runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Thomas Adelskov (S), 2004-12-09:
Finansministeren siger, at det er petitesser, der skiller.
Altså 10.000 arbejdsløse, vil jeg gerne sige til finansministeren, det er da ikke petitesser.
Det synes jeg godt nok er en hån mod de familier, som i dag står over for fyringer, uanset om det er i Nordjylland eller det er på Sjælland, uanset om man er slagteriarbejder eller man er metalarbejder.
Men må jeg så ikke sige til finansministeren, at vi sådan set glæder os over, at der er kommet flere i beskæftigelse; vi ærgrer os bare over, at regeringen ikke har taget imod en udstrakt hånd fra Socialdemokratiet om rent faktisk at føre en aktiv beskæftigelsespolitik, som ville give langt flere job end de få job, der er kommet ud af at have hældt 9 mia. kr. ud i skattelettelser, hvoraf langt det meste af den beskæftigelsesforøgelse, der er kommet på grund af det, ligger i udlandet, fordi danskerne har brugt pengene til rejser, til biler og til både.
Ole Stavad (S), 2004-12-09:
Selvfølgelig er der en usikkerhed, men er det ikke en lille smule tankevækkende, at finansministeren altid skyder langt over målet, når han forudsiger beskæftigelsesudviklingen, og langt under målet, når han forsøger at forudsige ledigheden?
Og svaret er, hver gang man spørger finansministeren: Det er de andres skyld, det er konjunkturerne.
Kan finansministeren så ikke give en god forklaring på, at hver gang vi har haft en borgerlig regering de sidste 30 år, er den, når den er ophørt, sluttet med en ringere beskæftigelse og en højere arbejdsløshed, end da den kom til?
Da vi har en stærk forventning om, at vi nu står ved slutningen af en periode med den her regering, er det også den konklusion, vi må drage med hensyn til den nuværende finansminister og den nuværende regering.
Er det ikke korrekt?
Er der ikke et eller andet, der giver anledning til en lille smule eftertanke i et borgerligt hoved, om, hvorvidt det også kan skyldes, at man selv fører en forkert politik i forhold til erhvervslivet, beskæftigelsen og arbejdsmarkedet?
Thor Pedersen (V), 2004-12-09:
Det må jeg sige: langt ringere.
Jeg vil godt vende tilbage til det.
Man taler om marginalbevægelser ud af 2.700.000 i job.
Det marginale består så i, om man taler om 3.000, 4.000 eller 5.000.
Det er ikke marginalt for hver enkelt, for det er for hver enkelt for meget, men når man ser på det statistiske, på prognoser og på usikkerhed, er det ikke sådan, at regeringen er kommet med nogle prognoser, som andre ikke er kommet med.
Hvis man ser på bankøkonomernes tal, vil man se, at bankøkonomerne har haft nøjagtig det samme billede af, hvor hurtigt det egentlig gik.
Det har de jo.
Med hensyn til hvor det så egentlig er gået ringere, end hvad vi havde forventet, og hvorfor, er udviklingen i oliepriser m.v. og det konjunkturforløb, der har været i verden omkring os, ikke en undskyldning, men man konstaterer det, og sådan vil det være.
Det udsving er der i prognoser, men man vil ikke kunne se, at den faglige ekspertise, den prognosemaskine, som Finansministeriet er i besiddelse af, når man måler over tid, ikke rammer lige så præcist som andre prognosemagere.
Men det er prognoser med den usikkerhed, der ligger i dem.
Ole Stavad (S), 2004-12-09:
Jeg er sådan set lidt enig med fru Pernille Rosenkrantz-Theil, der var inde på, at man, når man sidder og lytter til finansministeren, får stærkere og stærkere associationer til Farum Kommune.
Hvis ministeren ikke kan lide de tal, som han læser i Danmarks nationalregnskab eller på beskæftigelsesområdet, fabrikerer ministeren sine egne.
I relation til det vil jeg godt spørge: Har finansministeren nogen sinde i sin alt for lange, men alligevel forholdsvis korte ministertid fremlagt en prognose for beskæftigelsesudviklingen og beskæftigelsen, som har holdt?
Kan finansministeren ikke bekræfte, at hver eneste gang finansministeren har forsøgt at spå om beskæftigelsesudviklingen, har udviklingen været langt ringere, end hvad finansministeren har stillet i udsigt?
Thor Pedersen (V), 2004-12-09:
Jeg mener, det er rimeligt, at det er arbejdsmarkedets parter, der er med til at stikke linjerne ud for, hvilke kompetencer man over tid skal udvikle, og hvad det er, der er brug for.
Jeg tror, det er en fejlagtig opfattelse, at hvad der rent faktisk skal uddannes i, er noget, der styres af Folketinget og af regeringen.
Derfor er det naturligt, at det er arbejdsmarkedets parter, der er med til at anvise den vej, man skal gå.
Så vil jeg lige sige, at det, hvis man er ledig, stadig er gratis at gå på AMU-uddannelserne.
Der er ikke lukket i på AMU-uddannelserne.
Det er gratis at få den uddannelse, den omskoling, man i dag har brug for, hvis man er ledig.
Henrik Sass Larsen (S), 2004-12-09:
Det er godt, at vi er enige om, at det er kvalifikationsløft, omstilling og nye kompetencer, der skal til, men derfor er det også vanskeligt at forstå – og det må finansministeren vel erkende – at man har rundbarberet efteruddannelsesområdet ganske, ganske grundigt de foregående år med det til følge, at vi har forsømt at efteruddanne en masse mennesker, som i dag står i arbejdsløshedskøen og har svært ved at komme ind på arbejdsmarkedet.
Når man nu skal kigge på, hvad vi har af konkrete initiativer, der kan afhjælpe de her ting, kommer finansministeren med et tal på 400 mio. kr.
Så er det jeg spørger: Hvor meget vil det hjælpe?
Vil det være nok, er det virkelig rigeligt?
Tror regeringen, det batter noget med hensyn til, at vi virkelig får taget fat omkring de ting?
Så var der nogle hensigtserklæringer med hensyn til arbejdsmarkedets parter.
Kan finansministeren ikke forstå, at vi andre efterlyser nogle lidt større initiativer, lidt mere initiativkraft til rigtig at gøre noget på det her område?
Thor Pedersen (V), 2004-12-09:
Jeg vil bare lige sige igen til hr. Henrik Sass Larsen, at man skal bruge ordene rigtigt.
Jeg talte om et skønt maleri – nu er vi altså højere oppe end PISA-niveauet – for det er altså et skønt maleri, og det kan man ikke, om jeg så må sige, ændre ved bindestreg eller på anden vis.
Det er en megasatsning, der står i fremtiden.
Vi har jo gjort det, at vi i de forslag, der kom som ændringsforslag, har sat 400 mio. kr. af til kortuddannede.
Vi har jo det ønske, at man, mens man stadig er i job, men opsagt, kan påbegynde en omskoling til et muligt fremtidigt job, altså at man ikke skal vente på at blive ledig, før man kan komme i gang med en omskoling.
Det er jo det forløb, som er iværksat med de regler, der gælder i dag, som jo fik en ændring for et par år siden.
Men ellers er ønsket jo at satse massivt på, at man løfter kompetencen, så det er lettere at skifte job, altså at man i det tilfælde, at man måske endda i samme virksomhed skal flytte fra ét kompetenceområde til et andet, så har haft en forudgående opkvalificering, og det vil i virkeligheden sige en livslang læring.
Det er et samspil med arbejdsmarkedets parter.
Det er både med arbejdsgiversiden og lønmodtagersiden, at man skal løfte den opgave, som er en anden, end man har kendt til tidligere, fordi omskifteligheden bliver større.
Henrik Sass Larsen (S), 2004-12-09:
Jeg skal heller ikke bidrage til, at vi får en dårlig stemning her.
Jeg synes, det gode humør, som finansministeren har, er alle tiders, især hans definition af skønmaleri.
Det er noget, vi går ind for.
Man kunne være fristet til at tro, at ministeren havde været på aftenskolekursus for at lære noget om skønmalerier, men hvis han har nogen skam i livet, så gør han jo ikke det på baggrund af alle de nedskæringer, regeringen har lavet tidligere på det område.
Men tilbage til skønmalerier og hvad man ellers synes er smukt; det kommer lidt an på, hvor man står og ser ud fra.
Så tænker jeg på alle de folk, der i øjeblikket mister deres job som følge af, at firmaerne lukker og flytter til udlandet.
De ufaglærte, som står der og må erkende, at fabrikken er lukket, hvad er der i den her finanslov for dem?
Statsministeren holdt jo en stor tale om, at nu skulle man virkelig gøre noget for at imødegå globaliseringen, nu skulle vi have mere efteruddannelse, nu skulle vi gøre noget på det område, hvorefter der er 106.000 færre kursusuger, end der har været tidligere, fordi regeringen massivt har skåret ned på dem.
Hvad er der af tilbud, hvad er der af muligheder for de mennesker, som står og har mistet deres job?
Thor Pedersen (V), 2004-12-09:
Nu skal vi jo ikke have stridigheder om samhørigheden mellem Færøerne, Grønland og Danmark i rigsfællesskabet i forhold til, hvad der gælder for Canada og USA.
Det er startet som et hjemmestyreanliggende, altså løftet af hjemmestyret, og jeg mener, initiativet i virkeligheden startede i Grønland for adskillige år siden.
Jeg siger også, at det er et sympatisk forslag.
Når det rejses her, så forventer jeg, at det vel er noget, man genser også næste år.
Det er jo ikke, fordi vi synes, at selve forslaget mangler sagligt indhold med hensyn til det, man gerne vil bruge penge til, men det er stadig en vurdering af: Hvad er det, man betaler over hjemmestyrets kasse, og hvad betaler man over den danske statskasse?
Høgni Hoydal (T), 2004-12-09:
Jeg vil da takke for finansministerens pæne ord om det her projekt, som det jo er, men jeg synes ikke, der burde være nogen tvivl om, hvor denne sag ligger.
Det er ikke et hjemmestyreanliggende, det er ikke en del af den problematik.
De andre stater, der er medlem af Arktisk Råd, som f.eks. USA og Canada, sender da ikke regningen videre til inuitterne i Nunavut osv.
Det er altså de selvstændige stater, der er medlemmer af Arktisk Råd, og det er jo rigtigt, at Danmark er medlem, fordi man har Færøerne og Grønland i det her såkaldte rigsfællesskab, men der kan ikke være nogen tvivl om, at en stat, der er medlem, vel også har forpligtelsen til at betale til det her University of the Arctic.
Så jeg vil bare opfordre finansministeren til at omsætte sin velvillighed til praksis og få betalt de her penge.
Mogens Nørgård Pedersen (KD), 2004-12-09:
Det er bare for at få tingene helt på det rene, at jeg gerne vil spørge fru Pernille RosenkrantzTheil om ulandsbistanden.
Ordføreren sagde, at den først skulle hæves til 1 pct. og derefter yderligere 0,5 pct., altså i alt 1,5 pct. Er det det samme som det niveau, den var på, før denne regering kom til, altså 1 pct. i ulandsbistand plus 0,5 pct. fra Mifresta-rammen, som er blevet afskaffet, eller ender man på 2 pct.?
Thor Pedersen (V), 2004-12-09:
Jeg synes, det er et sympatisk forslag.
Jeg synes, at selve synspunktet fra færøsk side er sympatisk, at Danmark bidrager.
Rigsfællesskabet er jo sammensat på den måde, at vi vurderer: Hvad er det, man håndterer over bloktilskuddet, altså hvad er det, der håndteres som et hjemmestyreanliggende, og hvad er det, der håndteres som et rigsfællesskabsanliggende?
Det her er jo startet som et hjemmestyreanliggende, båret frem vel i første omgang af stærke grønlandske interesser.
Jeg synes selvfølgelig, det er et sympatisk forslag, men det hører altså hjemme i sådan en debat om, hvad det er, der i virkeligheden er det danske riges ansvar, og hvad der så egentlig ligger placeret i Grønland og på Færøerne.
Jamen jeg har da ikke sagt, at det er det omgivende samfunds skyld, at det er de andre landes skyld, at det går godt i Danmark.
Det har jeg da ikke sagt noget om, for det er jo ikke gået lige så godt i de andre lande, så det er altså noget, vi selv har haft hånd i hanke med, at vi har været i stand til på baggrund af sunde offentlige finanser at gennemføre en forårspakke og have et højt indenlandsk aktivitetsniveau, der har begrænset det fald i ledigheden, der ellers ville være kommet som følge af de negative påvirkninger udefra.
Jeg ved ikke, om fru Rosenkrantz-Theil har en opfattelse af, at konjunkturtilbageslag ikke medfører færre i arbejde og flere ledige.
Men sådan har det egentlig været altid i dansk politik og i andre landes politik, og derfor er opgaven at begrænse gennemslaget af en negativ påvirkning af konjunkturforløb, altså tilbagefald, således at ledighedstabet er mindst muligt.
Og det er det, vi har håndteret med stor duelighed i Danmark.
På trods af det, som kloge sagde om, at forårspakken var unødvendig, så er der kommet 10.000 mere i arbejde som følge af forårspakken alene.
Det var det, som nogle mente var unødvendigt, hvor vi sagde: Vi kommer med det, vi kan gøre maksimalt for at bekæmpe konjunkturtilbageslaget og sikre, at flest muligt er i arbejde.
Ønsker man fuld beskæftigelse over tid, så skal man sikre, at virksomhederne er i stand til at producere konkurrencedygtigt, altså gøre præcis det modsatte af Enhedslisten, som vil udhule det grundlag, der finansierer offentlig velfærd.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2004-12-09:
... bruger man nu 200 mio. kr. på bankerne.
Igen vil jeg gerne spørge finansministeren: Det her med, at det er for hele det danske samfund ...
Det kommer til at lyde som en hel historietime.
Det kan vi da også godt tage ind i en finanslovforhandling, det er da helt o.k.
Finansministeren siger om det her skønmaleri, at det er noget, der kommer hele det danske samfund til gavn.
Jamen der vil jeg bare henvise til, at der er kommet 30.000 flere arbejdsløse, 30.000 flere fuldtidsarbejdsløse.
De bedste prognoser for næste år, som er dem, OECD og finansministeren kommer med, skaffer 20.000 flere arbejdspladser.
Hvad med de sidste 10.000, og hvad i øvrigt med de 145.000, som i forvejen var arbejdsløse, da denne her regering kom til?
Så snakker man om 60.000 frem til 2010.
Det, man er kommet op med, er: Åh, det er samfundets skyld, altså det internationale samfunds.
Man læner sig tilbage og venter på et opsving, det er hvad denne her regering kan drive det til.
Så giver man skattelettelser, men ikke én krone, ikke én krone til folk på overførselsindkomst.
Thor Pedersen (V), 2004-12-09:
Det er det sådan set for hele det danske samfund og det samfund, der skal bære, at vi er i stand til at gøre mere for de svage grupper, som vi rent faktisk gør, milliardløft i fællesskab.
Så det er sådan set skønt for alle.
Men udfordringen er jo stadig hele tiden at hjælpe der, hvor man i virkeligheden har mest at gøre for at hjælpe, og det er jo selvfølgelig at sikre, at finanspolitikken er af en sådan art, at man over tid har en stabil vækst i beskæftigelsen, at man år efter år kan øge det samlede offentlige servicetilbud, og det er jo præcis det, vi gør, og det er det, vi har forfulgt.
Må jeg så lige sige om tallene, at det overskud, regeringen ventede på de offentlige finanser og på statens egen saldo i 2002, det har vi måttet opregulere; det overskud, vi ventede i 2003, det har vi opreguleret; det overskud, vi venter i 2004, det har vi måttet opregulere; det overskud, vi venter næste år, har vi også måttet opregulere.
Der er altså tale om, at de skøn, vi har haft for finansernes holdbarhed og de overskud, der skulle til, har været sat for lavt.
Vi har altså større overskud end det, vi havde forventet.
Og det tyder altså på noget andet end det, som fru Pernille Rosenkrantz-Theil taler om.
Men jeg ved godt, at vi jo ikke bliver enige.
Jeg har aldrig drømt om at blive enig med hverken Honecker eller Brezjnev eller Ulbricht eller et sammensurium af deres synspunkter, så derfor kan jeg også leve med ikke at være enig med Enhedslisten.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2004-12-09:
Jeg kan sådan set godt forstå, at ministeren bliver mere og mere skinger.
Sådan gik det jo også med Brixtofte de sidste par måneder, han sad oppe i Farum Kommune og blev ved med at forsikre, at alt gik ganske fantastisk.
Ministeren står så også og taler om det her skønne maleri.
Men jeg vil gerne spørge finansministeren: Hvem er det skønt for?
De fattige i ulandene, som regeringen har taget pengene fra, er det dem, det er skønt for?
Er det skønt for folk på overførselsindkomst, hvis indtægt endnu en gang i år bliver udhulet af regeringen, for at man kan dele lidt sukker og valgflæsk ud, eller er det for de folk, som er arbejdsløse, og for de mennesker, som har mistet deres arbejde, og som ikke kan se frem til det opsving, som ministeren står og taler om?
Det har vi jo hørt på flere år i træk, så jeg tror måske ikke, at tiltroen til det er så stor rundtomkring.
Eller er det i virkeligheden blot et skønt maleri for direktørerne, de velbjærgede, erhvervslivet, landbruget, de store banker, som regeringen har valgt at smide milliarder af kroner efter i regeringsperioden?
Hvem er det et skønt billede for?
Thor Pedersen (V), 2004-12-09:
Jeg må sige helt klart, at regeringen ikke har noget ønske om at tage imod den hånd, som er den uansvarlige hånd, hvor man firedobler det, der er muligt i vækst i offentligt forbrug.
Den ansvarlighed, som Det Radikale Venstre udviser, har Socialdemokratiet fuldstændig forladt og kører ud over kajkanten.
Den hånd tager vi ikke imod til at blive trukket med ned på det dybe vand.
Må jeg så sige om det med petitesser, at det var noget, jeg sagde, at de, der har kritiseret, selv siger.
Jeg vil godt læse et citat fra Danske Bank, der var i Berlingske Tidende i dag: »Man kan diskutere, hvor hurtigt det kommer til at gå.
Men forskellene er altså i petitesseafdelingen.
Når man tager i betragtning, hvor stor usikkerhed der er om den slags prognoser, så synes jeg faktisk, de er overraskende enslydende.«
Det er chefanalytiker Steen Bocian, Danske Bank.
Jes Asmussen fra Nordea siger: »Regeringens prognose er stort set i overensstemmelse med Nordeas syn på den økonomiske udvikling.
« Det er det, jeg tillader mig at sige.
Og så er vi da også meget tæt på vismændene, vi er fuldstændig på linje med OECD, og i øvrigt også med IMF.
Så det er altså ikke sådan, at der ikke er forskellige synspunkter, men det er prognoser.
Jeg håber da, at man så glæder sig over, at der kommer flere i arbejde, at ledigheden falder.
Hvorfor i alverden skal man gå og skjule den og nærmest sådan hylle sig lidt i surhed?
Man skal da vise sin glæde, det er vel også en del af livet.
Høgni Hoydal (T), 2004-12-09:
Jeg vil gerne bevæge mig nordpå til det sted, som finansministeren startede sin tale med, nemlig til Arktis, og mest for at opklare en mulig misforståelse.
Når den nordatlantiske gruppe har foreslået støtte til the University of the Arctic, så er det ikke forholdet mellem Danmark og Grønland, vi taler om.
Det er, at Danmark er et af medlemmerne af Arktisk Råd, hvor man altså har været enig om at stifte det her universitet.
De syv andre medlemsstater i Arktisk Råd betaler til dette universitet, dvs. Rusland, USA, Island, Norge osv., men Danmark har ikke betalt sin del.
Lars Barfoed (KF), 2004-12-09:
Som det vil være hr. Kristian Thulesen Dahl bekendt, er det jo sådan, at der er nedsat en Velfærdskommission, der skal komme med nogle forslag til, hvordan vi kan gøre velfærdssamfundet robust på længere sigt.
I den forbindelse kan der jo ske nogle omlægninger af forskellige ordninger, som man kan opleve som forringelser, mens der vil ske forbedringer på andre områder, og jeg vil tilslutte mig det, som nationalbankdirektøren sagde meget klart for nylig på Finansrådets årsmøde: Det vil være meget betænkeligt, hvis Folketingets partier på forhånd binder sig til, at de ikke vil gennemføre forandringer.
Det er sådan set det, der lå i de bemærkninger, som jeg helt kan bekræfte.
Inger Støjberg (V), 2004-12-09:
Det er sådan set et kort og godt-spørgsmål.
Det er jo sådan, at i Socialdemokraternes finanslovforslag lægges der op til en vækst på hele 2 pct. i den offentlige sektor, og jeg kunne godt tænke mig at vide, om Det Radikale Venstre og hr. Morten Helveg synes, det er en forsvarlig vækst.
Lars Barfoed (KF), 2004-12-09:
For det første er det korrekt, at min opfattelse er, at når vi kommer hen omkring 2010, eller i hvert fald når vi har fået reduceret gælden, så den er nede på 20-25 pct. af bruttonationalproduktet, er det værd at lytte til de mange økonomer, der siger, at så er der måske ikke grund til at spare så meget som før, men måske i højere grad grund til at skabe noget mere vækst.
Det er deri, finansieringen ligger, og det synes jeg sådan set alle skulle forholde sig åbne over for at overveje, når vi når frem til det tidspunkt.
Det er sådan set det, der ligger i bemærkningerne.
Nicolai Wammen (S), 2004-12-09:
Socialdemokraterne har den helt klare opfattelse, at det er for dyrt at få passet sine børn i daginstitution i Danmark.
Jeg tror, at rigtig mange familier i det her land knokler dag ud og dag ind.
Hvis man så har et barn i en vuggestue og et andet i en børnehave, er det virkelig noget, der kommer til at koste mange penge for den enkelte familie.
Det er rigtigt.
Men det, fru Charlotte Dyremose glemmer at fortælle, er, at for den enkelte familie vil det her betyde en meget, meget stor lettelse, som alt efter, hvordan man får sit barn passet, vil være på mellem 2.000 kr. og 10.000 kr., og hvis man har flere børn, er gevinsten jo større.
Derfor er det her et rigtig godt forslag, som vi i øvrigt møder meget sympati for, når vi er ude at snakke med folk.
De er glade for det.
De siger, lad os få det så hurtigt som muligt.
Så siger vi, at det er der et klart svar på, nemlig en ny regering, og så gør vi det.
Charlotte Dyremose (KF), 2004-12-09:
Hr. Nicolai Wammen talte så varmt om det her med rammerne for børnefamilierne.
Jeg vil så spørge: Inviterer hr. Nicolai Wammen til at ændre en lille smule i nogle af betragtningerne og også i bemærkningerne til ændringsforslagene, så vi i fællesskab kan lade børnefamilierne selv udfylde de her rammer?
Det er udmærket at skabe gode rammer for børnefamilierne, men hvis man så beslutter sig for, at de skal opføre sig nøjagtig sådan, som Socialdemokraterne gerne vil have det, er det jo ikke så reelt.
Socialdemokraterne taler om, at det ikke må være økonomien, der er afgørende for, hvordan man får sine børn passet, men samtidig vil man så fjerne muligheden for privatpasning, samtidig med at de, der ikke har deres børn i institution, over deres børnecheck skal betale for, at institutionerne bliver billigere.
Og er der i øvrigt andre institutionsformer, som Socialdemokraterne ikke ønsker, altså ud over privat pasning?
Rikke Hvilshøj (V), 2004-12-09:
Nej, men jeg er jo selvfølgelig nødt til at kommentere det, selv om det kan gå hen og blive en lidt sjov diskussion af det historiske, som hr. Ole Stavad her opridser.
Jeg tror, vi skal huske, hvorfor det egentlig var, at hr. Anker Jørgensen, den tidligere statsminister, gik fra posten, og hvad det var for en økonomisk situation, som den daværende Schlüterregering overtog: Det var et land på randen af økonomisk fallit.
Men det kan vi tage en lang diskussion om frem og tilbage, og det tror jeg ikke stiller Socialdemokratiet i det bedste lys.
Det, jeg bare kan konstatere, er, at den tidligere regering fremlagde en plan for en holdbar økonomi i Danmark, en holdbar finanspolitik i Danmark frem til 2010.
Selv om den fremlagde nogle flotte mål, kunne den tidligere regering aldrig nogen sinde overholde dem.
Den plan har vi adopteret, vi har overtaget den.
Vi passer på den, som plejeforældre bedst kan gøre det, og sikrer, at vi holder den linje, som den tidligere regering stak ud for netop at sikre, at vores økonomi er holdbar.
Og det er den bedste garanti for at sikre, at beskæftigelsessituationen også er god i fremtiden.
Ole Stavad (S), 2004-12-09:
Jo, men det er sådan set ikke så meget mig, der skal beroliges, det er sådan set mere alle de mennesker, som har mistet deres arbejde, og som frygter, at de kan miste det.
Hvis vi går tilbage til sidst, vi havde en borgerlig regering, da mistede man de seneste 3-4 år inden regeringsskiftet, hvor der kom en socialdemokratisk ledet regering, 120.000 private arbejdspladser.
I øvrigt overtog vi også store underskud og konkurser og tvangsauktioner osv., så vi overtog samtidig en økonomi, som var elendig, og afleverede Danmark i den bedste forfatning, der nogen sinde har været i historien.
Men på nuværende tidspunkt er virkeligheden jo, at vi har mistet imellem 40.000 og 50.000 private arbejdspladser, siden den her regering tiltrådte.
Det må der da kunne gives et andet og bedre svar på end det, fru Rikke Hvilshøj prøvede at give for et øjeblik siden.
Det er sådan set ikke så meget for at se bagud, men det er et spørgsmål om, hvad det er for en politik, vi skal føre fremover for at sikre beskæftigelsen.