Anders Samuelsen (RV), 2000-04-13:
Dette forslag skal ses i lyset af de relativt mange sager om omsorgssvigt over for børn, som er kommet frem i dagens lys i de seneste par år.
Det er sager, som har fået debatten om, hvorvidt samfundets indsats over for disse børn og unge med særlige behov er tilstrækkelig, til at blusse op, og det er sager, som efter Det Radikale Venstres opfattelse har vist, at servicelovens regler om tvangsanbringelse og særlig støtte til børn og unge ikke altid virker efter hensigten.
På den baggrund har Socialministeriet haft et arbejde i gang med et godt forløb med inddragelse af diverse partier for at undersøge, hvorvidt man kan styrke indsatsen over for de truede børn og unge, som findes i det danske samfund.
Jeg skal ikke komme ind på alle delelementer i dette forslag, men blot kommentere nogle af de ting, som Det Radikale Venstre anser for væsentlige.
For det første anser vi det for meget vigtigt, at servicelovens formålsparagraf nu ændres, så det præciseres, at støtten skal ydes til barnets bedste.
Ændringen imødekommer den kritik, som har været fremført om, at sociallovgivningens børneregler i for høj grad lægger vægt på forældrenes retssikkerhed på bekostning af barnets.
Det er især blevet påpeget, at det har betydet, at f.eks. tvangsfjernelse ofte iværksættes for sent.
For det andet finder Det Radikale Venstre det meget positivt, at en tidlig indsats over for truede børn og unge nu styrkes.
Det er især positivt, at der indføres pligt til et tværfagligt samarbejde i forbindelse med tvangsfjernelser, og at der bliver en øget underretningspligt.
Samtidig mener vi, at der sker nogle ændringer af formuleringerne på nogle afgørende områder i loven, som er meget væsentlige.
Det skal nu ikke længere hedde, at der skal være en åbenbar risiko for omsorgssvigt, men en overvejende sandsynlighed for, at barnets udvikling og sundhed lider alvorlig skade.
Og det skal ikke længere hedde, at det anses for godtgjort, men der skal blot være en begrundet formodning om, at problemerne ikke kan løses i hjemmet, før man sætter ind.
Selv om der mest af alt er tale om sproglige ændringer, så sendes der alligevel, mener vi fra Det Radikale Venstres side, et vigtigt signal til kommunernes børn og unge-udvalg
om, at der i højere grad skal tages udgangspunkt i barnet, end der har været tale om hidtil. Dernæst foreslås det, at der skabes større kontinuitet og længere tidsperspektiv i forbindelse med anbringelser.
Undersøgelser har nemlig vist, at anbragte børn og unge i for høj grad udsættes for skift i anbringelsessted under opvæksten.
Derfor er det også vigtigt, at der nu åbnes mulighed for, at børn og unge-udvalget kan beslutte, at forældre ved frivillig anbringelse ikke længere kan hjemtage barnet, hvis det kan føre til alvorlige problemer for barnet.
Det er også positivt, at kommunerne først kan hjemgive et barn, når sagen har været til fornyet afgørelse i børn og unge-udvalget, og at fristen for genoptagelse af en sag ændres fra 1 år fra den seneste afgørelse eller dom til 2 år.
Endelig mener Det Radikale Venstre også, at det er fornuftigt, at det bliver mulighed for at forlænge efterværnsperioden, så unge, der har været tvangsfjernet, kan få hjælp, rådgivning og vejledning indtil det 22. år, såfremt der er behov for det.
Så alt i alt mener vi fra Det Radikale Venstres side, at dette lovforslag vil være med til at styrke indsatsen over for børn og unge, der har særlige behov, og vi støtter derfor varmt forslaget.
Vi håber, at disse præciseringer og stramninger af servicelovens børneregler vil betyde, at vi ikke oplever nær så mange af de forfærdelige sager, som har været fremme i pressen i de senere år.