runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Peter Skaarup (DF), 2001-02-01:
Ja, vi betragter ikke det her forslag som en ekspeditionssag, som det ser ud til, at andre ordførere gør under meget korte ordførertaler, men under alle omstændigheder skal jeg sige, at vi tidligere i forbindelse med det forudgående forslag har været meget skeptisk indstillet.
Det hænger jo bl.a. sammen med, at man på det tidspunkt allerede var indstillet på at lave regler for euroen, selv om euroen overhovedet ikke var indført, og selv om Danmark ikke havde afgjort sin holdning til det ved den folkeafstemning, der var den 28. september.
Det blev så heldigvis et nej til euroen, men det betyder
selvfølgelig ikke, at vi ikke skal sikre os mod falskmøntneri, når euroen indføres i andre lande og er gangbar mønt i andre lande, det er klart. Men vi mener bare ikke, at det er EU-regler, der skal gennemføre de ting.
Vi mener ikke, at man også inden for det strafferetlige system stille og roligt skal begynde at engagere sig på EU-plan.
Det mener vi først og fremmest er et nationalt anliggende, så vi her i landet skal tage stilling til hver enkelt sag, der måtte være tale om.
Grundlæggende er vores opfattelse altså, at vi er skeptisk indstillet over for dette forslag, og vi vil under udvalgsarbejdet stille en række spørgsmål for at få opklaret virkningerne af det.
Vi mener, det er en glidebane, man er kommet ind på, når det er EU, der skal være frontfigur i forsøgene på at undgå falskmøntneri.
og yen og alle mulige andre valutaer, og hvorfor skal vi så indføre EU-lovgivning på det område?
Jann Sjursen (KRF), 2001-02-01:
Vi er fra Kristeligt Folkepartis side positive over for lovforslaget, som regeringen her har fremsat, og vi kan ikke se de problemer, som senest hr. Peter Skaarup fremførte på Dansk Folkepartis vegne.
Det er klart, at uanset holdning til euroen må der også være bestemmelser vedrørende falskmøntneri i dansk lovgivning, når det gælder euroen, og jeg ser heller ikke den enormt store glidebane, som Dansk Folkeparti i ordførerindlægget inden mit eget gav udtryk for, vi skulle komme ind på som følge af lovforslaget.
Jeg kan tilsige en positiv udvalgsbehandling fra Kristeligt Folkepartis side.
Tom Behnke (FRI), 2001-02-01:
Frihed 2000 finder det relevant, at vi sammen med de lande, der er nævnt i forslaget, får lavet nogle fælles aftaler, så der kan ske udlevering af personer til pådømmelse af gerningen i gerningslandet.
Der er jo tidligere her i Folketinget fremsat og vedtaget forslag om, at man ikke bare kan stikke af og gemme sig et andet sted og dermed unddrage sig straffuldbyrdelse eller måske opnå, at der overhovedet ikke bliver fældet dom i sagen.
Det er vi meget tilfredse med, derfor er vi også meget tilfredse med, at dette forslag nu er kommet frem, og vi vil i Frihed 2000 støtte forslaget, så ingen fremover kan lave en kriminel handling i et andet land og så bare løbe hjem til mor og gemme sig dér i sikker forvisning om, at der ikke sker mere.
Det er klart, at der må kunne ske en gensidig udlevering, så de, der har lavet kriminelle handlinger, også kan blive dømt for dem.
Frank Jensen (S), 2001-02-01:
Jeg vil gerne starte med at takke ordførerne for partierne for den meget positive modtagelse af dette lovforslag, som af flere ordførere, bl.a. hr. Kaalund, er blevet beskrevet som et bunkebryllup.
Som ansvarlig for ægteskabslovgivningen blev jeg selvfølgelig en lille smule bekymret over den påstand, at jeg her kom med et lovforslag, der lagde op til et skred i ægteskabslovgivningen.
Jeg vil sige, at det står jeg ikke fadder til, men jeg kan godt se ordførernes pointe, nemlig at der er tale om internationale strafferetbestemmelser, som Danmark tilslutter sig, og som tager afsæt i både EU, FN, europæiske konventioner og gældende nordiske bestemmelser.
Et eller andet lovforslag skulle de bestemmelser jo samles i, og jeg synes, vi her har fundet den rette sammenhæng, så vi kan tilslutte os en række nye internationale bestemmelser.
Jeg noterede mig, at der var kun ét parti, nemlig Dansk Folkeparti, som stillede sig skeptisk over for lovforslaget.
Jeg tror, at når hr. Peter Skaarup har fået lejlighed til at stille de spørgsmål, hr. Peter Skaarup måtte have til lovforslaget under udvalgsbehandlingen, vil vi se, at forslaget vil kunne vinde enig tilslutning i Folketinget.
Det er jo, som flere ordførere har sagt, en realitet, at euroen bliver gangbart og lovligt betalingsmiddel i en række lande, og der er jo konventionsmæssige bestemmelser om, at man skal beskytte hinandens valutaer, uanset om de er lovligt betalingsmiddel i ens eget land.
Sådan er det med dollaren, sådan er det med yennen, og sådan er det med valutaer i øvrigt: her i landet beskytter vi fremmede valutaer mod forfalskning og har også strafferetlige sanktioner.
Jeg har ved en tidligere lejlighed fået Folketingets tilslutning til på Danmarks vegne at kunne tilslutte mig
den rammeafgørelse, som danner grundlaget for dette initiativ til at beskytte euroen her i Danmark, og jeg ser frem til en konstruktiv udvalgsbehandling, hvor vi selvfølgelig stiller os til rådighed for besvarelse af alle de spørgsmål, som Folketingets partier måtte have.
Sonja Albrink (CD), 2001-02-01:
Dette lovforslag har jo primært til formål at foretage de fornødne ændringer af lovgivningen, således at Danmark kan opfylde EU-rammeafgørelsen om styrkelse af beskyttelsen mod falskmøntneri m.v., at Danmark kan ratificere tillægsprotokollen til konventionen om overførelse af domfældte, og at Danmark kan ratificere FN-konventionen om terrorbombninger. Jeg skal gøre det kort og blot nævne, at CD er positiv over for disse forslag.
Dog har vi naturligvis bemærket, at der i høringssvarene tilsyneladende hersker en vis uenighed med hensyn til, hvilken model der skal anvendes i relation til gennemførelse af strafansvar for juridiske personer, det vil altså sige den foreslåede ændring af straffelovens § 306.
Her har Justitsministeriet valgt en såkaldt mellemløsning, som vel også i hvert fald i nogen grad bryder med udgangspunktet om, at strafansvar for juridiske personer kun indtræder i relation til særskilt angivne lovovertrædelser.
De forskellige opfattelser af denne sag bør der nok kigges nærmere på under udvalgsarbejdet. Med hensyn til regeringens forslag om ændring af udleveringsloven, hvis vedtagelse samtidig indebærer Folketingets samtykke til, at Danmark kan ratificere FN-konventionen om terrorbombninger, er vi i CD af den opfattelse, at der er fornuft og rimelighed i, at gerningsmænd til de forbrydelser, som er omfattet af konventionen, undtages fra forbudet mod udlevering for politiske forbrydelser.
Særlig fordi der er taget højde for, at der ikke kan ske udlevering, hvis nægtelsen heraf er begrundet i humanitære årsager, eller hvis den pågældende risikerer dødsstraf. Om de øvrige konsekvensændringer af straffeloven skal jeg blot meddele, at CD støtter disse ændringer.
Vi stemte ganske vist imod det lovkompleks, som afskaffede hæftestraffene, men det var af andre grunde og ikke for hæftestraffen.
Så vi er positive over for lovforslaget.
Henrik Sass Larsen (S), 2001-02-01:
I Socialdemokratiet ser vi både med stor alvor og bekymring på det store antal indbrudstyverier, der finder sted hvert år.
At få gennemrodet sine private ejendele, stjålet uerstattelige effekter eller frastjålet kontante værdier er selvfølgelig en dybt krænkende oplevelse, som efterlader de berørte i vrede, frustration og angst for, hvad der kan ske en anden gang.
Der er ingen grund til at bagatellisere, at der kun er tale om materielle værdier, endsige bagatellisere den utryghed, som det her efterlader.
Men så alligevel: Der er for Socialdemokratiet forskel på, om en forbrydelse går ud over materielle værdier eller mennesker.
Mennesker er selvfølgelig vigtigere.
Derfor har vi også været med til en lang række initiativer, hvor vi har hævet straffen for bl.a. den fysiske vold.
Det har forslagsstillerne, Det Konservative Folkeparti, også i en lang række tilfælde været med til at gennemføre, og de forsømmer jo ikke nogen lejlighed til at stille forslag om endnu højere straffe.
Og med det her forslag om indbrudstyveri fortsættes der i samme rille ud fra devisen: Vi har et problem, lad os gøre noget ved det, lad os få højere straffe.
For forslagsstillerne ved formentlig godt, at højere strafferammer ikke vil hjælpe noget særligt på antallet af indbrudstyverier.
Gad vide, hvad Det Konservative Folkeparti ville foreslå, hvis vi gennemførte det her beslutningsforslag og så så på statistikken om 4 år og konstaterede, at der ikke var sket noget mærkbart fald i antallet af indbrudstyverier.
Jeg har et gæt: De ville foreslå højere straffe.
Og så kunne man jo blive ved, indtil absurditeten blev til virkelighed som f.eks. i nogle af de amerikanske stater, hvor selv tre små overtrædelser af straffeloven fører til livstid i fængsel.
Hvorfor tror forslagsstillerne f.eks., at der bliver begået så meget indbrudskriminalitet i Danmark?
Har forslagsstillerne overvejet, om det skyldes det ulykkeligt store antal narkomaner, som vi har i Danmark, og som, uanset hvilke strafferammer forslagsstillerne kunne ønske sig, skal skaffe penge til deres misbrug?
Og den eneste effekt ved at sætte dem i fængsel er, at de får en endnu højere gæld, som de skal afdrage, når de kommer ud, og dermed må begå endnu flere indbrud.
Hvorfor stiller Det Konservative Folkeparti aldrig beslutningsforslag om at afhjælpe disse problemer?
Hvorfor skal det altid bare være højere straf, højere straf og højere straf?
I Socialdemokratiet arbejder vi med to dimensioner i denne her debat: Vi er hårde mod kriminaliteten, særlig den, der angår den fysiske vold, og vi er benhårde mod årsagerne til kriminalitet, dvs. vi vil lægge meget vægt på at forebygge problemerne, forebygge ved kilden, så vi undgår, at kriminaliteten opstår.
Og derfor kan vi heller ikke på det her punkt støtte forslagsstillerne.
Jeg skal derfor sammenfatte, at Socialdemokratiet ikke kan støtte beslutningsforslaget.
Sonja Albrink (CD), 2001-02-01:
Forslagsstillerne ønsker med dette forslag at sætte fokus på indbrudskriminaliteten og gennem ændringer i straffelov og retsplejelov forsøge at højne trygheden og genskabe respekten for boligens ukrænkelighed, og i CD hilser vi dette initiativ meget velkommen.
Der er nogle mere principielle ting i forslaget, som vi i CD gerne vil have undersøgt under udvalgsarbejdet; men vi mener som sagt, at forslaget, vi behandler her, er et velkomment udspil.
Det er en særdeles ubehagelig følelse at komme hjem til en dør, som er sparket ind, og finde sit hjem hærget og raseret af tyve.
Derfor er nogle nye initiativer også helt på sin plads.
At straf og varetægtsfængsling så ikke gør det hele, er vel ingen i tvivl om.
Der kræves efter vores opfattelse også en opprioritering af den politimæssige indsats, ja, måske i det hele taget en langt større fokus på denne form for kriminalitet.
Forslaget har to elementer.
For det første ønsker forslagsstillerne en lovændring, der medfører, at indbrud adskilles fra andre former for tyveri, noget som vistnok kendes fra bl.a. engelsk og amerikansk lovgivning.
Forslagsstillerne ønsker, at der for indbrud kan idømmes op til 4 års fængsel, hvilket rent faktisk er mere end en fordobling af den nuværende strafferamme i straffelovens § 285, som jo er den almindeligst anvendte i relation til indbrud.
Jeg kan sige, at hverken udskilning af indbrud som en forbrydelse med et selvstændigt gerningsindhold eller den foreslåede strafferamme er noget, der skræmmer os.
Selvfølgelig bør der indhentes nogle sagkyndige betragtninger
Den er også gengivet i forslaget, men den holder efter min opfattelse ikke længere.
Politiet har i dag i kraft af den teknologiske udvikling rent faktisk mulighed for inden for de 24 timer, anholdelsen kan udstrækkes til, tid til at undersøge, om der er sandsynlighed for, at en anholdt har andre forhold på samvittigheden, og hvis det viser sig at være tilfældet, er der måske endda mulighed for at varetægtsfængsle efter de gældende regler.
del af forslaget
Vi vil meget gerne tale videre om dette emne, men der er efter vores opfattelse behov for at supplere forslaget med et krav om, at sagerne gøres hurtigere færdige, således at der kan ske en hurtig domfældelse, og varetægtsfængsling og afsoning derfor kommer i umiddelbar forlængelse af hinanden.
Så er der nemlig sund fornuft i det.
I CD er vi altså positivt indstillet over for beslutningsforslaget, og vi glæder os til at drøfte det videre i Retsudvalget.
Helge Adam Møller (KF), 2001-02-01:
Fru Elisabeth Arnold havde en interessant procentberegning, som skulle bevise, at det, politimester Jørn Bro har sagt om, at det eneste, der hjælper over for indbrudstyve, er, at de kommer længere tid i fængsel, alligevel ikke hjælper, for ifølge forslaget og statistikken er det knap 10 pct. af alle indbrud, der bliver opklaret.
Det er altså kun 10 pct. af tyvene, der kommer ind og får den positive påvirkning, og de øvrige 90 pct. kommer aldrig ind.
Jamen sådan kan man jo ikke regne.
Enhver almindelig indbrudstyv i dette land - og dem er der desværre rigtig mange af - begår ikke ét, men 10, 20, 30, og enkelte begår over 100 indbrud.
Hver gang, de begår ét indbrud, er der 10 pct.s chance for, at det bliver opklaret, og det vil sige, at hvis man laver 30, er det rent statistisk næsten umuligt at undgå, at man ender med at blive anholdt og også dømt.
Det vil sige, at stort set alle kommer i fængsel, og hr. Jørn Bro siger, at hvis de sad der lidt længere, ville det afskrække en hel del af dem.
Så procentregningen er altså god nok.
Elisabeth Arnold (RV), 2001-02-01:
Jeg ved, man skal være meget, meget forsigtig med procentregning her fra Folketingets talerstol, for man risikerer at komme i de tykke bøger.
Så jeg vil selvfølgelig med det samme nedlægge våbnene og sige, at det selvfølgelig er fuldstændig rigtigt.
Men jeg er nu ikke sikker på, at de alle sammen kommer i fængsel.
Jeg tror, der er nogle, der slipper.
Søren Søndergaard (EL), 2001-02-01:
Jeg forstod på hr. Helge Adam Møller, at han længtes tilbage - og det er måske ikke unaturligt for en konservativ ordfører - til sin ungdom dér for 400 år siden, hvor tyveri blev straffet med at komme op at sidde på hesten eller eventuelt med henrettelse.
Det var de gode tider.
Der er bare én ting, hr. Helge Adam Møller glemte at fortælle, og det var: Var der mindre tyveri dengang?
For hvad skulle det ellers bruges til?
Hjalp det noget?
Bidrog det til at forbedre samfundet?
Gjorde det, at folk var mere trygge?
Havde folk det bedre?
Opførte folk sig bedre over for hinanden?
Kan vi ikke få et klart svar?
For ellers er det jo bare ordflom.
Selvfølgelig hjælper det med højere straf for tyveri, siger hr. Helge Adam Møller.
Hvorfor selvfølgelig?
Hvad er dokumentationen?
Der er nogle folk, der siger det, men der er jo ikke nogen dokumentation.
Det er en påstand.
Vi har en anden påstand.
Vi kan diskutere det.
Fængslerne flyder med narko, siger hr. Helge Adam Møller, så dér må vi have sat nogle flere ind.
Det er en central opgave for Det Konservative Folkeparti at få sat nogle flere folk ind i de fængsler, der efter Det Konservative Folkepartis opfattelse flyder med narko.
Jamen jeg forstår simpelt hen ikke sammenhængen. Så er man meget utilfreds med, at domstolene ikke benytter den ret, de har til at varetægtsfængsle folk.
Så vil man gøre strafferammerne højere. Jeg har forstået, at der er en del folketingsmedlemmer, som ikke alene hellere ville have været politifolk, men som også hellere ville have været dommere.
Men det nytter jo ikke noget, hvis man ellers ønsker at bevare domstolenes uafhængighed, at man vil anfægte domstolenes ret til at dømme efter deres egen overbevisning på baggrund af det lovgrundlag, der ligger.
Og det lovgrundlag, der ligger, giver jo mulighed for at varetægtsfængsle, hvis man mener, at der er problemer ved ikke at gøre det i forhold til sagens opklaring.
Og så til spørgsmålet om bankrøveri
: Grunden til, at der er færre bankrøverier, siger hr. Helge Adam Møller, end der er indbrud, er jo simpelt hen, fordi straffen for bankrøveri er længere.
Lad os nu et øjeblik forestille os, at vi foran alle villaer i kongeriget Danmark placerer et kamera, at vi derudover installerer en person i villaen, der, når der kommer en indbrudstyv, kan trykke på en knap, så politiet bliver tilkaldt og er der inden for få minutter, og at vi derudover kan sikre, at der bliver sat blækpatroner i alle genstande, der bliver taget fra hjemmet, som eksploderer på et givet tidspunkt, så vil jeg også tro, ganske uanset at vi ikke forlænger straffen, at det drastisk vil nedsætte antallet af indbrud, selvfølgelig vil det det. Og det er bare for at sige, at der jo kan være andre årsager end lige straffen til, at der er færre bankrøverier, end der er indbrud.
Men jeg er godt klar over, at Det Konservative Folkeparti ikke kan forestille sig, at andet end straf hjælper, og det er sådan set det, der er hovedproblemet i denne her diskussion.
Helge Adam Møller (KF), 2001-02-01:
Når jeg nævnte eksemplet for 400 år siden - og jeg kunne jo godt have gennemgået det hele vejen op til i dag med 50 års mellemrum - er det, fordi i de 400 år er strafudmålingen for tyveri kun gået én vej.
Og jeg fremhævede netop, at jeg selvfølgelig ikke ønskede, at det skulle være som for 400 år siden, men jeg ønskede heller ikke, at det skal være som i dag.
Der sker jo tit det i en udvikling, hvad enten det er
tyveri, børneopdragelse eller noget helt andet, at udviklingen bevæger sig fra den ene grøft, og så er man en kort overgang lige oppe midt på landevejen, og så ryger man over i den modsatte grøft, og så korrigerer man igen.
er, at nu er vi gået fra den ene grøft og er landet i den anden grøft.
Dér kan der være grund til at komme tilbage og se på, om der er nogle forholdsvis simple instrumenter, som eksempelvis fortæller tyveknægten, at han ikke bare kan slippe de første 20, 30 eller 40 gange med en løftet pegefinger eller en betinget dom, men at han skal være klar over, at han risikerer, første gang han laver et alvorligt indbrud i et privat hjem og generer menneskene dér og stjæler deres indbo, at ryge 30 dage i fængsel.
Det gør han ikke i dag, og det gør han heller ikke anden gang.
Det er jeg ret overbevist om vil afholde nogle af dem fra at gøre det, og det, der først og fremmest er det vigtigste ved enhver form for straf, er jo at sende et signal, der får så mange som muligt til at ophøre med kriminaliteten.
Jeg tror altså, at med den dér efter min mening øllebrødsbarmhjertighed, hvor man siger, at de skal have chance efter chance efter chance, gør man mange af de kriminelle en bjørnetjeneste.
Man kunne få dem ud af kriminaliteten, ved at der var en lidt hurtigere og mere konsekvent sanktion i begyndelsen, så endte det ikke med, at de skulle sidde derinde resten af deres liv, fordi de så er blevet så forhærdede eller er blevet narkomaner.
Det er derfor, hele den konservative filosofi går ud på at få det stoppet så tidligt som overhovedet muligt, hvad enten det er tyveknægte, voldsmænd eller andre.
Men jeg vil godt række en udstrakt hånd frem til justitsministeren og sige: Jeg har ikke fantasi til at forestille mig noget forslag eller cirkulære eller andet, som justitsministeren vil lægge frem i Folketinget, vedrørende at gøre bekæmpelsen af narkotika i danske institutioner bedre eller mere effektiv,
både behandlingsindsatsen, kontrolindsatsen og andet, som vi i Det Konservative Folkeparti, så længe jeg er retsordfører, ikke vil støtte.
Kom med forslagene.
Vi har jo også støttet alle dem, der har været.
Vi vil godt gå længere, vi vil godt have, at den visitation bliver endnu kraftigere, for vi ved jo, at uanset hvad der er gjort, flyder fængslerne desværre stadig væk med narko.
Vi vil godt uddanne flere hunde, som en gang hver dag eller en gang hver anden dag kan gå igennem de lukkede fængsler og opsnuse og afsløre den narkotika, der er der.
Det koster nogle penge, men vi er klar.
Kom med et forslag,
kom med 10 forslag, vi støtter dem hvert og et.
Tove Videbæk (KRF), 2001-02-01:
Hr. Hans-Pavia Rosing og fru Ellen Kristensen er fremkommet med nogle betænkeligheder vedrørende den bemyndigelse, der gives til justitsministeren, og det mener jeg at vi her i Folketinget bør tage seriøst.
Og jeg er enig med fru Ellen Kristensen i, at det kunne være gavnligt for os i Folketinget at se det oprindelige forslag til loven, som kom fra Grønland.
Men vi mener, at vi under udvalgsarbejdet seriøst og med fuld respekt for holdningerne i Grønland i udvalget må behandle de forslag og betænkeligheder, som er fremkommet via vore to folketingsmedlemmer fra Grønland.
Peter Skaarup (DF), 2001-02-01:
Nu kunne jeg jo gøre, som ministrene altid gør i spørgetiden: tage udgangspunkt hos min egen fløj eller min egen ordfører, svare hundrede procent på det, hr. Karsten Nonbo spurgte om, og så være helt ligeglad med de to andre ordførere, der var heroppe med spørgsmål.
Men det vil jeg selvfølgelig ikke gøre.
Jeg vil blot sige, at jeg kan bekræfte, at Christiania
er en træls ting for alle.
Det ved politiet udmærket godt, og de beder om, at man får lukket skidtet derude.
Men det kan ikke lade sig gøre, fordi ministeren og regeringen ikke vil være med til det, selv om vi kan se, at der er masser af kriminalitet.
Sådan er det.
Med hensyn til spørgsmålet fra hr. Søren Søndergaard kan jeg sige, at der kom et meget godt eksempel på, hvorfor der er brug for visumpligt, for ca. 1½ år siden.
Vi så en meget stor tilvandring af slovakiske asylsøgere i en periode.
Så krævede
Dansk Folkeparti visumpligt og sagde, at nu skal det være.
Politiets havnegruppe i Københavns Havn sagde også, at nu skal det være, og efter nogen tid indførte daværende indenrigsminister Thorkild Simonsen så den visumpligt, som var nødvendig.
Men der nåede altså at komme over 600 asylsøgere ind.
Det samme burde vi gøre over for til nogle af de lande, vi taler om her, eksempelvis Litauen.
Det er ikke nogen fornærmelse at kræve visumpligt, og det har ikke noget med Jylland og Sjælland at gøre.
Det har noget at gøre med, at vi får en lille sikkerhed for, at der ikke kommer nogle personer ind derovrefra, som vi ikke vil have ind, fordi de kan være kriminelle.
På samme måde skal vi danskere også have visum for at komme til USA, så helt forfærdeligt er det vel heller ikke.
Med hensyn til hælerne har fru Anne Baastrup da fuldstændig ret i, at det er galt med hælere, og det er da ikke sådan, at vi vil beskytte hælere overhovedet.
Det tror jeg heller ikke forslagsstillerne vil, og vi er da meget parat til at kigge på strafferammerne, men det er altså ikke det, der står på dagsordenen i dag.
Beslutningsforslaget omhandler lige præcis ikke det område.
Der er ikke noget som helst med, at vi ikke gider kigge på det område overhovedet.
Karsten Nonbo (V), 2001-02-01:
Jeg vil blot spørge hr. Peter Skaarup, om hr. Peter Skaarup ikke kan bekræfte, at hvis man lukkede Christiania, kom man en meget stor del af hælerivirksomheden til livs.
Anne Baastrup (SF), 2001-02-01:
Jeg bliver altså nødt til endnu en gang at spørge hr. Peter Skaarup: Er det sådan, at hr. Peter Skaarup kun definerer hælerivirksomhed som noget, folk fra andre lande løber ind i?
Eller hvad mener hr. Peter Skaarup om den sag, som blev optrevlet i Gladsaxe, hvor det viste sig, at det var helt almindelige, højtlønnede folk, der havde tyvekoster stående i deres eget hjem?
Mener hr. Peter Skaarup ikke, at når det drejer sig om indbrudstyverier i whiskybæltet, hvor de dyre fjernsyn står, er hovedproblemet i virkeligheden, at der er nogle mennesker, der rent faktisk synes, det er sejt at få et B&O-fjernsyn til halv pris?
Og vil hr. Peter Skaarup ikke her fra Folketingets talerstol tage afstand fra det? Det har jeg ikke hørt han har gjort, og jeg synes, det er overraskende, når hr. Peter Skaarup i øvrigt mener, at alting skal kriminaliseres.
Men lige præcis hælerivirksomhed mener hr. Peter Skaarup tilsyneladende ikke er noget problem, og forudsætningen for, at folk gider begå indbrud, er da, at de kan komme af med deres tyvekoster.