Else Theill Sørensen (KF), 2004-04-14:
At rygning er skadeligt, ja, nærmest farligt, er der vist ikke nogen der vil benægte.
Rygning øger markant risikoen for hjerte-kar-sygdomme, lungekræft og kroniske obstruktive lungesygdomme.
Der er altså al mulig grund til at arbejde for, at antallet af rygere og den mængde tobak, der ryges, skal gå nedad, og måske allervigtigst er det, at der gøres en indsats for, at færre begynder at ryge og dermed tillægger sig en last, som det åbenbart er meget vanskeligt at slippe af med igen.
Beslutningsforslaget, som vi her behandler, går imidlertid mest ud på at skabe flere røgfri miljøer, altså flere områder, hvor mennesker kan færdes uden at blive udsat for passiv rygning, uden at blive generet af andres tobaksrøg.
Intentionerne i beslutningsforslaget er vi i Det Konservative Folkeparti helt enige med forslagsstillerne i, men vi mener ikke, at løsningen er en handlingsplan.
Det er langt vigtigere at handle end at lave planer.
Og det er så faktisk, hvad ministeren lægger op til - inspireret af det radikale forslag, men derfor er det jo lige godt alligevel. Det serviceeftersyn af røgfri miljøer, som er iværksat umiddelbart før påske, skal skabe overblik over, i hvilket omfang der findes miljøer, hvor der ikke må ryges, og i hvilket omfang de bliver respekteret, så områderne også i praksis er røgfri.
Hvordan situationen så er, vil vi få at se
efter sommerferien.
Jeg vil godt kommentere et par af punkterne i beslutningsforslaget.
Det ene er det, der nævnes allerførst,
børn og unge skal kunne færdes og opholde sig i offentlige lokaler og opholdssteder uden at blive udsat for passiv rygning, og der nævnes bl.a. børnehaver, skoler, skolefritidsordninger osv.
Det er jeg fuldstændig enig i.
Jeg mener, det er utrolig vigtigt, ikke alene, fordi børnene skal skånes for tobaksrøgen, men mindst lige så meget, fordi de voksne, der omgiver børnene, altid vil virke som rollemodeller.
Og en rollemodel med en cigaret i munden hører efter min mening ikke hjemme hverken i børnehaver, skoler eller fritidsordninger - eller ungdomsskoler for den sags skyld.
Nu hvor jeg så bruger ordet rollemodeller, så har jeg faktisk tit tænkt på, når man går på gaden og ser en mor eller far komme med en barnevogn eller klapvogn med et barn på et par år, hvor den mor eller far går storrygende hen ad gaden, at der kan selve røgen måske ikke genere barnet, men vil det barn ikke spekulere på, at når jeg bliver stor, så skal jeg gøre, ligesom mor eller far gør? For små børn gør nemlig ikke altid, hvad forældrene siger, men somme tider, hvad forældrene gør.
Hvis den mor eller far somme tider har tænkt på at holde op med at ryge, så kunne man måske skåne børnene for at blive ledt ind i den samme dårlige vane. Det andet, jeg vil nævne, er det, som står om handlingsplanen, der skal give mulighed for en effektiv og hurtig rygeafvænning.
Jeg skal nøjes med at kommentere den ene ting, der handler om sygesikringstilskud eller medicintilskud til rygeafvænningstilbuddene.
Nu er jeg glad for, at hr. Poul Qvist Jørgensen nævnte det så præcist, som han gjorde, at sådan en pakke tyggegummi kunne man blive næsten lige så fattig af som af at ryge.
Jamen så synes jeg ærlig talt ikke, at der er nogen som helst grund til, at det offentlige skal blandes ind i finansieringen af det. Det, der er væsentligt - jeg ved det ikke selv, for jeg har heldigvis aldrig prøvet at ryge - for mennesker, der skal holde op med at ryge, ligesom det er for dem, der skal holde op med at drikke eller alt muligt andet, må være, at de er topmotiverede.
Og hvis de er topmotiverede, kan de vel også holde til at bruge de penge - eller næsten lige så mange penge - på rygeafvænningstyggegummi, som de plejer at bruge på tobak.
Man må jo gå ud fra, at deres motivation også har noget at gøre med, at de har indset, at rygning er skadeligt for deres helbred.
Som jeg startede med at sige, er vi generelt enige i formålet med beslutningsforslaget, men ikke i, at der skal laves en handlingsplan.