Christine Antorini (SF), 1999-05-12:
Vi synes, det er et godt og solidt stykke arbejde, som udvalget har leveret til Folketinget.
Det er et godt udgangspunkt for beslutninger, der kan styrke det ligestillingsarbejde, som måske ikke har det alt for godt i øjeblikket.
Hvis vi ser på de øvrige nordiske lande - og det er der også andre ordførere der har været inde på - så bruger vi i Danmark ikke særlig mange ressourcer på ligestillingsarbejdet, og vi giver heller ikke området den politiske bevågenhed, som det vitterligt har fortjent.
Vi har også bildt os selv ind, at vi er helt på forkant, hvis vi sammenligner os med de andre lande i Europa, men både i forhold til ligeløn og ligebehandling kan vi være glade for, at EF-direktiver har tvunget Danmark til at følge trop med skrappere lovgivning.
Nu hvor Sverige og Finland er kommet med i EU, har de også overtaget førerskabet.
For eksempel har den svenske ligestillingsminister nu taget initiativ til at etablere et såkaldt European Gender Institute.
Ligestillingsarbejdet har også været temmelig usynligt i den offentlige debat herhjemme, og det er faktisk underligt, når man ved, hvor meget spørgsmål som forholdet mellem mænd og kvinder, singler, moderskab, faderrolle, karriereliv, familieliv og livskvalitet i hverdagen ellers er diskussioner, som vi med jævne mellemrum kan se rase i debatspalterne i aviserne.
Lige så snart man spørger især de unge, om de er interesserede i ligestillingspolitik, synes de, det er helt uinteressant, men det betyder jo ikke, at ligestillingsproblemet har overlevet sig selv.
Debatten skal bare flyttes over i det hverdagsliv, som vi jo heldigvis alle sammen har et engageret forhold til. SF bakker en række af de konkrete forslag op, som er resultatet af udvalgets arbejde.
Jeg vil i den forbindelse nævne, at vi har fremsat en ligestillingspakke på tre forslag, som også er indeholdt i nogle af udvalgets anbefalinger.
Det drejer sig om muligheden for fleksibel børnepasningsorlov for at fremme mænds brug af orlov, muligheden for at anvende positiv særbehandling på virksomheder og i institutioner uden dispensation, hvis det ene køn ikke er repræsenteret med mere end 15 pct., og muligheden for lige pension for mænd og kvinder.
Her er det rigtigt, at der er sket forbedringer, men der mangler f.eks. stadig pensionsindbetalinger, mens man er på barsel- eller forældreorlov.
Under alle omstændigheder er der masser af gode forslag, som alle partierne kan tage fat på, i udvalgets anbefalinger, hvis man virkelig mener noget med ligestilling.
Udvalget har også fremlagt forslag til ligestillingens fremtidige organisering.
Jeg må sige, at udvalgets anbefalinger bærer en anelse præg af, at der har været involveret mange forskellige organisationsrepræsentanter
Men jeg tror, at hvis vi vil have revitaliseret ligestillingsarbejdet, er det meget vigtigt og nødvendigt at skabe nogle slagkraftige, engagerede og også gerne kontroversielle fora, som ikke bliver låst fast i enten konsensusløsninger eller - hvad der næsten er værre - i ikkeløsninger, fordi organisationsrepræsentanterne holder hinanden i skak.
Desværre har Ligestillingsrådets arbejde været præget af disse konflikter, og SF vil derfor varmt støtte udvalgets flertalsindstilling om at nedsætte et særligt klagenævn.
Fremtidens ligestillingsarbejde skal organiseres uafhængigt af den siddende regering, og det vil sige, at det ikke bør være en politiker, der tegner ligestillingsområdet, men i stedet en kombination af en engageret ligestillingsminister og et uafhængigt ligestillingsorgan.
SF støtter derfor ideen om at oprette et ligestillingsministerembede med et ligestillingsdepartement under sig.
Det kunne være statsministeren, hvis han reelt vil prioritere området højt, eller det kunne være social-, økonomi- eller justitsministeren.
Den eneste minister, som SF ikke synes det er en god idé at placere ligestillingsansvar hos, er arbejdsministeren - ikke fordi vi har noget imod hr. Ove Hygum, for han er vældig god, men fordi Arbejdsministeriet under alle omstændigheder kun beskæftiger sig med ligestilling ud fra en arbejdsmarkedsmæssig synsvinkel.
Ved at placere ligestillingssagen i et andet ministerium er der større chance for, at der også bliver sat fokus på de øvrige og lige så vigtige ligestillingstemaer, f.eks. på familieområdet.
Vi mener også, der bør nedsættes et ligestillingsudvalg i Folketinget, så sagen får den fokus, der er brug for herinde, og vi støtter et videncenter, hvor Kvinfo fortsætter som selvstændigt forskningsbibliotek.
Bestyrelsen for videncentret skal dog drives professionelt og handlekraftigt, uafhængigt af organisationsinteresser, og det skal derfor drives af en lille bestyrelse på f.eks. fem personer, som udpeges af ligestillingsministeren.
SF støtter også, at der bliver etableret et debatforum; men for at sikre, at formanden for dette forum ikke bliver låst fast af de mange organisationsinteresser, bør vedkommende udpeges af ligestillingsministeren og ikke komme fra debatforums midte.
Endelig bør de 5-10 ressourcepersoner også udpeges af ligestillingsministeren i stedet for, som det foreslås, at debatforum skal være et selvsupplerende organ, som vi ikke tror kan være med til at løse konflikter.
Tværtimod mener vi, at kombinationen af den stærke, engagerede ligestillingsminister og et debatforum, hvor man udpeger en formand, som vil noget på ligestillingsområdet, rent faktisk giver den nødvendige styrke.