Bodil Kornbek (KD), 2004-11-10:
Da Kristendemokraternes ordfører på området ikke kan være til stede, skal jeg fremføre følgende: Kristendemokraterne er overvejende positivt indstillet over for dette forslag.
Vi har dog visse forbehold.
Vi synes, det er en god idé, at børnene får frisk og indbydende mad i daginstitutionen.
Det er klart, at det er mere indbydende og sundere for børnene at sidde i fællesskab rundt om et bord og spise frisklavet, friskskåret, sund og varieret mad.
Men det er afgørende, at madordningerne ikke bliver så dyre, at nogle forældre vælger dem helt fra.
At spise sammen er med til at skabe fællesskab og samhørighed.
Derfor er det for Kristendemokraterne en forudsætning, at madordningen omfatter alle børn i den enkelte børnehave.
Vi ønsker ikke, at der skal være børn, som er ladt ude af fællesskabet omkring frokosten eller andre måltider i daginstitutionen på grund af prisen.
Det betyder, at vi godt kan støtte forslagets bestemmelse om, at kommunen kan vælge at indføre et maksimum for, hvor meget forældrene skal betale, men at der bør være mulighed for at søge økonomisk støtte, hvis familien har vanskeligt ved at betale for maden i daginstitutionen.
Vi vil under udvalgsarbejdet se nærmere på denne problemstilling.
Vi indførte en lov, hvor vi faktisk lovliggjorde den praksis, mange daginstitutioner allerede havde, nemlig det, at man som forældre kunne sætte sig sammen og blive enige om at få etableret en madordning, men vi fandt jo ud af, at man flere steder måtte lukke de madordninger, fordi de faktisk brugte personale til tilberedningen, og det havde vi jo sagt i den tidligere lov at vi var lidt nervøse for, fordi det kunne gøre, at madordningernes pris blev skruet uhensigtsmæssigt højt op.
Derfor synes jeg, at der var behov for, at vi selvfølgelig gav rammerne for, at man kunne lave nogle gode og fornuftige madordninger.
Men så ender vi med her i Folketinget at have sådan en større, meget principiel diskussion, og det er lige før, der bliver tegnet et billede af den sociale massegrav, vi bare ser vokse, og nu er det ikke længere bare voksne, der ligger dernede, det er små børn, der ligger og spræller, fordi det her simpelt hen vil føre alverdens ulykker med sig.
Til det må jeg så bare sige, at jeg synes, man skyder over målet; jeg synes, man fra visse ordføreres side har lavet et meget fortegnet billede.
Det er jo sådan, at i dag betaler forældrene jo maden til deres børn, det er vi jo forpligtede til; i og med at vi får børn, har vi også ansvaret for dem.
Vi betaler også for, at de går i daginstitution, og så har man selvfølgelig lavet nogle offentlige ordninger, fordi man synes, det er hensigtsmæssigt generelt for samfundet, at der gives tilskud til det.
Men jeg håber, vi kan blive enige om, at i dag betaler man jo kosten til sine børn fuldt ud.
Så er det, jeg mener, at det skal være muligt fra Folketingets side at give kommunerne lov til at sige, at hvis der er nogle forældre, der vil gå sammen og lave en ordning, så skal de have mulighed for det.
Der synes jeg altså, at vi skal passe på, at vi ikke i godhedens tjeneste får det gjort så bureaukratisk, at vi faktisk umuliggør det for forældrebestyrelserne at få lavet de her madordninger, som kan være med til at give et godt socialt islæt i daginstitutionen og få løst det her problem med, at det er meget omstændeligt at smøre en madpakke og gøre den spændende hver dag.
Der er så noget nyt i loven, nemlig at vi nu lader også børn fra 0 til 2 år omfatte af det her forslag.
Det er igen sådan ud fra snusfornuft og praktik, at jeg har ment, at hvorfor skulle vi ikke give mulighed for, at vuggestuer og integrerede institutioner også kunne lave det her.
Der er jo noget paradoksalt i, at de store børn i de integrerede institutioner godt kan være med i en madordning, men de små kan altså ikke.
Og hvis ikke man bor i en kommune, hvor man giver tilskud til, at der er mad til de her børn, så er der ikke andet for end at give et barn på ½ år en madpakke med.
Og det synes jeg ikke er hensigtsmæssigt.
Jeg forstår selvfølgelig godt frygten for, at nogle, der i dag har gode madordninger, lige vil se sit snit til at få dem lukket ned og så kræve en forældrebetalt ordning, men på den anden side må vi også sige, at det jo er rigtig ærgerligt, og det er synd og skam de steder, hvor der ikke er tradition for, at man får mad, og de steder, hvor de altså har besluttet sig for at skære det her væk, at vi skal give meget små børn under 1 år en madpakke med.
Det er altså svært at finde på, hvad der skal i den.
Der mener jeg, at der bør vi have tiltro til, at kommunerne administrerer det her fornuftigt, og selvfølgelig igen, som flere ordførere har været inde på, at forældrebestyrelserne også kan håndtere det her, sådan at alle kan være med.
Da vi sidste gang lavede forslaget, der gjorde det lovligt at lave madordninger, sagde vi jo, at alle ikke behøvede at være omfattet, og det var altså for at undgå, at allergibørn ikke skulle tvinges ind i en ordning, som de ikke kunne drage nytte af.
Det var også, fordi der jo altså er nogle, der – ligesom vi kan høre, at der her er nogle, der har meget principielle holdninger til det – har den meget principielle holdning, at de synes, deres barn skal have en hilsen med hjemmefra, og som gør meget ud af at lave madpakken og synes: Det er den kost, vi spiser, og den skal mit barn også have, og man kan godt lide at lægge små sedler ned i madpakken.
Jamen altså de må jo også have lov til at være uden for en sådan madordning, og det var det, der var argumentet.
Nu får kommunerne så mulighed for at sætte et loft op.
Der er mange socialdemokratisk ledede kommuner, og der kan man jo så beslutte, at man vil sætte et loft for, hvor højt den her forældrebetaling må gå op.
Jeg vil sige, at jeg ikke tror, det er nødvendigt, for det giver sig selv.
Den radikale ordfører har siddet og lavet lidt hovedregning og har regnet ud, at man kan komme op på 500 kr. om måneden bare til den her person, der skal ansættes, og så råvarer oveni.
Altså hvor mange af os, der sidder her med vores gode aflønning fra Folketinget ville, på trods af vi måske har pengene til det, give 1.000 kr. for en madordning?
Der er noget sund fornuft inden i os, der siger: Nej, det er urimeligt, det må vi have ned.
For det første vil vi godt have, at alle skal kunne være med, for det andet vil vi heller ikke være til grin, det er sådan lidt overdoing, det kan vi gøre billigere.
Der må man da stole på, at folk rundtomkring i forældrebestyrelserne er i besiddelse af sund fornuft, og at tingene ikke ryger op på det niveau.
Det vil nok ikke være i en daginstitution med 20 børn, man ansætter en fuldtidsøkonoma, men der kunne man så sige, at en af de pædagoger eller pædagogmedhjælpere, der allerede er ansat, kan bruge 10 timer – 2 timer hver dag – på tilberedning af maden, og så betaler man så for det; at man på en eller anden måde kan finde en mere smidig løsning dér.
Det er jo sådan, det foregår.
Jeg synes i hvert fald, det er ærgerligt, hvis ikke man kan få en god idé til at flyve i kommunerne, hvor det var ideen at det her skulle fungere.
Jeg er meget indstillet på, at vi drøfter spørgsmålet om de 0-2-årige.
Jeg ville selvfølgelig være ked af det, hvis vi skulle pille det fuldstændig ud af forslaget og sige, at der altså ikke kan blive lavet en madordning for dem, for der er altså nogen, der er i en voldsom klemme i dag og må diske op med den her madpakke for de meget små børn, fordi de er så uheldige at bo i en kommune, hvor man har skåret det væk.
Men vi må jo tage en drøftelse af det og se, hvad vi kan finde ud af.
I Socialdemokratiet har man så også et andet ønske – og det ved jeg godt er et socialdemokratisk ønske – men jeg har ikke pengene til det med hensyn til også at skabe friplads for mad, kan man sige, så man kan få tilskud til det.
Nu er der lige indgået et finanslovforlig, og derfor kan jeg jo ikke stå her og love, at det kan vi lave som ændringsforslag.
Så det må jeg afvise, men jeg vil meget gerne gå i dialog om de andre ting, også om vi skal diskutere, at der skal lægges et loft, at man simpelt hen skal tage stilling til fra kommunalbestyrelsens side: Hvad synes vi en madordning må koste her i kommunen?
Det er jeg meget åben over for at vi ser hvor langt vi kan komme med.
Så tak til de partier, der trods alt er åbne over for det og synes, at det her skal være en mulighed i kommunerne.
Og så er der jo nogle, der er fuldstændig afvisende, det var de også, da vi havde behandlingen af et andet forslag, der overhovedet gjorde det muligt, så det var jo selvfølgelig ikke nogen overraskelse.
Men jeg foreslår i hvert fald, at vi tager nogle af de her problemstillinger op i det videre udvalgsarbejde og prøver at se, om vi kan nå hinanden.