runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anne Baastrup (SF), 2004-01-29:
Skal jeg som det ene forstå hr. Per Dalgaard sådan, at hr. Per Dalgaard afviser hele grundlaget for lovforslaget?
Det næste: Vil hr. Per Dalgaard i udvalget være med til at snakke om, hvorvidt vi skal udvide den måde, hvorpå man kan opnå guleroden, altså udvide noget for noget, f.eks. ved, at man møder på arbejde om morgenen, og man udfører sin dont, og man går træt i seng, og man i øvrigt opfører sig ordentligt, og så tager man lige og lærer at læse og skrive og regne om aftenen?
Ville hr. Per Dalgaard være med til at tage sådan en snak?
Per Dalgaard (DF), 2004-01-29:
Jeg prøver med den bemærkning at sætte lovforslaget lidt i perspektiv i forhold til de indsatte, der sidder i fængslerne i øjeblikket.
Jeg finder det ganske udmærket, at man forsøger at rehabilitere indsatte, hvis de vil gøre en indsats, hvis de virkelig giver udtryk for en form for anger eller en form for erkendelse af, at det, de har gjort, er noget skidt, og så skal de have en chance igen, kan man sige.
Men når vi nu ser, at det store klientel, som også høringssvarene rent faktisk siger, ikke vil blive omfattet af det, der står i det nugældende lovforslag, ud fra retshåndhævelseshensyn osv., jamen så kan man jo næsten spørge, hvorfor vi skal have det her lovforslag.
Hensigten, at der bliver frigivet en del pladser i fængslerne, fordi der er nogle, der kan komme ind i den her ordning, ligger måske lidt langt ude.
Jeg tror ikke, der bliver frigivet ret mange pladser på den her konto.
Anne Baastrup (SF), 2004-01-29:
Jeg forstod ikke helt hr. Per Dalgaards problematisering af udtalelsen fra Kragskovhede, for vicefængselsinspektøren dér pegede jo netop på, at lovforslaget, som jo handler om at deltage i behandlingsprogrammer, at tage en uddannelse, ikke tilgodeser den her gruppe, som har brug for at lære at arbejde, har brug for at skulle stå op om morgenen, skal have
en gulerod.
Nu ved jeg jo, at hr. Per Dalgaard meget gerne vil skælde ud på folk, der har sort hår og etnisk er i mindretal, yes, men jeg forstår bare ikke argumentationen for, at de pludselig skulle skældes ud nu, når budskabet netop er, at man fra Kragskovhede vil have udvidet lovforslaget til også at omfatte den her, så én gang til, tak!
Morten Bødskov (S), 2004-01-29:
Nu er det sidste jo ikke et spørgsmål, der vedrører det her lovforslag.
Det, vi bare i al stilfærdighed forsøger at undgå med de bemærkninger, vi har til lovforslaget, er, at lovforslaget i sig selv ikke bidrager til mere negativ stemning end godt er, internt i kriminalforsorgen.
Lytter man lidt til, hvordan forholdene er i kriminalforsorgen i dag, så er det jo ikke, fordi de sådan er præget af lutter fryd og gammen.
Tværtimod er der et ekstremt pres på kriminalforsorgen.
Og man kan godt forestille sig, som jeg sagde i mit ordførerindlæg, at når det her lovforslag ikke medfølges af et generelt mere ambitiøst løft til behandlingsindsatsen, så vil det betyde en skævvridning af hele behandlingsindsatsen.
Det vil betyde, at der vil være en meget stor konkurrence om de her tilsyneladende meget få pladser.
Mange er uenige om, hvor mange pladser der vil komme i spil her, men alligevel vil der være en konkurrence på de enkelte institutioner om de her pladser.
Det mener vi man bør undgå, fordi det potentielt kan føre til en ret dårlig stemning på de enkelte institutioner, en stemning, som vi ikke mener det er værdigt at kriminalforsorgen skal træffe beslutning på baggrund af.
Vi kan ikke se, at der er noget i vejen for, at man lægger en domstolsprøvelse ind i det her system.
Morten Østergaard (RV), 2004-01-29:
I Det Radikale Venstre er vi stærkt optaget af at forebygge kriminalitet og recidiv.
Vi tror som bekendt ikke, at længere straffe er det mest effektfulde værktøj hertil, og vi vil gerne i dag kvittere for, at regeringen på det punkt nu er kommet til samme erkendelse. Endvidere ser vi med største bekymring på det enorme pres på landets fængsler.
I det fremsatte lovforslag og bemærkningerne hertil er der stor fokus på befolkningens retsfølelse.
Vi nærer dog en række bekymringer ved det fremsatte forslag, som udvalgsarbejdet nødvendigvis må bringe afklaring af, for at vi i den sidste ende kan tilslutte os.
Den tidlige prøveløsladelse er ikke en ret, men vil bero på et skøn fra kriminalforsorgens side.
Det kan frygtes, at der vil opstå tvivl om retssikkerheden, hvis praksis bliver ugennemskuelig.
I den forbindelse er det også væsentligt at belyse konsekvenser af en delegering af beslutningskompetencen til institutionslederne, som forslaget lægger op til, efter en indkøringsfase.
Kan institutionerne forventes at varetage hensynet til befolkningens retsfølelse?
Er der grund til at frygte, at kompetence placeret decentralt vil medføre øget spænding mellem indsatte og ansatte, når disse reelt gives nøglen til gennem skøn at bedømme en indsats indsats for at bryde sin kriminelle løbebane?
Tidlig prøveløsladelse vil kunne gives til personer, der har gode forhold privat, og hvis forbrydelsen ikke er en del af et kriminelt mønster, hedder det i lovforslaget.
Princippet om lighed for loven må ikke kunne anfægtes, og det er der risiko for med den bestemmelse, og spørgsmålet om en hurtig domstolsprøvelse kunne overvejes i denne sammenhæng.
En stor gruppe indsatte i danske fængsler har netop begået de forbrydelser, der skal udvises særlig forsigtighed med ved tidlig prøveløsladelse.
Spørgsmålet er, om de ønskede præventive effekter overhovedet opnås, når man tager i betragtning, at de, der får glæde af at gøre en ekstra indsats med hensyn til uddannelse og lignende, begrænser sig til kriminelle i den lettere afdeling.
Med andre ord: Hvis man er dømt for noget rigtig alvorligt, er det lige meget, om man følger et uddannelsesforløb, går på afvænning eller lignende, for man bliver som udgangspunkt ikke prøveløsladt alligevel.
Motivationen til at gøre en indsats forsvinder, og det var faktisk det modsatte, der var hensigten.
Det er ikke hver dag, at Det Radikale Venstre ser en tolkning af regeringens noget for noget-mantra, som virker appellerende eller samfundsmæssigt frugtbart, men lige præcis i denne her sammenhæng, hvor der skabes en incitamentsstruktur målrettet til resocialisering af dømte kriminelle, er vores interesse vakt, og vi noterer os, at der i høringssvarene er en række af kriminalforsorgens frontmedarbejdere, der forventer en positiv effekt ved et sådant koncept.
Vi er derfor klar til at gå til udvalgsarbejdet med opsmøgede ærmer, idet vi finder, at der er behov for at få belyst de her problemstillinger og skabe den afgørende klarhed på de områder, hvor teksten, som den ser ud nu, kan give anledning til tvivl.
Lene Espersen (KF), 2004-01-29:
For så vidt angår det sidste, som jo først og fremmest ikke er noget, som har med mit ressortministerium at gøre,
vil jeg sige, at jeg synes, det er noget, vi skal se på.
Det er klart, at det så måske ikke så meget er mig, som det er andre, der må prøve at se på, hvordan problemet bliver løst. Men vi er opmærksomme på, at der har været nogle uheldige afgørelser, som der skal skabes en klarhed over hvordan vi kommer videre fra.
Det er, hvad jeg kan sige i dag.
Men det er ikke mig, der har den fulde kompetence på det område, så der synes jeg, at man må spørge ind til det under udvalgsbehandlingen, og så må vi få svar fra de ansvarlige ressortministre på, hvordan de problemstillinger kan løses. Med hensyn til det andet spørgsmål om, hvorvidt der ikke er tilstrækkeligt med tilbud og muligheder, herunder ikke mindst hvad angår spørgsmålet omkring uddannelse, så synes jeg også, at det må være noget, der bliver belyst nærmere under udvalgsbehandlingen, såfremt det kan påvises, at der ikke med lovforslaget er skabt de rammer, der er nødvendige.
Det mener vi som udgangspunkt der er.
Ester Larsen (V), 2004-01-29:
Mon ikke presset på fondene skyldes, at der er sket en kolossal udvidelse af kulturaktiviteterne?
Vi har fået masser af tilbygninger på museerne, vi har fået kulturhuse, og der er et meget stort engagement.
Hr. Ole Sohn og også andre har brugt udtrykket, at det er meget vigtigt, at vi beskytter den kunstneriske frihed, og det er helt umuligt at være uenig i det synspunkt.
Men jeg har meget svært ved at se, at den kunstneriske frihed bliver antastet ved at modtage fondsmidler.
Jeg kender ikke én eneste donation til eksempelvis en udstilling, som har haft nogen som helst indflydelse på udstillingens indhold
, så at donationer skulle beskære friheden, er meget vanskeligt at forstå. Til slut: Hr. Ole Sohn beklagede indledningsvis, at debatten ikke er så engageret.
Det skyldes måske, at det er kommet til udtryk, at vi grundlæggende er meget enige om, at det er en stor velsignelse for det danske kulturliv, at fonde og virksomheder har tilført det op mod 200 mia. kr. gennem den seneste årrække.
Morten Bødskov (S), 2004-01-29:
Jeg vil gerne starte med at rose justitsministeren for den åbenhed, justitsministeren udviser over for nødvendig tilpasning af det her forslag, som jo har skabt
en ret stor debat i offentligheden og har givet grundlag for meget store bekymringer, når det handler om, hvad der i grunden skal ske med de her indsatte, som kommer på de her forløb, når de skal ud
Kriminalforsorgen anfører i deres høringssvar, at hvis det her skal føre til en mulighed for, at flere får en kriminalitetsfri tilværelse, så er man også opmærksom på, at forholdene altså også skal være bedre, når de kommer ud af institutionerne.
Nu er der et par stykker, der har spurgt til - og det synes jeg er værd at understrege og igen at få justitsministerens kommentar til - om man er klar til at se det her i en sammenhæng, altså underforstået, om man er klar til at styrke modtagelsen af folk, der kommer ud fra kriminalforsorgen, og om man også er opmærksom på, at der er behov for, at behandlingsindsatsen, når folk så er ude, fastholdes og i nogle tilfælde også styrkes.
Per Dalgaard (DF), 2004-01-29:
Nej, jeg kunne desværre ikke deltage i den pågældende høring.
Jeg havde rent faktisk planlagt det, men der var andre ting, der kom i vejen.
Jeg kan ikke komme nærmere ind på de der to eksempler, som fru Sandy Brinck kommer med.
Helt generelt ønsker vi den nuværende ordning bevaret, som den er i dag.
Vi finder den
ganske fortrinlig, og den har fungeret godt, og det er jeg sikker på at den fortsat vil gøre.
Men som der har været talt om tidligere, kan det da godt være, at der er enkelte elementer, der skal ses på, og jeg siger også, at vi under udvalgsarbejdet vil se på nogle enkelte elementer, men grundlæggende er vi ikke meget for at ændre den nuværende ordning.
Sandy Brinck (S), 2004-01-29:
Hr. Per Dalgaard skosede sådan lidt forslagsstillerne for ikke at have fremhævet nogen eksempler.
Nu kan jeg ikke huske, om hr. Per Dalgaard var med til Retsudvalgets høring om det her emne.
Der var der faktisk peget på to eksempler, hvor man i hvert fald var meget tæt på, nemlig missil-Olsen-sagen, som den kaldes, hvor Folketinget ville have undersøgt, om der burde have været rejst en sag, og det andet eksempel, som blev nævnt, var den færøske overbelåningssag, hvor Erhvervsudvalget var lidt utilfreds med en beslutning om, at man ikke ankede en afgørelse.
Så man har altså haft tilfælde i historien, hvor man har været meget tæt på at bruge de her muligheder, uden at jeg skal komme langt ind i det.
Men hvordan ville Dansk Folkeparti, når de nu hylder den parlamentariske kontrol, hvilket hyldestkor jeg kunne være med i, kontrollere, hvilke sager der ikke rejses ved anklagemyndigheden?
Birthe Rønn Hornbech (V), 2004-01-29:
Og politiske forhandlinger synes jeg måske ikke lige er stedet at føre her, for så skal man også til at tilføje nogle bemærkninger - det kan man ikke tilføje, men det gør man så i et betænkningsbidrag - om hvor enige vi er.
Men jeg må sige, at sådan som et regeringssamarbejde fungerer, har justitsministeren givet klart udtryk for, at hun ikke vil fremsætte sådan et forslag, og derfor bliver der så heller ikke noget forslag.
Jeg synes godt, vi kan arbejde videre og - som jeg plejer at sige i grundlovssager - samle forråd, for der er for mig ingen tvivl om, at udviklingen går i den retning, som det første stykke af beslutningsforslaget foreslår.
Vi er et af de få lande, der har den ordning, som er gældende i Danmark i dag.
Anne Baastrup (SF), 2004-01-29:
Jeg takker for fru Birthe Rønn Hornbechs indlæg, og så vil jeg naturligvis således provokeret spørge, om fru Birthe Rønn Hornbech i givet fald vil støtte beslutningsforslaget, hvis vi fjerner den sidste pind.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2004-01-29:
Dette beslutningsforslag tilsigter som nævnt delvis at ophæve justitsministerens beføjelse som anklagemyndighed vedrørende behandling af konkrete straffesager.
Det gælder både de - om jeg så må sige - almindelige straffesager og de sager, der drejer sig om statsforbrydelser med en samlet betegnelse.
Jeg går ud fra, at vi er enige om, at det her er et meget principielt spørgsmål, der ikke uden videre kan lovgives om uden et grundigt forarbejde.
Dertil kommer, at man godt kan undre sig over specielt Enhedslisten, som i forbindelse med gennemførelsen af terrorlovgivningen var meget optaget af, at det kunne være nødvendigt med et parlamentarisk ansvar, der skulle kunne gøres gældende i disse sager - hvis jeg ellers husker rigtigt.
Vi mener i hvert fald, at der skal kunne gøres et direkte parlamentarisk ansvar gældende, og derfor er vi også af den opfattelse, at funktionen som øverste anklagemyndighed også i konkrete sager vedrørende statsforbrydelser skal bibeholdes.
Men det er klart, at vi tager meget afstand fra enhver form for politisk pression, ensidighed, emsighed og indblanding fra populistiske folketingsmedlemmer.
Det være sagt helt uafhængigt af, hvem der har regeringsmagten, og hvem der er i opposition.
Når det drejer sig om almindelige konkrete straffelovsovertrædelser begået af Per og Poul, er vi også enige med justitsministeren i, at en justitsminister, der har beføjelser til en sådan indgriben, skal være meget tilbageholdende med at gribe ind i anklagemyndighedens beslutninger i konkrete straffesager.
Vi anerkender også, at en sådan tilbageholdenhed er skiftende justitsministres faste praksis.
Vi er også enige med justitsministeren i, at man skal være meget varsom med at nævne konkrete eksempler på situationer, hvor et ministerindgreb efter den gældende lovgivning kunne tænkes at komme på tale.
Endelig er vi i Venstre enige med ministeren i, at risikoen for, at en minister eller et folketingsflertal vil kunne mistænkes for usaglig indblanding i anklagemyndighedens område i en konkret sag, er et problem i sig selv, hvis det skaber mistillid til systemet.
Det er netop dette sidste standpunkt og de helt principielle betragtninger hos et markant flertal i Venstres folketingsgruppe, der fører til, at jeg må sige, at vi ønsker, at den kompetence, som justitsministeren har til at give anklagemyndigheden pålæg i konkrete almindelige straffesager, bør ophæves.
Jeg skal samtidig meddele, at vi heller ikke ønsker den konstruktion, som justitsministeren var inde på,
hvor Folketingets Retsudvalg skal inddrages.
Det mener vi er en udvanding af ansvarsfordelingen.
Med de bemærkninger, jeg her er kommet med, fører det også til, at sådan som beslutningsforslaget er skruet sammen, må vi samlet set sige, at vi ikke kan medvirke til det.
Lene Espersen (KF), 2004-01-29:
På trods af, at det her jo ikke er en ordning, som man må sige har været ofte anvendt, synes jeg faktisk, at det var et ganske godt eksempel.
Der er nogle, der kalder medierne for den fjerde statsmagt.
Men der er jo sager oppe at vende i pressen, der kan have et sådant omfang, at det stempler en person endegyldigt som værende det ene eller det andet.
Man kan sagtens være i en situation, hvor anklagemyndigheden til sidst når til den vurdering, at der ikke er faglige grundlag for at rejse tiltale.
Her synes jeg faktisk, det er relevant, at man kan sige, at i de situationer, netop for at der ikke opstår mytedannelser eller en offentlig stempling af en person, bevarer man den her mulighed. Så selv om det er et teoretisk eksempel, synes jeg faktisk med den virkelighed, vi lever i, at det ikke er det dårligste eksempel at forestille sig.
Morten Østergaard (RV), 2004-01-29:
Undskyld, men jeg har behov for at spole båndet en lille smule tilbage.
Jeg synes jo netop, at det hypotetiske her er sagens kerne.
Kan ministeren pege på, hvad det er for nogle personer
i det danske samfund, som måtte lide under, at hensynet til offentligheden i den situation måtte gå forud for hensynet til almindelig retssikkerhed?
Lene Espersen (KF), 2004-01-29:
Som sagt synes jeg ikke, at dagen i dag er egnet til, at vi går ind og begynder teknisk at diskutere forskellige modeller.
Det må vi prøve at belyse under udvalgsbehandlingen.
For så vidt angår spørgsmålet om kapitel
12 og 13, synes jeg også, at det er noget, som vi må overveje nøje under udvalgsbehandlingen.
Når EU's justitsministre afgav den rådserklæring i sin tid, er det klart, at det netop var med det formål at kunne sige, at i visse sager har vi at gøre med frihedskæmpere og andre.
Det er ud fra en politisk vurdering, at man siger, at i de tilfælde vil det ikke være korrekt, at antiterrorlovgivningen finder anvendelse.
Der skal vi selvfølgelig finde en rigtig model for, hvordan den slags sager bliver behandlet, såfremt vi laver en anden model for åbenhed og gennemskuelighed på det generelle område.
Men jeg kan i hvert fald ikke i dag melde klart ud, hvad der vil være den klogeste og mest hensigtsfulde måde at gøre den her slags ting på.
Jeg er meget optaget af, synes jeg, at den ordning, vi har i dag, bliver bevaret netop af hensyn til de ting, som blev diskuteret under antiterrorlovgivningen.
Anne Baastrup (SF), 2004-01-29:
Jeg er da også relativt tilfreds med ministerens åbenhed over for eventuelt at lave mere åbenhed på det her område.
I den forbindelse vil jeg høre, om ministeren også har overvejet den hollandske model, der jo i høj grad går på begrundelse og skriftlighed hele vejen igennem, hvor Rigsadvokaten skal høres, hvis ministeren går ind med nogle instruktioner osv.
Kan ministerens åbenhed rent faktisk også omfatte det?
Så til spørgsmålet om kapitel 12- og 13-afgørelserne: Der vil jeg godt høre, om ministeren så også forestiller sig den åbenhed, der ligger i den norske og den hollandske model. Jeg vil høre, om udgangspunktet også er, at det skal omfatte kapitel 12 og 13.
Lene Espersen (KF), 2004-01-29:
Jeg må sige, at sådan hørte jeg heller ikke fru Sandy Brinck.
Men noget af det, der har været fremme i den offentlige debat i det her spørgsmål,
har hvilet lidt på, at der var en sådan hemmelig procedure, hvor justitsministeren kunne gøre dette eller hint.
Jeg synes ikke, at der var nogen grund til, at det var den debat, vi skulle tage i dag.
Det er heller ikke det, jeg hører. Jeg synes, vi må prøve at gå ind i det her med en åbenhed og se på, om der ikke er et behov for en modernisering, ikke mindst for så vidt angår spørgsmålet om åbenhed i de beslutninger, der måtte blive taget.
Sandy Brinck (S), 2004-01-29:
Jeg takker endnu en gang for den åbenhed, ministeren udviser, men føler anledning til at understrege fra start af, at jeg ikke tror, at der er nogen som helst af forslagsstillerne eller i hvert fald ingen socialdemokrater, som jeg jo ret beset taler på vegne af, der gør det her ud fra en mistillidsdagsorden.
Det her er, set med mine øjne,
et spørgsmål om at lave nogle tillidsskabende foranstaltninger, som gør, at vi har en bedre indsigt, har en større gennemskuelighed til at føre den kontrol, som vi som parlament skal kunne føre.
Der er i hvert fald ikke noget mistillid i det.
Det synes jeg er værd at understrege fra start af.
Lene Espersen (KF), 2004-01-29:
Jeg vil da sige, at jeg som udgangspunkt synes, at man skal være åben over for at se på, hvilke modeller der er i andre lande.
Jeg synes ikke, der er nogen grund til at mistænke hverken et folketingsflertal eller en minister for at have et uærligt eller et forkert sigte med at kunne udnytte den mulighed.
Derfor er det i hvert fald for mig at se det, der er det helt afgørende.
Jeg er naturligvis indstillet på, at vi under udvalgsbehandlingen må drøfte både fordele og ulemper ved de modeller, som andre lande har valgt, herunder også den norske model, men jeg vil ikke i dag lægge mig fast på, at der skulle være behov for lige at vælge det set-up, som de har valgt i Norge.
Sandy Brinck (S), 2004-01-29:
Jeg vil godt starte med at sige, at jeg synes, det var rart
at høre, at justitsministeren udviste en vis imødekommenhed i forhold til at diskutere dele af beslutningsforslaget.
Sådan som jeg kunne høre det, var det særligt gennemskuelighed og offentlighed i de tilfælde, hvor justitsministeren måtte gå ind og bruge sine beføjelser. Her henviste justitsministeren til den norske model.
I den norske model ligger også, at det ikke er justitsministeren, men regeringen som kollektiv, der i så fald kan gå ind og træffe en afgørelse.
Jeg synes faktisk, at det kan være med til at højne tilliden, at det ikke er én person, men flere personer, det drejer sig om.
Derfor vil jeg spørge, om ministeren også på det punkt er villig til at lade sig inspirere af Norge.
Morten Bødskov (S), 2004-01-29:
Det vil jeg gerne kvittere for og så fortsætte i samme række, kunne man sige.
Lovforslaget har jo også givet anledning til visse bekymringer over hele den beslutningsstruktur, som er lagt ind, altså modellen for de administrative beslutninger, der skal træffes nu i kriminalforsorgen.
Et indspark kunne jo være det, som Advokatrådet kommer med, hvor man foreslår, at man lader muligheden for at få prøvet det her potentielle afslag, man kan få på sin ansøgning, indgå i lovforslaget
Jeg vil også godt høre justitsministeren, om det er en model, man er klar til fra justitsministerens side at se på i den videre udvalgsbehandling.
Lene Espersen (KF), 2004-01-29:
Jeg vil gerne her tilkendegive, at det naturligvis er noget, vi må se på, så der er en sammenhæng i lovforslaget.
Og som jeg også har sagt, er det jo ikke noget, der alene vedrører mit ressortområde, men også andre ministres.
Det synes jeg så vi må forsøge at arbejde videre på under udvalgsbehandlingen, så de spørgsmål og de problemstillinger, som bliver rejst, også får en grundig og fyldig besvarelse, som gør, at lovforslaget også får den effekt, det skal have, også når folk er blevet prøveløsladt og skal ud og, om man så må sige, leve med særlige vilkår.
Helge Adam Møller (KF), 2004-01-29:
Hvis en domstolsprøvelse skulle være resultatet, så må dommeren jo basere sin dom på de udtalelser, han får fra kriminalforsorgen.
Dommeren kender jo ikke den enkelte indsatte, hvordan han har opført sig, i hvilket omfang han har fulgt kurser, om han er narkoafhængig.
Han skal altså have en udtalelse fra den anstalt: Anbefaler I det eller ej?
Og hvis vi går videre, hvad så med udgangen?
Udgangen er jo også i øjeblikket et meget stort gode eller det modsatte, hvis man mister det.
Det har vi jo også overladt til kriminalforsorgen, nemlig til dem, der kender de indsatte og har fingeren på pulsen.
Vil hr. Morten Bødskov også lave det om?
Sandy Brinck (S), 2004-01-29:
Jeg synes, det er helt fair at ville bevare den nuværende ordning.
Det er der masser af folk som kunne argumentere for.
Jeg mangler bare at høre, hvordan Dansk Folkeparti ville kunne udøve den parlamentariske kontrol, som er argumentet for at have den nuværende model.
Det er jo en del af den parlamentariske kontrol med anklagemyndigheden via justitsministeren.