Mette Gjerskov (S), 2006-11-09:
Fra socialdemokratisk side er vi ikke i tvivl om, at miljøministerens intentioner med det her lovforslag har været gode og rigtige.
Vi vil jo også meget gerne have individuelle miljøgodkendelser af husdyrbedrifterne.
Så langt så godt
, så langt er vi enige.
Faktisk tror jeg, vi er derhenne, hvor vi må konstatere, at ministeren har rigtig gode intentioner, men rigtig dårlige venner.
Jeg tror faktisk aldrig, jeg har læst så sønderlemmende en kritik fra miljøorganisationerne af et lovforslag om miljø fra Miljøministeriet.
Jeg kan høre, at Venstre synes, det er meget naturligt.
Det synes jeg ikke.
Og så har jeg ikke engang nævnt amterne og kommunerne endnu.
Kommunernes Landsforening siger, at der er tale om en kortsigtet strategi, og at der lægges op til rigtig mange administrative problemer for kommunerne.
Det er jo sjældent, at vi ser, at kommunerne ligefrem beder om at få ekstra regulering.
De plejer nu at værne noget om det lokale selvstyre.
Så for os er det altså sådan, at alarmklokkerne ringer.
Vi har en række problemer med lovforslaget, som det er fremsat.
Vi ønsker individuel miljøgodkendelse for husdyrbrug, men vi havde jo gerne set, at der var taget meget mere hensyn til naturens skånegrænser eller tålegrænser.
En lang række af vores sårbare naturtyper er faktisk på nuværende tidspunkt truet af forureningen fra landbruget.
Derfor skulle udgangspunktet være naturen på netop den enkelte bedrift.
Vi mener ikke, at nogle gennemsnitlige regler er tilstrækkelige, og det kan vi jo så se af høringssvarene at vi ikke er ene om at mene.
Vores alarmklokker ringer, fordi loven freder en lang række landmænd.
Den omfatter kun nybygninger og udvidelser og kun de store brug over 75 dyreenheder.
Det er problematisk.
Vi ville jo gerne have, at grænsen gik meget længere nede ved det, vi plejer at kalde erhvervsmæssigt landbrug, nemlig ved de 42 dyreenheder, som svarer til 30 ha.
Og så skal det selvfølgelig gælde for alle bedrifter; alle husdyrbedrifter skal efter en indkøringsfase igennem en godkendelsesfase.
Det står lidt uklart i forslaget, men sådan, som jeg forstår det, gælder reduktionskravet for ammoniak kun for den del af bedriften, der bliver udvidet.
Det vil sige, at hvis man har en bedrift på 220 dyreenheder og skal udvide til 240, skal man kun reducere med de 15 pct. for de sidste 20 enheder.
Det giver jo ikke nogen reduktion, det giver en stigning på 85 pct., som man får lov til.
Det synes jeg er problematisk, og det er så endnu mere problematisk, hvis det er korrekt, som nogle anfører, at de 220 dyreenheder fredes i 8 år.
Der sker lige lovlig meget fredning af landmændene med det her lovforslag.
Det samme sker med hensyn til bufferzonerne, hvor vi også hører alarmklokkerne ringe.
Bufferzoner er i sig selv en god idé, men her gælder de jo kun for større naturområder, og det betyder, at de små naturperler, de små heder, de små overdrev, ikke bliver beskyttet.
De siger i Fyns Amt, at kun 9 pct. af deres naturområder bliver beskyttet af dette lovforslag, mens 91 pct. ryger ind under gennemsnitsbetragtningerne, og det ved vi jo at de her naturtyper ikke kan tåle.
Det vil sige, at de forsvinder, de kan ikke tåle gennemsnitsbetragtningerne.
Alarmklokkerne ringer igen, når vi ser, at problemerne med gyllelugten fra landbruget ikke er løst.
Det skal altså være sådan, at danskerne kan hænge deres vasketøj ud til tørre, uden at det skal direkte ind i vaskemaskinen igen fra tørresnoren.
Jeg ved, at man er gået et stykke af vejen, men vi mangler stadig væk at gå det sidste stykke, som vi mener der er behov for at gå.
Der er mange andre emner, jeg gerne vil have belyst under udvalgsbehandlingen.
Det er jo et komplekst lovforslag, og 5 minutter på talerstolen er ikke lang tid.
Derfor foreslår vi faktisk også, at udvalgsbehandlingen suppleres af et dialogmøde eller en eksperthøring med nogle af de kritiske organisationer og KL og Amtsrådsforeningen – og for den sags skyld også Dansk Landbrug – som er kommet med kritikken.
Vi bliver nødt til at høre efter, hvad det er, de siger.
Derfor vil vi selvfølgelig gå positivt ind i udvalgsbehandlingen, det skal der ikke herske nogen tvivl om.
Men som sagt er det sådan, at vores alarmklokker ringer.
Lovforslaget skal medføre reelle forbedringer for miljøet, også for de små naturområder i Danmark, hvis vi skal stemme for.
Det virker, som om miljøpolitikken under denne regering ikke rigtig lægges i Miljøministeriet.
Jeg skal så sige, at miljøministeren altid er velkommen til at ringe til sine rigtige venner.
Vi i Socialdemokratiet sidder parat ved telefonen og vil gerne være med til at forbedre dette lovforslag.