Bendt Bendtsen (KF), 2004-05-27:
Det Radikale Venstre har over for Folketinget fremsat beslutningsforslag nr. B 160 om en øget indsats for at undgå koncentration af sociale problemer i visse boligområder.
Forslagsstillerne ønsker, at regeringen inden udgangen af 2004 skal fremsætte lovforslag, som sikrer, at alle kommuner forpligtes til at bruge deres anvisningsret i det almene boligbyggeri på en måde, så de anviste lejere spredes ud i hele den enkelte kommunes almene boligbyggeri; at alle kommuner hvert år redegør for de initiativer, de har taget med henblik på at modvirke social ghettodannelse, og at Økonomi- og Erhvervsministeriet sammen med andre relevante ministerier hvert år på baggrund af kommunernes indberetninger over for Folketinget redegør for den samlede indsats mod ghettodannelse.
Jeg er helt enig med forslagsstillerne i, at der er behov for at gøre en indsats for at modvirke ghettodannelser.
Af samme grund har regeringen i tirsdags fremlagt sin strategi mod ghettoisering, en strategi, der jo netop er rettet mod de boligområder, der har de største sociale problemer.
Regeringen lægger i strategien op til en vidtrækkende og langvarig indsats, der vil inddrage folk med praktisk erfaring fra kommuner, boligorganisationer og erhvervsliv i strategiens gennemførelse på både lokalt og centralt niveau.
Strategien har overordnet set tre trin.
For det første vil de kommuner, der har de mest problemramte boligområder, få en række redskaber til at afhjælpe de mest aktuelle problemer.
For det andet rummer strategien en række initiativer, der i løbet af 2-3 år vil bidrage til en mere afbalanceret beboersammensætning i boligområderne.
For det tredje rummer den en række langsigtede initiativer, der skal forebygge dannelsen af nye ghettoområder.
Lad mig nævne et par eksempler: Spørgsmålet om at fremme en varieret beboersammensætning står helt centralt, når man taler om at modvirke ghettoisering.
Derfor fremlægger regeringen til efteråret et lovforslag om en ny model for udlejning af almene boliger i de 5-10 kommuner, der er de mest udsatte almene boligområder.
Kombineret anvisning, som modellen kaldes, giver de berørte kommuner helt nye muligheder for at påvirke beboersammensætningen i boligområderne.
Kommunerne får nemlig mulighed for at afvise boligsøgende, når det ud fra objektive forhold vurderes, at allerede skævvredet beboersammensætning i boligområdet vil blive endnu skævere ved deres indflytning.
Her er det selvfølgelig vigtigt at sige, at vi ikke forestiller os, at de afviste boligsøgere herefter bare er overladt til sig selv for at finde en alternativ bolig.
Bl.a. derfor foreslår vi, at kommunen får udvidet anvisningsret til de almene boliger i hele kommunen, ligesom de får mulighed for at anvise ressourcestærke boligsøgende til de mest udsatte boligområder.
Den udvidede anvisningsret sikrer, at kommunen er i stand til at tilbyde de afviste boligsøgende et alternativ til den bolig, de i første omgang var skrevet op til.
Samtidig får kommunen et redskab til i endnu højere grad end i dag at arbejde for at fremme en varieret beboersammensætning i samtlige kommunens almene boligafdelinger, samtidig med at den kan leve op til sine boligsociale forpligtelser.
Et andet væsentligt initiativ i regeringens strategi mod ghettoisering er nedsættelsen af en programbestyrelse bestående af repræsentanter for kommuner, boligorganisationer og erhvervsliv, og programbestyrelsen skal bl.a. arbejde med konkrete projekter, der kan hjælpe de hårdest ramte områder og pege på behov for dispensationer, forsøg, nye initiativer.
Jeg kan desuden nævne, at regeringen også er opmærksom på at fremme mulighederne for at etablere erhverv i almene boligområder.
Det vil skabe mere liv, og det vil skabe mere beskæftigelse i de mest udsatte områder.
Endelig indeholder strategien også en række initiativer til at fremme bl.a. integration, beskæftigelse, kriminalitetsforebyggelse, frivillighedsarbejde m.m. i områderne.
Regeringen har i udformningen af sin strategi lagt vægt
på, at problemer med ghettodannelse bør løses lokalt. Regeringen vil stille de nødvendige redskaber til rådighed, og programbestyrelsen bistår med det praktiske, men først som sidst er det den enkelte kommune og den enkelte boligorganisation, der kender problemerne og kan overskue de mulige løsninger.
Til sidst en lille kommentar til forslagsstillernes begrundelse for beslutningsforslaget
Forslagsstillerne skriver, at det i forbindelse med finansloven for 2003 blev aftalt, at regeringen skulle nedsætte et udvalg, som skulle se på ændring af anvisnings- og oprykningsreglerne for den almene boligsektor.
Jeg kan sige, at en sådan aftale ikke eksisterer.
Derimod har regeringen efter aftale med forligsparterne udarbejdet en undersøgelse af effekten af oprykningsrettighederne i den almene boligsektor.
Undersøgelsen er sendt til Folketingets Boligudvalg.
Jeg kan sammenfattende sige, at det foreliggende beslutningsforslag ses at være noget smalt i forhold til de problemer, der kan ses i de mest udsatte almene boligområder.
Men det er rart, vi får debatten.
Der er brug for en stor og mere vidtrækkende tilgang, som forholder sig konkret til de problemer, områderne står over for.
Regeringen kan således ikke støtte forslaget.
Jeg har dog noteret mig, at forslagsstillerne er åbne over for andre løsningsforslag end deres eget, når det drejer sig om at modarbejde ghettoisering, og jeg vil gerne sige, at jeg opfatter det som en meget positiv udmelding, som jeg tager som udtryk for, at vi kan få en god debat om regeringens ghettoiseringsforslag.