runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jens Vibjerg (V), 1999-05-20:
Til hr. Poul Erik Dyrlund må jeg sige: Ja, det er mit umiddelbare indtryk, men jeg vil overlade til ministeren mere præcist at gøre rede for, hvad der er blevet sagt ved møder med ministeren.
Det har jeg ikke nogen forudsætninger for at vurdere.
Det har jeg kun fra dagspressen.
Så var hr. Ole Sohn, sådan forstod jeg det i hvert fald, ved at ville lægge mig nogle ord i munden omkring sygeplejerskerne.
Jeg sagde i hvert fald i mit ordførerindlæg, at vi respekterer meget det arbejde, som sygeplejerskerne udfører, og ved, at det er en meget vigtig samfundsopgave, der ligger i de job.
Nu synes jeg ikke, vi skal glemme, at udgangspunktet var jo, at man havde en aftale parterne imellem.
Mens man sad omkring forhandlingsbordet, fik man lavet en aftale.
Den blev så senere stemt ned, men man lavede en aftale, og det vil sige, så langt fungerede aftalesystemet jo meget godt.
Hr. Kristian Thulesen Dahl spørger og gentager, om ikke strejkeretten udhules ved det her.
Jamen jeg kan jo kun gentage, hvad jeg tidligere har sagt, at selvfølgelig, hver gang man laver et indgreb, så tager man en lille flig af det her, men i situationen, som den ligger for mig indtil nu, mener jeg ikke, der er andet at gøre end at følge regeringen. Og så må jeg jo forstå det sådan, at hr. Frank Aaen og Enhedslisten er fuldstændig ligeglade med de syge og de gamle, som ikke kan blive behandlet, fordi vi har den konflikt.
Poul Erik Dyrlund (S), 1999-05-20:
Er det faktisk ikke sådan, at parterne har leveret den dokumentation, i og med at man samstemmende tilkendegiver over for regeringen, at man ikke ser sig i stand til inden for en rimelig fremtid at løse den konflikt på egen foranledning? Har man så ikke selv leveret den dokumentation?
Frank Aaen (EL), 1999-05-20:
Jeg fik ikke noget svar på, om Venstre vil være med til at kræve en solid dokumentation fra regeringens side for, hvad det er, der gør, at det er så nødvendigt at gribe ind i dag, men det går jeg ud fra at Venstre selvfølgelig vil bakke op om under udvalgsarbejdet.
Så bliver der nævnt hensynet til de syge.
Ja, selvfølgelig.
Hvem vil påstå, at de ikke har den omsorg?
Men der er også hensynet til sygeplejerskerne og deres vilkår. Der er også hensynet til den fremtidige udvikling af sundhedssystemet her i Danmark.
Hvis det, vi laver i dag af hensyn til de syge, er med til at lægge gift for den fremtidige udvikling i den danske sundhedssektor, hvor er vi så henne?
Så er det jo til skade for de syge.
Man bør da tænke sig lidt om, hvad man gør, og ikke bare stille sig op og sige, at af hensyn til de syge så gør vi nu det her.
Vi så jo allerede, hvordan annonceringen af indgrebet fik 200 sygeplejersker i Aalborg til at nedlægge arbejdet.
Altså det er jo det, man gør, når man griber ind på den måde over for en enkelt gruppe ansatte, jamen så lægger man jo gift for et ordentligt samarbejde, for en ordentlig udvikling.
Og jo oftere man gør det, jo værre bliver det selvfølgelig.
Så det har altså nogle konsekvenser, som også går ud over de syge, vil jeg sige til hr. Vibjerg.
Bjarne Laustsen (S), 1999-05-20:
I aftes var der - på Ritzau tror jeg det var -
Nu forstår vi så, at det skal foregå under udvalgsarbejdet, og at man i øvrigt ikke mener, der skal gribes ind i konflikten.
Kan vi ikke få et klart bud?
Når man har en politisk holdning om, at sygeplejerskerne skal have noget mere, hvad er det så, de skal have?
Knud Erik Kirkegaard (KF), 1999-05-20:
Jeg skal udtrykke min store glæde over, at hr. Ole M. Nielsens bortgang kun var midlertidig.
Det er jeg utrolig glad for.
Vi kan jo lige så godt se i øjnene, at sundhedsområdet er et område, hvor strejkevåbnet er problematisk.
Så er der forskellige muligheder: Man kan lave stillingskategorier, det var det, vi før talte om var en mulighed for Amtsrådsforeningen, hvor man ansætter på andre vilkår, tjenestemandsvilkår, så der ikke er tale om nogen strejkeret.
Det kan der være fordele ved, det kan der være ulemper ved.
Men at sige til en lønmodtagergruppe, at den altså ikke har strejkeret i modsætning til andre på det danske arbejdsmarked, det er jeg ikke fuldstændig sikker på, men temmelig overbevist om vil betyde nogle alvorlige problemer i forhold til internationale konventioner, som Danmark har tiltrådt, og ene af den grund er det noget, der skal overvejes grundigt, før man kaster sig ud i det. Hr. Dyrlund havde et problem med hukommelsen, forstod
Vi vil tage stilling til det spørgsmål den dag, regeringen kommer og beder os om det.
Det er muligt, at hr. Poul Erik Dyrlund og medlemmerne af regeringen er nogle bangebukse og føler, det har været en voldsom trussel fra konservativ side, når vi har udtrykt os på den måde.
Jeg kan kun sige, det har ikke været formålet.
Formålet har været at give et ærligt og reelt svar på et spørgsmål, som journalisterne har stillet til os.
Susanne Clemensen (CD), 1999-05-20:
Det har vi gjort, fordi vi synes, der de sidste par dage har været nogle eksempler oppe i pressen, særlig på hjemmeplejeområdet, hvor de praktiserende læger har sagt, at det ikke var deres opgave at foretage medicindosering, sårforbinding eller andre ting.
Ganske vist er situationen på nuværende tidspunkt ikke livstruende, men det kan ikke udelukkes, at de patienter ville komme i en livstruende situation, hvis konflikten fik lov til at løbe.
Det er baggrunden for, at CD har sagt det, vi har sagt.
Vi har stor tillid til, at regeringen, som har fulgt denne konflikt tæt, er nået frem til det, som på nuværende tidspunkt er det eneste rigtige, nemlig at gribe ind i denne konflikt.
Vi har bemærket, som der også står i lovforslagets bemærkninger, at der ikke er nogen udsigt til, at parterne selv ville kunne løse konflikten, og at konflikten allerede på nuværende tidspunkt må betegnes som alvorlig.
Det er altså årsagen til, at CD bakker op om det lovforslag, som regeringen nu har fremsat.
Svend Aage Fauerholdt (DF), 1999-05-20:
Når vi er seks borgerlige partier, der sætter os sammen og snakker de her ting igennem, er det selvfølgelig for, at vi kan nå et resultat i dag, i hvert tilfælde at få miljøministeren i tale.
Men mulighederne er der måske her mellem anden og tredje behandling, så vi ser hen til, at mulighederne endnu ikke er udtømt.
Ole M. Nielsen (KRF), 1999-05-20:
Først til hr. Steen Gade, som gjorde Venstre den ære specielt at anklage dem for deres holdning i den sag her.
Dertil vil jeg gerne sige, at i substansen af holdningerne til den overimplementering her står vi fuldstændig på Venstres side, hvilket bestemt ikke behøver at betyde, at vi altid kun vil implementere, absolut ikke, men netop på landbrugsområdet synes vi, at vi har fat i landbruget og styrer dem miljømæssigt på så mange andre områder, specielt i Danmark, at dér behøver vi ikke overimplementere. Så er jeg glad for, at det ser ud til, at der er kommet en åbning, en mulighed for en dialog her mellem anden og tredje behandling.
Det var heller ikke for tidligt, og det er da dejligt, hvis det gode vejr og de gode resultater, det gode samarbejde med miljøministeren, der har vist sig på andre måder, også kan brede sig til det her område, så vi kan få lidt mere fornuft ind i billedet.
Men lad os nu se, hvad vi kan få ud af det.
Altså det, der falder først for, er det dér med antal dyreenheder for slagtekyllinger.
Jeg må sige, at vi også er uforstående over for, at vi skal have kvæg med i de bestemmelser her, men lad os se, hvad det kan blive til.
Vi glæder os til det.
Thorkild B. Fransgaard (FP), 1999-05-20:
Da vi havde det her lovforslag til første behandling, gav jeg klart udtryk for, at Fremskridtspartiet ikke kan være med til at lægge yderligere byrder på dansk erhvervsliv.
I det tilfælde her skal man til at lave miljøberegninger, ikke bare for nyetablerede virksomheder, men også for nogle, der er etableret.
Det kunne vi ikke være med til og kan ikke være med til.
Men under forhandlingerne har vi sammen med de andre borgerlige partier, seks i alt, tilkendegivet, hvad vi godt
ville være med til, hvis vi kunne sænke grænsen for, hvor store de virksomheder er, der skal igennem sådanne miljøberegninger.
Jeg var sikker på, at nu gik Fremskridtspartiet seriøst ind i nogle forhandlinger, selv om vi er imod, at der pålægges erhvervslivet byrder.
Men vi vil gerne være med til at påvirke det i den rigtige retning, og vi mente, at der var en mulighed for at trække i den rigtige retning.
Alle seks borgerlige partier kom med nogle efter min mening rimelige krav, men de er blevet totalt afvist af miljøministeren.
Det er jeg uforstående over for.
Men vi er fortsat interesseret, nu, hvor forslaget går tilbage til udvalget mellem anden og tredje behandling.
Vi er fortsat interesseret i, om vi kan være med til at påvirke det, således at der ikke er så mange virksomheder, der skal igennem den her miljøberegning.
Vi er klar til forhandling her mellem anden og tredje behandling
, hvis det er muligt.
Ebbe Kalnæs (CD), 1999-05-20:
Når det gælder VVM-reglerne her i L 134, vil jeg gerne understrege, at der ikke er tale om nogen stil eller noget bestemt mål; der er kun tale om, at vi her har et EU-direktiv, vi skal implementere.
Vi er nogle stykker, der synes, at ministeren overimplementerer det, og vi vil også gerne slå fast, at det, at det er et EU-direktiv, ikke nødvendigvis betyder, at man ikke kan overimplementere.
Der ligger heller ikke nogen regel for, i hvert fald for CD's vedkommende, at man ikke kan gå længere nationalt i adskillige tilfælde og i andre sammenhænge.
Men der er altså nogle mål i det her, og vi synes, man går for langt.
Hvis jeg bare skal tage et enkelt element ud, så er det for kvægavl med 350 dyreenheder sådan, at der mener vi ikke, behovet er der.
Det krav er der slet ikke i direktivet, og der er ingen tvivl om, at det kan påvises, at almindeligvis har dansk landbrug jordbaggrund for deres kvægavl.
Det er noget anderledes for svin og for kyllinger osv., men der er den basis af jordbaggrund, og det er derfor, vi mener, at man er gået lidt for langt.
Vi vil også gerne opfordre, ligesom De Konservative, til, at vi får lovforslaget tilbage til udvalget mellem anden og tredje behandling.
Vi er stadig væk interesseret i at tale
om det
Men vi har faktisk ikke fået nogen dialog i gang mellem første og anden behandling.
Hans Christian Schmidt (V), 1999-05-20:
Ja, det var der da, og dem er vi da også villige til at oplyse om, hvis SF ikke kender dem.
Altså det er intet problem.
Men jeg vil bare sige, at hr. Steen Gade forsøger at danne et fjendebillede her, der ikke er til stede.
Vi har nemlig nøjagtig lagt os på linje med ministeriets egne folk, som de udmeldte i november 1997 i en samlet bekendtgørelse.
Så kan man synes i dag, at det ikke skulle være den, og det medgiver vi, det gjorde jeg faktisk også i mine indledende bemærkninger, at den havde man trukket, fordi man fortrød det.
Det er i orden, det er ingen anklage mod ministeren, men mod hr. Steen Gade, der forsøger at sige, at det er første gang, at det nu kommer frem.
Og vi har ikke sagt noget om, at det skal være minimum hver gang, tværtimod har vi sagt, at det synes vi ikke det skal, men vi har da lov til at foreslå det samme og så håbe på en forhandling.
Den udeblev.
Steen Gade (SF), 1999-05-20:
overhovedet ikke, det er underligt, at nogle borgerlige ordførere siger, at man kun skal gennemføre EU-direktiverne lige på minimumsniveauet.
Det er sådan set det, der bekymrer mig, at det gøres til en dyd kun at gennemføre dem på minimumsniveauet.
Og hvis vi kunne komme lidt længere i den her debat i dag, kunne det jo være, at jeg kunne spørge de borgerlige partier, om det er et princip, de nu er ved at indføre, at man i Danmark i implementeringen af EU-regler ikke skal gå videre. For hvis det ligefrem er det, så er det jo rigtig bekymrende.
Hvis det bare er på enkeltsager, så går det nok.
Må jeg så også godt sige til hr. Hans Christian Schmidt: Der var vist flere forslag end det om slagtekyllingerne i det brev, som jeg åbenbart ikke må have set.
Hans Christian Schmidt (V), 1999-05-20:
Jeg vil gerne sige til hr. Steen Gade, at jeg er da glad for, at man vil se på den lille detalje.
Det er netop den, man har foreslået i det oplæg, jeg taler om.
Jeg er da lidt ærgerlig over det, hvis hr. Steen Gade ikke har set den før i dag.
Det er jo netop den, vi har nævnt.
Nu får hr. Steen Gade så en debat, han gerne vil have.
Det må være, fordi han ikke kan komme ud og få den.
Så nu vil han gerne have den hernede om noget, det slet ikke drejer sig om.
Hr. Steen Gade er blevet orienteret om det, uden at brevet var til ham, så det er da kun en oplysning og en åbenhed.
Men vi har altså ikke fået at vide, om man kunne mødes på midtvejen eller et eller andet sted.
Ministeriet sender det altså selv ud og siger: Skal vi ikke basere det på direktivets mindstekrav?
Steen Gade (SF), 1999-05-20:
Jeg kunne forstå på hr. Hans Christian Schmidt, at han ikke syntes, vi havde haft en debat om, hvordan vi implementerer EU-direktiver på det her område.
Men den kan vi jo så tage nu.
Altså EU får vedtaget en regel, og så skal den laves til en dansk regel, men vi må ikke gå videre.
Hvis det virkelig er Venstres politik - jeg tror ikke, det kan være Det Konservative Folkepartis politik, nu tager jeg Venstre - hvis det virkelig kan være Venstres politik, så er den jo helt utroværdig i forhold til, hvad man i øvrigt har diskuteret f.eks. op til Amsterdamtraktaten.
Nu har vi et forslag her, hvor vi nationalt går videre på nogle områder, og så kommer Venstre og siger: Uha, det er forkert, vi må endelig ikke gå videre nationalt.
Hvis det er Venstres bidrag i den valgkamp, der vel så småt er ved at gå i gang op til valget til Europa-Parlamentet, så siger jeg velbekomme.
For det betyder jo rent faktisk, at man, hvis man stemmer på Venstre, ikke kan få en miljøløsning, der er noget værd, fordi vi har en risiko for, at man ikke vil kæmpe særlig meget i EU for høje minimumsregler, det ser vi tit, og man vil ikke være med til eller er meget bekymret for at gå videre nationalt.
Så vil jeg sige til fru Lene Espersen, som nævnte en enkelt lille detalje, vi kan kigge på: Det synes jeg er helt o.k., og det kan vi kigge på i udvalget, og det skal vi nok blive færdige med.
Hans Christian Schmidt (V), 1999-05-20:
Lovforslag nr. L 134 er jo et forslag, som har haft den gang, at vi desværre ikke er nået ind i en - synes vi - reel forhandling. Vi har noteret os, at forslaget drejer sig om implementering af et EF-direktiv, og direktivet om VVM kan vi sådan set langt hen ad vejen være enige i, for vi synes, det er udmærket med VVM, men her må vi sige, at vi er noget overraskede over, at vi ikke har kunnet opnå at få en debat om en sænkning af kravene med hensyn til, hvornår der skal være VVM, for den sænkning med hensyn til dyreenhederne, der er anbefalet her, er jo ikke den, der fremgår af EF-direktivet.
Man vil i betænkningsbidraget kunne se, at vi har bedt ministeren om gøre op, hvad der i grunden er danske, lad os kalde det opfindelser, og hvad der er rent EF-direktivafhængigt, og vi må jo sige, at der er meget, som er noget, vi her i Danmark selv har fundet på.
Og når vi debatterer EU, synes jeg, vi skal huske, at det ikke er EU, der laver det her bureaukrati, men os, der går ind og laver det endnu mere indviklet.
Formanden for Naturklagenævnet har i sit høringssvar sagt, at man er nødt til at få mere personale, hvis man skal undgå, at det nu kommer til at tage længere tid at behandle VVM-sagerne, og det synes jeg er dybt ulykkeligt.
Og når vi samtidig må konstatere, at der ikke bliver flere penge, kommer det altså til at tage længere tid og blive mere bureaukratisk. Og jeg vil kun bare opmærksom på, at det jo rent faktisk var sådan, at ministeriet selv den 24. november 1997 fremkom med et udkast til en samlet VVM-bekendtgørelse, hvori man i bilag 1 foreslog, at brugen af VVM skulle baseres på direktivets mindstekrav, altså det samme princip, som seks partier har foreslået.
Man kan så sige, at det blev trukket, fordi man alligevel fortrød det; det er i orden.
Men det er jo ikke sådan, at det ikke kunne ske. Man har bare valgt, at man ikke vil bruge EU-direktivet; man vil gå længere.
Det beklager jeg.
Jeg håber, at vi, når vi nu får det tilbage i udvalget som foreslået af den konservative ordfører, så dér kan få en debat om det her, for det er en nødvendighed.
Lene Espersen (KF), 1999-05-20:
Det Konservative Folkeparti har i betænkningen udtrykt, at vi gerne vil redegøre for vores stilling til lovforslaget ved andenbehandlingen, men vi er kommet i den lidt klassiske situation, som vi oplever mange gange i Folketingssalen, nemlig at vi på den ene side har at gøre med et EF-direktiv, som er ganske fornuftigt, men på den anden side også har at gøre med en implementering i dansk lovgivning, som efter Det Konservative Folkepartis vedkommende går for vidt.
Vi stiller os naturligvis fortsat positivt over for lovforslaget, men vil gerne bede om at få det tilbage til udvalget mellem anden- og tredjebehandlingen, idet vi finder, at der bør være en løsning på nogle af de problemer, som der er blevet givet udtryk for.
Det, som det for Det Konservative Folkeparti er meget afgørende at få en yderligere drøftelse med miljøministeren eller tilkendegivelse fra miljøministeren om, er de grænser, der er lagt for slagtekyllinger, for vi ser gerne, at de 210 styreenheder, som også indgår i det betænkningsbidrag, vi har været med i, bliver en afgørende del af implementeringen i lovgivningen.
Derfor vil jeg bede om at få lovforslaget tilbage til udvalget, og jeg håber på en positiv tilkendegivelse fra miljøministeren.
Aase D. Madsen (DF), 1999-05-20:
Dansk Folkeparti vil gerne tilkendegive, at vi er skuffede over, at Dansk Folkepartis forslag om en 15-årig dispensationsperiode ikke kunne samle flertal. Ligeledes vil Dansk Folkepartis forslag om, at alle dispensationsansøgere skal have ret til at få en dispensation, være en forbedring af ... åh Gud, undskyld ...
Carsten Koch (S), 1999-05-20:
Det er jo interessant at konstatere, at flere fremtrædende amtspolitikere nu prøver at pålægge regeringen at gennemføre noget, hvor man tvinger amterne til et eller andet, for det er jo ikke ligefrem sådan, at det emmer af, at der er selvstyre i amterne.
Men sådan er problemstillingen åbenbart:
Hvad man ikke kan få igennem i sit eget amt, må man så prøve at få trynet igennem i Folketinget vel vidende, at der ikke er kapacitet til at få det hele igennem.
Det interessante ved fru Birthe Skaarups indlæg er, at hun siger, at nu sker der endelig noget, for problemet er jo, at der ikke sker noget, før kræftstyregruppen kommer med sit udspil, så vi kan tilrettelægge en plan. Vi har jo ikke kapaciteten til det. Derfor kan jeg ikke forstå, hvorfor man skal tromle noget igennem, et halvt år før det ville være blevet seriøst behandlet.
Og det er mig en gåde, at man er så emsig efter at slå nogle slag i luften, at man ikke kan vente det halve år, der skal til, før vi i god ro og orden kan diskutere det på et sagligt grundlag.
Det lugter altså af en profilering, som ikke rigtig har den fornødne faglige seriøsitet.
Birthe Skaarup (DF), 1999-05-20:
Til oplysning for fru Lone Møller vil jeg sige, at Dansk Folkeparti i Århus Amt har plæderet for det her forslag i mange år og prøvet at få det i gang, og jeg er helt overbevist om, at det sker nu.
Men det, som regeringen og regeringspartierne her er ude på, er at køre rundt med det flertal, som nu er ved at få vedtaget noget her i Folketinget, og det synes jeg er for dårligt.
Man må bare se i øjnene, at der sker noget på det her område, og at vi får fat i nogle kvinder, som vi ellers ikke får fat i.
Og det er utrolig vigtigt, at vi får fat i de kvinder, som ellers ikke vil blive screenet.
Lone Møller (S), 1999-05-20:
Fru Birthe Skaarup taler om, at der skal være ens tilbud til alle kvinder i dette land.
Så vil jeg gerne bede fru Birthe Skaarup om at bekræfte heroppefra i dag, at alle kvinder på nuværende tidspunkt - uden forslaget - har mulighed for at henvende sig til deres praktiserende læge, hvis de er i tvivl, og blive undersøgt for, om der er problemer.
Ebbe Kalnæs (CD), 1999-05-20:
Jeg vil gerne give miljøministeren min uforbeholdne undskyldning, fordi vi formentlig har udtrykt os dårligt.
Jeg vil gerne fortælle ministeren, at tanken om at henvende sig om det her område aldrig var ment ultimativt.
Ikke på noget tidspunkt lægger vi op til, at man ikke kan overimplementere et EF-direktiv, men i den konkrete situation ønskede vi en dialog om en række andre retningslinjer, som vi gerne ville drøfte.
Den fik vi ikke.
Jeg vil gerne understrege en gang til: Det er ikke CD's holdning, at vi ikke kan overimplementere et direktiv, men i det her tilfælde var det vigtigere at sige, at vi syntes, det var for overimplementeret, og at vi gerne ville i dialog. Derfor går min undskyldning på, at man en gang imellem kan få udtrykt sig på en sådan måde, at ministeren misforstår det, og det skal man altid være villig til at undskylde, men længere går den altså heller ikke.
Steen Gade (SF), 1999-05-20:
Pesticider har gennem mange år stået højt på den politiske dagsorden.
Den har haft svært ved at leve op til sine målsætninger for at sige det mildt sådan
måske lidt på jysk.
Desuden indgår pesticider internationalt i vedtagelserne fra Nordsøkonferencen fra 1990 og senere i 1995 med vedtagelsen af generationsmålsætningen.
I den dér lange sammenhæng, hvor vi har fokuseret på pesticider, blev Bichel-udvalget så nedsat.
En enstemmigt vedtaget dagsorden i Folketinget satte projektet i gang - det var Enhedslisten, der på det tidspunkt tog initiativet til debatten - og det er så senere i udvalget blevet suppleret med inddragelse af scenarier for total omlægning til økologisk jordbrug.
Nu har vi så rapporten på Folketingets bord.
Med indholdet i rapporten og med dens 12 anbefalinger har Folketinget fået et grundigt samt sagligt og politisk velfunderet beslutningsgrundlag for at drøfte yderligere begrænsninger af brugen af pesticider.
Jeg tror, men jeg ved det selvfølgelig ikke, at alle partier anser det for vigtigt for denne debat og det fremtidige arbejde på pesticidområdet, at der er tale om 12 anbefalinger, som det meget bredt sammensatte Bichel-udvalg giver i fuld enighed.
Dermed har udvalget gjort en kæmpeindsats for at kunne sikre en samlet og styrket indsats på området.
Udvalgets anbefalinger kan opsummeres af udvalget selv i en trestrenget strategi.
Den første handler om at nedsætte den generelle pesticidanvendelse, den anden handler om særlig beskyttelse af biotoper, og endelig er det tredje element en øget omlægning til økologisk jordbrug.
Alle partier står i dag bag den her forespørgsel, og vi venter spændt på ministerens besvarelse på forespørgslen:
Hvad agter regeringen at foretage sig på baggrund af den grundige rapport og dens 12 enstemmige anbefalinger?
Besvarelse
Mogens Andreasen (DF), 1999-05-20:
Hvis jeg forstod hr. Bjarne Laustsen rigtigt, sagde han lige nu, at vi ikke gik ind for et indgreb.
Jamen det har vi jo aldrig sagt.
Vi har netop sagt, at indgrebet er nødvendigt i den situation, vi står i, og med hensyn til det, vi tænker os, kunne det jo ske, der kom ændringsforslag, som vi skulle behandle videre, og det kunne netop være et et forslag om kompensation.
Inge Refshauge (DF), 1999-05-20:
Dansk Folkeparti kan selvfølgelig ikke stemme for dette lovforslag, akkurat som vi ikke har kunnet stemme for de foregående lovforslag af samme skuffe.
I Dansk Folkeparti er vi som sagt så ofte før villige til at hjælpe flygtninge i nød, det være sig i kortere eller længere tid.
Men vi er ikke villige til at tildele dansk indfødsret til alverdens sociale flygtninge.
Noget helt andet er, at Dansk Folkeparti har stillet spørgsmål til ministeren, om det er muligt at fratage f.eks. serbere, albanere og andre, der vælger at gå i krig for enten UCK eller Milosevic, det danske statsborgerskab.
Svaret var, at det kunne man kun, hvis vi fik en lovændring.
En sådan lovændring ønsker Dansk Folkeparti og overvejer at fremsætte forslag herom.
Vi mener nemlig, det er urimeligt, at mennesker med dansk indfødsret kan komme til at gå i krig mod NATO og dermed mod danske soldater.
Et sådant forslag må kunne samle flertal i Tinget.