Per Clausen (EL), 2006-11-16:
Når man tænker på den debat, der har været om fusioner, og på baggrunden for, at ministeren satte processen i gang ved at give universiteterne og sektorforskningsinstitutionerne den klare besked, at man fra regeringens side havde en forventning om, at der blev gennemført fusioner, er det næsten muntert, at videnskabsministeren begynder at tale om videnskabelighed i undersøgelser.
Det er næsten muntert.
Men på en eller anden måde er det også tragisk, for det er jo udtryk for, hvor galt det kan gå, når en minister systematisk omgiver sig med folk, der kun snakker ham efter munden og opbygger et system, som fungerer på den måde, at der også hos mennesker, som man ellers troede havde en selvstændig vilje og selvstændige synspunkter, er en sådan eftersnakkertendens.
Det er det første, jeg vil sige.
Det andet, jeg vil sige, er, at der selvfølgelig er enkelte positive elementer i diskussionen.
Det er jo et positivt element, at vi i 2009 får en evaluering, der vil belyse medarbejdernes og de studerendes medbestemmelse på universiteterne, den frie akademiske debat og forskningsfriheden under den nuværende universitetslov.
Vi får den evaluering, på trods af at der ikke er nogen som helst tvivl om, at hverken ministeren eller Venstres og De Konservatives ordførere synes, at der er nogen som helst grund til at gennemføre en sådan undersøgelse.
Vi får alligevel undersøgelsen, fordi forespørgselsdebatten i dag tydeligt har vist, at der vil være flertal for at igangsætte en sådan undersøgelse.
er så en anden ting.
Når jeg tænker på, at der, så vidt jeg har forstået, er tale om fusioner uden vægge, og at de først starter i begyndelsen af 2007, bliver jeg måske i virkeligheden lidt mere forundret over, at man vil evaluere fusionerne i 2009, for i virkeligheden synes jeg, det måske er lidt for tidligt.
Men det er altså undskyldningen for at udsætte den undersøgelse, der skal laves af demokratiet på universiteterne.
Jeg synes, det er ærgerligt, at vi ikke får den sat i gang i med det samme, for så kunne vi, måske endda på et videnskabeligt grundlag, få en diskussion med ministeren, så han blev nødt til at droppe den illusionsverden, han lever i, hvor alting bare går vældig godt.
Der er også enkelte andre ting i det forslag til vedtagelse, som Socialdemokraterne, Venstre og De Konservative har fremsat, som jeg synes er bemærkelsesværdige.
En af tingene er, at vi får at vide, at formålet med sammenlægningerne er mere uddannelse, større international gennemslagskraft på forskningsområdet og mere erhvervssamarbejde.
Samtidig konstaterer man i vedtagelsen, at det bærende princip for sammenlægningerne har været frivillighed.
Det er en meget klog formulering, for hvis man havde skrevet, at sammenlægningerne er baseret på frivillighed, havde det været direkte forkert.
Vi ved jo udmærket godt, at ledelserne på universiteter og sektorforskningsinstitutioner har sagt: I grunden har vi intet behov for fusioner og sammenlægninger, men vi accepterer, at det er den præmis, regeringen har sat op, og så forsøger vi at rette ind efter den og finde den løsning, som vi selv synes er den bedste.
Så kan man selvfølgelig godt sige, at det bærende princip for sammenlægningerne har været frivillighed, fordi de enkelte institutioner i en vis udstrækning har haft indflydelse på, hvem de ville fusionere med.
Jeg tror nu nok, at folkene på Danmarks Pædagogiske Universitet har haft lidt svært ved at se frivilligheden i fusionsprocessen, og handelshøjskolen i Århus har også anført, at når man gik i gang med det, var det kun, fordi man vidste, at der skulle fusioneres.
Efter min opfattelse har der altså ikke været meget frivillighed her.
Så er der blevet snakket meget om, at forskningsfriheden bevares uændret.
Ministeren siger, at det er han glad for ...