Anne Grete Holmsgaard (SF), 2004-11-25:
Så vil jeg gerne vide, hvad begrundelsen er.
Hvad er det for en begrundelse, Det Konservative Folkeparti har for netop at sige, at med hensyn til det her vil vi ikke udelukke, at det kan komme til folkeafstemning?
Mig bekendt har Det Konservative Folkeparti aldrig nogen sinde sagt det her før om EU-sager ud over de folkeafstemninger, der har været om nye traktater.
Så hvad er begrundelsen for det her?
Det er hver gang sket, uden at spørgsmålet er blevet sendt til en vejledende folkeafstemning.
Denne gang vil Dansk Folkeparti så have, at det her, altså Tyrkiets optagelse, skal sendes til en folkeafstemning.
Nu kan man sige, at når man læser det meget lange beslutningsforslag fra Dansk Folkeparti, så lægger de jo ikke skjul på, hvad det handler om.
Det handler nemlig om, beskeden er klar, og den er ikke pakket ind, at Dansk Folkeparti vil gøre hvad som helst for at undgå, at Tyrkiet på et eller andet tidspunkt bliver medlem af EU, og de vil for så vidt også gøre hvad som helst for at forhindre, at der overhovedet bliver indledt optagelsesforhandlinger.
Jeg kan sige meget klart, at det her spil medvirker vi i SF ikke til.
Dybest set
tror jeg faktisk, at det her handler om, at Dansk Folkeparti måske frygter, at det her vil blive en succes, at det i praksis vil vise sige, at landet Tyrkiet, hvor de fleste indbyggere tilhører den muslimske tro, kan leve op til de demokratiske spilleregler i et demokratisk samfund: retsstatsprincipper, respekt for menneskerettigheder, respekt for retten for minoriteter, økonomisk udvikling, ordentlige institutioner.
Han brugte en lidt anden måde at formulere det på, men det var helt klart det, der var indtrykket.
Når man ser på, hvad der rent faktisk er sket i Tyrkiet, så kan vi i dag konstatere, at det, at man på et tidligere tidspunkt, faktisk meget langt tilbage, helt tilbage i 1960'erne, begyndte at stille Tyrkiet i udsigt, at man måske på et tidspunkt kunne forhandle med dem, og det, at man så for alvor fra 1990'erne har sagt til Tyrkiet, at hvis de opfylder Københavnskriterierne, demokrati, menneskerettigheder og økonomisk udvikling, så vil vi være indstillet på at give en startdato for, hvornår vi kan påbegynde forhandlingerne, har haft en meget stor positiv effekt i Tyrkiet, som jo bestemt ikke har været kendt for at være et land, hvor menneskerettighederne sad i højsædet.
Det har også været noget, der har været understøttet stærkt af de demokratiske kræfter i Tyrkiet, og at de mennesker, der har siddet i fængsel, er blevet tortureret, er blevet undertrykt for at være minoriteter, og hvad der nu ellers er sket med dem, har ønsket det her, har haft en positiv effekt.
Er alt dermed løst til det bedre i Tyrkiet i dag?
Nej, vorherre bevares.
Det er det da ikke.
Men hvis man ser på den proces, der er foregået igennem de seneste par år, så er der sket en meget kraftig positiv demokratisk udvikling i forhold til de forudgående år.
Vi har som europæere en enestående mulighed for at understøtte og styrke denne her udvikling ved at give Tyrkiet en dato, hvor man kan påbegynde optagelsesforhandlingerne.
Spørgsmålet om, hvorvidt det lykkes, hvorvidt Tyrkiet i løbet af en periode rent faktisk vil leve op til kriterierne, som jo er blevet strammet i forhold til, hvad der har ligget af kriterier tidligere, er naturligvis et åbent spørgsmål.
Det er der ingen, der kan svare på her.
Man kan have forhåbninger, eller man kan, som Dansk Folkeparti gør, nære afgrundsdyb frygt.
Men det er i hvert tilfælde fuldstændig tydeligt, at hvis man ønsker at bidrage til en demokratisk udvikling i Tyrkiet, hvis man ønsker at bidrage til, at vi får et land, hvor flertallet af befolkningen har den muslimske tro, der bliver demokratisk, så vil det være et tigerspring frem for sikkerheden, både den sikkerhed, der handler om os i Europa, den sikkerhed, der handler om os i forhold til Mellemøsten, og i det hele taget den globale sikkerhed, fordi det vil dementere og neddrosle den forfærdelige optrapning, der er i øjeblikket, hvor der bliver sat lighedstegn mellem fundamentalisme og mennesker, der har islam som tro, hvilket jo er forkert at gøre, men ikke desto mindre bidrager til en optrapning af nogle konflikter, der kan blive frygtelig farlige.