Lene Espersen (KF), 2004-05-12:
Rigsadvokaten siger ganske klart, at der ikke er det fornødne bevismateriale til, at man kan søge den opløst.
Det er jo klart, at det har været en lang proces at gå igennem, og vi kender også alle sammen til det, der ansporede det hele, nemlig hjemmesiden i sin tid og de opfordringer, der stod der.
Det, man må forholde sig til, er jo, at Rigsadvokaten sidder og tænker sig den situation, hvor man må gå til domstolene og skal føre tilstrækkeligt bevis.
Det er der simpelt hen ikke grundlag for.
Derfor synes jeg ikke, det er rigtigt, hvis man giver indtryk af, at åh, måske mangler man lige sådan den ene eller den anden ting, og det var måske ikke så meget, der skulle til for at vælte læsset.
Altså Rigsadvokaten er meget klar i mælet. Derfor tror jeg, at man må se det i øjnene.
Man skal jo også erindre, at under den tidligere regering blev to rockergrupper, Banditos og Hells Angels, undersøgt. Deres medlemmer - langt størstedelen af dem - har mange og lange overtrædelser af straffeloven, og heller ikke her, selv om de har begået mord, trusler, vold, meget, meget grove straffelovsovertrædelser, var der grundlag for at søge de to organisationer opløst ved dom.
Det synes jeg fortæller noget om, at der skal ligge meget klare beviser for, at der er et ulovligt formål.
Det synes jeg faktisk er meget enkelt at forholde sig til, og det kan man simpelt hen ikke bevise på nuværende tidspunkt.
Jeg vil gerne over for fru Elsebeth Gerner Nielsen understrege, at regeringen ser med stor afsky på den her forening, og at vi naturligvis i fremtiden vil være opmærksom på alt, hvad der sker, med henblik på at se, om det vil være relevant for Rigsadvokaten på et senere tidspunkt at optage sagen, når der kommer informationer og materiale, som er relevant i forhold til en opløsning.
Jeg vil da indlede med at sige til hr. Naser Khader, at jeg
som justitsminister, men på hele regeringens vegne, bestemt deler det helt grundlæggende synspunkt, at det menneskesyn og den intolerance, som en forening som Hizb-ut-Tahrir står for, er fuldstændig uacceptabel og er noget, man må forholde sig til i et samfund som det danske, der er åbent og demokratisk.
Jeg tror på det helt overordnede plan, at der ikke er nogen tvivl om, at vi har at gøre med en forening, som vi skal finde en måde at håndtere på og bekæmpe på med de midler, der er til rådighed i et samfund som det danske og inden for grundlovens rammer.
Det første spørgsmål, som hr. Naser Khader stiller, berører en konkret udtalelse, og jeg vil godt sige indledningsvis, at jeg af principielle grunde ikke kan tage stilling til, hvorvidt fremsættelsen af konkrete udtalelser indebærer, at der skal rejses en straffesag mod vedkommende.
Det er noget, politi og anklagemyndighed må tage stilling til.
ikke mindst hvis det viser sig, at det, der har været fremme i pressen om, at man hverver medlemmer på skoler ved hjælp af trusler om vold osv., er rigtigt.
Det er særlig bekymrende.
Jeg skal oplyse, at politiet er i færd med at undersøge, om der er begået noget strafbart i sagerne om, hvorvidt man hverver medlemmer på skolerne ved hjælp af trusler.
Skulle det vise sig at være tilfældet, vil de pågældende enkeltpersoner naturligvis blive retsforfulgt.
Når det gælder forholdet til grundlovens § 78, er det væsentligt at holde sig for øje, at Rigsadvokaten for ganske nylig har foretaget en meget grundig undersøgelse af, om der er grundlag for at søge Hizb-ut-Tahrir forbudt ved dom. Svaret var efter Rigsadvokatens opfattelse nej.
Det skyldes ud fra Rigsadvokatens samlede konklusion, at der ikke på baggrund af de gennemførte undersøgelser dengang var det fornødne bevis for, at betingelserne for opløsning af foreningen var opfyldt.
Men jeg vil gerne her til slut tilkendegive, at såfremt det viser sig, at medlemmer af Hizb-ut-Tahrir har begået strafbare forhold, f.eks. i forbindelse med den angivelige hvervning af skolebørn, vil det kunne blive aktuelt at tage spørgsmålet om en eventuel opløsning af foreningen op på ny.
Hvis vi nu sagde, at jeg som justitsminister havde et horn i siden på hr. Naser Khader - nu holder jeg meget af hr. Naser Khader - og ikke rigtig brød mig om hr. Naser Khader og hans udtalelser, han har måske sagt noget om lyshårede nordjyder, som jeg ikke synes var særlig heldigt, så svarer den nuværende situation, som fru Elsebeth Gerner Nielsen stiller spørgsmål om, til, at jeg bad anklagemyndigheden om at rejse en straffesag imod hr. Naser Khader for racistiske udtalelser.
Folk ville grine af mig ved domstolene, hvis jeg kom løbende med en spøgefuld bemærkning sagt af en kollega i en sen aftentime.
Det ville være rent magtmisbrug fra min side.
Sagen er jo den, at for at en justitsminister skal bede anklagemyndigheden om at gå til domstolene med en sag, så skal man være overbevist om, at det er en sag, som kan vindes ved domstolene.
Der skal i hvert fald være klare indikationer af, at det går i den retning.
I den her sag er vi jo desværre i den meget oplyste
situation, at Rigsadvokaten siger, at der ingen - ingen - begrundelse er for at tage en sådan sag til domstolene.
Der er altså simpelt hen ikke den nødvendige dokumentation for at kunne rejse en sag, siger Rigsadvokaten efter at have været det igennem.
Det er jo en meget god beskyttelse af os alle sammen, at en justitsminister ikke kan gøre den slags ting uden at overtræde lovgivningen, og jeg vil sige, at i et retssamfund må man jo også forvente, at vi stiller krav til anklagemyndigheden om trods alt at have et vist bevismæssigt grundlag, før vi kræver en sag forelagt domstolene.
Så jeg synes faktisk, det er meget enkelt.
Jeg ved godt, at jeg har overtrådt min taletid, men jeg vil sige til fru Elsebeth Gerner Nielsen, at den debat, vi havde i sidste uge om Pædofilgruppen, foranledigede et ønske fra flere medlemmer i Folketingssalen om, at vi gennemgik juraen i denne her sag i form af en redegørelse, og det er vi indstillet på, så det bliver klarere for alle. Hermed sluttede spørgsmålet.