runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Aage Frandsen (SF), 2002-01-31:
Venstres ordfører var så begejstret for, at man med det her forslag også får tjenestemænd ind under muligheden, men Venstres ordfører kan vel også bekræfte, at en række andre mennesker ikke under nogen omstændigheder kommer ind under muligheden: studerende er ikke med, arbejdsløse er ikke med. Jeg vil også godt spørge i fortsættelse af det med, at det koster 150 mio. kr. skønsmæssigt: Har Venstres
skatteordfører, som også er finanslovordfører, tænkt på, hvad 150 mio. kr. kunne være brugt til, hvis man f.eks. forbedrede it-muligheden på landets uddannelsesinstitutioner, universiteterne, hvor de nu skal skære ned og måske derfor ikke har råd til, at der stilles tilstrækkeligt til rådighed for de studerende?
Der kunne de 150 mio. kr. være anvendt bedre og måske mere målrettet til dem, der har brug for det, i stedet for det her, som er lidt tilfældigt.
Thomas Adelskov (S), 2002-01-31:
Jeg skal også bede ordføreren bekræfte nogle tal fra Børsen den 25. januar, hvori man med nogle regneeksempler har godtgjort, at med den gamle hjemme-pc-ordning var det sådan, at hvis man købte en pc til 20.000 kr., ville medarbejderen kun skulle betale 5.500 kr., men i den nuværende ordning som foreslået af regeringen her, og det er den, vi har på bordet i dag, vil medarbejderen komme til at betale 11.500 kr.
Kan ordføreren bekræfte det, og at det altså ikke er en genindførelse af den gamle ordning?
Henrik Sass Larsen (S), 2002-01-31:
Nu har den konservative ordfører formentlig hørt den øvrige del af debatten, og så kunne jeg godt tænke mig at spørge også den konservative ordfører: Hvordan forestiller man sig med det her forslag at styre, at det ikke bliver ét stort tagselvbord for revisorer og skatteadvokater, som bare lige pludselig kan få sugerøret ned i kassen, så det koster samfundet en masse kroner? Der bliver sagt, at det er en konservativ mærkesag.
Jeg ved godt, at advokater og revisorer står Det Konservative Folkeparti nær, men det er vel næppe det, som rent faktisk er den bærende argumentation.
Hvordan vil man styre det her?
Kan den konservative ordfører redegøre for det?
Charlotte Dyremose (KF), 2002-01-31:
Det herværende forslag om fuld dækning for borgere i skattesager, hvis de vinder sagen,
er en konservativ mærkesag.
Det er et rigtig godt forslag.
Det er utrolig vigtigt, at borgere kan få lov at prøve deres skattesager ved rette instans, og de skal selvfølgelig ikke bøde for at prøve en sag, hvor de rent faktisk har ret.
Det kan ikke være rimeligt, at det skal koste store beløb, hvis man vinder en skattesag. Derfor tog Det Konservative Folkeparti allerede sidste år fat på at se på denne her ordning.
Vi bad folk om at skrive til os om, hvad det er for nogle sager, og om de kommer i klemme i systemet.
Vi fik et utal af eksempler på, at folk kom i klemme i systemet, at det koster folk en formue at vinde en skattesag.
Det mener vi er helt urimeligt.
Derfor er vi utrolig glade for det her forslag.
Ligeledes er vi glade for den del af forslaget, hvor en principiel sag nu får dækning med 100 pct. En principiel sag er i samfundets interesse, og vi skal selvfølgelig derfor dække omkostningerne 100 pct. for den sag.
Det Konservative Folkeparti er utrolig glad for det her forslag.
Mikkel Dencker (DF), 2002-01-31:
Jeg må på vegne af Dansk Folkeparti sige, at det var en fornøjelse at læse det her forslag.
For det første lægges der op til, at borgeren får fuld dækning ved en vundet eller i overvejende grad vundet skattesag mod myndighederne.
Det var på tide, at det skete.
For det andet bibeholdes samtidig den 50 pct.s dækning ved et nederlag, og det er så også helt i orden.
Det tredje
Altså alt i alt er der tale om en meget stor fremgang
for retssikkerheden for den enkelte borger over for den store skattemyndighed.
Så Dansk Folkeparti kan sige, at vi er hundrede procent tilfredse med det her forslag.
Tak for det.
Henrik Sass Larsen (S), 2002-01-31:
Et ordentligt retssamfund sikrer, at den enkelte har mulighed for at klage, anke og anlægge sager om myndighedsafgørelser.
Føler man sig uretfærdigt behandlet af skattemyndigheden, hvad enten man er privatperson eller firma, har man en lang række muligheder for at fremme sin sag i skatteankenævn, landsskattenævn, de civile domstole osv.
Man har i dag retten til at vinde og tabe en sag og få omkostningsgodtgørelse i begge tilfælde.
I sager af principiel betydning, som skattemyndigheden har anket, kan man få op til 85 pct.s godtgørelse, i andre sager 50 pct.s godtgørelse til de udgifter, man har haft til sagkyndig bistand. Grunden til, at det ser sådan ud, er ikke nogen tilfældighed, langtfra.
Systemet er gennemført efter et meget grundigt udvalgsarbejde, hvor et bredt sammensat udvalg - bl.a. af erhvervsadvokater og andre - har anbefalet denne her model.
Umiddelbart kan det jo sådan virke meget rimeligt.
Hvis en skatteyder får medhold, hvorfor skal han så stå med en regning?
Det sidste er Socialdemokratiet enig i.
Og kan der udvirkes en model, der sikrer dette uden samtidig at åbne op for et omfattende misbrug og bureaukrati, er vi positive over for sådan et forslag, navnlig for sager, som angår det, man kalder den lille mands retssikkerhed. Men det forslag, som regeringen har fremsat, imødekommer ikke de ønsker, tværtimod.
Regeringens forslag vil efter vores opfattelse åbne op for et omfattende misbrug og uoverskueligt bureaukrati.
Regeringens forslag går stik imod alle de anbefalinger og er en model, som et enigt ekspertudvalg har frarådet.
Med regeringens forslag vil der blive åbnet op for, at professionelle skatteadvokater og revisorer får en gratis gavebod, hvor de kan forsyne sig med store honorarer på bekostning af samfundets kasse.
Eksperterne har direkte advaret imod den model, som regeringen benytter sig af, ved at henvise til risikoen for honoraroppustning.
Regeringens forslag forsøger at tage højde herfor ved at oprette et ejendommeligt bureaukrati, hvor det på ingen måde bliver sandsynliggjort, at man vil være i stand til at styre udgifterne alligevel.
forskelligt indhold.
Ekspertudvalget konkluderede i sin tid, at »kriteriet vil være vanskeligt at håndtere i praksis, og at det vil være meget ressourcekrævende, idet anvendelsen af kriteriet kræver, at skatteyderens anmodning om omkostningsdækning nøje udspecificeres på udgifterne ved hver klageinstans.
Lovforslaget, som er fremsat nu, tager ikke højde for de betænkeligheder, som det udvalg havde.
I Socialdemokratiet er vi således meget betænkelige ved det her forslag.
Vi tror ikke, at det vil skabe større retssikkerhed.
Tværtimod mener vi, at der er stor risiko for at amerikanisere dette område, hvilket sjældent er til fordel for det, vi kalder den lille mand.
Man skal altid passe på, at man ikke tilsyneladende handler med hjertet på rette sted og samtidig render af sted med hovedet under armen.
Og det er lige præcis, hvad vi mener at regeringen gør i denne her sag.
Og vi kan derfor ikke støtte forslaget.
Freddy Dam (V), 2002-01-31:
I Venstre er vi ikke særlig bekymrede over, at disse salærklager skal indbringes for de pågældende branchers egne nævn.
Den kyndige vil vide, at disse nævn har et betydeligt folkeligt islæt, og det er i øvrigt ordninger, som virker over for alle andre borgere i dagens Danmark i enhver situation.
Så det, borgerne i almindelighed kan være tilfredse med med hensyn til prøvelse af honorarer, bør skattemyndighederne også kunne være tilfredse med.
Charlotte Dyremose (KF), 2002-01-31:
Det, der ligger Det Konservative Folkeparti på sinde, er, at borgernes retssikkerhed er sikret, og der er sikkerhedselementer i det her forslag. Hvis man taber sagen, skal man betale 50 pct. af udgifterne, nogle udgifter, som man på forhånd har lagt op til.
Og man ønsker jo selvfølgelig ikke at komme til at stå med en kæmpe regning.
Derfor ved man, at man kommer til at betale halvdelen af sagsomkostningerne, hvis ikke man har ret i sin sag.
Man skal lave et skøn på forhånd, som skal vurderes, og man ikke nødvendigvis betale, hvis det beløb, advokaten siger han skal have, er urimeligt stort.
Så der er de to sikkerhedsventiler i forslaget.
Henrik Sass Larsen (S), 2002-01-31:
Det vil sige, at det nærmeste svar, vi får her i dag, er, at man lægger lidt op til, at disse skatterevisorer og skatteadvokater nok vil opføre sig rimeligt og ikke grådigt.
Det er jo en spændende betragtning, om det rent faktisk kan lade sig gøre.
Og i det tilfælde, at de måtte opføre sig urimeligt og grådigt, så indbringer vi det for deres egen brancheorganisation, sådan at den skal kigge på, om det her nu er rimeligt.
Det er søreme betryggende.
Det er meget, meget høj retssikkerhed, synes jeg.
Men tror man ikke, som de netop i hele det ekspertudvalg, der har været nedsat, har advaret meget indstændigt imod, at det her netop er at åbne én stor gavebod til de mennesker, som kunne tænke sig at tjene ret mange penge på det?
Det kan jo lyde meget godt, at man kan se, hvad den oprindelige regning og det oprindelige overslag har været.
Men hvad nu, hvis der kommer en skatteyder, der har en advokat med sig, og så siger vedkommende: Vi vil anlægge den og den sag, og det skønnede timeforbrug er 80 timer a 1.200 kr. plus moms, som man nu engang tager i branchen, og så kan vi sådan fra instans til instans begynde at lægge lidt mere og lidt mere og lidt mere ovenpå.
Det bliver da ret dyrt for offentligheden.
Tror Venstres ordfører ikke det?
Tror han ikke, at det her bliver ret omkostningsfuldt? Der har jo været en hel betænkning omkring de her ting.
Man har sat sig ned og dybt og seriøst overvejet de her ting, hvor der har været repræsentanter også fra erhvervene, også fra det, man kan kalde borgerlig side.
Og de har jo stærkt advaret mod det her, fordi det netop kan føre til honoraroppustning.
Hvordan kan man sidde alle de anbefalinger i hele den betænkning overhørig?
Hvordan vil man sikre, at disse ting ikke sker?
Freddy Dam (V), 2002-01-31:
Med hensyn til spørgsmålet om, hvordan man sikrer, at der kun bliver tale om rimelige omkostninger, mener jeg, at jeg var inde på i mit første indlæg, at selve dette, at skatteyderen, der jo ikke ved, om han vinder eller taber sagen, skal betale 50 pct., hvis det er således, at han taber sagen, i hvert fald skærper skatteyderens opmærksomhed på spørgsmålet om, hvad den pågældende rådgiver agter at debitere skatteyderen i honorar.
Det er klart, at skattemyndighederne ikke fuldt ud kan afgøre, hvorvidt regningen er rimelig, men det har man så de forskellige rådgiveres organisationer til at varetage.
Og derfor er der også en klageadgang, således at honorarstørrelserne kan pådømmes af de respektive nævn.
Henrik Sass Larsen (S), 2002-01-31:
Jeg vil spørge Venstres ordfører, når vi nu har fået lovforslaget sendt frem og noget andet: Hr. Freddy Dam nævner jo, at man nu kan få de rimelige udgifter dækket, men hvordan vil man sørge for, at det kun bliver de rimelige udgifter, og hvad går det helt præcis ud på? Så vidt jeg kan se af forslaget, skal man sende ind senest 14 dage efter, at man har indklaget en eller anden sag, og så skal der fra advokatens side, eller hvem det nu er, der repræsenterer vedkommende, gives et skøn over, hvor meget det vil komme til at koste.
Hvordan forestiller Venstres ordfører sig, at man vil kunne begrænse honorarstørrelsen og ikke oppuste honorarerne i et meget stort omfang med denne her ordning?
Det har jeg svært ved at se ifølge lovforslaget.
Det kan være, jeg kan få det opklaret her.
Freddy Dam (V), 2002-01-31:
L 54 er et godt lovforslag.
Det er også derfor, at det har været en mærkesag for Venstre gennem lang, lang tid, og det er derfor, at det er med i regeringens 100 dages-program.
Det er nemlig et lovforslag, som forbedrer retssikkerheden for skatteydere, der fører sag imod skattemyndighederne.
Tidligere kunne en skatteyder risikere at føre sag imod skattemyndighederne i årevis, vinde sagen og derefter konstatere, at han alligevel havde tabt penge og haft betydeligt besvær undervejs.
Efter lovforslaget er det nu slut.
Vinder man sagen, får man dækket alle rimelige omkostninger, får man medhold i overvejende grad, altså vinder man mere, end man taber, får man dækket alle rimelige omkostninger, førhen fik man kun dækket 50 pct.
Hvis en skattesag påklages af skattemyndighederne, fik man tidligere 85 pct. godtgørelse af sagsomkostningerne, nu får man efter lovforslaget 100 pct. Kun hvis man taber sagen eller kun får meget lidt medhold, er godtgørelsen 50 pct., og det er i øvrigt præcis, som det altid har været.
Det forekommer efter Venstres opfattelse at være rimeligt nok.
På den måde undgår man vel også de mest urimelige sager.
Den nærmere tekniske ekspedition af godtgørelsesansøgning og udbetaling skal jeg ikke kommentere nærmere her, kun sige, at der i forslaget tilsyneladende er lagt op til en smidig og hurtig sagsbehandling uden unødvendig millimeterretfærdighed.
Line Barfod (EL), 2002-01-31:
Hr. Helge Adam Møller hånede dem, der talte om lovsjusk, da det oprindelige udkast blev sendt i høring i oktober måned, og sagde, at nu har vi jo god tid til at behandle det.
Men problemet er jo, at i det forslag, vi behandler nu, følger selve definitionen EU's rammeafgørelse, som blev vedtaget i enighed mellem ministrene den 6. december, uden at der var mulighed for, at det blev diskuteret i det danske Folketing i forvejen. Derfor er en væsentlig del af forudsætningerne for det, vi diskuterer her, altså gennemført, uden at der har været nogen debat, hverken i Folketinget eller i befolkningen.
Freddy Dam (V), 2002-01-31:
I Venstre tror vi ikke, at denne her ordning bliver specielt meget mere omkostningsfuld, end ordningen ellers ville være.
Vi må gå ud fra, at det er sådan, at rådgiverne skriver deres honorarer ud fra, hvilket timeantal de har brugt, og ud fra gennemsnitligt fornuftige timesatser.
Skulle det imod forventning være sådan, at skattemyndighederne får en mistanke om, at her kan der være tale om en overdrivelse af honorardebiteringen, er der muligheden for skattemyndighederne for at indbringe dette her spørgsmål for revisorernes eller advokaternes eller de andre rådgiveres nævn.
Jann Sjursen (KRF), 2002-01-31:
Politiet er en utrolig vigtig samfundsinstitution.
Politiet skal være med til at sikre, at lov og orden kan opretholdes, at vi forebygger og forhindrer forbrydelser, politiet skal efterforske og opklare de forbrydelser, der bliver begået.
Politiet er en del af anklagemyndigheden, og politiet har også mange serviceopgaver over for borgerne.
Politiet er naturligvis præget af den tid, som det er en del af, og derfor har politiet også i de seneste par år fået tillagt en hel del nye opgaver.
Vi skal senere i dag diskutere en terrorpakke, som også har betydning for politiet og dets muligheder for at efterforske kriminalitet og terrorisme.
Vi skal i Danmark senere i år være vært ved adskillige EU-møder, især EU-topmøder, som kræver politiets indsats.
Vi diskuterer it-kriminalitet, handel med kvinder, handel med narko og handel med hash.
Rockerkrigen har lagt beslag på politiets ressourcer, vold og bandekriminalitet ligeså.
Det stiller meget store krav til politiet, og vi har alle en forventning om, at politiet kan leve op til de krav, vi fra politisk hold stiller, og de forventninger og krav, som befolkningen med rette må have til politiet.
Politiet lever også langt hen ad vejen op til de forventninger, vi har.
Men vi i Folketinget har, og regeringen har, først og fremmest ansvar for, at politiet får de nødvendige ressourcer, der gør, at man kan klare opgaverne på tilfredsstillende vis.
Politiets virksomhed baserer sig i dag på det politiforlig, som er blevet indgået for perioden 2000-2003, et forlig, der blev indgået mellem SF, Socialdemokratiet, Det Radikale Venstre, Venstre, Det Konservative Folkeparti og Centrum-Demokraterne. I det forlig er der mange gode intentioner, bl.a. det, at man vil sikre mere nærpoliti, som allerede nu viser sig at kunne blive noget, vi kan gøre mere brug af fremover.
Men der er også gjort negative erfaringer på baggrund af det politiforlig, der i sin tid blev indgået, og som har betydet, at politiet må prioritere benhårdt.
Det er uacceptabelt.
Vi skylder både befolkningen og politiet, at der bliver skabt mere sammenhæng mellem mål og midler, at politiet bliver styrket.
Alene den kæmpe overarbejdspukkel, som politiet skubber foran sig i dag, fortæller, at den er gruelig gal.
Kristeligt Folkeparti mener, at det er tid til forandring for politiet, og det er faktisk baggrunden for, at vi har stillet denne forespørgsel til regeringen ved justitsministeren i dag, og vi ser frem til, hvad justitsministeren har at berette med hensyn til, om det nu også er tid til forandring, når det gælder politiet, eller om alt er ved det gamle.
Besvarelse
Henrik Sass Larsen (S), 2002-01-31:
Vi har haft et udvalg, som har været paritetisk sammensat af alle mulige interesser inden for det her område, som på næsten 400 sider beskæftiger sig indgående med den her problemstilling og enigt - enigt - anbefaler, at man ikke skal indføre sådan en ordning, som den konservative ordfører nu står og advokerer for, fordi det giver meget stor risiko for honoraroppustning.
Det giver bl.a. også mulighed for, nævner den konservative ordfører, at man altid kommer til at betale 50 pct.
Nej, det giver mulighed for, at man indfører et princip, der hedder no cure, no pay.
Det er lige præcis det, man risikerer i forhold til det.
I forhold til det her med at administrere, om det er medhold i overvejende grad eller noget andet: Der er udtrykt betænkelighed på betænkelighed på betænkelighed i forhold til det her.
Jeg mener: Man ryger jo selv ind i problemerne på et tidspunkt.
Har man overhovedet ikke forholdt sig til det
Jeg må altså sige til den konservative ordfører, at princippet er følgende: Man har en skatteadvokat, der siger til en mulig klient, at nu skal du høre her, jeg vil gerne føre din sag.
Hvis vi vinder den, får jeg den fulde betaling.
Hvis vi ikke vinder den, får du lov til at slippe gratis.
Det er lige præcis det princip, man kører alle mulige
andre steder.
Derfor bliver der advaret indstændigt imod lige præcis, at man indfører det her.
Det er den ene ting.
Det andet er: Forklar mig, at hvis jeg nu kommer med en skatteadvokat i hånden og siger, at jeg gerne vil have vedkommende til at føre min sag, og så siger min skatteadvokat fra Århus, at det da er de her 80 timer a 1.200 kr. stykket plus moms, det er, hvad vi skønner.
Kunne man så forestille sig, at man på det tidspunkt vil gå ind og blande sig i, hvor mange timer den pågældende advokat skal have?
Er det dér, man vil sætte ind i forhold til det?
Anders Samuelsen (RV), 2002-01-31:
Jeg kunne simpelt hen godt bare godt tænke mig at få Venstres ordfører til at bekræfte, at det, der er sat af til denne her ordning, i første omgang er 150 mio. kr. om året, og derefter er det faldende.
Hvis vi regner med, at der er 2,5 millioner danskere aktive på arbejdsmarkedet, så svarer det til, at der er et tilskud på et sted mellem 40 og 60 kr. om året i gennemsnit pr. aktiv på det danske arbejdsmarked.
Det er vel nogenlunde, hvad en stikdåse koster eller måske en ledning, som skal føre denne her internetforbindelse fra væggen og ind i computeren.
Er det det, som man vil bygge endnu en komplikation ind i vores skattesystem for?
Er det med det redskab, at man i bund og grund vil gå i direkte modsat retning af, hvad vores skatteminister har opfordret til, nemlig forenklinger af vores skattesystem?
Nu skal man jo bare til at ansætte folk, som kan finde ud af at regne ud, hvordan og hvorledes man kan komme ind under denne her ordning.
Alene det overstiger såmænd nok det her gennemsnitlige tilskud på 40-60 kr..
Kan man ikke bare fra Venstres side bekræfte, at det er det, vi taler om?
Kristian Jensen (V), 2002-01-31:
I dag er en dejlig dag for it-verdenen i Danmark, for personer, der ønsker at støtte udbredelsen af it, for folk, der ønsker at støtte udbredelsen af den nye teknologi generelt set, for i dag får vi rettet op på en meget, meget stor fejl, der blev begået med virkning fra 1. januar sidste år.
Det var sådan, at man indførte en hjemme-pc-ordning,
Men ikke bare de mennesker, også deres familie og deres børn.
Det var så stor en succes, at det bragte Danmark i
front, hvad angår udbredelsen af it i Danmark
Derfor blev ordningen slagtet.
Det var spørgsmålet om fråds.
Nogle af ordningerne havde fået eksklusive webkameraer, scannere og farveprintere med, og en af de grupper, som det er utrolig vigtigt at vi får givet et it-løft i Danmark, nemlig tjenestemænd og folk i tjenestemandslignende stillinger som f.eks. lærere, var uden for ordningen, og for nogle arbejdsgivere var den gået hen og blevet stort set gratis.
De tre ting, frådset, udelukkelsen af tjenestemændene og den »gratis« ordning for arbejdsgiverne, er der taget højde
for i det forslag, der ligger her, L 55.
Der er skåret ind til benet af, hvad det er, der principielt er vigtigt for it-udviklingen i Danmark.
Det har vist sig at være for bureaukratisk, og for ikke at denne her ordning, som vil blive en succes, skal drukne i bureaukratisk bøvl, har vi valgt at se bort fra den, men understrege, at virksomheden kan bruge sin del af finansieringen til uddannelse.
Der har været nogle spørgsmål på området, først og fremmest spørgsmålet om, hvad højhastigheds- og bredbåndsforbindelser er.
Det er måske et lidt teknisk udtryk, men folk, der kender til telepolitikken, ved, at det er et kendt faktum, at når man indregner, hvilke højhastighedsforbindelser der er i Danmark, så medregner man også ISDN-forbindelser, alt andet vil være urimeligt, da ikke hele landet kan få de såkaldte ADSL-forbindelser.
Den anden del af forslaget er spørgsmålet om at få skattefri arbejdsgiverbetalt adgang til arbejdsgiverens netværk.
Det vil være en stor styrke i udbredelsen af hjemmearbejdspladser, der sikrer et mere fleksibelt arbejdsliv, og sikrer, at man kan arbejde på tidspunkter, hvor det passer ind i familien og ikke er nødt til at indrette familielivet efter arbejdet.
Også her har der været et spørgsmål om, hvordan dette »adgang til netværk« skal defineres, og det er naturligvis vores opfattelse, at det skal defineres på den måde, at man ikke lægger hindringer i vejen for hjemmearbejdspladser, men at man heller ikke bare åbner for, at man laver en internetadgang, hvor man kan besøge virksomhedens hjemmeside, og så er den hellige grav vel forvaret.
Jeg er sikker på, at det vil blive en succes, som vil være til glæde og gavn for it-udviklingen i Danmark.
Til forskel fra den tidligere regering tør denne regering nemlig sætte handling bag ved alle de flotte ord.
Anders Samuelsen (RV), 2002-01-31:
Det, der kalder mig herop, er skatteministerens læggen meget stor vægt på, at det, det drejede sig om her, var at komme den svage part i møde.
Og da så samtidig hr. Aage Frandsen rejste spørgsmålet om, hvorvidt den samme indignation gjorde sig gældende, når det gjaldt en dagpengemodtager, som vinder en sag mod det offentlige i forbindelse med fratagelse af dagpenge, så synes jeg egentlig, det er relevant at få afæsket skatteministeren et helt konkret svar, ja eller nej.
Vil skatteministeren arbejde for internt i regeringen, arbejde offensivt for, at det samme princip, som nu bliver indført på dette område, også bliver indført på tilsvarende områder, f.eks. for overførselsindkomstmodtagere?
Ja eller nej.