Anne-Marie Meldgaard (S), 2003-11-04:
Jeg må da indrømme, at jeg synes, det er sjældent, vi har forslag, der bliver gået til på den måde, vi har oplevet det ved de her to forslag, og jeg vil da godt takke for de tilkendegivelser, der har været om støtte til Socialdemokratiets forslag.
Det indeholder jo reelt det samme som regeringens forslag, blot har vi tilføjet, at der skal etableres et klagenævn for forskelsbehandling.
Det er jo klart, som ministeren gjorde opmærksom på, hvorfor vi nu skal overbyde og vil have et klagenævn og ikke bare ønsker en klageadgang i instituttet, ligesom der er på Integrationsministeriets område.
Dertil kan jeg kun sige, at ministeren jo kunne have gjort noget for, at det blev den løsning.
Det kunne vi have gjort, sidst vi behandlede forslaget.
Men når man fremsætter et forslag, så gør man det selvfølgelig ud fra det, man ønsker at have med i forslaget, og vi ønsker reelt et nævn, fordi vi mener, at det er det mest reelle til at løse de her problemer.
Vi har også fremsat det her forslag, fordi det sidste gang blev nedstemt, og det må da have stået klart for regeringen, at det ville komme op igen, og at et flertal i Folketinget ønskede en implementering, der også indeholder en klageadgang.
Til det har jeg kun én ting at sige, og det er, at det er noget pjat.
LO ønsker faktisk selv denne her klageadgang.
De har faktisk opfordret os til at fremsætte
vores alternative forslag, og de ønsker som os reel ligebehandling på arbejdsmarkedet, og det gælder hele arbejdsmarkedet. Personlig prioriterer jeg sådan, at det er vigtigere, at uorganiserede og udlændinge kommer ud på arbejdsmarkedet, selv om jeg også gerne så, de kom ind i en fagforening.
Jeg vil ikke, som Venstres ordfører allerede har gjort, nævne, hvem nævnet skal bestå af, vi kender alle sammen nævnssammensætninger, men det er klart, at nævnet for ligebehandling på arbejdsmarkedet ikke skal behandle sager, der hører under det fagretlige system.
Det er vi helt enige i.
Men nævnet kan behandle klager om forskelsbehandling på arbejdsmarkedet for organiserede, som ikke får hjælp af deres faglige organisation.
Desuden kan det behandle sager for arbejdstagere, der ikke er organiserede eller omfattede af en kollektiv overenskomst.
Der er det jo pudsigt at høre, at ikke mindst Venstre mener, at alle og enhver kan gå til domstolene.
Det synes vi er rigelig flot at sige på sådan en nonchalant måde, og det er lidt hånligt over for de grupper, som har det svært nok i forvejen.
Det er meningen, at når en person kommer til nævnet og påstår, at hun eller han er blevet krænket, så har nævnet uanset princippet om delt bevisbyrde pligt til at undersøge den påstand så langt, som det er nødvendigt i den enkelte sag for at træffe en forsvarlig afgørelse.
De omkostninger, der måtte være for nævnet, afholdes selvfølgelig af nævnets midler, og hvis det forslag, som Socialdemokratiet fremsætter her, bliver gennemført, vil der være nogle mindre omkostninger for domstolene, som kan bruges af nævnet. Hvis de ikke ligefrem er blevet fyret, skal nævnsbehandlingen set med vore øjne også være gratis for parterne, som vil tilhøre de absolut mest lavtlønnede grupper.
Jeg vil godt afslutningsvis opfordre regeringen til at tage lidt bedre imod forslaget, end vi har hørt fra ministerens side, så vi kan få implementeret ligebehandlingsdirektivet med en nødvendig klageadgang, og jeg vil også gerne opfordre til, at man under udvalgsarbejdet er positiv over for måske at finde en samlet løsning med både L 37 og L 40. Der foregår jo forhandlinger flere steder i huset, og jeg kan se, at flere af de forskellige ordførere er gået her under behandlingen.
Men jeg skal ikke undlade at sige fra både De Radikale og SF, at de støtter Socialdemokraternes forslag, og jeg vil godt takke alle, som er blevet her og især ministeren, som jeg synes kom med nogle tilkendegivelser, som i hvert fald giver mig et spinkelt håb om, at vi nok skal finde en løsning, inden vi skal trykke på knapperne til det ene eller det andet eller måske begge forslag.