runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ole Sohn (SF), 2002-01-08:
Umiddelbart kan jeg ikke se, at der skulle være nogen større knaster i lovforslaget
, men her umiddelbart efter den forgangne højtid er jeg kommet lidt sent i gang med lovgivningsarbejdet, så jeg har først set høringssvarene her til morgen.
Der kan jeg se, at der i flere af høringssvarene er en række spørgsmål, som jeg ikke umiddelbart kan se er afdækket i lovforslaget, så derfor vil jeg sige det på den måde, at vi vil forsøge at få afdækket de spørgsmål, som er rejst af både Dansk Arbejdsgiverforening og LO under udvalgsarbejdet, inden vi gør vores endelige stilling op.
Jeg kan dog ikke forestille mig, at der skulle ligge nogen større knaster i det, så det var bare lige denne tilkendegivelse herfra.
Lars Barfoed (KF), 2002-01-08:
Som det har været nævnt af tidligere talere, er der tale om, at man her vil rette op på den danske lovgivning, så den bringes i overensstemmelse med EF-Domstolens retspraksis, og det kan vi fra konservativ side kun tilslutte os.
Formentlig er det en formalisering af den praksis, der i forvejen er gældende på stort set alle arbejdspladser, så lovændringen vil næppe betyde ændringer for ret mange arbejdsgivere og lønmodtagere.
Bent Bøgsted (DF), 2002-01-08:
Dansk Folkeparti støtter en vedtagelse af lovforslag nr. L
Det er en ændring af lov om arbejdsgiverens pligt til at underrette lønmodtageren om vilkårene ved ansættelsesforholdet, og da det er meget vigtigt, at arbejderne altid får at vide, hvad arbejdet indebærer, skal det selvfølgelig være fyldestgørende.
Som Venstres ordfører kom ind på, er årsagen til ændringen en dom, der er faldet i Tyskland.
Vi har ikke i Danmark haft noget fortilfælde af den slags, så jeg tror, at arbejdsgiverne i forvejen opfylder deres oplysningspligt, som de skal.
At der skulle være problemer i det, kan jeg heller ikke se, så det er kun beskedne, administrative oplysninger, der skal ind i de ansættelsesbreve, vi har i forvejen. Dansk Folkeparti støtter det.
Jan Petersen (S), 2002-01-08:
Jeg skal ikke gennemgå lovforslaget, det er lige sket på fortrinlig vis.
Vi er positive over for det af beskæftigelsesministeren fremsatte forslag.
Jeg vil ikke udelukke, at vi har et par enkelte spørgsmål, som vi har søgt inspiration til at stille i de høringssvar, der er afgivet, men udgangspunktet er, at vi er positive over for at medvirke til, at det her lovforslag kan vedtages.
Ulrik Kragh (V), 2002-01-08:
Lov om ændring af lov om arbejdsgiverens pligt til at underrette lønmodtageren om vilkårene for ansættelsesforholdet hedder det her kryptisk.
Det, det drejer sig om, er, at Danmark i 1993 implementerede ansættelsesbevisdirektivet med ansættelsesbevisloven.
Denne lov har siden virket uden påtale fra Kommissionens løbende implementeringsovervågning.
Der er imidlertid faldet en dom ved EF-Domstolen den 8. februar 2001, hvor det fastslås, at ansættelsesbevisdirektivets artikel 2, stk. 2, som indeholder en liste over oplysninger, som arbejdsgiver skal give i en ansættelseskontrakt, ikke udgør en udtømmende opregning af de punkter, som ansættelsesbeviset skal indeholde.
Der skal således ved væsentlige vilkår for ansættelsesforholdet ud over de i listen anførte også særskilt gøres opmærksom på dette i ansættelsesbeviset.
Det medfører, at den danske ansættelsesbevislov skal justeres, således at der bliver overensstemmelse mellem Domstolens fortolkning af direktivet og den danske lov.
også skal oplyses.
Sådanne vilkår kan sædvanligvis være vilkår, som ikke direkte kan henvises til den relevante lovgivning, administrative eller vedtægtsmæssige bestemmelser eller kollektive overenskomster.
Det har i dag i pressen været anført, at det her skulle føre til en væsentlig del bøvl.
Det vil jeg gerne imødegå.
Jeg vil gerne citere tidligere folketingsmedlem, Mogens Glistrup, der sagde, at man kan se et lands ulykker på størrelsen af advokaternes vom.
Jeg vil sige det på den måde, at der ikke er mange advokater, der får stor vom af det her.
Så vi skal anbefale lovforslaget og sende det videre til udvalgsbehandling.
Morten Helveg Petersen (RV), 2002-01-08:
Jeg må i hvert fald give statsministeren ret i ét af hans udsagn her i dag, nemlig at vi ikke er fremme ved 2005 endnu.
Men jeg er jo nødt til at opholde mig lidt ved konsekvenserne af en drøftelse i forligskredsen vedrørende Miljø-, freds- og stabilitetsrammen.
Nu kan jeg forstå, at statsministeren anerkender, at vi har et forlig, og det må indebære, at forligsparterne indkaldes for at drøfte, hvad det er, regeringen agter at gøre.
Men ifald man ikke bliver enig, hvad så?
Hvad er så de parlamentariske konsekvenser af det?
Vil statsministeren ikke medgive, at hvis det er den adfærdsform, vi skal se fremover i forbindelse med et indgået forlig, kan der være grund til blot en smule betænkelighed?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-01-08:
Også på det punkt er jeg fuldstændig enig med fru Margrethe Vestager.
Det er en helt afgørende ting at skaffe lære- og praktikpladser, og det er bestemt et punkt, som regeringen giver allerhøjeste prioritet.
Jeg kan bekræfte over for hr. Aage Frandsen, at regeringen har til hensigt at indlede forhandlinger med kredsen af folkeskoleforligspartier med henblik på fornyelser på folkeskoleområdet.
Det er sagt før valget, det er gentaget i regeringsprogrammet, og det vil ske, så det er jo en diskussion om ord: Er det en opsigelse af et forlig, eller hvad?
Den procedure, vi vælger, er altså, at vi indkalder kredsen af forligspartier til en drøftelse, og så må vi se, hvad der udvikler sig derfra.
Det er en ganske normal fremgangsmåde.
Først vil jeg sige til hr. Mogens Lykketoft, at selvfølgelig må overvejelserne om fremtidig rekruttering af arbejdskraft indgå i vurderingen af såvel tilrettelæggelsen af uddannelsessystemet som de overenskomstforhandlinger, der skal finde sted.
Men det overlader jeg ganske trygt til finansministeren.
, og naturligvis har vi taget disse ekstra skatter af bordet, fordi denne regering er imod nye skatter og afgifter, og selvfølgelig står vi så der og skal finde finansiering af 2 mia. kr., som den tidligere regering havde planlagt de nye skatter og afgifter til.
Men det har vi også fundet pengene til.
Jacob Buksti (S), 2002-01-08:
Statsministeren sagde, at vi ikke ville blive udsat for overraskelser.
Det, som kommer, svarer fuldt ud til det, V og K sagde under valgkampen.
Under valgkampen sagde statsministeren i duellen med hr. Poul Nyrup Rasmussen i DR 1: »Selvfølgelig koster det ikke en krone at holde skatten i ro.«
Hvordan kan man sige sådan noget?
Det at holde skatten i ro koster ingen penge!
Hvordan harmonerer det med det, som ministeren for videnskab, teknologi og udvikling udtaler til Politiken den 27. december: »I første omgang bliver der tale om en slags brandslukning for at lave nogle af de ændringer, som vi er nødt til at foretage for at leve op til vores løfter fra valgkampen. Hvor vi lander her i første fase afhænger af de mange penge, der skal til for at finansiere skattestoppet.
Det er klart, at der sker nogle omprioriteringer, som også vil ramme universiteterne.«
Hvor blev det sagt under valgkampen, at der skulle ske nedskæringer på universiteterne for at finansiere skattestoppet?
Mogens Lykketoft (S), 2002-01-08:
Jeg skal bare i forhold til statsministerens seneste betragtning bede om, om vi måske kunne få løftet sløret en lille bitte smule for regeringens svar på det meget reelle problem, som statsministeren her markerer, nemlig hvordan man rekrutterer tilstrækkeligt med medarbejdere i den offentlige servicesektor til at indfri alle de forventninger, vi alle sammen gerne vil indfri hos befolkningen, om ordentlig sygehusbehandling, om ordentlig ældreomsorg, om et ordentligt uddannelsessystem. Jeg mener, det må vel afspejle sig i regeringens forestillinger om, for det første: Hvordan skal overenskomstforhandlingerne med de offentligt ansatte gribes an?
For det andet: Hvordan skal uddannelsessystemet dimensioneres i de kommende år for at gøre mest muligt i regeringens egne politiske bestræbelser for at undgå, at vi kommer i den klemme, at vi ikke kan rekruttere gode medarbejdere til at løse de opgaver, vi har lovet at løse?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-01-08:
Med hensyn til fyringer i den statslige sektor kan jeg sige, at det er fuldstændig grundløst, når der har været overskrifter fremme om massefyringer i staten.
Men naturligvis kan ingen regering give garantier for, at der ikke i forbindelse med f.eks. sanering af råd og nævn og komiteer og institutioner vil ske omflytninger af personaleressourcer, og at der i denne forbindelse kan være job, som bliver overflødige.
Men det, jeg i hvert fald kan sige, er, at jeg tror, at problemstillingen i de kommende år i den offentlige sektor snarere bliver, hvordan vi kan skaffe arbejdskraft nok til at sørge for de vitale velfærdsområder, arbejdskraft nok til at sikre vore ældre ordentlig omsorg og pleje, arbejdskraft nok til at sikre ordentlig behandling af mennesker på hospitalerne.
Det er snarere det, der er problemstillingen, og derfor et det forrykte overskrifter, der har været om massefyringer. Så skal jeg sige om det øvrige, for jeg kan nu se, at min lampe lyser
, at de tolkninger må stå helt for hr. Mogens Lykketofts egen regning.
Jeg gentager: Regeringen står selvfølgelig ved indgåede forlig.
Mogens Lykketoft (S), 2002-01-08:
Jeg går ud fra, at jeg kan tillade mig at tage statsministerens klare udtalelser her til indtægt på følgende måde.
For det første: Det står altså til troende, hvad Venstres daværende politiske ordfører, fru Ulla Tørnæs, sagde tilbage i april, at Venstres skattestop ikke vil medføre fyring af én eneste offentligt ansat.
For det andet: Vedkendelsen af indgåede forlig omfatter selvfølgelig også bl.a. de aftaler, den daværende Anders Fogh Rasmussen og jeg indgik i november 1998 om indfasningen af Miljø-, freds- og katastrofefonden, om arbejdsmarkedspolitikken.
For det tredje skal jeg bare gøre opmærksom på i forhold til de trusler, hr. Jens Rohde har været ude med om de kommunale bloktilskud, at kommuner og amter jo præcis ikke mener, de vil være i stand til at indfri de løfter, der er afgivet på deres vegne, hvis regeringen kommer med nedskæringstrusler nu.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-01-08:
Tværtimod vil der være en nøje overensstemmelse mellem det, vi sagde og lovede før valget, og det, vi nu gør og vil gennemføre i finansloven efter valget.
For det andet kan jeg bekræfte, at regeringen selvfølgelig vil stå ved indgåede forlig, men som allerede bebudet kan det godt være, at regeringen på visse områder vil henvende sig til forligspartierne med henblik på at forhandle ændringer af forlig.
Men naturligvis vil regeringen stå ved indgåede forlig.
For det tredje: Regeringen vil sikre, at kommuner og amter får økonomi til at gennemføre de forslag, som regeringen ønsker gennemført på velfærdsområdet og andre områder.
Det vil være et grundlæggende princip for denne regering, at der, hver gang der lægges opgaver over på
kommuner
skal følge penge med, sådan at de får finansiel mulighed for at gennemføre det, som vi fra Folketingets side har forventninger om.
Mogens Lykketoft (S), 2002-01-08:
Der er jo mange forlydender i medierne om regeringens politiske udspil, og dem skal man selvfølgelig være varsom med at fæste lid til.
Man må erkende, at der er stor usikkerhed, og der er mange, der er bekymrede for en stor fyringsrunde her i slutningen af januar inden for det statslige område.
Nu forstår jeg, at statsministeren siden i går har det samlede billede af, hvad det er for en politik, man vil fremlægge i finanslovforslaget.
Derfor vil jeg sådan set
bare bede statsministeren om i dag at bekræfte tre ting: For det første løftet fra valgkampen om, at vi ikke vil komme ud for overraskelser i forhold til det, der blev sagt i valgkampen; for det andet løftet under åbningsdebatten fra statsministeren om at respektere alle indgåede forlig og for det tredje, at regeringen vil respektere, at kommuner og amter får en økonomi, så de kan indfri alle de løfter, som bl.a. regeringspartierne afgav på deres vegne i valgkampen. Jeg går derfor ud fra, at statsministeren i dag kan dementere de nedskæringstrusler, Venstres ordfører er kommet med i forhold til de kommunale bloktilskud.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-01-08:
Jamen det er jo ganske uden mening at stille et spørgsmål til andre om noget, som fremgår selvklart af beslutninger truffet i Laeken, nemlig at de nationale repræsentanter for de nationale parlamenter skal være valgt af og blandt de parlamentarikere, der er i de nationale parlamenter.
Det fremgår lysende klart.
Derfor er der ingen grund til at spørge om det.
Så siger hr. Kristian Thulesen Dahl, at det her udstiller, at tilbuddet ikke var ærligt ment.
At det er ærligt ment demonstreres jo bedst af, at jeg fastholder tilbuddet til det sidste, på trods af at de fire partier ikke har kunnet enes om noget som helst.
Hvis det her udstiller noget, så er det, at unionsmodstanderne ikke kan enes om en fælles repræsentant.
Men det skal jeg ikke hovere over.
Jeg fastholder tilbuddet, og så må det være sådan, at da det skal have en ende, må det borgerlige valgforbund så træffe beslutningen. Men min indstilling vil fortsat være, at det borgerlige valgforbund skal pege på en repræsentant for et af de unionsskeptiske partier.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Holger K. Nielsen (SF), 2002-01-08:
Nu synes jeg, det bliver sjovt det her.
Man kunne få det indtryk, at statsministeren skaltede og valtede med det mandat, som jo egentlig tilhører det borgerlige valgforbund, efter forgodtbefindende.
Jeg vil godt høre: Har statsministeren diskuteret denne her sag med de andre partier i det borgerlige valgforbund, før statsministeren udstillede det her tilbud på EU-topmødet?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-01-08:
Sagen er meget klar.
Jeg er enig med hr. Kristian Thulesen Dahl i, at det må være repræsentanterne fra de unionsskeptiske partier, der selv finder ud af, hvem der er bedst til at repræsentere unionsskepsissen i Danmark.
Det vil jeg ikke blande mig i.
Sådan er det.
Tilbuddet er ærligt ment, og jeg vedstår det, og derfor vil proceduren være følgende: Udenrigsministeren vil skrive til Folketingets formand, at Folketinget bør vælge sine to repræsentanter senest den 1. februar, som er 1 måned, før konventet starter. Jeg vil så mene, at det rimelige er, at de fire partier, de unionsskeptiske partier, nu får en sidste frist til at blive enige, nemlig den 15. januar.
Hvis de fire partier kommer med en enig indstilling senest den 15. januar, er det borgerlige valgforbund indstillet på at følge den indstilling.
Hvis de fire partier ikke kan blive enige, må det borgerlige valgforbund derefter træffe afgørelse om, hvem der skal repræsentere.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2002-01-08:
Sagen er jo, at hvis hensigten virkelig er, at unionsmodstanden i Danmark, som man vel må anerkende også fra statsministerens side går på tværs af partiskel, skal føle sig godt repræsenteret i konventet, er det vel unionsmodstanderne selv, der skal finde ud af, hvem man vil være bedst repræsenteret af.
Derfor må jeg spørge statsministeren, hvad meningen med det her egentlig er.
Hvis det er, at unionsmodstanderne skal føle sig repræsenteret, hvorfor kan statsministeren så ikke gøre sig den ulejlighed at lade sit system spørge i EU-systemet, om der vil være noget til hinder for, at man udpeger en udefra?
Hvorfor skal det møde national modstand her i Danmark, at vi laver denne her øvelse?
Hvorfor er det sådan, at der skal henvises til en topmødeerklæring, når vi jo ikke aner, om den er skrevet sådan, fordi man ikke umiddelbart forestillede sig noget andet, og derfor skrev man, som man gjorde?
Der er da ikke nogen her, som tror, at de andre lande vil modsætte sig, at Danmark stiller med de to repræsentanter til konventet - det er vores egne pladser - som vi føler os bedst repræsenteret af.
Derfor er det altså mit indtryk, at det er statsministeren, der blokerer for en fornuftig løsning, og at det måske ikke var så enestående et tilbud, som statsministeren har forsøgt at gøre det til.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-01-08:
Det, hr. Kristian Thulesen Dahl nu ridser op, er helt hypotetisk, for jeg er i hvert fald ikke vidende om, at der er andre parlamenter i EU, der skulle finde på at udpege andre end parlamentarikere, for det fremgår meget klart af beslutningen i Laeken, at der skal være tale om medlemmer af de nationale parlamenter.
Rent ud sagt forekommer det mig, at hele den diskussion kommer op, fordi de fire unionsskeptiske partier i Folketinget, som har fået et enestående tilbud om at få en plads i konventet, ikke kan enes om, hvem det skal være.
Det er jo det, det hele det drejer sig om.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2002-01-08:
Det er jo rigtigt, som statsministeren siger, at det fremgår af erklæringen.
Kunne statsministeren forestille sig, at hvis nu f.eks. den tyske forbundsdag, som skal indstille to, kommer til EU-partnerne og siger, at den ene af de to, som de gerne vil indstille til konventet, ikke kommer fra deres parlament, men kommer udefra, så ville statsministeren på Danmarks vegne gøre indsigelser?
Kunne man forestille sig, at hvis italienerne på tilsvarende vis ville komme med en, som ikke er valgt fra parlamentet, ville statsministeren gøre indsigelser?
På samme måde: Kan man forestille sig, at de andre lande vil gøre indsigelse, hvis vi fra dansk side siger, at de to repræsentanter, vi ønsker at stille med, skal være de her to mennesker, som vi føler os bedst repræsenteret af fra dansk side, og det har Folketinget bestemt?
Skulle de andre lande så gøre indsigelse?
Jeg tror det næppe.
Jeg vil spørge statsministeren, når det nu er det svar, der er kommet: Har statsministeren bestræbt sig på at spørge de andre EU-lande, om de i givet fald har problemer, hvis vi finder den ene repræsentant uden for Folketinget?
Det er klart, at har man spurgt de andre EU-lande, og de når frem til, at det må vi ikke, det vil de ikke have, så har vi en ny situation.
Men før det er prøvet, har vi vel ikke en ny situation.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-01-08:
Det var klart min opfattelse, og det er det stadig væk, at det vil være rigtigt, at der i konventet er en repræsentant for unionsskeptikerne i Danmark for at afspejle den del af holdningerne i den danske europadebat.
jeg, og den holdning har jeg. Men det fremgår meget klart af den beslutning, der er truffet på topmødet i Laeken, at sammensætningen af konventet er sådan, at det skal bestå bl.a. af 30 medlemmer fra de nationale parlamenter.
Teksten er meget klar, teksten er meget umisforståelig.
Der er tale om 30 medlemmer valgt af og blandt de nationale parlamentarikere.
Det er altså to medlemmer af Folketinget, der skal vælges til konventet.
Det er meget klart efter den beslutning, der er truffet i Laeken.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2002-01-08:
Jeg blev så glad lige før jul.
sådan en ekstra julehilsen fra statsministeren, fordi statsministeren pludselig proklamerede, at den ene af de to pladser i det konvent, der skal arbejde med en forfatning for Europa, skulle gives til unionsmodstanden i Danmark.
Nu er unionsmodstanden i Danmark jo karakteriseret ved at gå fuldstændig på tværs af partiskel og er ikke repræsenteret alene i det Folketing, der er valgt.
Det har vi set ved folkeafstemninger, hvor ca. halvdelen af den danske befolkning stemmer nej til yderligere integration i EU, mens det ikke er tilfældet i Folketinget.
Derfor tog vi selvfølgelig statsministerens udsagn som et udsagn om, at unionsmodstanderne nu kunne sætte sig sammen og finde ud af, hvem der bedst repræsenterede unionsmodstanden i det her konvent, og vi har derfor indstillet Drude Dahlerup fra JuniBevægelsen til den plads.
Nu har vi forstået det sådan, at statsministeren alligevel nægter unionsmodstanden at lade sig repræsentere af den person, som vi finder bedst.
Derfor vil jeg spørge statsministeren, om det virkelig kan være rigtigt, eller om statsministeren vil revurdere sin holdning til det.
Jeg synes altså, det her er noget pjat.
Jeg vil godt sige allerede nu, at for min skyld kan det borgerlige valgforbund blive indkaldt i morgen og så få det her sat på plads.
Det her kispus, som vi er udsat for, synes jeg ikke er værdigt.
At hævde, at unionsmodstanden ikke har mulighed for at finde den repræsentant, vi føler os bedst repræsenteret af, til det konvent, udstiller, at det her tilbud nok ikke var så ærligt ment, som statsministeren har forsøgt at give indtryk af.
Jeg må ærlig talt
sige, at når statsministeren udmærket er klar over, at vi har forsøgt at finde et tidspunkt, hvor alle fire partier kunne være til stede, men hvor to af partierne ikke mødte op, ikke har ønsket det, hvorfor i alverden skal vi så vente til den 15. januar?
Så kan vi da lige så godt få det ordnet i en fart.
Her mener vi fra Dansk Folkepartis side, at vi også skal inddrage JuniBevægelsen og Folkebevægelsen mod EU som to meget væsentlige aktører i unionsmodstanden i Danmark.
Det er nogle bevægelser, som ikke er repræsenteret i Folketinget, og de bør også inddrages i det her arbejde.
Det nægter statsministeren os mulighed for.
Ole Stavad (S), 2002-01-08:
Jeg har lidt svært ved at se, hvordan det, statsministeren siger, harmonerer med et brev, som jeg forstår er gået ud til samtlige amtsråd i går, foranlediget af, at de amtslige budgetter har betydet en merudgift i forhold til det forudsatte.
Som det fremgår af brevet, underskrevet af både finansministeren og indenrigs- og sundhedsministeren, er det specielt på det sociale område, der har været overskridelser,
og man henstiller kraftigt til amtsrådene om at revurdere deres budgetter, hvilket jo vil have som konsekvens, at de allersvageste, som amterne tager sig af på det sociale område, i givet fald ville blive udsat for noget, der på deres område er kraftige beskæringer. Jeg mener, at statsministeren sammen med de øvrige i regeringen signalerede, at man var optaget af den lille mand. Hvordan harmonerer det?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-01-08:
Jeg har hele tiden brugt den formulering, at det var det, jeg ville indstille til det borgerlige valgforbund.
Min indstilling vil fortsat være, at såfremt de fire unionsskeptiske partier kan enes om en repræsentant, så skal det borgerlige valgforbund udpege den repræsentant til konventet.
Derfor gentager jeg: Dette er fortsat tilbuddet.
Men det skal også have en ende, og derfor må det være rimeligt at sige, at der sættes en frist til den 15. januar.
Møder de fire partier dér op med en fælles indstilling om et folketingsmedlem, vil min indstilling være, at det borgerlige valgforbund skal følge det forslag.
Hvis de fire partier ikke møder op med den indstilling, må det borgerlige valgforbund selv drøfte, hvem det skal være.
Aage Frandsen (SF), 2002-01-08:
Jeg vil godt i forlængelse af statsministerens svar til hr. Jacob Buksti spørge, om ikke den nuværende regering, da de nuværende regeringspartier var i opposition, var klar over, at regeringen havde fremsat forslag om skatteforhøjelser, og at den havde foreslået forskellige ting, som krævede en finansiering.
Man måtte derfor på dette tidspunkt også vide, at hvis ikke man ville gennemføre det på denne måde, så måtte det gennemføres på en anden måde, hvis økonomien skulle hænge sammen.
Men det kan da ikke komme bag på den nuværende regering, at den tidligere regering havde det hul, hvis ikke man gennemførte disse skatteforhøjelser.
Jeg vil godt tage et konkret eksempel: Venstre har nævnt, at man godt kunne tænke sig at lave nogle ting om i folkeskolen.
Men jeg har intet hørt om, at Venstre ville opsige forliget, så derfor tror jeg, det vil være vigtigt at få slået fast: Er der andre tilsvarende eksempler?
Det må regeringen have gjort sig overvejelser om.
Og gør den uklarhed, der helt klart er om, hvad regeringen selv mener at have sagt, i forhold til hvad vi andre har hørt, sig også gældende på andre områder?