runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Tove Videbæk (KRF), 1999-01-14:
Dette lovforslag ser vi som en naturlig følge af udviklingen
i informationsteknologien
, og der er mange positive elementer i forslaget.
Jeg skal fremhæve et par stykker og så senere et par problemer.
Det er meget positivt, at læsehandicappede gives en bedre mulighed for selv at læse meddelelserne i Statstidende enten ved hjælp af udskrivningsmulighederne i stor skrift eller i punktskrift; men også fordi udviklingen vil medføre, at informationen i fremtiden kan læses op af de forventede talesynteseprogrammer.
Ligeledes er det positivt, at offentliggørelsen i elektronisk form vil tilgodese miljøet; et væsentligt papirforbrug vil ad åre kunne nedbringes.
Det foreliggende forslag vil også lette arbejdsprocessen for såvel mange erhvervsvirksomheder som for det offentlige.
Indrykning i Statstidende vil forenkles og vil kunne ske hurtigere.
Desuden vil søgemulighederne være kraftigt forbedret.
Og muligheden for gratis at kunne læse Statstidende på Internettet er en klar fordel for alle brugere.
Så er der et par praktiske problemer, som vi ser i forslaget.
Det er derfor et afgørende problem, om man kan regne med, at den elektroniske form, hvorunder man vil opbevare Statstidende, også kan håndteres af fremtidige edb-systemer og aflæses af fremtidig edb-teknologi.
Til dem, der ikke seriøst tænker på at overveje dette problem, kan man jo nævne, at ingen mere i dag drømmer om at anvende data på hulkort eller hulstrimler
, som for blot 20 år siden var det mest moderne inden for datateknologi
Jeg mener, at konsekvensen heraf må være, at det pålægges Statstidende, når det går over til rent elektronisk form, at der daglig foretages en udskrift på papir til arkivformål af alle de meddelelser, der udsendes af Statstidende.
Et andet problem er strømforsyningssikkerheden.
Hvordan vil man skabe sikkerhed for, at væsentlige dele af Statstidendes indhold ikke forsvinder i tilfælde af uorden i strømforsyningen?
Et lige så væsentligt problem er sikkerhed mod hackere.
Vi mener, at der bør skabes en meget høj grad af sikkerhed mod, at indbrud fra hackere ikke kan finde sted.
Konsekvenserne af et sådant indbrud er uoverskuelige for statens administration og hele sikkerhed.
Dette punkt må også meget grundigt belyses.
Tom Behnke (FP), 1999-01-14:
Også Fremskridtspartiet kan støtte forslaget.
Vi finder, at det er rigtigt set, at Statstidende kommer ud i en elektronisk udgave, således at de, der har mulighed for at søge ind dér, på en nemmere og en meget hurtigere måde kan gøre sig bekendt med, hvad der står i Statstidende, og det er der naturligvis et hav af fordele ved.
Det er vigtigt, at information til borgerne kommer ud i et format, som borgerne er i stand til at modtage, og her er der jo så muligheden for at gøre det elektronisk, men der er sandelig også papirudgaven tilbage.
Information er jo ensbetydende med, at retssikkerheden overhovedet kan være til stede, og det er også en væsentlig forudsætning for vores demokrati.
Når man nu på den her måde via Internettet er i stand til elektronisk at gøre endnu flere borgere opmærksomme på, hvad der sker, og når disse borgere på en nemmere og en hurtigere måde kan sætte sig ind i lige nøjagtig det, som de har interesse for, ja, så finder vi i Fremskridtspartiet, at det er ganske udmærket.
Vi har også bemærket, at ministeren selv understreger, at papirudgaven fortsat vil komme og vil gøre det i mange år fremover.
Det er jo vigtigt, for en væsentlig grundforudsætning i Danmark for det danske demokrati er jo, at borgerne har pligt til at sætte sig ind i landets lovgivning, og så må vi også give borgerne muligheden for at gøre det, for ellers er det jo ikke nemt at få det til at hænge sammen.
Så længe ikke alle har den elektroniske mulighed for at gøre sig bekendt med, hvad der står i Statstidende, så forventer vi i Fremskridtspartiet, at der fortsat vil komme en papirudgave.
Der var en, der sagde til mig i går, da vi snakkede om det her, at hvis der kun er én tilbage, så kan man vel ikke blive ved med at udsende Statstidende i papirudgave.
Sagen er jo, at jo færre der har behov for papirudgaven, desto nemmere bliver det et eller andet sted at trykke på knappen »print« og så køre en eller to kopier ud.
Så i princippet bør det være således, at så længe ikke alle har mulighed for elektronisk at sætte sig ind i det, bør Statstidende også komme i en papirudgave.
Vi har også i Fremskridtspartiet bemærket de ganske mange ministerbeføjelser, der er i forslaget.
Det er også noget, vi plejer at påpege fra Fremskridtspartiets side, for det er at fjerne magten og dermed også ansvaret fra Folketinget og lægge det ud til henholdsvis ministeren og ministeriet, og det finder vi også er noget beskæmmende.
Vi er ganske enige i, at mange af de beføjelser, der ligger i det her forslag, er hensigtsmæssige, for der er også grænser for, hvor detaljeret Folketinget skal sidde og lovgive om alt muligt, men der er sandelig også nogle af beføjelserne, hvor vi i forbindelse med udvalgsbehandlingen håber at kunne opnå en forståelse med ministeren om, at der måske var nogle af disse beføjelser, som godt kunne blive konkretiseret, således at det er Folketinget, der træffer beslutning om, hvordan tingene skal se ud.
Men som sagt går vi meget positivt ind i arbejdet med forslaget her.
Susanne Clemensen (CD), 1999-01-14:
CD tager også meget positivt imod det her lovforslag, og der kan vist ikke koges så meget mere suppe på denne sag.
Jeg synes dog, jeg vil fremhæve det, der også står i bemærkningerne til lovforslaget, at for svagtseende og læsehandicappede forventes den elektroniske udgave at give en bedre mulighed for selv at læse meddelelserne, og det synes vi naturligvis er en positiv udvikling.
Så vil jeg godt lige sige til de ting, der er kommet frem om bemyndigelsesbestemmelser, at CD synes også helt klart, at man hver gang skal være opmærksom på, når man laver en bemyndigelsesbestemmelse, om det overhovedet er nødvendigt, men omvendt skal man altså heller ikke gå i den modsatte grøft og ligesom have som princip, at bemyndigelsesbestemmelser er en uting.
Det skal vel ikke være sådan, at hver gang f.eks. forskningsministeren skal ind og lave en administrativ eller praktisk ændring, så skal det gennem Folketinget i tre behandlinger?
Det ville da være tidsspilde for os folketingsmedlemmer.
CD er positiv over for lovforslaget.
Klaus Kjær (DF), 1999-01-14:
Lovforslaget om elektronisk adgang til Statstidende er en naturlig konsekvens af den teknologiske udvikling. Forslaget indebærer efter Dansk Folkepartis opfattelse mindst fire indlysende fordele, som den trykte udgave - den eksisterende traditionelle udgave, som vi har den i dag - ikke har.
Punkt 1: Der gives adgang til en nem og hurtig søgning efter udvalgskriterier på Internettet.
Punkt 2: Der bliver tale om gratis benyttelse; altså en serviceforbedring for borgerne og virksomhederne, for nu behøver man ikke længere at tegne abonnement på Statstidende, og der er mulighed for at få hurtig og nem information, uanset hvor i Danmark eller for den sags skyld i hele verden man måtte befinde sig, blot man har en Internetadgang.
Punkt 3: Der bliver tale om administrative og ikke mindst ressourcemæssige besparelser samt nemmere arkiveringsmuligheder for brugeren.
Punkt 4: Der bliver indført mulighed for på en hurtig, nem og bekvem måde at få indrykket meddelelser elektronisk.
Jeg går ud fra, at der fortsat foretages en redaktionel tilretning, før den elektroniske udgave sendes ud.
Jeg går ud fra, at det indholdsmæssigt bliver nøjagtig det samme, man kan læse på skærmen.
Når man så samtidig sikrer sig, at Statstidende fortsat vil blive trykt og distribueret på traditionel vis, så længe der er et behov - det er jo ikke alle, der har mulighed for at benytte Internettet - ja, så har Dansk Folkeparti ikke nogen betænkeligheder ved at støtte dette forslag.
Christine Antorini (SF), 1999-01-14:
I SF er vi positive over for lovforslaget.
Nu vil jeg lige overveje, om jeg skal deltage i det samme Internetkursus som hr. Brian Mikkelsen, før jeg helt håndfast kan sige, at jeg er meget positiv over for det. Vi synes, at det er en naturlig forlængelse af de muligheder, der er i forhold til elektronisk kommunikation.
Vi synes også, det er godt, at man bevarer, kan man sige, det gamle Statstidende, så længe der er et marked for det, for det er vigtigt, at man ikke kun anvender ny teknologi og på den måde fratager nogle mennesker muligheden for at kunne læse de informationer, der er.
Som udgangspunkt er vi positive.
Egil Møller (DF), 1999-01-14:
Dette lovforslag er led i en kæde af ændringer i de finansielle love.
Der skabes hermed grundlag for øget harmonisering og forenkling af regelgrundlaget inden for finansielle virksomheder.
Præciseringer af Finanstilsynets tavshedspligt samt partsstatusbegrebet er fastsat.
Der er en præcisering af reglerne for, hvornår der skal gives et overtagelsestilbud til mindretalsaktionærerne.
Endelig svarer tavshedspligten til bestemmelserne om Finanstilsynets tavshedspligt, som fremgår blandt andet i bank- og sparekasseloven. Med hensyn til partsbegrebet foreslås dette udvidet og præciseret.
Med disse bemærkninger er vi i Dansk Folkeparti positive over for lovforslaget.
Kristian Jensen (V), 1999-01-14:
Venstre er glad for de skridt, som fører Danmark længere ind i informationsalderen, og derfor er Venstre også glad for forslaget om at indføre en elektronisk udgave af Statstidende.
Hvis Danmark skal være et land med mulighed for at opbygge en digital forvaltning ad åre, så er Statstidende et rigtig godt sted at begynde.
De oplysninger, som leveres til Statstidende, og de informationer, som trækkes derfra, er meget passende at få lagt over i elektronisk form.
Med loven lægges der også op til, at flere meddelelser med tiden kan offentliggøres gennem Statstidende, hvilket Venstre mener er en fordel, idet det vil lette mulighederne for at få et samlet overblik over de officielle meddelelser.
Men selv om Venstre er tilhænger af en smidiggørelse og en samling af offentlige meddelelser, så betyder det ikke, at vi blot entydigt støtter lovforslaget, som det ligger.
Ved en gennemlæsning af lovforslaget har det slået mig med nærmest beundring, at Forskningsministeriets jurister på kun 13 paragraffer har kunnet samle ikke mindre end 15 bemyndigelser.
I 12 af tilfældene er det den til enhver tid siddende forskningsminister, der får retten til at træffe afgørelse om alt fra udpegning af udgivere over bestemmelser om overflytning af offentliggørelse af meddelelser fra andre medier til endelig at kunne nedlægge den trykte udgave af Statstidende.
I de sidste 3 er det den af ministeren udpegede udgiver, der får bemyndigelse til at beslutte.
Vi vil godt i udvalgsarbejdet have gravet nogle begrundelser frem for at se, hvilke begrundelser der er for sådan en række bemyndigelser i en relativt simpel lov.
Jeg vil ikke lægge skjul på, at vi i Venstre principielt er betænkelige ved at gennemføre lovgivning med så høj grad af bemyndigelser.
Et gammelt ordsprog siger, at det kræver en god moral at sælge elastik i metermål.
At gennemføre en lov, der er så elastisk og så ukonkret som denne, svarer i store træk til at sælge elastik i metermål.
Vi ser frem til at få begrundelser for de mange bemyndigelser, og vi vil også anbefale ministeriet selv at gennemgå forslaget for at overveje, om det virkelig er formålstjenligt at lovgive med så meget elastik, som der er lagt op til.
Vi vil gå ind i udvalgsarbejdet positivt, men også med et vågent øje.
Brian Mikkelsen (KF), 1999-01-14:
Vi hilser overgangen fra det gammeldags trykte Statstidende til et moderne, elektronisk baseret Statstidende velkomment.
Det er et helt naturligt led i den rivende elektroniske udvikling, som samfundet selvfølgelig er inde i, og hvis forbløffende resultater vi skal lære at drage nytte af hele tiden.
I sådan en situation er det jo vigtigt, at staten er oppe på dupperne; der skal tænkes serviceminded og konstant haves for øje, hvordan staten bedst og billigst, hurtigst og mest effektivt kan servicere sine borgere og sine brugere.
Og i den nye form vil Statstidende nå ud til flere mennesker, og det vil blive lettere for borgerne at søge oplysninger heri.
Det er selvfølgelig også glædeligt at konstatere, at priserne falder for denne type offentlig service.
Vi ser det også som noget helt naturligt, at man med tiden flytter retsvirkninger, som er knyttet til offentliggørelse i Statstidende, fra den trykte til den elektroniske form.
Det er efter vores opfattelse en styrkelse af retssikkerheden, at borgerne får lettere adgang til de officielle meddelelser, der har betydning for dem - endda
helt hjemme i dagligstuen en søndag morgen - i stedet for at de skal ned og prøve at få fat i Statstidende
Så kan jeg bedre deltage i diskussionen, tror jeg, og det må vi jo vente lidt på. Men det er af afgørende vigtighed for Det Konservative Folkeparti, at de oplysninger, samkørsler om oplysninger m.v., som nu bliver alment tilgængelige via Internettet, ikke må kunne misbruges.
Og det lader til, sådan som jeg i hvert fald kan læse det, at der er taget højde for det i lovforslaget.
Hvor og hvorledes er det f.eks. teknisk muligt at kontrollere, at et masseudtræk fra Statstidende bliver destrueret, når det har været anvendt til de samkørings- og udsøgningsformål, der begrundede dataleverancen?
Det er den slags spørgsmål og flere andre, som sandsynligvis i hvert fald fra vores side vil melde sig under udvalgsbehandlingen.
I øvrigt mener vi også, ligesom vores gode kollega fra Venstre og ikke helt ligesom senator Cato, der jo ville bombe en vis by, som en altid udtrykt bemærkning, at man skal passe på med de mange bemyndigelser.
Der er altså en stigende tendens til, at de sniger sig ind.
Det er sandsynligvis lettere for embedsmandskorpset. Jeg er slet ikke sikker på, at det er ministeren selv, der ønsker det, men det er lettere for embedsmændene, for embedsmandsapparatet, at skrive det ind i stedet for at være mere eksplicitte i formuleringerne. Og det må vi advare imod.
Det er en uskik, og det tager altså magten fra Folketinget.
Det betyder også, at der kommer en skridende overgang mod det, som grundlovens fædre i hvert fald slet ikke var interesseret i, at det skred over i.
Det synes jeg man skal være meget opmærksom på, og det vil vi også henstille til at man tænker på før anden- og tredjebehandlingen af forslaget.
Elisabeth Arnold (RV), 1999-01-14:
Jeg synes, spørgsmålet fra fru Hanne Severinsen rettelig burde stilles til forskningsministeren.
Det, jeg har henholdt mig til, er det, der står i redegørelsen, og så har jeg henholdt mig en anelse til de skitser angående mulige modeller for udviklingskontrakter, som vi i går fik tilsendt fra Forskningsministeriet og Undervisningsministeriet.
Det er det, jeg henholder mig til, og de øvrige udspecificeringer vil jeg gerne henvise til forskningsministeren.
Og så vil jeg sige til hr. Søren Kolstrup: Det Radikale Venstre ser ingen modstrid mellem en øget demokratisering og en bedre ledelse.
Søren Kolstrup (EL), 1999-01-14:
Netop fordi der i bemærkningerne står, at alle har interesse i de studerende som en aktiv og engageret medspiller i relevante fora på universiteterne, så vil jeg gerne høre, hvad det er for overvejelser, ministeriet gør sig med hensyn til studenterindflydelse og de kollegiale organers beføjelser.
Hvis ministeren ikke kommer nærmere ind på det, så kunne jeg jo forledes til at tro, at det afsnit udelukkende er blevet sat ind, fordi man siger: Nå ja, der skal jo også stå en lille smule om studenterindflydelse.
Så jeg håber, at ministeren meget detaljeret kan gå ind på afsnittet.
Jeg tænker på side 21 nederst.
Så synes jeg, det var et interessant indlæg, ministeren havde, for jeg forstod pludselig, at udviklingskontrakterne ikke havde nær den betydning, som man havde lagt op til.
Altså til os, der har været mere end kritiske over for dem, er der blevet sagt: Nej, der er ikke tale om detailstyring, og det dér eksempel med patenter var nærmest lidt af en misforståelse.
Nej, det eneste, der er tilbage med udviklingskontrakterne, sådan forstod jeg nærmest ministeren, er, at man siger: Nå ja, de diskussioner, man har haft på universiteterne med hensyn til langtids- og strategiplanlægning, skal nu være forpligtende.
Men hvis udviklingskontrakterne kun skal forstås på sådan en måde, så bliver det springende punkt til gengæld, som et par andre har været inde på, hvor gensidigheden ligger.
Hvad er det, ministeren, ministeriet har at yde konkret i forbindelse med en sådan kontrakt, så den kan blive andet og mere end den langtids- og strategiplanlægning, som ligger i forvejen
Dér synes jeg vi mangler nogle svar.
Endelig vil jeg gerne støtte den linje, der hedder: Tænk sig, om man kunne få nogle flerårige aftaler, der kunne skabe tryghed og først og fremmest tryghed omkring grundforskningen.
Det tror jeg vi må anse for den vigtigste målsætning, og det vil være utrolig vigtigt, om den debat kunne blive gjort mere konkret og forpligtende.
Hanne Severinsen (V), 1999-01-14:
Ja, så kan vi jo konstatere, at Folketinget ikke er irriteret på universiteterne.
Man siger, at man vil lave gensidige forpligtelser, men vi hører kun om de forpligtelser, man har tænkt sig at pålægge universiteter.
Men netop når det gælder administrative forenklinger, kunne jeg godt tænke mig at høre lidt mere om, hvad man forestiller sig, for det er jo interessant - som jeg også nævnte, og som jeg ikke synes, ministeren kommenterede tilstrækkeligt - at nye initiativer bliver lagt andre steder, som har en såkaldt normal ledelse, hvor der er en bestyrelse og en direktør, og de fleste af de steder er jo også selvejende institutioner.
Er det ikke en debat, som ministeren bør gå ind i og spørge: Hvordan kan vi få en mere professionel ledelse af universiteterne?
I stedet for som nu at lægge nye initiativer andre steder, fordi man øjensynlig ikke synes, at de skal ligge på universiteterne.
Det synes jeg nok vi skulle se lidt nærmere på.
Jeg synes, det er godt, at man nu fra universiteternes side er blevet villige til at indgå disse udviklingskontrakter; men er det ikke et udtryk for, at nu er listen over krav blevet forkortet, og så synes man ikke, det er så slemt?
Skulle vi ikke alligevel prøve at se, om vi kunne gøre det lidt mere konstruktivt?
Ole Hækkerup (S), 1999-01-14:
Det, vi nu behandler, er jo en del af regeringens IT-politiske handlingsplan fra 1995, der lægger op til en konsekvent og tidssvarende udnyttelse af informationsteknologien, som skal sikre borgere, virksomheder og myndigheder en bedre adgang til officielle meddelelser.
Statstidende skal overgå til at udkomme i elektronisk form.
En forudsætning i den forbindelse er jo selvfølgelig adgangen til information.
Anvendelse af IT kommer dermed også til at åbne den offentlige sektor og gøre den mere gennemskuelig for borgeren.
Et vigtigt formål med lovforslaget er at skabe administrative lettelser for offentlige myndigheder og private virksomheder, hvilket igen er et naturligt led i regeringens strategi om, at IT skal bidrage til fortsatte effektiviseringer og rationaliseringer i de offentlige institutioner og gøre det muligt dermed på lang sigt at levere en bedre service.
Med elektroniseringen, om man kan sige så, af Statstidende har vi taget endnu et lille, men vigtigt skridt
På baggrund af det skal jeg selvfølgelig på Socialdemokratiets vegne anbefale forslaget.
Peter Skaarup (DF), 1999-01-15:
Jeg er selvfølgelig ked af, at regeringen ikke vil være med til det forslag, vi har fremsat fra Dansk Folkepartis side.
Vi kunne godt tænke os, at regeringen var lidt mere positiv over for kriminalitetsbekæmpelsen og stillede sig meget mere på den lovlydige del af befolkningens side i kampen mod kriminaliteten.
Men jeg vil godt spørge justitsministeren, om det ikke giver stof til eftertanke, at Justitsministeriets underafdeling - havde jeg nær sagt - politiet er af den opfattelse, at den kriminelle lavalder på 15 år er forældet og bør ophæves.
Dansk Kriminalpolitiforening mener, at meget unge kriminelle spekulerer i, at de ikke kan straffes.
Formanden for kriminalpolitiet, vicekriminalkommissær Henning Glintborg, understregede over for Jyllands-Posten den 3. april 1995, at man havde diskuteret spørgsmålet grundigt i politiet, og holdningen var altså, at den kriminelle lavalder skulle afskaffes, så man også kunne straffe meget unge personer, der begik alvorlig kriminalitet.
Vækker det ikke eftertanke hos regeringen, at politiet mener, at den kriminelle lavalder skal afskaffes?
Frank Jensen (S), 1999-01-15:
Det er måske lidt usædvanligt, at vi får
sådan en pingpongdebat mellem ordføreren for forslagsstillerne og ministeren her ved starten af forhandlingen om et beslutningsforslag
, men da formanden har tilladt det, skal jeg da gerne svare på hr. Skaarups spørgsmål.
Jeg forstår, at hr. Skaarup mener, at hver gang en faglig organisation har et synspunkt, er det noget, Dansk Folkeparti kan indkassere og tage til sig som sit synspunkt.
Jeg synes, det ville være interessant at se det samme i fremtiden på en række andre områder, at hvis f.eks. Dansk Metal eller SiD eller Kvindeligt Arbejderforbund skulle mene noget, er det et synspunkt, som Dansk Folkeparti bare vil tage til sig.
Det kan da blive interessant.
Men sådan har vi det ikke i Socialdemokratiet.
Vi forholder os til sagerne ud fra vore egne holdninger, også når det gælder politiets organisationer.
Hvis Dansk Kriminalpolitiforening har det synspunkt, at den kriminelle lavalder skal nedsættes fra de nuværende 15 år, er vi ikke enige med foreningen.
Vi mener ikke, det er den vej, vi skal gå, men vi skal til stadighed være målrettede i vores indsats, også mod den kriminalitet, der begås af børn under den kriminelle lavalder, og det er vi også.
Den nuværende regering har taget en række målrettede initiativer på socialministerens område, også over for den gruppe børn.
Der er etableret flere pladser i de såkaldt sikre sociale institutioner netop for at sikre, at man kan tilbageholde unge, der har en kriminel eller en anden form for uacceptabel adfærd over for deres omgivelser, og gøre en socialpædagogisk indsats mod deres adfærd, som vi ikke kan tolerere i vort samfund.
Margot Torp (S), 1999-01-15:
Årsagen til, at børn og helt unge havner i kriminalitet, skal efter Socialdemokratiets mening ikke søges i, at der bliver straffet for lidt.
Skal vi forhindre, at børn og unge vælger en kriminel løbebane, må vi give dem fornuftige sociale alternativer, og der gøres i disse år vigtige og meget positive erfaringer med at inddrage lokale, stærke ressourcepersoner i en kriminalitetsdæmpende indsats.
Især et program, som kaldes Mentorprogrammet, virker meget perspektivrigt.
Unge af fremmed herkomst får her støtte og vejledning til at udvikle en struktureret hverdag, hvor de oplever, at omgivelserne reagerer hurtigt og konsekvent på uacceptabel adfærd, samtidig med at de får støtte til at lære basale sociale færdigheder.
At sænke den kriminelle lavalder til 12 år er efter Socialdemokratiets mening ensbetydende med at opgive at forebygge ungdomskriminaliteten.
Vi her i Folketinget kan ikke overlade til politi og retsvæsen at tage sig af kriminelle børn.
Tidligere tiders opdragelsesanstalter var ikke nogen succes, og det at samle unge kriminelle i særlige fængselsafsnit er det heller ikke, viser erfaringerne.
De fiduser, de unge ikke kender i forvejen, skal de nok få lært her, og deres identitet som kriminelle forstærkes massivt.
Der findes stadig alt for mange børn og unge, som tidligt i deres liv er blevet svigtet af både forældre og samfund og derfor søger tilflugt i det kriminelle miljø, og i Socialdemokratiet er vi fortsat optaget af, hvordan vi kan forebygge, at børn udsættes for sådanne svigt.
Hvordan kan vi eksempelvis hjælpe de forældre, der ikke magter forældrerollen?
Det kan ske enten ved at støtte dem i hjemmet eller ved mere konsekvent at fjerne truede børn.
Samtidig ønsker vi, at kommunerne fortsætter deres mange forskellige bestræbelser på området, og at de udveksler erfaringer, så der kan ske en løbende forbedring af hele indsatsområdet.
En sænkning af den kriminelle lavalder til 12 år kunne blive en alvorlig sovepude, der vil hæmme en effektiv og perspektivrig indsats som den, der bl.a. finder sted i Århus, så Socialdemokratiet kan på ingen måde støtte dette forslag.