Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2002-12-06:
Regeringens finanslovforslag for 2003 ligger i naturlig forlængelse af finansloven for 2002.
Den liberalistiske vision står klart.
Erhvervslivet skal tjene flere penge.
Enhedslisten stiller en lang række ændringsforslag til finansloven, der sætter fokus på social og miljømæssig ansvarlighed.
Enhedslisten flytter 25 mia. kr. fra de multinationale selskaber, erhvervslivet, de rigeste danskere, forsvaret og kirken over til de mennesker, der har brug for dem til uddannelse, sundhed, miljø, boliger og international omfordeling.
Der er råd til det.
Sygehuslukninger og forringelser på daginstitutioner og lignende får os godt nok til at tro noget andet.
Det får os til tro, at Danmark er i økonomisk krise.
Så galt er det dog ikke, tværtimod er vi rigere end nogen sinde.
Det er omfordelingen, der er noget galt med.
For det første en sundhedspakke, hvor der skal gøre en aktiv indsats for at skabe et godt arbejdsmiljø og forbedringer i sundhedsvæsenet bl.a. ved at skabe bedre løn- og arbejdsvilkår for de ansatte, sådan at den nødvendige arbejdskraft kan rekrutteres og fastholdes.
I dag fører dårlige løn- og arbejdsforhold til, at uddannet arbejdskraft i hobetal forlader sundhedssektoren.
For det andet at skabe bedre vilkår for børn og unge.
Der skal gøres en massiv indsats for at skabe
bedre uddannelse.
Enhedslisten afsætter i sine ændringsforslag 2,7 mia. kr. til et løft af uddannelserne og til at nedbringe brugerbetalingen samt 1 mia. kr. til at sætte antallet af børn pr. kubikmeter og pr. pædagog i daginstitutionerne ned.
Enhedslisten vil skabe forudsætningerne for, at der kan sikres børn og unge muligheder for at udfolde deres evner fuldt ud med den baggrund, de nu engang har.
Kvaliteten skal sættes i centrum.
Det koster penge, og de penge vil vi i Enhedslisten gerne være med til at investere.
For det tredje vil vi i Enhedslisten gerne have, at der kommer lavere priser på den kollektive trafik.
Mimrekortet skal være gratis og uden spærretid.
Børn under 12 år skal køre gratis i al offentlig transport, og billetpriserne generelt skal sættes ned for alle andre.
Priserne på den offentlige transport er i årevis steget meget mere end benzinpriserne, sådan at den kollektive trafik er blevet mindre og mindre attraktiv.
Enhedslisten foreslår derfor, at der afsættes 600 mio. kr. til at nedbringe priserne på den kollektive trafik.
For det fjerde ønsker Enhedslisten en øget beskatning af de multinationale selskaber og erhvervslivet.
De multinationales økonomiske transaktioner er reelt fuldstændig ude af kontrol, og samtidig får store multinationale selskaber foræret nordsøenergien til spotpriser.
Nye tal fra Økonomi- og Erhvervsministeriet viser, at det beløb, det offentlige går glip af på det her område, stiger år for år.
Det må vi sætte en stopper for.
Enhedslistens ændringsforslag, som man kan høre, er alle karakteristiske ved at gå i den stik modsatte retning af regeringens finanslovforslag og i øvrigt også af langt de fleste af de aftaler, den har indgået med andre partier i Folketinget i forbindelse med forhandlingerne. Konsekvensen af regeringens aftale med Amtsrådsforeningen er lukninger af sygehusafdelinger, sygehuse, salg af sygehuse rundtomkring i landet.
En gennemgang af amternes budgetter for 2003 viser også, at der en række steder gennemføres nedskæringer på det sociale område, bl.a. i behandlingen af nogle af dem, der har det allerdårligst i vores samfund, nemlig de psykiatriske patienter. Regeringens aftale med Kommunernes Landsforening har ført til forringelser for børn og unge.
I år 2003 vil langt over halvdelen af kommunerne foretage egentlige nedskæringer på området.
Særlig hårdt rammes de grupper, som i forvejen er presset ud i kanten af vores samfund.
Ophævelsen af anciennitetsprincippet betyder, at børn af bl.a. ledige og bistandsklienter bliver sat bagerst i køen til daginstitutionerne.
Det fjerner ikke den sociale arv, det fastfryser den.
Regeringens aftaler med Dansk Folkeparti på uddannelsesområdet betyder øget brugerbetaling på VUC, og det ligger selvfølgelig fint i tråd med samme flertals tidligere forringelser på f.eks. daghøjskoler og aftenskoler.
Priserne på den kollektive trafik vil i løbet af 2004 stige 10 pct. mere, end man ellers kunne forvente.
Ansvaret for det kan entydigt lægges på regeringspartiernes og Dansk Folkepartis bord.
Det gør de uanset de konsekvenser, det har for mennesker, der ikke råder over en bil.
Det kan der jo være flere årsager til.
For nogle er det, fordi de er børn, ikke er fyldt 18 år og dermed ikke har et kørekort, for andre er det, fordi de er blevet for gamle til fortsat at kunne have et kørekort, og for andre igen er det simpelt hen, fordi de ikke har råd til at have en bil.
For dem bliver det dyrere at anvende offentlig transport.
Konsekvenserne for miljøet tror jeg det er fuldstændig spild af tid at nævne over for de her partier, der bestemt ikke har brystet sig af en stor miljøprofil.
Regeringen har sammen med Socialdemokratiet, Dansk Folkeparti, Det Radikale Venstre og Kristeligt Folkeparti gennemført en arbejdsmarkedsreform, som vil føre til, at tusindvis af kontanthjælpsmodtagere får færre penge at leve for.
Reformen vil ikke skabe flere arbejdspladser, men til gengæld give de arbejdsløse dårligere vilkår.
Det er sådan, at man i de partiers tror, der kommer flere arbejdspladser i det her samfund.
Over for det har Enhedslisten stillet forslag om, at pensioner, dagpenge, kontanthjælp og uddannelsesstøtte skal følge lønudviklingen.
Pensioner, dagpenge og kontanthjælpen og uddannelsesstøtten skal desuden kompenseres for den udhuling, der er sket på grund af den mangelfulde regulering i mere end 10 år.
Enhedslisten foreslår så, at der oprettes job til de arbejdsløse i stedet for at fortsætte forfølgelsen af de arbejdsløse.
Man kommer ud af arbejdsløshed, ved at der reelt er job til dem.
Et eksempel på det er, at Enhedslisten foreslår servicejobordningen genindført.
Her kunne ældre arbejdsløse komme i arbejde på ordinære vilkår, og samtidig kunne den offentlige service forbedres - et logisk forslag, synes vi.
Det synes desværre hverken regeringen eller Dansk Folkeparti.
Hvert år er 60.000 danskere i kontakt med det danske sundhedssystem som følge af arbejdsskade eller nedslidning.
Det tal synes vi er foruroligende, og derfor mener vi, at der er behov for en massiv indsats på arbejdsmiljøområdet.
Enhedslisten har derfor foreslået, at udbygningen af bedriftssundhedstjenesten sættes i gang fra 1. januar 2003; at der sker forbedring af arbejdsmiljøet på offentlige arbejdspladser, hvor noget af den værste nedslidning foregår; at der afsættes midler til forsøg med selvforvaltning, jobudvidelser og efter- og videreuddannelse på offentlige arbejdspladser.
Hermed kunne der blive sat gang i en hårdt tiltrængt fornyelse af den offentlige sektor.
Desuden vil vi gerne have, at der gennemføres en reform
af arbejdsskadesystemet, så såvel ulykker som erhvervssygdomme anerkendes.
Og sidst, men ikke mindst ønsker vi en opgradering af Arbejdstilsynets og Arbejdsmiljøinstituttets arbejde gennem nyansættelser i Arbejdstilsynet.
Lange ventelister på boliger og mangel på boliger er et almindeligt fænomen for mange danskere.
Samtidig er kommunernes byggeaktivitet faldet markant. Men hvad er det så, regeringen siger sammen med Dansk Folkeparti?
Man siger, at man vil bygge boliger til alle slags danskere, og det lyder jo smukt, men hvad er så realiteterne bag den aftale, der er indgået?
Realiteterne er, at der afsættes 1 mia. kr. til ungdomsboliger i boligpakken, men herudover beskærer man byfornyelsen voldsomt og afskaffer støtten til andelsboliger.
Lejernes opsparede penge fra Landsbyggefonden bruges til at finansiere statens andel af det kommunale byggeri, og herudover præmieres pensionskasser og private bygherrer med skatterabatter.
Ja, ikke fordi det er nogen dårlig investering at bygge boliger for dem, det er faktisk en bedre investering end obligationer, det erkender man, men de skal alligevel udstyres med skattefradrag og yderligere gevinstmuligheder for blot at deltage i løsningen af de boligsociale opgaver. Alt i alt tegnes et billede af, at ejerne forgyldes med skattestop, rabatter og privilegier, og at lejernes sparepenge, som skulle have været brugt til nødvendigt vedligeholdelsesarbejde, modernisering osv., skal bruges, så lejerne skal altså være solidariske med de boligsøgende, og det vil lejerne helt sikkert også gerne.
Solidaritet er modsat boligejerne ikke et ukendt begreb for lejerne, det er en del af fundamentet.
Men kære venner, er det rimeligt?
Er det rimeligt at forgylde den ene part og tage fra den anden?
Boligområdet er nok det område, hvor klassekampen er allertydeligst.
Trækker man trådene ud til skatte-, arbejdsmarkeds- og socialområdet
De rigeste fredes på bekostning af de svageste.
Enhedslisten vil have forbedret miljøet, og derfor har vi foreslået en omfattende omstilling til økologi og vedvarende energi.
Vi vil sikre, at alle statslige og amtslige og kommunale jordarealer drives efter økologiske principper.
Enhedslisten vil støtte, at der kan sættes mere gang i produktionen af økologiske produkter, bl.a. ved at gøre op med monopolerne inden for mejeri-, slagteri- og foderstofområderne.
2 milliarder mennesker i denne verden lever for under 2 dollar om dagen.
Fordelingen af verdens ressourcer har aldrig været skævere, end den er i dag. Den skæve fordeling medfører sult, død, kollaps af hele samfund og i alt, alt for mange tilfælde krig og terror.
Sidst, men ikke mindst, og heller ikke mindst omdiskuteret i dag, skal tyveriet fra Den Sociale Pensionsfond stoppes, og pensionisterne skal have et permanent løft i deres indtægt og ikke kun i år.
Velfærden er under stærkt pres i disse år, på trods af at vores samfund er rigere end nogen sinde.
Tilbuddene og servicen i de forskellige kommuner er meget forskellige, og alt for mange steder er de ganske simpelt for ringe.
Borgerne har for få rettigheder i forhold til kommunernes serviceniveau.
I Enhedslisten mener vi, at velfærden skal udbygges, og at den enkelte borger skal sikres minimumsrettigheder.
Alle skal have en garanti for hjælp til basale funktioner, som man ikke selv kan, såsom at stå op, få tøj på, personlig hygiejne, rengøring, indkøb og til at gå i seng.
Det er ting, som det burde være logisk, at man i et velfærdssamfund faktisk havde ret til at få hjælp til, men sådan er det bare ikke.
Og så skal alle selvfølgelig sikres erstatningsbesøg i tilfælde af aflysning.
Det har en pris, og den pris er Enhedslisten villig til at betale.
Det vil altså sige, at både nationalt og internationalt står Enhedslisten for den modsatte politik end den politik, regeringen gennemfører med det her års finanslov.
Det er svaret på regeringens benhårde og kyniske politik til fordel for de få, der har nok, og til skade for de mange, der godt kunne bruge lidt mere af en ægte Robin Hood-politik, hvor frihed og lighed og solidaritet sættes i centrum.