runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Rune Lund (EL), 2006-09-14:
Jeg fik ikke svar på mine to spørgsmål, som jeg stillede under min ordførertale.
Lad mig holde mig til det første.
Jeg vil gerne spørge udenrigsministeren om følgende: Hvis Israel benytter freden på den nordlige grænse, som Israel har opnået med FN’s resolution 1701, til at lade være med at indgå reelle fredsforhandlinger om at trække sig tilbage fra de ulovligt besatte områder – vi snakker om Shebaa Farms, vi snakker om Golanhøjderne, vi snakker om de palæstinensiske områder – hvilke konsekvenser mener udenrigsministeren så at det bør få? Det er spørgsmålet.
Jeg deler bestemt udenrigsministerens modvilje mod bevægelser som Hizbollah og Hamas, men jeg må sige, at udenrigsministeren går galt i byen, når udenrigsministeren ikke klart anerkender, at grunden til, at vi har en konflikt i dag både i forbindelse med Libanon, med Syrien og med Palæstina, er de fortsatte ulovlige israelske besættelser.
For det er jo sådan, at Israel ønsker fred, det gør de, men de ønsker fred og besættelser.
Skal jeg forstå svaret på det spørgsmål, jeg stillede, sådan, at det ikke vil få nogen konsekvenser for udenrigsministerens holdning til det danske sømilitære bidrag og resolution 1701, hvis Israel benytter sig af denne FN-sikrede fred på sin nordlige grænse til at lade være med at indgå i realitetsforhandlinger om at trække sig tilbage fra de ulovligt besatte områder?
Er det sådan, det skal forstås?
Per Stig Møller (KF), 2006-09-14:
Det er ikke, fordi jeg vil forlænge debatten, for det er jo temmelig håbløst at forlænge en debat med Enhedslisten; den kan jo blive ved og ved.
Det er jo også derfor, Enhedslisten har haft en ordfører, man kaldte Duracellmanden.
Men jeg vil ikke gå med på Enhedslistens antiisraelske politik.
Jeg ved godt, de siger, de ikke er antiisraelske, men det lyder bare sådan, og det bliver ved med at lyde sådan.
Vi har ikke lavet en flådeblokade, som hr. Frank Aaen siger, fordi Hizbollah gør noget forkert.
Det lyder jo, som om det er en blokade af Libanon og Hizbollah.
Selvfølgelig skal Hizbollah blokeres, og vi har lavet blokaden på Libanons opfordring.
Jeg har jo lige stået og henvist til den rapport, der er kommet fra FN i går aftes, her fra Folketingets talerstol, en rapport, hvori man også nævner Libanons henvendelse for at få en flådeblokade for at undgå, at der kommer illegale våben ind i landet.
Så det er jo altså noget, Libanon selv ønsker, at der ikke er en hær, der render rundt i landet, som er uden for demokratisk, politisk kontrol.
Det tror jeg hr. Aaen ville være meget utilfreds med, hvis der rendte sådan en hær rundt i Danmark.
Så tror jeg, at en justitsminister og en forsvarsminister og en statsminister ville få et hav af spørgsmål om, hvornår de fik styr på den hær, der rendte rundt i Danmark uden for regeringens kontrol.
Så Enhedslistens dobbeltmoral i de her spørgsmål skriger til himlen.
Selvfølgelig har vi blokeret Hamas, på den måde at vi ikke samarbejder med Hamas, fordi Hamas altså også går ind for udslettelsen af Israel.
Vi kan altså ikke samarbejde med en politisk bevægelse, som, ud over at de også har brugt terror, har til opgave at udslette nabolandet.
Jeg kan da også forstå – og der er Enhedslisten så heller ikke enig – at Abbas jo prøver at lave en national samlingsregering for præcis at undgå, at palæstinensernes politik skal være præget at en bevægelse, som ikke ønsker fred med to stater, men fred uden to stater, og det vil sige alene i Palæstina.
Så det vil sige, at Enhedslisten både er imod Siniora og imod Abbas.
Det er den danske regering ikke, vi støtter både Siniora og Abbas.
Frank Aaen (EL), 2006-09-14:
Enhedslisten har utallige gange taget afstand fra Hamas, afstand fra Hizbollah, afstand fra Hizbollahs misbrug af civile til at beskytte sig i en krig og afstand fra deres bombning af det nordlige Israel.
Det ved udenrigsministeren ganske udmærket.
Vi har aldrig vaklet i de spørgsmål.
Mit spørgsmål, som jeg ikke fik noget svar på, var – og nu får udenrigsministeren chancen igen: Hvornår får det konsekvenser for Israel, når de bomber civile områder, når de smider klyngebomber i titusindvis, som den dag i dag dræber mennesker i det sydlige Libanon, fordi de stadig væk ligger ueksploderede?
Hvornår tager Danmark for alvor fat i Israel og lader dem forstå, at nu skal der ske noget, at de må holde op med krigsforbrydelser og starte en fredsproces?
Per Stig Møller (KF), 2006-09-14:
Da vi ikke har andre punkter på dagsordenen i dag, så har vi selvfølgelig god tid, og jeg er også enig i, at det er en meget vigtig debat.
Jeg synes, hr. Frank Aaen i de her debatter også har rejst væsentlige spørgsmål, og det har jeg også rost hr. Frank Aaen for, det synes jeg bare ikke han gør i dag.
Men det fremadrettede har hr. Frank Aaen jo interesseret sig meget for, og det er vi enige om at vi skal interessere os for.
Vi står altså over for en bevægelse, der vil udslette en stat, og så står vi over for en stat, som vil have oprettet en anden stat.
Det er jo en væsensforskel.
Hamas vil have udslettet Israel, Israel vil have oprettet et Palæstina, og derfor er det simpelt hen to vidt forskellige størrelser.
Det har jeg også udtrykkeligt sagt til Israels udenrigsminister, da hun var her.
Det er noget skidt, og vi arbejder også for at få reguleret klyngebomberne under de forhandlinger, som vi har været med til at føre, men som går trægt, ikke på grund af Danmark, ikke på grund af Israel, men på grund af andre, der deltager i de forhandlinger, og som ikke rigtig vil frem til et forbud mod klyngebomber.
Vi kom jo et godt stykke vej frem med antipersonelminerne, men det tog tid, og vi arbejder også med spørgsmålet om klyngebomber.
Lad mig til sidst sige, at Amnesty International, hvad angår Hizbollah, jo i dag har anklaget dem for krigsforbrydelser ved at bombe civile i det nordlige Israel, som Enhedslisten synes skal ligge blottet hen.
F.eks. blev omkring en fjerdedel af alle raketterne affyret direkte mod byområder, heriblandt raketter spækket med tusinder af metalkugler fra kuglelejer, hedder det i Amnestys rapport om Hizbollah.
Jeg synes, hr. Frank Aaen skal prøve at se, at det går forkert til begge steder og det skal påtales begge steder.
Og vi har påtalt klyngebomberne.
Rune Lund (EL), 2006-09-14:
Det blev sagt meget klart og tydeligt under mit ordførerindlæg, og det blev sagt lige så klart og tydeligt under førstebehandlingen, som vi havde i fredags.
Så jeg synes, at udenrigsministeren skal lade være med at komme med den slags kommentarer, men i stedet skal forholde sig til den kritik, som Enhedslisten har prøvet at fremføre i dag.
Jeg fik ikke svar på mit spørgsmål, som jeg stillede i anden omgang, om, hvordan regeringen vil forholde sig til, at Israel har fået sikret sin nordlige grænse med resolution 1701.
Hvordan vil regeringen forholde sig til at kigge på, hvordan man nu sikrer, at Israel ikke benytter den sikring af den nordlige grænse til at lade være med at indgå i realitetsforhandlinger om en reel fred, hvor Israel trækker sig tilbage fra alle de besatte områder?
Det er det, der er spørgsmålet, det er det, der er Enhedslistens bekymring, og det nytter altså ikke at snakke uden om det spørgsmål og ikke svare på det ved at sige, at Enhedslisten ikke kritiserer Hizbollah for de menneskerettighedskrænkelser og krigsforbrydelser, som Hizbollah står for.
Det gør vi.
Problemet er, at den danske regering ikke ser lige på de her to spørgsmål.
Den danske regering vil gerne kritisere Hizbollah, ligesom Enhedslisten gerne vil.
Den danske regering vil ikke stå for en balanceret tilgang til det her spørgsmål.
Man kan altså ikke få noget svar fra udenrigsministeren på det her, selv om jeg ellers synes, det kunne være relevant.
For som udenrigsministeren også siger: Det er jo sådan, at nu står vi i en situation, hvor der er en resolution, og så skal vi også kigge fremad.
Vi må se, hvordan vi sikrer, at den her resolution ikke bare bliver til et plaster på et åbent benbrud, hvordan vi sikrer, at det her ikke bare bliver en lille pause i den krig, der var, og som meget vel kan risikere at fortsætte meget snart.
Det er det, der er spørgsmålet.
I den forbindelse er det jo også vigtigt, at man sikrer sig, at Israel ikke benytter en sikring af sin nordlige grænse til bare at lade være med så at indgå i forhandlinger om at trække sig tilbage fra andre ulovligt besatte områder.
Hermed sluttede forhandlingen.
Afstemning
Frank Aaen (EL), 2006-09-14:
Det er jo lidt symptomatisk, at når vi spørger til, hvad regeringen gør over for Israel, så sker der ingenting.
Lad os tage et par andre eksempler.
Når Hizbollah begår noget forkert, så er Danmark uden tøven med og laver en flådeblokade; når palæstinenserne ved et demokratisk valg vælger nogen, regeringen ikke bryder sig om, nemlig Hamas, så deltager vi straks i en økonomisk blokade, der har taget hele Gaza og mere end 1 million palæstinensere som gidsler med ufattelige lidelser til følge.
Vi er der straks, slår til med vores holdning og lader holdningen få konsekvenser for dem, som vi synes gør noget forkert.
Hvilke konsekvenser har det fået for Israel?
Har man overhovedet taget nogen skridt over for Israel i den anledning?
Hans Kristian Skibby (DF), 2006-09-14:
Jeg må igen gøre ordføreren opmærksom på, at det der med at komme med de vises sten, har Enhedslisten gentagne gange været gode til, men med hensyn til at vise resultater er der så lidt længere imellem succesoplevelserne, må man sige.
Med hensyn til spørgsmålet omkring Hizbollah, som hr. Rune Lund nævner, vil jeg da gerne påpege, at det jo er velkendt, at Hizbollah har brugt en taktik, der hedder, at man placerer de våbenføre positioner rundtomkring de steder, hvor der bor civile, netop fordi man derved kan presse den israelske regering og det israelske militær til ikke at turde gennemføre bombningerne.
Man har jo ikke andre muligheder, når man som nationalstat bliver overbeskudt med granater og raketter fra libanesisk territorium.
Så jeg synes nok, hr. Rune Lund måske skulle prøve at overveje situationen endnu en gang.
Morten Helveg Petersen (RV), 2006-09-14:
Jeg skal ikke trække debatten i langdrag her.
Jeg vil blot sige på Det Radikale Venstres vegne, at vi kan tiltræde beslutningsforslaget.
Vi finder og lægger stor vægt på, at grundlaget i form af de resolutioner, der ligger på bordet, er godt og fornuftigt, og på den baggrund finder vi, at Danmark kan yde et rigtig godt, ordentligt og fornuftigt bidrag og forhåbentlig også bidrage til skabelsen af noget, der også kan blive en varig fred i Mellemøsten.
Så vi bakker fuldt og helt op om beslutningsforslaget og er stolte af den indsats, som vores folk kommer til at yde i det her.
Vi tiltræder.
Per Kaalund (S), 2006-09-14:
Her ved anden- og sidstebehandlingen af beslutningsforslag nr. B 146 om dansk deltagelse i FNopgaverne i tilknytning til konflikten i Libanon ser det heldigvis ud til, at kamphandlingerne er om ikke bragt til ophør så i hvert fald rimelig reduceret, og det er også vores indtryk, at FN med UNIFIL-mandatet, som er udvidet, er godt i gang med at etablere sig.
Med hensyn til det sømilitære bidrag, som Danmark skal deltage i, er vores skibe jo afsejlet og ligger nu i tysk havn og afventer en endelig godkendelse af deres deltagelse.
Det er jo tyskerne, der skal lede den sømilitære del af det, og vi har forståelse for, at tyskerne kræver en meget nøjagtig afklaring af, hvordan engagementet og operationen dernede skal foregå.
Vi har også indtryk af, at FN er inde over sammen med Tyskland og selvfølgelig i forståelse med Libanon.
Mandatet dernede skal være robust.
Med hensyn til indsatsen på land er vi jo bekendt med, at Libanon selv skal stille med 15.000 soldater, som skal ned i den sydlige del af Libanon, og at FN skal supplere op med andre 15.000 soldater.
Det er vores håb, at Libanons hær og regeringen i Libanon vil være i stand til at markere sig i den sydlige del af Libanon.
Det har jo knebet i årene, der er gået, siden i hvert fald år 2000, hvor FN gang på gang har opfordret den libanesiske regering til at tage styringen i den sydlige del af Libanon.
Det er ikke lykkedes, og Hizbollah har derfor kunnet etablere sig i området.
Men det vil nok også forudsætte, at Libanons hær skal have noget støtte til opbygningen og en mere fast struktur.
Det er også vores håb, at bestræbelserne for en varig fred vil komme i gang, således at køreplanen for fred, hvor USA, Rusland, FN og EU er deltagere, rent faktisk kommer i gang og giver nogle resultater.
Med disse bemærkninger kan vi give vores samtykke til B 146.
Steen Gade (SF), 2006-09-14:
Når SF støtter beslutningsforslaget her ved den endelige vedtagelse, er det jo først og fremmest, fordi vi mener, det er nødvendigt for det internationale samfund at reagere og sende tropper til Libanon for at sikre, at der ikke igen udbryder krig, og for det andet, fordi FN-mandatet er så klart og sikkert, at vi vurderer sikkerheden til at være på et niveau, hvor vi også kan forsvare at sende danske soldater ud.
Når jeg tager ordet her, så er det jo ikke for at forlænge vores debat fra førstebehandlingen, men for at understrege, at for SF er det afgørende, at det her ikke står alene, at vi har med en bredere problemstilling at gøre, som ikke kun handler om Libanon, men som handler om hele Mellemøsten, og at det kræver en meget kraftig indsats også fra den danske regerings side for at kæmpe for, at palæstinenserne får en selvstændig stat, en bæredygtig selvstændig stat, og at processen frem mod en sådan situation skal gives den allerhøjeste prioritet.
Den prioritering hos SF kan aldrig bruges som argument for, at vi ikke skulle gøre det her.
Og det, vi i hvert fald opfatter vil ske i første række, er, at Libanons regering kan blive styrket, og det er et afgørende element i at få en bedre udvikling i Mellemøsten.
Det sidste, jeg vil sige, er, at jeg tror, der er mange danskere, som måske med stigende bekymring ser på, at vi sender soldater ud snart det ene sted, snart det andet sted.
Der tror jeg bare, at man må sige til de danskere, der er bekymrede over det, at de faktisk er nødt til at sætte sig ind i de enkelte sager, de er nødt til at sætte sig ind i, om det var rigtigt at sende soldater i krig i Irak, om det var rigtigt at følge FN’s opfordring i Afghanistan, og om det er rigtigt her i Libanon.
Det, der helt sikkert var fuldstændig forkert og også meget farligt forkert, var den danske indsats i Irak i hælene på USA.
Det her er noget helt andet: Der er et sikkert FN-mandat, det er en situation, hvor det også er vigtigt, at Europa griber ind, det er en sikkerhedssituation, som selvfølgelig aldrig kan overskues – man skal altid tage det alvorligt og tænke det grundigt igennem, når danske soldaters liv kan komme i fare – men hvor risikoen ser rimelig ud.
Derfor tror jeg, det er meget vigtigt i de kommende år – hvor mit parti vil kæmpe for, at vi er aktive, at vi sender soldater ud, at vi er med til at skabe fred i stedet for at blæse til ilden – at vi tager en kraftig diskussion også med den danske befolkning, så man kan skelne mellem, hvornår der tages fundamentalt forkerte beslutninger, som da statsministeren førte os i krig i Irak, og så en situation som i dag, hvor det er en meget korrekt og rigtig beslutning.
Vi støtter beslutningsforslaget.
Hans Kristian Skibby (DF), 2006-09-14:
Som det er sagt af flere før mig, er det jo ikke, fordi der ligefrem er løbet meget nyt vand i åen, siden vi sidste torsdag havde førstebehandlingen af det her beslutningsforslag om et dansk bidrag til den her FN-styrke, som skal prøve at rede trådene ud i Libanon og være med til at stabilisere området igen.
Jeg vil da gerne kvittere for, at vi ved førstebehandlingen havde en god debat.
Den blev selvfølgelig lidt forplumret af, at Enhedslisten havde en række spørgsmål om hele Mellemøstproblematikken – det var der så også tid til den dag, kan man sige – men omvendt synes jeg nok, at udenrigsministeren svarede pænt på de spørgsmål, der var, og vi har også fået konkrete svar på de få udvalgsspørgsmål, som er blevet stillet siden førstebehandlingen.
Jeg har bidt mærke i, at forsvarsministeren ved sin årlige orientering til pressen for nylig udtalte, at det er vigtigt, at Danmark bidrager med mere end at sende en mand med et flag.
Og det er jo det, vi gør i det her tilfælde, hvor vi jo faktisk i forhold til Danmarks situation stiller med et bidrag, hvor vi vurderer militært, fagligt og sagligt og politisk begrundet og motiveret, at vi er i stand til at udfylde en rolle, som vil være til gavn for stabiliteten i Mellemøsten – og primært i Libanon – og den proces, som de nu skal i gang med for igen at få tålelige forhold i Libanon.
Så Dansk Folkeparti kan tilslutte sig beslutningsforslaget.
Rune Lund (EL), 2006-09-14:
I Enhedslisten har vi en anden holdning: Vi mener, at et liv er et liv, uanset om det er en israeler, der dør, eller det er en libaneser, der dør.
Jeg synes, det er pinligt, at Dansk Folkeparti igen kun sætter fokus på den vold, som Hizbollah udøver, men ikke sætter fokus på den vold, som staten Israel udøver.
Over tusind civile libanesere er døde; det er over ti gange så mange civile libanesere, som er døde, som der er døde af civile israelere.
Men det er måske, fordi hr. Hans Kristian Skibby ligger i forlængelse af Dansk Folkepartis ordfører hr. Søren Espersen, som efter bombardementet af Qana, som er blevet dokumenteret som værende en krigsforbrydelse – det skete den 30. juli i år – kaldte det for krigens pris.
Hvor er sammenhængen?
Hvor er sammenhængen hos Dansk Folkeparti?
Problemet med hr. Søren Espersens udtalelser er, at de kom som en direkte kommentar til bombardementet af Qana den 30. juli i år, som er et klokkeklart eksempel på, at der er blevet begået en krigsforbrydelse fra Israels side over for Libanon.
Så må man bare konstatere, at Dansk Folkeparti mener, at krigsforbrydelser er o.k., at det er krigens pris.
Det er jo så derfor, jeg er medlem af Enhedslisten og ikke af Dansk Folkeparti.
Jeg kan også forstå, at Dansk Folkeparti mener, at de mennesker, som bliver bombet, lægger meget, meget vægt på, om bomberne bliver sendt af sted fra et demokratisk land.
Når bomberne regner ned fra himlen, så siger de: Ih, det er nogle meget bedre bomber, der kommer der, for de kommer fra et demokratisk land, end hvis de kom fra en milits som Hizbollah.
Hykleriet har simpelt hen ingen grænser, når man hører Dansk Folkeparti i de her spørgsmål omkring Israel, omkring de ulovlige besættelser og omkring krigen.
Med den indstilling, som Dansk Folkeparti har, bliver der i hvert fald ikke nogen varig fred med hjælp fra Dansk Folkeparti i Mellemøsten, det er helt sikkert.
Frank Aaen (EL), 2006-09-14:
Det er vores politik, og det lyder også, som om det er Dansk Folkepartis politik.
Men det betyder altså for Dansk Folkepartis vedkommende modsat, at det er i orden, og at man ikke har nogen kritik over for Israel, når de bomber civile boliger, hvor det klart er afvist af Human Rights Watch og Amnesty National, at det, at Hizbollah har misbrugt civile, på nogen måde kan undskylde de mange bombardementer, der er foregået fra israelsk side, af civile mål i Libanon, herunder at man de sidste 3 dage af krigen smed titusindvis af klyngebomber over Libanon.
Jeg mener: Påkalder den optræden fra Israels side ikke nogen som helst form for kritik fra Dansk Folkeparti?
Hans Kristian Skibby (DF), 2006-09-14:
Dansk Folkeparti har ret til at fremføre kritik, men vi mener altså, at kritikken skal foregå igennem de organisationer, som vi er medlem af, vi har FN, og vi har NATO, og vi har nogen til at holde øje med, hvordan man rent overnational gennemfører de forskellige ting.
Er der nogle ting, der skal rettes på, så skal man selvfølgelig også tage vare om det.
Men det nytter ikke noget i den her sag at lave en paralleldiskussion, sådan som Enhedslisten ynder at gøre i det her tilfælde, hvor man sætter Hizbollah, en terrororganisation, op på den ene side, og så sætter man et demokratisk land, Israel, på den anden.
Det giver en forkert diskussion på et forkert grundlag, og der er ingen grund til at gøre den længere i dag.
Frank Aaen (EL), 2006-09-14:
Det er jo en snakken udenom, vil jeg sige til hr. Skibby.
Jeg spørger: Har Dansk Folkeparti på noget tidspunkt taget afstand fra bombninger af civile boliger, således som det skete i Qana, og fra bombningen af FN-soldater?
Selv om FN sagde: Hold op med at bombe FN, vi er ikke Hizbollah – så bombede man alligevel videre.
Og har Dansk Folkeparti på noget tidspunkt kritiseret, at man har smidt titusindvis af klyngebomber i det sydlige Libanon, bomber, som stadig væk dræber mennesker, fordi børn samler klyngebomber op, fordi de ser ud, som om det måske er legetøj, og så springer de og lemlæster dem?
Har Dansk Folkeparti på noget tidspunkt udtrykt en kritik af Israel i den anledning?
Hans Kristian Skibby (DF), 2006-09-14:
Det er jo sådan, at rundtomkring i hele verden foregår der en masse uretfærdigheder, og hvis vores udenrigsordførere i det her tilfælde skulle til at gøre sig til smagsdommere i hvert enkelt tilfælde, hvor der foregår en urigtighed, som det jo selvfølgelig er, når man gør noget, som går ud over børn,
så ville udenrigsordførerne for alle partier, inklusive Enhedslisten, få utrolig travlt med at skulle blande sig i alle de konflikter, der foregår rundtomkring i landene.
Derfor synes jeg, det er et meget svært spørgsmål at svare på, for hvad bliver det næste?
Så skal vi også til at diskutere alle de andre steder i verden, hvor der foregår urimeligheder, og hvor civilbefolkningen kommer i klemme, og det synes jeg sådan set ikke vi skal bidrage med i den her diskussion, hvor vi faktisk står og er ved at vedtage et beslutningsforslag, som går ud på at sikre en stabilisering af Libanon og området omkring Libanon ved at holde våben væk, ved at lave en effektiv våbenkontrol.
Der er ét parti her i dag, som går imod dette sigte, og det er Enhedslisten, og det synes jeg da taler sit eget ganske klare og tydelige sprog om, at Enhedslisten ikke har forstand på udenrigspolitik.
De personer, der var til stede her i Folketingssalen ved førstebehandlingen, vil jo kunne genkende, at det er den samme grammofonplade, vi nu hører fra Enhedslistens ordfører, det er de samme spørgsmål, og det er den samme retorik.
Og så kan jeg jo også fristes til bare at give de samme svar en gang til, som vi gav ved førstebehandlingen.
Der er forskel på Hizbollah og et demokratisk land som Israel.
Lande har en demokratisk rettighed til at være våbenføre og forsvare deres lande, deres territorialgrænser osv., og det er noget helt andet at diskutere, hvorvidt en organisation som Hizbollah skal have samme rettigheder.
Der er det altså, at vandene skilles mellem Enhedslisten og Dansk Folkeparti, vi mener ikke, at Hizbollah skal have samme rettigheder til at få våben og få forsyninger ind, som nationale stater skal.
Så der er det altså at der er en stor forskel.
Selvfølgelig har en krig en pris.
Det var også det, der var med i diskussionen, da vi havde førstebehandlingen, og hvor jeg gentagne gange spurgte hr. Rune Lund, om ikke han kunne nævne mig bare én krig, han havde læst om i historiebøgerne, hvor der ikke havde været en pris for at gennemføre krigen.
Jeg har stadig væk det svar til gode, og det har jeg nok også efter i dag.
Ole Vagn Christensen (S), 2006-10-04:
Jeg går ud fra, at ministeren er enig med mig i, at farvandet er lige stort, uanset hvor mange både der er.
Dels er der det med, at udenlandske fartøjer kan få bedre mulighed for at muntre sig, dels er der hele situationen omkring det, der er nævnt her, nemlig at søberedskabet – altså det med at være til rådighed – er nedsat betydeligt.
Jeg håber, at ministeren ligesom kan give os ret i, at det er konklusionen på det her.
Hvordan der så eventuelt kan laves noget papirarbejde, når skaden er sket, er jo en helt, helt anden side af sagen.
Men jeg håber, at det, ministeren har sagt om, at han vil vurdere det kritisk, også skal forstås sådan, at det bliver vurderet kritisk.
Vil der komme til at foreligge en sådan analyse fra ministerens side?