Lissa Mathiasen (S), 2000-03-16:
Vi er i Socialdemokratiet meget optaget af et Danmark uden dybe skel.
Derfor ønsker vi også et helt samfund, der bygger på et fælles værdigrundlag, hvor der også er plads til forskellighed.
Det stiller store krav til en indsats, som er nøje overvejet.
Hverken danskere eller indvandrere har gavn af et samfund, der bygger på splittelse og intolerance.
En vellykket
integration kræver derfor også noget af os alle sammen.
Det kræver også, at vi er ærlige, kalder tingene ved rette navn og tør løse de reelle problemer, og at vi tør stille krav både til de udlændinge, der bor her i Danmark, og til os selv.
Derfor er vi også meget enige i den samlede handlingsplan, regeringen har fremlagt.
De 78 forslag bør ses i en sammenhæng.
Tilsvarende bør de forslag, der er til debat her i dag, også ses i denne sammenhæng.
Vi har fire grundlæggende krav, som vi synes, man må stille til alle i vores samfund, og det er, at alle skal respektere de værdier, det danske samfund bygger på, alle skal kunne tale dansk, alle skal have muligheder for arbejde, uddannelse og en god bolig, og for det fjerde: Rettigheder og pligter gælder alle. Lovforslagene her fra by- og boligministeren er ét element i den brede vifte af redskaber i en ordentlig boligpolitik, som kommunerne kan anvende til løsning af by-
og boligsociale problemer
Og her vil jeg godt understrege, at vi finder det meget væsentligt, at det er et værktøj, der bliver stillet til rådighed, og som kommunerne kan anvende,
hvis de ønsker det.
Men styrken i de forslag, der ligger her, er, at de ikke kun retter sig mod udlændinge.
Det er afgørende, fordi det at bo godt og det at trives er noget, som vi alle har behov for.
Tilsvarende giver de også god mulighed for at modvirke udvikling af socialt belastede områder i vores byer.
Vi har alle ret til og behov for at kunne bo godt og trygt.
Det er også en del af et godt og velfungerende velfærdssamfund.
Vi ved så, at mange flygtninge og indvandrere bor i nedslidte bebyggelser, der er præget af sociale problemer, kriminalitet og manglende sammenhold mellem beboerne.
Vi ved, at det ikke fremmer integrationen.
En vellykket integration kræver, at danskere og udlændinge også møder hinanden dér, hvor de bor.
Men forslaget her giver altså kommunerne nogle værktøjer, som de kan benytte, hvis de ønsker det, for at sikre, at der ikke sker, som det bliver lagt frem i nr. L 210, en overbefolkningstendens i udlejningsbyggeriet med deraf følgende gener for de omkringboende samt en nedslidning af boligmassen.
Vi finder det meget væsentligt, at det sundhedsmæssige aspekt også bliver taget frem i den her sammenhæng.
Vi ved, at for mange mennesker i en lille lejlighed ikke giver de bedste betingelser for en ordentlig trivsel, hverken for den familie, der bor der, eller for de børn, der skal vokse op der, men det giver heller ikke en ordentlig trivsel for det omgivende samfund.
Er det nogen ny idé?
Forslumningen og tætheden har aldrig været et godt fundament for en god trivsel.
Derfor har vi også bestræbt os på at få et alsidigt, bredt boligbyggeri, som netop tager hensyn til lys, luft og muligheder for en ordentlig trivsel.
Det er også grunden til, at man har brugt mange kræfter generelt på det her i boligpolitikken og også, når vi ser på byfornyelsen, på at komme af med den form for forslumning.
Derfor vil jeg også godt sige, at vi er meget tilfredse med det tiltag, der ligger her fra boligministeren, som er et godt initiativ, kommunerne kan benytte sig af, hvis de mener, de har problemer af den karakter.
Tilsvarende, som der ligger i det andet forslag fra boligministeren, nr. L 211, er vi i Socialdemokratiet meget optaget af, at vi får en god bopolitik her i landet, der tilgodeser, at vi får et alsidigt byggeri rundt i alle vores byer med forskellige typer af byggeri og med botilbud, som tilgodeser den bredde, vi repræsenterer som mennesker, underforstået uanset vores alder og den situation, vi i øvrigt står i.
Vi skal også forsøge med en ordentlig bopolitik at undgå, at der kan opstå onde cirkler, at der i visse områder sker en nedslidning, og at sammenholdet dermed kommer til at smuldre.
Det betyder også, at vi, hvad angår flygtninge og indvandrere, må være med til at sikre, at de får muligheder for en bedre spredning såvel i boligområder som på boligformer.
Vi har igennem nogle år haft en forsøgsordning kørende i nogle kommuner, som gav mulighed for at tilgodese en bedre fordeling af indflyttere.
Det har været alt, lige fra et ønske om at tilgodese nytilflyttere i en kommune, som havde behov for en større tilvækst af beboere, til en kommune, som har haft en forsøgsordning med, at man ikke ønskede at have for meget pendleri på kryds og tværs i kommunen af hensyn til miljøet, og til et ønske om, at man bedre kunne tilgodese ældre eller unge, eller børnefamilier for den sags skyld, i bestemte dele af et byområde eller, som der også har været mulighed for i forsøgsordningerne, at undgå, at den onde cirkel i socialt belastede boligområder kunne fortsætte.
Der har været utrolig mange gode erfaringer, som vi har kunnet indhøste, med den fleksibilitet, der har været lagt op til på det her forsøgsområde.
Derfor er vi også meget enige med boligministeren i, at det er rigtigt at permanentgøre den her forsøgsordning.
Igen: Hermed får kommunerne altså et redskab, som de kan bruge, hvis de ønsker det, i samarbejde med de almene boligforeninger til at sikre netop den alsidige beboersammensætning.
Vi ser det her som et meget konstruktivt værktøj for kommunerne til at sikre en god fordeling af borgerne ud fra behov, et værktøj, som giver muligheden for en rigtig god bopolitik.
Vi finder det også meget positivt, at der lægges op til at etablere en særlig målrettet støtte til særlig udsatte almene boligafdelinger.
Vi har jo haft rigtig gode erfaringer
fra den tidligere ordning.
Her tænker jeg på de initiativer, der kom fra Regeringens Byudvalg i 1993-1994, som klart har vist sig at give nogle rigtig gode resultater.
Jeg erkender: Vi har ikke set, at Rom blev bygget på én dag, men det var der vel heller ingen der havde forventet. Men vi har altså faktisk kunnet se, at vi har kunnet flytte noget ved at gå ind og tage de her initiativer.
Det, vi har kunnet se, er, at det er blevet mere attraktivt at bo i de boligområder, huslejen er blevet billigere visse steder og de fysiske forhold er blevet bedre.
Vi er selvfølgelig ikke så naive at tro, at dette initiativ redder hele verden,
men vi har set nogle resultater, som vi mener er værd at følge op, for det nytter noget.
Så lægges der også i boligministerens forslag op til, at kommunerne kan gå ind med anvisningsret i forhold til de private andelsboliger.
Jeg var i starten inde på, at vi ser det som meget væsentligt, at vi alle i det her samfund er med til at bidrage til et godt fællesskab og hermed også til en god bopolitik.
Og det betyder også, set med vores øjne, at det må være rigtigt, at hele den samlede boligmasse deltager i løsningen af de her problemer, det være sig andelsboligsektoren eller den almene sektor, men vi så også meget gerne, at den private udlejningssektor såvel som pensionskasserne kom til at yde deres bidrag til en god bopolitik.
Jeg skal ikke på nuværende tidspunkt komme nærmere ind på den private sektor og pensionskasserne.
Vi skal senere her i dag have en debat om det, men der skal ikke være tvivl om, at vi alle har en forpligtelse, som vi bør indfri, til at få en god boligpolitik til at fungere her i vores land.
Med de forslag fra boligministeren, der ligger her, mener vi til gengæld der er lagt nogle værktøjer ud til kommunerne, som giver dem nogle muligheder.
De kan bruge dem, de kan vælge mellem de her ting og tage det, som man netop i den enkelte kommune har behov for, og det vil sige, at vi har givet kommunerne en mulighed for at gå ind på en god, konstruktiv måde og i et godt samarbejde løse nogle problemer, som vi alle sammen har en interesse i bliver løst på en måde, så vi netop får det hele samfund fremover, som vi vel alle sammen er meget optaget af.
Dermed håber jeg også, det er fremgået, at vi kan støtte de lovforslag, der her ligger fra boligministeren.