Pia Christmas-Møller (KF), 2001-12-06:
Vælgernes tale den 20. november
var, som hr. Mogens Lykketoft sagde det, befriende klar.
Tålmodigheden med og tilliden til den gamle regering var simpelt hen brugt op.
Man ville have en ny, borgerlig regering, som man kan have tillid til vil sætte hensynet til mennesket over systemet.
Ikke bare i ord, men også i handling.
Man krævede simpelt hen et systemskifte.
Man krævede et lederskab med nye tanker, ideer, løsningsforslag og ikke mindst handlekraft.
Og det får de.
Vælgernes krav hilser vi fra konservativ side
varmt velkommen, og både den konservative folketingsgruppe og de konservative ministre har ikke hurtigt nok kunnet komme i gang med arbejdet, så meget glæder vi os. VK-regeringen har allerede placeret sig som dynamikkens regering med et højt ambitionsniveau på Danmarks vegne, og jeg kan garantere, at det spor vil vi fra konservativ side vide at holde den fast på. Statsministeren gjorde i tirsdags i en meget visionær og konkret åbningstale rede for, hvad der er VK-regeringens mål, og hvordan man vil tage fat.
Mange af forslagene i den kommende folketingssamling vil handle om at give borgerne et frit valg og større selvbestemmelse og råderum, simpelt hen fordi der er behov for at gennemføre et opgør med den systemtænkning, der er båret af ideen om, at politikere og embedsmænd bedst ved, hvad borgerne har brug for.
Sådan er det jo ikke.
Vi Konservative ikke alene ved, at det ikke er sådan, vi vil også vise det ved at respektere det enkelte menneskes ret til valgmuligheder og valgfrihed, og vi vil gøre det på en måde, som ikke lader nogen i stikken.
Stive systemer har for længe ladt syge i stikken på en helbredstruende venteliste.
Vi Konservative har i årevis kæmpet for en behandlingsgaranti, som sikrer behandling i tide, og som tager udgangspunkt i en oprustning af det offentlige sygehusvæsen, men samtidig respekterer de private sygehuse som et nødvendigt supplement.
Noget er det da lykkedes os at få igennem via den gamle regering, men nu bliver hastigheden sat markant op, og det glæder vi os til.
Stive systemer har alt for længe ladt for mange ældre i stikken, når hjemmehjælpen bliver aflyst og helt udebliver, fordi kommunen simpelt hen har budgetteret med, at den lovede hjemmehjælp ikke skal komme som aftalt. Stive systemer har alt for længe forhindret ældre i at vælge, hvor de vil bo som gamle.
Stive systemer har alt for længe kunnet skille ældre ægtepar ad, når den ene har brug for mere pleje end den anden.
Det finder vi Konservative dybt umenneskeligt og helt uacceptabelt, og nu, nu sker der endelig noget på ældreområdet.
Det samme gælder arbejdsmarkedet.
Også her er der brug for mere frihed og respekt for, at arbejdstagere og arbejdsgivere er selvstændige mennesker med egen solid dømmekraft, hvorfor de naturligvis er i stand til selv at aftale sig frem til, om der er brug for en deltids- eller fuldtidsansættelse.
Det skal andre systemer ikke forhindre dem i.
Overflødige finder vi også de regler, der forhindrer tværfaglige a-kasser.
Svaret - man kan nærmest sige det evindelige svar - på finansiering af nye offentlige opgaver har simpelt hen alt for længe været nye skatter, nye afgifter og nye byrder på erhvervslivet.
Også det gøres der op med med den nye regerings initiativer.
Lad mig sige det klart: Fra konservativ side er vi overordentlig tilfredse med den nye kurs, der nu er lagt op til.
Den socialdemokratiske regering brugte størsteparten af sine 9 år ved magten til at bekæmpe danskernes muligheder for at vælge.
Jeg synes, det er utroligt, at Socialdemokratiet bliver ved med at bekæmpe muligheden for frit valg.
Benytter socialdemokrater sig ikke også af muligheden for at købe den ene slags rødkål frem for den anden, hvis de nu finder, at den anden er besk eller uspiselig?
Det er klart, at ethvert valg også indebærer et fravalg af noget andet, sådan må det nu engang være.
Men det lader til, at Socialdemokratiets kamp mod frit valg for ældre og syge bunder i en urimelig mistanke om, at det pr. definition må føre til, at alle landets ældre og syge vil vælge privat. Det er da noget af en mistillidserklæring til ens eget højt besungne system. Vi Konservative deler ikke denne mistro til det offentlige, for vi ved, hvor dygtige hjemmehjælpere, hvor dygtige sygeplejersker og sygepassere og læger, vi har, men vi deler altså heller ikke Socialdemokratiets mistro til de private virksomheder, og frem for alt deler vi ikke Socialdemokratiets mistro til danskernes evner, når det drejer sig om at tilrettelægge deres egne liv.
Vi vil sikre, at alle ældre får mulighed for at vælge mellem den kommunale hjemmehjælp og en privat.
Vi vil ikke acceptere, at danske borgere bliver frataget indflydelse på eget liv og underkastet stive systemer, bare fordi de er blevet ældre.
Det hører simpelt hen en helt anden tid til,
hvor det var socialdemokratisk tænkning, der dominerede.
Vi har igennem alt for lang tid set alt for mange eksempler på, hvor galt det kan gå, hvis systemer får lov til at hvile i sig selv.
Jeg behøver blot at nævne
Københavns hjemmepleje.
Her havde vi endnu et eksempel på, hvordan systemet ganske enkelt svigtede og lod de ansatte og de ældre i stikken.
Det skal være slut.
Der skal være konsekvenser, hvis kommunerne ikke kan leve op til deres forpligtelser, og det kommer der.
Når de ældre får muligheden for at vælge mellem den kommunale og private udbyder af hjemmepleje, sker der nemlig ting og sager.
Det viser erfaringerne fra de alt for få kommuner, som allerede har gennemført frit valg-ordningen.
Her stiger de ældres tilfredshedsgrad nemlig ganske betragteligt og det vel at mærke, uanset om de har valgt den kommunale eller den private løsning.
Alene det faktum, at der er noget at vælge imellem, og at det dermed har konsekvens, hvis servicen er for dårlig, får resultaterne til at blive markant bedre.
Det kan ingen da for alvor have noget imod.
Og når nu det frie valg har vist sig at fungere i praksis, er det da dumstædigt ikke at ville betræde den vej.
Sådan ser vi altså på det i Det Konservative
Folkeparti.
Med udgangspunkt i et stærkt offentligt sygehusvæsen får også vore syge medborgere en større sikkerhed og bedre mulighed for at blive behandlet.
Også her på et område, som rammer nogle af de svageste, nemlig de syge, lod den tidligere regering i alt for lang tid hårdnakket ideologi stå i vejen for sund fornuft.
Når det drejer sig om syge mennesker, er der i mine øjne kun én ting, der er interessant, og som tæller, virkelig tæller, og det er: Hvordan får vi bedst og hurtigst tilbudt behandling?
Det Konservative Folkeparti har gang på gang påpeget, at tilbud om behandling på et privat eller udenlandsk sygehus kunne være en mulighed i øjeblikket, hvor vi ikke har pladserne på det offentlige område.
For den enkelte patient er det jo ligegyldigt, om lægen, der fører kniven, er ansat på et privathospital eller i det offentlige.
Afgørende er, om han eller hun kan operere, så patienten bliver rask. Vi Konservative har også gang på gang påpeget, at det er det offentlige sygehusvæsen, der skal være rygraden i behandlingen af danske patienter.
Men vi har nu i for lang tid set, at der er problemer.
Et af de mest markante beviser på dette er jo netop fremkomsten af de private sygehuse.
Hvis det offentlige sygehusvæsen fungerede helt optimalt, ville der jo ganske enkelt ikke være et marked for de private sygehuse.
Men det er der.
Vi er yderst tilfredse med, at regeringen lægger op til at afsætte 1,5 mia. kr. til en ekstra saltvandsindsprøjtning til det offentlige sygehusvæsen.
Det er vort håb og vores forventning, at den pulje vil kunne dæmme op for de værste problemer, men det er også vores dybe overbevisning, at det ikke er gjort med penge alene.
Der er også behov for en ændret indstilling.
En ny indstilling, der sætter patienten i centrum, må til.
Den tidligere regering satte systemet i centrum og patienten på sidelinjen; det skal der ændres markant og radikalt på nu.
Netop over for de svageste skal vi som velfærdssamfund vide at træde til med en hjælp, der virker, og jeg er derfor utrolig glad for statsministerens betoning af lige præcis dette element og denne forpligtelse i et velfærdssamfund.
Det er jo lige præcis den opgave, det offentlige først og fremmest skal tage vare på, nemlig sikre dem, der ikke kan klare sig selv.
Her er der netop brug for et stærkt offentligt system, men også her så vi, hvordan den tidligere regering på afgørende punkter svigtede.
Vi skal vise, at vi med den forøgede frihed til de ressourcestærke vil sikre et større ansvar for dem, der ikke kan klare sig selv.
Det er i virkeligheden det, der er hele meningen.
Sæt de kræfter fri, som kan, sådan at vi får overskud til at hjælpe dem, som ikke kan.
Vi står over for en række udfordringer, som kræver en ny retning i den økonomiske politik.
Udfordringerne er ikke nye, men der er brug for handling, så der skabes bedre rammer for vækst og fremgang i beskæftigelsen.
Der er brug for en ny retning, hvor den enkelte, der kan arbejde, får en større tilskyndelse og gevinst ved selvforsørgelse og ved at yde en ekstra indsats.
De ydre rammer, som regeringens økonomiske politik vil blive baseret på, er det fundament, der bragte den danske økonomi væk fra afgrunden i 1980'erne.
Hjørnestenen er den faste valutakurspolitik, som den borgerlige regering med succes indførte i 1982.
SR-regeringen holdt klogeligt fast i dette anker, og det vil denne regering naturligvis også gøre.
Det føler vi i Det Konservative Folkeparti os overbevist om.
Det mest sikre fundament for ro om valutaen og lav rente opnås, hvis vi holder inflationen på et lavt niveau og fastholder solide overskud på betalingsbalancen og sikrer en fortsat nedbringelse af den offentlige gæld.
Det er en klar målsætning, at finanspolitikken skal tilrettelægges, så den offentlige gæld og renteudgifterne nedbringes frem til år 2010.
Der skal ikke sendes ubetalte regninger videre til vores børn og børnebørn.
Inden for de rammer vil regeringen føre en stram udgiftspolitik, som sigter på at sænke skatterne, særlig på arbejdsindkomst og derigennem skabe flest mulige arbejdspladser i den private sektor.
Ikke mindst dette punkt glæder vi os utrolig meget over i Det Konservative Folkeparti
og ser frem til virkningerne af denne markante kursændring i forhold til den tidligere regering.
Orden i økonomien og et større arbejdsudbud er nemlig forudsætningen for en stabil vækst og fremgang i den private beskæftigelse.
Faldet i arbejdsudbuddet skal bremses, hvis der også skal være råd til udbyggede offentlige velfærdsydelser i de næste årtier, hvor der bliver flere ældre og færre i den arbejdsdygtige alder.
Den tidligere regering har ikke formået at sikre en sund udvikling på en række centrale områder.
Lad mig nævne nogle af dem:
På trods af 8 år med medvind fra høj vækst i udlandet og fra en stigning i antallet af personer i den erhvervsaktive alder er arbejdsstyrken faldet med ca. 40.000 personer under SR-regeringen.
Den offentlige sektor er vokset mere end dobbelt så meget som planlagt, vel at mærke uden at der er sikret effektivisering og god service på kerneområderne, her særlig sundheds- og ældreområdet, men også uddannelsesområdet har været et stedbarn.
Regningen for dette svigt har man sendt til skatteyderne.
Både familierne og erhvervslivet er år efter år pålagt nye skatter.
Derfor er der brug for en ny retning, hvor der tages hul på at løse de problemer, som den tidligere regering ikke havde modet og handlekraften til at løse.
Det Konservative Folkeparti vil målrette den offentlige indsats, så den bliver til gavn for de mennesker, som har de største behov for hjælp.
Der skal skabes konkurrence, så man ikke lader ideologiske standpunkter stå i vejen for den bedste løsning for borgerne.
Ældre og andre svage grupper skal sikres en anstændig behandling.
Der er behov for at prioritere den offentlige indsats og gennemføre effektiviseringer, særlig i administrationen.
Det svarer til cirka 80.000 heltidsbeskæftigede, det er jo dog noget.
krav om, at den offentlige sektor under ét kan præstere en mindre årlig produktivitetsfremgang eller effektivisering
, f.eks. via bedre arbejdstilrettelæggelse, anvendelse af ny teknologi, udbud af visse ydelser og billigere indkøb. Effektiviseringer giver råderum til prioriterede forbedringer af den offentlige service, og det gælder ikke kun for de svage grupper, men også for børnefamilierne.
Regeringen vil indføre en forsvarlig og fleksibel forlængelse
Der skal skabes mange nye arbejdspladser i den private sektor, og danskerne skal have en større gevinst ved at øge arbejdsindsatsen.
Der er brug for en markant stigning i arbejdsstyrken og arbejdsindsatsen i de næste 10 år.
Fremgangen skal ske, samtidig med at den demografiske medvind vender til en modvind i form af færre i den erhvervsaktive alder.
Det er selvindlysende nok en stor opgave, og resultaterne kommer ikke af sig selv.
Der er brug for initiativer, hvis arbejdsstyrken og beskæftigelsen skal øges kraftigt frem til 2010.
Der er behov for tiltag på erhvervs-, skatte- og arbejdsmarkedsområdet.
Erhvervslivets rammevilkår skal forbedres over en bred kam.
Det er jo via overskud i erhvervslivet, at vi overhovedet har noget velfærd at dele ud af.
Der er også brug for målrettede initiativer i form af tiltag for iværksættere, for generationsskifte og mere tidssvarende afskrivningsregler på aktiver med en kort levetid.
Til gengæld skal der luges ud i udgifterne til erhvervstilskuddene.
Regeringen vil gennem en stram udgiftspolitik finde råderum til at lette skatten på arbejdsindkomst fra 2004.
Der er særlig behov for, at skatten på den sidst tjente krone nedbringes, så danskerne får en større gevinst ved at udbyde mere arbejdskraft i løbet af deres arbejdsliv.
Det giver større velfærd til familierne og vil via den øgede arbejdsindsats også forbedre de offentlige finanser.
Problemerne med de mange beskæftigede, der rent faktisk ikke har en økonomisk gevinst ved at gå på arbejde, kan realistisk set ikke alene løses via skattepolitikken.
Det ville kræve voldsomme skattelettelser, som det ikke vil være realistisk at finansiere.
Skattelettelser kan løse en del af problemet, men det er også nødvendigt med tiltag på arbejdsmarkedet, der målrettet øger kvalifikationerne hos aktiverede og tilskyndelsen for ledige til at finde ordinær beskæftigelse.
Derfor er det, at der skal gennemføres en forbedring af aktiveringsindsatsen og en udvidelse af ungeindsatsen, så flere kommer i gang med en uddannelse eller finder et job.
Modet og handlekraften til at gennemføre alle disse tiltag, som vil sikre, at flere bidrager til at finansiere de offentlige udgifter, er forudsætningen for, at vi i de kommende årtier har råd til at tilbyde de svage grupper værdige vilkår.
Regeringen vil vise, at der er andre og bedre veje end de socialdemokratiske, når det gælder om at sikre velfærden.
Vi Konservative vil være med til at vise, at der er muligheder for at øge velfærden ved at skabe bedre vilkår og større frihed til dem, der er i stand at yde mere til gavn for os alle.
Vi i den konservative folketingsgruppe vil gøre vores til, at arbejdet med at modernisere velfærdssamfundet kommer godt i vej.
I statsministerens åbningstale er bolden givet flot op.