Jørn Jespersen (SF), 2000-05-02:
I SF synes vi, at det er en lidt blandet fornøjelse at læse redegørelsen om fødevareerhvervets fremtidige udvikling.
For at starte med det positive er der jo mange gode hensigter og mange gode plusord om kvalitet og fødevaresikkerhed og forbrugertillid osv.
Der er også henvisninger til den fødevarepolitiske redegørelse, der kom forrige år, som også har mange fornuftige elementer i sig, så man kan såmænd sagtens finde en masse gode ting i redegørelsen, en masse politiske målsætninger, som vi kan tilslutte os.
På den anden side - og det er så det negative - er der også en utrolig masse betragtninger omkring fortsat strukturudvikling, større enheder, indtjening via øgede mængder osv., altså rent kvantitative betragtninger, som, så vidt vi kan se, lægger op til en bevidstløs fortsættelse af den udvikling, vi har set inden for landbrugserhvervet i de sidste årtier.
Det er en udvikling og en måde at drive landbrugserhvervet på, som var berettiget kort tid efter krigen, da der var underskud af fødevarer i Europa, men som jo har udlevet sig selv forlængst, og som har haft som konsekvens, at vi har fået overproduktion, at vi har fået stadig faldende priser og problemer med indtjeningen i landbruget, at vi har fået forringet kvalitet, at vi har fået nedslidning af miljø- og naturgrundlaget, og at - hvad redegørelsen desværre ikke nævner noget om - vi også har ført en helt urimelig og uacceptabel politik over for den tredje verden ved at dumpe mange af vores produkter med massiv støtte på deres markeder, sådan at deres produktionsmuligheder blev smadret på trods af, at vi med den anden hånd havde givet ulandshjælp til netop opbygning af denne produktion.
Så derfor mener vi sådan set, at regeringen har sat sig mellem to stole, og at redegørelsen stritter i forskellige retninger.
Den lægger sådan set op til, at regeringen bliver nødt til at afklare med sig selv, hvilken udviklingsretning man mener, der skal være inden for dansk landbrugsproduktion og i dansk fødevareerhverv: enten en fortsat intensivering/ industrialisering, eller at man markant skifter kurs og begynder at satse på det, vi kalder det dobbelte kvalitetsbegreb, nemlig høj kvalitet i både produktionsmetoder og hensyn til miljø og natur og høj kvalitet i selve fødevareprodukterne.
Lad os bare tage et eksempel som den øjeblikkelige status for vores svineproduktion her i landet.
Der bliver i øjeblikket produceret i omegnen af 23 millioner svin i Danmark om året.
Ifølge forskellige prognoser, som man arbejder med i Danske Slagterier, ser man her for sig, at det kan komme op på 26-27 millioner i løbet af ganske få år.
Det er efter vores opfattelse langt fra bæredygtigt på nogen som helst måde.
Det er en virkelig forarmelse af det landskabsmæssige billede rundtomkring i Danmark.
Det er miljømæssigt helt ubærligt både med hensyn til grundvand, ammoniakforurening af naturområder osv.
Hvad er regeringens bud?
Mener man, at der er plads til 26-27 millioner svin i Danmark, eller mener man, at udviklingen skal gå i en anden retning?
Læsningen af redegørelsen giver ingen svar på det spørgsmål.
Efter vores opfattelse kunne man også sige meget stærkere og mere præcise ord om liberalisering/afvikling af støtteordningerne.
Hidtil har Danmark ligget i spidsen - det anerkender vi, det er godt - med hensyn til at få afskaffet mange af de vanvittige støtteordninger, der findes inden for landbruget, men vi vil godt sige fra SF's side, at vores tålmodighed ikke er på linje med Venstres, når det drejer sig om at afskaffe planøkonomi i landbruget.
Vi er ikke parate til formuleringer om, at det skal være gradvist og kun på betingelse af det ene og det andet.
Der er intet, der taler for, at man ikke afskaffer støtteordningerne til landbruget i EU så hurtigt som overhovedet muligt af hensyn til miljø, sundhed, den tredje verden osv.
Alt taler for at komme af med de støtteordninger så hurtigt som muligt, og vi håber, at regeringen vil lægge sig i spidsen fortsat for at sikre, at det sker.
Det er jo også nødvendigt at få det gjort af hensyn til EU-udvidelsen.
I dag er vi i en situation, hvor ingen kan give fornuftige svar på, hvordan man vil sikre, at de første ansøgerlande kan komme ind i EU på en fornuftig måde på det tidspunkt, man har stillet dem i udsigt.
Problemet bliver åbenbart fortrængt, det bliver skudt frem hele tiden
, formentlig med den konsekvens, som ingen endnu vil vedkende sig, at udvidelsen bliver forsinket, bl.a. og i høj grad på grund af manglende konsekvens og sammenhæng i vores støtteordning inden for landbrugsområdet. Vi kunne godt tænke os mere præcise formuleringer i redegørelsen, når det drejer sig om standardisering, om det høje niveau, som bliver efterlyst, og som man vil arbejde for, og så den fortsatte udvikling i verdenshandelen.
Vi er selvfølgelig helt med på, at Danmark arbejder for så høje standarder alle steder i EU og i WTO-regi med henvisning til Codex Alimentarius osv. som overhovedet muligt, men vi lægger stor vægt på, at vi samtidig får sagt, at det ikke udelukker, at vi nationalt eller i EU kan have højere beskyttelsesniveauer, når det er begrundet i legitime hensyn som miljø og sundhed, dyrevelfærd, forbrugerbeskyttelse.
Det er helt afgørende, at vi kan have det fortsat.
Det skal selvfølgelig ikke være tekniske
Det håber jeg, at regeringen er enig i, men jeg synes ikke, det er formuleret så præcist, som det kunne være.
Hermed er vi også inde på den problemstilling, som flere ordførere allerede har nævnt med hensyn til højere standarder, der er ødelæggende for det hjemlige erhvervsliv, æg har været nævnt som et eksempel.
Jeg synes, det er lidt pudsigt at sidde og høre så mange borgerlige ordførere beklage sig på det her punkt uden at drage den nødvendige konklusion, for hvad er det for en diskussion, vi har, når vi snakker hjemlige ægproducenters vanskeligheder?
Det er, at man har gennemført et indre marked med fri bevægelighed for varerne uden at lave en politisk regulering, der sikrer, at der også er forbrugerbeskyttelse med i billedet.
Man har jo taget skridtet med fri bevægelighed, inden man havde sikret sig, at der var regler om sygdomsfremkaldende bakterier og mulighed for at gribe ind over for dem, hvis det viste sig, at andre landes niveauer lå klart under vores.
Derfor synes jeg, at man skal drage den konklusion, som jeg også kunne høre, at den konservative ordfører var tæt på, og som jeg er enig i, nemlig at den frie bevægelighed selvfølgelig kun skal være til stede, når der også er lige vilkår på både omkostningssiden og med hensyn til niveauet af forbrugerbeskyttelse.
Og hvis ikke det er forudsætningen, så må det ligge i regelsættet, at man kan stoppe for salmonellabefængte æg fra andre lande eller andre produkter, der medfører en sundhedsrisiko. Jeg har bemærket, at der i redegørelsen står, at vi ikke vil acceptere indslæbning af sygdomme, når det drejer sig om dyr og planter, og det er jeg helt enig i.
Hvorfor står der ikke i redegørelsen, at vi heller ikke vil acceptere indslæbning af sygdomme, når det drejer sig om mennesker?
Det var dog mindst lige så vigtigt.
Her mangler der en konsekvent linje i redegørelsen.
Vi vil ikke acceptere, at den frie handel med varer betyder, at man indslæber sygdomme på nogen områder, hverken når det drejer sig om dyr, planter eller mennesker.
Et sted i redegørelsen bliver der sagt, at det afgørende er forbrugernes tillid, og derfor skal kontrollen være ensartet i hele landet.
Det er efter vores opfattelsen
en forkert analyse og en forkert konklusion.
Man kan ikke tale om, at forbrugernes tillid er afgørende i dag.
Det, man kan tale om, er, at når vi snakker om fødevarer, så er forbrugernes tillid væk, den er forsvundet, den er ikkeeksisterende, fordi der har været så mange eksempler på problemer med fødevarer i Danmark, i Europa, at tilliden ikke længere er berettiget. Vi kender alle sammen eksemplerne, vi har diskuteret dem
så tit: salmonella, kogalskab, listen er næsten uendelig. Derfor er opgaven ikke at bevare forbrugernes tillid, som der bliver lagt op til.
Opgaven er langt større og langt mere omfattende, nemlig at genskabe forbrugernes tillid, og det stiller helt andre og massive krav end det, der er lagt op til her.
Det stiller krav om bedre forbrugerinformation, offentliggørelse af kontrolresultater, en bedre indsats mod vildledning, som ikke er nævnt, et kvalitetsmærke af en helt anden karakter - det skal vi diskutere ved anden lejlighed.
Alle de ting skal til for at genskabe tillid.
Det er jo en kendt sag, at støtteordninger har indflydelse på forbrugsmønstrene, valget mellem animalske og vegetabilske fødevarer plus
alle de andre elementer, der har sikkerhedsmæssig karakter
Der burde være en samlet analyse af sammenhængen mellem landbrugs- og fødevarepolitikken og folkesundheden.
Men vi bliver dybt bekymrede, når man så taler om, at det skal være i netværk med de store virksomheder, som hidtil har været lokomotiver for udviklingen.
Vi har svært ved at se, at de helt store fødevarevirksomheder i Danmark har været lokomotiver for noget som helst, når vi snakker kvalitetsudvikling.
Vi har svært ved at se MD Foods i et konstruktivt netværkssamarbejde med små, uafhængige, økologiske mejerier; det må vi erkende.
Vi kunne godt tænke os en bedre indsats for økologien
end det, der er lagt op til.
Vi mener, at regeringen skylder os et svar på, om man vil opfylde den økologiske aktionsplan helt og fuldt.
Endelig kunne vi, som jeg har været inde på, godt tænke os, at man gjorde sig nogle betragtninger om sammenhængen mellem fødevarepolitikken i Danmark og EU og så den tredje verden og vores politik her, så der kom overensstemmelse mellem de ting.
Det ville også være i overensstemmelse med den nye udviklingskommissær Poul Nielsons meldinger på det her område.
Endelig skal jeg sige, at vi mener, at indsatsen for at integrere miljøet og naturen i landbrugs- og fødevarepolitikken trænger til en kraftig styrkelse.
Det, der ligger fra den danske regering, er sympatisk, men langtfra godt nok, og det, der ligger på EU-plan, er fuldstændig utilstrækkeligt til at leve op til de krav, der er stillet i topmøde efter topmøde og efter Amsterdamtraktaten.
Og på den baggrund skal jeg på vegne af SF og Enhedslisten foreslå følgende: Forslag til vedtagelse »Folketinget opfordrer regeringen til - at gennemføre den økologiske aktionsplan i sit fulde omfang og igangsætte et udviklingsarbejde for at forbedre de økologiske regler, - at udarbejde en samlet plan for omlægning af det intensiverede og industrialiserede landbrug til et landbrug, som baserer sig på kvalitet i såvel produktion som produkter, - at styrke indsatsen væsentligt for at integrere miljø og natur i landbrugs- og fiskeripolitikken, - at sætte fokus på sammenhængen mellem landbrugspolitikken, støtteordninger og folkesundhed, - at arbejde for langt bedre muligheder for lokal produktion og afsætning af økologiske fødevarer, - at arbejde for langt bedre forbrugerinformation via styrket offentliggørelse af kontrolresultater og en forstærket indsats mod vildledning og - at arbejde for et højt niveau for forbrugerbeskyttelse uanset udviklingen i verdenshandelen.«