Helle Degn (S), 1999-05-11:
Baggrunden for denne forespørgsel er to store udenrigspolitiske begivenheder, en, som er foregået, nemlig NATO-topmødet i Washington, og en, som kommer til at foregå i nær fremtid, nemlig EU-topmødet i Köln.
Med de to begivenheder forstærkes efter vores opfattelse forbindelsen mellem NATO og EU.
Jeg vil gerne takke ministeren for hans besvarelse og også den fortsatte praksis med løbende at inddrage Nævnet og Europaudvalget i udviklingen af dette område.
I Socialdemokratiet mener vi, at Danmarks forbehold over for en Europahær har vist sin berettigelse.
Det står efterhånden klart, at NATO og EU er de centrale organisationer, når vi diskuterer europæisk sikkerhed.
Den udvikling er vi i Socialdemokratiet overordentlig tilfredse med.
For Socialdemokratiet har det været afgørende at fastholde NATO som kernen i dansk forsvar.
Socialdemokratiet var modstander af de tanker, der var fremme i slutningen af 1980'erne om at gøre Vestunionen til en europæisk forsvarsorganisation på linje med og som alternativ til NATO, på samme måde som vi har været imod en Europahær, og det er vi fortsat.
De planer er nu på vej helt væk fra den sikkerhedspolitiske dagsorden.
Det oplevede vi også på Nævnets studietur til Bonn, Paris og London.
I stedet tegner konklusionerne fra NATO-topmødet billedet af et tættere samarbejde mellem EU og NATO, hvor de to organisationer bevarer deres selvstændighed, men hvor EU-samarbejdet i højere grad påtager sig ansvar for at optræde som den europæiske søjle i NATO.
Det er et spændende perspektiv, der er ved at udvikle sig,
men det kræver, at EU-landene bliver bedre til at samordne deres udenrigspolitiske holdninger.
Det har det knebet med indtil nu, det må vi erkende.
Vi synes dog, at der er en positiv udvikling i gang.
EU-landene har stået sammen under den militære intervention i Kosovo, og i flere andre udenrigspolitiske spørgsmål er det lykkedes at opnå større enighed end blot for nogle år siden, hvor udenrigspolitikken nærmest var en fiasko.
Amsterdamtraktaten vil gøre det lettere at få det udenrigs- og forsvarspolitiske samarbejde til at fungere.
Det bliver lettere at træffe beslutninger om en krisestyring.
Der nedsættes en fælles analyse- og planlægningsenhed, så beslutningerne kan træffes på et fælles grundlag.
Vi tror, at den nye udvikling kan rummes i Amsterdamtraktaten.
Det er ikke Traktatens ord, der indtil nu har hindret EU-landene i en fælles ageren på den udenrigs- og sikkerhedspolitiske scene.
Det har været uenighed om, hvordan der skulle ageres.
Amsterdamtraktaten har været i kraft i mindre end 2 uger, og det er Socialdemokratiets opfattelse, at disse muligheder bør afprøves.
Vi mener, det endnu er for tidligt at afgøre, om der allerede nu skulle være behov for at ændre Traktaten.
Hvordan berører det så Danmarks sikkerhedspolitiske stilling, og hvordan er vores indstilling til de beslutninger, Ministerrådet skal til at træffe i Köln?
Jeg tror, forespørgerne har det danske forsvarsforbehold i tankerne.
Med hensyn til Danmarks stilling synes jeg, det er værd at understrege, at der ikke sikkerhedspolitisk er nogen elementer i denne her nyudvikling, der berører det danske forbehold på negativ vis, snarere tværtimod.
Det danske forsvarsforbehold står uantastet og indskrevet i Amsterdamtraktatens protokol nr. 5.
Vi glæder os over, at den udvikling, der var baggrunden for det danske forbehold, nu er vendt.
EU må udvikle løsninger, hvor skiftevis NATO- og EU-medlemslande kan gå sammen om opgaveløsninger. Når det gælder Danmarks indstilling til de mere overordnede beslutninger, der skal træffes i Köln, følger Socialdemokratiet den linje, der blev lagt på Washingtonmødet.
Vi siger klart nej til en integration af EU og Vestunionen.
Det er der mindre behov for nu end nogen sinde før.
Vi må være rede til at lade EU spille
en mere fleksibel og konstruktiv rolle i forhold til løsningen af de såkaldte Petersberg-opgaver
, og vi bør støtte op om udviklingen af et tættere samarbejde mellem EU, NATO og OSCE.
Jeg synes, det er værd at slutte af med et par ord om fremtidsperspektiverne.
I disse dage er hård sikkerhedspolitik selvfølgelig meget i fokus på grund af de frygtelige begivenheder i Kosovo.
Men det er fortsat den bløde sikkerhedspolitik, økonomisk vækst, fremme af demokrati og menneskerettigheder, beskyttelse af mindretal, udviklingen af velfærdssamfund til gavn for alle befolkningsgrupper, der er kernen i at forebygge krige og konflikter.
Det er her, den store satsning ligger i de kommende år, og hvor vi også ser OSCE som en god operatør.
Målet for os er stadig det udelte Europa. Det er ikke mindst omkring den bløde sikkerhedspolitik, EU har en vigtig rolle at spille i Europa.
Også derfor synes Socialdemokratiet, det er vigtigt med et tættere samarbejde mellem EU, NATO og OSCE.
»Folketinget henviser til vedtagelserne på NATO-topmødet den 24. april 1999, herunder ønsket om at skabe et udelt Europa.
Folketinget understreger behovet for et nært samarbejde
med FN og OSCE.
Folketinget opfordrer regeringen til - at støtte arbejdet med at udvikle alliancens europæiske søjle og udbygge Partnerskab for Fred, - at arbejde for effektive gensidige konsultationer, samarbejde og gennemsigtighed mellem NATO og EU samt - at arbejde for størst mulig deltagelse af europæiske NATO-allierede, der ikke er medlemmer af EU, og sikre deltagelse af alle EU-lande, der ikke er medlemmer af NATO, i europæisk ledede operationer med brug af NATO-aktiver.«