Anne Grete Holmsgaard (SF), 2005-04-12:
Forslaget gennemfører EU's såkaldte linkingdirektiv, eller som det bliver kaldt i lovforslaget her: ændringsdirektivet, der giver EU-landene ret til at købe sig fri af nogle af deres forpligtelser ved at indgå i CDM-projekter og joint implementation-projekter uden for EU.
I SF har vi støttet EU's kvotedirektiv.
Vi syntes, det var en o.k. ordning at lave, og vi er sikre på, at hvis man havde holdt det hele inden for EU, så havde man også fået et virkeligt løft til teknologifornyelsen og renere energiinvesteringer, end man ellers ville have fået.
Med hensyn til linkingdirektivet har vi været meget kritiske over for det.
Vi har ikke mindst været kritiske over for Danmarks linje, som jo undervejs i forhandlingerne i EU har været, at der ikke skulle være noget loft ud over det loft, der indirekte fremgår ved, at selve Kyotoaftalen siger, at det skal være et supplement til de hjemlige tiltag.
Vi er selvfølgelig ikke imod teknologioverførsler.
Det er jo klart, det kan man ikke være imod.
Vi er bestemt heller ikke imod det, fordi vi ved, at det kræver en meget stor teknologioverførsel og teknologiudvikling, hvis vi virkelig skal undgå faretruende global opvarmning.
Der er vi selvfølgelig glade for, at EU's statsog regeringschefer i sidste måned endelig tilsluttede sig målsætningen om, at man ikke må komme over 2 graders opvarmning på globalt plan i forhold til det førindustrielle niveau.
Det synes vi er en meget vigtig platform, som hermed jo også er forpligtende for den danske regering, og det er det, strategien skal målrettes imod.
Problemet er imidlertid, at man godt kan komme lidt i tvivl om, hvad det egentlig er, regeringen selv synes er vigtigst.
Er det vigtigst, at det bliver billigst muligt?
Eller er det vigtigst, at man overholder den målsætning, som man nu også har forpligtet sig til på europæisk plan, nemlig om at holde sig under de 2 graders globale opvarmning?
Og hvordan vurderer man overhovedet, hvad der er billigst muligt?
Er det udelukkende et spørgsmål om den rene og skære kvotepris i forbindelse med CDM-projekter og joint implementation?
Eller vurderer man også de andre positive effekter ved at tage sine reduktioner i Danmark selv, nemlig beskæftigelse og også de andre typer af gevinster, man får, f.eks. på sundheden, ved færre udslip?
Det synes jeg er et spørgsmål, som vi trænger til at få et svar på.
For os vil det være ret afgørende, at der er to ting, nej, faktisk tre ting, der bliver belyst her.
Det ene er, hvor regeringen har tænkt sig at lægge det loft, som jo skal lægges senest i 2008.
Det synes jeg ville være rart at få en melding om fra transport- og energiministeren i dag.
Hvad forstår man ved supplerende, altså hvor vil man lægge loftet?
Der findes jo det, der hedder golden standard, som faktisk er et glimrende værktøj til at vurdere og sortere i, hvilke CDM- og joint implementation-projekter man indgår i, og hvilke man sorterer fra.
Så mit spørgsmål er: Er ministeren, er regeringen indstillet på at anvende og holde sig til golden standard og arbejde for, at det også bliver en standard på internationalt plan, sådan at vi overholder den, men sådan at vi også prøver at påvirke de internationale forhandlinger og gøre de her retningslinjer, golden standard-retningslinjerne, til det, der er guidelines, når man indgår i CDM- og i joint implementation-projekter?
Og så et tredje spørgsmål: Jeg tror, regeringen er på vej væk fra overhovedet at arbejde med køb af varmluftkvoter, men jeg synes, de ville være rart at få en bekræftelse fra talerstolen på, at det har man droppet nu og fremover, at man har sagt farvel til ideen om at købe kvoter, hvor der ikke er noget indhold i det, og hvor der jo reelt bare er tale om, at man overfører penge fra Danmark til et andet land uden nogen som helst form for positiv effekt for klimaet.