runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-11-16:
Ja, man må sige, det er en åben regering, vi har.
Altså, jeg har prøvet sådan i flæng at notere: Det hedder overveje, det hedder gennemdrøfte.
Det er umuligt i denne spørgetime i dag at få noget som helst konkret at vide fra justitsministeren.
Hver gang en spørger har nævnt et konkret forslag og spurgt: Er det noget, regeringen kan støtte, ja eller nej, så får man at vide, at det er noget regeringen overvejer, det er noget regeringen vil gennemdrøfte.
Og fint nok, det gør vi så.
Men jeg vil gerne prøve at holde lidt fast ved det, der blev rejst før.
Er det, justitsministeren præsenterer i dag, en underkendelse af den socialdemokratiske ordfører på spørgsmålet om, hvorvidt det offentlige har en erstatningsforpligtelse over for nogle mennesker, som fuldstændig uden skyld er kommet i klemme på deres pengepung. Ikke bare at de skal leve i den utryghed, de har måttet leve i, da gadens parlament huserede på Nørrebro, de har også måttet leve med, at de er ramt på deres pengepung.
Der havde jeg forstået den socialdemokratiske melding på den måde, at man følte et erstatningsansvar, en forpligtelse til at gå ind, når nu politiet havde erkendt, at der var tale om en fejl fra politiets side.
Dér er det utrolig bedrøveligt, hvis justitsministeren vil holde fast i det modsatte, nemlig at det er noget, der i givet fald må klares via domstolsbehandling.
Dér synes jeg da netop, at det offentlige så fraskriver sig den forpligtelse, som jeg håbede, justitsministeren ellers ville anerkende.
Frank Jensen (S), 1999-11-16:
Her kan politiet ifalde et erstatningsansvar.
Er det det, som Dansk Folkeparti nu siger - og der er af politiet begået ikke fejl, men der er tilsidesættelser af ting, man kunne have gjort for at have forebygget eller have sikret, at man havde et beredskab, der kunne rykke ud og sætte sig hurtigt på begivenhederne - at vi nu skal rette erstatningsansvar mod netop politiet for noget, som er forvoldt af nogle autonome og nogle utilpassede andengenerationsindvandrere?
Er signalet fra Dansk Folkeparti nu, at man retter kritikken, erstatningsansvaret, også mod politiet for de gerninger, der er begået af dem?
Jeg synes, man skal tænke sig meget grundigt om, inden man gør det.
Jeg vil fraråde det.
Jeg mener, det er dem, der skal holdes ansvarlige, også erstatningsmæssigt, over for det, de har forvoldt af ødelæggelser på andres ejendom.
Der, hvor det offentlige kan ifalde et erstatningsansvar, skal vi selvfølgelig påtage os det.
Og så er der et andet område.
Det er der, hvor der er sket kriminalitet mod personer, personskade.
Her har vi et erstatningsansvarsnævn, der kan udbetale erstatninger til folk, der har været udsat for personfarlig kriminalitet.
Der mener jeg, der er et andet hensyn at tage her.
På det andet område, der har vi forsikringsselskaber.
De har deres rolle at spille, men det har skadevolderne også, og det er dem, der primært skal holdes erstatningsansvarlige.
Og det skal hr. Thulesen Dahl også huske på.
Hermed sluttede spørgetimen.
Mariann Fischer Boel (V), 1999-11-16:
Der er jo noget - det vil sikkert være skatteministeren bekendt - der hedder en mandagsbil. En mandagsbil er samlet på et samlebånd af en uduelig, sjusket samlebåndsmedarbejder.
Og resten af bilens levetid vil det være sådan, at den vil have permanente startproblemer.
Den vil rasle.
Der vil være evig bøvl med den, og den vil ikke være ret mange penge værd, den dag den skal sælges.
Lovforslag nr. L 58 er et mandagslovforslag.
Det er sjusket og uigennemtænkt lovgivning.
Jeg husker CO2-afgiften, og jeg husker emballageafgiften som noget, vi måtte feje op efter, da lovforslagene var endeligt vedtaget, men prisen, prisen for lovsjusk, bærer L 58.
Der er 200 bilag, hvor der er stillet en byge af spørgsmål.
Svarene har ændret sig fra den ene dag til den anden, og vi har nu tre ændringsforslag, der er stillet uden for betænkningen og uden for tillægsbetænkningen.
Det vil jeg vove at påstå må være rekord.
Det, der var sandhed i går, er ubrugelige postulater i dag. Vi har jo i hele forløbet lige fra førstebehandlingen koncentreret os meget om EU-medholdeligheden i lovforslaget, og skatteministeren fremsætter nu uden for tillægsbetænkningen et ændringsforslag, der fuldstændig ændrer intentionerne med lovforslaget.
Jeg vil gerne have lov til at citere i forlængelse af den diskussion, vi har haft om EU-spørgsmålet fra andenbehandlingen af lovforslaget, hvor ministeren jo klart nok giver til kende, at man ikke kan give nogen livsforsikring for, at der ikke er nogen, der vil rejse kritik af forslagets EU-medholdelighed, og så citerer jeg direkte fra forhandlingerne: »Men det ligger lige så klart, at når vi fremsætter et forslag med det indhold, som vi her har til behandling, så har vi som klart udgangspunkt, at det selvfølgelig holder sig inden for de rammer, hvor vi kan bevæge os, og det mener jeg faktisk vi har på rimelig ordentlig, saglig vis argumenteret for i vores kommentarer til Folketingets Skatteudvalg«.
Og så får vi så ændringsforslaget i dag, der totalt trækker tæppet væk under de udtalelser fra andenbehandlingen af lovforslaget.
Da skatteministerens forslag, ændringsforslaget uden for tillægsbetænkningen, løser problemet for nogle af forhandlerne, så vil vi fra Venstres side støtte lovforslaget, men vi fastholder stadig væk, at vi ikke støtter hovedlovforslaget på grund af den tilbagevirkende kraft.
Så til sidst til skatteministeren: Jeg synes, det har været en flov affære hele det forløb, der har været omkring L 58, og det har været en sag, som bestemt ikke har været med til at højne respekten for det arbejde, der bliver udført hverken i Skatteministeriet eller i Folketingssalen.
Så jeg håber, at vi hurtigt kan få lagt minderne om det her forslag bag os.
Klaus Kjær (DF), 1999-11-16:
Vi har i udvalget gang på gang både skriftligt og mundtligt spurgt, om det her forslag nu også var helt i overensstemmelse med EU-reglerne; om det kunne tænkes at være en teknisk handelshindring.
Hver gang har vi fået det svar,
Det har nu medført, at skatteministeren senest har stillet det ændringsforslag, at afgiften nedsættes til 610 kr., og det er selvfølgelig også baggrunden for, at Dansk Folkeparti har trukket sit forslag om eftermontering af katalysatorer - at de så skulle være afgiftsfri.
For hvem er i dag interesseret i på frivillighedens basis at eftermontere en katalysator, når afgiften kun er 610 kr.?
Det her forslag har der været brugt meget tid og
mange ressourcer på, og det lader til at løbe fuldstændig ud i sandet.
Jeg kan tilkendegive her ved tredjebehandlingen, at vi selvfølgelig støtter samtlige ændringsforslag fra ministeren, herunder også det seneste omkring afgiften på katalysatorer.
Så stemmer vi i øvrigt mod det samlede lovforslag.
Flemming Kofod-Svendsen (KRF), 1999-11-16:
Skatteministeren må have nogle meget røde ører over den behandling, som han har udsat Folketinget for.
Det synes, som om skatteministeren overhovedet ikke har haft styr på denne sag - ændringsforslag på ændringsforslag på ændringsforslag.
Og nu kommer vi så frem til et forslag - vi støtter
selvfølgelig skatteministerens ændringsforslag - som indeholder utrolig lidt. Men eftersom dette »lidt« fortsat er en lovgivning med tilbagevirkende kraft, så stemmer vi altså imod.
Men jeg indrømmer, at indholdet er blevet utrolig tyndt, og derfor kan jeg næsten overraskes over, at skatteministeren ikke trækker sit lovforslag, så vi kunne få et ordentligt lovforslag frem for dette ingenting med tilbagevirkende kraft.
Jens Peter Vernersen (S), 1999-11-16:
Med behandlingen af det her lovforslag, L 58, er der flere folketingsmedlemmer, der har fået en grundig indsigt i handelen med brugte biler.
Vi er også blevet klar over, at der er en konkurrenceforskel på, om bilerne er hentet i Tyskland, eller om de har kørt på de danske landeveje.
Det er klart blevet belyst over for Skatteudvalget af disse deputationer, vi har haft. Der har været en favorisering af biler, som har kørt i Tyskland, på bekostning af biler, som har kørt i Danmark.
Det har betydet, at det danske bilfolk, når de skulle ned og sælge bilen og købe en anden, efterhånden havde ganske meget besvær med at komme af med bilen.
Disse oplysninger har vi også fået i Skatteudvalget ved disse deputationer, der har været på besøg, og det har ikke kun været sådan dem, der har den ene side af synspunkterne.
Det, som det jo drejer sig om her - den debat, der har været om, hvorvidt loven har tilbagevirkende kraft - er, må jeg præcisere, pointere, at loven gælder fra den dag, lovforslaget er fremsat.
Det kan man vel næppe sige er tilbagevirkende kraft.
Det kunne man sige, hvis loven gik
endnu længere tilbage.
Jeg forstår, at både Venstre og Frihed 2000 er af den opfattelse, at der skulle være mulighed for at registrere et betydeligt antal biler også i fremtiden.
Det er også blevet belyst for Skatteudvalget, at det vil være konsekvensen, at der kunne registreres temmelig mange biler i den nærmeste fremtid, hvis det var sådan, at loven fik ikrafttræden på et senere tidspunkt. Jeg synes, det er trist, at vi har folketingsmedlemmer, der er af den opfattelse, at der også fremover skulle være en favorisering af biler, som bliver hentet i Tyskland.
Det mener et flertal i Folketinget åbenbart ikke, der skal være, men der er altså trods alt 89 mandater, der fortsat mener, at man skal lave en favorisering af disse biler, der bliver hentet i Tyskland.
Det er jo virkeligheden med det her.
Så er spørgsmålet: Hvem kan så stemme for det endelige hovedforslag?
Ja, der kan man vel sige, at nu er der imødekommet en række af de synspunkter, der har været fremme i sagen, og så skulle man jo tro, at det var ligetil at samle et bredt flertal.
Det er det altså åbenbart fortsat ikke.
Det synes jeg er dybt beklageligt.
Brian Mikkelsen (KF), 1999-11-16:
Vi har her at gøre med en klassisk historie om ubrugelig lovgivning, og med en ekstremt nidkær skatteminister, som, lader det til, opfatter det som sin politiske livsmission at hive flest mulige penge på mere eller mindre umulige måder ud
af folks lommer
Efter at vi i salen, i udvalget, i offentligheden har haft en stor, intensiv debat om det her emne, sidder vi jo nu tilbage med et forslag, som slet, slet ikke ligner det oprindelige forslag fra skatteministeren.
Det er vi selvfølgelig taknemmelige for, men hvad er det for en historie, der ligger bag ved det?
Det er dybt, dybt tragisk, at vi har haft en skatteminister her, som har villet handle ud fra helt forkerte demokratiske principper.
Helt uantageligt har man villet lovgive med tilbagevirkende kraft.
Det er der jo altid diskussion om her i salen, og det er der mange debatter frem og tilbage om.
Men her er kendsgerningen jo klart den, at nogle borgere i lovligt øjemed og med det formål at tjene nogle penge - det er jo stadig væk lovligt her i Danmark, endnu da i hvert fald - og også med det formål at hente en bil hjem til sig selv, har importeret nogle biler, hvor der ikke var noget som helst i lovgivningen, som fortalte, at man ikke måtte gøre det.
Så lovgiver man altså så med tilbagevirkende kraft.
En masse mennesker er kommet i klemme økonomisk og menneskeligt.
Det er kun et EU-spørgsmål, det er kun efter krav fra EU og også pga. muligheden for at behandle folk ligeligt, at man har oplevet skatteministeren i det her kolossale tilbagetog, som nærmer sig det eklatante, ydmygende nederlag i forhold til det oprindelige forslag.
Det synes jeg selvfølgelig er meget beklageligt.
Det handler ikke kun om politik.
Det handler om nogle signaler om, at man ikke bare skal kunne skalte og valte med borgerne her fra Folketingssalen, altså at man ud fra anstændige retsprincipper skal kunne behandle folk på en ordentlig, demokratisk måde.
Eksempelvis at man, hvis man har villet indgå en lovlig forretning, så ikke bliver straffet med tilbagevirkende kraft.
At man, hvis man f.eks. har villet importere en bil til eget formål, så ikke lige pludselig oplever en skatteminister, der som en tyv om natten laver et forslag kl. midnat, som siger, at det kan man altså lige pludselig ikke mere, uden at man skal betale en frygtelig masse penge.
Så derfor er det da ret og rimeligt, at det er landet på en nogenlunde fornuftig måde.
Vi har i Det Konservative Folkeparti stadig væk tænkt os at stemme imod forslaget, for det strider stadig væk mod almindelige demokratiske principper.
Men det er sørgeligt, det her forløb vi skulle igennem, og det håber jeg at skatteministeren har lært noget af.
Mariann Fischer Boel (V), 1999-11-16:
Jeg må sige, at jeg er fuldstændig målløs over hr. Jens Peter Vernersens udtalelser her i forbindelse med den anden tredjebehandling af lovforslaget.
Jeg ved ikke, om hr. Jens Peter Vernersen vil forklare nøjere, at der ikke skulle være tilbagevirkende kraft i lovforslaget.
Så vil jeg godt hamre en pæl igennem udtalelserne om, at det var trist, at der også fremover skulle være en favorisering, altså at en del af Folketingets medlemmer skulle ønske en disfavorisering.
Hvad er det da for noget sludder?
Vi har i betænkningsbidraget givet udtryk for, at vi er enige i indholdet, i substansen i lovforslaget
, og vi var ikke interesserede i at få biler, der svinede, herop at køre.
Så jeg ved ikke rigtig, om jeg kan finde et ord, der er dækkende for hr. Jens Peter Vernersens fuldstændig fejlagtige opfattelse af andre folketingsmedlemmers holdning til forslaget.
Jens Peter Vernersen (S), 1999-11-16:
Till hr. Kim Behnke vil jeg sige, at vi har deltaget i præcis de samme møder, idet jeg forudsætter, at han har deltaget i alle møder.
Det har jeg.
Jeg har hørt, hvad der har været sagt.
Jeg har læst disse knap 200 bilag.
Men det ændrer jo ikke ved, at vi nu har et lovforslag, som kan vedtages, fordi det løser det problem, vi er stødt ind i.
Der er taget hensyn til EU-retten.
Det er jo virkeligheden.
En tilkendegivelse af, hvorvidt man er enig i substansen, bliver jo altså afklaret ved, om man stemmer for forslaget.
Og det forstår jeg så, at man ikke gør.
Flemming Kofod-Svendsen (KRF), 1999-11-16:
Det, der interesserer mig, er hr. Jens Peter Vernersens forståelse af lovforslag med tilbagevirkende kraft.
Sådan som jeg hørte hr. Jens Peter Vernersen, så brugte han udtrykket: Vist nok ikke med tilbagevirkende kraft.
Det mener hr. Jens Peter Vernersen slet ikke er lovgivning med tilbagevirkende kraft.
Ole Stavad (S), 1999-11-16:
Hr. Kim Behnke har i flere omgange skamredet et brev fra Miljøstyrelsen, der sådan set ikke har noget med det her lovforslag at gøre, i og med at det var en helt generel bemærkning i forhold til et spørgsmål udefra.
Derfor er det også forkert, som det blev sagt tidligere, at det var sendt til Skatteministeriet.
Det var et spørgsmål udefra i forhold
Men sådan kan man jo gøre.
Det kan vi jo begge to, hvis der er brug for det, ikke?
I hvert fald kan hr. Kim Behnke.
Det andet, jeg godt ville sige, var, at hvis det er sådan, at man siger »ministeren skriver«, og det derefter lyder, som om man citerer, så bør man i hvert fald være mere omhyggelig, end hr. Kim Behnke er, når han siger, at forslaget er uden virkning.
Det tror jeg ikke hr. Kim Behnke kan finde noget som helst grundlag for; det er hans løsagtige fortolkning af det, der står.
Endelig vil jeg godt takke hr. Kim Behnke for, at han siger: Jamen det er rigtigt, at man skal foretage en nøje vurdering af - når man står, som jeg stod - om man skal bede Folketinget om at vedtage lovforslag, som der er en risiko for, endda en stor sandsynlighed for, ender ved domstolene, også selv om man mener, at man har en god sag.
Det kunne jo godt være, der var andre metoder, der var mere hensigtsmæssige. Og hvis hr. Kim Behnke ville læse det bilag, han i øvrigt læste op fra, ville han se, at der er en lang række argumenter dér samt yderligere belæg for, hvorfor vi stadig væk mener, vi har en god sag.
Det vil jeg ikke opfordre ham til at ulejlige Folketinget med.
Og endelig formålet: Altså hvis det er sådan, at jeg skal tro på det, som forhandlerne siger er virkningen af det her forslag, så opfylder det fuldt ud og udelt formålet, nemlig at det holder op med at være mere interessant at hente
Jeg har udtrykt en tvivl om, hvorvidt vi med ændringerne når målet fuldt ud - der er jo ingen tvivl om, at vi når meget langt, men om vi når målet fuldt ud - og derfor har jeg løftet en lille pegefinger og sagt, at hvis det er sådan, at resultatet af det her forslag ikke er, at vi undgår at få biler i stride strømme ind fra Tyskland, som de ikke selv ønsker og har pålagt særlige afgifter for at undgå skal miljøsvine i Tyskland, altså hvis de skal flyttes til Danmark
og køre her, så har vi stadig væk et problem.
Hvis det er sådan, at forhandlerne har ret i, at forslaget har den virkning, de siger det har, så har vi løst problemet.
Det ville jo være en stor tilfredsstillelse, tror jeg, for os
begge to.
Aage Frandsen (SF), 1999-11-16:
Når vi her i Folketinget behandler lovforslag og støtter nogle lovforslag, så er det selvfølgelig, fordi der er et formål, vi gerne vil have tilgodeset.
Det har selvfølgelig også været tilfældet med det her lovforslag.
Men det er lige så afgørende, når vi vedtager lovforslag, at vi er sikker på, at vores intentioner også bliver tilgodeset, og at vi gør det på en sådan måde, at de hensyn, vi i øvrigt skal tage med hensyn til lovkvalitet, også bliver taget.
Derfor vil jeg godt skrue tiden tilbage til for 12 dage siden, den 4. november, hvor vi havde tredje behandling af det her forslag, som jo så fortsætter i dag, hvor det blev rejst fra højre side af Folketingssalen, at man ikke mente, at forslaget var tilstrækkeligt belyst, undersøgt.
Og det er jo sådan i Folketinget, at det der med at udsætte en sag, når den er til behandling, tredje behandling, somme tider kan være udtryk for - kan man have mistanke om - at det er, fordi nogle vil trænere en sag, genere en sag.
Det behøver ikke at være tilfældet.
Det kan også være netop fordi, at vi som lovgivere har en forpligtelse til - uanset om man er enig i lovforslaget eller ikke enig i lovforslaget - at sikre, at lovforslagets gennemførelse sker på en ordentlig måde.
Ved den lejlighed valgte vi så, til trods for at vi altså regnede med, at lovforslaget er i orden, at støtte oppositionen fra højre i deres ønske om at udsætte tredjebehandlingen til et eller andet senere tidspunkt, og dette senere tidspunkt er så nu.
Og selv om vi normalt støtter skatteministeren og tror på skatteministeren, så må vi sige, at i det her tilfælde er vi glade for, at vi valgte at lade tvivlen komme det til gode, om det her lovforslag egentlig var godt belyst. Vi er så også tilfreds med, at skatteministeren til i dag har tjekket det, som stille og roligt sagt burde være tjekket, inden man fremsætter lovforslag, nemlig at der ikke kan være tvivl om, at det her lovforslag, som vi vedtager i dag, ikke er i modstrid med gældende bestemmelser inden for EU. Det har vi altså fået tjekket nu, og det er godt, men det burde selvfølgelig være sket tidligere.
Derfor er det, som vi siger ja til i dag, selvfølgelig slet ikke det samme som fra starten af, men vi havde altså en god tro på, at tingene var i orden, og det viste sig så, at det var de ikke.
Men så er det da i hvert tilfælde godt, at skatteministeren nu, når han skal bekendtgøre sine synspunkter, også er omvendt i retning af, at tvivlen selvfølgelig skal komme forslaget til gode med hensyn til at sikre, at det er i orden.
Og under alle omstændigheder var det jo skatteministeren, det var gået ud over, hvis ikke forslaget havde været EU-retmedholdeligt.
Men vi støtter altså forslaget her og beklager også, at forløbet har været på den her måde, som det har været, men må så omvendt sige, det da var godt, vi fik udsættelsen for 12 dage siden, så det, vi vedtager i dag, ikke eklatant er i strid med det, som er EU-gældende ret.
Kim Behnke (FRI), 1999-11-16:
Nu ved jeg ikke, hvad hr. Jens Peter Vernersen har foretaget sig de sidste 14 dage, men det er tydeligvis ikke at have læst de ca. 200 bilag, der er i sagen.
For hvis hr. Jens Peter Vernersen havde læst de bilag, så ville Socialdemokratiet jo i dag vide, at det jo ikke er et spørgsmål om, at der er folketingsmedlemmer, der kræver det ene og det andet.
Det er simpelt hen således, at regeringen med Socialdemokratiets velsignelse har fremsat et forslag, som er i strid med EU-retten.
Derfor har skatteministeren været nødsaget til over for Folketinget at stille et hav af ændringsforslag.
Derudover brokker hr. Jens Peter Vernersen sig over, at vi er nogle, der ikke synes, at det skal have tilbagevirkende kraft.
Det synes vi ikke, fordi vi har det syn, menneskesyn, erhvervssyn, at Folketinget ikke bevidst skal gå ind og smadre selvstændige erhvervsdrivendes virksomhed, når det intet formål har.
Det er klart, at på det tidspunkt hvor forslaget bliver fremsat, der kan man have den tekst stående, men så kan man jo rette det ved ændringsforslag til tredje behandling, så har det haft den antihamstringsvirkning, som man i givet fald måtte ønske.
Men det har der jo ikke været vilje til, for allerede under andenbehandlingen blev et sådant ændringsforslag fra Venstre stemt ned.
Marianne Jelved (RV), 1999-11-17:
Når Nationalbanken træffer beslutninger om renten, gør Nationalbanken det ud fra en vurdering af situationen og den målsætning, som Nationalbanken skal arbejde efter valutapolitisk, nemlig at kronen er lænket, som hr. Dahlgaard kalder det, til euroen.
Det er et arbejde i sig selv, som er Nationalbankens.
Derfor kan man ikke bruge beslutningen om størrelsen af renteudviklingen til at sige noget som helst andet end, at det var altså Nationalbankens vurdering af, hvad der skulle til for at holde kronen på så stabil en valutakurs som muligt.
Den bevæger sig op og ned.
Euroen er en stor valuta, der er flydende, og som bevæger sig i forhold til, hvad markedet venter af fremtiden bl.a. på baggrund af økonomiske udsigter.
Til hr. Keld Albrechtsen, som hæfter sig ved formuleringen »have klaret sig«.
Det var ikke ment på den måde, som hr. Albrechtsen nævnte det.
Jeg skal lige gøre opmærksom på, at det jo ikke er diskontoen og reprorenter osv., der er det helt interessante.
Det, der er det interessante, når vi taler om beskæftigelse, er jo den lange rente, fordi det er investeringsrenten.
Den lange rente faldt både i euroområdet og i Danmark med den rentestigning, der skete, hvilket var en udmærket forudsigelse af de kompetente nationalbankmyndigheder.
Selvfølgelig er det klart, at der forpligtelser, Danmark ikke er bundet op på, f.eks. sanktionsmuligheden, hvis man overskrider nogle økonomiske retningslinjer.
Det var heller ikke det, jeg svarede.
Det var ikke det, der var min mening med mit svar. Hermed sluttede spørgsmålet.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-11-17:
Jeg vil gerne spørge økonomiministeren, om det fuldstændig kan udelukkes, at der vil være tale om forpligtelser, vi indgår i, hvis vi var med i ØMU'ens tredje fase og dermed også havde indflydelse.
Kan man fuldstændig udelukke, at der vil være nogle forpligtelser, som vi ikke vil have, hvis ikke vi er med?
Altså, økonomiministeren må forudsætte i sit svar til mig før, at vi alligevel er bundet af alle de ting og de forpligtelser, der besluttes om, og derfor kan vi lige så godt søge indflydelse.
Det har økonomiministeren gjort sig til talsmand for mange steder.
Derfor mit spørgsmål: Kan det fuldstændig udelukkes, at hvis vi står uden for ØMU'ens tredje fase, jamen så er der forpligtelser, de andre har, som vi ikke har, og som vi ikke vil blive ramt af?