runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jeppe Kofod (S), 2002-04-05:
Det er for at svare på hr. Villy Søvndals undren.
Det er sådan, at de partier, som står bag det forslag til vedtagelse, som vi vedtager om lidt eller senere, er de samme partier, som stod bag det forslag til vedtagelse, vi også behandlede i maj måned, hvor vi havde en lignende debat.
Og det er den linje, vi har i Socialdemokratiet.
Men dermed ikke sagt, at jeg ikke mener, at det er vigtigt at understrege, at en amerikansk enegang i forhold til opsigelse af ABM-traktaten er beklagelig.
Det er noget, vi beklager dybt, fordi det kan give andre lande samme indtryk af, at man bare kan gå enegang, og at der ikke behøver være et internationalt regime, der forpligter landene til bindende aftaler.
Det er et meget væsentligt synspunkt for os at få frem. Der er jeg enig i, at Europa kan danne en modvægt til den enegang.
Og vi havde allerhelst set, at USA og Rusland måske også var nået til enighed om at opsige ABM-traktaten eller lave den om, så den passede til nutidens sikkerhedspolitiske udfordringer.
Men det var ikke det, der var tilfældet.
Men vi håber så stadig væk på, og det er også det, vi siger med det forslag her, at man ved det russisk-amerikanske topmøde senere på året kan nå til en aftale, der går i den rigtige retning.
Søren Søndergaard (EL), 2002-04-05:
Jeg vil godt bare afslutningsvis takke hr. Jeppe Kofod for forklaringen på, hvorfor forslaget til vedtagelse ser ud, som det gør, altså hvorfor det ikke tager stilling til lige præcis den største ting, der er sket på det her område, siden vi sidst havde debatten, nemlig den ensidige amerikanske opsigelse af ABM-traktaten, og hvorfor det helt klart dækker partier, som har forskellige holdninger.
Jeg erkender fuldstændig, at det var en noget anden holdning, hr. Jeppe Kofod gav udtryk for, end der ellers er blevet givet udtryk for.
Og jeg forstår, at grunden til det er, at den kan samle et bredt flertal.
Villy Søvndal (SF), 2002-04-05:
Den 13. december sidste år opsagde USA ensidigt ABM-aftalen
fra 1972 - den traktat, der ofte i den offentlige debat helt rigtigt er karakteriseret som grundtraktaten for de senere nedrustningsaftaler
Vi rejste sidste år og såmænd også året før en forespørgselsdebat, fordi vi mener, at netop den diskussion er fantastisk vigtig for det sikkerhedspolitiske hovedspørgsmål: Skal vi fortsat have en international orden, der bygger på internationale aftaler, eller skal den afløses af anarki?
Under debatten for et år siden sagde den konservative udenrigsordfører og nuværende udenrigsminister følgende: »Hvis USA ensidigt går fra ABM-traktaten, kan Rusland gå fra andre traktater - som vi vil være meget kede af at de går fra - og dermed forringe sikkerheden i Europa, ligesom Kina kan vise sig at blive endnu mere ivrig efter at levere vennerne raketter.
Jo flere af disse, som fyres af fra forskellige verdenshjørner i en eventuel ny krig, jo flere vil jo nå igennem.«
Det var faktisk klogt sagt, men det er jo lige præcis det skrækscenario, udenrigsministeren dengang opregnede, som nu er virkelighed.
USA har entydigt opsagt aftalen til udløb
, og dermed er vi i dag i den situation, der med udenrigsministerens ord fra dengang betyder forringet sikkerhed i Europa og risiko for flere raketter fra forskellige verdenshjørner, først og fremmest Asien.
Og hvorfor nu det?
Jo, angiveligt for at imødegå trusler fra slyngelstater, selv om ingen forestiller sig, at det er det virkelige argument.
Hvorfor skulle en stat udsætte sig selv for garanteret ødelæggelse, når der er langt mere sofistikerede metoder som bakteriologiske eller kemiske våben?
En af erfaringerne fra den 11. september er vel netop, at terroren ikke sætter afsender på, og at den i øvrigt udformes på en måde, ingen havde forventet. Jeg er overbevist om, at beslutningen om at opsige traktaten har en ganske anden baggrund, nemlig at Bush-administrationen efter den kolde krigs afslutning ser sig selv som stærk nok til at vikle sig fri af alle internationale aftaler og ser internationale aftaler som en forhindring for, at USA kan agere, som det vil.
Vi har set det i forholdet til FN, vi har set det med klimaaftaler, og vi har ikke mindst set det på det sikkerhedspolitiske område, både med hensyn til ikkespredningsaftaler, forbud mod prøvesprængninger osv.
Vi er efter SF's opfattelse på vej mod en situation, hvor øget spænding, større modsætningsforhold og et nyt kaprustningsamokløb truer vores fælles fremtid i en negativ spiral, der er den mest truende i mange år.
Det er sådanne negative skridt, der bringer denne verden på katastrofekurs.
Den danske regering har valgt en udenrigspolitisk linje, hvor den lægger sig helt op ad de amerikanske synspunkter, men der er også et andet Amerika, der er dybt bekymret over udviklingen, senest gengivet i en artikel i Washington Post i går, som jeg skal vende tilbage til.
Netop her kunne Danmark og EU-landene ved en fælles optræden gøre en forskel, og Danmark har som et lille land en oplagt interesse i et aftalesystem, der bibeholdes.
Jeg ser med spænding hen til regeringens besvarelse af forespørgslen.
Besvarelse
Søren Søndergaard (EL), 2002-04-05:
To spørgsmål til en start til Venstres ordfører.
Det ene er om den meget interessante definition på slyngelstater som nogle, der lader hånt om de fattige befolkninger, og som hader demokratiske principper.
Med den definition kan man jo nok udvide antallet af slyngelstater noget.
Hvorfor tilhører de ikke den kategori af slyngelstater, som skal bekæmpes på samme måde som de relativt latterlige små lande, der hedder Iran, Irak og Nordkorea?
Så vil jeg også godt spørge hr. Troels Lund Madsen: Når vi diskuterer Tjetjenien og menneskerettighederne, har vi store problemer med at provokere Rusland, sådan som vi så i går, men når det gælder spørgsmålet om at give ret til, at man bruger militær oprustning osv., har vi ikke noget problem med at provokere Rusland.
Er der den sammenhæng i Venstres politik?
Jeppe Kofod (S), 2002-04-05:
Blot to konkrete spørgsmål til Venstres ordfører.
For det første hæftede jeg mig ved, at Venstres ordfører nævnte, at Venstre ikke mener, det er problematisk at opsige ABM-traktaten, så længe det ikke udgør nogen sikkerhedstrussel i Europa.
Det var det ordvalg, hr. Troels Lund Poulsen brugte, og jeg vil bare høre, om det er sådan, at man indsnævrer sit engagement til kun at se på, hvordan sikkerhedstruslen er i Europa.
Hvad med den globale sikkerhedstrussel, hvad med den globale destabilisering, hvis man opsiger en sådan aftale?
Jeg synes, det er meget vigtigt at få det aspekt belyst lidt mere grundigt efter den ordførertale.
Punkt to: Jeg hørte ikke ét eneste sted Venstres ordfører beklage den ensidige opsigelse af AMB-traktaten fra USA's side, og jeg skal bare høre, om Venstre ikke vil beklage, at USA ensidigt har opsagt den aftale.
Det er meget interessant at høre, hvad Venstre har at sige om det punkt.
Villy Søvndal (SF), 2002-04-05:
Der er altid noget imponerende ved at høre Bushadministrationens sikkerhedspolitiske synspunkter så klart gengivet i Danmark, som Venstre er i stand til i enhver situation.
Det er en ren repetition af Pentagons synspunkter, vi bliver udsat for.
Det er derfor, at jeg spørger sådan lidt analytisk:
Betyder det overhovedet noget det der med en aftale om fjernelse af atomvåben?
Er det afgørende for Venstre, om de bliver fjernet, ved at de bliver puttet i en eller anden silo, hvor de så kan hentes frem i løbet af en uges tid, eller ved at de bliver destrueret? Det er faktisk en afgørende diskussion i forhold til Rusland.
Betyder det noget for Venstre, eller er det lige meget, bare de ikke står sådan, at de er helt synlige?
Er det afgørende, om de bliver destrueret eller de bliver puttet i silo?
Jeppe Kofod (S), 2002-04-05:
Til hr. Søren Søndergaard vil jeg sige, at jeg også hørte Venstres ordfører beklage, at USA har opsagt ABM-traktaten
, så jeg mener, at der sådan set er enighed om den beklagelse bredt i Folketinget - eller i hvert fald rimelig bredt i Folketinget.
Det, jeg sagde i min ordførertale, er hundrede procent det, der er Socialdemokratiets politik.
Det, der står i denne her vedtagelse, er hundrede procent også det, som Socialdemokratiet står inde for
Vi fortsætter linjen fra dengang vi selv var i regering.
Det er utrolig vigtigt - og det nævnte jeg også - når man f.eks. tager til Det Hvide Hus og skal repræsentere Danmark som statsminister, at man også fremhæver nogle af de kritikpunkter, som Danmark har, nogle af de debatter, vi har haft også her i Folketinget, f.eks. om en ensidig amerikansk opsigelse af ABM-traktaten.
Det var det, jeg også lagde vægt på i min ordførertale, og det er klart, at det er skuffende, at Venstres ordfører ikke engang kan redegøre for, hvorvidt det her overhovedet var et emne, som statsministeren tog op, da han besøgte præsident Bush i Det Hvide Hus.
Søren Søndergaard (EL), 2002-04-05:
For det første skal jeg lige beklage over for hr. Troels Lund Poulsen, at jeg kaldte hr. Troels Lund Poulsen for hr. Troels Lund Madsen.
Sådan er det, når man kender folk som »Troels« eller »Lund« eller »Troels Lund«, men ikke med det sidste navn, men det er altså hr. Troels Lund Poulsen, jeg taler til.
Undskyld.
Spørgsmålet er om de her slyngelstater: Det, der er problemet, er jo, hvorfor man bliver ved med at snakke om de her slyngelstater i denne her sammenhæng, når man ikke snakker om de andre stater, som udviser nøjagtig de samme kendetegn, som hr. Troels Lund Poulsen gør opmærksom på, altså spørgsmålet om at undertrykke sin egen befolkning.
Hr. Troels Lund Poulsen vil vel ikke herfra sige, at Saudi-Arabien ikke undertrykker sin egen befolkning?
Jamen hvad så med Pakistan?
Undertrykker Pakistan ikke sin egen befolkning?
Har de ikke atomvåben i Pakistan?
Har de ikke affyringsmateriel i Pakistan?
Er Pakistan oven i købet ikke meget ustabil, hvor man kan forestille sig, at dybt fundamentalistiske kræfter kommer til magten? Jeg forstår simpelt hen ikke, hvad rationalet er bag at hænge nogle ganske bestemte lande ud.
Jeppe Kofod (S), 2002-04-05:
Jeg takker Venstres ordfører for svaret: at Venstre også beklager den ensidige opsigelse af ABM-traktaten, som USA har foretaget.
Det er utrolig vigtigt, for det, man nærmest kunne forstå på ordførertalen, var, at det var helt legalt at opsige aftalen.
Så skal jeg i forlængelse af dette spørge, om det så også betyder, at man, når f.eks. statsminister Anders Fogh Rasmussen er på besøg i Det Hvide Hus, så også dér nævner, at man egentlig synes, at det var en forkert beslutning at opsige ABM-traktaten.
Det er jo vigtigt, at Danmark også her siger, hvad vi mener, for hvis det ligesom er standarden, at man bare kan opsige aftaler ensidigt, hvor har vi så kampen for nedrustning internationalt, hvis alle lande bare kan varetage egne snævre interesser og ikke lade sig forpligte overhovedet?
Det er det, der er spørgsmålet her i dag, og derfor er jeg glad for, at Venstre på det her punkt deler Socialdemokratiets bekymring over, at den her ensidige opsigelse af ABM-traktaten kan føre til større anarki, når man ser på det internationale nedrustningsregime.
Villy Søvndal (SF), 2002-04-05:
Tak for svaret fra hr. Troels Lund Poulsen, hvor jeg forstod, at det afgørende sådan ikke var, hvad aftalen kom til at indeholde.
Det synes jeg er et lidt - undskyld udtrykket - løsagtigt forhold at have til aftaler.
Det afgørende er vel, om atomtruslen bliver dæmpet ved sådan en aftale eller ej.
Det, der fremgår af alle de tilgængelige officielle materialer, der er udarbejdet i USA, er, at der ikke bliver færre atomvåben.
De bliver pakket væk, og de kan tages frem
Og derfor er det bluff at lave en argumentation, der hedder, at det her betyder en voldsomt større sikkerhed i forhold til en atomkrig i den her verden.
Det gør det desværre ikke.
Jeg må sige, at jeg synes, det er lidt overraskende, at det her er et synspunkt, som ingen interesse har for Venstre.
Bare der bliver en aftale, uanset hvilken aftale det så bliver,
er Venstre tilfreds.
Det synes jeg er meget lidt at stille sig tilfreds med.
Troels Lund Poulsen (V), 2002-04-05:
til slyngelstater: Det tilkommer ikke mig her i dag at skulle stå og lave en gennemgang af samtlige verdens lande i forhold til, om de overholder demokratiske spilleregler eller ej. Nu valgte jeg i min ordførertale at nævne tre lande, og det er tre tilfældigt valgte lande.
Det kunne lige så godt have været nogle andre. Men når jeg vælger de lande, og når jeg vælger ét land, er det jo primært for at vise, at verden har forandret sig siden den kolde krig.
Verden er ikke længere bygget på to atommagter, der stabiliserer hinanden eller balancerer med hinanden, som jeg sagde i min ordførertale, ved en aftale.
Det er jo det, der gør forskellen.
Til hr. Jeppe Kofod: Jeg var desværre ikke til stede, da statsministeren besøgte Det Hvide Hus, og derfor kan jeg af gode grunde ikke referere, hvad der er sket.
Til sidst til hr. Villy Søvndal: Venstre ser selvfølgelig ikke med ligegyldighed på, hvilken aftale man indgår.
er slut
Der er en ny verdensorden nu, som gør, at ABM-traktaten ikke længere har den historiske betydning, som ABM-traktaten havde tidligere.
Derfor ser vi med fuld fortrøstning på, at både præsident Putin og præsident Bush er interesseret i at lave en ny aftale, som betyder, at man nedruster, og det synes jeg er et vigtigt signal, og det er godt for verdensfreden.
Søren Søndergaard (EL), 2002-04-05:
Nej, jeg tror ikke, at de lande var tilfældigt valgte lande.
Jeg tror, at det var et udtryk for, at Venstre i denne her sag er et præcist ekko af den amerikanske udenrigspolitik og også et præcist ekko af de amerikanske fjendebilleder, for de tilfældige lande, som Venstres ordfører valgte, er lige præcis de tilfældige lande, som også er USA's fjendebilleder.
Det, der jo er lidt tankevækkende i hele den her diskussion, er, at Venstre som det afgørende regeringsparti har valgt i den grad at gøre sig til et instrument for viderebefordring af den amerikanske udenrigspolitik og de amerikanske fjendebilleder.
Den situation, vi står i nu, er jo ikke nogen ny situation.
Det er faktisk adskillige år siden, at den kolde krig sluttede.
Det er i hvert fald 10 år siden.
Det, at den kolde krig er slut,
burde jo ikke være et argument for at opsige den slags aftaler, men for at gå ind og forhandle nogle nye aftaler, der kunne erstatte dem, der var.
Det dårligste udgangspunkt er da at opsige dem, før man forhandler nogle nye.
Troels Lund Poulsen (V), 2002-04-05:
Til hr. Søren Søndergaard: Jeg noterer mig selvfølgelig, at Enhedslisten har det synspunkt, at Venstre er et ekko af USA.
Det synes jeg ikke at vi skal diskutere mere i dag, her har vi vidt forskellige holdninger.
Jeg vil så sige i forhold til spørgsmålet om ABM-traktaten, at der bliver forhandlet en ny aftale på baggrund af den opsigelse, som USA har givet.
Det er den forhandling, som allerede foregår nu, og der er tegn i sol og måne på, at den vil kunne nedbringe antallet af våben betragteligt.
Det er noget, som jeg synes, at man må forholde sig til, hvad enten man kan lide det eller ej.
Der er et helt nyt verdensbillede, som gør, at ABM-traktaten ikke længere har den forudsætning, som ABM-traktaten havde, da den blev indgået.
Det tror jeg at jeg har sagt mange gange fra Folketingets talerstol, og sådan bliver det ved med at være.
Derfor er det vigtigere at have en dialog mellem Rusland og USA om den fremtidige udenrigs- og sikkerhedspolitiske nedrustning, end det er at bibeholde en traktat, som ikke længere har det samme udgangspunkt, som da den blev indgået.
Jeppe Kofod (S), 2002-04-05:
Men det er også udtryk for magten fra de mest konservative kræfter i USA, der har gjort de amerikanske planer om et missilforsvar til et ideologisk projekt, hvor alle midler tilsyneladende helliger målet.
Det er selvfølgelig for mange af os dybt skuffende, at USA ensidigt opsiger ABM-traktaten, der siden 1972 har reguleret atomnedrustningen, og man kan frygte, at beslutningen sætter gang i et nyt våbenkapløb, som også FN's generalsekretær, Kofi Annan, udtrykte det tilbage i december måned.
ABM-traktaten har igennem mange år fungeret som en hjørnesten for at opretholde den globale fred og sikkerhed og strategiske stabilitet.
Derfor er svaret på nutidens trusler og nedrustningspolitik ikke amerikansk enegang i form af opsigelse af ABM-traktaten.
Derimod handler et holdbart svar om forpligtende internationale aftaler inden for nedrustning og ikkespredning af masseødelæggelsesvåben.
For Socialdemokratiet er der ingen tvivl om, at ABM-traktaten og andre nedrustnings- og ikkespredningsaftaler udgør et fast fundament i den sammenhæng, et fundament, hvor man kan sige, at kold krig langsomt er begyndt at blive løst af varmt venskab præget af tillid og forpligtende samarbejde globalt.
Vi mener derfor også, at den danske regering skal kæmpe for, at spredning af masseødelæggelsesvåben og missilteknologi imødegås gennem en styrket international våbenkontrol og ikkespredningsarbejde samt - og det er vigtigt - en aktiv politisk dialog med de lande, hvorfra truslen udgår.
Man skal måske i langt mindre grad bruge
sin energi på at falde på knæ for de mest konservative og reaktionære kræfter i USA, der måske i virkeligheden udgør den væsentligste trussel for sikkerheds- og nedrustningsarbejdet i dagens verden, netop fordi de ikke er parate til forpligtende aftaler, netop fordi de ikke er parate til partnerskab.
En eventuel opbygning af et amerikansk raketskjold, hvis form, indhold og omfang stadig er ganske uvis, skal ikke blot foretages under hensyn til det førnævnte aftalekompleks, men også set fra vores synspunkt føre til en væsentlig reduktion af masseødelæggelsesvåben.
Det er helt centralt, at summen af svarene på de nye udfordringer fører til en mere sikker verden og ikke til ny oprustning og spredning af masseødelæggelsesvåben.
For Socialdemokratiet er det helt afgørende, at vi ikke taber det, som vi vandt ved den kolde krigs afslutning. Jeg skal så afslutningsvis give partiets støtte til det forslag til vedtagelse, der blev fremsat af hr. Troels Lund Poulsen, og også understrege, at det selvfølgelig er vigtigt, hvis USA går videre med planerne om at opbygge et missilforsvar, at de grønlandske myndigheder og Grønland i det hele taget og deres synspunkter inddrages tæt i den proces.
Villy Søvndal (SF), 2002-04-05:
Politik har jo, som gamle Hørup sagde, at gøre med at dele sig efter anskuelser.
Nu står man så med et forslag til vedtagelse, som jeg forstår at Socialdemokratiet har tilsluttet sig, som intet indeholder af de i øvrigt udmærkede synspunkter, som jeg synes var indeholdt i hr. Jeppe Kofods ordførertale og korte bemærkninger.
Der er ikke tilløb til nogen beklagelse.
Hvorfor stemmer man så ikke for det forslag til vedtagelse, der faktisk indeholder en beklagelse af, at USA ensidigt opsiger?
Der er ikke nogen som helst kritik af det, hr. Jeppe Kofod meget rigtigt, synes jeg, karakteriserede som at falde på knæ for de mest konservative kræfter i USA.
Er det ikke det, dette forslag til vedtagelse i virkeligheden er udtryk for?
Jeppe Kofod (S), 2002-04-05:
Til hr. Villy Søvndal: Jeg mener, at det forslag til vedtagelse, som vi også er medforslagsstillere til, er i klar forlængelse af den politik, vi også førte, da vi var i regering.
Det henviser jo ligefrem til den vedtagelse, vi havde den 3. maj 2001, vedtagelse nr. V 100, hvor vi også udtrykte, at det er vigtigt, at USA og Rusland indgår en aftale for at sikre, at man får tilstrækkelig nedskæring i de strategiske atomvåben og sikrer international stabilitet; de lægger vægt på partnerskabet.
Derfor er der jo i det udsagn også en beklagelse af, at USA har taget et ensidigt skridt til at opsige ABM-traktaten uden efter vores opfattelse for alvor at have prøvet at få en forhandlingsløsning på plads, før man opsagde aftalen.
Så jeg mener ikke, at det er en fair kritik.
Så vil jeg i øvrigt sige i forhold til den vedtagelse, som SF har fremsat, at der er mange af de punkter, vi er meget enige i.
Nu har vi valgt en kortere vedtagelse, men mange af de synspunkter, som SF redegør for i vedtagelsen, kan vi godt tilslutte os.
Så på det punkt tror jeg ikke at der er så stor uenighed.
Villy Søvndal (SF), 2002-04-05:
Men der er jo sket et og andet, siden vi havde denne her diskussion sidst - det er jo derfor, vi har den igen - nemlig at USA ensidigt opsagde aftalen den 13. december sidste år.
Jeg synes alligevel, det er imponerende efter, synes jeg, så stærk en ordførertale, hvor man fastholder de rigtige synspunkter om, at det er dybt skuffende med opsigelsen af ABM-traktaten, hvor man på korte bemærkninger går på Venstre og spørger, om ikke Venstre er enig i, at det er beklageligt - og det indrømmer Venstre så at det er - at de end ikke omtaler det i vedtagelsen, men henviser til en vedtagelse, som er fra den 3. maj sidste år, som er lang tid inden det her begivenhedsforløb.
Jeg forstår altså ikke, at man kan have de synspunkter og så lade være med at give udtryk for dem i vedtagelsesform sammen med dem, man er enig med.
Jeg synes også, det må være lidt underligt for Socialdemokratiet at placere sig sammen med ekkoet fra Pentagon i den her sikkerhedspolitiske debat, når man ikke har de synspunkter.
Hvorfor stemmer man så ikke for den vedtagelse, som med hr. Jeppe Kofods ord i øvrigt var en fornuftig vedtagelse?
Hvad er det, man er så bange for?
Jeppe Kofod (S), 2002-04-05:
For det første vil jeg gerne sige til hr. Villy Søvndal, at jeg synes, jeg i min ordførertale lagde meget klart vægt på den beklagelse af det ensidige skridt, USA har taget i den sammenhæng, med opsigelse af ABM-traktaten.
Det er Socialdemokratiets holdning til spørgsmålet, og jeg mener også, at det meget korte forslag til vedtagelse, vi har fremsat, indeholder det, at vi egentlig mener, at det vigtigste er, at USA og Rusland når til enighed om en ny aftaleramme.
Det lægger vi meget vægt på.
Men at vi har sådan en kort vedtagelse, synes jeg ikke legitimerer, at man går op og siger, at vi ikke giver udtryk for vores beklagelse over opsigelsen af ABM-traktaten.
Det gør vi, og jeg gav i min ordførertale fuldstændig udtryk for det synspunkt, som Socialdemokratiet står for i denne her sammenhæng.
Villy Søvndal (SF), 2002-04-05:
Jeg er enig.
Jeg vil godt rose hr. Jeppe Kofod endnu en gang for at holde en udmærket ordførertale.
Den var virkelig god, den indeholdt de helt centrale punkter, nemlig at det er dybt skuffende, at USA tager det ensidige skridt at opsige aftalen, og at vi ikke vil ligge på knæ for de mest højreorienterede, konservative kræfter i USA.
Jeg er hundrede procent enig.
Jeg kunne ikke på noget tidspunkt finde på at angribe blot en enkelt sætning i hr. Jeppe Kofods ordførertale, det var en rigtig god ordførertale.
Det eneste, der undrer mig, er, hvordan man kan holde sådan en ordførertale og så stemme sammen med dem, som er et tro ekko, hver gang der lyder nye toner fra Pentagon.
Jeg er helt sikker på, at hr. Jeppe Kofod er langt, langt mere enig i det forslag til vedtagelse, der udtrykker de synspunkter, hr. Jeppe Kofod gav udtryk for, også i vedtagelsesform.
Og det er det, der undrer mig.
Søren Søndergaard (EL), 2002-04-05:
Jeg må indrømme, at jeg også er blevet lidt forundret over hr. Jeppe Kofods udtalelser heroppefra.
Men for ikke at sætte hr. Jeppe Kofod i et umuligt dilemma, hvor han skal vælge mellem det forslag til vedtagelse, som er fremsat af hr. Villy Søvndal, og så det forslag til vedtagelse, som ekkoet fra Pentagon har fremsat sammen med Socialdemokratiet, kunne man så ikke forestille sig, at hr. Jeppe Kofod nedskrev sin ordførertale i et vedtagelsesforslag? Nu skal det nok længdemæssigt komprimeres en lille smule af hensyn til forretningsordenen, men hvis hr. Jeppe Kofod nedskrev de gode pointer, der var, i et forslag til vedtagelse, er jeg sikker på, at jeg uden videre kan give tilsagn fra en række partier her i Folketinget om, at så vil vi stemme for det, så godt var det faktisk.
Så kunne man ikke forestille sig det?