runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lars Barfoed (KF), 2004-11-12:
Hvad angår det sidste, må jeg altså henvise til, at man selv ved at slå op i finansloven finder ud af, hvordan tallene bevæger sig rundt.
Jeg vil ikke og er heller ikke i stand til her at stå og lire af, hvilke tal der har bevæget sig hvorhen.
Der sker selvfølgelig bevægelser frem og tilbage.
Nogle lande får mindre i bistand, andre får mere i bistand, beløb flyttes i et vist omfang fra nogle landepuljer til nogle tværgående initiativer.
Det er nogle bevægelser, der kører frem og tilbage, og sådan skal det jo også være.
Medmindre man er fortaler for en statisk udviklingsbistand, hvad vi ikke er, så skal der jo ligge den dynamik i det, at man kan prioritere rundt på midlerne løbende.
Men der er jo stort set ingen lande i verden, der overhovedet kan nærme sig det niveau, som vi har, hvor en almindelig dansk familie betaler 10.000 kr. om året i udviklingsbistand.
Det synes jeg vi skal glæde os over.
Jeppe Kofod (S), 2004-11-12:
Jo, men det var jo hr. Barfoed selv, der nævnte, at vi betalte en stor andel af BNI i udviklingsbistand.
Jeg spurgte bare, om hr. Barfoed kunne bekræfte, at med den nuværende regering betaler vi en stadig mindre andel af BNI i udviklingsbistand, som tiden går.
Det skal jeg bare have hr. Lars Barfoed til at bekræfte.
Så i forhold til fokusering kunne jeg godt tænke mig bare at finde ud af, hvad hr. Lars Barfoed mener med fokusering, fordi det tydeligvis ikke er antallet af områder man mener, når man siger fokusering, altså miljø, terrorbekæmpelse, fattigdomsbekæmpelse, hiv/aids, børn, unge osv.
Hvad er det så, hr. Lars Barfoed mener med, at den nye regering har fokuseret meget mere i udviklingsbistanden?
Det synes jeg stadig væk svæver i luften.
Lars Barfoed (KF), 2004-11-12:
Jeg kan forstå, at Socialdemokratiet mener, at vi har bidraget til alt for mange forskellige områder, siden man mener, at vi ikke fokuserer tilstrækkeligt.
Jeg kunne da godt tænke mig at vide, hvad det er for nogle områder, Socialdemokratiet mener vi ikke skal yde bistand til.
Der er en klar fokusering på relativt få fattige lande i vores bilaterale landesamarbejde, som vi fokuserer på, for at vi så der i de enkelte lande kan yde en effektiv og også en sammenhængende bistand.
Og derudover er der nogle tværgående indsatsområder, som vi i kraft af de globale udfordringer, som vi står over for, har valgt at prioritere ind i den samlede udviklingsbistand.
Jeg har svært ved overhovedet at se, at man fornuftigt kan mene det modsatte, at vi ikke skulle udvikle vores udviklingsbistand i takt med skiftende globale udfordringer.
Helge Adam Møller (KF), 2004-11-12:
Jeg sad og hørte oppe på mit kontor, at hr. Jørn Jespersen kaldte det egoistisk, at man havde reduceret lidt på ulandsbistanden.
Jeg mener ikke, det er egoistisk, at denne regering for de mennesker, som har bygget dette samfund op, mennesker på 50, 60, 70 eller 80 år, og som under den regering, som hr. Jørn Jespersen støttede, havde nogle kolossalt lange ventelister til sygehusene, så tog et par milliarder kroner fra ulandsbudgettet og førte dem over, således at ventelisterne drastisk gik ned, så ingen dansker skal vente over 2 måneder på at få en ny hofte, et nyt hjerte eller en anden operation, men er garanteret at kunne blive opereret på et privat eller et offentligt hospital eller på et hospital i udlandet.
Er det virkelig det, hr. Jørn Jespersen kalder egoistisk?
Jørn Jespersen (SF), 2004-11-12:
Det er jo en af de gode ting ved hr. Helge Adam Møller, at han er i så god kondition, at han altid kan nå at forlade sit kontor og løbe ned i salen og stille spørgsmål til taleren.
Det er bare en skam, han ikke altid får tænkt sig om på vej ned.
Det, der er problemet i den her sammenhæng, er jo, at man tager en svag gruppe og spiller ud mod en anden svag gruppe.
Men jeg synes, det er uanstændigt.
Jeg synes, det er umoralsk, og jeg synes, det er superegoistisk af en regering at sige, at for at skaffe penge til sundhedsvæsenet i et af verdens rigeste lande – og så kan vi diskutere den konkrete udformning af ventetidsgaranti og sådan noget, men det hører ikke til den nuværende debat – er den eneste måde, man kan finde på at skaffe de penge på, at skære ned i fattigdomshjælpen til de fattigste mennesker i hele verden.
Det er usselt, og det er egoistisk, og det er uanstændigt, og jeg tror, der er mange såkaldt borgerlige, anstændige mennesker, der også synes, at nu må det snart holde op, nu må det høre
op, og som håber, at i hvert fald Det Konservative Folkeparti vil begynde at leve op til det, de selv siger, nemlig at her er et sympatisk forslag, som burde nyde fremme
Lars Barfoed (KF), 2004-11-12:
Nej, jeg synes bestemt ikke, at det kunne tale for at have to kasser.
Vi har suppleret, udviklet strategien, bl.a. fordi vi synes, det er vigtigt at fokusere på miljø som et tværgående initiativområde, fordi der er nogle særlige problemer – det tror jeg vi kan være enige om – i den arabiske verden, som vi også føler en forpligtelse og et ansvar for at være med til at løse.
Det supplement, den udvikling af vores strategi, er ikke i modstrid med, at vi fortsat i øvrigt fokuserer vores udviklingsbistand på relativt få fattige lande, hvor der jo f.eks. også indgår en betydelig miljøindsats.
Det tror jeg gælder generelt i de fleste af de lande, vi er i, at vi i høj grad også lader miljøindsatsen indgå i udviklingsbistanden til de enkelte lande.
Men jeg mener, at det, Det Radikale Venstre lægger op til her, er for alvor at indføre en rodekasse, hvor vi har forskellige afdelinger af udviklingsbistanden, i modsætning til i dag, hvor vi koordinerer udviklingsbistanden som én samlet ramme, vi disponerer inden for, med en klar strategi, som vi fortsat har.
Elisabeth Arnold (RV), 2004-11-12:
Jamen det kunne Socialdemokratiet jo have gjort ved førstebehandlingen af forslaget, som vi har i dag.
Det er jo regeringen, der fremlægger forslaget til åben behandling i Folketinget, og det er jo ikke sådan, at der ligger et forlig forud.
Jeg beklikker ikke Socialdemokratiets intentioner om at være med til at gennemføre det, men det undrer mig bare, at Socialdemokratiet allerede ved fremsættelsen af lovforslaget føler trang til at sige, at der er indgået en aftale efter gældende retningslinjer, for selvfølgelig er der det.
Fru Else Theill Sørensen kom i slutningen af sit indlæg ind på noget, der næsten besvarer det spørgsmål, jeg agter at stille nu.
Det refererer til bemærkningerne i lovforslaget, hvor der står, at de personer, der med dette lovforslag får dansk indfødsret, er behandlet efter den gamle aftale, som regeringspartierne og Dansk Folkeparti indgik i 2002, men den aftale eksisterer altså ikke længere, fordi Dansk Folkeparti ikke vil være med.
Jeg hørte, at dengang det skete, sagde integrationsministeren, at de var en meget, meget vanskelig samarbejdspartner, for de holdt ikke aftalerne.
Men skidt nu med det, aftalen er i hvert fald opsagt af en af parterne.
Men er det ikke rigtigt, at den eneste aftale, der ligger i øjeblikket, og som er grundlaget for cirkulæret, er aftalen, som er indgået mellem regeringspartierne og Dansk Folkeparti?
Jeg vil gerne sige til Socialdemokratiets ordfører, at jeg med nogen undren har læst de almindelige bemærkninger til dette interessante lovforslag.
Vi har talt om, at den aftale, der er indgået mellem regeringen og Dansk Folkeparti, ikke længere kan opretholdes, og at man er gået i gang med forhandlinger om en ny aftale, men at det dog stadig er den gamle aftale, der gælder.
Jeg har to spørgsmål.
For det første: Hvad ellers?
Skulle det basere sig på andet end en aftale, som ikke er afløst af en anden aftale?
Og for det andet: Hvorfor har Socialdemokratiet følt det som særlig påkrævet at få den bemærkning med i lovforslaget?
Det kunne jo f.eks. have været regeringen, der havde præciseret, at lovforslaget byggede på den aftale, som nu er opsagt.
Carina Christensen (KF), 2004-11-12:
I dag er det ikke kun eliteidrætsudøvere, der bruger doping, men vi oplever også, at motionisterne i de lokale fitnesscentre bruger doping for at forbedre formen.
Forfængelighedsdoping er blevet utrolig udbredt, og det er måske endda det allerstørste problem, som vi står over for.
Dopingmisbruget er i høj grad med til at svække moralen og etikken inden for sportsverdenen.
Derudover er det også særdeles sundhedsfarligt for den enkelte, og derfor er det også en utrolig vigtig opgave at bekæmpe dopingmisbruget, og derfor er det også godt, at vores indsats nu forankres i en lov.
Dopingproblemet er i dag desværre så omfattende, at det også kræver et aktivt statsligt engagement, på samme måde som vi også ser det i en række af de andre lande, der ligesom os markerer sig stærkt i den internationale dopingbekæmpelse.
Anti Doping Danmark har siden år 2000 virkelig formået at placere Danmark som et af foregangslandene i den internationale dopingbekæmpelse, og derfor er vi også meget glade for, at vi nu gør ordningen permanent.
I fremtiden bliver alle offentlige tilskud til idrætsforeninger nu betinget af, at foreningerne følger de lovpligtige regler om dopingkontrol.
Det er et både godt og effektivt redskab, som vi forventer vil give gode resultater.
Her vil Anti Doping Danmark dog arbejde aktivt for, at så mange af de her virksomheder som muligt frivilligt underkaster deres kunder dopingkontrol.
Vi forventer, at vi kan nå langt ad frivillighedens vej, men lad os nu følge udviklingen på området.
Men her og nu glæder vi os over, at der er meget stor positiv opbakning til kampen mod doping, altså også i de idrætsmiljøer, der ikke får offentlige tilskud.
Til sidst mener vi, at der er god grund til at rose regeringen og ikke mindst kulturministeren for virkelig at have lagt et kæmpe stykke arbejde i bekæmpelsen af doping også på internationalt plan.
Danmark markerer sig virkelig flot på det her område.
Det er et rigtig godt forslag, som Det Konservative Folkeparti naturligvis kan støtte.
Peder Sass (S), 2004-11-12:
Ja, vi skal have noget motion, så det med ned og op er udmærket.
Til hr. Ole Sohn vil jeg sige, at jeg hørte indlægget således, at der kun var tale om, at det var de aktive, der skulle være repræsenteret i bestyrelsen.
Så skal jeg erindre om, at dengang vi diskuterede Team Danmark-bestyrelsen, ønskede vi, at både trænere og aktive skulle være repræsenteret i bestyrelsen.
Vi oplevede da også, at kulturministeren jo har arbejdet på, at det blev gennemført, men så kommer spørgsmålet: Hvorfor mener hr. Ole Sohn ikke, at trænersiden også skal være repræsenteret i bestyrelsen?
Ole Sohn (SF), 2004-11-12:
Det er, fordi vi har en meget bred fortolkning af begrebet aktive.
Vi mener sådan set også, at trænerne er aktive.
Så det er selvfølgelig ...
Nej, det er i den samme forståelse, som vi havde med hensyn til Team Danmark, og der er det både trænere og idrætsudøvere.
Dér fik du mig!
Naser Khader (RV), 2004-11-12:
Det Radikale Venstre er positivt indstillet over for lovforslaget.
Det er et alvorligt problem med doping og brug og misbrug af præstationsfremmende stoffer.
Det er også uetisk og umoralsk, at nogle idrætsudøvere bruger metoderne.
Idrætskonkurrence skal ske på lige vilkår uden brug af uærlige metoder.
Vi vil have rene og ærlige sportsfolk.
Doping er også ødelæggende for de enkelte idrætsudøveres helbred.
Jeg vil gerne rose kulturministeren for hans aktive indsats i bekæmpelsen af doping både nationalt og internationalt.
Vi er meget enige i den indsats.
Lovforslag nr. L 71 har flere elementer, bl.a. en præcisering af, at hvad der skal betragtes som doping, skal tilpasses udviklingen i det internationale samarbejde om dopingbekæmpelse.
Et andet element er at gøre Anti Doping Danmark til en permanent offentlig selvejende institution med ansvar for bl.a. kontrol, oplysning, forskning, internationalt samarbejde og rådgivning omkring doping.
Til denne del af lovforslaget har vi fra Det Radikale Venstre flere spørgsmål, vi vil stille under udvalgsarbejdet, bl.a. spørgsmål om økonomi og finansiering.
Det er spørgsmål som: Fortsætter Anti Doping Danmark med samme budget, dvs. 10 mio. kr., heraf de 6 mio. kr. fra Kulturministeriet og de 4 mio. kr. fra ISM?
Fortsætter de med samme budget, og hvordan bliver den permanente bevilling finansieret?
Det er vores andet spørgsmål i forbindelse med økonomi og finansiering.
Med hensyn til organisering har vi et spørgsmål: Fortsætter den eksisterende organisering og bestyrelsessammensætning på samme måde?
I øvrigt synes vi, det er en god ide, at lovforslaget sigter mod at få fitness- og motionscentre til at indgå aftaler med Anti Doping Danmark om bekæmpelse af doping, for selv om det er individer, der træner i de der fitnesscentre, deltager de alligevel en gang imellem i fælles konkurrencer, og derfor er det også relevant, at de indgår i dette arbejde.
Alt i alt er vi i Det Radikale Venstre positivt indstillet over for forslaget, men vi vil meget gerne have besvaret de spørgsmål, jeg nævnte tidligere.
Pia Boisen (EL), 2004-11-12:
Der er jo to gode årsager til, at doping er noget skidt, som der skal lovgives imod.
Det ene er det, som i lovforslagets bemærkninger hedder idrættens etiske værdier, og det andet handler om helbredet for dem, som tager doping.
Enhedslisten synes, det er vigtigt ikke at glemme helbredsproblemerne, fordi den almindelige fokusering omkring doping jo ellers handler om urinprøver og bloddoping og a-prøver og b-prøver, og hvad ved jeg, i den offentlige debat.
Enhedslisten kan støtte hovedtanken i forslaget, der videreudvikler kampen mod doping.
Men vi finder, der er behov for en væsentlig opstramning, når det gælder kampen mod doping inden for fitness- og motionscentre.
Lovforslaget lægger op til frivillige aftaler, og det er ikke godt nok.
Indtil nu er der indgået aftaler med under 10 pct. af de virksomheder, der er inden for motionsbranchen.
Som omtalt i lovens bemærkninger er den doping, der finder sted inden for styrketræning m.v. i motions- og fitnesscentre, ofte af den mere sundhedsfarlige slags.
Og derfor kan vi ikke lade det være op til frivillige aftaler.
Det kan godt være, at der ikke er mange spændende mediedækkede konkurrencer inden for styrketræning, men ingen er i tvivl om de sundhedsmæssige skader, der opstår ved brug af anabolske steroider m.v. Hvis vi ikke går ind og lovgiver på området, så mener Enhedslisten sådan set også, at vi lader de seriøse dele af fitnessbranchen i stikken.
Med den bemærkning ser jeg frem til den videre debat om forslaget.
Jann Sjursen (KD), 2004-11-12:
Da Kristendemokraternes ordfører på området, fru Bodil Kornbek, ikke kan være til stede – ikke på grund af doping – skal jeg på partiets vegne fremføre følgende: Dopingbekæmpelse er ikke kun et spørgsmål om at opstille rammer for effektiv dopingkontrol i forskellige idrætsmiljøer, det handler i lige så høj grad om holdningsbearbejdelse og etik både i eliteidrætten og i den brede folkelige idræt.
Anti Doping Danmark bidrager til begge dele på en hensigtsmæssig måde og er med til at harmonisere og koordinere kampen mod dopingmisbrug.
Kristendemokraterne finder det korrekt, at rammerne for bekæmpelse af doping er så centrale, at de forankres i en lov.
Vi imødekommer derfor, at man gør den hidtidige forsøgsordning med Anti Doping Danmark permanent og dermed understreger det samfundsmæssige engagement.
Det er vigtigt for Kristendemokraterne, at dopingbekæmpelsen ikke kun tager afsæt i eliteidrættens problemer, dopingbekæmpelse skal også finde sted i de miljøer, hvor doping ikke handler om at vinde og yde ud over sit maksimale.
Vi skal også tage den såkaldte forfængelighedsdoping meget alvorligt.
Vi er positive over for forslaget, men vil under udvalgsarbejdet se på nogle af de problemstillinger, som høringssvarene rejser.
Peder Sass (S), 2004-11-12:
Derfor kan jeg undre mig over, at ministeren er så imødekommende over for at ændre på det, som er ministerens eget forslag om, at der skal være tale om en offentlig selvejende institution.
Hvad er det, som gør ministeren blød i knæene i den her situation, og som gør, at man måske kunne overveje at lægge denne institution ind under f.eks. Danmarks Idrætsforbund?
Louise Frevert (DF), 2004-11-12:
Det kan ikke siges tydeligt nok: Doping er livsfarligt, det er simpelt hen et skråplan.
Det er en livsstil for nogle, uden at man tager hensyn til, hvilke konsekvenser det kan have for ens krop.
At gøre Anti Doping Danmark til en permanent selvejende institution mener Dansk Folkeparti er et vældig godt tiltag, og det er på høje tid.
Tværtimod er det strålende, at man har en institution, som er selvstændig og som fuldt ud varetager det arbejde, som skal gøres, når det drejer sig om kontrol, oplysning, forskning, internationalt samarbejde og rådgivning om doping.
Institutionen har været et forsøg, men skal nu permanentgøres, og det mener vi er udmærket, idet der simpelt hen skal et internationalt samarbejde til, hvis man skal bekæmpe doping.
Nogle vil sige, at doping ikke kan bekæmpes fuldstændigt, men hvis man bare lægger armene over kors og lader stå til, kommer vi aldrig et skridt videre.
Vi skal have idrætspræstationer, hvor præstationen er målet af mange års intensiv, ihærdig og målrettet træning og ikke er forårsaget af kunstigt tilførte stoffer til kroppen, for at den kan præstere mere, end den menneskelige krop egentlig vil kunne præstere under almindeligt pres og forsvarlige forhold.
Vi mener endvidere, det er udmærket, at de foreninger, som ikke er organiserede i idrætsorganisationer, også forpligtes til at indgå en aftale med Anti Doping Danmark i bekæmpelsen af doping, idet der er mange private klubber, fitness- og motionscentre samt andre idrætsgrene, som er privatfinansieret, der har behov for at indgå denne aftale.
Vi synes, at ordvalget mellem idrættens organisationer og regeringen, når der er blevet skabt enighed om, at kampen mod doping skal føres konsekvent og uden tolerance, er helt i overensstemmelse med Dansk Folkepartis intentioner om dopingpolitik.
Idrætten i Danmark er klar over, at vi står over for uoverskuelige problemer, hvis vi ikke indgår en aftale om rammerne for bekæmpelse af doping, som kan forankres i en lov.
Vi mener også, at hvis sportsudøvere inden for alle sportsgrene vil blive pustet i nakken af Anti Doping Danmark, vil det alene i sig selv have en forebyggende effekt.
Det er jo ikke alene inden for den professionelle sport, at der indtages doping.
Vi ved jo, at det desværre også foregår på amatørplan, da man ønsker at kunne præstere mere og mere, og konkurrencen på også et mere privat niveau er hårdere, fordi vi vil være unge, smukke og i bedre form et langt stykke længere op i alderen, end vi hidtil har været.
Fejlagtigt tror man, at det resultat kan opnås med doping, og derfor er det vigtigt også at få dæmmet op for dette problem.
Så Anti Doping Danmark er hilst velkommen af Dansk Folkeparti, og vi støtter kulturministerens forslag.
Brian Mikkelsen (KF), 2004-11-12:
Det sker sjældent, jeg er faktisk aldrig blevet beskyldt for at være blød i knæene, snarere det modsatte: for at være tough on crime, ikke?
Jeg lytter konstruktivt til alle de indspark, der kommer i debatten, og når en kompetent ordfører som hr. Leif Mikkelsen, en af de personer i Folketinget, der ved allermest om idrætspolitik og har et brændende hjerte for idrætspolitik, kommer med nogle kommentarer, så lytter jeg selvfølgelig konstruktivt til det og vil også tage nogle drøftelser og nogle samtaler efterfølgende om, hvordan man kan se på den situation.
Det er ikke nogen tilkendegivelse med hensyn til, om vi ændrer det eller ej, men det er en tilkendegivelse af, at jeg altid med interesse lytter til gode råd fra en person, der ved noget om det, han snakker om, nemlig hr. Leif Mikkelsen.
Jeg lytter også altid til kloge, konstruktive bemærkninger fra hr. Ole Sohn; det har jo givet gode resultater tidligere, også for nylig, men i denne her sag må jeg sige, at der er jeg uenig med hr. Ole Sohn, for der er ikke noget arbejdsgiver/lønmodtagerforhold mellem en idrætsudøver og DIF og Team Danmark.
Man kan ikke parallelisere med arbejdsmarkedet.
Danmarks Idrætsforbund og DGI og Firmaidrætten repræsenterer idrætten, dermed også de aktive.
Det er jo sådan, at i alle organisationerne er der selvfølgelig aktive, der sidder med i bestyrelserne, i DIF og DGI og i Firmaidrætten er der aktive, der sidder med i bestyrelserne, og det samme i Team Danmarks bestyrelse.
Der sidder der en aktiv, og der sidder en træner, for øvrigt på foranledning af, at vi havde en god diskussion, lige inden vi vedtog loven, og der står nu eksplicit, at der skal være de to repræsentanter.
Jeg tror ikke, der er nogen idrætsudøvere, man kan få til at sige, at DIF eller DGI eller Firmaidrætten eller Team Danmark er deres arbejdsgivere; det er samarbejdspartnere, og for nogles vedkommende er man blot medlem af de foreninger, der udgør de organisationer.
Ole Sohn (SF), 2004-11-12:
Jeg er helt med på, at sådan har det historisk været, men jeg tror da, ministeren vil få svært ved at argumentere for, at en aktiv elitesportsudøver, som er i et ansættelsesforhold, og som får løn af den idrætsforening, vedkommende nu er ansat i, ikke skulle være i et lønmodtagerforhold.
Det er faktisk ikke så mange måneder siden, vi havde en ret stor konflikt, netop fordi der er det modsætningsforhold.
Det gør det forhåbentlig ikke i forhold til bekæmpelse af doping, men netop for at have alle facetter med inde i kampen mod doping, mener jeg, det er helt afgørende, at de aktive både får medansvar og medindflydelse på, hvordan kampen mod doping udvikles.
Brian Mikkelsen (KF), 2004-11-12:
Til det kan jeg kun sige, at det har de også i allerhøjeste grad, for i sidste ende er det jo en beslutning hos den pågældende selv, om han eller hun vil tage doping.
Det er idrætsudøveren selv, der afgør, om vedkommende vil tage doping.
Derfor handler det selvfølgelig om debat, om oplysning, om forskning, så vi giver incitamenter for, at man ikke skal bruge doping som idrætsudøver.
Men der er altså ikke noget arbejdsgiver/lønmodtagerforhold i en organisation som DGI eller DIF eller Firmaidrætten eller i Team Danmark, og det vil sige, at der heller ikke er arbejdsgiverinteresser repræsenteret i Anti Doping Danmark.
Det, der er repræsenteret i Anti Doping Danmark, er idrætsinteresserede, som har at gøre med antidopingpolitikken, og det kan både være udøvere, trænere, foreninger – ja, alle, som har indflydelse på dopingpolitikken i Danmark er repræsenteret og vil være repræsenteret i Anti Doping Danmarks bestyrelse.
Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslaget overgik derefter til anden behandling.
Afstemning