Jann Sjursen (KRF), 2002-10-08:
Debatten er jo forløbet sådan, som hr. Karsten Nonbo fra Venstre forudsagde det i sit ordførerindlæg for en god del tid siden, nemlig at man først og fremmest har fokuseret på de forhøjede hastighedsgrænser.
Det, at man lægger op til skærpede sanktioner i forhold til fartoverskridelser, bl.a. i forhold til spiritus- og promillekørsel senere hen, og det, at tegngivning ved vognbaneskift på motorvejene bliver obligatorisk, er også positivt set med Kristeligt Folkepartis øjne, og vi synes også, det er udmærket, at man udvider prøvetiden for førstegangserhvervelse af kørekort, sådan som det fremgår af lovforslaget. Så jo, der er absolut positive elementer i forhold til at forbedre trafiksikkerheden i lovforslaget, men måske også elementer, der er stykket sammen med hovedelementet for at få det hele til, om jeg så må sige, at glide lettere ned.
For hovedelementet i lovforslaget, om man kan lide det eller ej fra regeringens side, er jo, at man lægger op til at forhøje hastighedsgrænserne på motorvejene for personbiler og motorcykler, at fartgrænsen hæves fra 110 km/t. til 120 og 130 km/t. Jeg vil godt sige klart og tydeligt, at Kristeligt Folkeparti under ingen omstændigheder kan medvirke til denne forhøjelse af fartgrænserne.
Hvis man læser lovforslaget, vil man vide, at der under ingen omstændigheder er trafiksikkerhedsmæssigt belæg for disse hastighedsstigninger, man vil vide, at der ikke er økonomisk belæg for at gøre det, og man vil også vide, at der heller ikke er miljømæssigt belæg for at gennemføre det forslag, som regeringen har fremsat.
Det turde jo i sig selv, synes jeg, få advarselslamperne til at blinke for regeringen, at man mod tre grundlæggende hovedsynspunkter i en lovgivning som denne alligevel vælger at fremsætte lovforslaget.
Jeg vil godt understrege, at for Kristeligt Folkeparti er det absolut de trafiksikkerhedsmæssige argumenter, der vejer tungest.
Det er ikke hverdagskost for Folketinget, at vi bliver præsenteret for et lovforslag, hvis konsekvens umiddelbart er at aflæse i drabsstatistikken eller i ulykkesstatistikken, altså i form af negative konsekvenser, men det er tilfældet med herværende lovforslag.
Det vil alt andet lige efter Vejdirektoratets skøn føre til flere trafikdræbte og til flere trafikulykker, og vi synes ikke, det er den vej, vi skal gå, uanset at man i et historisk perspektiv kan sige, at vi har mindsket antallet af både dræbte og trafikulykker.
Det er det væsentligste argument fra Kristeligt Folkeparti mod lovforslaget.
Men jeg vil også godt sige, at når vi nu er faldet lidt ned efter valgkampen og den megen tale om de 130 km/t.,
så må man altså også konstatere, at selv regeringen har valgt lige at klappe hesten lidt og ikke tage munden alt for fuld. Nu skal motorvejene udbygges, sådan at man med, jeg vil sige kun nogen fornuft kan argumentere for udvidede hastighedsgrænser.
Men det betyder jo altså, at det her forslag kommer til at koste mange penge, hvis man vil opfylde regeringsgrundlagets målsætning om, at hastigheden på motorvejene generelt skal være 130 km/t.
Jeg synes jo alt andet lige set i forhold til regeringens øvrige politik, ikke bare på trafiksikkerhedsområdet, hvor der altså er skåret på nogle områder, men i det hele taget, at det egentlig er ret fantastisk, at VK-regeringen vælger at lade en højere fartgrænse være bestemmende for, hvordan en trafikinvesteringsplan skal se ud i de kommende år.
Det synes jeg da er noget af en prioritering; det er en prioritering, der vil noget.
Spørgsmålet er, om det er den prioritering, vælgerne vil i forhold til så meget andet.
Det er i hvert fald ikke den prioritering, vi vil i Kristeligt Folkeparti, når vi skal prioritere, hvordan statens økonomiske ressourcer skal bruges. Men først og fremmest vil vi altså ikke være med til at gennemføre en lovgivning, der som sin umiddelbare konsekvens har flere trafikdræbte og flere trafikulykker, og derfor må vi afvise lovforslaget.