runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Tina Nedergaard (V), 2006-04-26:
Altså, det her forslag bryder ikke med noget som helst princip; det viderefører et princip, nemlig princippet om, at man regionalt kan fastsætte deltagerbetalingen.
Det, der er forskellen, er, at tidligere har det været amtsrådene, og nu er det så den enkelte institution, så vidt jeg husker det, eller også er det allerede de enkelte institutioner i dag.
Men vi ændrer i hvert fald ikke på, at der kan være regionale forskelle, det er allerede situationen i dag.
Det, der er virkelig interessant, er jo at forholde sig til, at lige adgang til uddannelse vel også er lige adgang til en uddannelse af nogenlunde samme kvalitet, og som har kostet nogenlunde det samme, og det er jo ingenlunde situationen for de her uddannelsesinstitutioner i dag.
Tværtimod er der meget store forskelle på, hvad et amt har været i stand til at betale ét sted, i forhold til, hvad et amt har været i stand til at betale et andet sted.
Så faktisk skulle Enhedslisten, der går meget ind for lighed, hylde princippet om, at de nu overgår til stats- og selveje og dermed får en standardiseret og ensartet økonomi over en årrække fra nu af og frem til 2010.
Det er jo faktisk lige i vinkel for Enhedslisten.
Majbrit Berlau (EL), 2006-04-26:
Jeg kan godt læse, at undervisningsministeren kan fastsætte et minimum og et maksimum, men det, jeg henviser til, er jo, at vi har et princip i det her samfund om, at alle har lige adgang til uddannelse, og det går jeg ud fra at Venstre vel stadig væk vil være med til at håndhæve.
Og uagtet hvorfor, står vi i den situation, at man med det her lovforslag indfører muligheden for, at der bliver regionale forskelle.
Det betyder, at jeg står i København og muligvis kan tage en billigere uddannelse end en borger, der står i Nordjylland.
Er det sådan, at man i Venstre ønsker at bryde med det princip?
Tina Nedergaard (V), 2006-04-26:
Situationen er jo den, at hvis Enhedslistens ordfører er meget bekymret for den ulighed, der måtte opstå i forhold til deltagere og deltagerbetaling og økonomi i institutionerne, så skulle hun virkelig have stemt for, eller hendes partifæller skulle have stemt for de lovforslag, der fulgte forud for det her, nemlig i forbindelse med kommunalreformen.
For det, der er situationen i dag også med hensyn til deltagerbetaling i forhold til økonomien i det almene gymnasium, VUC m.v., er, at der har været betydelige regionale forskelle, altså ingen standardisering, men det, der så sikres med det her lovforslag, er, at ministeren kan fastsætte et minimum og et maksimum, hvorefter det så er den enkelte institution, der vurderer ud fra regionale og lokale forhold, hvilket niveau der vil være hensigtsmæssigt.
Så nej, det bekymrer ikke ordføreren fra Venstre.
Majbrit Berlau (EL), 2006-04-26:
Jeg skal holde mig væk fra bestyrelsessammensætninger; der har ordføreren jo redegjort for, hvad hun mener.
Det, jeg godt kunne tænke mig at få at vide, vedrører spørgsmålet om økonomien omkring deltagerbetalingen, for som der er lagt op til, er det jo bestyrelserne selv, der fastlægger økonomien omkring deltagerbetalingen for dem, som ønsker at få et kursus på den pågældende institution.
Jeg kunne godt tænke mig at høre ordførerens holdning til den, kan man sige, forskellighed, vi kan risikere at se rundtomkring i landet, og dermed den ulige adgang til uddannelse, som borgerne i det her land vil blive udsat for.
Tina Nedergaard (V), 2006-04-26:
Jamen de pågældende amtsråd, som har truffet de beslutninger, må jo have følt, at det var fuldt forsvarligt at tildele en sådan økonomi til deres gymnasier, som de jo har haft det fulde ansvar for, herunder også det finansielle.
Jeg ser ikke nogen anledning til at miskreditere de nuværende eller tidligere amtsråd for den udvikling, de har tilvejebragt for de amtskommunale uddannelsesinstitutioner.
Og så ved jeg i øvrigt ikke, om der er belæg for at konkludere, at de på landsplan har fået færre bevillinger.
Min erfaring er sådan set, at amterne også ganske rundhåndet har brugt mange midler på bygninger og udvidelser af det almene gymnasium og andre amtskommunale uddannelsesinstitutioner.
Det, der er udgangspunktet for os, er, at der er god økonomi til at skabe en ordentlig og reel kvalitet, samtidig med at man f.eks. i det amt, hvor hr. Thomas Krog selv er fra, må glæde sig over, at der også er taget særlig hånd om udkantsområderne og de mindre uddannelsesinstitutioners økonomi.
Thomas Krog (SF), 2006-04-26:
Mine erfaringer fra amtsrådet i Nordjylland siger netop, at det i hvert fald ikke er dér, man har lavet prioriteringerne, fordi man jo er blevet pålagt en ventelistegaranti og en fast ramme penge, og jo flere penge der går til sygehusene, jo færre penge har der været til resten, herunder gymnasierne.
Derfor gik mit spørgsmål til Venstres ordfører netop på, at det system med ventelistegarantier og den faste kasse penge til amterne har gjort, at bevillingerne til gymnasierne gennem de sidste år er skåret ned år efter år.
Her og nu, hvor det bliver statsstyret, rammer man så et niveau, hvor det er kommet langt ned, man har hævet kvotienterne, der er mindre forberedelsestid til lærere osv. osv. Er det rimeligt, at vi binder økonomien fast på et niveau, hvor gymnasierne lige har været udsat for en række nedskæringer?
Det var det, jeg spurgte Venstres ordfører om, og det vil jeg gerne have et svar på.
Tina Nedergaard (V), 2006-04-26:
Udgangspunktet er, at der er en uændret økonomi ved et uændret elevtal.
Imidlertid er det sådan for 2007, at der overgår man ikke til taxametertilskud, så der er det en rammebevilling.
Men jeg har forstået det sådan på ministeren fra tidligere samtaler, at er der en væsentlig aktivitetsforøgelse, jamen så må man jo også tage højde for det.
Men udgangspunktet er altså en uændret økonomi.
Der kunne vi i Venstre måske godt have overvejet, at det skulle se anderledes ud.
Vi kunne godt have forestillet os, at netop når man får de meget frie beføjelser, der ligger i at være statslig selvejende, så havde set på, om ikke der også kunne være en rationaliseringseffekt med henblik på f.eks. at bruge nogle af de midler på et gensidigt forpligtende samarbejde mellem de erhvervsrettede ungdomsuddannelser og det almene gymnasium.
Men efter aftale med de øvrige partier, der står bag den stemmeaftale, der ligger fra foråret, er det en uændret økonomi.
Med hensyn til den økonomi, amterne har budt gymnasierne, er det jo sådan, at hr. Thomas Krog selv har siddet i en amtskommunalbestyrelse og derfra jo også ved, at det er politikere, der har lavet den hidtidige prioritering, og det vil det fortsat være i forbindelse med behandlingerne af de årlige finanslove herinde, hvor det også er politikere, der skal træffe beslutning om økonomien.
Thomas Krog (SF), 2006-04-26:
Jeg vil gerne spørge Venstres ordfører om økonomien.
Der er lagt op til en uændret økonomi, står der, men hvad betyder det så?
Det er sådan, at gymnasierne, hvis man ser på de sidste 4-5 år, har været udsat for det pres, som amterne har været udsat for, nemlig at flere og flere penge er gået til sygehusene og færre og færre penge er gået til gymnasierne, så der har været en række nedskæringer generelt landet over på gymnasierne.
Det vil sige, at hvis man fører økonomien her fra 2006 videre, så fører man altså en økonomi videre, som ligger på et meget lavt niveau.
Mener Venstres ordfører, at det er rimeligt?
Det andet, jeg lige skal spørge om, er antallet af elever.
Når det stiger, skal bevillingerne så ikke som en selvfølge stige tilsvarende?
Majbrit Berlau (EL), 2006-04-26:
Jeg har modtaget en opfordring fra ministeren om virkelig at holde et brag af en ordførertale her nu, for ellers sidder han og bliver lidt trist, men jeg beklager at måtte sige, at det ikke er det voldsomme, vi har til det.
Dog vil jeg alligevel komme med en lille kommentar, og det gælder selvfølgelig igen demokratiet i bestyrelserne.
GL har i deres høringssvar en problematisering af det, og der står: »Det er helt uforståeligt og uacceptabelt, at institutionslovene ikke harmoniseres på dette punkt, der i høj grad drejer sig om medarbejderindflydelse, medejerskab og prioritering.«
Tilsvarende ønsker de også to repræsentanter til eleverne og kursister.
Det synes vi alligevel godt at vi vil tage en diskussion af i det kommende udvalgsarbejde.
Thomas Krog (SF), 2006-04-26:
Heller ikke i SF mener vi, at det her lovforslag bliver udgangspunkt for den store ideologiske eller folkelige kamp, så vi vil også bare gå positivt ind i de ting, som kommer i forbindelse med det her.
Martin Henriksen (DF), 2006-04-26:
Jamen det kan jo være så mange ting, der gør, at en uddannelse måske ikke lever op til de krav, der er.
Det kunne eksempelvis være, at frafaldet er stort; det kunne godt være grundlaget for, at man gik ind og kiggede på det.
Først forstår jeg, at SF har noget imod det, men nu har man så ikke noget imod det alligevel.
Hvordan skal vi forstå det?
Har SF noget imod, at der er mulighed for at lave en indsatsaftale mellem den enkelte institution og ministeriet, hvis man ønsker at gå ind og rette op på kvaliteten af undervisningen?
Er SF for eller imod det punkt?
Thor Pedersen (V), 2006-04-26:
Det er en meget ensidig og, synes jeg, fuldstændig skæv tilgang til den udfordring, vi står over for.
Den er altså, at man lever længere, at man er sundere længere, og så kan det ikke være negativt, hvis det er sådan, at vi gør en større indsats for at fastholde, at folk kan blive på arbejdsmarkedet, at vi gør op med den tradition, der har været, at man udstøder folk fra arbejdsmarkedet, en tradition for at sige, at du er en god kollega, hvis du forlader virksomheden, når du er 60, og der kommer en ung ind.
Det bliver altså interessant at fastholde medarbejderen, at vi gør meget mere for, at man, uanset alder, har samme ret til en god service, til at få anvist arbejde og blive fastholdt i arbejdet.
Så for mig er det vigtigste et brud med det kulturmønster, at det er alderen, der er afgørende.
Når folk er raske, så har vi et ansvar for at gøre det maksimale for, at de er i job, i stedet for at have 117 regler for, hvordan de kan forlade arbejdsmarkedet og, tit og ofte mod deres vilje, at de kan blive tvunget på efterløn.
Det er den første del.
Det er et ansvar for arbejdsmarkedets parter, det er tilrettelæggelse af arbejdet, det er anvendelse af ny teknik, og det er også at sikre ressourcer til at fremskaffe den viden, som er optimal.
Så jeg tror i bund og grund, at vores almindelige syn på, hvordan vi kan gøre dagligdagen bedre for menneskene, måske ikke er så forskelligt, som det kunne lyde for spørgeren.
Jeg vil blot sige, at det, der ligger omkring økonomidelen, jo er, at det ikke er en forringelse af økonomien for de pågældende grupper.
Det er i virkeligheden en forbedring i forhold til i dag.
Martin Henriksen (DF), 2006-04-26:
Jeg bemærkede, at hr. Thomas Krogh igen nævnte det, som han også under de andre ordføreres taler og formentlig også under min spurgte til, og som jeg forstår at SF har noget imod, nemlig at ministeriet og den enkelte uddannelsesinstitution har mulighed for at lave en indsatsaftale for at gå ind og rette op på kvaliteten og undervisningen.
Tina Nedergaard (V), 2006-04-26:
Sådan som jeg hører hr. Thomas Krog, er det faktisk sådan, at hr. Thomas Krog bevidst vælger at misforstå det, jeg siger.
Der er jo en række spørgsmål, som man kan søge løst simpelt hen gennem dialog, og det har vi da i øvrigt også erfaring for, også med den nuværende lovgivning, at både ministeren og ministeriet ønsker.
Thomas Krog (SF), 2006-04-26:
Jeg kan i hvert fald sige, at svaret på, hvad kvalitet er, synes jeg ikke var så klart, at man uden videre skal give ministeren bemyndigelse til at handle på baggrund af det.
Så det er nok noget, vi skal arbejde videre med.
Spørgsmålet er så: Hvad er det, ministeren skal gøre, når den her såkaldte utilstrækkelige uddannelseskvalitet er der?
Der kan jeg forstå på Venstres ordfører, at det handler om, at man måske skal afskedige en bestyrelse, men der var også nogle andre ting, man skulle gøre.
Nu skal det være, som vi vil have det, ellers så skal fars hammer falde.
Er det ikke det, Venstres ordfører siger?
Tina Nedergaard (V), 2006-04-26:
Det er jo sådan, at inden for de enkelte uddannelsesområder har vi en lovgivning, som præciserer mål, og hvilken kvalitet man i situationen skal leve op til, når man udbyder f.eks. erhvervsrettede ungdomsuddannelser.
Det giver jo så også sig selv, at det er ministeriet, som er øverste ansvarlig for de institutioner, som bruger offentlige midler til at udbyde uddannelse.
Det kan jo også være institutionen selv, der skønner, at den har et kvalitetsmæssigt problem, eller at der er parter og eventuelt aftagere, som mener, at der er en problemstilling, som skal løses.
Så er det sådan, at ministeriet i dag faktisk ikke har så mange redskaber til rådighed, og at man derfor fra ministerens side har ønsket at sige, at inden man skrider til en eventuel afskedigelse af en hel bestyrelse, er det fornuftigt, at man kan gå ind og vurdere, hvordan man kan løse den problemstilling, som måtte være opstået.
Men hvordan vi måler kvalitet er sådan helt uafhængigt af det lovforslag, der ligger her.
Det indgår i de love, som regulerer selve uddannelserne.
Thomas Krog (SF), 2006-04-26:
Jeg synes nu, der er mange ting, man kunne spørge om her.
Men når Venstres ordfører nævner det her om dialog og indsatsaftaler, så vil jeg gerne spørge lidt til det, der også står om ministerens mulighed for at skride ind over for de institutioner, som har en utilfredsstillende uddannelseskvalitet.
Det kunne jeg godt tænke mig at få nogle svar på fra Venstres ordfører.
Tina Nedergaard (V), 2006-04-26:
Ja, det er en lang titel på dette forslag, der også er ganske komplekst.
Sidste forår gennemførte Folketinget kommunalreformen, som giver større og stærkere kommuner, og som medvirker til at styrke den samlede offentlige indsats, og samtidig blev det så besluttet at nedlægge amterne.
Som konsekvens heraf overgår bl.a. VUC’erne, CVU’erne m.fl. til statsligt selvstyre.
Målet for de mange uddannelsesinstitutioners overgang fra amtsligt til statsligt selvejende regi er at sikre harmoni mellem de mange ungdomsuddannelser og voksenuddannelser, skabe beslægtede vilkår for de mange institutioner samt øge det tværgående samarbejde.
Derfor omfatter dette forslag også justeringer af erhvervsskolesektoren.
Målsætningen for omlægningerne er også stærkere faglige miljøer, men som vi tidligere har drøftet her i salen under forespørgselsdebatten vedrørende CVU’erne, Centre for Videregående Uddannelser, vil regeringen i de kommende måneder tilrettelægge en proces, som retter frem mod netop fremtidssikring af bl.a. udbyderne af de videregående uddannelser samt sikrer regionale videnscentre.
Med dette forslag fastlægges reglerne for bestyrelsens sammensætning i de institutioner, som overgår til statsligt selvejende regi, og for de erhvervsrettede uddannelsesinstitutioner, der i forvejen er selvejende institutioner.
Det betyder, at det fastslås, at bestyrelsen sammensættes efter personers kompetencer, mens medarbejderrepræsentanter og elever sikres pladser i bestyrelserne, hvoraf en ud af to for begge gruppers vedkommende har stemmeret.
Samtidig får ministeren hjemmel til at fastlægge en standardvedtægt, som sætter rammerne for bestyrelsesarbejdet, mens institutionen selv kan udfylde rammerne.
Endvidere åbnes der mulighed for, at allerede selvejende institutioner, hvis de måtte ønske det, kan beslutte, at de vil være statsligt selvejende og dermed omfattet af lovgivningen for offentlig forvaltning.
Ligeledes fastlægges med dette lovforslag samarbejdet mellem ministeriet som øverste ansvarlig og den enkelte institution, herunder anvendelsen af nye indsatsaftaler, som kan bruges i situationer, hvor der er opstået problemstillinger på den enkelte institution, således at ministeriet og den enkelte institution kan gå i dialog om, hvorledes problemet løses.
Derudover omfatter lovforslaget en række konsekvensændringer som følge af strukturomlægningen.
Forslaget er, som jeg indledningsvis nævnte, komplekst, hvorfor vi i Venstre ser frem til et konstruktivt udvalgsarbejde, og jeg skal sige, at Venstre støtter forslaget.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-04-26:
Nej, det er jo fuldstændig rigtigt, at der jo mangler arbejdskraft på grund af den nedslidning, som udstøder folk fra arbejdsmarkedet, og det er der, hvor jeg savner, at regeringen i stedet for blot at lave forringelser og opstramninger for de ældre, altså de 55-59-årige, og for dem, der først kan gå på efterløn som 63-årige, laver nogle positive tiltag, som kunne understøtte, at virksomhederne lettere, uanset om det er private eller offentlige, for det første kunne undgå, at folk bliver nedslidte af arbejdspresset, og for det andet at de også kan fastholde dem i en højere alder.
Jeg ser bare ikke nogen forslag.
Der er mange forslag i regeringens velfærdsudspil, men de går alle sammen ud på at lave opstramninger i de gældende ordninger.
Der er ingen positive tiltag for at sikre, at folk ikke bliver nedslidt og udstødt af arbejdsmarkedet.
Thor Pedersen (V), 2006-04-26:
Nu bevæger vi os måske lidt væk fra selve spørgsmålets indhold, når der spørges, hvad det er for initiativer, regeringen i øvrigt agter at tage.
Men for det første er der tale om at sætte ressourcer til rådighed til produktudvikling, til forskning, til brug af ny viden, og hvad man mere kan gøre.
Man skal huske, at udfordringen i tiden fremover er, som vi kan se ud fra demografien, altså udviklingen i befolkningssammensætningen, overhovedet at fastholde medarbejderne.
Så hvis der er nogen, der får en interesse i produktionsformer, der gør, at arbejdsdagen er mindst muligt belastende, når det gælder nedslidning, fysiske skader, psykiske skader, så er det sandelig arbejdsgiverne, hvad enten de er offentlige eller private.
Det gælder om at tilrettelægge arbejdet efter ny viden, anvendelse af ny teknik.
Det er jo den fremtid, vi ser foran os, for der er ikke nogen til at erstatte dem, man i givet fald mister.
Det er ikke sådan, der kommer en ny arbejdskraft ind ad døren, hvis en ældre medarbejder må forlade virksomheden.
Så der bliver en anden fokus på det at have medarbejdere end tidligere, hvor der har været ledige, man i virkeligheden kunne invitere inden for.
Fremtiden viser jo, at der ikke er nogen ledige, som umiddelbart kan inviteres inden for.
Så derfor er det noget, vi alle sammen skal lære af, især dem, der har ansvaret i dagligdagen for deres medarbejdere.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-04-26:
Nu hørte jeg jo, at regeringen så har et forslag til, hvordan man kan sikre f.eks. hjemmehjælpere og social- og sundhedsassistenter, pædagogmedhjælpere osv. mindre nedslidning.
Jeg er fuldstændig bekendt med denne her såkaldte nedslidningsfond, som jo er et lillebittebitte hjørne i hele det her spil.
Men jeg ser ikke nogen konkrete forslag til, hvordan kan vi sikre, at der bliver mindre nedslidning på arbejdsmarkedet.
Hvor er det, at regeringen har nogle udspil til, at arbejdspresset for de mennesker skal mindskes?
Og hvor er det, regeringen har nogle udspil til, at de kan komme til at få en delvis tilbagetrækning fra arbejdsmarkedet gennem seniorordninger osv.?
Jeg ser ikke nogen af de her udspil, som kunne være positive udspil over for de mennesker.
I stedet siger man bare nu: I kan altså ikke få efterløn, før I bliver 63 år.
Thor Pedersen (V), 2006-04-26:
Jo, men det ligger der initiativer til både i vores velfærdsudspil og især også i hele globaliseringstankegangen, altså alt det, vi gør omkring arbejdsmarkedet.
Så der er jo tale om både en forventet virkning af, at danskerne lever længere, fordi vi også er sundere længere, og så den indsats, der gøres omkring udvikling af teknologi, hvad man kan bistå med for egentlig at forbedre arbejdsmiljøet.
Der er jo direkte sat penge af i forslagene til en forbedret indsats omkring arbejdsmiljø.
Men det er jo det lange stræk.
Man skal jo ikke fokusere på, hvordan vilkårene er i dag, men på hvordan de ser ud i 2025, hvordan sundhedstilstanden er, når det er fuldt implementeret.
Det er klart, at det jo vil være sådan, at der altid er nogle, der har brug for at få en førtidspension.
Men hvis man tager gruppen af enlige og ser på de rene tal ned igennem, så har de en bedre økonomi end de tilsvarende personer på ef terløn.
Så det er altså ikke en forringelse.
Det er også at gøre brug af førtidspensionsordningen.
De, der er længere på arbejdsmarkedet op til pensionsalderen, har altså også en økonomi, der er bedre.
Og de, der får førtidspension i stedet for efterløn, har også en økonomi, der er bedre.
Så man kan sige, at det, at man er længere på arbejdsmarkedet eller er længere i en førtidspensionsordning, giver bedre økonomi end den, vi kender i dag for en tilsvarende type af personer.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-04-26:
Ja, det vil jeg selvfølgelig meget gerne have i skriftlig form, og jeg forstår udmærket godt, at der ikke er nogen grund til, at vi skal stå og læse tal op for hinanden her.
Blot en enkelt ting: Når nu finansministeren siger, at det, at vi lever længere, også betyder, at vi har det bedre længere, at vi kan blive længere på arbejdsmarkedet, så kunne jeg godt tænke mig at høre, om finansministeren ignorerer, at der er grupper af den danske befolkning, som notorisk er så nedslidte, at de i dag forlader arbejdsmarkedet tidligt på grund af nedslidning, selv om det ikke kan betale sig.
Når f.eks. FOA’s medlemmer går på efterløn, er det gennemsnitligt i en alder af 60,6 år – på det tidspunkt, hvor det jo ikke kan betale sig at gå på efterløn.
Det ville være meget klogere, kan man sige, hvis man tænker økonomi ud fra deres synspunkt, at de ventede, indtil de blev 62 år.
Når de går på efterløn i dag som 60,6-årige, så er det, fordi de på det tidspunkt er nedslidte.
Er det noget, som regeringen har taget højde for og vil gøre noget ved?
Jeg ser ikke nogen forslag til, hvordan de mennesker skal blive mindre nedslidte af det arbejde, de har.
Thor Pedersen (V), 2006-04-26:
Jeg vil sige først, at hele udfordringens samlede omfang jo skyldes, at man lever længere.
Det er hele den prognose, der ligger, og de vurderinger om, hvordan det er med levetiden, der ligger bag.
Man lever længere, og hvis vi opretholder et uændret system, betyder det også, at trækket på de offentlige ydelser stiger, hvis man, selv om man lever længere og er raskere længere, så træder ud af arbejdsmarkedet som i dag.
Det er jo det bidrag, man har.
Og er man længere på arbejdsmarkedet, har man jo også en bedre økonomi.
Altså, det er jo ikke sådan, at man sætter noget til.
Jo senere man går på almindelig folkepension, jo længere har man også normal indkomst.
Man tjener altså mere og har større råderum, end hvis man er på folkepension.
Jo senere man venter med at gå på efterløn, des større råderum har man.
Det er klart, at det, at der, om man så må sige, bliver flere i aldersgruppen op til 67, jo også betyder, at der er flere, der vil være på førtidspension længere.
Hvis man tager en enlig førtidspensionist, har vedkommende jo mere udbetalt end ved at være på efterløn.
Så man kan sige, at de her forskydninger jo ikke reducerer de økonomiske vilkår for den almindelige dansker, og det skal man erindre sig, når man taler om, om det er en forringelse.
Nej, det er det ikke, men det er en forventning til, hvordan verden ser ud især i 2025, hvor det er fuldt implementeret.
Så det er jo ikke vilkårene i dag, vi taler om.
Det er i virkeligheden de fremtidige vilkår.
Må jeg ikke bare sige, at vi har alle de tal, der efterspørges.
Jeg har dem også med.
Men jeg vil næsten anbefale, at spørgeren, hvis spørgeren vil have tabellerne, så beder om at få dem i skriftlig form.