Svend Auken (S), 1999-01-15:
Jeg er taknemlig for, at hr. Ole M. Nielsen er nået helt om til side 6 i lovforslaget, men jeg er nødt til at sige, at han gør sig skyldig i en misforståelse.
Der er alene i det skema - selv om jeg indrømmer, at det kan være vildledende - tale om en opgørelse, henholdsvis mulige mindreudgifter og mulige merudgifter ved forslaget.
Det er klart regeringens bedømmelse, at der her ikke blot er tale om en opfyldelse af EU-forpligtelser; der er også tale om miljømæssige forbedringer.
Indledningsvis, inden jeg gør det, vil jeg imidlertid gerne takke ordførerne for, at der her ved den fornyede behandling af forslaget, så vidt jeg kan høre, er et stort flertal, der har ytret sig positivt over for forhandlinger for at nå et resultat.
Det er jeg tilfreds med.
Først med hensyn til »Agenda 21« og styrkelsen af det lokale planarbejde.
Hun udelod imidlertid en væsentlig kendsgerning, og det er, at årsagen til, tror jeg, eller en medvirkende årsag til, at vi har fået kommunerne til at gå så aktivt, positivt ind i det her forslag, var, at det forslag var skruet sådan sammen, at det ville tvinge dem til at gøre mere ud af det lokale »Agenda 21«-arbejde, og at forslaget havde flertal her i Folketinget.
Dermed var Folketinget med til at give basis for en forhandling med kommunerne, som vi så selvfølgelig har taget, og hvis resultatet bliver, som også hr. Gade var inde på i sit indlæg, en bedre løsning end den, vi lagde frem i sin tid, så har vi jo opnået det, vi ønskede.
Hvis man kan integrere, indpasse bæredygtighedssynspunktet, »Agenda 21«-synspunkterne, i det almindelige lokale planarbejde med kommuneplaner, og man derved kan involvere befolkningen mere aktivt og mere meningsfyldt i kommuneplanarbejdet, så har vi alle sammen vundet derved.
Kommunerne har vundet derved, de demokratiske grundsynspunkter har vundet ved det, men ikke mindst har miljøet haft en fordel, og så kommer vi måske væk fra det, som mange opfatter det som, navnlig i kommuner, hvor der ikke sker så meget, og som måske heller ikke er så store, nemlig at den 4-årige pligt til at forny kommuneplanerne er mere en rutinemæssig pligt, end det egentlig er en udfordring for den lokale kommunalbestyrelse.
Vi venter os meget af dette udvalgsarbejde, og vi ser
utroligt positivt på mulighederne for at nå et resultat.
Jeg må i det hele taget sige, at der er sket et omsving i de kommunale organisationers holdning til miljøarbejdet.
I stedet for en lidt, kan man sige, forudsigelig tværhed, hver gang der kom et nyt initiativ, så er man langt mere optaget af nu at finde fælles løsninger med os. Og jeg ved ikke, om fru Greibe er klar over det, eller Folketinget ved det, men vi har sideløbende med de kommunaløkonomiske forhandlinger, der foregår hvert forår mellem de økonomiske ministre og de kommunale organisationer, indført kommunaløkologiske forhandlinger om efteråret, hvor vi diskuterer fælles opgaver, og jeg venter mig utrolig meget af det samarbejde. Så meget om den sag, så vi har bestemt ikke sænket ambitionsniveauet i forhold til tidligere forslag, men vi har tværtimod en mulighed for at gøre tingene endnu bedre end det, der var lagt op til sidste år. Må jeg med hensyn til det andet spørgsmål, som har præget debatten, sige om EU-reglerne, at når man forhandler regler omkring et direktiv, er det helt normalt, at der er mange forskellige ønsker fra de forskellige lande, og at man prøver at blive enige på et så højt fælles niveau som muligt.
Men selve ideen i EU-samarbejdet er jo netop ikke, at man dermed har besluttet, hvordan den nationale lovgivning skal se ud.
Inden for miljøområdet arbejder vi netop med mindstebestemmelser, minimumsbestemmelser, sådan at det er op til os selv at vurdere, hvor meget vi vil gøre yderligere.
Og det er jo også en naturlig ikke bare demokratisk tankegang, men det er også en naturlig følge af, at forholdene er meget forskellige i vores respektive lande.
I Danmark eksempelvis giver det efter min bedste overbevisning
Det giver ingen mening.
Vi vil også, når vi skal se på miljøgodkendelser, se, at det giver ingen mening at prøve at sondre mellem, om gylle kommer fra det ene dyr eller det andet dyr.
Det skal man vist være meget bureaukratisk indstillet for at kunne se fornuften i.
Så dér prøver vi at behandle det under ét, og det er altså en dansk tankegang, et dansk synspunkt, som jeg tror vi har fordel af.
Der er mange ordførere, der har været inde på et problem, som jeg er enig med dem i, og det er spørgsmålet om at få tingene til at forløbe hurtigere og med større tillid for dem, som indsender ansøgninger.
Vi skal imidlertid ikke være blinde for, at mange af de her sager er ekstremt kontroversielle i lokalsamfundet, og at VVM-proceduren ikke er den, der, om jeg så må sige, skaber konflikterne; det er VVM-proceduren, der afdækker konflikterne og giver dialogen lokalt.
Derfor, når vi taler om effektivisering - og der vil jeg gerne give tilsagn om, at jeg gerne vil være med til, at sagsbehandlingen fremskyndes så meget som muligt - så må det ikke ske på bekostning af borgernes mulighed for at kunne ytre sig og vide besked om det her spørgsmål. Herinde lyder det jo næsten, som om hele befolkningen på forhånd er på de store svinefarmes side.
Jeg er nødt til at sige, at det ikke er mit indtryk fra den lokale debat rundt
Man må beundre folketingsmedlemmernes vurdering af, at det store hartkorn automatisk har sagligheden på sin side i den forbindelse.
Men vi kan være enige om, at det skal foregå så ubureaukratisk og så fornuftigt som muligt og så integreret som overhovedet muligt i den nye lovgivning, vi skal lave omkring miljøgodkendelse.
Det sidste spørgsmål, jeg skal berøre, er, at man siger: VVM - jeg tror, det var hr. Schmidt, der først var inde på det, og hr. Gade og hr. Kolstrup og andre fulgte det op, og fru Pescardt fulgte det op efterfølgende - er spørgsmålet om, hvorvidt vi skal se på VVM-regler på andre områder end dem, der direkte har med denne lovgivning at gøre
, og det vil jeg også meget gerne diskutere.
Man rejste spørgsmålet om trafikområdet, der har været en diskussion omkring containerhavnen i Esbjerg og dens udvidelse.
Jeg tror, det er meget svært at forstå, og at der er mange, der har svært ved at forstå, at der gælder skrappe regler for dyreproducerende enheder, men ikke for en stor containerhavn i Vadehavet.
Vedrørende hr. Ole M. Nielsens problemstilling, selv om den ligger lidt på kanten af det her forslag, vil jeg sige, at jeg synes ikke, det er rigtigt, at det, at vi går over til mere privatøkonomiske driftsformer i vores trafikselskaber, skal være ensbetydende med, at så skal den samfundsmæssige infrastrukturplanlægning være en efterfølgende tilpasning til dette.
Jeg synes, det er en utrolig vigtig og rigtig problemstilling, og den tager vi meget gerne op.
Så jeg vil gerne slutte med at takke ordførerne for de bidrag, man er kommet med, og så vil jeg bare for mit eget vedkommende sige, at jeg håber da, at Venstre kan være med i det her spørgsmål.
Men jeg frygter, at hvis vi inddrager kvægbruget her, så vil fru Rønn Hornbech ved tredje behandling stå op og sige, at det her strider mod menneskerettighedserklæringen fra 1789, og at Venstre derfor må dele sig i henholdsvis halvdelen, der undlader at stemme, og halvdelen, der stemmer imod.