runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Brian Mikkelsen (KF), 1999-10-27:
Det er et tiltrængt forslag.
Vi har jo diskuteret det i foråret, og efter forskellige meldinger i dagspressen er svig med EU's midler jo efterhånden blevet hverdagskost.
Man har været vidne til den ene mere groteske svindelsag efter den anden, og derfor er vi i Det Konservative Folkeparti som udgangspunkt positive over for intentionerne i det her forslag.
Lovforslaget kan formentlig bl.a. være med til at dæmme op for misbrug af EU's midler og samtidig medføre den harmonisering af reglerne, der er nødvendig for, at Danmark kan ratificere de nævnte protokoller og konventioner.
Når det er sagt, er der selvfølgelig også nogle spørgsmål, vi gerne vil have afklaret, bl.a. med hensyn til indsatsen mod såvel aktiv som passiv bestikkelse, hvor vi selvfølgelig kan tilslutte os, at der sker en ligestilling i forhold til det, der også gælder for tjenestemænd herhjemme.
Men man skal også være opmærksom på, som Dansk Industri jo skriver i sit oprindelige høringssvar, at der i visse lande er kutyme for, at der gives en eller anden form for gave eller betaling for at få myndighederne til at udføre deres pligter.
Når nu erhvervslivet siger det på så barsk en måde, synes vi ikke, at man skal sidde det overhørig, hvor meget denne praksis end strider os imod.
Derfor skal der tages højde for de problemer i lovforslaget, så man ikke kriminaliserer de danske virksomheder, som i det daglige arbejder under sådanne betingelser.
I øvrigt vil jeg gerne benytte lejligheden til at høre ministeren om, hvor mange lande der rent faktisk har ratificeret konventionerne, og hvor mange der forventes at gøre det i den nærmeste fremtid.
Det er jo interessant at vide, hvor langt de øvrige lande er kommet i den her proces, inden vi vedtager en række bestemmelser, der pålægger danske virksomheder restriktioner i deres virke i udlandet.
I høringssvarene er der kommet forslag om at oprette et beredskab, hvor danske virksomheder kan hente hjælp, hvis de bliver mødt med krav om bestikkelse i forbindelse med opgaver i udlandet.
Det forslag vil vi gerne støtte fra konservativ side, og vi vil meget gerne høre ministerens kommentar til det.
Endvidere vil vi fra konservativ side henstille til regeringen målrettet at arbejde for en stramning af reglerne
i OECD-konventionen.
Det er stærkt uhensigtsmæssigt, at der er forskellige regler for virksomheder fra lande, som alene tiltræder OECD-konventionen, og virksomheder fra lande, der tillige tiltræder Europarådskonventionen.
Det vil sige, at i princippet kan Det Konservative Folkeparti godt give sin tilslutning til hovedideerne, til intentionen bag lovforslaget, men vi vil gerne have en mere detaljeret og grundig diskussion af de nærmere retningslinjer, da det, ligesom da vi diskuterede det sidst, er et ret kompliceret forslag; men ideen, formålet, kan vi godt støtte.
Karsten Nonbo (V), 1999-10-27:
Da Venstres ordfører på lovforslaget, fru Eva Kjær Hansen, ikke kan være til stede, skal jeg tilkendegive Venstres mening.
Der står i indledningen til dette lovforslag, at formålet med lovforslaget, bortset fra det om momssvig, i det væsentligste er at foretage de ændringer, som er nødvendige for, at Danmark skal ratificere de nævnte konventioner.
Vi støtter selvfølgelig, at Danmark får ratificeret de forskellige konventioner, men hvorfor kommer det med momssvig
netop nu, hvis der som led i opfølgningen af det udvalgsarbejde, der er sat i værk, alligevel vil komme yderligere forslag til straffeloven, som også vil kunne berøre de bestemmelser og forhold, som er omtalt her?
Hvorfor så ikke afvente udvalgets færdige arbejde?
Umiddelbart kan der være god grund til at skabe parallelitet mellem strafferammerne for grov skattesvig og momssvig, og det stiller vi os positive over for, men reglerne om forældelse giver til gengæld nogle problemer, for selv om der med en forældelsesfrist på 10 år i momssager vil ske en harmonisering i forhold til skattelovgivningen, er der et problem i forhold til bogføringslovens opbevaringspligt på 5 år.
Det svar, der er afgivet fra Skatteministeriets side under behandlingen i forsommeren, er i hvert fald ikke tilstrækkeligt til at fjerne den usikkerhed om, hvad en ændring af forældelsesfristen vil betyde i praksis.
I Venstre hilser vi det velkommen, at ministeren endelig har taget initiativ til at få ratificeret de nævnte konventioner.
Især har det været under al kritik, at Danmark ikke for længst har ratificeret svigkonventionen.
Hvis konventionerne blev ratificeret i takt med, at de blev vedtaget, ville vi også undgå så stort et lovkompleks som dette.
Ligeledes finder vi det vigtigt, at Danmark stiller sig i spidsen for at stoppe korruption og bestikkelse.
Vi håber, at de ændringer, der er sket i § 122, har løst de problemer, der har været på området. Under udvalgsarbejdet vil vi se nærmere på implementeringen af de forskellige konventioner.
Vi er som nævnt positive over for konventionerne, men erfaringerne fra loven om personoplysninger skræmmer.
Per Kaalund (S), 1999-10-27:
Formålet med lovforslaget, der jo i stor udstrækning er en genfremsættelse fra foråret, er for det første at udmønte visse af de punkter, der indgår i regeringens handlingsplan mod økonomisk kriminalitet, og for det andet at foretage en række ændringer i straffeloven, der er nødvendige for, at Danmark kan ratificere en række konventioner.
Den socialdemokratiske folketingsgruppe støtter denne del af forslaget.
De øvrige ændringer går primært på bestikkelse; det vil sige, at både aktiv bestikkelse og passiv bestikkelse af udenlandske tjenestemænd og tjenestemænd ved internationale organisationer, altså EU, NATO, FN m.v., gøres strafbar.
Ligeledes vil det være regler, der gælder for danske tjenestemænd.
Yderligere er der tale om EU-svig.
I en række love indgår strafbarhed for svindel med EU-midler, og der gøres meget i disse tider for nu at forhindre svig med EU-midler.
For aktiv og passiv bestikkelse i den private sektor, det, der også benævnes returkommission, forhøjes strafferammen fra 6 måneder til 1½ års fængsel, og strafområdet udvides i øvrigt.
Endelig er der også spørgsmålet om hæleriansvar; det vil fortrinsvis sige hvidvaskning af midler.
Dér ændres det også således, at både aktiv og passiv bestikkelse i den offentlige sektor eller i relation til EU-svig gøres strafbar.
Disse lovændringer er nødvendige for, at en række konventioner kan anvendes, og der er konventioner på en række områder i både EU, OECD og Europarådet.
Disse konventioner har tidligere været nævnt.
Socialdemokratiet anbefaler, at regeringen ratificerer disse konventioner.
Det indebærer også, at Danmark bliver medlem af den såkaldte GRECO-organisation, som er en sammenslutning af stater mod korruption.
Socialdemokratiet støtter lovforslaget i dets helhed.
Elisabeth Arnold (RV), 1999-10-27:
Jeg synes, det ville være interessant at høre hr. Peter Skaarup uddybe sine bemærkninger om, at muligheden for, at EU skulle kunne kontrollere svig, skulle forbedres, at EU skulle være bedre til at kontrollere disse midlers anvendelse.
Det vil jeg gerne høre uddybet lidt.
Peter Skaarup (DF), 1999-10-27:
Jo, det vil jeg meget gerne svare hr. Per Kaalund på.
Jeg er opmærksom på, at det også dækker andre områder. Men i debatten og i den diskussion, der har været, har det været
utrolig meget debatteret, hvad der foregår inden for EU af svig og svindel, og derfor tog jeg især udgangspunkt i det i min ordførertale heroppefra.
Men jeg er fuldstændig opmærksom på, at det altså også dækker andre geografiske områder, og det er jo så også bare godt, at det kommer til at gælde for andre geografiske områder.
Anne Baastrup (SF), 1999-10-27:
Jeg skal i store træk henvise til den tale, som jeg holdt på SF's vegne, da vi førstebehandlede lovforslaget i foråret.
Vi havde dengang en rimelig grundig behandling af forslaget, og jeg udtrykte på SF's vegne tilfredshed med det delvise mål, vi har opnået, nemlig at få strammet betingelserne for isolation.
Den variation, man har fundet, er stadig væk ikke tilfredsstillende men det er da i det mindste bedre end det oplæg, der kom fra Strafferetsplejeudvalget. I løbet af sommeren har jeg fået stillet nogle spørgsmål via Retsudvalget til justitsministeren i et forsøg på at få præciseret, om vi ikke kan få nogle minimumskrav ind, der måtte være til personalekontakt, besøg, eneundervisning, arbejde og samtaler m.v. med sundhedspersonale og præster, og det er ikke mit indtryk, at svarene er tilfredsstillende.
I den forbindelse vil jeg godt pege på et høringssvar
fra Foreningen af Fængselsinspektører Og Vicefængselsinspektører, der finder, at der i retsplejeloven bør indføres en pligt for Kriminalforsorgen til at være opmærksom på isolerede varetægtsarrestanter, der er ved at udvikle psykiske problemer, og i givet fald rette henvendelse til retten
Det ville være en naturlig ting, at man i lovforslaget fulgte en sådan anbefaling op.
Samtidig er det SF's ønske, at man i højere grad begynder at udvikle spørgsmålet om delvis isolation.
Vi har fået en henvendelse fra Retspolitisk Forening, der peger på, at de muligheder stort set er uudnyttede.
Det er SF's ønske, at delvis isolation skal udvikles til at blive et brugbart redskab, som domstolene skal »tvinges til« at inddrage. Jeg ser derfor frem til den høring, som vi forhåbentlig får etableret i Retsudvalget, hvor jeg håber på at vi kan få hele det problemkompleks afdækket, således at man ikke som dommer har valget mellem isolation og ingenting.
Det må være muligt, at vi på en eller anden måde kan nå frem til enighed om, at Danmark ikke fremover skal stå udråbt i forskellige rapporter som et land, der anvender tortur.
I øvrigt finder jeg, at langt de fleste af de andre forslag, som ligger i lovforslaget om varetægtsfængsling, vidnebeskyttelse osv., er elementer, som SF klart støtter. Vi går positivt ind i udvalgsarbejdet og har som sagt nogle ting, vi meget gerne vil have gennemført.
Jann Sjursen (KRF), 1999-10-27:
Da der jo er tale om en genfremsættelse fra sidste folketingssamling, skal jeg begrænse mig her i dag til at give udtryk for, at vi grundlæggende er positive over for det lovforslag, som regeringen her har fremsat.
Vi synes fra Kristeligt Folkepartis side, at i den afvejning, som regeringen har foretaget i lovforslaget, mellem på den ene side hensynet til de politimæssige efterforskningsmuligheder og på den anden side det, at denne form for fængsling er en meget stor psykisk belastning for de indsatte, har man, når det gælder de tidsmæssige begrænsninger, fundet et fornuftigt leje.
Når det gælder selve 3-måneders-grænsen, kan det selvfølgelig diskuteres, om der skal være en fast overgrænse på de 3 måneder, eller om der skal være den dispensationsadgang, som regeringen lægger op til. Vi hæfter os ved, at regeringen lægger op til, at der kun vil kunne gives dispensation i meget begrænset omfang, at der skal noget helt særligt til, og jeg tror sådan set, at det alt i alt er et meget fornuftigt skridt at tage.
Så vil jeg godt sige om den rabatordning eller kompensationsordning, som regeringen også lægger op til i forbindelse med den strafnedsættelse, der skal ske, hvis man har været varetægtsfængslet i isolation, at den er vi kritisk over for.
Jeg synes ikke, at der er nogen grund til at indføre en ny ordning, hvad det angår.
Vi glæder os over, at der bliver bedre mulighed for at beskytte vidner, og jeg vil også nævne her i dag, som jeg gjorde ved førstebehandlingen sidste år, at vi i virkeligheden meget gerne så, at man gik et skridt videre og også inddrog muligheden for at benytte anonyme vidner i retten.
Med disse ord vil jeg tilsige en positiv udvalgsbehandling fra Kristeligt Folkepartis side, idet vi så absolut kan støtte de grundsynspunkter, der kommer til udtryk i lovforslaget.
Henrik Svane (RV), 1999-10-27:
Da vores ordfører ikke kan være til stede i salen, skal jeg fremføre følgende: Det Radikale Venstre ønsker færre, kortere og mindre belastende isolationsfængslinger.
Heldigvis har den internationale kritik, som har været rejst mod Danmark, allerede haft en effekt.
Statistikken viser, at der faktisk bliver fængslet færre i isolation, også i kortere tid, siden kritikken kom offentligt frem.
Det bevæger sig stille og roligt den rigtige vej.
at vi fra lovgivningsmagtens side giver signal om, at der skal noget mere turbo på den bevægelse, der er i gang, og vi vil altså gerne have færre, kortere og mindre belastende isolationsfængslinger. I Det Radikale Venstre ville vi have foretrukket en model, hvor vi havde den absolutte overgrænse for varigheden af isolationsfængsling, som mindretallet i Strafferetsplejeudvalgets rapport beskrev.
Det var det imidlertid ikke muligt at komme igennem med, og vi har derfor accepteret den foreliggende opstramning, således at vi får en generel overgrænse på 3 måneder for varetægtsfængsling i isolation med mulighed for forlængelse i ganske særlige tilfælde.
Det er vigtigt for os at slå fast, at disse ganske særlige tilfælde, hvor man kan udvide isolationsvarigheden til mere end 3 måneder skal håndhæves strengt, så det kun er i tilfælde, hvor man ikke kan beskylde hjemlige myndigheder for at trække sagen i langdrag eller at bruge isolationsfængsling som et pressionsmiddel over for den tiltalte.
Det skal være for at klare opklaringen og ikke for at udøve psykisk eller fysisk pres over for den indsatte.
Som lovforslaget ser ud nu, synes vi, det er acceptabelt.
Det er et skridt i den rigtige retning, og det vil formodentligt medføre, at den udvikling, vi allerede kan se, nu kommer til at gå hurtigere og får en bedre effekt end ellers.
De øvrige forhold, der er foreslået i forslaget, støtter Det Radikale Venstre uden betænkeligheder.
Peter Skaarup (DF), 1999-10-27:
Vi havde en del betænkeligheder ved forslaget, men grundlæggende var vi egentlig positive over for hovedtendensen, nemlig at man gør anvendelsen af isolation mere begrænset.
Ét af de bedste eksempler, som har været fremme i debatten, er jo svømmeren Peter Rohde, der sad inde i en lang periode, og sad i isolation, og som bagefter har haft psykiske mén på grund af den periode, han sad i isolation.
Vi synes, det er helt berettiget, at man begrænser mulighederne for isolation, også i forhold til det, der har været fremme fra Strafferetsplejeudvalget tidligere.
Så vi synes, det er et rigtigt initiativ, og vi er stadig væk lige positive over for den del af det.
Der er så nogle ting omkring nedsættelse af straf for folk, der har været indsat i isolation, som vi er skeptiske over for.
Der er også nævnt nogle ting i forslaget, som jeg også sagde under behandlingen i sidste samling, hvor man nævner muligheden for at gøre det muligt for ikkedanske statsborgere at blive nævninge og domsmænd.
Det er godt nok ikke i det her forslag, det ligger, men man gør klar til den mulighed.
Det er vi imod.
Vi er også skeptisk indstillet over for, at det her forslag er så omfattende, som det er.
Vi synes godt, man kunne have delt det lidt op, så det med isolationen, som vi betragter som meget vigtigt, ligesom blev holdt ude fra en del af de andre ting, der er med i forslaget.
Men det har man måske ikke rigtig lyttet til, og det vil heller ikke være det, der i sidste ende afgør, om vi vil sige nej til forslaget. Vi tror på, at vi vil sige ja til forslaget i sidste ende, for vi synes, det er et rigtigt signal, der gives.
Vi har også bemærket, at der som en ny ting i forslaget gives mulighed for, at man i højere grad kan få sager behandlet hurtigere ved domstolene ved, at behandlingen af retssagerne flyttes uden for retskredsen, og det synes vi er fuldstændig rigtigt, og det var måske noget, der skulle være gjort for lang tid siden, i retning af det, som justitsministeren foreslår her.
Så grundlæggende er vi positivt indstillet over for lovforslaget, og jeg vil tro, at vi ender med at sige ja til det.
Men vi vil i forbindelse med udvalgsbehandlingen have belyst en række af de ting, som jeg har været inde på her, og så tror jeg på, at vi i sidste ende kan få et rigtig, rigtig godt og fornuftigt forslag ud af det.
Dorte Bennedsen (S), 1999-10-27:
Dette forslag er jo en stort set uændret genfremsættelse fra sidste samling.
Der er kommet et enkelt punkt mere, om, at der er åbnet for muligheden for at behandle retssager uden for retskredsen, f.eks. af lokalemæssige årsager.
Det er det eneste nye, der er i forslaget. Derfor vil jeg i det store og hele henvise til den tale, jeg holdt ved førstebehandlingen i sidste samling, og kun lige understrege, at vi er godt tilfredse med forslaget.
Det hviler jo på den betænkning, som Straffelovrådet kom med for et års tid siden, men vi er godt tilfredse med, at ministeren på et par punkter er gået videre end det, Straffelovrådet foreslog.
Det er specielt ét punkt, jeg tænker på i den forbindelse, nemlig når det drejer sig om isolationsfængsling af unge.
Unge under 18 år kan højst isoleres for 2 uger ad gangen og maksimalt i 8 uger i alt, uanset hvad det er for en slags kriminalitet, de har begået.
Det er vi meget tilfredse med, for vi ved jo alle, at isolationsfængsling er eller i hvert fald kan være en voldsom belastning for de pågældende.
Vi er enige i, at man ikke kan undgå at have regler for brug af isolation, men vi skal også gøre opmærksom på, at man hele tiden skal huske på, at isolation anvender man for at opklare sager, ikke for at straffe folk, og derfor skal den være så kort som overhovedet muligt.
Og vi er i den forbindelse også tilfredse med det regelsæt, der er lavet for behandlingen af de isolationsfængslede, således at man i videst muligt omfang kan undgå de negative skader, der kan komme af en isolationsfængsling. Men som sagt vil jeg henvise til, hvad jeg sagde i foråret.
Vi er godt tilfredse med lovforslaget og med den udformning, det har her, og vi vil tilsige det en både velvillig og hurtig behandling.
Frank Dahlgaard (UP), 1999-10-27:
Jeg forstår ikke rigtig justitsministerens udlægning af det, jeg har sagt.
Men når ministeren siger, at der er klare regler med hensyn til sprogkrav for tildelingen af statsborgerskab, så vil jeg sige: Nej, der er ej.
Der står i grundloven, at det er Folketinget, der bestemmer, hvem der skal have dansk statsborgerskab, og så er der nogle partier, der har fundet sammen om at stille nogle kriterier op.
Og den aftale, der er lavet mellem seks partier, som jeg ikke finder helt ansvarlige, er ikke en aftale, jeg er med i.
Der er også partier - også det parti, jeg tilhørte tidligere, og som jeg synes på det her punkt opfører sig særdeles fornuftigt og ansvarligt - som står udenfor og som ikke accepterer de regler.
Reglerne står i grundloven.
Vi har forskellige holdninger til dem.
Der er ikke noget galt i, at mennesker, der er fyldt 65 år, og som ikke kan noget dansk, ikke får dansk statsborgerskab.
Det finder de selv helt naturligt.
Man ville ikke i deres hjemlande tilsvarende give statsborgerskab til danskere, der ikke kunne deres sprog.
Frank Jensen (S), 1999-10-27:
Siden hr. Frank Dahlgaard stillede mig et spørgsmål, er der sket meget.
Hr. Frank Dahlgaard har fundet frem til, at det måske ikke var så gennemtænkt et spørgsmål.
Og så kan jeg forstå, at hr. Frank Dahlgaard mener, at han nu kan lempe lidt på sprogkravene her fra Folketingets talerstol.
Det kan hr. Frank Dahlgaard ikke.
Det er ikke nok, at man sådan nogenlunde kan det der med dansk.
Der er nogle klare regler, der skal overholdes.
Når den pågældende ansøger om dansk statsborgerskab sidder på politistationen, er der faktisk nogle mennesker her, der skal vurdere, om han eller hun ubesværet kan gennemføre en almindelig samtale på dansk uden anvendelse af fremmede sprog, men alene med den accent, som naturligt følger af, at man har haft en del af sin opvækst uden for Danmarks grænser.
Der kan ikke slækkes på noget her, og siger betjenten, at det ikke er godt nok, så kan man forsøge at anke til Indfødsretskontoret i Justitsministeriet, og så kan man rejse over til København og gennemføre samtalen med en medarbejder i Justitsministeriet, og hvis man også dér siger: Det her er ikke godt nok, ja, så er der afslag. Sådan er der nogle mennesker, der har oplevet det, og når de så har været her i 15 år og er blevet 65 år, fordi der på grund af en forfejlet integrationspolitik ikke blev gjort noget for dem, da de kom her som gæstearbejdere i 1970'erne, men de kunne få lov at tage noget af det arbejde, der ikke var danskere nok til, så siger vi nu: Du kan godt få lov at blive her, men du kan aldrig nogen sinde få vores statsborgerskab.
Er det en værdig behandling af en ældre medborger, som skal blive her, og som skal herfra den dag, hvor det er endelig slut?
Jeg synes det ikke, og jeg er glad for, at der igen er seks partier med ansvarlighed, der siger til den pågældende medborger: Selvfølgelig skal du kunne få din sidste vilje ved også at få vores statsborgerskab.
Peter Skaarup (DF), 1999-10-27:
Det synes jeg egentlig godt at EU-systemet kan.
Og Revisionsretten udgiver hvert eneste år en diger rapport, der fortæller om EU-svindel, uanset om vi kan lide det eller ej.
Indstillingen er jo klar fra Revisionsretten: Den håndtering af midler, som bl.a. foretages i Danmark, skal blive bedre. Vi må erkende, at der også i Danmark svindles med de her midler.
Søren Søndergaard (EL), 1999-10-27:
Nu synes jeg, hverken grønlændere eller færinger er noget problem, heller ikke fordi de taler grønlandsk eller færøsk, men derudover vil jeg glæde mig over hr. Frank Dahlgaards ærlige svar: Der er altså ingen forskel ud over signalværdien.
Jeg må sige, at jeg er fuldstændig enig med justitsministeren, når justitsministeren siger, at den signalværdi, det er værd at sende, sender man ved at lave et godt integrationsprogram med nogle gode integrationstilbud og nogle opfordringer til sprogundervisning.
Det er den gode signalværdi, der betyder, at det her problem forsvinder hen ad vejen.
Den stil derimod, der var i 1970'erne og 1980'erne, hvor jeg bl.a. var på B&W's skibsværft, hvor man nærmest så det som en fordel, at udlændingene ikke kunne tale dansk, var en dårlig signalværdi. Så vi er ikke uenige i, at der skal sendes signaler.
De signaler bliver sendt ved hjælp af en god integrationslov.
Så vil det her problem forsvinde over en periode.
Frank Dahlgaard (UP), 1999-10-27:
Jo, der er en forskel.
Den er ikke stor, men den er der.
Har man dansk statsborgerskab og dansk pas, så kan man stemme til Folketinget.
Det er vel rimeligt, at folk, der har stemmeret og kan stemme til Folketinget, forstår det danske sprog og kan følge med i den offentlige debat og aner, hvad de stemmer om.
Den anden rettighed, man har med et dansk pas, er, at man har det danske ambassadesystem til at hjælpe sig, hvis man kommer i vanskeligheder i udlandet.
Det er en god ting, men det synes jeg bør være en belønning for, at man har lært det danske sprog og kan forstå det bare sådan nogenlunde.
Der er altså en holdningsforskel, og det må vi så bare konstatere.