runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jens Kirk (V), 2001-01-10:
Tak for svaret.
Med den tale, statsministeren nu har holdt for os og ikke mindst for partiet Venstre, må vi forvente, at statsministeren ligesom puffer til miljø- og energiministeren, for at vi nu skal have løst det problem hurtigt, for vi er alle sammen interesseret i - og ikke mindst os, der bor ude på landet og i nærheden af bysamfund - at få løst det problem her med støj og forurening.
Men skal jeg forstå statsministerens ret klare tale her
til sidst sådan, at nu kan vi forvente ret hurtigt at få lov til at sige: En fremtidig gylletank, som kan give nogen lugt og nogle gener, kan jeg få lov til at lægge 1 km ud på marken, og næste gang jeg skal udvide en koproduktion eller soproduktion, kan jeg også få lov til at lægge bygningerne derud uden det store besvær med administrationen i amterne?
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2001-01-10:
Må jeg sige først: Jeg skal ikke gennemgå by- og landzoneloven her ved § 20-spørgsmålene.
Jeg har en fornemmelse af, at den lovgivning kender hr. Jens Kirk godt, og det gør hr. Hans Christian Schmidt også. Jeg synes, vi har gode erfaringer med den lovgivning, som også har den nødvendige elasticitet og fleksibilitet.
Og jeg vil foreslå, at videre drøftelser om det spørgsmål tager man med de pågældende ressortministre. Så til spørgsmålet fra fru Pernille Blach Hansen.
Jeg synes, at det må være en regeringsopgave - hvilket jeg også selv har givet udtryk for - at vi nu tager nogle nabohensyn, at vi konsekvent prøver at følge op på den kendsgerning, at der er lugtgener, støjgener, ammoniakforurening, og det må vi selvfølgelig gribe fat om, det må vi prøve at finde nogle løsninger på.
Det ville også glæde mig at se hr. Kristian Jensen være på det hold.
Jeg synes, der er en tendens til fra partiet Venstre indimellem at prøve sådan at spørge: Kan vi ikke nu trække det i langdrag, kan vi nu ikke undvige på en eller anden måde?
Skal vi nu ikke være enige om, at bekæmpning af lugtgener og støjgener og hensyntagen til naboerne i vore landsbyer er en meget vigtig opgave?
Det er i hvert tilfælde
en opgave, regeringen har besluttet sig for at sætte sig i spidsen for.
Den skal løses på en fornuftig måde, og det håber jeg da også at Folketingets partier vil være med til, sådan at vi kan have et bredt flertal bag os, når vi til sin tid i fællesskab skal vedtage det nødvendige.
Hans Christian Schmidt (V), 2001-01-10:
Det lyder - i hvert fald sådan som jeg hører det - til at gå i en rigtig retning, og det vil jeg så bare bede om at få bekræftet.
For der er jo ingen tvivl om, at når landmændene i dag ikke har kunnet flytte deres bygninger ud, altså længere væk fra byerne, landsbyerne, skyldes det jo regeringen.
Det er jo, fordi der er en lov, der siger, at de ikke kan flytte dem.
Jeg er ked af at have fået den opfattelse af pressen, at der er nogle, der har sagt, at landmændene bevidst lægger deres bygninger, så de kan genere nogle.
Nej, hvis der er nogen, der generer nogen, så er det det flertal i Folketinget, der har nægtet landmændene, at de må lægge bygninger andre steder. Der forstår jeg så, at man nu er gået i gang med at kigge på, at det nok ikke har været så smart, at man har lavet det.
Det er jo så en erkendelse, nu må vi se, hvad der sker ved det.
Men jeg vil godt spørge, om jeg skulle forstå statsministerens besvarelse sådan, at nu bliver der mulighed for, at landmændene kan få lov at lægge deres bygninger ude i det åbne land.
Jeg blev ikke lige klar over det i den sidste linje deri, men jeg vil godt have af- eller bekræftet det.
Jens Kirk (V), 2001-01-10:
Jo, jeg synes, vi skal holde os til sagen.
For sagen er jo, at en af regeringens egne ministre har været med til at sætte et projekt i gang.
Men efter 25 pct. af forløbet stopper man de tilskud, der blev givet, for at man skulle finde løsninger på det problem.
Men det bortforklarer jo ikke, at hvis vi siger, at vi nu får stoppet hele ammoniakfordampningen - det håber jeg at vi gør - vil der fortsat være en vis støj og uro i disse landbrugsbygninger, som kan være til gene for de landsbysamfund, som ligger omkring disse.
Så derfor: Kan vi få lov til, hvis vi fortsat skal have et godt forhold til vore naboer, bysbørn, uhindret at flytte ud på landet som sådan? Er det noget, statsministeren har i sine tanker også i de kommende forhandlinger, at vi kunne sænke de miljøbelastninger og gener og få lov til at flytte ud på landet?
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2001-01-10:
Til hr. Jens Kirk: Skal vi nu ikke holde os til, hvad sagen drejer sig om?
Jeg synes ikke, vi skal tale udenom.
Sagen drejer sig om, at landbrugets ammoniakforurening i det åbne land er for stor.
Uanset hvordan vi vender og drejer det, kan vi ikke smyge os udenom.
Det er en etableret kendsgerning.
Den afgørende forureningskilde til ammoniakfordampningen og ammoniakforureningen i landsbyerne og på landet
er landbrugets ammoniakfordampning fra gylletanke.
Det kan selv hr. Jens Kirk eller landbrugsorganisationerne ikke benægte, og det gør man jo heller ikke.
Skal vi så ikke holde os til det og så spørge: Hvad er vores formål så?
Jeg skal gerne svare på spørgsmålet, jeg er blevet stillet, og svaret lyder: Ja, under visse forudsætninger.
Hvis der er tale om erhvervsmæssigt nødvendigt byggeri, der opføres uden tilknytning til ejendommens hidtidige bebyggelsesarealer, f.eks. uden for en landsby, kræver det ifølge planloven en landzonetilladelse.
Det sikrer, at der i vurderingen af byggeriets beliggenhed og udformning tages hensyn til miljøet, til naturen, til landskabet og til trafikale forhold.
Det svar har Miljøministeriet naturligvis udformet, men det er så én side af sagen.
Den anden side af sagen er, at den danske regering ser det som en helt afgørende vigtig politisk sag at arbejde på at få løst ammoniakforureningen.
Og de veje, der nu skal gås, er dem, der forhandles i de her dage.
Det er det, miljøministeren og fødevareministeren har taget fat på, og det bakker jeg fuldt og helt op om som den naturlige opfølgning af min nytårstale.
Jens Kirk (V), 2001-01-10:
Dette spørgsmål er også foranlediget af nytårstalen.
Jeg kan jo af de forrige spørgsmål forstå, at når statsministeren kommer ind på fagspecifikke områder, forventer han ikke, at det er ham selv, der får et spørgsmål, hvis vi er i tvivl om, hvordan svaret skal udlægges, men at vi går til statsministerens fagminister.
Vi ved jo så ikke, om statsministeren i forvejen har aftalt med fagministrene, at de skal underrette os om, at sådan hænger tingene sammen.
Men sådan som statsministeren fremstår i nytårstalen, hvor alle i Danmark kan se ham eller i hvert fald har mulighed for det - jeg skal undlade at sige, om de har gjort det - virker det jo, som om statsministeren er helt sikker på, at det her er noget, man kan gøre, og derfor spørger jeg: Hvad siger planloven/zoneloven i grunden med hensyn til, om en landmand kan få lov til at flytte sin ejendom ud af en landsby og lægge den længere ud på landet?
Pernille Blach Hansen (S), 2001-01-10:
Jeg opfatter det også, som at spørgsmålene har forbindelse
til det stop, som miljøministeren har lavet midlertidigt for udvidelse af husdyrbrug inden for 300 m i forhold til naboerne.
Og jeg vil godt sige, at efter min overbevisning fratager det ikke landmanden nogen som helst muligheder for at udvide sin produktion.
I den forbindelse vil jeg gerne spørge statsministeren, om ikke statsministeren synes, det er utrolig positivt, at vi nu også begynder at tage nabohensyn, når vi ser på, hvor der placeres store husdyrbrug tæt på byer, hvor der faktisk bor temmelig mange mennesker, som får temmelig store gener af at bo op og ned ad store husdyrbrug med støj og lugt og forurening, og hvad der ellers hører til.
Det er jo et midlertidigt stop for udvidelser
, så er statsministeren derfor ikke enig i, at det her er utrolig positivt, og at vi nu skal bruge det midlertidige stop til at finde en varig løsning?
Jens Kirk (V), 2001-01-10:
»Vil statsministeren redegøre for, om planloven/zoneloven i dag giver en landmand mulighed for at flytte sine produktionsbygninger ud fra en landsby, hvor dette måtte være ønskeligt?«
Skriftlig begrundelse
Spørgsmålet er stillet i henhold til statsministerens nytårstale 2001.
Martin Glerup (S), 2001-01-11:
Miljøministeriets rapport »Miljøtilsyn 1999« viser, at 44 pct. af de undersøgte vandløb og 31 pct. af de undersøgte danske søer ikke opfyldte de fastlagte målsætninger.
Sådan ser virkeligheden ud.
På baggrund af det er der ikke råderum til at slække på krav, hvis sigte det er at beskytte vandmiljøet.
Og det gælder
heller ikke i forhold til dambrugserhvervet.
Lige siden Vandmiljøplan I fra 1987 er det understreget, at dambrugets miljøpåvirkning af vandløb, søer og indre danske farvande skal reduceres.
Den daværende borgerlige regering indførte derfor produktionsregulering gennem foderkvoter allerede i 1989.
Der er kort sagt kommet bedre styr på dambrugsområdet.
Ja, selv Ringkjøbing Amt har ifølge miljøministerens svar til mig her den 17. december sidste år tilkendegivet, at amtet fremover vil administrere i overensstemmelse med gældende regler for håndhævelse af de fastsatte foderkvoter, og det er jo en god ting.
Tildeling af større produktionskvoter kan godt lade sig gøre, og ifølge Miljøklagenævnet skal bare følgende tre elementer opfyldes: for det første at dambrugets indretning og drift opfylder miljøbeskyttelseslovens bestemmelse om anvendelse af renere teknologi, for det andet at målsætningen for vandløb og søer nedstrøms dambruget kan opfyldes, og for det tredje, at hensynet til fjernrecipienter, altså de indre farvande og søer osv., er tilgodeset. I forbindelse med de senere års mange tvistigheder omkring dambrugets miljøforhold er det understreget, at dambrug bør behandles som andre særligt forurenende virksomheder.
Der er dog så mange særlige forhold omkring dambrugene, som jo bruger vandløbsvand i produktionen, at det er vanskeligt og bekosteligt at skaffe et dækkende billede af miljøpåvirkningen alene igennem målinger på ind- og udløbsvandet.
Forsøget skal vise, hvorvidt det er muligt at bedømme dambrugets samlede miljøpåvirkning på selve udledningen, og det forsøg startede den 5. april sidste år og løber over 2 år.
Vi er derfor ikke indstillet på at opgive
dambrugsbekendtgørelsens foderkvoter som regulator
, før der er noget, der er dokumenteret lige så effektivt at sætte i stedet for.
Og derfor er vi i dag nødt til at sige nej til det borgerlige forslag, fordi vi mener, at den nuværende ordning er en mere ansvarlig form for miljøpolitik.
Kim Andersen (V), 2001-01-11:
Når vi i Venstre sammen med Det Konservative Folkeparti, Dansk Folkeparti, CD og Frihed 2000 har ønsket at fremsætte dette forslag til folketingsbeslutning, er det ud fra ønsket om, at vi gerne vil ligestille dambrugserhvervet med andre virksomheder, i måden hvorpå erhvervet miljøreguleres.
Det er også, for at nyeste teknologi kan vinde indpas og udnyttes optimalt inden for dambrugserhvervet, både med hensyn til en bedre indtjeningsmulighed og en dermed styrket konkurrenceevne og også for derved at have mulighed for at højne kvaliteten af de fiskeprodukter, der kommer fra dambrugserhvervet, og som skal eksporteres.
Det er vores bevæggrunde, og spørgsmålet omkring ferskvandsdambrugenes miljøregulering er ved at være en langstrakt sag.
Det er, som om Socialdemokratiet har udset sig dette erhverv som prygelknabe for alt ondt, som om det nærmest skal nedlægges, som om man helst vil af med det her erhverv, og det er jo en smule besynderligt.
Det er lykkedes at reducere antallet af dambrug betydeligt i de senere år.
Efterhånden er vi nede på små 400 dambrug landet over, men dog er der omkring 3.000 mennesker beskæftiget i dambrugserhvervet og i tilknyttede erhverv.
Man producerer omkring 32.000 t fisk, hovedsageligt ørreder, pr. år til en samlet værdi af omkring 700 mio. kr., og heraf eksporteres omkring 85 pct.
Det er måske nok et lille erhverv, men da bestemt ikke noget uvæsentligt erhverv, og i nogle egne af landet også et betydende erhverv.
Med den undersøgelse, der foreligger fra DMU, mener vi, at der er sagligt og fagligt belæg for at ændre på miljøreguleringen for dambrugene, således at dette erhverv som andre reguleres på udledningen og ikke på tildelingen af foderkvoter.
Vi står os ikke ved det i længden.
Det er uværdigt over for erhvervet, og vi må have det lavet om hurtigst muligt.
Når ministeren og også den socialdemokratiske ordfører taler om vandkvaliteten i vores vandløb og søer, som ikke er god nok eller ikke blevet bedre, som det siges, så er det bestemt en sandhed med stærke modifikationer. Der er talrige vandløbsrapporter, der fortæller det modsatte: at vandkvaliteten er stigende.
Men der sker jo løbende det, at man i amterne ændrer vandløbsregulativerne og de målsætninger, man har for det enkelte vandløb.
Og der er også talrige beviser på, at vandløbsmålsætningerne har kunnet fastsættes højere nedstrøms dambrug, fordi man med den behandling, vandet får i dambrugene, får en okkerfiltrering, som danner baggrund for en højere vandløbsmålsætning.
Lige sådan må vi have ændret på den gebyrbetaling, der er for dambrugserhvervet.
Der har været snakket om en ny bekendtgørelse for at få reduceret taksterne for miljøtilsyn og -godkendelse, men hvad er der egentlig sket i sagen?
Alt i alt tegner der sig et billede af et erhverv, som er udset fra Socialdemokratiets side til at skulle have nogle over nakken og helst skal fjernes fra landkortet.
Det er en grundholdning til erhvervet, som vi bestemt ikke deler.
Vi mener, den er både uklog og usaglig.
Derfor har vi fremsat dette forslag.
Det vil være en håndsrækning til erhvervet, som vi gerne vil være med til at give.
Martin Glerup (S), 2001-01-11:
Til hr. Kim Andersen vil jeg sige, at Socialdemokratiet ingen intentioner har om at gøre dambrugserhvervet til en prygelknabe på noget som helst område.
Det er jo sådan, at der bliver stillet krav inden for hele det danske erhvervsliv.
Det eneste, vi siger, er, at vi vil være sikre på, at den regulering, der sker, sker på et holdbart grundlag.
Og rapporten »Afløbskontrol af dambrug« resumerer jo, at der er en pæn risiko for fejlagtige konklusioner for både vandmiljøet og dambrugene med de nuværende kontrolregler.
Derfor mener vi, at vi er nødt til at se, hvordan det her forsøg spænder af, og så må vi drøfte, om vi kan lægge det om.
Jens Kirk (V), 2001-01-11:
Er Venstres ordfører, hr. Kim Andersen, enig i, at foderudnyttelsen i bl.a. svinefoder er forbedret kolossalt igennem de sidste 5-10 år? Bl.a. er fosforudnyttelsen nok næsten fordoblet, og dermed kan man sige, at det, der kommer ud i naturen, også er formindsket tilsvarende.
Og i foder til dambrugsfisk har man gjort det samme.
Foderet er forbedret væsentligt, sådan at udnyttelsen er forbedret væsentligt, og dermed kommer der ikke nær så meget ud i naturen bagefter, som ikke er blevet udnyttet.
Kim Andersen (V), 2001-01-11:
Jeg takker for spørgsmålet fra hr. Jens Kirk.
Jeg kan bekræfte hr. Jens Kirks opfattelse, og det er jo i øvrigt fuldstændig i tråd med en arbejdsmetode, som på det seneste er anvendt her i Tinget også under spørgetiden fra socialdemokratiske medlemmer, vi her benytter os af.
Og således foranlediget er der mulighed for at understrege, at den kvalitetsforbedring og bedre udnyttelse, der sker for svinefoderets vedkommende, jo netop også er sket inden for fiskefoderet.
Og fiskefoderbranchen har jo ofret store forskningsmæssige ressourcer på at nå dertil og har dermed kunnet leve med de vilkår, som dambrugserhvervet har haft.
Retfærdigvis skal jeg da sige, at miljø- og energiministeren sådan set også i sin redegørelse heroppe nævnte, at der skal bruges under 1 kg foder til at producere 1 kg fisk.
Og det er en rigtig vej.
Ingen tvivl om dét.
Men vi kunne komme længere, hvis man i dambrugserhvervet fik individuel lejlighed til på baggrund af miljøgodkendelser, virksomhedsgodkendelser, kapitel 5, at optimere driften i det enkelte dambrug.
Det er der slet ingen tvivl om.
Til hr. Martin Glerup blot denne bemærkning: »Vi vil se på, vi vil gerne overveje, hvis det er muligt«.
Ja, det er sød musik, men det er jo gammel vin på nye flasker.
Man er meget villig til at se på tingene, og det er, som om jo tættere man kommer på udløbet af en valgperiode, jo mere villig bliver man, jo mere åben og imødekommende over for at se på tingene bliver man i Socialdemokratiet. Men jeg må sige, at for Venstres vedkommende er tålmodigheden ved at løbe ud på det her område.
Vi vil have det her ændret for dambrugserhvervet, og der har været tid nok til at fremskaffe undersøgelser og dokumentation.
Nu skal vi have den her regulering på dambrugsområdet gjort om, således at erhvervet får rimelige konkurrencevilkår.
Martin Glerup (S), 2001-01-11:
Jeg vil gerne sige til hr. Kim Andersen, at jeg ikke rigtig forstår, at Venstre ikke tager imod den fremstrakte hånd her fra Socialdemokratiet, hvor vi nu ud fra et sagligt synspunkt gerne vil drøfte, om vi kan finde en metode, hvor vi kan måle på udledningen.
Der synes jeg, at man burde sige o.k. Valg eller ikke valg så er det en konstruktiv ting, og det må også være konstruktivt, at vi ser, hvordan det kan virke i praksis.
Der er altså ofret flere millioner på et udmærket forsøg, som jeg selv har været henne at kigge på, og jeg synes, at det forsøg kan vise vejen til noget positivt, hvis det falder ud, sådan som vi gerne vil.
Kim Andersen (V), 2001-01-11:
Vi vil ikke have siddende på os, at vi ikke er konstruktive.
Vi vil være med til at få forbedret de her forhold, det skal hr. Martin Glerup ikke være et sekund i tvivl om. Men vi undrer os over, at det skal tage så lang tid.
Vi undrer os over, at med den dokumentation, der ligger - senest fra DMU - at der så ikke allerede i og for sig fra regeringens side er taget skridt.
Det skal vi da ikke forhindre regeringen i, jeg siger bare, at for os haster det her, for det er et problem for et erhverv, som konkurrencemæssigt er trængt ud i tovene.
Hvis regeringen er ved at komme på andre og bedre tanker, så ved den, at den også i den her sammenhæng kan opnå samarbejde med Venstre.
Men hvis tiden bliver forpasset, ja, så er det noget, vi vil sætte højt på dagsordenen.
Ikke fordi det er en stor nationaløkonomisk sag, men fordi det er et erhverv, som har sin eksistensberettigelse, og som trods alt bidrager til finansiering af velfærdssamfundet, og som bidrager med arbejdspladser og eksportindtægter, og det lader vi altså ikke hånt om.
Så derfor ser vi frem til, at vi får sagen løst, også gerne sammen med hr. Martin Glerup.
Jørn Jespersen (SF), 2001-01-11:
Sådan som landet ligger lige i øjeblikket, synes vi ikke i SF, at der er aktuel anledning til at lempe eller ændre på
Svend Aage Fauerholdt (DF), 2001-01-11:
Vi vil gerne være med fra Dansk Folkeparti, når det drejer sig om nytænkning, og når det går den rigtige vej med hensyn til en bedre og måske mere retfærdig kontrol af miljøundersøgelser ved produktion af landbrugserhvervet.
I bemærkningerne til forslaget er der præciseret mange ting, og der står bl.a., at afløbskontrol vil animere den enkelte dambrugsejer til at rette større fokus mod kvaliteten af udledningen, men samtidig være med til sikre, at dambrugerne får mulighed for at optimere og udvide produktionen, og det med at udvide og eventuelt få en større eksport skal vi aldrig sige nej til, hvis vi har muligheder for det.
Jeg tror da også, at det er vores pligt her i Folketinget at være med til at hjælpe de produktive mennesker, som eventuelt kan skaffe en større eksport og eventuelt kan gøre det bedre for så mange andre mennesker, bl.a. også skabe arbejdspladser.
Når der samtidig ligger det i det, synes jeg og Dansk Folkeparti, at vi skal tage de muligheder med og sige ja til sådan et forslag.
Søren Kolstrup (EL), 2001-01-11:
Enhedslisten kan ikke tilslutte sig forslaget til ændring af regulering på ferskvandsdambruget.
Vi har principielt ikke noget imod det, hvis det kunne lade sig gøre, men vi mener, at der for nærværende er grund til at nære dyb bekymring, for når vi ved, at variationen i nitratkoncentrationer over døgnet er så turbulent, så kan metoden umiddelbart ikke anvendes.
Vi konstaterer også, som en ordfører tidligere har nævnt, at der er risiko for fejlagtige konklusioner.
På den baggrund siger vi nej til forslaget.
Ole M. Nielsen (KRF), 2001-01-11:
Kristeligt Folkeparti er faktisk positivt indstillet over for det forslag her.
Når vi alligevel ikke er medforslagsstillere, er det, fordi vi synes, det lidt overhaler vores eget initiativ.
Det er ikke sådan en surhed, men vi synes måske egentlig, at det var nyttigt, at vi først fik den høring, som vi har taget initiativ til i Miljø- og Planlægningsudvalget.
Jeg synes, at vi i udvalget trænger til at få det analyseret lidt og fundet ud af, hvordan forholdene rent faktisk er.
Det lyder jo ganske tilforladeligt, når ministeren og den socialdemokratiske ordfører står og fortæller om, hvordan det er, men det svarer ikke helt til det, vi hører, og slet ikke til det, vi hører, når dambrugerne er der.
Vi hører også nogle forskellige udsagn fra embedsfolkene.
Vi hører om lidt forskellig administration rundtomkring i amterne osv. Jeg synes, det er meget forvirrende, og jeg har en lille smule indtryk af, at det også er meget svært for embedsværket at erkende, at dambrugerne faktisk har forbedret sig, for der er ingen tvivl om, at der var en del dambrugere, som lavede noget griseri for år tilbage, og der er måske nogle, der ikke helt har fået rettet op på det endnu.
Jeg tror også, at der stadig væk er et par syndere, men jeg synes alligevel, at man i højere grad burde anerkende, at der er sket forbedringer.
Det er jeg ikke sikker på at de rigtig kan mærke endnu, hverken når det gælder de konkrete resultater af deres forbedrede foderudnyttelse og det forbedrede miljø og heller ikke i den behandling og den betjening, de får i hele systemet.
Det, jeg gerne ville bruge sådan en høring til, var
netop at få sat de forskellige parter over for hinanden, sådan at vi i udvalget kunne høre, hvordan det egentlig er, og kunne holde dem op mod hinanden, for når vi amatører sidder der, får vi udsagn fra den ene side, fra den anden side og så fra den tredje side.
Den høring synes jeg godt vi kunne have haft, inden vi tog stilling til det forslag her.
Men forslaget her samler nok heller ikke flertal alligevel, så vi får jo nok en høring, inden vi får fornøjelsen af at kunne lave en forbedring, altså få et flertal for det her.
Kim Andersen (V), 2001-01-11:
Foranlediget af ministerens udtalelser, som gik på, at han ikke kunne gå ind for en lempelse af kontrollen på det her område, så vil jeg gerne spørge hr. Ole M. Nielsen, om hr. Ole M. Nielsen ikke er enig med mig i, at vi plejer at have nogle meget fine principper her i landet om lighed i forvaltningen og lige reguleringsmetoder og reguleringsregler.
Er det ikke også hr. Ole M. Nielsens opfattelse, at det beslutningsforslag, vi her har fremsat, ikke på nogen måde er et spørgsmål om at skabe lempeligere regler?
Vi ønsker ikke at gå på kompromis med de målsætninger om vores vandløbskvaliteter, som vi politisk har vedtaget, men det er et spørgsmål om at miljøregulere dambrugserhvervet på lige fod med andre virksomheder netop ud fra en betragtning
om lighed i forvaltningen.
Ole M. Nielsen (KRF), 2001-01-11:
Hvis jeg ellers opfattede hr. Kim Andersens indlæg rigtigt, så kan jeg bekræfte, at sådan forholder det sig.