Klaus Hækkerup (S), 1999-04-23:
Som det jo nok er kommet til udtryk, er jeg ikke tilhænger af den lov, vi har til behandling her.
Baggrunden for loven er, at dengang man besluttede at indføre naturgassen i Danmark, var det et statsligt selskab, DONG, der ønskede at lave en aftale, den såkaldte 4. juni-aftale, med de kommunale selskaber.
Kommunerne har klart levet op til deres del af denne aftale, og det må staten selvfølgelig også gøre, selv om konsekvenserne ikke passer staten i dag.
En del af aftalen er netop, at for at få økonomien til at hænge sammen, skal de mængder, som de regionale selskaber, de kommunale selskaber køber af staten, friholdes for afgift, mens man lægger afgift på olien, så der bliver en merpris, som kan gå til at dække forrentning og afskrivning af de meget, meget store investeringer, hele gasprojektet jo krævede i den indledende fase, for at gassen kunne blive ført frem til forbrugerne.
Det, vi så står overfor nu, er liberaliseringen i EU's indre marked, der siger, at ikke blot el, men også naturgas nu skal liberaliseres.
Man kan være tilhænger eller modstander, og den debat har vi taget, men jeg vil sige, at jeg tror, der på mange måder kan komme noget godt ud af at gennemføre en fornuftig liberalisering i EU.
Men fejlen ved projektet er jo, at DONG har indgået en såkaldt take and pay-kontrakt med Dansk Undergrundskonsortium.
Det, der så er problemet, når man nu har valgt at liberalisere, er, at så skal man have solgt gassen til nogle priser, der også er internationalt konkurrencedygtige.
Det drejer sig i alt om ca. 130 mia. m3 naturgas fra Nordsøen, som DONG har købt og skal aftage frem til år 2012, og modstykket er selvfølgelig de regionale selskabers køb fra DONG og videresalg.
Det, der egentlig er regeringens ansvar i denne liberaliseringsproces, er at sikre, at gasprojektet kan fungere - at den økonomi, vi besluttede at gennemføre gasprojektet på i sin tid, også hænger sammen i et liberaliseret marked - og jeg vil godt sige, at det har regeringen haft alle muligheder for at gøre.
Liberalisering på gassektoren inden for Den Europæiske Union krævede nemlig enstemmighed fra samtlige 15 lande, og det vil sige, at den danske regering havde alle muligheder for at sige, at Danmarks tilslutning er betinget af, at vi får en gradvis liberalisering, der sikrer økonomien i det danske gasprojekt, hvad enten det er den regionale eller den statslige del af projektet, vi taler om, for projektet skal jo ses som en helhed.
Det er regeringens ansvar, det er fortsat regeringens ansvar, og det skal det også være frem til det tidspunkt, aftalerne udløber, og vi er i et fuldt liberaliseret marked, hvor den enkelte bruger, det enkelte regionale naturgasselskab, kan købe naturgassen et eller andet sted internationalt, hvor den nu er billigst.
Men det mest afgørende for min stillingtagen til lovforslaget er, at statens overtagelse af de regionale selskaber - som vel er det, der lægges op til på lang sigt - tilskynder til privatisering.
Energiforsyningen er for mig at se en vigtig del af ethvert moderne samfunds livsbetingelser
Den er faktisk samfundets arterier og vener, og den er alt, alt for livsvigtig til at overlade til privat foretagsomhed, til privat profit og til privat konkurs.
Dansk energiforsyning skal forblive på danske hænder.
Det er i det lange løb det bedste og det sikreste, og det sikrer vi bedst ved at lade kommunerne være inde i billedet.
Derfor et nej fra min side til dette lovforslag.