runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Brian Mikkelsen (KF), 1999-12-01:
Det kan jeg love hr. Søren Kolstrup for at vi meget, meget gerne vil.
Det her forslag er moderat anlagt, så vi forhåbentlig kan få tilslutning fra progressive uddannelsespartier i Folketinget, der kunne se væk fra dogmatiske holdninger til, hvordan det så ud engang i 1968, og i stedet så på, hvordan man kunne udvikle de bedste universiteter.
Folketingets Forskningsudvalg var i USA på en aldeles glimrende informativ tur i juni måned i år.
Vi var ovre for at besøge forskellige universiteter i USA.
Desværre havde vi ikke fået den nye forskningsminister på det tidspunkt, det kunne måske have givet lidt inspiration.
Her snakkede vi bl.a. om ledelsesstrukturen med rektorerne på de største universiteter i USA - også offentlige universiteter, som var betalt af offentlige midler - og de slog sig alle som én på låret af grin, når vi fortalte om ledelsesstrukturen herhjemme.
Det er altså universiteter, som jeg objektivt bedømt tror har en kvalitativ høj standard rent ranglistemæssigt i forhold til danske universiteter, og her sørger man selvfølgelig for at vælge de bedste ledere.
Rektorerne turnerer rundt på amerikanske universiteter, alt efter deres kvalifikationer og om de er dygtige nok til at lede de store universiteter.
Derovre vælger man ikke en rektor, for det ville aldrig nogen sinde kunne gå.
Søren Kolstrup (EL), 1999-12-01:
Og jeg kan også forstå, at Socialdemokratiet gennem længere tid har været inspireret af den.
Men jeg synes, det er interessant lige at høre, om De Konservative synes, det er en så god model, at man måske også skulle indføre den generelt på universiteterne, så vi sikrer os det, som man forstår ved omstillingsevne og parathed til at møde de store udfordringer.
Har jeg forstået hr. Brian Mikkelsen korrekt, at det her forsøg er noget, man gerne vil gøre en dyd af, og så mere generelt ændre universitetsloven, så vi får det over hele linjen?
Lise Hækkerup (S), 1999-12-01:
Der er grøde på de videregående uddannelser.
Det har Forskningsministeriet sørget for ved at introducere udviklingskontrakterne.
I de kontrakter ligger der en tillid
til, at de videregående uddannelser kan formulere deres mål og visioner for fremtiden, herunder forsøg med ny ledelsesstruktur.
Beslutningsforslaget om forsøg med ny ledelsesstruktur på universitetsområdet vil reelt indføre de samme ledelsesformer som i private virksomheder med en bestyrelse, der ansætter en administrerende direktør, der så ansætter en række ledere under sig.
Det er en udmærket måde at drive en privat virksomhed på.
De danske universiteter er suveræne i forhold til skiftende regeringer og i forhold til, hvordan de vil drive forskningen og uddannelserne, og jeg tror, det er en god tradition, som vi skal holde fast i.
Allerede i dag med den ændring af universitetsloven, som vi foretog i sidste folketingssamling, har universiteterne fået fuld frihed til at organisere sig efter egne ønsker og behov og til at prøve nye ledelsesformer af, men hele tiden under forudsætning af, at der fortsat er medarbejder- og studenterindflydelse på de videregående uddannelser.
Med det her forslag vil forskningsministeren reelt kunne udpege flertallet af konsistorie- eller bestyrelsesmedlemmer, rektor, prorektor og dekaner og dermed selv fastlægge de langsigtede retningslinjer for uddannelsesinstitutionen.
Efter min mening er det en forringelse af demokratiet og af forskningsfriheden for de videregående uddannelser.
Konsistoriet er i dag i modsætning til den foreslåede bestyrelse et demokratisk organ, hvor der sidder repræsentanter for både de videnskabelige medarbejdere, for det teknisk/administrative personale og for de studerende.
Det samme er tilfældet i fakultetsrådet, der er med til at lede fakulteterne, og ved valg af rektor, dekaner og prorektor har vi både VIP'er og TAP'er, og de studerende har indflydelse.
Det er alt sammen demokratiske valg og organer, hvor det videnskabelige personale har den største indflydelse, men hvor både studerende og TAP'er også har indflydelse.
Efter min mening harmonerer beslutningsforslaget ikke helt med den studenterindflydelse, som ellers har ligget
fru Karen Rønde så stærkt på sinde.
I bemærkningerne til forslaget står der, at hensigten med dette forslag er at gøre universiteterne mere dynamiske, omstillingsvillige og bedre i stand til at prioritere.
Den hensigt kan jeg fuldt stå inde for.
Men som jeg sagde i min indledning, ja, så er der allerede med udviklingskontrakterne skabt mulighed for, at universiteterne kan eksperimentere med nye og anderledes ledelsesformer.
Det er altid spændende at gå nye veje og eksperimentere, men forslaget her betragter vi som overflødigt af de grunde, jeg allerede har nævnt.
Ole Hækkerup (S), 1999-12-01:
Jeg deler selvfølgelig fuldstændig fru Karen Røndes glæde over at skulle udmønte alle de flotte ord i konkret handling.
Jeg skal blot for god ordens skyld sige, at det jo selvfølgelig ikke er sådan, at IT-handlingsplanen endsige f.eks. Det Digitale Danmark er noget, vi fandt på, da vi så det her beslutningsforslag.
Det har skam været længere undervejs, men det er da godt, at der er flere, der er positive over for det.
Så skal jeg her, hvor vi er ved afslutningen af debatten, sikre mig, præcis hvor vi er landet, for da jeg hørte f.eks. hr. Søren Kolstrups indlæg, fremgik det, at han sådan set godt kunne støtte intentionerne, men jeg har det spørgsmål i den forbindelse, om Enhedslisten mener, at udviklingskontrakter er en god måde at få integreret IT på i de videregående uddannelser.
Det må der jo nærmest ligge i det, hvis man støtter forslaget, som det foreligger her.
Ole M. Nielsen (KRF), 1999-12-01:
Da Kristelig Folkepartis ordfører på området, fru Tove Videbæk,
ikke kan være til stede, skal jeg fremføre følgende: Dette forslags formål er at give universiteterne incitament til at benytte, beherske og udvikle de nyeste informationsteknologiske redskaber inden for alle dele af institutionernes virke.
Det kan vi naturligvis helt tilslutte os.
Næste afdeling, om brugernavn, e-mail-adresse og adgang til moderne informations- og kommunikationsteknologiske arbejdspladser, er vi også helt enige i, men jeg mener for så vidt, at det allerede er indført de fleste steder.
Jeg kan se for mig en hel del praktiske problemer med at få renset pc'erne for alle de programmer eller dokumenter, som eventuelt er installeret i dem, osv.
Regeringen er i færd med at lave en IT-redegørelse, og den er jeg spændt på at se indholdet af, så jeg har stor sympati for intentionerne i forslaget her, men kan ikke umiddelbart tilsige det vores støtte.
Morten Helveg Petersen (RV), 1999-12-01:
Fra radikal side vil vi anerkende alle de gode intentioner og alle de sympatiske tanker, som ligger i beslutningsforslaget.
Vi finder, at diskussionen om informationsteknologi i undervisningen og i uddannelsessektoren er en utrolig vigtig diskussion, hvori også indgår temaer som livslang læring, udvikling af dansksproget undervisningsmateriale og i det hele taget integration af IT i undervisningen, hvilket jo langtfra er synonymt med blot at »investere i og tapetsere med computere overalt«.
Der er mange mangler i uddannelsessektoren, og vi skal formentlig fremover have et endnu større fokus på lærernes og undervisernes rolle i undervisningen, end vi har haft hidtil. Når vi så fra radikal side ikke kan støtte det beslutningsforslag, der ligger foran os i dag, skyldes det, at der er en IT-handlingsplan på vej, som forskningsministeren har redegjort for.
Vi finder i øvrigt, at hele diskussionen om det digitale Danmark og de beskrivelser af IT's rolle i undervisningen også er noget, der bør indgå i en sådan diskussion.
Og vi har også noteret os, at der er en årlig netværksredegørelse på vej, hvilket vi finder utrolig fornuftigt.
Så vi afviser beslutningsforslaget under henvisning til, at der er en IT-handlingsplan på vej.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 1999-12-01:
Da den konservative ordfører, hr. Brian Mikkelsen, ikke kan være til stede, har jeg lovet ham at meddele, at Det Konservative Folkeparti kan støtte lovforslaget.
Kristian Jensen (V), 1999-12-01:
Fra Venstres side er vi meget enige i det, den socialdemokratiske ordfører siger, dog er der lige én ting:
Fra Venstres side er det ikke i vores interesse, at vi skal være på omgangshøjde med den øvrige verden; vi skal være foran.
Derfor mener vi, at den telepolitiske aftale lægger op til, at Danmark nu kan komme foran, både med brugen af trådløs teknologi i forbindelse med det såkaldte faste net, med den velkendte mobiltrafik og med TETRA og det kommende tredjegenerationsmobilnet.
Vi finder, at det er en god aftale, som lægger op til konkurrence, som fremmer konkurrencen mellem selskaberne, og som sikrer, at ingen udnytter deres monopol- eller duopolstilling, men som også sætter grænser for, hvornår vi som politikere skal blande os i, hvornår markedet skal reguleres eller ej.
Derfor er der mange positive ting i det her.
Vi synes også, det er positivt, at der bliver lagt op til, at ingen kan hamstre frekvenser og dermed sidde på frekvenser, som de ikke udnytter.
Det er vigtigt for Venstre, at de muligheder, der er for at få spillere på banen omkring telepolitikken, er til stede, sådan at vi kan få flest mulige aktører og størst mulig konkurrence og dermed det, der er målet for Venstre, nemlig det bedste og billigste tilbud til forbrugerne af teleydelser.
Venstre støtter lovforslaget.
Ole Hækkerup (S), 1999-12-01:
Men jeg tror desværre ikke - og dér er jeg ked af at måtte skuffe Venstres ordfører - at dette lovforslag alene bringer os på omdrejningshøjde med hele den teknologiske udvikling.
Dér tror jeg desværre der skal meget mere til.
Men jeg synes, det er et skridt i den rigtige retning.
Marianne Jelved (RV), 1999-12-01:
er klart - og så flyttes der en formel kompetence fra Nationalbanken til Den Europæiske Centralbank.
Danmarks Nationalbank har vi stadig væk, og nationalbankdirektøren deltager i styrelsesrådets møder og har en stemme på lige fod med Luxembourg, Tyskland og de andre, når man skal udforme pengepolitikken.
Så til hr. Peter Skaarup: Jeg var meget ked af at se hr. Thulesen Dahls skarpe reaktion, for den bunder jo i en misforståelse, som jeg beklager har fundet sted.
Jeg svarede på et spørgsmål fra fru Pia Christmas-Møller i foråret om, hvordan en overgangsplan for Danmark ville se ud.
Jeg var til samråd i Europaudvalget, og dér blev jeg bedt om at udforme
en mere detaljeret plan, og der blev endda spurgt, om den kunne blive af samme detaljeringsgrad som den engelske overgangsplan.
Der kommer også en informationspjece, der hedder: »Hvem bestemmer hvad i den fælles valuta?«
Deraf vil det fremgå, hvilke kompetencer bl.a. ECB har i forhold til danske banker.
Frank Dahlgaard (UP), 1999-12-01:
Kan ministeren bekræfte, at hvis Danmark går med i Den Økonomiske og Monetære Union, ØMU'en, så afskaffes den danske krone, og så nedlægges Nationalbanken og omdannes til en filial af Den Europæiske Centralbank i Frankfurt, der herefter overtager pengepolitikken, rentepolitikken og valutapolitikken og udstikker retningslinjer for den økonomiske politik i øvrigt?
Peter Skaarup (DF), 1999-12-01:
Jeg kunne da godt tænke mig at spørge økonomiministeren om den artikel, der var i Berlingske Tidende i mandags.
Det fremgik deri bl.a., at der bliver offentliggjort en rapport her i dag, hvor Økonomiministeriet med detaljer beskriver, hvordan det skal være, når nu euroen bliver vedtaget, hvordan man så skal tackle den nye situation fra myndigheders og virksomheders side.
Man er ligesom gået ud fra som en forudsætning, at euroen selvfølgelig bliver vedtaget ved en folkeafstemning, at danskerne siger ja.
Jeg kunne godt tænke mig at høre, om der i forbindelse med den rapport, der bliver offentliggjort i dag, også er noget, hvor man ligesom belaver sig på, at Den Europæiske Centralbank kan udstede de her lovregler, som altså har direkte retsvirkning.
Er der nogen ting med i den rapport, der bliver offentliggjort i dag, der handler om de her lovregler, som får direkte retsvirkning?
Er det ikke spild af kroner og ressourcer, at man er gået i gang med det her projekt allerede nu inden folkeafstemningen?
Frank Dahlgaard (UP), 1999-12-01:
Jeg ved ikke, hvilken karakter jeg skal give
ministerens svar.
Det var præget af nogen rutine og manglende overblik og måske også en manglende sammenhæng at sætte tingene ind i.
Her er der jo tale om en ny institution, som - hvis Danmark tiltræder Den Økonomiske og Monetære Union - overtager lovgivningsfunktioner, som hidtil er varetaget af danske institutioner, der er oprettet af det danske demokrati og det danske folkestyre.
Det kan da godt være, at der er nogle økonomer, der har kendskab til det her og ved, at der ikke er noget nyt i det, men den bredere offentlighed har ikke kendskab til det.
Hvis ministeren går ud og spørger, om euroen er sat i gang, siger folk: Nej, men den kommer om 2 år.
Det gør de også i Tyskland, hvor D-marken kun eksisterer som en underenhed af euroen, for den er sat i gang, og systemet fungerer, og der er lovgivning på de 11 landes egne områder.
Ligesom det sker i dag i Danmark fra Danmarks Statistik
, vil det også ske fremover fra Den Europæiske Centralbank.
Og er det ikke rigtigt, at træder vi ind i Den Økonomiske og Monetære Union, afskaffer den danske krone og får den fælleseuropæiske bastardvaluta - for at sige det lidt politisk - bliver Nationalbanken omdannet til en filial af Den Europæiske Centralbank i Frankfurt og skal bare følge de retningslinjer, der kommer, herunder de lovgivningsmæssige retningslinjer, der kommer fra Frankfurt?
Er det ikke rigtigt forstået?
Marianne Jelved (RV), 1999-12-01:
Delvis rigtigt - karakteren er 8.
Jeg er sikker på, at hr. Frank Dahlgaard har læst Maastrichttraktaten mange gange og derfor også har læst regelsættet for Den Europæiske Centralbank: hvilke beføjelser og kompetencer Den Europæiske Centralbank har i forhold til de andre banker i euro-området.
Det er fuldstændig korrekt, at ECB kan vedtage forordninger, som f.eks. vedrører mindstereserver i kreditinstituttter, sikring af effektive og pålidelige clearing- og betalingssystemer og pålæggelse af statistiske rapporteringskrav over for de nationale centralbanker og andre finansielle institutioner og formidlere i de deltagende medlemslande.
Men det drejer sig altså om den finansielle sektor og ikke om hr. Jensen fra Bjerghusvej et eller andet i Næstved.
ECB kan også give bøder, hvis man ikke afleverer det, man skal aflevere, og det svarer i virkeligheden til det, Danmarks Statistik kan gøre.
Danmarks Statistik kan også bestemme - og endda langt bredere end ECB, nemlig på virksomhedsniveau - hvilke data der skal afleveres til Danmarks Statistik, og Danmarks Statistik har også kompetence til at give bøder til de virksomheder, som ikke afleverer data.
Der er sådan set en parallelitet, men vi har bare fordelt kompetencerne lidt anderledes i Danmark, end ECB har.
Der er intet nyt; det har været kendt lige så længe, som Maastrichttraktaten har været kendt.
Frank Dahlgaard (UP), 1999-12-01:
Dette spørgsmål vedrører også euroen og ØMU'en.
Det fremgår af den seneste månedsrapport fra Den Europæiske Centralbank i Frankfurt, at denne bank kan udstede forskellige former for lovgivning og regler, også regler, der har direkte retsvirkning for virksomheder og personer i medlemslandene.
Hvis Danmark kommer med, vil der altså være en ny institution, som kan lovgive på dansk område.
Er det rigtigt forstået?
Skriftlig begrundelse
Det fremgår heraf, at euro-banken er tillagt direkte lovgivningsbeføjelser på et stort område.
Det kunne være interessant at få eksempler på, hvilke typer af forordninger og lovregler EU-banken kan finde på at pålægge borgere og virksomheder i euro-landene.
Peter Skaarup (DF), 1999-12-01:
Men må jeg så ikke lige sige, at vi kan jo ikke tilbage i historien se nogen eksempler på et økonomisk samarbejde eller en økonomisk union, der ikke medfører, at man skal til at integrere alle andre politikker.
Kan ministeren finde nogen eksempler tilbage i historien på, at det ikke har været tilfældet?
Frank Dahlgaard (UP), 1999-12-01:
Nej, der kan kun være én konklusion på det, Mundell skriver i sin artikel, som er skrevet, lige før euroen trådte i kraft for ca. 11 måneder siden.
Han spørger, om EU er en stærk, central stat, for det er dét, der er nødvendigt, hvis en valuta skal være troværdig og stabil og stærk.
Svaret er: Nej, det er EU ikke.
Og så skriver han, at her ligger den potentielle og latente svaghed i euroen.
Det står der direkte.
Det nytter ikke noget at feje disse problemer ind under gulvtæppet, men det er jo det, ministeren gør, når ministeren siger, at det ikke er konklusionen, fordi der ikke er en stærk regering i Bruxelles, sådan som der er en stærk regering i Washington D.C. Den amerikanske fællesmønt fungerer og er stærk, men derovre har de også det politiske fællesskab, den politiske union, og Mundells konklusion i artiklen er jo - det kan ministeren vel ikke løbe fra - at det også er nødvendigt på en eller anden måde at få den samme konstruktion med en stærk, central EU-regering, hvis euroen skal fungere.
Vil ministeren ikke erkende, at ministeren i den hidtidige debat har fejet disse problemer ind under gulvtæppet?
Marianne Jelved (RV), 1999-12-01:
Det ville jo hjælpe - hvis vi skal fortsætte dialogen her under onsdagsspørgetiden om politisk union eller ikke politisk union - hvis hr. Frank Dahlgaard klargjorde, hvad der i hr. Frank Dahlgaards terminologi menes med en politisk union.
Efter min opfattelse - og det har jeg sagt flere gange, også om onsdagen - er der allerede en politisk union, for man kan ikke skille økonomi fra politik; det er to sider af samme sag.
Finansloven, som der lige er blevet enighed om, er jo et stort politisk arbejde, selv om den handler om kroner og øre.
Med hensyn til Robert Mundells artikel, som jo er ca. 1 år gammel, må jeg sige, at hr. Frank Dahlgaard virkelig trækker nogle konklusioner ud af den artikel, som der ikke er basis for.
Så vidt jeg kan se, siger den nylig udpegede nobelpristager i økonomi ikke, at euroen vil føre til en politisk union eller til Europas Forenede Stater.
Det, Mundell gør, er at forholde sig på et teoretisk plan til en stor valuta, og han omtaler euroen meget rosende og betegner den som den største valutariske begivenhed, siden dollaren overtog det engelske punds plads i det internationale valutasystem.
Så påpeger Mundell, at der er to farer: Der kan være en ydre fare, og der kan være en indre fare, som kan ryste en stabil valuta.
Og han giver eksempler og nævner f.eks. den russiske rubel, der blev ødelagt på grund af oktoberrevolutionen i 1917, og han nævner, at en stor økonomisk krise kan kræve særlige forhold.
Jeg er sikker på, at jeg får mulighed for yderligere at svare, men min taletid er udløbet nu.
Frank Dahlgaard (UP), 1999-12-01:
Regeringen og økonomiministeren har hele tiden sagt i den offentlige debat, at det, at man tilslutter sig en fælles valuta som nu euroen i EU, ikke fører til mere union eller til en politisk union eller til Europas Forenede Stater, sådan som nogle af os frygter.
Men nu kommer årets nobelpristager i økonomi, den canadiske professor Robert Mundell, og siger, at euroen faktisk vil føre til en politisk union med en fælles EU-regering og i sidste ende til Europas Forenede Stater.
Det er på den baggrund, man må spørge, om ministeren vil erkende, at det er en glidebane, der fører hen imod en politisk union, hvis vi tilslutter os den europæiske euro.
»Vil ministeren afvise, at årets nobelpristager i økonomi kan have ret, når han forudser, at euroen vil føre til dannelsen af en stærk, central EU-regering - og i sidste ende til Europas Forenede Stater?«
Skriftlig begrundelse
i en artikel tilkendegivet, at »Europas nye supervaluta, euroen, vil føre til dannelsen af en stærk, central EU-regering - og i sidste ende til Europas Forenede Stater«.
Professoren skriver bl.a.: »De problemer, der kan opstå på grund af svagheden hos den centrale stat i EU, kan ikke fejes ind under gulvtæppet.
En alvorlig økonomisk krise vil formentlig kræve en yderligere udvidelse af integrationsprocessen.«
Mundell påpeger, at euroen i dag har to svagheder.
»I en ustabil verden kan dette blive fatalt«, skriver professoren.
Både økonomiministeren og den regering, hun deltager i, har hidtil blankt afvist, at ØMU'en og euroen vil føre til nogen politisk union eller »Europas Forenede Stater«.
Når imidlertid årets nobelpristager i økonomi har den modsatte opfattelse, kunne det tænkes at påvirke den danske regerings vurdering af ØMU-/euro-projektet.
Peter Skaarup (DF), 1999-12-01:
Jeg synes ikke rigtig, jeg fik svar på de spørgsmål, jeg stillede.
Jeg spurgte bl.a.: Hvorfor vil man lave det militære forsvarssamarbejde, når NATO egentlig fungerer meget godt?
Kan statsministeren ikke svare på, hvad der er er galt med NATO, siden man vil gå det skridt videre?
Og mener statsministeren ikke, der ligger et problem i, at vi deltager i alle drøftelserne om det samarbejde, om denne militære union, når det nu er sådan, at vi har et forbehold, der siger, at vi ikke ønsker at tage del i den?
Er det ikke et problem?
Det signal, man sendte til befolkningen forud for folkeafstemningen i 1993, var, at man tog et forbehold for det forsvarspolitiske samarbejde, det militære samarbejde.
Hvis det bliver sådan, at de andre lande går videre - hvad alt tyder på, og som det står i alle papirer - vil jeg godt spørge, hvornår statsministeren har tænkt sig at der skal holdes en folkeafstemning om det, og om den folkeafstemning i givet fald kommer før folkeafstemningen om ØMU'en, som statsministeren også har annonceret.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-12-01:
Så vil jeg godt spørge statsministeren: Kan vi ikke få et stykke papir, der kan klargøre for os, om der bliver traktatændringer på grund af det her eller ej?
Jeg har forstået det sådan, at regeringen vil have en smal regeringskonference, hvor der ikke skal nye emner ind, og alene af den grund vil det jo give Danmark et problem, hvis der er traktatændringer i kølvandet, og derfor er det min opfattelse, at Danmark ikke skal acceptere traktatændringer.
Jeg forstår på statsministeren, at han ikke kan svare på spørgsmålet i dag, men så vil jeg bare bede om tilsagn om, at vi får en redegørelse for det, så Folketinget senest kan have det papir til forespørgselsdebatten i næste uge.
Det håber jeg vi kan få tilsagn om.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 1999-12-01:
Jeg vil næsten foreslå, at vi lige nu konstaterer, at det finske formandskabs rapport er basis for udenrigsministrenes drøftelser på mandag, og der vil man konkludere i oplægget til det europæiske rådsmøde, hvor jeg vil deltage på Danmarks vegne i Helsinki i december, slutningen af december.
Med hensyn til, om det finske formandskabs rapport fører til traktatændringer: Jeg mener simpelt hen, det er for tidligt at konkludere om det.
Jeg vil også gerne her til slut benytte lejligheden til at understrege, at Helsinki-topmødet er jo ikke konklusionen på drøftelserne.
Det er klart, at i Helsinki vil man formentlig være ret konkret med hensyn til de videre retningslinjer, hvorefter man skal arbejde frem til det franske formandskabs møde i december til næste år, hvor man, sådan som det nu er planlagt, vil træffe endelig beslutning om, hvordan den samlede konstruktion skal se ud.
Men der sker et stort skridt i den retning i Helsinki og formentlig et meget konkret skridt frem
til det franske formandskab i december næste år.
Så frem til det endelige beslutningstidspunkt føler jeg at vi varetager Danmarks interesser bedst ved at deltage i drøftelserne på møderne og fremlægge vores synspunkter,
præcis som vi gør på andre områder.