Pia Kjærsgaard (DF), 2005-10-06:
Jeg skal bare kvittere og sige, at det glæder mig utrolig meget, at vi har nogle folk som hr. Jesper Langballe og hr. Søren Krarup, som i den grad har indsigt i ting, som andre ikke har, deriblandt mig selv og tilsyneladende også hr. Villy Søvndal, og en gang imellem kan sætte tingene på plads.
Tak for det.
Jeg må rette hr. Hüseyin Arac.
Det er ikke en, der har fået orlov i dag, der har sagt de ting.
Det synes jeg også fremgår meget, meget klart.
Den person, der har fået orlov, fru Louise Frevert, har desværre haft så travlt, at hun ikke har haft tid til at se sin egen hjemmeside, og når man har så travlt, så tror jeg virkelig, man har behov for orlov.
Jeg må tage afstand fra, at det er fru Louise Frevert, og jeg må i det hele taget tage afstand fra, at de udtalelser overhovedet er kommet frem.
Jeg synes, de var meget, meget triste og vulgære.
Men når det er sagt, så må jeg sige, fordi hr. Hüseyin Arac også spurgte om de tre, der i dag er medlemmer af det danske Folketing, at jeg synes, det er meget, meget pinligt og ærgerligt, jeg har også sagt det til hr. Villy Søvndal før, at et af de medlemmer, hr. Kamal Qureshi, i den grad den ene gang efter den anden deler danskere op i at være brune eller være hvide.
Jamen jeg synes faktisk, det er racisme, når man deler folk op efter hudfarve.
Det kunne jeg aldrig nogen sinde drømme om at gøre.
Det er ikke det, jeg ser på.
Jeg ser på, om det er ordentlige mennesker, nogle, som har tilpasset sig det danske samfund, nogle, som er danskere, nogle, som er et positivt tilskud.
Jeg skal ikke foretrække nogen af de tre frem for andre, det kunne jeg såmænd godt finde på, men jeg lader være, men jeg må bare sige, at hr. Kamal Qureshi i den grad er med til at støde debatten ved at dele danskere op i brune og hvide.
Til det første vil jeg sige, at det er rigtigt, at det var arbejdsmarkedet, der efterspurgte arbejdskraft i 1960'erne og op i 1970'erne, og det var Dansk Industri, Dansk Arbejdsgiverforening og en statsminister, der hed Anker Jørgensen.
Det husker vi alle sammen.
De eneste, man glemte at spørge, var egentlig, om den danske befolkning syntes, at det skulle fortsætte, efterhånden som konjunkturerne ikke var så gunstige, som de var på det tidspunkt, hvor der kom arbejdskraft til landet.
Mange blev hængende, mange blev boende, mange går det rigtig godt, og heldigvis for det, det synes jeg vi skal være glade for, andre går det mindre godt for.
Ja, det kan jo være svært at se på folk, om de er muslimer, og jeg vil sige heldigvis for det.
Altså, det er jo ikke alle, man kan se på, hvilken religion eller hvilken overbevisning de har.
Sådan skal det vel også være.
Hvis hr. Hüseyin Arac hentyder til hudfarve, hårfarve, øjenfarve, så må jeg klart melde fra.
Det er overhovedet ikke det, det drejer sig om.
Det må jeg jo desværre understrege den ene gang efter den anden, fordi der er nogle, der gerne vil skyde Dansk Folkeparti de motiver i skoene, men jeg skal sige, de er lodret forkerte.
Det er ikke det, det drejer sig om.
Udlændinge, der kommer til Danmark som et positivt tilskud til det danske samfund, skal være evig velkomne.
Når fru Kjærsgaard snakker om muslimer, så nævner hun altid Abu Laban.
Jeg har ikke noget fællesskab med ham, men der er tre folkevalgte her i Folketinget.
Det vil altså sige, at man tager det værste eksempel eller den med de mest yderligtgående holdninger og udtalelser.
Når vi gentager, hvad Dansk Folkepartis folketingsmedlemmer har sagt, så vil man ikke snakke om det, fordi det er sagt for mange år siden, og jeg ved ikke hvad.
Når fru Kjærsgaard bombarderer hele gruppen under et, uanset om det er jøder, kristne, bare de kommer fra et andet land, som negative, som tyveknægte, som kræftsvulster – det er ikke fru Kjærsgaard, der har gjort det, men en, der har fået orlov i dag – er Dansk Folkeparti så ikke med til at skubbe til de her folk, isolere de her folk og skabe nogle flere Abu Laban'er, som fru Kjærsgaard ikke er enig med, som hun synes har nogle forkerte tanker?
Jamen der er svaret da klart ja.
Selvfølgelig vil vi da være med til at mindske den risiko, for det er da ulykkeligt, når folk kommer ud i langtidsledighed.
Det er da klart med en gruppe, som er nået en alder, hvor man gerne skulle forblive på arbejdsmarkedet.
Selvfølgelig vil vi da med alt, hvad der står i vores magt sammen med regeringen være med til at sørge for, at så mange som muligt kommer i arbejde, også dem, der har en alder, hvor det måske ikke er så nemt længere, og vi har været med i forlig og aftaler om arbejde til alle osv.
Jeg må så igen henvise til, at jeg stadig væk synes, at en af dagens glade nyheder var, at der faktisk er så mange job i Danmark, der i dag venter på, at der er nogle, der kan besætte dem.
Kan vi dog ikke bare være glade for det?
Det er jo herligt, at der er kommet så meget gang i opsvinget, at arbejdspladserne begynder at være i bekneb for arbejdskraft.
Det er jo mange år siden, at vi har været ude i sådan en situation i Danmark.