runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Aage Frandsen (SF), 2004-12-10:
Det, vi skal forholde os til nu, er jo det stillede ændringsforslag, og jeg undrer mig over, at regeringspartierne og Dansk Folkeparti ikke støtter det.
Hvad er grunden til, at det skal være muligt for økonomiske interessegrupper at reklamere?
Hvad er grunden til, at der skal være den mulighed?
I stedet for, at vi skal argumentere for, hvorfor muligheden ikke skal være til stede – hvad vi godt kan, og det gjorde fru Mette Frederiksen jo også – synes jeg egentlig, det ville være lidt interessant at få dem, der stemmer imod ændringsforslaget – det kan være ministeren, eller det kan være Venstres glimrende medieordfører, hr. Jens Rohde, og det må da friste hr. Jens Rohde – til at komme herop og forklare, hvorfor det skal være muligt, og hvilke interesser man er interesseret i at fremme.
Man kan jo selvfølgelig sige, at det kan være, det er i strid med nogle menneskerettigheder og sådan noget.
Jamen lad os dog så finde ud af det.
Jeg har i hvert fald ikke oplevet, at regeringen tidligere har været så opmærksom på menneskerettighederne, at den i den grad har villet holde sig tilbage for alt, som eventuelt kunne være i strid med menneskerettighederne, så jeg synes, det ville klæde hr. Jens Rohde eller ministeren at gå herop og forklare Folketinget, hvorfor det er så vigtigt, at økonomiske interessegrupper skal have mulighed for at reklamere, og hvorfor man derfor ikke kan støtte ændringsforslaget om, at den mulighed ikke skal være til stede.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2004-12-10:
I Det Radikale Venstre er vi af den opfattelse, at lovforslaget fortjener en ekstra tur i udvalget, og vi skal derfor bede om, at det kommer tilbage til Kulturudvalget.
Ole Vagn Christensen (S), 2004-12-10:
Der er jo ikke nogen, der kan være tjent med, at man kommer i den situation, at fordi man har været ansat i et stort firma, hvor der er alle kategorier af varer, så kan man overhovedet ikke finde et job nogen steder, fordi det store firma siger, at de holder sig til, at de har ret til at have de her klausuler.
Derfor ville det tjene ministeren, hvis han ville sige, at nu må vi have partierne indkaldt, vi må have det her problem løst.
Bent Bøgsted (DF), 2004-12-10:
Jeg betragter det nu ikke som et spørgsmål til mig, jeg betragter det nærmest, som om det var en lille ordførertale fra fru Ida Jørgensen.
Ida Jørgensen (RV), 2004-12-10:
Hvis det var muligt at klare det med kunde- og konkurrenceklausuler ved at få dem til at virke med en informationskampagne, så ville Det Radikale Venstre gå ind for det.
Hvis det var muligt at gå ind og ordne forholdene for de timelønnede, som jo ingen beskyttelse har i dag, ville Det Radikale Venstre ikke gå ind og stille ændringsforslag, så ville vi acceptere, at man ophævede revisionsbestemmelserne.
Hvis det var sådan, at virksomhederne ikke kunne bruge kunde- og konkurrenceklausuler som et pressionsmiddel mod deres medarbejdere til simpelt hen at sørge for, at de bliver på virksomheden – de virker som en form for protektionisme for virksomhederne, så de kan beholde medarbejderne – hvis man kunne gå ind og modvirke det med en informationskampagne, så ville Det Radikale Venstre acceptere det, og vi ville synes, det var godt.
Bent Bøgsted (DF), 2004-12-10:
Jamen det er, fordi hr. Ole Sohn ikke hører efter, hvad jeg siger.
Jeg sagde jo, at vi stemmer imod ændringsforslaget.
Vi er for loven, men vi er imod det misbrug, der sker med konkurrenceog kundeklausuler, og det er det, vi skal kigge på.
For der sker misbrug, det kan hr. Ole Sohn jo lige så godt indrømme.
Der sker jo et stort misbrug.
Der er en forkert opfattelse af, hvordan den fungerer.
Det kan man lige så godt erkende, for det er fakta.
Forholdene er sådan.
Ole Sohn (SF), 2004-12-10:
Jeg vil starte med at takke for de forhandlinger, vi har haft i forligskredsen, om at få løst en række af de uligheder, der er i forholdet imellem fleksydelsespersoner og folk, der går på efterløn, og for at vi har fået skabt en vis parallelitet på en række områder.
Hr. Bjarne Laustsen har nævnt nogle uløste udeståender, og dem formoder jeg at vi finder en løsning på her umiddelbart efter nytår.
Når jeg tager ordet, er det, fordi hr. Bjarne Laustsen nævner et punkt, hvor der ifølge Socialdemokratiet er en fortsat ulighed, og der ved jeg, at regeringen har en anden opfattelse af, hvorvidt det er rimeligt, at fleksydelsespersoner betaler i 30 år, i modsætning til efterlønspersoner, som betaler i 25 år.
Eftersom vi har et forlig, forstår og anerkender jeg også, at Socialdemokraterne ikke stiller et ændringsforslag, men det stiller så til gengæld større krav til regeringen.
Det stiller det krav til regeringen, at den sikrer sig, at vi ender med at have en fælles forståelse af, om der er parallelitet eller ej.
Kl. 9.20
Idet Socialdemokratiet har den opfattelse, at der fortsat er en ulighed, mener jeg, at det, der skal ske nu, er, at vi får løst de problemer i forbindelse med forslaget, og det er helt fair, men jeg vil anbefale beskæftigelsesministeren at indkalde til et nyt møde i forligskredsen, sådan at vi får afdækket fuldstændigt, hvorvidt der er tale om en politisk uenighed, eller hvorvidt der er tale om en uenighed, der kan bygges bro over, sådan at vi kan få løst den divergens, der er.
Hermed sluttede forhandlingen.
Afstemning
Ændringsforslagene nr. 1-4 vedtoges uden afstemning.
Lovforslaget overgik derefter til tredje behandling.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-12-10:
Jeg synes, jeg er nødt til at bede om ordet nu, fordi jeg har fulgt debatten og ærlig talt ikke forstår, hvorfor ministeren ikke tager ordet.
Jeg synes, der blev rejst et meget relevant spørgsmål af fru Mette Frederiksen, også på baggrund af artiklen i B.T. i dag, som jo faktisk viser, at statsministeren er ude i en skandale – ja, det gør den!
Det kan hr. Rohde godt sidde og grine af, men det er faktisk noget temmelig alvorligt, og derfor synes jeg, at det mindste, ministeren skylder Folketinget og befolkningen, er at komme herop og svare på det spørgsmål, der er stillet.
Bjarne Laustsen (S), 2004-12-10:
Da vores ordfører, hr. Jan Petersen, ikke kan være til stede, skal jeg fremføre nogle synspunkter på Socialdemokratiets vegne.
Vi har med hensyn til både konkurrenceklausuler, de andre klausuler og nogle nye klausuler, der hedder medarbejderklausuler, set, at man har valgt at lave dem på nogle områder, der slet, slet ikke berettiger til det.
Vi udelukker ikke i Socialdemokratiet, at der kan være nogle områder, hvor folk har fået en uddannelse eller nogle kompetencer betalt af arbejdsgiveren, der så gør, at arbejdsgiveren ønsker at knytte den pågældende person til firmaet og ikke ønsker, at den person kan tage de kompetencer med over til en konkurrerende virksomhed.
Det er sådan set det, konkurrenceklausulen handler om dybest set, men det har aldrig været meningen, at den skulle bredes ud til ganske almindelige lønmodtagere.
Derfor kan vi også støtte det radikale ændringsforslag, som ligger her.
Under udvalgsarbejdet har vi også haft forslag fremme, og vi har stillet spørgsmål til ministeren.
Jeg håber da også, at ministeren vil svare i den her sag, for f.eks. siger danske sælgere, at man sagtens kan nøjes med markedsføringsloven.
Man behøver slet ikke at have de her kunde- og konkurrenceklausuler.
Det er sådan set fuldstændig vanvittigt, at vi blander os i det fra lovgivningsmagtens side.
Man har kigget på, hvordan og hvorledes reglerne er i de andre nordiske lande, og der klarer man sig fint uden den her lovgivning, så det kunne da være interessant, om ministeren ville fortælle lidt om, hvorfor det strengt taget er nødvendigt, at vi har sådan nogle regler her.
De betyder jo, at vi får en mindre fleksibilitet for en lang række lønmodtagere.
De hæmmer mobiliteten, fordi folk ikke kan skifte job,
og at folk hurtigt kan skifte job, er da noget, vi sætter pris på i Danmark og i forbindelse med den danske aftalemodel.
Det her betyder, at der er nogle situationer, hvor folk kommer til at gå unødig lang tid på understøttelse, fordi der er en karensperiode, inden man kan tage arbejde hos en anden arbejdsgiver inden for den samme branche.
Jeg synes, det er sådan nogle barrierer, som regeringen skulle være med til at fjerne, for folk har da bedre af at være i arbejde frem for at gå på understøttelse, fordi en anden arbejdsgiver ikke vil have, at man kan tage arbejde hos en konkurrerende virksomhed.
Nu har vi set fjernsynsudsendelser og alt muligt andet om, hvilke forhold der er, når man skal sælge dametøj og al den slags ting, og det er da spørgsmålet, om vi herinde i Folketinget skal forhindre folk i at komme over i et andet arbejdsforhold, når de har sagt deres job op og har fundet et andet job.
Jeg synes, det her har taget overhånd.
Vi kan støtte det radikale ændringsforslag, og jeg håber, regeringen lytter meget til de henvendelser, vi også har fået i sagen fra organisationerne, fra de folk, der ved, hvor skoen trykker.
Hvis regeringen har lyttet i den her sag, lytter den også til det radikale ændringsforslag, som vi kan støtte.
Kl. 9.30
Bent Bøgsted (DF), 2004-12-10:
I den her sag om konkurrenceklausuler har vi kunnet se, at der har været en hel del misvisende information om, hvordan konkurrenceklausulerne bliver brugt.
Vi har set medarbejdere og arbejdsgivere rundtomkring, der har en forkert opfattelse af, hvad konkurrence- og kundeklausuler er.
Og vi har kunnet se, at de bliver misbrugt.
Vi har set en tv-udsendelse, hvor der reelt kun var én, der var underlagt konkurrence- og kundeklausulerne.
Vi har haft deputationer inde, hvor der har været forskellige opfattelser blandt dem, der har været inde.
LO ønsker faktisk, at lønmodtagerne også skal ind under konkurrence- og kundeklausulerne.
Og derfor skal vi have information og vejledning ud.
Vi skal have stoppet det misbrug af den her konkurrence- og kundeklausullov.
Det kan ikke være rimeligt, at der er arbejdsgivere, der underlægger lønmodtagere en konkurrence- og kundeklausul, hvor virksomheden ikke er berettiget til at bruge den.
Og det kan heller ikke være rigtigt, at lønmodtagere fejlagtigt tror, at de skal skrive under på den slags aftaler.
Derfor er det vigtigt, at vi får en ordentlig, tilbundsgående informations- og vejledningsindsats.
Og når vi så kommer i gang med det her i det nye år, kan vi efter et stykke tid bedømme, hvordan vi så skal tackle situationen.
I den forbindelse har jeg en aftale med ministeren om, at vi sætter os ned og vurderer, hvordan vi skal starte det her, og hvordan vi skal tackle vejlednings- og informationskampagnen, så vi kommer det misbrug til livs, som foregår.
På den baggrund kan Dansk Folkeparti heller ikke stemme for ændringsforslaget.
Vi stemmer for lovforslaget ved tredje behandling, men vi har en skriftlig aftale med ministeren om, at vi tager det op efter nytår og ser på, hvordan vi kan komme misbruget til livs.
Bjarne Laustsen (S), 2004-12-10:
Jeg synes, at hr. Bent Bøgsted forsøger at sige de rigtige ting, og han har et socialdemokratisk islæt, det er der slet ingen tvivl om.
Det kommer bare ikke til udtryk, når vi skal til at stemme om det om lidt, og det synes jeg er et stort problem.
Dansk Folkeparti skal da ikke have lov at slippe af sted med, at man har de rigtige holdninger og de rigtige synspunkter, men så alligevel sådan lige på falderebet, i ellevte time, vil man da godt lige støtte regeringen her.
Jeg synes simpelt hen, det er for dårligt af Dansk Folkeparti, at man ikke tager sig sammen og er konsekvent.
Vi behandler nu L 40 og den revisionsbestemmelse, og derfor er muligheden der for, at vi tager den her sag op i dag og får gjort noget ved det.
Derfor er spørgsmålet til hr. Bent Bøgsted, om ikke man vil være konsekvent i både ord og handling.
Bent Bøgsted (DF), 2004-12-10:
Der er jo et stort misbrug her; der er en forkert opfattelse af, hvordan den fungerer.
Og det er det, vi skal til livs.
Til trøst for hr. Bjarne Laustsen kan jeg sige, at jeg aldrig har stemt socialdemokratisk.
Bjarne Laustsen (S), 2004-12-10:
Nu er det jo hemmelige afstemninger, vi har, men jeg lyttede mig frem til, at det, som hr. Bent Bøgsted sagde, var nøjagtig det samme som det, Socialdemokratiet gerne vil, og derfor fik hr. Bent Bøgsted også den kompliment.
Den vil jeg gerne give igen, hvis der er handling bag ordene.
Når hr. Bent Bøgsted har en skriftlig aftale, endda med ministeren, om, at man skal kigge på det her og komme uvæsenet til livs, så vil jeg sige, at det da sagtens kan vente over nytårsdagene, og så tager vi fat på det igen i udvalget.
Vi er kampklare til at løse det her problem, som hr. Bent Bøgsted også er enig i er et stort problem.
Derfor skal tilsagnet da være i dag, at vi tager det tilbage og kigger på det her, for der er åbenbart behov for flere drøftelser i udvalget om den her sag.
Det synes vi ville være en rigtig god idé.
Det tror jeg der er rigtig mange ude i samfundet der vil blive glade for.
Tak for tilsagnet, vil jeg sige til hr. Bent Bøgsted.
Bent Bøgsted (DF), 2004-12-10:
Jeg synes da, det er dejligt at høre, at hr. Bjarne Laustsen er enig med mig i, at det, som jeg siger, er det, som hr. Bjarne Laustsen gerne vil.
Så jeg går da ud fra, at hr. Bjarne Laustsen bakker op om de tiltag, som jeg har nævnt heroppefra.
Ole Sohn (SF), 2004-12-10:
Jeg vil sige til hr. Bent Bøgsted, at nu bliver forvirringen altså komplet.
Dansk Folkeparti stod her på talerstolen og kritiserede lovforslaget, med rette.
Der er ingen formildende omstændigheder ved at gennemføre lovforslaget, og alligevel vil man stemme imod ændringsforslaget, men man vil i øvrigt stemme for lovforslaget.
Så kan man da ikke sige til hr. Bjarne Laustsen, at Dansk Folkeparti er glad for, at Socialdemokraterne støtter de tiltag, som Dansk Folkeparti tager.
Jeg har ikke forstået det sådan, at Socialdemokraterne stemmer imod ændringsforslaget og for lovforslaget, tværtimod.
Men jeg mener, at den her lov intet hastværk har, og da der er konstateret et flertal i Folketinget imod loven, vil jeg bede om, at sagen bliver trukket tilbage til fornyet udvalgsbehandling.
Bent Bøgsted (DF), 2004-12-10:
Jeg skal blot sige til hr. Ole Sohn, at jeg opfattede det, som hr. Bjarne Laustsen sagde om, at vi var enige om det, på den måde, at det drejede sig om det, jeg sagde om, at det skulle foregå efter nytår.
Det var ikke loven som sådan, hr. Bjarne Laustsen var enig i, det var ikke det, han sagde.
Det drejede sig om informations- og vejledningskampagnen, som der skulle ses på.
Når vi så har bedømt, hvor vidt vi kommer med det, så har jeg også en aftale med ministeren om, at vi så tager loven op og ser på, om den så skal ændres til den tid.
For hvis vi kan få loven til at fungere, sådan som det oprindelig var meningen med den, så er det jo ikke givet, at det er nødvendigt at lave den om.
Vi hørte bl.a. fra LO’s Tine Aurvig-Huggenberger, at hun egentlig ønskede, at hendes medlemmer skulle underlægges konkurrence- og kundeklausuler.
Det er også en anden vinkel på det.
Ole Sohn (SF), 2004-12-10:
Jamen det er jo nu engang sådan, at den her forsamling er sat i verden for at lovgive.
Og nu har vi fået et lovforslag fra regeringen, som Dansk Folkeparti er imod, som oppositionen er imod, som der er et konstateret flertal imod, og så har Dansk Folkeparti lavet en aftale med regeringen, hvor man siger: Vi er godt nok imod det, men hvis I vil give os et stykke papir på, at vi kigger på det en gang til efterfølgende, så støtter vi jer i at få lovforslaget igennem.
Sådan kan man da ikke lovgive.
Enten må Dansk Folkeparti gå op på talerstolen og sige, at de er imod det radikale ændringsforslag og for loven, og at de støtter regeringen, eller også må man tage konsekvensen af sine handlinger og støtte det radikale ændringsforslag og stemme imod loven.
Brian Mikkelsen (KF), 2004-12-10:
Jeg må beklage, at man blander tingene sammen.
Det ændringsforslag, der er stillet fra Socialdemokratiets side, vil ikke forhindre, at et forlag kan reklamere for bestemte bøger.
Det vil ikke forhindre, at et forlag kan reklamere for den nyeste bog om Mogens Lykketoft eller Svend Auken, eller hvem der nu bliver skrevet interessante biografier om.
Det er jo sådan, at her i det demokratiske samfund, vi lever i, er der altså ytringsfrihed, også for forlag til at reklamere for de bøger, de sender på markedet, og denne regering ser det ikke som sin opgave at indskrænke ytringsfriheden, så derfor kan vi ikke stemme for det pågældende ændringsforslag.
Thomas Adelskov (S), 2004-12-10:
Jeg skal spørge ministeren, om det, han siger, betyder, at ifølge det lovforslag, der ligger på bordet her i dag, kan man fortsat, hvis man er statsminister eller folketingsmedlem, skrive en pjece i A4-format og kalde den en bog, og så kan man reklamere for den i den bedste sendetid her i landet.
Er det konsekvensen af det, ministeren siger?
Lovforslaget lukker ikke nogen huller, hr. minister, og derfor er det, vi oplever her, topmålet af hykleri.
Vi har tidligere hørt ministeren sige, at nu måtte man lukke hullerne, og at man godt kunne se, at den lov, man havde fået vedtaget, var åben som en si for politisk reklame.
Men nu kommer ministeren og fortæller, at det lovforslag, han har forelagt Folketinget, alligevel ikke vil lukke de huller, og at der stadig vil være alle muligheder for, at man som minister kan få et forlag til at udgive en bog og reklamere for den i dansk tv og fortælle, hvor dygtig og hvor god ministeren er.
Det skulle ikke være skjult politisk reklame, men det er simpelt hen for dårligt!
Brian Mikkelsen (KF), 2004-12-10:
Til hr. Ole Sohn vil jeg godt gentage det svar, jeg gav for 20 minutter siden: Der er forbud mod politiske reklamer for politiske partier, arbejdsgiverorganisationer, fagforeninger og religiøse bevægelser.
Men vi vil ikke indskrænke ytringsfriheden for f.eks. TDC til at indrykke annoncer, selvfølgelig må de det.
Vi lever i et demokratisk, frit land, og folk har lov til at mene, hvad de vil, og gøre, hvad de vil, blot det ikke krænker andre.
Ole Sohn (SF), 2004-12-10:
Det vil altså sige, at det, som Dansk Arbejdsgiverforening ikke må gøre, det kan de så lade finansiere igennem private virksomheder.
Er det sådan, det skal forstås?
Brian Mikkelsen (KF), 2004-12-10:
Jeg vil gentage igen: Man har som privatindivid, som borger i det her samfund, som hr. Ole Sohn og som virksomhed selvfølgelig lov til at ytre sig, hvad enten det er redaktionelt på skærmen eller i aviserne eller ved hjælp af at købe annoncer.
Vi lever i et frit demokratisk land, hvor folk har lov til at gøre, hvad de selv vil, blot de overholder gældende lov.
Helge Adam Møller (KF), 2004-12-10:
Jeg har også et par spørgsmål til kulturministeren.
Er det ikke korrekt, at hvis man nu følger den tankegang, som Socialdemokratiet og SF har her, om, at det skulle forbydes forlag at kunne reklamere, hvis det har noget med politik at gøre, så kan man altså fra et forlag eksempelvis ikke gå ud og reklamere for den bog, der er skrevet af Søren Mørch om tyve tidligere statsministre, eller den bog, der er skrevet om Anker Jørgensen?
Så er det, jeg vil spørge: Hr. Keld Albrechtsen har været oppe at snakke om, at statsministeren har fået så meget tv-reklame – jeg har nu ikke set det – men kan ministeren ikke også bekræfte, at den person i dette Folketing, der giver statsministeren mest tv-reklame, i virkeligheden er hr. Keld Albrechtsen, som onsdag efter onsdag efter onsdag kalder statsministeren ned, så statsministeren kan stå i flere timer i træk og reklamere både på DR 2 og dk4 for regeringens fremragende politik?
Det er jo det, hr. Keld Albrechtsen gør hver eneste onsdag, så det er da hr. Keld Albrechtsen, der giver statsministeren reklame.
Brian Mikkelsen (KF), 2004-12-10:
Jeg kan kun svare til hr. Helge Adam Møller: ja og ja.
Jeg er enig.
Mette Frederiksen (S), 2004-12-10:
For der er to diskussioner i dag.
Den ene er, hvad vi ønsker at bruge lovgivningen til, og den anden er, hvad det er for spilleregler, vi har internt i de politiske partier og mellem de politisk valgte kandidater.
Hvad angår lovgivningen, så vil jeg gerne sige det én gang for alle, også til kulturministeren: Socialdemokratiet ønsker ikke at lovgive for, hvorvidt forlag kan reklamere for bøger i dansk tv eller ej.
Det ønsker vi ikke, det har vi aldrig ønsket, og vi kommer aldrig nogen sinde til at ønske det.
Det vedrører ikke lovgivningen.
Det, vi til gengæld ønsker at lovgive om, og det er her, jeg beder Folketinget om at være opmærksom på den lovgivningsproces, vi står i, er, hvorvidt økonomiske interessegrupper skal kunne reklamere på dansk tv, hvorvidt politiske anskuelser skal kunne indgå i reklamer på dansk tv, og hvorvidt religiøse anskuelser skal kunne indgå i reklamer på dansk tv.
De tre grupperinger, økonomiske interessegrupper, politiske og religiøse anskuelser, ønsker vi ikke som en del af sendefladen på dansk tv.
Det handler ikke om, hvilke budskaber man ønsker at sælge.
Det handler om demokrati.
Det handler om, at det, de politiske partier, det, vi skal brydes på i det her samfund, er vores holdninger.
Det er vores visioner om, hvad vi vil med det her samfund, og ikke, hvor mange penge vi har i baglommen.
Det, der kendetegner det danske demokrati, er jo lige præcis samtalen og det, at det ikke er store økonomiske grupperinger, der sætter den politiske dagsorden.
Det er i øvrigt, venner, også det, der adskiller dansk politik fra amerikansk politik.
Jeg tror, at de fleste danskere vil være enige med os i, at når man ser en amerikansk præsidentvalgkamp, hvor alt går op i penge og kapital, så er det ikke noget at ønske sig.
Nej, det, vi vil, er en politisk samtale.
Jens Rohde (V), 2004-12-10:
Kan fru Mette Frederiksen nævne et eneste eksempel på en økonomisk interessegruppe, der har været ude at reklamere på dansk tv?
Kan fru Mette Frederiksen nævne et eneste eksempel, hvor der har været et problem i den her sammenhæng?
Punkt 2: Er fru Mette Frederiksen klar over, at det ikke er statsministeren, der selv har skrevet den bog, der hedder »Fogh«, men at det er en journalist, der egenhændigt har ønsket at skrive en bog om statsministeren og indgået en kontrakt formentlig med et forlag, og at den sag fuldstændig er et anliggende mellem forfatteren til bogen og forlaget og ikke har noget som helst med statsministeren at gøre, i hvert fald ikke statsministeren som aktiv person i det her?
Mette Frederiksen (S), 2004-12-10:
Jeg husker for kort tid siden en debat i Danmark om skattehuller og et politisk mindretal i Folketinget, der ønskede effektivt med lovgivning at lukke de skattehuller, og en statsminister fra partiet Venstre, som havde det primære budskab, at det måtte erhvervslivet da selv sørge for.
Han opfordrede til etik og moral og til, at man havde en ordentlig forretningsgang i den måde, man drev virksomhed på.
Når jeg overhovedet inddrager statsministeren og den reklame, der har været for den bog, der netop er udgivet om statsministeren, i denne her diskussion, så er det, fordi jeg synes, at statsministeren selv bør overveje, om det er en klog fremgangsmåde, når alle andre i det politiske liv ikke har den adgang.
Så det handler om spilleregler her i huset.
Så vil jeg i øvrigt gerne i forhold til de økonomiske interessegrupper sige: Det, der er vores opgave som politikere i den her sag, er at sørge for, at rammerne for den demokratiske samtale er til stede.
Jeg ønsker ikke, at vi skal afvente, at der pludselig er danske – eller udenlandske – økonomiske interessegrupper, der begynder at reklamere i dansk tv, og at vi så skal til at skærpe lovgivningen.
Nej, vi har faktisk frem til år 2002, inden regeringen og Dansk Folkeparti liberaliserer det her område, en udmærket lovgivning.
Jens Rohde (V), 2004-12-10:
Fru Mette Frederiksen vil altså forhåndslovgive om begrænsning af ytringsfriheden.
Det synes jeg er interessant.
Det synes jeg virkelig er et interessant synspunkt.
Jeg synes også, at den diskussion, fru Mette Frederiksen og hendes socialdemokratiske kolleger sammen med hr. Keld Albrechtsen bringer op i forbindelse med bogen om statsministeren, er interessant.
I mine øjne ville det være en skandale, hvis det var sådan, at statsministeren gik ind og intervenerede i et forhold, der alene – alene – er et forhold mellem en forfatter og et forlag.
Er det virkelig det, fru Mette Frederiksen ønsker?
Er det virkelig det, fru Mette Frederiksen ønsker?
For så er vi tilbage i de nordkoreanske tilstande, som vi havde for mange år siden i dansk mediepolitik og lovgivning omkring det her.