Kamal Qureshi (SF), 2004-02-06:
Det her er sådan set et led i en lang række af forslag, der er blevet præsenteret,
som udelukker en større og større del af mennesker, der bor i det danske samfund, fra også at kunne bruge deres demokratiske rettigheder og fra at kunne deltage i det demokratiske fællesskab, som Danmark også er.
Det her er endnu en del af den føljeton.
Det er jo klart, at når man laver indfødsretslovgivningen med det ekstreme højre i det danske Folketing, vil det også bære præg af en ekstrem national indgang og en ekstrem national tilgang.
Det er selvfølgelig noget af det, som også den her lovgivning er et udtryk for.
Der er flere, der har anført det.
Jeg vil også meget gerne anføre det, også for protokollens skyld, for at det i hvert fald bliver noteret ned, at også SF bemærker, at det her er et brud med den sædvanlige tradition, der har været ikke alene i Danmark, men også i en lang række andre europæiske lande, at man som udgangspunkt, som Instituttet for Menneskerettigheder anfører, har ret til statsborgerskab under visse nærmere anførte omstændigheder.
Den grundlæggende opfattelse er beskrevet, og for at korte det ned står der: Det er af betydning for både den enkelte person og den stat, hvori vedkommende bor eller er vokset op, at den pågældende får dennes statsborgerskab,
bl.a. idet det formodes at fremme integration.
Endvidere anfører instituttet, at forslaget er et brud
på den praksis, som gennem mere end 200 år har været ført her i landet, for så vidt angår de unge, der er født og opvokset her, og at det er i disharmoni med udviklingen i synet på enhvers ret til statsborgerskab, såfremt naturalisationspraksis for de her opvoksede unge, der er født i landet eller er kommet hertil som ganske unge, udelukker dem fra dansk statsborgerskab, fordi de ikke opfylder de almindelige naturalisationskrav.
Så der er jo ikke nogen tvivl om, at det her på mange måder er et brud med de europæiske traditioner, men også de danske traditioner.
Så vil jeg yderligere gerne trække noget andet frem.
Det vil sige, at hvis man får en dom, hvor strafferammen er 4 måneder, kan man få frakendt
noget så vigtigt som sit statsborgerskab, bl.a. hvis man forhåner fremmede nationer, står der i bemærkningerne.
Det siger sådan set noget om, hvordan man opfatter grænsen for det.
På den ene side mener man, at statsborgerskab er meget, meget vigtigt, men på den anden side mener man, at en overtrædelse med en strafferamme på 4 måneder skal være tilstrækkeligt til at få et statsborgerskab frakendt.
Herudover vil jeg gerne anføre, som også ministeriet er blevet gjort opmærksom på fra Folketingets side, at det ikke er rimelige parlamentariske arbejdsbetingelser, at vi får
høringssvarene så sent, som vi har fået dem også i den her lovforslagsbehandling
Det giver ikke rimelige vilkår for vores parlamentariske arbejde, at vi ikke har lejlighed til at læse høringssvarene i god tid.
Det andet er, at det er overraskende, at en del af de kritiske organisationer, som tidligere har haft høringsret, nu ikke længere er blandt de høringsberettigede i forhold til det her lovforslag.
Det er reelt set kun Amnesty International og Institut for Menneskerettigheder, der er blandt dem, som eventuelt kunne komme med nogle kritiske bemærkninger til et sådant lovforslag.
En lang række andre ngo'er, frivillige organisationer som DAC og lignende eksisterer ikke længere på listen over høringsberettigede organer, og det synes vi er kritisabelt.