runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Line Barfod (EL), 2004-03-24:
Jamen jeg har ikke talt om, hvad forældrene kan overskue og ikke kan overskue.
Der er adskillige af de her forældrepar, som har været fremme, der bestemt ser ud til, at de er i stand til at overskue forskellige muligheder og tage stilling.
Det, jeg taler om, er, at vi skal tage stilling til, hvad det betyder for samfundet som sådan, hvad det betyder for vores syn på mennesker, hvad det betyder for fremtidige generationers syn på mennesker.
Det er vores opgave som politikere at gå ind og foretage de afvejninger af, hvad vi mener det betyder for samfundet, og hvad det er for nogle rammer, vi sætter for samfundet.
Det er derfor, at vi har en række rammer for, hvad man må gøre på det etiske område, hvad man kan tillade sig at lave forsøg med og ikke lave forsøg med, lave behandling med og ikke lave behandling med, når vi taler om bioetik.
Kamal Qureshi (SF), 2004-03-24:
Jeg vil så godt spørge Enhedslisten, om ikke Enhedslisten i det her forslag, som i nogle af de andre diskussioner, går ind og virker formynderisk over for de her forældre, og om ikke Enhedslisten mener, at forældrene med det tilbud om behandling - det er jo ikke en behandling, der bliver påtvunget dem - og med den tilstrækkelig kvalificerede information og viden, som forældrene får, er i stand til at træffe den afgørelse, frem for at Enhedslisten her står og siger, at det kan forældrene ikke overskue, og derfor vil man ikke være med til at give dem mulighed for at få den her behandling.
Kan Enhedslisten ikke se et problem i at begrænse forældrenes valg i forhold til den behandling, som de efterspørger til deres syge barn?
Line Barfod (EL), 2004-03-24:
Vi er absolut ikke imod enhver udvikling.
Vi synes, det er fornuftigt at forske i stamceller fra navlesnorsblod, som man måske kan få noget ny viden af, ligesom vi også i sin tid, da man ændrede loven for nogle år siden, gik ind og sagde, at i ganske, ganske få tilfælde, hvor æg er blevet befrugtet i forbindelse med en behandling, altså taget ud af kvinden i forbindelse med en behandling, og ikke er blevet brugt, kan de bruges.
Kamal Qureshi (SF), 2004-03-24:
Jeg vil gerne spørge Enhedslistens ordfører: Er der nogen teknologiske landvindinger i forhold til bioteknologien eller den her type af behandlinger, det kan være stamcelleforskning, det kan være ægsortering, præimplantationsdiagnostikken, som Enhedslisten overhovedet kan støtte?
Er Enhedslisten imod enhver form for nyudvikling af behandlinger på det her område?
Kamal Qureshi (SF), 2004-03-24:
Undskyld.
Jeg skulle lige anføre, at jeg skulle sige fra hr. Naser Khader, den radikale ordfører, som ikke kan være her, at de støtter forslaget.
Præimplantationsdiagnostikken eksisterer allerede.
Det er en teknologi, som giver mulighed for at frasortere æg, som kan have alvorlige sygdomme, eller vælge nogle, som kan have særlige vævstyper bl.a.
Lovforslaget lægger op til, og jeg citerer fra forslaget: »Sundhedsstyrelsen kan dog efter udredning og sundhedsfaglig vurdering i konkrete tilfælde meddele tilladelse til anvendelse af præimplantationsdiagnostik ved kunstig befrugtning, hvor tungtvejende hensyn til behandling af et barn med livstruende sygdom i denne familie taler herfor.«
For SF er det væsentligt at forholde sig konkret til de muligheder, som teknologien giver for bedre behandlingsformer, og samtidig også forholde sig kritisk til de ulemper, som den selv samme teknologi kan give, og afveje det etiske dilemma, der er.
Det må altid være en afvejning af fordele og ulemper, når vi skal vurdere teknologiske muligheder.
Der er mange forskellige begrundelser for, at folk ønsker at få et barn.
Det ændrer ikke på den kærlighed, som barnet nyder.
Vi i SF mener, at hvis vi kan redde syge børn ved hjælp af teknologi, som ikke skader andre, så bør vi gøre det, samtidig med at vi selvfølgelig skal sikre os, at der ikke påføres nogen unødig smerte eller ubehag, men gøre det med forsigtig omtanke og kun i de nævnte alvorlige situationer.
Vi skal ikke være blinde for, at teknologi ofte tvinger os til at forholde os til de etiske udfordringer, som nye muligheder altid rejser.
Politik er altid præget af sådanne overvejelser.
Når vi skal vurdere fartgrænser og muligheden for at komme hurtigere til og fra arbejde i forhold til de mange flere trafikdrab, det giver, er det en etisk og politisk afvejning.
Når vi vurderer, om vi vil beskytte naturen mod, at der bliver bygget fabrikker i skovnære områder, er det også en politisk og etisk afvejning og overvejelse. Jeg anerkender, at dette lovforslag har mange særlige etiske dilemmaer indbygget.
Kan det her give mulighed for en glidebane, hvor alt bliver muligt?
Kan vi styre udviklingen, hvis vi tillader det her?
Her er det vores holdning, at det skal vi kunne.
Det er den udfordring, vi må og skal forholde os til, hver gang teknologien åbner op for nye udfordringer.
Så må vi tage de konkrete overvejelser om fordele og ulemper.
Det kunne også være en overvejelse værd at tænke i, om der kunne oprettes en uafhængig instans, som bestod af personer med forskellig baggrund, som kunne vurdere de konkrete tilfælde, der dukker op, ud fra eksisterende lovgivningsmæssige rammer.
Vi vil i hvert fald fra SF's side se på de modeller, der er oppe at vende i Norge, hvor der er
en meget lignende debat.
SF's flertal støtter lovforslaget, men der er et mindretal i gruppen, som vil stemme imod forslaget.
Birthe Skaarup (DF), 2004-03-24:
Fru Tove Videbæk er også lidt inde på, at vi udsætter nogle børn for nogle smerter.
Vil fru Tove Videbæk ikke indrømme, at børn, der er alvorligt syge, mange børn, der er alvorligt syge, udsættes for meget større smerter end det, der faktisk er udsigt til her?
Vi så også i dokumentarfilmen i mandags, hvor svært det
Men dagligt udsættes børn på kræftafdelingerne og mange andre steder her i landet for nogle meget, meget slemme behandlinger.
Tove Videbæk (KD), 2004-03-24:
Det er da helt rigtigt, at mange alvorligt syge børn udsættes for smerte.
Forskellige behandlinger indebærer smerter.
Men det er bare ikke det barn, jeg taler om, når jeg taler om at udsætte for smerte.
I bemærkningerne her der står der jo netop, at det raske barn ikke i forbindelse med donation må udsættes for indgreb, der i sig selv er uacceptable, velfærdstruende, i alvorlig grad smertefulde eller på anden måde krænkende.
Det er donorbarnet, som jeg mener at vi kan komme til at tilføje smerte, hvis nu ikke det lykkes alene med overførslen
af navlesnorsblod, og det så viser sig, at det syge barn skal have overført knoglemarv, måske blodtransfusion osv., osv. Vi ved jo ikke, om det er noget, som vil blive nødvendigt.
Det var også en af de ting, der gjorde, at Silkes mor sagde nej tak til det.
Hun sagde: Det vil jeg ikke være med til, for det er jo det nye barn, der skal stå til rådighed
for det syge barn, og der er mit spørgsmål i det her også: Jamen hvad mener vi med »i alvorlig grad smertefuldt«?
Hvad vil vi tillade, at det nye barn bliver udsat for?
Margrete Auken (SF), 2004-03-24:
Det, jeg godt lige vil have lov til at anholde, er fru Tove Videbæk, der bruger formuleringen »men livet begynder ved undfangelsen«, som om det så dermed er sagt, at man ikke måtte kassere befrugtede æg.
Nu er jeg en af dem, der er hovedansvarlig for, at den formulering kom ind i loven, nej, ikke kom ind, men ikke blev pillet ud af loven, da den blev lavet i sin tid.
Det var sammen med VS, at SF sagde: Ja,
hvornår skulle livet ellers begynde? Men da sagde vi også udtrykkeligt, at det ikke var et argument i abortdebatten, og det generer mig altså meget, at fru Tove Videbæk nu står her og gør det til det, vi sagde dengang, nemlig at vi godt vidste, hvad en abort var, og vi havde aldrig sagt, at livet i begyndte i 12. uge - og det håber vi da heller ikke at andre gik og bildte sig ind - men at vi ikke ville lave frizoner.
Når jeg lige bryder ind her, så er det, fordi det ærgrer
mig lidt, at fru Tove Videbæk forvirrer debatten ved pludselig at tage synspunkter, der er helt legale, men er meget, meget specielle, ind i en principdebat om, hvorvidt vi er ved at ændre menneskesyn.
Tove Videbæk (KD), 2004-03-24:
Ja, det kan da godt være, at fru Margrete Auken bliver forvirret af, hvad der bliver sagt, men jeg er jo nødt til at svare på de spørgsmål, der bliver stillet, og der blev stillet spørgsmål i den retning. Jeg mener ikke, at jeg har trukket det ind i debatten på anden måde, end jeg har svaret på spørgsmål, og jeg mener stadig, og vi holder fast i, som også fru Margrete Auken siger, at livet begynder ved undfangelsen.
Hvornår ellers?
Jeg har ikke hørt noget andet seriøst bud på det.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-03-24:
Jeg ser ikke noget grundlag for sådan en undersøgelse.
Det er min bestemte opfattelse, at den eksport, der har fundet sted fra dansk side, i det omfang der måtte være eksporteret til Irak, er sket fuldstændig i overensstemmelse med de internationale regler, der har været gældende.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2004-03-24:
Jeg skal da medgive hr. Kamal Qureshi, at også SF bærer et positivt medansvar for, at regeringen, efter at have fremsat en samlet lovpakke af egen drift og foreslået, at man underkastede den en effektiv og hurtig sagsbehandling, valgte, at vi så skar en klump ud til sådan særlig afgørelse.
Det medgiver jeg.
Det kan godt være, at et andet af SF's folketingsmedlemmer var med til at bibringe dem, der måtte lytte til debatten her, et andet indtryk.
Men det tror jeg i øvrigt ikke jeg skal gå dybere ind i.
Det er næppe hensigtsmæssigt, at jeg er moderator i forbindelse med en etisk eller politisk debat i SF's folketingsgruppe.
For så vidt angår det andet spørgsmål, er jeg meget enig med hr. Kamal Qureshi i, at det sådan set er en fordel, at vi frem for at agere på tavs lovgivning nu får skabt et regelsæt, der hegner det her ret præcist ind. Det er også derfor, at jeg har været meget omhyggelig med i bemærkningerne til lovforslaget at gøre rede for de principper, som de retningslinjer, jeg skal udstikke til Sundhedsstyrelsen, hvis lovforslaget vedtages i den form, det ligger her, vil hvile på, fordi det er en fordel for alle, at vi afgør de her sager principielt og uden personkendskab på en sådan måde, at der skabes et sikkert administrationsgrundlag i Sundhedsstyrelsen.
Og derfor skal jeg da sådan set også være den første til at beklage - men jeg er jo altså ikke herre over virkeligheden - at der nu også er et konkret navn og et konkret ansigt med i den her diskussion, fordi det er sådan set ikke udelukkende det, der er vores bevæggrunde.
Det er nogle principielle, brede overvejelser. Men jeg er også nødt til at sige, at en etik, der ikke kan holde til et møde med virkeligheden, jo i hvert fald ikke er en etik, jeg giver meget for.
Kamal Qureshi (SF), 2004-03-24:
Når jeg nu går ind i og prøver at præcisere nogle ting og beder ministeren om hjælp, så er det simpelt hen, fordi netop SF's folketingsgruppe jo var med til at bede ministeren om denne hastebehandling, som ministeren også hermed har fremlagt for Folketinget.
Og det synes jeg er væsentligt at vi lige får med i debatten, for man kunne måske få indtryk af det modsatte.
Jeg kan heller ikke forstå det her, for jeg må indrømme, at mit menneskesyn altså ikke har ændret sig, fordi jeg støtter det her lovforslag.
Jeg ved ikke, om ministeren også har det ligesom jeg selv.
Mit menneskesyn har absolut ikke ændret sig dramatisk på nogen måder i forbindelse med det her.
Der bliver så nævnt det her med, at lovgivningen har nogle meget, meget få tilfælde.
Jeg vil gerne lige bede ministeren om at svare på, om ikke det lige præcis er, fordi vi snævrer vinduet så meget ind, som vi gør med lovgivningen, netop fordi vi så at sige med ministerens egne ord sander glidebanen til, at der netop er så få tilfælde, som ville kunne få hjælp med denne her lovgivning.
For udvidede vi den, er det muligt, at der ville kunne dukke flere tilfælde op, der kunne få gavn af teknikken eller teknologien, men netop fordi vi snævrer det ind af etiske og andre overvejelser, er der så få tilfælde, som lovgivningen vil kunne hjælpe med.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2004-03-24:
Fru Tove Videbæk har i hvert fald ikke hørt, at jeg har gjort mig nogle overvejelser, der når den samme slutkonklusion, som fru Tove Videbæk selv, og jeg har sådan lidt på fornemmelsen, at så længe jeg ikke opfylder det, så vil fru Tove Videbæk ikke synes, at jeg har foretaget disse etiske overvejelser.
Må jeg ikke først lige sige her, at jeg jo ikke taler om, at der skal stemmes i samråd.
Jeg prøver bare på lige at få historien på plads, ikke for at indlede nogen polemik, men det er, fordi det sådan irriterer mig lidt, at der bliver skabt myter omkring det.
Lovgivningen var tavs.
Lovgivningen havde ikke noget svar til nogle konkrete forældre og nogle konkrete syge børn.
Vi kan ikke møde folk med tavshed.
Vi er jo i forhold til konkrete patienter, der har et konkret behandlingsbehov, nødt til at sige enten ja eller nej.
Det er baggrunden for, at jeg i de konkrete sager, der var, gik ind og oversatte tavsheden efter min bedste vurdering af lovgivers intention, den retlige regulering på området, og traf nogle principielle afgørelser, som jeg har kunnet konstatere at der i hvert fald ikke har været et flertal i Folketinget der har modsat sig, for havde der været det, så havde man nok draget en eller anden parlamentarisk konsekvens af det.
Og jeg har så taget yderligere det skridt at foreslå, at bestemmelsen også havde en rækkevidde til at kunne omfatte helbredelse i situationer, hvor den sygdom, der skulle helbredes for, ikke var en arveligt betinget sygdom.
Jeg har med det citat, som jeg læste op på et tidligere tidspunkt, og som sådan - nu lyser den røde lampe igen, hvorfor tiden derfor ikke tillader mig at læse det op igen - gjort rede for, hvad det er for en etisk overvejelse, der ligger bag, at regeringen foreslår, at det her meget, meget begrænsede rum udvides.
Så i det omfang at man taler om glidebane, må man i hvert fald sige, at den er saltet godt og grundigt til med syv meget præcise kriterier, som sådan set binder Sundhedsstyrelsen til alene at kunne give de her tilladelser i ganske få undtagelsesvise situationer.
Tove Videbæk (KD), 2004-03-24:
Ministeren siger, at han har fået accept af det i Sundhedsudvalget.
Det begriber jeg ikke.
Jeg mener ikke, at man stemmer om ting i samråd.
Men ministeren må jo have fornemmet, at der var et flertal i udvalget.
Jeg mindes i hvert fald ikke at have stemt om sagen i Sundhedsudvalget.
Men noget helt andet er, at jeg da synes, det er interessant, at ministeren bringer glidebanen ind i debatten, for det plejer der at være andre der gør.
Men i dag er det ministeren.
Og det synes jeg da er positivt, for når vi ser bagud på, hvad der er sket på det her område med kunstig befrugtning, så ligner det jo i høj grad en glidebane.
Vi starter med at ville hjælpe barnløse par, og så går det hen ad vejen skridt for skridt for skridt.
Og i dag er vi så der, hvor vi er med til at skabe børn med det formål, at de skal stå til rådighed for søskende, og de skal hjælpe søskende. Derfor vil jeg stadig væk gerne have, at ministeren siger noget på det her område, netop når ministeren selv siger, at vi skal lave nogle etiske afvejninger.
Jeg har endnu ikke hørt, at ministeren har gjort sig overvejelser på det her område.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2004-03-24:
Jeg bliver nødt til at gå i rette med fru Tove Videbæk.
For det første har jeg slet ikke brugt ordet tilskud.
Hvis jeg har, så er det i hvert fald udtryk for en fortalelse og ikke, hvad min hjerne gerne ville have skulle komme ud af min mund, for jeg brugte ordet tilladelse.
Og det var for at understrege, at jeg ikke har givet konkrete tilladelser.
Jeg har, kan man sige, givet et bidrag til en forståelse af lovgivningen, hvorefter Sundhedsstyrelsen har truffet nogle konkrete beslutninger og givet nogle konkrete tilladelser.
Det giver jo ikke nogen mening, hvis det skulle være en politisk afgørelse, om en bestemt navngiven patient får et bestemt behandlingstilbud.
Det, der er vores opgave, er at skabe nogle politiske rammer, og det har jeg bidraget til og i øvrigt fået accept af i Folketingets Sundhedsudvalg på et område, hvor loven var tom.
Derfor er det også direkte imod bedre vidende, når fru Tove Videbæk her siger, at vi har sendt forældrene til en behandling i udlandet, som ikke var lovlig i Danmark.
For det var jo netop det fortolkningsbidrag med støtte i de syv kriterier fra Det Etiske Råd og med efterfølgende opbakning fra Folketingets Sundhedsudvalg, der gjorde, at Sundhedsstyrelsen lovligt kunne sige ud fra reglerne om højt specialiseret behandling i udlandet, at her vil vi gerne give et behandlingstilbud.
Tove Videbæk (KD), 2004-03-24:
Sundhedsministeren sagde, at det ikke var ham, der havde givet tilskud til at sende familier til USA til de her omtalte behandlingsforløb, men ved et samråd om en af de her sager sagde ministeren jo i oktober 2002, at »Sundhedsstyrelsen har afgjort sagen på baggrund af en udtalelse fra mit ministerium«. Derfor undrer det mig, at ministeren ligesom lægger afstand til det, for når der i andre sager gives tilskud, så foregår det vel lidt på samme måde, og ministeren tager da som regel gerne æren for at være den, der giver tilskud, selv om pengene ikke kommer ud af ministerens lomme. Men det vigtigste i det her er vel, at det var helt klart, at mennesker blev sendt til USA med offentlige tilskud til en behandling, som var ulovlig i Danmark.
Og det syntes jeg jo selvfølgelig dengang og synes stadig væk var ulovligt; det er der mange andre end mig der synes.
I hvert fald var det betænkeligt. Men det, som jeg gerne vil have ministeren til at kommentere, er faktisk det spørgsmål, som fru Margrete Auken ikke fik svar på.
Ministeren siger jo, at vi skal afveje de etiske dilemmaer, og så vil jeg da gerne høre ministeren kommentere det her med det store skift i menneskesyn, at vi nu begynder at skabe mennesker med det formål at skulle stå til rådighed for andre mennesker.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2004-03-24:
Den her sag vil, hvis vi skaber den retlige ramme, som regeringen foreslår, blive afgjort efter de regler, som specifikt listes op i lovgivningen, og det har ikke nogen relevans i forhold til det videnskabsetiske komitésystem at give et behandlingstilsagn i konkrete tilfælde.
Så kan der være en anden dimension, der handler om, hvor den konkrete behandling så skal finde sted, og dér kan være en dimension, som har en vinkel over til det videnskabsetiske komitésystem, hvis det er sådan, at denne præimplantationsdiagnostik skal tages i brug på et dansk hospital, og hvis de forsøgsprotokoller, man arbejder med, ikke har en rækkevidde til også at omfatte det her.
Men i forhold til patientafgørelsen, om der er en familie her, om der er et sygt barn, hvor det er relevant at tilbyde denne her behandling, om forudsætningerne er til stede, afgøres det efter det regelsæt, der lægges op her, og har sådan set ikke nogen vinkel over til det videnskabsetiske
komitésystem
Men også det spørgsmål vil jeg meget gerne uddybe under udvalgsarbejdet.
Lene Garsdal (SF), 2004-03-24:
Nej, men jeg spurgte sådan set også om det videnskabsetiske komitésystem.
Det vil jeg gerne have en kommentar til.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2004-03-24:
Jeg bestræber mig jo i hele min gøren og laden på at være politiker og ikke opkaste mig selv til fagperson.
Jeg kan støtte mig til, at de oplysninger, jeg har fra Sundhedsstyrelsen, går på, at der på landsplan er fem børn inklusive i øvrigt et af de historiske eksempler, som jeg henviste til, hvor der foreligger en tilsvarende problemstilling, hvor det vurderes at være under udvikling.
Det er de oplysninger, jeg har.
Hvis man ønsker at komme tættere på, ikke hvem de fem børn er, men altså hvad sygdomsbilledet bag de fem børn er, vil jeg foreslå, at vi vender tilbage til det under udvalgsarbejdet. For mig er det jo ikke afgørende, hvad det er for en sygdom på diagnose.
Det er jo ikke det, jeg skal styre på politisk.
Det, vi skal styre på politisk, og det, der er lagt op til her i de principper, der er skrevet ind i bemærkningerne til lovgivningen, er jo, at der er tale om en livstruende sygdom, at alle andre behandlingsmuligheder er undersøgt, og at der ikke findes ligeværdige alternativer.
Det er jo det politiske styringsværktøj, og så har vi heldigvis dygtige læger og dygtig faglig rådgivning til at oversætte det politiske signal til eksempler af kød og blod
, fordi vi jo netop ikke laver særlovgivning.
Lene Garsdal (SF), 2004-03-24:
Der vil være en fem-seks sager om året af denne her slags - det er også det, der står i bemærkningerne til lovforslaget - og deraf vil cirka halvdelen være nogle med genetiske afvigelser.
Så vil jeg gerne spørge om de øvrige sager, om de alle sammen er aplastisk anæmi, eller om der også er andre typer sager, der kan komme ind under det her forslag.
Det var det ene. Det andet er, at i et af høringssvarene er der en videnskabsetisk komité fra Århus, tror jeg, det er, som ikke føler sig overbevist om, hvorvidt den her type sager skal via det videnskabsetiske komitésystem.
Så det vil jeg sådan set gerne spørge om det skal.
Margrete Auken (SF), 2004-03-24:
Det hænger ikke sammen, at man har 3 dage til en behandling og så siger, at det er udtømt.
Jeg ville da gerne kunne få en dokumentation for, at vi siger, at det har vi undersøgt, det har vi styr på, f.eks. en dokumentation af de oplysninger, nogle af os har fået - jeg går ud fra, at mange har fået dem tilsendt - om, at der er mange mennesker med denne her sygdom, der er i live endnu.
Jamen altså kunne tingene gøres på en anden måde?
Det kan da godt være, at alting er afklaret, men det her er ikke betryggende.
Så kan ministeren sige, at han da ikke kan gøre for, at der er sådan nogle tumper som mig herinde, der ikke fanger tingene i den rasende fart, som andre gør det.
Det vedkender jeg mig gerne.
Jeg har de åndsevner, jeg har, og jeg har ikke andet at gøre godt med.
Men jeg føler i hvert fald ikke, at jeg som folketingsmedlem har haft en chance for at få det her drøftet ordentligt igennem.
Ikke engang på den høring, vi havde i onsdags, var det et tema.
Der spurgte jeg om det.
Jeg spurgte om, hvordan behandlingsmulighederne var, og fik det der alarmerende svar, jeg tror, at det var fra Høst Hansen, at det var under 1 pct. Det synes jeg selvfølgelig var vældig kynisk, at man så smider forældrene ud i en sådan behandlingsform.
Men vi står bare her og får at vide, at nogle andre siger noget andet.
Vi har slet ikke tid til at drøfte det her igennem.
Dertil kommer det store skift i menneskesyn, som jeg ikke har hørt at ministeren har sagt noget som helst om; det er bare noget, vi sådan gør.
Jeg vil godt spørge ministeren: Har ministeren andre eksempler på, at vi har gjort det nogen steder i vores lovgivning?
Det var derfor, at jeg mente, at det var det værste, jeg har været ude for, altså under en sådan pression at skifte vores menneskesyn.
Er der nogen andre steder i vores lovgivning, hvor vi har sagt, at det er o.k., at et menneske kan gøres til formål for et andet menneske?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2004-03-24:
Må jeg ikke bare sige, at det er jo Folketinget selv, der tilrettelægger Folketingets arbejde.
Jeg har stor tiltro til, at Folketingets partier tilrettelægger arbejdet på en sådan måde, at Folketingets partier og Folketinget som sådan føler, at den lovgivning, man laver, er forsvarlig.
Jeg mener, at grundlaget er til stede.
Der er høringssvar, der er et glimrende bidrag også af historisk karakter fra Det Etiske Råd, der belyser hele den her problemstilling.
Så det er min egen vurdering, at grundlaget for at tage stilling er til stede, men i sidste ende er det jo Folketinget, der afgør det.
Vi skal diskutere, om der skal stilles et krav om, at alle andre behandlingsmuligheder skal være udtømte, og det er der lagt op til her.
Hvorvidt alle andre behandlingsmuligheder så er udtømte, er da ikke et politisk spørgsmål.
Det er da et spørgsmål, der skal afgøres i Sundhedsstyrelsen.
Vi skal skabe den retlige ramme, den politiske ramme.
Vi skal afveje etikken.
Så er det da bagefter en lægefaglig vurdering i landets øverste sundhedsmyndighed, Sundhedsstyrelsen, at tage stilling til, om der i den konkrete sag er en sammenhæng, der gør, at den sag falder inden for den ramme, som vi i fællesskab udstikker.