Lene Espersen (KF), 2003-01-30:
Først til hr. Christian H. Hansen.
For så vidt angår spørgsmålet om autorisationerne, så sagde jeg faktisk allerede i mit første indlæg - og jeg redegjorde også meget grundigt for reglerne - at direktoratet endnu ikke har benyttet sig af muligheden for at tilbagekalde autorisationer til dyretransporter, fordi man ikke har haft det fornødne grundlag herfor. Det er jo det, der er hele pointen i den diskussion, vi har haft om den sidste pind.
Er det, fordi reglerne er for dårlige, eller er det, fordi håndhævelsen ikke fungerer godt nok i praksis?
Og der er min klare holdning den, at reglerne er ganske udmærkede.
Mulighederne for at tilbagekalde autorisation er til stede, men det kræver, at hvis politiet under en kontrol opdager, at der er en person, der har overtrådt reglerne, som ikke har en ruteplan, eller hvad det ellers er, så er det væsentligt, at Fødevaredirektoratet naturligvis får besked umiddelbart efter, så man kan sikre sig, at autorisationen kan tilbagekaldes.
Det er derfor, vi har lagt så megen vægt på håndhævelsen af reglerne i vores vedtagelse i forhold til at lægge op til ændring af et regelsæt, der sådan set er ganske udmærket, men som bare skal benyttes.
Omkring den videre proces er jeg absolut indstillet på at diskutere det her med de partier, der står bag vedtagelsen.
Det kan være i form af et samråd i udvalget, eller hvad man ellers måtte ønske.
Det må vi tale videre om, og det kan vi jo gøre uformelt.
Der er ingen grund til at gøre tingene mere komplicerede.
Men selvfølgelig er jeg interesseret i det. Det er jo væsentligt, at I føler, at jeres ønsker bliver hørt. Til hr. Keld Albrechtsen vil jeg sige: Jeg tror, at der ligger mange gode intentioner både bag den her vedtagelse og beretningen.
Jeg læste bare op fra beretningen, hvad der præcis står om pålæsning fra samlesteder.
Og det er det, der er givet hjemmel til nu i det nye forslag til dyreværnslovgivning, hvor vi jo desværre ikke har haft hjemmel.
Jeg er enig i, at selvfølgelig skal det koste noget.
Og det, vi åbner op for nu, er, at man så kan tage betaling for, at der står en dyrlæge og sikrer sig, at dyrene er velfungerende, har det godt, inden de bliver læsset på igen.
Derudover bliver der jo så også indført brugerbetaling
for den efterkontrol af ruteplanerne, der skal ske efterfølgende.
Så jeg føler, at jeg med det forslag, som er fremsat på dyreværnsområdet, lever op til det, der står i beretningen.
Men det er da fuldt ud politisk legitimt at sige: Jamen vi vil sådan set også nogle flere ting.
Så kan vi diskutere dem, og hvordan præmisserne skal være for dem.
Men jeg vil ikke anklages for ikke at efterleve beretningen, for det mener jeg, jeg gør med ændringen af dyreværnsloven på det område. Hr. Keld Albrechtsen havde også nogle polemiske betragtninger om, at der ikke sker noget.
Jeg vil sige, at hvis hr. Keld Albrechtsen får en stille stund på vej til Brabrand en dag, kan hr. Keld Albrechtsen jo læse min tale. Jeg tror, jeg nævnte 10 nye initiativer, der er sket her i løbet af 2002.
Jeg vil bare ikke helt have det siddende på mig, at der slet ikke er sket noget.
At man er utålmodig i Folketinget, kan jeg godt forstå.
Til hr. Frank Jensen vil jeg sige omkring straffebestemmelserne, at jeg tror, en af misforståelserne er, at man kan straffes med 4 måneder for overtrædelse af bekendtgørelsen.
Det kan enten ske med bøde eller med 4 måneders fængsel, hvis ikke bøden betales.
Men derudover kan man også sagtens tiltales for at overtræde dyreværnslovgivningen.
Så der er sådan set to måder at ramme den samme person, der overtræder lovgivningen, på.
Jeg håber, det har præciseret det en smule.
Der har i den senere tid været en del omtale af produktion af hunde- og katteskind i nogle østasiatiske lande.
Bl.a. har tv vist nogle meget forfærdelige billeder af hunde og katte, som på en ufattelig grusom måde er blevet aflivet med henblik på pelsning.
Jeg vil godt sige, at jeg synes, det er utrolig flot, at mange borgere, når det drejer sig om en sådan sag, hvor det ikke drejer sig om deres eget liv og lykke, men om nogle helt generelle moralske og etiske principper, simpelt hen ikke vil finde sig i det, og i det her tilfælde gør et kæmpemæssigt stykke arbejde i form af en underskriftsindsamling for at markere deres afsky, men også for at markere behovet for, at der skulle tages en politisk stilling.
Det er klart, at jeg som minister for dyrevelfærd på det skarpeste tager afstand fra en så grusom behandling af dyr, ligesom produktionen af pels fra hunde og katte efter min mening i øvrigt også rejser nogle meget væsentlige principielle dyreetiske spørgsmål.
Jeg føler det i den forbindelse også stødende, at mange forbrugere skal leve med risikoen for, at de uforvarende kommer til at støtte den her uacceptable produktion af hunde- og katteskind.
Jeg mener derfor også, at vi må gøre, hvad vi kan for at forhindre, at produkterne overhovedet afsættes på det danske marked.
Som jeg tidligere har nævnt i besvarelsen af et folketingsspørgsmål, og det folketingsspørgsmål er også medtaget som bilag til beslutningsforslaget, er det ikke umiddelbart muligt at vurdere, om et hunde- eller katteskind er blevet produceret under dyreværnsmæssigt forsvarlige forhold.
Hvis et egentligt forbud skal kunne håndhæves, må det derfor omfatte produkter af hunde- og katteskind generelt. Med andre ord, vi kan jo ikke ved at lave dyreværnsmæssige regler overhovedet have en sikkerhed for kontrolmæssigt at styre, hvad der foregår i Fjernøsten.
Derfor er den eneste måde, hvorpå vi kan få sat en stopper for det her, at gennemføre et generelt forbud.
Der er for mig at se ingen tvivl om, at det ville være langt at foretrække, hvis et forbud mod import af hunde- og katteskind kom til at omfatte hele Den Europæiske Union.
Det er bl.a. også derfor, jeg allerede i august sidste år tog initiativ til at rette henvendelse til Kommissionen om det spørgsmål.
Kommissionen er blevet bedt om at oplyse, om man overvejer initiativer til at gennemføre et fælleseuropæisk forbud mod produkter af skind og pelse fra hunde og katte.
Kommissionen er også blevet bedt om at oplyse, om der har været noget EU-retligt til hinder for, at vi eventuelt fra dansk side gennemfører et rent nationalt forbud.
Vi har endnu ikke fået officielt svar på vores henvendelse, men Kommissionen har i anden forbindelse givet udtryk for, at der principielt ikke er noget i vejen for, at medlemsstaterne inden for rammerne af Traktaten gennemfører et nationalt forbud mod hunde- og katteskind. Jeg er stadig væk af den opfattelse, at et forbud, som omfatter hele EU, vil være at foretrække, men med de foreløbige meldinger, vi har fået - og det synes jeg, jeg vil orientere om i dag - synes der altså ikke umiddelbart at være udsigt til et EU-forbud.
Derfor mener jeg naturligvis også, at der snarest bør gennemføres et dansk forbud mod handel med og import af skind og pelse fra hunde og katte samt produkter heraf.
Det er naturligvis afgørende, at et sådant forbud kan gennemføres inden for rammerne af Danmarks internationale forpligtelser, her tænker jeg især på EU og WTO, og jeg har derfor nu meddelt Kommissionen min hensigt, og jeg har bedt Kommissionen om eventuelle bemærkninger hertil.
Jeg agter i givet fald at fremsætte et lovforslag for Folketinget så hurtigt som overhovedet muligt og forhåbentlig i denne folketingssamling.
Det er klart, at der i den forbindelse vil opstå en række mere tekniske spørgsmål, bl.a. om afgrænsning af et forbud.
Et lovforslag vil også skulle igennem en notifikationsprocedure efter reglerne i EU's såkaldte
informationsproceduredirektiv
Det er også klart, at et rent nationalt forbud rejser nogle problemstillinger i relation til håndhævelsen.
Jeg mener dog ikke, at disse problemstillinger, uanset hvor relevante de er, skulle stå i vejen for, at vi får sikret, at handel med og import af hunde- og katteskind er ulovligt og kan straffes. I bemærkningerne til beslutningsforslaget er det anført, at nogle af de østasiatiske lande importerer dyr fra kenneler i Europa, herunder må man næsten forstå Danmark.
Jeg kan hertil blot sige, at jeg ikke er bekendt med, at der skulle finde en sådan eksport fra Danmark sted.
Hvis det måtte vise sig, at der rent faktisk sker en sådan eksport af levende hunde og katte til pelsproduktion i Fjernøsten,
er jeg naturligvis indstillet på at se nærmere på det spørgsmål.
Endelig er der i bemærkningerne til beslutningsforslaget nævnt, at hunde- og katteskind skulle sælges på det danske marked under falsk varebetegnelse for at vildlede forbrugerne.
Spørgsmål om vildledning af forbrugerne hører under Økonomi- og Erhvervsministerens område.
Og for så vidt angår dette aspekt, udtaler jeg mig derfor på hans vegne.
Ifølge markedsføringslovens § 2, stk. 1, må der »ikke anvendes urigtige, vildledende eller urimeligt mangelfulde angivelser, som er egnet til at påvirke efterspørgsel eller udbud af varer«.
Salg af skind og pelse fra hunde og katte under vildledende betegnelser er altså efter omstændighederne i strid med markedsføringsloven. Bødeniveauet for overtrædelse af markedsføringslovens vildledningsforbud er ganske højt.
Således er der flere gange inden for de sidste år blevet idømt millionbøder for overtrædelse af vildledningsforbuddet.
Ved fastlæggelsen af bøden har domstolene nemlig taget højde for den fortjeneste, som virksomheden har forventet at opnå ved vildledningen.
Hos Forbrugerombudsmanden, som fører tilsyn med overholdelse af markedsføringsloven, har man ikke kendskab til tilfælde, hvor skind og pelse er blevet solgt under vildledende betegnelser.
Man har heller ikke modtaget nogen klager over sådanne overtrædelser af markedsføringslovens forbud om vildledning.
Men der er altså allerede i dag mulighed for, at Forbrugerombudsmanden kan gribe ind, hvis det skulle vise sig, at der er et generelt problem.
Og er der tale om strafbar vildledning, vil Forbrugerombudsmanden bede politiet om at efterforske sagen med henblik på eventuel tiltalerejsning. Jeg vil godt til sidst vende tilbage til det helt væsentlige.
Jeg agter under forudsætning af, at det kan lade sig gøre inden for rammerne af vores internationale forpligtelse, snarest muligt at fremsætte et lovforslag om forbud mod handel med og import af skind og pelse fra hunde og katte samt produkter heraf, og det gør jeg simpelt hen i konsekvens af, at EU desværre ikke handler i denne her sag.
Jeg har ikke opgivet at få overbevist de ansvarlige kommissærer om, at hvis det ligger uden for Traktaten, så må man finde andre veje til at arbejde videre med sagen
, men indtil da, mener jeg, det er på sin plads, at vi gennemfører et nationalt forbud.
Jeg takker derfor også hr. Christian H. Hansen for, at vi i dag har mulighed for at diskutere det her spørgsmål i form af det her beslutningsforslag, så man også får en afklaring af, hvordan Folketingets partier stiller sig til det her spørgsmål.