Gitte Seeberg (KF), 2002-03-19:
Regeringen har fremsat et forslag til finanslov for år 2002, der indeholder en omprioritering til fordel for de ældre, de syge og børnefamilierne.
Det har kun været muligt at sikre den nødvendige styrkelse af de offentlige kerneydelser
, fordi regeringen har haft modet til samtidig at fremsætte forslag, der begrænser udgifterne på andre områder. I store træk består regeringens forslag altså af omprioriteringer af den offentlige indsats.
Der er kun fundet plads til mindre skattelettelser.
Kravene til besparelser har været ekstrahøje, fordi det også har været nødvendigt at finde finansiering til at dække den tidligere regerings perspektivløse og til dels uspecificerede forslag om stigninger i skatter og afgifter på godt 2 mia. kr. Regeringens forslag til finanslov er derfor også et opgør med den tidligere regerings kortsigtede løsninger - løsninger, der bestod i at hæve indtægterne i stedet for at styre udgifterne.
Fra 1993 til sidste år voksede den offentlige sektor mere end 2 pct. om året.
Det er dobbelt så meget som den tidligere regerings egen målsætning.
Regningen for overskridelsen af målsætningerne og budgetterne for udgiftsvæksten fra 1993 til sidste år har været en skattestigning i størrelsesordenen 30 mia. kr. Det Konservative Folkeparti og Venstre har i modsætning til den tidligere regering modet til at prioritere og til at sikre velfærden, også selv om prioriteringerne afføder modstand fra grupper, der mærker besparelserne.
Regeringspartierne indgik den 5. februar en aftale med Dansk Folkeparti om finansloven for år 2002.
Det er en god aftale, der fastholder fundamentet i det oprindelige forslag, samtidig med at der prioriteres til fordel for yderligere forbedringer på de mest trængende områder.
Aftalen om finansloven for år 2002 sikrer ydermere forbedringer for de ældre i form af flere midler til varmehjælp, og regeringen har fået tilslutning til at fremsætte lovforslag om forbedringer på efterlevelsespensionsområdet.
Der afsættes ligeledes midler til forbedringer på social- og sundhedsområdet, bl.a., som jeg nævnte, forbedringer af varmehjælp til pensionister.
Regeringen har også fået tilslutning til, at der ses nærmere på kommunernes udbetalinger af personlige tillæg til vanskeligt stillede pensionister.
Børnefamilierne tilgodeses med en ny fleksibel og ansvarlig barselorlov, hvor regeringens oprindelige forslag udbygges.
Forældrene får nu mulighed for at fordele barselydelsen over 8 ekstra uger.
Der åbnes også op for større fleksibilitet på børnepasningsområdet, hvor kommunerne får adgang til at udbetale en del af det offentlige tilskud til daginstitutioner direkte til barnets forældre, dog kun i en periode, der begrænses til et enkelt år.
På uddannelsesområdet er effektiviseringsbesparelser tilbageført til uddannelserne.
Det er en konsekvens af, at det på netop uddannelsesområdet kan få særlig utilsigtede konsekvenser, når der med så kort varsel stilles krav om højere effektivitet.
Regeringen har derfor erkendt, at effektiviseringsbesparelserne på uddannelsesområdet var uhensigtsmæssige, og det bifalder vi også i Det Konservative Folkeparti.
Vi er i det hele taget meget glade for den aftale, der er indgået med Dansk Folkeparti.
Vi har med tilfredshed noteret os, at der i satspuljeforligskredsen er opnået enighed om fordelingen af satspuljemidlerne til de svageste grupper, og der er samtidig opnået bred enighed om at anvende UMTS-midlerne til en styrkelse af forskningen.
Regeringens forslag om at tilføre sygehusene 1,5 mia. kr. i år 2002 til nedbringelse af ventelister støttes ikke kun af Dansk Folkeparti, men også af Kristeligt Folkeparti.
Det er ellers et forslag, der har affødt modstand fra andre kanter, men det er altid rart, at kritikere ændrer holdning undervejs, og her tænker jeg på Socialdemokratiet, der nu heldigvis støtter regeringens forslag om en tiltrængt saltvandsindsprøjtning til nedbringelse af ventelister.
Det er synd, at Det Radikale Venstre ikke vil støtte forslaget.
Afvisningen, har vi hørt, skyldes finansieringen gennem en tilpasning af udgifterne til den internationale indsats.
Hvis Det Radikale Venstre ikke vil være med til
denne finansiering, er der jo frit slag for at finde anden finansiering.
Men det er den radikale prioritering, og det tager vi til efterretning.
Socialdemokratiet trækker deres gamle forslag frem om skattestigninger og andre byrder på erhvervslivet.
Nu bliver cementafgiften igen kørt i stilling, ligesom forslag om uspecificerede afgiftsstigninger på 1,2 mia. kr. hives frem af gemmerne.
Socialdemokratiet vil med andre ord gerne være med til at give 1,5 mia. kr. til nedbringelse af ventelister, men samtidig foreslår partiet skattestigninger i størrelsesordenen 2,5 mia. kr. Meget kan jo lade sig gøre på kort sigt og med skyklapper på. Skatteskruen kan altid få et ekstra drej, det ved vi jo, og det er jo også gået i mange år.
Men vi ser konsekvenserne i form af en lav tilskyndelse til arbejde og dermed, at man bidrager til finansieringen af de offentlige ydelser.
Der er brug for at styrke arbejdsindsatsen, og svaret på udfordringen er ikke højere skatter.
Socialdemokratiet afviser også en række andre forslag, herunder 0,5 mia. kr. til terrorberedskab og udgifter til forsvarets fredsbevarende styrker.
Det er ikke et hensigtsmæssigt svar på de stadig stigende krav, der stilles til det danske forsvars indsats i fredsskabende og fredsbevarende opgaver. Jeg vil derefter vende tilbage til ændringsforslagene på skatteområdet.
Jeg vil gerne minde Det Radikale Venstre om de fine planer »Danmark 2005« og siden »Danmark 2010«, hvor målsætningen var, at skattestigningerne skulle ophøre.
Jeg vil dog samtidig tilkendegive, at det er positivt, at Det Radikale Venstre tager fat i konservative forslag om at lempe mellemskatten via en forhøjelse af bundfradraget.
Det er et forslag, der vil betyde, at mere end 100.000 beskæftigede vil slippe for at betale mellemskat og derved får nedsat skatten på den sidst tjente krone.
Det er og forbliver et succeskriterium for denne regering, at der findes råderum til en lettelse af skatten på arbejde med virkning fra 1. januar 2004.
Jeg håber, at Det Radikale Venstre holder fast i prioriteringen af, hvordan skattelettelserne skal udmøntes.
Lige nu ser det desværre ud, som om Det Radikale Venstre alene vil finde finansiering via skattestigninger, men jeg håber, det andet vil lykkes.
Det Konservative Folkeparti har stor forståelse for Kristeligt Folkepartis forslag om at halvere fradraget for lønmodtagernes kontingenter til faglige foreninger og en samtidig ophævelse af arbejdsgivernes fradrag til arbejdsgiverforeninger.
Det er jo et forslag, der er på linje med tidligere konservative skatteforslag.
Fradrag til faglige foreninger er et unødigt statstilskud, og fradraget hører ikke hjemme i skattesystemet, men det er afgørende, at en beskæring af fradraget til de faglige foreninger sker som led i en samlet skattelettelse, så det undgås, at enkeltgrupper bliver udsat for en større skattestigning.
Det Konservative Folkeparti har i vores forslag koblet fjernelse af fradraget sammen med en lempelse af mellemskatten og en pulje på 2 mia. kr. til kompensation af de lavestlønnede.
Det problem, jeg ser med forslaget fra Kristeligt
Folkeparti,
er, at beskæringen af fradraget ikke er kombineret med andre lettelser af skatten.
Tværtimod foreslår Kristeligt Folkeparti flere andre skattestigninger, bl.a. afgifter på husstandsomdelte reklamer og en forhøjelse af passagerafgiften.
Det er forslag, som vi er meget betænkelige ved.
Som det fremgår, er der lavet en samlet aftale med Dansk Folkeparti, og det betyder, at Det Konservative Folkeparti vil stemme for alle de forslag, der er en del af denne aftale.