runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Naser Khader (RV), 2003-12-11:
Tak til Venstre, De Konservative og Dansk Folkeparti for denne forespørgsel.
Sundhedsfremme og det forebyggende optager os også meget i Det Radikale Venstre.
I dag tager vi alkohol, især blandt børn og unge.
Vi glæder os også til at debattere fedme og tobak.
Den danske alkoholkultur og det danske forbrugsmønster er på mange måder problematisk.
Fra et sundhedsmæssigt og socialt perspektiv drikker danskerne for meget alkohol.
Man kan f.eks. iagttage, at det gennemsnitlige alkoholforbrug pr. indbygger pr. år for folk over 14 år er 11-12 l ren alkohol.
Niveauet har været nogenlunde konstant i de sidste 30 år og er højt sammenlignet med andre vestlige lande.
Alkohol koster ca. 2.600 danskere livet hvert år.
Til sammenligning kræver trafikken omkring 500 dødsofre i Danmark.
Man anslår, at omkring 200.000 personer er afhængige af alkohol i Danmark med alvorlige sundhedsmæssige og sociale problemer til følge.
Blandt voksne danskere drikker 500.000 mere end Sundhedsstyrelsens anbefalede grænser.
De sociale problemer, der følger af dette overdrevne forbrug, er enorme; mindst 60.000 børn mellem 0 og 18 år er i en familie med misbrugere.
Hvad angår de unges forbrug, drikker danske unge mere og hyppigere end andre europæiske unge, 24 pct. af de 16-20-årige unge mænd og 14 pct. af pigerne drikker mere end Sundhedsstyrelsens anbefalede grænser.
Samtidig kan man iagttage en tendens til sammenfald i forbrug af rusmidler hos de unge, således at de, der ryger, også drikker og anvender andre euforiserende rusmidler, og man må også se på den generelle sundhedstilstand hos de danske unge.
En undersøgelse blandt gymnasieeleverne i Ribe Amt viste for nylig, at konditallet er faldet markant, og at mange piger havde en kondition som 60-årige.
Hvad angår rygning og følgevirkninger heraf, er lungekræft stærkt stigende blandt kvinder.
Hvad skal vi så gøre ved disse problemer?
Hvad kan vi gøre?
Og hvor er grænsen for overdreven offentlig indblanding i den enkeltes ret til at bestemme over eget liv på den ene side og det sociale ansvar over for medborgere på den anden side?
Jeg erkender, at regeringen har gode hensigter på området.
Jeg synes, der er kommet nogle positive udmeldinger fra begge ministre, og man har foretaget omfattende udredninger og redegørelser, men generelt mangler der konkret handling bag ordene.
Der mangler en mere målrettet fokusering.
I Det Radikale Venstre hilser vi disse tiltag velkommen, men vi må også bemærke en påfaldende træghed i regeringens indsats på hele folkesundhedsområdet.
Det er, som om man er bange for initiativer, der kan være en lille smule kontroversielle, og så har man besluttet helt og aldeles at fokusere på det behandlende sundhedsvæsen.
Men forebyggelse er mindst lige så vigtig som behandling, og der er brug for en heftig indsats på området.
Derfor hilser vi denne debat meget velkommen, og vi glæder os til flere konkrete initiativer.
Villy Søvndal (SF), 2003-12-11:
Fru Birthe Skaarups indledende sætning var: Hvis der bliver penge tilovers.
Jamen det er vel lige præcis forskellen på det her.
Hvis man sætter sig ned og venter på, når man i øvrigt laver skattelettelser, skattetænkning og sådan noget, at hvis der bliver penge tilovers, så vil man godt være med til at lave noget.
Det her bliver jo aldrig til noget, medmindre nogle folk tager en beslutning om, at det her vil vi, fordi vi synes, det udgør så stort et samfundsproblem, og siger, at så vil vi også fremskaffe pengene til det, og vi har masser af finansieringsmuligheder.
Vi synes, det her er vigtigere end f.eks. at forske i Gulag.
Det her er efter vores opfattelse langt vigtigere end sådan et forskningsprojekt. Der skiller vi, det ved vi jo godt, men hvis den tilgang, man har, er, at »hvis der bliver penge tilovers«, så bliver det her bare aldrig til noget.
Derfor synes jeg egentlig, at de korte bemærkninger har været udmærkede til at illustrere den vidt forskellige holdning, der er til ambitionsniveauet på det her område mellem i hvert fald Dansk Folkeparti og SF, så dér kan man sige, at det har været en nyttig debat.
Birthe Skaarup (DF), 2003-12-11:
Med hensyn til narkoområdet: Jamen det var da helt fint, at der blev penge tilovers.
Sådan har vi det jo også hjemme i den private husholdning, hvis vi budgetterer for højt, så der er lidt kroner til nogle andre ting.
Det er da helt fint.
Men jeg kan godt sige, at vi ikke anede på det tidspunkt, hvad det var, det her handlede om i kroner og øre, og vi var enige om at kortlægge området.
Jeg ved ikke, om de 75 mio. kr., vi kunne have budgetteret mere med, skulle være gået fra de udviklingshæmmede.
Jeg synes faktisk, at der var mange gode projekter, der fik tilført penge, også projekter, som vi kunne være bekendt, og vi har vist vejen med det her.
Det er også overskriften på alkoholområdet, det er vejen frem, som der står, og det vil Dansk Folkeparti gerne være med til.
Villy Søvndal (SF), 2003-12-11:
Jeg forstår bare ikke, hvorfor vi skal arbejde med forskellige standarder.
Da vi lavede narkobehandlingsgarantien, i øvrigt på SF's foranledning, sagde vi, at vi ikke vidste, hvad det kom til at koste.
Det kan socialministeren bekræfte.
Vi gættede på, hvor meget det kom til at koste.
Jeg tror, det var 68 mio. kr. det første år og 70 mio. kr. i årene derudad, hvis jeg husker rigtigt.
Nu har den så været i gang siden 1. januar 2003.
Vi kan se, at narkotikaafhængige strømmer til behandling.
Derfor sagde vi så ved satsforhandlingerne, og det kan fru Birthe Skaarup med sikkerhed også huske, at vi er nødt til at tilføre 75 mio. kr. om året.
Synes fru Birthe Skaarup, det er et problem, at vi året efter skal ud og bevilge flere penge, fordi det viste sig, at flere, end vi havde regnet med, ville i behandling?
Er det ikke en af de lykkeligste begivenheder, vi har været udsat for længe, at det viser sig, vi har underbudgetteret, fordi langt flere vil behandles?
Bliver fru Birthe Skaarup bekymret for den samme udvikling på alkoholområdet?
Ellers kan jeg ikke forstå argumentationen.
Birthe Skaarup (DF), 2003-12-11:
Så kørte rillen igen mod Dansk Folkeparti.
Hvis hr. Villy Søvndal prøver på at tænke tilbage på satspuljeforhandlingerne, så tror jeg nok, at vi også var meget optaget af det.
Problemet var, at vi ikke aner, hvad det koster, og det gør vi heller ikke i dag.
Som jeg tidligere har sagt, er der tre områder.
Det er den ambulante behandling, som mange amter allerede har rigtig godt styr på, vil jeg sige.
Så er der dagbehandlingen, og så er der døgnbehandlingen.
Vi kan jo ikke på forhånd vide, hvad det koster.
Jeg tror ikke på, at vi har sat for mange penge af med de 140 mio. kr., men jeg ved, at det er et rigtig godt tiltag til at kortlægge det her område.
Hr. Villy Søvndal anede jo heller ikke selv, hvad det kostede, ikke alene på det område, men også på nogle andre områder.
Med hensyn til utidige tanker og at vi har denne her forespørgselsdebat: Selvfølgelig skal man diskutere de her ting, men ikke igen rejse, at vi skal have en behandlingsgaranti her og nu, ligesom forslaget fra sidste uge gik ud på.
Villy Søvndal (SF), 2003-12-11:
Jeg ved ikke, om hr. Jørgen Winther står alene med det synspunkt i Venstre, der hedder mere tid.
Jeg har forstået hovedbudskabet sådan, at alle skal arbejde mere og længere og hurtigere afslutte deres uddannelse og sådan noget.
Det er de budskaber, jeg hører, hver gang statsministeren og finansministeren er på.
Men det er da altid rart at møde en repræsentant for et mindretal, som hr. Jørgen Winther her gjorde sig til talsmand for.
Så siger hr. Jørgen Winther, at det ikke skiller på økonomien.
Jamen det var det, vi skilte på i satsforhandlingerne.
Vi var villige til, og det har fru Birthe Skaarup fuldstændig ret i, at gå længere.
Vi sagde også, at vi ikke kan vide, hvor meget det koster at gå videre.
Da vi lavede behandlingsgarantien på narkoområdet, gættede vi for lavt.
Det kostede 75 mio. kr. mere, end vi havde regnet med.
Derfor måtte vi tilføre 75 mio. kr.
Det er en af de bedste tillægsbevillinger, jeg har været med til at give.
Fordi folk strømmer til narkobehandling.
Tænke sig, hvis vi kunne gøre det samme på alkoholbehandlingsområdet.
Sagen er, at vi ikke kan vide det, inden vi prøver det, for først da ved vi, hvor mange der vil henvende sig.
Men hvis vi gætter 100 mio. kr. for lavt, er det fint, hvis for 100 mio. kr. flere henvender sig og gerne vil behandles, er det fint, for det er jo lige præcis det, vi gerne vil. Så sagde fru Birthe Skaarup, at hun syntes, at det var utidigt at gøre opmærksom på SF's tanker.
Undskyld mig, hvis man ikke skal gøre det, når der er en forespørgselsdebat om emnet, hvornår er det så betids at gøre opmærksom på ens ambitionsniveau?
Jeg anerkender, at Dansk Folkeparti ikke har det ambitionsniveau, men det kan vel ikke være utidigt.
Det er så en forskel i ambitionsniveau, og det synes jeg er fair nok.
Jørgen Winther (V), 2003-12-11:
Jeg må sige, at det er skønt at høre hr. Villy Søvndal, fordi det altid er en engageret person, der kommer med ordene, men vi er uenige.
Vi er især uenige om det med økonomien, for det er ligesom, at hver gang SF har et eller andet problem, så er løsningen altid: Haps - flere penge, flere penge.
Her har vi det igen.
Jeg vil gerne sige, at da jeg var meget praktiserende læge, var der nogle i min praksis, der var alkoholikere på grund af en dårlig økonomisk situation.
De troede, de følte i hvert fald, at det var bedre at drikke sig ud af det, så havde de det bedre sådan midlertidigt, i en kortvarig periode.
Jeg tror, at et samfundssystem med relativt lave skatter, hvor far og mor har tid til at være sammen med børnene, giver et vist afstressende liv.
I Venstre ønsker vi en helt anden samfundsmodel, end SF gør.
Hvis man følger SF's model, bliver der højere og højere skatter, mere og mere arbejde, mindre og mindre tid til børnene.
Det er deri SF og Venstre virkelig adskiller sig fra hinanden.
Jeg tror altså meget på en aldersgrænse på 16 år.
Adskillelse mellem barneliv og ungdomsliv er utrolig vigtig, og vi tillader ikke, at de helt unge, altså børnene, drikker.
Else Theill Sørensen (KF), 2003-12-11:
Lad mig tage fat i fru Line Barfods sidste bemærkning om en god alkoholkultur på skoler osv.
Nu ved jeg selvfølgelig ikke, hvad fru Barfod mener med skoler, men jeg vil bare sige, at for Det Konservative Folkepartis vedkommende mener vi sådan set slet ikke, der skal være nogen alkoholkultur på folkeskoler.
Det skal bare være ingenting, altså det hører ikke hjemme i folkeskolen, og det hører ikke hjemme i de aldersgrupper.
Jeg er da helt enig med fru Barfod i, at der er utrolig mange unge, der er ansvarsbevidste og dygtige og alt, hvad man kan sige af positivt, men der er altså også nogle, som har et forhold til alkohol, som jeg synes ligger ud over, hvad jeg vil kalde naturligt.
Hvis vi går op til 14 år, er det 50 pct. af drengene, der har drukket fem genstande på en dag inden for den sidste måned og 47 pct. af pigerne.
Så der er altså nogle ikke helt små grupper, som drikker mere, end jeg synes er godt.
Birthe Skaarup (DF), 2003-12-11:
Det er ikke for at spidde hr. Poul Qvist Jørgensen, men Socialdemokratiet har været med til for godt en måned siden at bestemme i Socialministeriet, at vi skal kortlægge det her område, bl.a. fordi man ikke kan finde ud af, hvad det koster.
Kan hr. Poul Qvist Jørgensen ikke se, at der så anstændigvis ikke er ræson i at blive ved med at tale om behandlingsgaranti, når der har siddet to ordførere fra Socialdemokratiet og været med til at sige ja til sådan en aftale?
Else Theill Sørensen (KF), 2003-12-11:
Når de tre partier, Venstre, Det Konservative Folkeparti og Dansk Folkeparti har rejst denne forespørgsel til hele tre ministre, så er det, fordi vi mener, at det er så umådelig vigtigt til stadighed at minde os selv her i Folketinget og alle i det danske samfund, som har med børn og unge at gøre, om, at den alkoholkultur, der er blandt børn og unge i dag, både er et stort sundhedsproblem og et stort socialt problem.
Jeg vil ikke begrunde forespørgslen med mange flere ord, men sige, at vi ser frem til en god debat om et vigtigt emne.
Besvarelse
Line Barfod (EL), 2003-12-11:
Jeg synes, det lyder, som om vi skal diskutere videre omkring anden- og tredjebehandlingerne med hensyn til, hvad vi kan gøre for at få en debat, og for at man også kan tage korte bemærkninger til de ordførere, der ikke vil gå op og forsvare deres politik.
Så vil jeg sige, at jeg er helt enig i, at det ikke er spild af tid at være i Folketingssalen, selv om man ikke har ordet.
Jeg synes sådan set, at noget af det, vi skulle prøve at se på, er, hvordan vi kan få nogle debatter, hvor der er mange flere, der synes, det er spændende at komme.
Når vi er ude i landet, er det jo ofte, at der kommer mange for at lytte til, at der sidder nogle politikere og diskuterer.
Når der er høringer her, sker det jo også, at nogle af os går ned og lytter, selv om vi ikke sidder i panelet.
Spørgsmålet er, hvordan vi også får den debat herind i Folketingssalen, så den også er for nogle af de mange, der måske ikke lige er den ene ordfører på sagen.
Og jeg kan da forstå, når jeg snakker med folk fra nogle af de store partier, at det nogle gange kan være lidt frustrerende måske ikke at have så mange muligheder for at komme på talerstolen. Hvordan får man en mere levende debat, som flere kan deltage i?
Det synes jeg kunne være spændende at få diskuteret og få nogle forslag til.
Svend Auken (S), 2003-12-11:
Vores udgangspunkt ved arbejdet med de her regler er ikke, at det fungerer dårligt i Folketinget.
Vores udgangspunkt er, at det fungerer godt, men at det kan blive bedre, og det er det, vi har arbejdet med at gøre.
Jeg tror, det er rigtigt, når mange efterlyser en bedre langtidsplanlægning.
Men det er ikke kun, om jeg så må sige, Folketingets administration, der kan stå for denne langtidsplanlægning.
Det er jo også de politiske partier, og det er regeringen osv., der må være medspillere i det.
Den tanke er nok rigtig, som jeg tror fru Pia Gjellerup første gang bragte frem, men som fru Line Barfod også har nævnt i dag, nemlig at vi i god tid får udpeget de dage, hvor der virkelig er afstemninger herinde.
Også det kan være med til at give en bedre samlet planlægning.
Jeg tror nu også, at meget kan siges om den politiske kultur, når vi er i huset samtidig.
Det er ikke altid spild af tid at være i Folketinget samtidig, selv om man ikke har ordet.
Jeg ved godt, at når man er ordfører for Enhedslisten, så har man ordet meget ofte, og derfor kan det godt virke som spild, når man ikke har ordet.
Men for de fleste folketingsmedlemmer er det jo den normale tilstand ikke at have ordet.
Der var en enkelt ting, jeg tænkte på, jeg ville have sagt i første omgang, men som jeg gerne vil sige i anden omgang, og det drejer sig om vores forhold til omverdenen.
Det burde i virkeligheden være omvendt, altså at de kunne komme hurtigere elektronisk, end de kom på papir.
Min sidste bemærkning er om dette med forberedelsen: Jeg synes, der har været en virkelig god forberedelse og nogle gode diskussioner, også flere diskussioner,
vistnok fire eller fem møder i Udvalget for Forretningsordenen.
Når jeg siger, at der kan være et problem med anden og tredje behandlinger, er det ikke specielt i relation til de nye regler, men i relation til de regler, der allerede eksisterer,
hvor korte bemærkninger jo i forretningsordenen er defineret som korte bemærkninger til en ordfører, der har haft ordet.
Men hvis en ordfører ikke har haft ordet, må man altså stille spørgsmål uden dette.
Det har vi håndteret på den måde, at det har vi tilladt, for ellers gik debatten jo selvfølgelig i stå, og så ville folk kunne blokere en debat ved at undlade at tage ordet.
Det var alene det, der var min bemærkning, og fordi man lytter til fru Line Barfod og synes, at der måske var noget i det, hun sagde, så er det ikke ensbetydende med, at det her er dårligt forberedt.
Det kan jo altså også være, at fru Line Barfod har haft et argument, der var værd at lytte til.
Line Barfod (EL), 2003-12-11:
Nu har jeg ikke taget de præcise datoer med, men som det fremgår af den betænkning, der er omdelt til samtlige folketingsmedlemmer, hvor vores ændringsforslag er optrykt, er det på mødet den 3. december, at Udvalget for Forretningsordenen har afgivet betænkning, hvor disse forslag er med, og hvor vi så fik vores ændringsforslag med.
Så det er altså ikke lang tid, vi har haft fra den 3. december til i dag, og ændringsforslagene er jo via betænkningen delt rundt til samtlige folketingsmedlemmer.
Jeg må indrømme, at jeg ikke har haft fantasi til, at jeg skulle kontakte samtlige folketingsmedlemmer personligt,
da jeg jo ved, at alle partier sidder i Udvalget for Forretningsordenen.
Jeg har forstået, at man har taget det op i samtlige folketingsgrupper og drøftet disse forslag og ændringsforslag.
Så jeg tror, man i Dansk Folkeparti skal diskutere, hvis ikke man har fået præsenteret ændringsforslagene og det oprindelige forslag fra Folketingets Udvalg for Forretningsordenen.
Bent Bøgsted (DF), 2003-12-11:
Det, fru Line Barfod kom med om ændringsforslagene, lød jo meget godt, nemlig at der var for lidt debat.
Men hvis fru Line Barfod er så optaget af alle de ændringsforslag, hvorfor har fru Line Barfod så ikke sørget for, at alle medlemmer har fået dem ud i god tid.
Hun kunne have sendt dem rundt til alle medlemmer, så vi kunne have fået tid til at diskutere; have kontaktet alle medlemmer på forhånd, hvis det var så vigtigt med de ændringsforslag?
Det ville være rart nok at få at vide.
Kaj Ikast (KF), 2003-12-11:
Jeg har faktisk siddet i Præsidiet nu i knap 1½ år og arbejdet med det forslag her.
Det har været frem og tilbage mellem grupperne og Præsidiet, og det har været i Udvalget for Forretningsordenen til behandling.
Vi er faktisk godt tilfredse med det resultat, der ligger her. Der er mange fornyelser.
Der er også nogle af de fornyelser, der ligger her, der aldrig bliver gennemført efter sommerferien næste år.
Men hvorfor skulle vi ikke prøve dem?
Nu har vi lavet et stort kompromis her, og det giver ligestilling for store og små partier i den store debat.
Før talte hr. Søren Søndergaard kun for natteravnene.
I dag kommer han til at tale omkring kl. 13-16 - et sted derimellem - afhængig af hvornår vi starter, og det er for os at se et meget stort fremskridt.
Endvidere mener jeg, at hele debatformen bliver mere livlig, men vi er villige til at tage det her op til en debat til sommerferien og så se, om vi kan lave
Det synes jeg er helt naturligt, og så har folketingsmedlemmerne lejlighed til at stille spørgsmål.
Vi er godt tilfredse med det, der ligger, og jeg synes, at vi nu skal køre det igennem.
Og så håber jeg, at medlemmerne vil interessere sig mere for det, end man har gjort i planlægningsfasen, og de gange, hvor Præsidiet har været ude og tale med de forskellige grupper om, hvad der skulle laves om, for der har ikke været alt for mange, der har deltaget i den debat.
Svend Auken (S), 2003-12-11:
Det ville da også se bizart ud, hvis der stod, at hr. Søren Søndergaard har 14 spørgsmål, og hr. Erik Larsen har et spørgsmål.
Hvordan skulle sådan en regel se ud?
Ikke under en styreform, som jeg ville vedkende mig, var den mulig.
Så der er lige ret for partierne.
Nu styrker vi oven i købet ligeretssynspunktet ved, at også små partier får lejlighed til at holde deres taler under de store debatter, hvor befolkningen jo har en særlig interesse i, hvad der foregår herinde, inden de korte bemærkninger starter.
Vi kommer altså væk fra det, at man er fremme ved kl.
15-16 om eftermiddagen, før man er færdig med Socialdemokratiets og Venstres ordførere, og det vil sige, at hr. Søren Søndergaards ofte fremragende ordførertale, eller hvem, det nu er, der skal tale fra hans parti, har folk glæde af før frokost.
Søren Søndergaard (EL), 2003-12-11:
Ja, når det er en forsøgsordning, så lad os da forsøge.
Så kommer vi tilbage til det, det er jo klart.
Jeg forstår stadig væk bare ikke logikken i, at man for at lave noget, der er mere aktuelt, laver det enten mere bureaukratisk eller mindre aktuelt.
Men o.k., så forsøger vi det, når der er et flertal, der ønsker det, og så laver vi en evaluering.
Blot må jeg anholde en ting.
Det er den der gentagne påstand om, at små partier har lige så store rettigheder som store partier.
Det er jo ikke korrekt.
Når vi for det første ser på grundloven, så er partierne jo sådan set uinteressante i en folketingssammenhæng.
Der er det medlemmerne, der er interessante.
Der er det jo rigtigt, at medlemmerne har de samme rettigheder, og de bliver så lidt begrænsede med det forslag, der ligger her.
Men når vi snakker om partierne, så kan vi jo konstatere, at et parti som Venstre - og det er næsten det samme for Socialdemokratiet - har ret til i spørgetiden at stille 112 spørgsmål, hvorimod Enhedslisten har ret til at stille otte.
Det er jo ikke lige ret.
Det kan være rimeligt, det accepterer jeg, det vil jeg ikke brokke mig over, men man kan jo ikke kalde det lige ret.
Svend Auken (S), 2003-12-11:
Jeg ventede bare, hr. Søndergaard ville sige, at Enhedslisten følte sig overset i det parlamentariske arbejde.
Noget af det bedre, vi har,
synes jeg, er, at meget små partier har de samme rettigheder som store partier.
Det ændrer de her regler selvfølgelig ikke ved.
Man kan i allerhøjeste grad diskutere, om det er klogt at have en tilmeldingsfrist for medspørgere om mandagen
, men som jeg sagde før, er det en forsøgsordning, og så vil vi vurdere bagefter, om det har været en god ordning eller en dårlig ordning. Ikke alle har været lige begejstrede for denne ordning med medspørgere, fordi det jo tit, når medspørgerne er kommet ind, har ført til, at de så har kapret spørgsmålet, er løbet med det og har tilladt ministeren at nøjes med i realiteten at svare dem og ikke på de opfølgende spørgsmål, som hovedspørgeren har stillet.
Så der har været en diskussion frem og tilbage.
Men jeg medgiver hr. Søren Søndergaard, at man kan diskutere disse ændringer.
Vi vil følge meget kritisk, om de fungerer godt nok i fortsættelsen.
Så er der selve spørgetiden om tirsdagen, som jeg også tror vil give en mulighed for en mere intensiv diskussion med statsministeren i Folketinget.
Søren Søndergaard (EL), 2003-12-11:
Også hr. Svend Auken brugte argumentationen om ønsket om at få en mere aktuel debat som begrundelse for nogle af de ændringer, der er fremlagt her.
Jeg må indrømme, at det forstår jeg ikke.
Jeg vil ikke afvise, at der er enkelte forslag, hvor man kan sige: Okay, der får man en mere aktuel debat.
Men når det gælder spørgetidsinstitutionen, sker der jo det præcis modsatte.
Hvis man ønsker en aktuel debat, hvad er
så begrundelsen for det?
Hvis man ønsker en aktuel debat, hvad er så grunden til, at man, hvis man ønsker at være medspørger til en debat, der foregår nede i salen med udgangspunkt i et konkret onsdagsspørgsmål, så 2 dage forinden skal træffe beslutning om, hvorvidt man vil gå ind i debatten?
Man skal altså 2 dage forinden ikke alene vide, om man interesserer sig for emnet, men man skal formentlig også telepatisk forstå, hvad der vil blive diskuteret, og hvad der vil ske i de 2 dage, for at skrive sig på.
Det er ikke noget, der fremmer den aktuelle debat, medmindre der vil ske det, der formentlig vil ske, nemlig at der vil være partier, der skriver alle deres medlemmer på uden undtagelse. Så er der jo frit valg.
Det er bare noget bureaukratisk pjat.
Så enten er det bureaukratisk pjat, eller også er det ikke at fremme den aktuelle debat.
Hvorfor er man med til at stille sådan et forslag?
Birthe Skaarup (DF), 2003-12-11:
Kan fru Tove Videbæk svare på, hvem der afskaffede Alkoholpolitisk Kontaktudvalg, og hvorfor det blev afskaffet?