Jan Trøjborg (S), 1999-11-23:
Jeg vil starte med at takke forespørgerne for initiativet til forespørgselsdebatten her i Folketinget.
Det giver mig nemlig anledning til at slå fast, at dansk udviklingsbistand har en meget høj kvalitet, og det er ikke noget, jeg har fra regeringen alene eller Udenrigsministeriet alene.
Det er en bedømmelse, der er foretaget af OECD's udviklingskomité, DAC, der i marts 1999 har gennemført en positiv gennemgang af den danske bistand.
Der er ros både for det høje niveau for den danske bistand og for de metoder, der anvendes.
Vi kan være tilfredse med vores indsats, men vi skal selvfølgelig, som hr. Jann Sjursen var inde på, ikke hvile på laurbærrene.
Der vil altid være noget, som bør og kan gøres endnu bedre.
Men verden står ikke stille.
Betingelser og udfordringer i udviklingssamarbejdet forandres.
Vores strategi må naturligvis følge med.
Vi skal fastholde en række af de grundlæggende principper, men på andre områder skal der moderniseres og nytænkes.
Jeg ser tre elementer i en yderligere forbedring af kvaliteten af den danske bistand: for det første kvalitetsssikring, dernæst kvalitetskontrol og for det tredje det vigtigste: kvalitetsudviklingsarbejde.
Kvalitetssikring sker gennem en løbende evaluering af vores indsats.
Enkeltprojekter og indsatsen i bestemte lande eller sektorer undersøges til bunds.
Også bredere temaer i bistanden gennemgås.
Vi har et af verdens bedste evalueringssystemer, mener DAC.
Hvorfor er det så godt et evalueringssystem?
Vi evaluerer altså med andre ord ikke os selv.
Og fordi evalueringsenheden har en meget høj grad af selvstændighed, men samtidig er en del af en organisation, bliver den set som en ven, en vejleder, ikke som en fjende af organisationen.
Det tror jeg er et rigtigt og vigtigt princip.
Det sikrer nemlig, at evalueringer får en meget direkte effekt på det, vi laver.
Erfaringerne af vores evaluering bliver opsamlet og brugt, og disse erfaringer, gode som kritiske, deles med Folketinget og offentligheden ved systematisk offentliggørelse.
F.eks. offentliggør vi på torsdag en omfattende evaluering af den humanitære bistand, og en større evaluering af menneskerettigheds- og demokratibistanden er på trapperne.
Jeg er sikker på, at begge evalueringer vil give anledning til nogle gode og spændende diskussioner om den bedst mulige måde at tilrettelægge den danske indsats på på disse to meget vigtige områder.
Vi har ofte set, at kritiske punkter i forskellige evalueringer medfører en debat om bistanden i medierne.
Det er godt, og det er sundt, men debatten kunne måske blive endnu mere konstruktiv, hvis den også i højere grad blev ført i relevante folketingsudvalg.
Vi lytter meget gerne til gode råd fra ind- og udland.
Og derfor vil jeg i starten af det nye år indbyde alle interesserede, ikke mindst her fra Folketinget, til et seminar om de bedste metoder til at evaluere udviklingsbistand.
Evalueringer giver mulighed for en grundig, tilbundsgående analyse af udvalgte projekter og programmer.
Kvalitetssikring er imidlertid også en løbende, systematisk vurdering af resultaterne af indsatsen.
Det sker først og fremmest gennem en kontinuerlig overvågning af vores programmer i det daglige arbejde.
Der suppleres med mere generelle metoder.
Vi har udviklet et system til at måle de umiddelbare effekter af bistanden, et såkaldt indikatorsystem.
Udenrigsministeriet er netop i færd med at indsamle data for 1999.
Resultaterne vil naturligvis blive offentligt tilgængelige.
Indikatorsystemet kan give os nogle tal for, f.eks. hvor mange veje der er bygget, og hvor mange personer vi har trænet, men det kan ikke fange de mere komplicerede sammenhænge i bistanden.
Vi skal derfor fortsætte arbejdet med at udvikle systemer, der dokumenterer bistandens langsigtede effekter.
Som nævnt er der også brug for en løbende kvalitetskontrol af de danske bistandsprojekter.
Det sørger Rigsrevisionen for, både med grundige analyser og med uventede kontrolbesøg.
Vores procedurer bliver løbende rettet til i overensstemmelse med Rigsrevisionens anbefalinger, og konstateres der misbrug af ulandsmidler, bliver der grebet hårdt og kontant ind.
Med kvalitetsudvikling mener jeg først og fremmest den nødvendige tilpasning til de overordnede retningslinjer og prioriteringer i indsatsen.
Der er sket meget, siden vi vedtog »Strategi 2000«.
Vi skal være på forkant med den internationale udvikling.
Derfor har vi valgt at påbegynde en revision af »Strategi 2000«.
Der skal ikke rokkes ved det høje niveau for den danske bistand på 1 pct. af BNI.
At komme fattigdommen til livs forbliver en helt central målsætning for alt, hvad vi gør. Hensyn til miljøet, til kvindernes rolle i udviklingsprocessen og til fremme af demokratisering og god regeringsførelse bør fortsat være de gennemgående aspekter i indsatsen.
Sektorprogrambistanden har betydet et kvalitativt løft
af den danske bistand og kopieres nu også af andre donorer.
Vi koncentrerer os om færre lande og færre sektorer i de enkelte lande, men går til gengæld ind i et langsigtet samarbejde.
Indsatsen forankres i modtagerlandene.
Der er da heller ingen grund til at skifte spor, men de nye metoder skal videreudvikles og tilpasses de forskelligartede lokale forhold.
Fordelingen mellem verdensdelene synes jeg ligger helt rigtigt.
Afrika er og forbliver det væsentligste indsatsområde.
Jeg forventer heller ikke, at der bliver nogen ændringer på den nogenlunde ligelige fordeling mellem det multilaterale og det bilaterale niveau.
Vi skal udvikle et samarbejde med de multilaterale organisationer yderligere.
Potentialet i aktiv multilateralisme, som vi kalder det, skal udnyttes til at fremme de synspunkter, vi står for.
Verden udvikler sig som sagt - nye muligheder og udfordringer melder sig for udviklingslandene.
Der er fortsat voldsom ulighed, men globalisering og ny teknologi og økonomiske reformer giver mulighed for øget vækst.
Erhvervssektoren vil spille en væsentlig rolle, hvis den får de rigtige rammer.
Her kan både den danske stat og dansk erhvervsliv bidrage.
Samtidig med globaliseringen ser vi, at Afrika marginaliseres - også en markant tendens.
Hertil kommer, at hiv/aids rammer afrikanske samfund hårdest af alle.
Forebyggelse og håndtering af voldelige konflikter er blevet et stadig vigtigere aspekt af bistandsarbejdet.
Vi må også reagere på det faktum, at en stadig større del af ulandenes befolkning bor i byer.
De globale miljøproblemer er enorme.
Meget er nået i internationale miljøforhandlinger, men der er fortsat meget at gøre.
Der skal sættes handling bag ordene.
Danmark ligger i front, når det gælder effektiv miljøbistand til de fattigste udviklingslande.
Vi må fremover blive endnu bedre til at samtænke indsatserne og sikre bæredygtigheden.
Bistandsdebatten udvikler sig også.
Der nytænkes hos de bilaterale donorer, FN og Verdensbanken.
Fordelingspolitik og skattepolitik kommer mere i fokus.
Den internationale bistand skal koordineres bedre og helst med modtagerlandene i førersædet.
Der er behov for et moderniseret samspil mellem aktørerne.
Bistanden ydes i et partnerskab - partnerskab forpligter.
Vores vigtigste samarbejdspartnere er modtagerlandene.
Det er ikke sådan, at der hele tiden skal skrues op og ned for bistanden, men vi vil vise konsekvens, hvis modtagerlandene på længere sigt ikke lever op til forpligtelserne.
Partnerskab skal ikke kun være et partnerskab mellem regeringer, det skal også være et partnerskab mellem almindelige mennesker.
Her spiller danske ngo'er en helt afgørende rolle som formidlere.
Ngo'erne yder en uvurderlig indsats, når det gælder indsatsen på menneskerettigheds- og demokratiområdet.
Som led i revisionen af »Strategi 2000« skal vi også se på den rette balance mellem de statslige indsatser og bistanden gennem de danske ngo'ere.
Ngo'erne skal gøre det, de er gode til, men ikke alt.
med organisationerne om, hvordan de vil sikre, at de når deres langsigtede mål.
Partnerskab indebærer også samarbejde med de øvrige donorer og de internationale organisationer.
Bistandsindsatsen skal koordineres.
Vi må fremover være parate til at vise langt større fleksibilitet. Selv om Danmark pr. definition har fundet de vises sten, forstår sig, kommer vi ikke uden om at lytte mere til modtagerlandene og donorerne, hvis vi skal tage koordination alvorligt.
Dansk bistand vedrører hele den danske befolkning, og jeg ønsker en åben debat om den nye strategi.
Jeg vil indbyde til en lang række konferencer og møder, men vi vil naturligvis også tage de nye medier og kommunikationsmidler som f.eks. Internet i brug. Sidst, men ikke mindst, håber jeg på et meget aktivt engagement fra Folketinget i det kommende års tids intensive drøftelser.
Den brede opslutning bag udviklingsbistanden her i Tinget og på kryds og tværs i det hele taget i den danske befolkning er for mig en helt afgørende kvalitet i indsatsen.
Så lad mig slutte med at lade denne opfordring til en bred dialog om det fremtidige grundlag for indsatsen være mit svar på spørgsmålet om, hvad regeringen agter at gøre for at forbedre kvaliteten i dansk udviklingsbistand.
Slutproduktet: et udkast til en ny strategi for dansk udviklingsarbejde, er det min ambition at kunne forelægge for Folketinget i efterårssamlingen næste år.
Forhandling