Sonja Albrink (CD), 1999-04-29:
Dette forslag har utrolig mange principielle elementer.
Det indeholder forslag om nye regler til at forbedre såvel sigtedes, tiltaltes, vidners og klageres retsstilling.
Der er mange ting, som man politisk skal forholde sig til, og det er vigtigt hele tiden at være opmærksom på, at der skal være en rimelig afvejning mellem hensynet til den enkeltes retssikkerhed kontra hensynet til en effektiv og betryggende retshåndhævelse.
Allerede af den grund ville det være synd, hvis det forslag her skal have hastes igennem inden sommerferien, for i CD synes vi, at der er for mange ubesvarede spørgsmål; men jeg vil da gerne allerede her slå fast, at vi er meget enige i, at der skal ses på reglerne for isolationsfængsling.
Og vi er bestemt også meget tilfredse med, at der nu foreligger et konkret forslag til at forbedre mulighederne for at beskytte vidner, for det har i hvert fald længe været tiltrængt.
Ser man på de foreslåede ændringer af reglerne for isolationsfængsling, er vi i CD glade for, at regeringen vil præcisere og skærpe betingelsen for at iværksætte isolationsfængsling.
Vi synes også, at det er godt, at man foreslår, at såvel anmodninger som kendelser om isolationsfængsling konkret skal begrundes.
Det vil alt andet lige øge retssikkerheden for den sigtede. Derimod er vi noget mere forbeholdne over for forslaget om overgrænsen for isolationsfængsling.
Vi er helt enige med ministeren i, at denne form for varetægtsarrest absolut skal anvendes med megen stor omtanke.
Erfaringerne viser da heldigvis også, at antallet af isolationsfængslinger er faldende.
Og jeg er sikker på, at en gennemførelse af forslagene om præcisering af betingelsen for at isolationsfængsle vil medvirke til, at antallet falder yderligere.
Men er det nødvendigt at fastsætte overgrænser, også selv om der kun er tale om en vejledende grænse for de tunge sager?
Undersøgelserne viser jo, at langt størstedelen af isolationsfængslinger afsluttes inden for 2 måneder.
Så er der ganske vist nogle enkelte, der trækker endda meget langt ud; men her er jo også kun tale om meget grove forbrydelser, som samtidig kræver omfattende og tidskrævende efterforskning.
Man må spørge sig selv, om hensynet til nogle ganske få personer virkelig skal veje tungere end hensynet til bekæmpelsen af virkelig grov kriminalitet.
Jeg er godt klar over, at justitsministeren netop i disse tunge sager lader en ventil stå åben, og det er vi også ganske godt tilfredse med.
Men hvorfor skal det være Rigsadvokaten, der skal tage stilling til en anmodning, forinden den fremsættes for retten?
Er det i bund og grund ikke dommernes opgave at vurdere, om betingelsen for isolationsfængsling er til stede?
Jeg mener i hvert fald ikke, at Rigsadvokaten skal udøve en sådan forhåndscensur af anmodninger.
Det virker en lille smule bøvlet.
Også forslaget om kompensation for varetægtsfængsling i isolation er noget tvivlsomt.
Det kan ikke være meningen, at en sigtet skal have mulighed for selv at skaffe sig rabat ved strafudmålingen ved at modarbejde efterforskningen og mistænkeliggøre sig selv så meget, at han fængsles i isolation under efterforskningen.
Hvis der skal gives kompensation, må det efter vores opfattelse gives med udgangspunkt i de eksisterende regler for strafudmåling og ikke ved en spidsfindig matematisk særregel.
Forslaget om vidnebeskyttelse er godt, men kunne godt have været mere vidtgående; men det er i hvert tilfælde på høje tid, at der gøres noget for at sikre vidner.
Jeg ved godt, at det formentlig er forsvindende få vidner, der har en reel risiko ved at vidne.
Men disse ganske få fortjener altså samfundets opbakning, og derfor skal der selvfølgelig være nogle effektive regler for og metoder til beskyttelse.
For selvfølgelig er der behov for bedre regler for isolationsfængsling, som tilgodeser både de fængslede og politiets efterforskning.
Og selvfølgelig er der også behov for de øvrige områder, der er berørt af forslaget.
Men forslaget giver altså anledning til en del spørgsmål, bl.a. når man tager i betragtning, at justitsministeren i flere tilfælde har valgt ikke at følge
Strafferetsplejeudvalgets anbefalinger.
Alt i alt: En grundig udvalgsbehandling er det, CD ønsker.