Aage Frandsen (SF), 2000-10-24:
Indledningsvis vil jeg da godt sige, at vi er enige i de grundbetragtninger, der ligger bag regeringens forslag om, at det er vigtigt, at der er penge til at finansiere vores velfærdssamfund, og at man derfor også er nødt til at sørge for, at der kommer nogle skatteindtægter.
Det andet, jeg godt vil sige, er, at vi mener også, at erhvervslivet direkte kan bidrage mere til finansiering af velfærdssamfundet.
Man kan altid diskutere, hvor pengene skal hentes henne:
Skal de hentes direkte ved kilden, eller skal man gå omkring lønmodtagerne?
Men vi mener i øvrigt, at det er fornuftigt, at man også henter nogle penge ved kilden.
I den forbindelse vil jeg godt understrege, at erhvervslivet har det ganske udmærket, efter hvad vi kan se på aktiekurser og lign. Der er ikke tale om - uanset hvad resultatet blev eller ikke blev ved en folkeafstemning - at det har påvirket erhvervslivets indtjeningsevne, og derfor er der god grund til at sige, at der er penge her, som kan bruges til at bidrage til velfærdssamfundet.
Så vil jeg også godt understrege, at vi mener, at det, som også ligger i forslaget, er rigtigt, nemlig den udvikling, vi har været igennem siden 1980'erne, hvor man udvider skattegrundlaget, gør det bredere, og at man ad den vej får et mere retfærdigt skattesystem.
Det betyder ikke, at der ikke er grund til at diskutere de ting, der ligger i lovforslaget, for det er der i høj grad, og det vender jeg tilbage til.
Jeg vil også godt understrege noget positivt i forslaget, nemlig at man tager fat på noget af det, som man stadig væk kan sige er skattefiduser, om man vil, eller -muligheder.
Dem gør man op med her.
Det er en jagt, som enhver skatteminister er på vagt over for, og det ligger også her i forslaget.
Så ud fra en betragtning om, at vi har brug for nogle penge, og ud fra en betragtning om, at der også kan være grund til at se på den måde, som vi beskatter på, så mener vi, at det er fornuftigt at gå ind og kigge på det forslag.
Men det ændrer ikke ved, at der er en række enkeltdele i forslaget, som vi i høj grad godt vil diskutere, og vi vil også godt stille spørgsmålet, om det overhovedet er nødvendigt at sætte selskabsskatten ned, når det drejer sig om procenten.
Man diskuterer meget vigtigheden af, at selskabsskatteprocenten sættes ned, fordi den i nogle andre lande, som vi normalt sammenligner os med, nemlig de nordiske lande, er lavere end den er i Danmark, det er korrekt.
Men er det det, som er så afgørende? Derfor vil jeg godt stille et spørgsmål.
Man kunne jo sådan set også overveje - i stedet for at sætte selskabsskatteprocenten ned - at få det samme provenu, endda på lang sigt, ved at man i stedet for at bevare selskabsskatteprocenten også ændrede saldoafskrivningen.
Så ville man sætte det ned fra de nuværende 30 pct. til 27 pct. Det vil formentlig på kort sigt give cirka det samme beløb og i hvert fald flere penge på længere sigt.
Det nævner jeg ud fra en betragtning om, at det kan være værd at overveje, hvilke forskellige metoder man kan bruge til netop at finansiere vores velfærdssamfund med i denne her forbindelse.
Jeg vil også nævne andre metoder som f.eks. igen at se på, som vi jo ellers også gør ved andre lejligheder, kredittider og den slags ting.
Er der stadig væk noget her at komme efter?
Det er altså ud fra en betragtning af, at jeg nok synes, at hele grundkonstruktionen om at sætte procenten ned er overvurderet i forhold til, hvilken virkning det har, for det, der er afgørende for en virksomhed, er jo ikke kun at se på procenten, men det er i høj grad også at se på det, som procenten beregnes ud fra.
Og der er vi enige i, at det er vigtigt at få grundlaget gjort bredere.
Med hensyn til de syv lovforslag, som ligger her, vil jeg sige, at regeringen jo har fremlagt dem som en helhed, og det siger sig selv, at der er enkeltdele i dette her, vi er mere positive over for end andre dele, og der er noget i dette her, hvor man - hvis man tog udgangspunkt i det kompleks, der ligger her - ville sige: Det bør suppleres med noget mere. Så vil jeg godt berøre nogle enkeltdele af det.
Når det drejer sig om forslaget vedrørende pensionsordninger for tidligere selvstændige og lempelser vedrørende generationsskifte, er det jo noget, vi godt vil se på.
Det har vi også sagt tidligere, når det har været diskuteret her i Folketinget, men det, der er afgørende for os i den forbindelse, er, at de lempelser for erhvervslivet, som der jo er tale om her, har en solid finansiering.
Det er derfor, at det er vigtigt, at de skal ses i en større helhed.
Det er derfor, at det kræver, at der en finansiering også fra erhvervslivet selv, for hvis ikke der er det, jamen så skal pengene jo hentes et andet sted, enten hos personerne eller i form af at man lader det gå ud over vores velfærdssamfund.
I den forbindelse vil jeg godt nævne, når man taler om generationsskifte, at spørgsmålet om, at man så lidt bredere på generationsskiftet, også kunne være relevant, nemlig spørgsmålet om, at det ikke kun er generationen i form af dem, der er familieberørt af det, men også medarbejdere i en bredere kreds, men altså i en meget bredere kreds og ikke bare en enkelt medarbejder, som man tidligere også har diskuteret her i Folketinget.
Så er vi også enige i, at man gør op med nogle af de skattefiduser, der ligger i det nuværende skattesystem i form af, at man kan foretage succession i forbindelse med aktier i pengetanke.
Det gør man op med.
Vi er også enige i, at man ændrer forhold vedrørende CFC-beskatning ud fra en betragtning af, at der her er risiko for, at man bidrager til, at der er en skattetænkning på længere sigt.
Som sagt er vi naturligvis villige til også at se på regeringsforslaget, men vi vil godt understrege, at det så også er vigtigt, at vi ser på, i hvilket omfang der er tale om nogle utilsigtede virkninger, for der er jo tale om en betydelig omlægning af skatten, sådan at der er nogle, der er vindere, og der er nogle, der er tabere.
Hvis vi først ser på taberne, så kan man jo sige, at dér må vi jo så sikre os, at dem, der er tabere i den her omlægning, ikke er nogle, som vi rammer urimeligt, og det må vi altså have kigget nærmere på.
Men det, jeg er mest optaget af, er at se på nogle af dem, som er utilsigtede vindere efter vores opfattelse.
Det drejer sig først og fremmest om den finansielle sektor, som på den her måde får ganske mange penge.
med 32 pct.
Endnu en ting, som jeg vil nævne, er spørgsmålet om inddragelse i diskussionen om de grønne afgifter, hvor det er sådan, at erhvervslivet jo er undtaget i en række tilfælde og i nogle tilfælde får dem tilbageført.
Det er så spørgsmålet: Er der nogle af de her ting, hvor det også ud fra en miljømæssig betragtning kunne være fornuftigt, at de blev inddraget i den her sammenhæng?
Jeg vil også i den forbindelse nævne hele problematikken
om nordsøolien, og så vil jeg også understrege, at det er klart, at gennemførelsen af hele erhvervspakken her i en eller anden udgave - om det er med udgangspunkt i regeringens forslag, eller der er tale om betydelige andre dele af den - selvfølgelig forudsætter, at den indkomst, som kommer ved det, er noget, som de partier, som bærer det, er med til også at bestemme over, hvad den skal bruges til. Med de bemærkninger kan jeg sige, at vi går ind til de kommende drøftelser om denne erhvervsskattepakke på samme måde, som vi går ind i drøftelser om andre dele, som ligger i finansloven, med henblik på, at det, man gerne vil bruge af penge til gode formål, må man jo også sørge for er bragt i hus, inden man bruger pengene.