Line Barfod (EL), 2005-03-10:
Enhedslisten ser meget grundigt på, hvad der ligger af høringssvar, når vi tager stilling til forskellige lovforslag, og en ting, vi også har haft med i overvejelserne, er den dybe bekymring for, at forslaget vil betyde, at mange kommuner, som har en utrolig presset økonomi på grund af de kommuneaftaler, som Dansk Folkeparti er med til at stemme igennem, vil afskaffe de velfungerende madordninger, der er i vuggestuerne i dag, for at kunne opkræve brugerbetaling fra forældre, som ellers har friplads og ikke har særlig mange penge at betale med.
Man forestiller sig, at der ude i vuggestuer og børnehaver skal være nogle børn, der sidder og spiser, mens nogle andre børn må se på, og jeg kan simpelt hen ikke forstå, hvordan nogle mennesker kan se sig selv i øjnene og forestille sig den situation, at man lader nogle børn sidde og se på, at nogle andre spiser, og at det kun er de børn, hvis forældre har penge, der får mad, og ikke de andre.
Det er mig ubegribeligt, at man kan fremsætte sådan et forslag.
Den tidligere familie- og forbrugerminister havde det argument, at hun troede simpelt hen ikke på, at forældrene kunne få sig selv til at være med til det, og derfor ville forældrene være så solidariske, at de ville betale for de forældre, der ikke havde råd.
Hun har sikkert ret i, at så solidariske er mange familier også, men det ændrer altså ikke på, at der er nogle politikere herinde – desværre et flertal – som ønsker at indføre en ordning, som går på, at hvis du har penge, kan du få mad, og nogle andre børn skal sidde og se på det.
Det er som billeder fra mange, mange år siden herhjemme eller fra andre dele af verden i dag, hvor nogle står ude foran glasruden ind til restauranten og kigger på, at nogle andre spiser.
Her er det bare endnu værre, for her er de i den samme børnehave eller den samme vuggestue.
Jeg kunne godt tænke mig, hvis ministeren ville forklare, om det kommer til at indgå i de fine læreplaner, som man skal lave alle steder, hvordan pædagogerne skal lære børnene, at der er altså nogle af dem, der ikke må spise med.
Hvordan har man tænkt sig, at det rent pædagogisk skal foregå?
være med?
Eller håber man, at man får en så stor opdeling af børnene, at de ikke går i de samme institutioner?
Så er der hele spørgsmålet om sundhed og mad, og hvor vigtigt det er med god mad.
Der bliver diskuteret meget i disse år om, hvor vigtigt det er, at vi får nogle børn, der har lært at spise god og sund mad, og en af de allerbedste muligheder for at lære det er da, at man, lige fra man er helt lille, får et godt måltid mad hver dag i sin vuggestue og senere i sin børnehave og sin skole.
Det er den allerbedste mulighed for at lære børnene gode spisevaner og sikre, at de er sunde lige fra starten.
Vi kan se på udviklingen i folkesundheden, hvor meget det betød, at børnene efterhånden fik nogle gode måltider mad.
På kvindernes kampdag den 8. marts var jeg til et stort projekt ude på Holmen, der hed »Oprør fra maven«.
Her var 600-700 kvinder kommet sammen for at tale om, hvor vigtigt det er at prioritere, at mad er vigtigt, at mad hænger sammen med kærlighed og omsorg og nogle værdier, og at det er vigtigt at sørge for, at vi får god mad og drager god omsorg for hinanden.
Det er åbenbart ikke noget, man overhovedet vil prioritere i regeringspartierne og Dansk Folkeparti, at det er vigtigt med god mad og god omsorg.
Det er lige tværtimod, når man fremsætter et forslag om, at det kun er de riges børn, der skal have mad, og at de fattige børn skal lære at stå og se på eller spise det rugbrød, de har med hjemmefra.
I øvrigt mangler jeg stadig at finde ud af, hvis det var mig, der skulle sende et vuggestuebarn af sted med madpakke hjemmefra, hvad i alverden jeg skulle give barnet med, men det kan forbrugerministeren sikkert svare på.
Enhedslisten kan ikke støtte forslaget.