runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Morten Messerschmidt (DF), 2005-06-02:
Jeg synes jo, at spørgsmålet er lidt sigende om tankegangen, fordi man fra SF's side åbenbart har den her mentalitet med at tænke i kasser, altså at vi absolut i Dansk Folkeparti også skal definere vores ønsker til et europæisk samarbejde ud fra de kasser, der sådan er præfabrikerede, altså traktater, der er præfabrikerede.
Vi har faktisk den holdning i Dansk Folkeparti, at der er utrolig mange dele af det indre marked, som er meget, meget fornuftige.
Der ved jeg så godt at hr. Ole Sohn vil komme og indvende: Jamen det her kan jo vedtages i det indre marked.
Det gælder arbejdstidsdirektiv, det gælder servicedirektiv, som det gælder på alle andre områder.
Derfor vil jeg ikke indgå i den diskussion.
Jeg vil ikke acceptere kun at kunne diskutere internationalt samarbejde ud fra de præmisser, som på forhånd er fastlagt af EU, for de svarer altså ikke til de tanker om pragmatisk samarbejde, som vi gør os i Dansk Folkeparti.
Ole Sohn (SF), 2005-06-02:
Der er noget, jeg længe har haft lyst til at spørge Dansk Folkeparti om.
Hvilket niveau af EU går Dansk Folkeparti ind for: Den nuværende Nicetraktat, en af de forrige traktater, EF-pakken, eller skal vi meldes ud af EU?
Jeg har hørt mange forskellige meldinger.
Det mest entydige, jeg har hørt, er, at man går ind for EU-pakken og ikke længere, den fra 1986.
Men jeg synes, det er lidt interessant at vide af hensyn til den videre debat: Hvilket niveau af EU, hvis overhovedet noget, ønsker Dansk Folkeparti?
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-06-02:
Jeg kunne godt sige nej, vi ville aldrig rose ministeren for at sælge den danske konfliktret, det ville da være rigtig, rigtig, rigtig dumt.
Men jeg forstår det bare ikke.
For hvad er det, der er udsalget af konfliktretten?
Det er jo netop et spørgsmål om oprindelseslandsprincippet.
Og jeg vil bare sige om den her tiltro til, hvad regeringen kan gøre af manøvrer, hvis man bliver nedstemt på spørgsmålet om oprindelseslandsprincippet, at udmeldinger fra så vel erhvervsministeren som fra statsministeren er og var, at det her princip eller rettere sagt det her direktiv er positivt.
Det var jo de første udmeldinger, der kom.
Statsministeren gik endog så vidt, at han sagde, at det faktisk er noget, vi har presset på for at komme igennem med.
Så det er bare et spørgsmål om at overlade for meget til den siddende regering i forhold til de her meget principielle spørgsmål.
Det er ikke vores politik.
Ole Sohn (SF), 2005-06-02:
Vi er fuldstændig enige.
Lad os så sige, at ministeren skal tvinges til at tage udgangspunkt i værtslandsprincippet eller i hvert fald det indholdsmæssige, der ligger i værtslandsprincippet.
Det mandat kan man sagtens give.
Så viser det sig, at Danmark kommer i mindretal og der er et flertal uden om Danmark, som opererer med oprindelseslandsprincippet.
Under den forhandling viser der sig så en mulighed – det er teori, ved jeg – for, at hvis Danmark lagde sin stemme ind, ville der lige nøjagtig være stemmer nok til, at man under oprindelseslandsprincippet kunne sikre den danske konfliktret.
Det kunne ministeren selvfølgelig ikke gøre, for det princip måtte vi jo ikke følge.
Ville Enhedslisten så rose ministeren og sige: Det var helt i orden, at du ikke sikrede den danske konfliktret, at du var stålsat og stod fast på værtslandsprincippet?
Eller ville Enhedslisten sige: Det var dog fantastisk, at du ikke i det mindste sikrede det lille hjørne, som betyder så utrolig meget for Danmark?
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-06-02:
Nu er mit udgangspunkt måske lidt anderledes end hr. Ole Sohns, for jeg hørte også i hr. Ole Sohns ordførerindlæg, at det handlede om at fastholde en vis form for manøvredygtighed.
Der må jeg indrømme, at jeg har det lidt sådan over for den siddende regering, at jeg er bange for manøvredygtighed.
Om det så bliver vedtaget i den her sal eller det bliver vedtaget i forbindelse med mandatgivning i Europaudvalget, kan man sige måske er lidt ligegyldigt, når vi kommer der til.
Men hvis ikke man har et hug- og stikfast mandat med, tror jeg faktisk ikke på, at det er muligt – heller ikke for SF, uanset hvor mange kræfter de bruger – at holde ryggen rank over for regeringen.
Nu vil jeg ikke tale personligt om ministeren, men måske nærmere om regeringen.
Ole Sohn (SF), 2005-06-02:
Jeg er enig i meget af det, der blev sagt fra Enhedslistens side, men jeg kunne godt tænke mig at få udredet følgende: Hvis man forestillede sig, at Folketinget vedtog det her forslag og ministeren meddelte EU, at det var vores udgangspunkt – det kommer ministeren selvfølgelig til – og at vi, hvis ikke det blev udgangspunktet, ville vi forlade forhandlingerne, og der var et kvalificeret flertal, som ville gennemføre oprindelseslandsprincippet, kan man selvfølgelig sige, at det har vi så ikke medvirket til.
Hvis Danmark var gået aktivt ind i det og havde lagt en stemme på, havde man sikret den danske konfliktret, men i og med at vi nu havde meldt os ud af forhandlingerne, ville konfliktretten forsvinde.
Ville Enhedslisten så rose ministeren for hans stålfasthed, eller ville Enhedslisten skælde ministeren ud for ikke i det mindste at have sikret konfliktretten, på trods af at det ikke blev værtslandsprincippet?
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-06-02:
Det er jo lidt uvant at skulle stå heroppe og anbefale at stemme for et forslag fremsat af Dansk Folkeparti.
Men i Enhedslisten gør vi det, at vi læser forslagene, og så ser vi, om de er gode eller dårlige set ud fra almindelige menneskers, arbejderbefolkningens, synspunkt.
Vi mener, at det er et godt udgangspunkt at sige, at regeringen skal meddele de relevante EU-organer, at Danmark ikke vil medvirke til gennemførelse af et servicedirektiv, der bygger på oprindelseslandsprincippet.
Servicedirektivet er jo en del af udviklingen af det indre marked og den nyliberale strategi fra EU, som er formuleret i bl.a. Lissabonstrategien, og som også indgår som en del af den nye EU-forfatning.
Lissabonstrategien har foreløbig været en social katastrofe kendetegnet af 19 mio. arbejdsløse i EU og profitter i en størrelsesorden, som private virksomheder sjældent tidligere har opnået.
Principperne om oprindelsesland stammer fra Lissabonstrategien og er en del af ønsket om deregulering, der skal presse lønarbejderne ind i en dødsspiral mod bunden.
Oprindelseslandsprincippet og servicedirektivet skal forstås i sammenhæng med det pres på ordnede arbejdsmarkedsforhold, der i globaliseringens hellige navn føres overalt i EU.
Servicedirektivets løndumping handler om at etablere et stort lavtlønsområde inden for serviceydelser, der kan bruges i et pres på ordentlige overenskomstforhold i EU-landene – i øvrigt på samme måde som den voksende udbredelse af midlertidige lavtlønnede ansættelser og deltidsansættelser bruges i lande som f.eks. Italien og Spanien og det voksende antal aktiveringsjob bruges i Danmark.
Dansk Folkeparti kan så ikke se sammenhængen mellem servicedirektivet og den neoliberale politik, som ikke alene føres i EU, men som i lige så høj grad føres af den danske regering, som Dansk Folkeparti bærer oppe.
Dansk Folkeparti ser ikke, at problemet er forbundet med liberalismen og med EU's indre marked.
Heldigvis er det jo Dansk Folkepartis korte forslag og ikke deres forståelse af problemet, vi skal stemme om.
Vi er enige med de mange tusinde franskmænd og belgiere, der demonstrerede imod servicedirektivet som neoliberal politik, hvilket tvang Chirac til at få direktivet midlertidigt parkeret, så det ikke svækkede jasiden i Frankrig.
Som bekendt lykkedes taktikken ikke, men forfatningen og servicedirektivet skal nok blive trukket frem igen.
Hvis vi ved at støtte Dansk Folkepartis beslutningsforslag kan bidrage til den sociale kamp mod det neoliberalistiske EU, gør vi gerne det.
Men det er bare ikke nok.
Presset på løn- og arbejdsvilkår eksisterer allerede i dag.
Driftige arbejdsgivere misbruger østarbejdere, underbetaler dem og udnytter deres arbejdskraft til løntrykkeri.
Det sker lovligt i dag.
Det sker på baggrund af udstationeringsdirektivet.
Vi har over for det brug for en hug- og stikfast sikring mod, at der kan blive tale om, at man misbruger arbejdskraft fra andre EU-lande til at undergrave de løn- og arbejdsvilkår, som fungerer på det danske arbejdsmarked i dag.
Ole Sohn (SF), 2005-06-02:
Begge dele er jo en bekræftelse af, hvad jeg har sagt.
Altså, Enhedslisten ønsker ingen aftale, idet de siger, at man, når man kommer til Danmark, er fuldgyldigt medlem, og så dækker alle regler.
Det er jo også det, hr. Jørgen Arbo-Bæhr her bekræfter.
Med hensyn til udstationeringsdirektivet har jeg faktisk foreslået – og jeg er da glad for, at Enhedslisten støtter det, fordi det faktisk er at gå ind og røre ved fagbevægelsens og arbejdsgivernes kronjuveler – at man går ind og siger, at vi i dag har fået et uhomogent arbejdsmarked i et EU, hvor lønforskellen er så stor, at vi ikke kan beskytte de danske lønmodtagere alene via overenskomstsystemet, men at vi bliver nødt til at få et sikkerhedsnet ind, i form af at mindstelønningerne også skal være gældende for dem, der ikke er overenskomstdækket.
Det synes jeg er en meget interessant debat.
Jeg har faktisk været med til at lægge op til en debat, og det håber jeg vi kan udvikle mere, for det tror jeg kan være med til at lukke et af hullerne og skabe lidt mere ro og dermed også være med til at fremme det sociale Europa.
Det er jo dybest set det, der er behov for.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-06-02:
Jeg bliver nødt til at sige til hr. Ole Sohn, at det ikke er rigtigt, hvad han siger om Enhedslistens politik.
Enhedslisten er hele tiden gået ind for, at der skulle laves nogle regler, som sikrede danske overenskomster i forbindelse med østudvidelsen.
Årsagen til, at vi ikke var med i Østaftalen, var jo, at den var dybt diskriminerende over for folk, der kom her til landet, fik sig et arbejde på almindelige løn- og arbejdsvilkår ligesom alle mulige andre, men ikke kunne få ret til hverken a-kasse, dagpenge eller nogen som helst former for sociale ydelser.
Det var såmænd det, der var årsagen til, at vi ikke var med i Østaftalen.
Det var, fordi man diskriminerede de folk, der kom og arbejdede her.
Det var årsagen.
Til gengæld synes jeg, det er meget interessant, hvis vi nu kan få en enighed om, at vi i alle tilfælde skal sikre, at folk, der kommer fra andre EU-lande, kommer til at arbejde på danske overenskomstlignende vilkår eller overenskomstvilkår, uanset om det er udstationerede arbejdere eller ej.
Ole Sohn (SF), 2005-06-02:
Det spørgsmål er jeg faktisk meget glad for, for jeg har i over et år undret mig over, at Enhedslisten sidste år, da vi lavede Østaftalen, meddelte, at de ikke ville indgå i en aftale, der skulle være med til at regulere det danske arbejdsmarked, fordi Enhedslisten havde den principielle opfattelse, at når man var medlem af EU, skulle der ikke være nogen særregler for Østeuropa.
I dag, og jeg kan forstå på Enhedslisten, at de har ændret opfattelse, er de nu enige med SF i, at det gælder om at sikre danske overenskomster.
Det har vi faktisk tvunget regeringen til at lave en aftale om, hvor vi sikrer, at når folk fra nye østeuropæiske lande arbejder i Danmark, er det efter danske overenskomster takket være SF's og andres pres over for Enhedslistens linje.
Jeg er glad for, at Enhedslisten har erkendt, at det var en fejl.
Et af problemerne, eller rettere en af udfordringerne er, at vi i Danmark har valgt ikke at have en mindsteløn, fordi arbejdsmarkedets parter har valgt selv at løse det.
Det er sket ud fra, at vi har haft et homogent arbejdsmarked.
Det er blevet udfordret i dag, så derfor er spørgsmålet, om der skal være en mindsteløn.
Jeg vil meget advare imod, at Folketinget vedtager det.
Det vil jeg til enhver tid afvise.
Men spørgsmålet er, om vi ikke skulle lave en aftale, som sagde, at de danske overenskomster altid havde forrang, og at man der, hvor der ikke er overenskomster, var tvunget til at følge det, arbejdsmarkedets parter havde fundet frem til.
Det kunne være en løsning.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-06-02:
Nu hørte jeg hr. Ole Sohn sige, at det her bl.a. drejer sig om en fortsat kamp for et socialt Europa, og det er jo det, det handler om.
Så vil jeg bare lige sige to ting, for at det hele ikke driver over i, at det der med det sociale Europa skulle være så og så godt, hvis bare vi undgår oprindelseslandsprincippet.
Den ene ting er: Som situationen er i dag, har vi allerede problemer på det danske arbejdsmarked på baggrund af det udstationeringsdirektiv, som eksisterer.
Det er problemer, der er håndfaste, og det er nogle problemer, som vi er nødt til at gøre noget ved i forbindelse med et gældende direktiv.
Det andet eksempel er: Allerede på vareområdet er værtslandsprincippet overrulet af gensidig anerkendelse, forstået på den måde, at vi i dag har undergravning af forbrugerbeskyttelse, miljøstandarder osv. i Danmark, på grund af at vi har den fri levering af varer.
Det er da noget, som vi bliver nødt til at gøre noget ved.
Ole Sohn (SF), 2005-06-02:
Nu kan jeg faktisk ikke forstå, hvorfor Dansk Folkeparti ikke kan høre, hvad jeg siger.
Så offensiv, at vi, hvis ministeren skulle begynde at vakle, nok skulle presse på.
Det er det modsatte af det, Dansk Folkeparti siger.
Det er bare et spørgsmål om forhandlingstaktik og -strategi.
Vi har været imod det indre marked i den udformning, det har i dag.
Det er der bare.
Så må man da kæmpe ud fra den virkelighed, der er.
Når Dansk Folkepartis ordfører nu igen begynder at bringe lønningerne ind i det, er det at blande æbler og pærer sammen.
Det er det, det må jeg sige.
Jeg er inderligt imod servicedirektivet i den udformning, det har.
Vi har faktisk kæmpet imod det i halvandet år.
Men det kan bare ikke nytte noget at bruge argumenter, der ikke er rigtige, for det er ikke korrekt, at lønningerne bliver undermineret af servicedirektivet.
Det gør de altså ikke.
Det, der kan blive undermineret med oprindelseslandsprincippet, er den danske konfliktret.
Den kan blive undergravet, og at man forsikrer den, er det altafgørende.
Det, man kan undergrave med hensyn til lønningerne, er, at man kan lave fupfirmaer, man kan lave enkeltmandsfirmaer, men man kan under ingen omstændigheder komme til Danmark som slagteriarbejder med henvisning til servicedirektivet.
De to ting hænger ganske enkelt ikke sammen.
Morten Messerschmidt (DF), 2005-06-02:
Tænk, hvis nu alle parlamenter i Vesteuropa, de 15 gamle lande, tænkte ligesom hr. Ole Sohn, hvis de tænkte: Nej, vi må hellere lade være med at sige noget om det her, for så forringer vi bare vores muligheder, og så bliver det hele sikkert noget skidt.
Risikerer man så ikke, at Kommissionen aldrig finder ud af, at der faktisk er en massiv modstand mod det her, og derfor alligevel fremsætter et forslag, som fuldstændig underminerer Vesteuropas arbejdsmarkeder.
Jeg synes, det er sådan en lidt defaitistisk indstilling at sige, at vi hellere må holde os lidt tilbage og se, hvad der sker.
Nej, vi bør melde klart ud og sige, at det her er uacceptabelt, at det ikke er vejen frem for Europa.
Vi ønsker ikke et ultraliberalistisk Europa, hvor østeuropæiske lønvilkår skal determinere, hvordan Danmark skal se ud.
Ole Sohn (SF), 2005-06-02:
Jo, det er fuldt ud korrekt.
Men det, der er farligt, er, når der er en situation, hvor direktivet kan vedtages med kvalificeret flertal.
Derfor er man nødt til at kæmpe til det sidste.
Derfor kan man ikke på forhånd lukke sig ude fra nogle forhandlinger ved at lægge sig på et princip, som i værste fald kan gøre resultatet værre end det, vi har ønsket.
Morten Messerschmidt (DF), 2005-06-02:
Jeg vil godt starte med at udtrykke en meget stor tilfredshed både med, at SF er enig i, at oprindelseslandsprincippet er godt, og at SF oven i købet vil være med til at holde regeringen fast på det, som regeringen skal holdes fast på i den sag.
Det synes jeg er positivt.
Men jeg har meget svært ved at forstå hr. Ole Sohns bemærkninger om, at Dansk Folkepartis beslutningsforslag skulle være en eller anden sammenblanding af nogle ting, der er irrelevante, og i øvrigt være en fuldstændig obstruktion af hele forhandlingsproceduren.
Et servicedirektiv, der sikrer mulighed for at få en god konkurrence, uden at man underminerer de danske arbejdstagere i Danmark.
Lone Dybkjær (RV), 2005-06-02:
Nu behandler vi hr. Morten Messerschmidts og Dansk Folkepartis beslutningsforslag, og der står, at Danmark ikke skal kunne medvirke til gennemførelse af et EU-servicedirektiv, der bygger på oprindelsesprincippet.
Der står ikke så frygtelig meget andet i det forslag, og det er det, jeg sådan set tager stilling til og afviser.
Så synes jeg i øvrigt, at det kan være udmærket at få nogle retningslinjer i forbindelse med et direktiv, der regulerer det her område; at man får præciseret, hvad det er for tjenesteydelser, man kan liberalisere, og hvad det er, man ikke kan liberalisere; hvad synes vi skal liberaliseres, og hvad synes vi ikke skal liberaliseres?
Endnu en gang vil jeg gentage: Jeg synes, det havde været rart, hvis Kommissionen havde trukket det her direktiv tilbage.
Det gjorde de altså ikke, og så må vi tage udgangspunkt i det.
Jeppe Kofod (S), 2005-06-02:
Jamen det er godt, vi er enige om, at det gælder om for hver eneste bistandskrone, vi bruger, om det er 1 pct. eller 0,8 pct., at få mest mulig effekt.
Men man kan bare konstatere sort på hvidt, at hver femte bistandskrone er sparet væk i løbet af 3-4 år af den her regering, og det synes vi er ærgerligt i en verden, hvor der er behov for en større og ikke en mindre indsats også fra dansk side.
Men tilbage til faglige rettigheder og globalisering.
Det er jo sådan, at der i ILO har været en kommission, der har arbejdet og er kommet med en rapport om globaliseringen og den betydning, det har for både arbejde og faglige rettigheder osv.: »Globaliseringens sociale konsekvenser«.
Vil Venstre være med til, at man støtter ILO i det arbejde for at fokusere på at undgå de negative sider af globaliseringen?
Det synes jeg er meget vigtigt at få frem, for nogle af de ting, man har gjort fra regeringens side, er jo at skære ned i bevillingerne til ILO, som jo spiller en helt afgørende rolle for at sikre, at en globalisering foregår på ordentlige og fair vilkår, hvor man ikke underkonkurrerer hinanden på dårlig arbejdskraft, dårligt arbejdsmiljø osv.
Vil Venstre være med til at sikre, at de anbefalinger, som ILO har til en mere fair globalisering, også bliver fulgt?
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-06-02:
Og så er det bare, jeg spørger: Hvad er det i forslaget, man ikke kan støtte?
For det, forslaget går ud på, er at pålægge regeringen at sige, at Danmark ikke vil kunne medvirke til at gennemføre direktivet, der bygger på oprindelseslandsprincippet.
Det er jo meget enkelt.
Jeg hørte hr. Niels Sindal være meget imod oprindelseslandsprincippet.
Derfor forstår jeg ikke, hvorfor man ikke kan støtte det.
Ole Sohn (SF), 2005-06-02:
Jeg ville have været meget overrasket, hvis hr. Kim Andersen havde undsagt sin minister og partifælle.
Jeg vil derfor forsøge at stille spørgsmålet fra en lidt anden vinkel.
Nu kender jeg jo hr. Kim Andersen og ved, at han har en glorværdig fortid inden for det private erhvervsliv.
Hvis hr. Kim Andersen nu skulle se tilbage på sin tid i det private erhvervsliv, tror hr. Kim Andersen så, at man kunne finde eksempler, hvor en driftig virksomhed sagde: Lad os nu splitte det hele op på syv forskellige instanser, der skal tage beslutninger om samme temaer, og så koordinere det frem for at sætte det sammen i én enhed?
Søren Gade (V), 2005-06-02:
Kort sagt er det sådan, at nogle af de ressourcer, som hr. Ole Sohn omtaler, jo bliver brugt til forskellige opgaver.
Danmark er et land med en stor kyststrækning og et relativt lille befolkningstal, og det betyder, at de ressourcer, som vi bruger til overvågning af havmiljøet og til kontrol af sejladssikkerheden, også skal bruges til andre opgaver.
Hvis det er således, at vi flytter det hele væk fra, hvor det er nu, til en ny styrelse, vil det betyde, at man på nogle områder vil skulle have en dobbelt funktion, altså at man skulle bruge store ressourcer på at indkøbe nyt materiel.
Det, der jo er så unikt ved det danske system, er, at vi har en meget stærk koordination, som – indrømmet – skal gøres bedre og bedre hele tiden, fordi der kommer flere og flere opgaver.
Men det sikrer den bedste udnyttelse af ressourcer.
Jeg er til enhver tid klar til at tage en diskussion med hr. Ole Sohn og svare på spørgsmål og lave de forbedringer, som hr. Ole Sohn kan pege på, altså hvor jeg kan sige: Der mener jeg helt konkret, at der er en anledning til det.
Jeg mener konkret ikke, at det forslag, som vi behandler i dag, er en farbar vej.
Jeg mener ikke, at det vil øge og sikre en bedre sejladssikkerhed i Danmark eller for den sags skyld give en bedre miljøovervågning.
Ole Sohn (SF), 2005-06-02:
Der skal ikke være nogen misforståelser, for jeg betvivler ikke, at ministerierne gør, hvad de kan for at få tingene til at fungere på den mest effektive måde.
Men det siger da sig selv, at man ikke kan have en ordentlig koordineret indsats, når man deler opgaverne ud på syv forskellige ministerier.
Det burde være indlysende logisk.
Dertil kommer jo, at vi er i en situation, hvor vi har omkring 39 skibe og ca. 200 personelansatte om bord.
De ville få et meget bedre fagligt miljø, meget bedre koordinering og tilrettelæggelse af arbejdet, efteruddannelse og lignende, hvis man kunne have det under én hat.
Jeg kan simpelt hen ikke se det rationelle i, at man hellere vil koordinere sig ud af det, med hvad det betyder af administrative medarbejdere, der skal sørge for den koordination, frem for at have det i én styrelse, i én driftsenhed.
Så kunne en del af de administrative kræfter bruges til den operative virksomhed.
Søren Gade (V), 2005-06-02:
Jeg vil starte med at sige til hr. Ole Sohn, at det for mig personligt også er vigtigt, at de opgaver bliver løst bedst og billigst, og at der foregår en tæt koordination mellem dem, som varetager de her opgaver.
Det er sådan, at der blev lavet den her handlingsplan for 2003 med 18 punkter, som skal forbedre havmiljøovervågningen og sejladssikkerheden generelt, og det er sådan, at vi er godt i gang med den proces.
De diskussioner, vi har f.eks. om forslaget her i dag, er forhåbentlig med til at rykke noget, ikke alene ved hr. Ole Sohn, men også ved mig som forsvarsminister.
Jeg kan sige til hr. Ole Sohn, at vi faktisk i 2005 i Forsvarsministeriet som vores fokusområde har sejladssikkerhed – vi har et fokusområde hvert år – og herunder er der selvfølgelig også den miljømæssige vinkel, for en øget sejladssikkerhed er også en øget sikkerhed for, at der ikke sker miljøulykker.
Så der ligger det i det, at jeg på baggrund af det, vi diskuterer nu, har været igennem forskellige landes set up, og jeg finder, at vi med det set up, vi har, og med de tiltag, vi gør, har den bedste overvågning af sejladssikkerheden i Danmark.
Ole Sohn (SF), 2005-06-02:
Jeg vil opfordre ministeren til om ikke i aften så i morgen at prøve at læse referatet af den besvarelse, som ministeren har givet til Folketinget, for det er dog alligevel fantastisk at opleve, at vi i dag har haft en andenbehandling af strukturreformen, fordi regeringen mener, at tre niveauer i Danmark er for meget.
Og så kommer forsvarsministeren og argumenterer for, at man kan få den mest effektive koordinering af indsatsen til søs ved at dele opgaven ud på syv ministerier og igen et tilsvarende antal styrelser herunder.
Det er da helt fantastisk.
For mig at se er det et udtryk for, og jeg forstår det godt, at ingen ministre har lyst til at afgive noget i rationaliseringens navn.
hvis regeringen og forsvarsministeren, hvad jeg ofte mener regeringen gør for meget, men i den her sag tror jeg faktisk, at jeg ville støtte det, tog et eksternt konsulentfirma og bad det om at undersøge, om det her ikke kunne gøres mere rationelt, så er jeg ret sikker på, at firmaet ville sige: Lad dog være at lade syv ministerier rode med det her.
Hellere ét ministerium og en rationel drift, og så udnyt ressourcerne lidt bedre.
Hvorfor tør regeringen ikke tage skridtet
fuldt ud og lave den her rationelle drift?