Jakob Axel Nielsen (KF), 2006-10-27:
Vi står her igen med den samme debat, som vi har haft efterhånden adskillige gange.
Og den bygger jo på et forlig, »Flere i arbejde«, fra 2002, som Socialdemokratiet, De Radikale og regeringspartierne er med i.
Nu er Socialdemokratiet og De Radikale ikke længere med på det her enkelte punkt omkring kontanthjælpsloftet, fordi de åbenbart ved at være i opposition ikke mener det, som de i sin tid mente, da de var i regering – jeg tænker her på det, der var Nyrup-Lykketoftpolitik omkring ungeindsatsen.
Det skal også være udgangspunktet for min ordførertale, at det skal kunne betale sig at arbejde.
Det har været sagt mange gange i den her debat – ikke bare fra Folketingets talerstol – og det bliver det jo heller ikke mindre rigtigt af.
Det skal kunne betale sig at tage et arbejde.
Lad mig minde om, at 135.000 mennesker i Danmark har mindre end 1.000 kr. om måneden ud af at gå på arbejde – 135.000 mennesker.
Lad mig minde om, at 345.000 mennesker i Danmark har mindre end 2.000 kr. ud af at gå på arbejde – 345.000 mennesker.
Det bør være noget, som både Socialdemokraterne og De Radikale også er bekendt med, nemlig at man bygger et samfund på, at folk har et arbejde og betaler deres skat.
Det er det, der bidrager til den her velfærdskage, som vi gerne vil fordele ud til de svageste, til sundhed, til uddannelse og alt det, som vi gerne vil have i vores velfærdssamfund.
Det er derfor utrolig mærkeligt for mig, at man fra S' og R's side vil indføre en politik, hvor mennesker opfordres til at stille sig selv det enkle spørgsmål, når de kommer hjem fra arbejde: Var det nu klogt, det, jeg gjorde i dag?
Var det klogt, jeg gik på arbejde?
Socialdemokraternes og De Radikales politik får folk til med rette at stille sig selv spørgsmålet: Gjorde jeg det her, fordi jeg er sådan et ordentligt, filantropisk menneske, eller gjorde jeg det, fordi jeg også skulle have nogle penge med hjem til mig selv?
Det får mig til at sige, at der jo er lavet en skræmmekampagne fra S' og R's side om, at kontanthjælpsloftet medfører sociale massegrave.
Kontanthjælpsloftet kan man komme ud af forholdsvis enkelt, nemlig ved 4-5 arbejdstimer ugentligt, som kan samles op over en længere periode inden for 2 år, og så er man ikke længere omfattet af det.
Vi var alle sammen enige om, da vi lavede forliget »Flere i arbejde« i 2002, at det skulle kunne betale sig at arbejde – en selvfølgelighed, synes jeg jo.
Men nu er det så et spørgsmål om, at man skal til at prioritere.
Hvor vil man lægge sit vægtlod, når man skal fordele sine politiske interesser?
Og måske ikke overraskende vælger Socialdemokraterne at lægge deres vægtlod hos de passivt nydende, altså dem, der er på en overførselsindkomst.
Det er måske ikke overraskende.
Det er jo nemt at kommunikere.
Men det overrasker mig utrolig meget, at Det Radikale Venstre under den nuværende radikale arbejdsmarkedsordfører har foretaget en sådan venstredrejning, at man nu fra Det Radikales Venstres side heller ikke mener, at det skal kunne betale sig at tage et arbejde.
Ministeren stillede nogle ganske gode spørgsmål i sin tale: Har Socialdemokraterne fuldstændig forkastet den måde at bekæmpe arbejdsløshed på, som Nyrup og Lykketoft havde succes med i 1990'erne?
Anerkender Det Radikale Venstre ikke længere den politik, som fru Marianne Jelved var en eksponent for i 1990'erne?
Eller er man også i Det Radikale Venstre gået hen og er blevet et oppositionistisk parti, der siger ét i opposition og noget andet i regering?
Lad os nu holde fast ved, at det skal kunne betale sig at tage et arbejde.
Ministeren havde også i sin tale nogle eksempler på, at hvis det var sådan, at man bare havde et arbejde på 37 timer for den ene ægtefælles vedkommende og på 25 timer for den andens, så havde man 650 kr. mere om måneden til rådighed, hvis det var sådan, at man var i arbejde frem for på kontanthjælp.
Hvis vi bortskaffer loftet, så vil de mennesker, som går ud og passer et arbejde, lige pludselig have 870 kr. mindre.
Mener Socialdemokraterne og De Radikale virkelig, at man skal betale penge for at gå på arbejde, ja, så hører alting op.