socialministeren gik ind for ulighed, det er ikke den, jeg fokuserer på nu, det er den, efter at socialministeren er nået til den ny erkendelse om at ville bekæmpe ulighed.
Hvilke skridt har regeringen taget og vil regeringen tage for at leve op til regeringens og socialministerens ønske om at bekæmpe uligheden?
Og jeg har forstået, at det skal kunne betale sig at arbejde.
Morten Homann (SF), 2005-10-12:
Nu kan man acceptere ulighed, hvis det er med til at skabe nogle hensigtsmæssige strukturer i samfundet – jeg tror, det var det udtryk, som socialministeren brugte.
Det synes jeg er en ganske anden snak.
Er det socialministerens ønske at bekæmpe ulighed, sådan som hun har sagt i de sidste uger, eller er det, at man godt vil acceptere øget ulighed, hvis det skaber mere hensigtsmæssige strukturer i samfundet?
Er socialministeren i dag mod ulighed eller for ulighed?
Eva Kjer Hansen (V), 2005-10-12:
Jeg synes, vi har taget rigtig mange skridt, og nogle af dem har vi jo også taget i fællesskab.
Der er en lang række initiativer.
Så har vi f.eks. også forhøjet SU for handicappede og for forsørgere.
De økonomisk dårligst stillede folkepensionister har fået supplerende pensionsydelser, krav på tilskud til nødvendige udgifter til briller, tandproteser m.m. Så har vi også gennemført forbedringer for personer med handicap, der er de økonomiske fripladser, som jeg nævnte,
der er puljen til idræt og foreningsdeltagelse for vanskeligt stillede børn.
Der er jo rigtig mange initiativer, som netop er målrettet dem, som økonomisk har det dårligt og svært i samfundet.
Det er simpelt hen denne her regerings linje, at vi ønsker at tage fat på de problemer, der er.
Vi ønsker at give alle en chance.
Villy Søvndal (SF), 2005-10-12:
Må jeg først takke ministeren, fordi hun denne gang udelod sætningen, at det skal kunne betale sig at arbejde.
Kan vi blive enige om, at det nu er forstået?
Så talte ministeren interessant nok, når vi diskuterer ulighed, om en anbringelsesreform og en masse inden for servicelovens områder.
Jeg kan bare ikke forstå, hvad det har at gøre med den diskussion, vi rejser, nemlig om økonomisk ulighed, at vi laver en anbringelsesreform.
Jeg kan godt forstå, det er en fordel for nogle børn, men det er jo en helt anden diskussion.
Derfor viger socialministeren udenom.
Jeg vil så godt igen spørge: Når Rådet for Socialt Udsatte konstaterer, at en række forsørgere er blevet stillet i en meget dårligere økonomisk situation, når Rådet for Socialt Udsatte, som regeringen selv har nedsat, advarer imod at fattiggøre børnefamilier i det omfang, det er sket, er det så helt galt afmarcheret?
Har det intet forstået?
Vil socialministeren give udtryk for, at det er helt misforstået af Rådet for Socialt Udsatte?
Eva Kjer Hansen (V), 2005-10-12:
Jeg synes jo, at jeg med mange af de konkrete eksempler, jeg gav, netop viste, at vi faktisk kerer os om, at der er nogle, der har det dårligt, og har sat ind med målrettede initiativer mod netop de problemer, som hr. Villy Søvndal skitserer, altså f.eks. er økonomiske fripladser i skolefritidsordninger, puljen til idrætsaktiviteter og deltagelse i foreningslivet nyt.
Det er da altså lige præcis målrettet de problemstillinger, som hr. Villy Søvndal rejser.
Jeg synes kun, det er godt, at vi nu får sat fokus på det, for tilsyneladende har hr. Villy Søvndal heller ikke overblik over de rent faktisk mange initiativer, der er sat i værk, både mod de økonomiske problemer, der er, og så sandelig også for at give alle børn og unge en chance, give dem lige muligheder.
Derfor nævnte jeg også anbringelsesreformen, for jeg synes, det er afgørende, at vi gør en bedre indsats på det område, så vi sikrer, at de børn og unge får en chance lige så vel som andre børn og unge i det danske samfund.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-10-12:
Jeg synes, det er så bedrøveligt, når en minister giver udtryk for ikke at kende lovgivningen om beskæftigelsespolitik.
Jeg vil bare have ministeren til at bekræfte, at når vi snakker om, at det skal kunne betale sig at arbejde, så er virkeligheden sådan i dag, at over 100.000 mennesker faktisk går på arbejde hver dag uden at tjene mere, end hvad de kunne få, hvis de var på dagpenge eller kontanthjælp.
Hvorfor gør de det?
Det gør de, fordi det kan betale sig at arbejde, det kan altid betale sig at arbejde.
Hvis folk får tilbudt et arbejde og siger nej tak til det arbejde, så får de udbetalt 0 kr. og 0 øre.
Sådan er reglerne.
Jeg vil bare have ministeren til at bekræfte, at det er virkeligheden, og derfor er al snak om, at begrundelsen for at skære i folks ydelser med kontanthjælpsloft, starthjælp osv., fordi det skal kunne betale sig at arbejde, et argument, der er grebet ud af den blå luft og intet har at gøre med virkeligheden.
Eva Kjer Hansen (V), 2005-10-12:
Jeg kan bekræfte, at der har været en undersøgelse, som viste, jeg tror, det var for 160.000 mennesker, at der er det sådan, at det betyder en forskel på 50 kr. om dagen, om de er på overførselsindkomst eller i beskæftigelse.
Det synes jeg jo om noget understreger, at det er vigtigt at have et loft over kontanthjælpen, fordi – som jeg har sagt mange gange i dag, men som jeg jo af hr. Villy Søvndal har fået forbud mod at sige – det også økonomisk skal kunne svare sig at komme i beskæftigelse.
Der må jeg bare konstatere, at vi har et forskelligt syn på, hvilken struktur det er vigtigt gælder i det danske samfund.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-10-12:
Spørgsmålet om, hvorvidt det kan betale sig at arbejde, afhænger kun af én ting, nemlig om der er arbejde til folk.
Det er det eneste, det afhænger af.
Det synes jeg bare er værd at konstatere i hele denne her debat, fordi man jo fuldstændig grebet ud af den blå luft bruger det som argument for at nedsætte ydelser til folk, således at folk bliver fattigere, sådan som Rådet for Socialt Udsatte har konstateret det.
Når vi kan blive enige om, at der er masser af mennesker, der arbejder for en løn, der i øvrigt er meget ringe, hvor de kunne tjene det samme, hvis de fik kontanthjælp og dagpenge, synes jeg, det er bemærkelsesværdigt, at de faktisk arbejder.
Det er ikke folk, der er dovne, det er et spørgsmål om, at der mangler arbejdspladser.
Konsekvenserne af socialministerens holdning kunne jeg så godt tænke mig at spørge om, for der er jo stadig væk ikke rørt ved dagpengesatserne.
Er det regeringens plan, at vi skal have nedsat dagpengesatserne, eller at vi skal have nedsat kontanthjælpen generelt med det argument, at det skal kunne betale sig at arbejde?
Det er logikken i det, socialministeren siger, og jeg synes lige så godt, man kan melde rent ud med det samme, hvis det er det, der er regeringens politik.
Eva Kjer Hansen (V), 2005-10-12:
Ja, klarere kan det vel ikke siges, at Enhedslistens holdning er, at det måske ikke betyder noget, og at det modsatte gerne må være tilfældet.
Der må jeg bare sige, at der er vi helt uenige.
Sagen er jo, at arbejdsløsheden faktisk er faldet med 25.000 gennem det sidste halvandet år, og vi hører nogle meldinger om, at der er mangel på arbejdskraft forskellige steder.
Det giver jo om noget en god mulighed for, at også nogle af dem, der er på kanten af arbejdsmarkedet, kan komme i beskæftigelse.
Derfor kan jeg helt sikkert sige, at regeringen fortsætter den linje, der er lagt.
Vi synes, det gælder om at give flest muligt en chance for at komme ud på arbejdsmarkedet.
Morten Homann (SF), 2005-10-12:
Jeg vil godt bevæge mig lidt tilbage til hr. Villy Søvndals oprindelige spørgsmål, for det, der jo var interessant, hvis man, som socialministeren de seneste par uger har slået på, ønsker at bekæmpe uligheden, er, hvad det er for nogle konkrete ting, man vil gøre.
Hvis man kigger tilbage på, hvad der er sket i den her regerings tid, så har der jo været utallige eksempler – skattelettelserne, loft over ejendomsværdiskatten, loft over kontanthjælpen, starthjælpen osv. – utallige initiativer, som var med til at øge uligheden.
Det interessante spørgsmål er jo: Hvad er det for nogle ting, som socialministeren og resten af regeringen ønsker at gøre for at mindske uligheden, efter at det er blevet socialministerens politik?
Det kan man jo gøre både i bunden og i toppen.
Vil socialministeren tilsvarende gøre nogen ting, som trækker den modsatte vej, sætte ind i toppen, for så at bekæmpe uligheden i modsætning til de tiltag, som jeg nævnte, der har været med til at øge uligheden i samfundet?
Eva Kjer Hansen (V), 2005-10-12:
Det fremgår jo af forskellige opgørelser over indkomstfordelingen i Danmark, at indkomstforskellene har været svagt stigende siden midten af 1990'erne.
Set over perioden fra 2000 til 2003 har de samlede indkomstforskelle imidlertid været omtrent uændrede, men det gætter jeg på at hr. Villy Søvndal også har sat sig ind i.
Udviklingen kan næsten udelukkende forklares ved udviklingen i kapitalindkomsten og i særdeleshed ved udviklingen i aktieindkomster og ejendomsstigninger.
Når ejendomspriserne stiger, har det en tendens til at øge de målte indkomstforskelle i samfundet, og når ejendomspriserne falder, så er det lige omvendt.
Vi må holde fast i, at der er tale om små bevægelser, og at Danmark fortsat er det land i OECD, hvor de samlede indkomstforskelle er mindst.
Regeringen står nu, som det gerne skulle være fremgået klart, for en aktiv social- og arbejdsmarkedspolitik, som motiverer mennesker til at arbejde og bevæge sig ud af en socialt vanskelig situation, i stedet at fastholde dem på passiv forsørgelse, og vi har sammen med et bredt flertal i Folketinget indført loft over kontanthjælpen, så det sikres, at størrelsen af de sociale ydelser ikke afholder mennesker fra at tage et arbejde.
Før vi lavede ændringerne, fik 60 pct. af kontanthjælpsægteparrene 1.000 kr. mere om måneden ved at få et arbejde i stedet for at hæve kontanthjælp.
I dag får 90 pct. af ægteparrene en gevinst på over 2.000 kr. om måneden ved at skifte kontanthjælpen ud med et arbejde.
Det skal simpelt hen kunne betale sig at arbejde eller tage en uddannelse.
Det giver et velstående samfund og dermed også bedre mulighed for at hjælpe de svageste grupper: udsatte børn, psykisk syge, misbrugere m.fl.
Jytte Andersen (S), 2005-10-13:
Vi har ikke nogen problemer med den del af forslaget.
Det bidrager vi selvfølgelig gerne til, det er et spørgsmål om teknik, om, at lovforslaget skal deles i to dele.
Marion Pedersen (V), 2005-10-13:
Denne lov omhandler to ting.
Første del af forslaget omhandler ATP-satserne, og det er sådan set det, vi skal beskæftige os med.
Det er en forlængelse af de overenskomstforhandlinger, der fandt sted i foråret, hvor der var flere organisationer, der aftalte en bidragsforhøjelse af ATP-satserne.
Men for at det, som de har aftalt, skal kunne træde i kraft, er vi i Folketinget nødt til også at ændre loven.
Da der er tale om, at vi stiller den gruppe af lønmodtagere, der er omfattet af de pågældende overenskomster, bedre, når de engang skal på pension, kan Venstre fuldt og helt støtte op om dette.
Og som sidst foreslår regeringen en yderligere suspension i 2 år, altså for 2006 og 2007.
Den oprindelige ordning blev indført for at dæmpe forbruget og den første suspension for at lette det igen.
Regeringen ser med den økonomi, vi i dag har i Danmark, ingen grund til at stramme op igen, og derfor foreslås så en yderligere forlængelse.
Venstre kan også fuldt og helt bakke op om denne del af forslaget.
Marion Pedersen (V), 2005-10-13:
Jeg vil gerne bede fru Jytte Andersen om at bekræfte, at SP-ordningen ikke er og heller aldrig har været en af grundpillerne i pensionssystemet.
Det er, efter min bedste overbevisning i hvert fald, folkepensionen, arbejdsmarkedspensionen, som flere og flere heldigvis på arbejdsmarkedet får, og så ATP og LD.
Jytte Andersen (S), 2005-10-13:
Det var derfor, vi var så glade for at lave ordningen om i sin tid, og det var derfor, vi var så kede af, at regeringen sammen med Dansk Folkeparti fjernede solidaritetsprincippet.
Marion Pedersen (V), 2005-10-13:
Jeg skal lige høre ordføreren: Jeg synes stadig væk ikke, at det er en af grundpillerne – det er beløbet simpelt hen for lille til – men betyder afvisningen af forslaget så også, at man ikke vil være med til, at de overenskomstforhandlinger, der har fundet sted, hvor man har forhandlet sig frem til, at man skal have højere ATP, så heller ikke kan blive til noget?
Thomas Adelskov (S), 2005-10-13:
Så forstod jeg det rigtigt.
Så forstår jeg det altså rigtigt, nemlig at Dansk Folkeparti mener, at pensionsanliggender er en privat sag, at opsparing til sin egen pension er en privatsag, og at vi ikke, når det gælder pensioner, skal lave en omfordeling og sikre, at de, der har mindst i det her samfund, også får en rimelig levefod og nogle rimelige muligheder, når de når pensionsalderen.
Det synes jeg er ret interessant, og jeg skal love ordføreren, at det vil vi forfølge fremover.