Per Dalgaard (DF), 2004-01-29:
Når man læser høringssvarene til L 122, specielt dem, der kommer fra statsfængslerne, så bliver man faktisk trist til mode.
Her beskrives hverdagen i fængslerne både for de ansatte og de indsatte, og specielt oplysningerne om, hvordan alt for mange af de indsatte forholder sig til den kendsgerning, at de sidder inde for en kriminel handling og dermed burde forbedre sig.
Det ligger dem åbenbart fjernt.
Sammen med de værdinormer eller mangel på værdinormer fortæller disse beskrivelser om en opgave af dimensioner for blot at få et minimum af normal adfærd indlært hos en meget stor del af de indsatte.
L 122 fremfører en række gode tiltag for en mulig vej ud
af kriminalitet ved bl.a. god opførsel, et tilrettelagt mål eller retning for en eventuel uddannelse, en erkendelse af, at man har begået noget, samfundet ikke kan acceptere, men ideer og tiltag, som åbenbart ligger milevidt fra den verden, de indsatte befinder sig i. F.eks. beskrives der følgende i et høringssvar, og jeg citerer: Både afdelingen og arbejdspladsen lider under at måtte anvende mange ressourcer på disse vrangvillige og normløse indsatte, der kun har ligegyldighed til overs for at skulle yde et bidrag for at opretholde en tilværelse.
Eller hvor et stigende antal andengenrationsindvandrere uden tilknytning til arbejdsmarkedet, præcis som deres forældre mangler, beskrives.
Disse unge afviser f.eks. kontanthjælp uden for fængslet, fordi der er knyttet aktiveringspligt til denne kontanthjælp.
De indrømmer åbenlyst, at de ernærer sig ved kriminalitet, og i fængslet afviser de enhver form for kedelig hverdagsforpligtelse.
De har svært ved at komme op om morgenen, og de vil hellere styrketræne og ligge i sengen og se tv.
De beskrives som asociale og uden positiv fantasi.
Disse grupper vil man så bl.a. give en gulerod gående ud på, at hvis de forbedrer sig, så får de en chance.
Nu skal man lige tænke på, at netop disse unge ude i samfundet har fået et hav af tilbud om projekter i den by, hvor de kommer fra - et hav af ungdomsprojekter, som koster samfundet enorme summer.
Penge, som tages fra andre, der har større behov.
Jeg har svært ved at se, at disse personer skulle ændre sig ved de her nævnte tiltag.
En ting er sikkert: De hidtil anvendte metoder over for disse virker ikke, og det er åbenbart en forråelse, som medfører de her problemer.
Dansk Folkeparti kan i forslaget ikke acceptere, at denne nye model med tidlig prøveløsladelse skal gælde for alle typer kriminelle.
Vi finder, at en række grove forbrydelser på forhånd skal udelukkes.
Det gælder drab, voldtægt, grov vold, grove narkoforbrydelser, menneskesmugling, brandstiftelse og grove røverier.
Vi mener, at en prøveløsladt, der begår kriminalitet, mens samfundet har indvilget i at agere mild og imødekommende over for personen, skal ind med det samme igen.
Han har misbrugt samfundets gode vilje, så al prøveløsladelse må slettes.
I alt et lovforslag, der for mig at se har nogle gode og positive hensigter, som åbenbart desværre ligger langt fra den verden, de kriminelle befinder sig i.
Dansk Folkeparti er således kritisk positive, idet vi vil have faste regler for, hvilke typer kriminelle handlinger der ikke kan omfattes af denne ordning, samt en hurtigere reaktion omkring prøveløsladte, der ikke overholder spillets regler.
Ligeledes kan vi frygte en vis tilfældighed i den vurdering, der bliver lagt i kriminalforsorgen med hensyn til, hvem der skal prøveløslades efter halv tid.
Det vil vi grave i under udvalgsarbejdet.