Jes Lunde (SF), 1999-12-16:
Årets finanslovforlig er for SF først og fremmest båret af de værdier, at vi vil have et samfund med plads til alle.
Et samfund, der skaber faste job til ledige, et samfund, der bekæmper marginalisering og social udstødning, et samfund, der giver bedre uddannelsesmuligheder for dem, der har en kort uddannelse bag sig, et samfund, der løser sine boligsociale problemer, et samfund, der forebygger kriminalitet, et samfund, der prioriterer bedre integration og sammenhængskraft i samfundet.
Der er partier nok her i Folketinget, der vil splitte samfundet ad.
Partier, der vil øge afstanden mellem høj og lav, mellem rig og fattig, partier, der vil øge de sociale spændinger, partier, der øger fremmedangsten, partier, der i praksis bidrager til øget vold og kriminalitet, for det er effekten af et mere splittet samfund.
Og SF vil den modsatte vej.
Finansloven for år 2000 bliver en ganske god finanslov
set med SF's øjne, fordi finansloven giver topprioritet til nye faste job til dem, der i dag hænger fast i aktiveringssystemet, et mere rummeligt arbejdsmarked for dem, der har en nedsat arbejdsevne, en milliardstyrkelse af den kollektive trafik, en uddannelsesreform med bedre vilkår for de kortest uddannede, en opprioritering af sygdomsbehandling og forebyggelse, en styrkelse af nærpolitiet og forebyggelse af kriminalitet, skærpet miljøpolitik og spændende kulturpolitiske nyskabelser; alt sammen inden for aftaler, som SF er med i.
SF lægger helt afgørende vægt på, at vi i Danmark gør mere for at få vores samfund til at hænge sammen.
Vi har været dybt bekymrede over at se, hvor mange tusinde mennesker der bliver holdt udenfor, isoleret fra både arbejdsmarkedet og dermed let fra hele det fællesskab et samfund skal være.
De mennesker, der på grund af fysisk eller psykisk sygdom må trække sig helt ud af arbejdsmarkedet, er en sag for sig.
Her er det samfundets opgave at sørge for trygge livsvilkår og en hjælp til at komme ud af problemerne dér, hvor der er en vej frem.
Men for dem, der har en arbejdsevne, uanset om det er førtidspensionisten, der gerne vil arbejde et vist antal timer, eller det er den ledige, der fuldt ud har 100 pct. arbejdsevne, men som bare i årevis aldrig er blevet efterspurgt, ja, så er det helt centrale, at samfundet skal have plads til alle, der vil, og på helt ordinære vilkår. SF har gjort det til vores vigtigste sag overhovedet i dette efterår at få rykket fremad i denne sag, fordi det betyder så uhyre meget for et samfunds samlede anstændighed, værdighed og fair sociale vilkår, at vi får nedbragt det antal mennesker, der føler sig uden for samfundet, til et minimum.
Jeg tog derfor i foråret kontakt til CD for at høre, om vi sammen kunne sætte os i spidsen for at løfte sagen allerøverst op på den politiske dagsorden.
Vi har rejst en fælles kritik af den meningsløse aktivering og forlangt at få skabt flest mulige offentlige job i stedet, job på ordinære vilkår.
Vi har tilsvarende haft et meget fornuftigt samarbejde med Enhedslisten på feltet, som jo tænker på helt samme måde om de temaer her.
Selvfølgelig foregår der meget godt og klogt inden for aktivering og motivering af ledige.
Den private jobtræning rykker mange over i fast arbejde, og SF har med finansloven bidraget til nye og mere fleksible værktøjer i den henseende.
Men vi har også været vidne til alt for megen meningsløs aktivering, mennesker, der har været 30 år på arbejdsmarkedet eller på kurser, hvor man stort set kun lærer at stå op om morgenen, kurser uden mål og mening og kurser med et alt for underlødigt fagligt indhold.
Mange ledige har med god grund følt sig rasende over at skulle spilde livet med dårlig kvalitet for skatteborgernes penge.
Jeg håber, det virker, ellers er SF's postkasse åben for klager, og så er vi villige til at rejse en ny storm om sagen.
Samtidig er mange ledige blevet kørt igennem aktiveringsfabrikken igen og igen, selv om de reelt ikke har haft andet problem, end at arbejdsmarkedet ikke lige nu efterspørger deres arbejdskraft.
Men det er simpelt hen tosset at bruge milliarder af offentlige kroner på evig aktivering, når vi for de samme penge kan ansætte folk i varige, faste stillinger til nytte og glæde både for dem selv og for de samfundsborgere, der kan få en bedre offentlig service ud af det. Derfor har regeringen, SF og CD med tilslutning fra Enhedslisten aftalt, at der fra den 1. januar bliver et tilskud på 100.000 kr. årlig til kommuner, amter og statslige styrelser, når der oprettes et fast job til en ledig, der i dag er over 48 år og har været ½ år i aktivperioden svarende til en ledighed på 1½-2 år.
Jobbene bliver på helt ordinære vilkår og indgår i den
helt almindelige normering
Hvis en kommune har to job ledige inden for den nuværende normering, så kan de altså i stedet for vælge at ansætte tre med tilskud, så kommunen kan forbedre sin service og nedbringe ledigheden uden at skulle hente penge op af kommunekassen overhovedet.
Det er også muligt at sammensætte udvidelsen sådan, at der bliver råd til uddannelse, hvis der er behov for det, og vi håber i SF, at mange vil benytte sig af de nye regler til gavn for både de langtidsledige og den offentlige service.
Kunsten ved det er jo, at vi samtidig sparer en masse penge i dagpengeudgifter, penge, der skal bruges på meningsløs aktivering, så det er en fidus også for de offentlige kasser.
Der er gevinst på alle lodder, kan man sige.
Det er en besparelse for det offentlige, det er bedre for de mennesker, der får et bedre arbejde, det er bedre for den offentlige service, at den bedre kan levere den kvalitet, borgerne efterspørger.
I en bredere kreds af partier, regeringen, SF, CD, Kristeligt Folkeparti, De Konservative og Venstre, er der
indgået en aftale om rammerne for en førtidspensionsreform, der dels lægger op til et helt nyt tilkendelsesbegreb og en mere enkel ydelsesstruktur og dels lægger op til i fremtiden at sikre førtidspensionister, der har en arbejdsevne, ret til et vist antal timers arbejde.
Det er ikke så lidt af en revolution inden for feltet det rummelige arbejdsmarked, og der tages samtidig allerede nu initiativ til at fjerne en række af de barrierer, der har været, for at få etableret tilstrækkeligt med fleksjob til de mennesker, der har en nedsat arbejdsevne.
Alt i alt synes vi, det er en spændende reform, der ligger godt i tråd med de ting, vi gennem tiderne har finansieret over satspuljen.
Og også i år er der her i fællesskab truffet en række fornuftige beslutninger om øget indsats over for hjemløse, narkomani, enhedsstuer til psykisk syge, osv.
I trafikpolitikken har der hidtil hersket et nærmest grundlovssikret monopol for Venstre og De Konservative på at være med til at lave de langtrækkende aftaler.
Til glæde for den kollektive trafik og miljøet er det nu milliardinvesteringer i nye tog, sporrenovering og kapacitetsforøgelser, der er på dagsordenen.
SF har lagt afgørende vægt på at forbedre kvaliteten for de mange pendlere, der daglig er afhængige af en velfungerende kollektiv trafik, og samtidig er der afsat penge til eksperimenter med nærbane, så vi målbevidst forsøger at udbygge den kollektive trafik i konkurrence med privatbilismen.
Mange tror sikkert stadig væk på den myte, at SF'ere gerne helt vil forbyde biler.
Det har vi nu ingen planer om.
I de tyndt befolkede egne er bilen jo simpelt hen en nødvendighed.
Til gengæld har vi meget, meget svært ved at forstå, hvis der er nogen, der ønsker sig flere privatbiler på vejene i storbyerne, så trafikken går endnu mere i stå og alle lider under trafikpropper og forurening.
Her er det altså voldsomt meget mere oplagt at satse på en god kollektiv trafik, både af hensyn til fremkommeligheden og miljøet, og det giver den nye 5-årige aftale et godt bidrag til.
Politiets vilkår har fra starten været et meget varmt emne i finanslovforhandlingerne.
Venstre og De Konservative gjorde det ved førstebehandlingen af finansloven nærmest til et hovedkrav at få øget politiets bevillinger, og derfor må det vel også føles lidt underligt for de samme partier, at det så endte med at være regeringen, SF og CD, der indgik et politiforlig.
Forklaringen skal jo søges i en af efterårets større mærkværdigheder, nemlig Venstres skattepolitik, hvor Venstres formand, hr. Anders Fogh Rasmussen, utvetydigt har sagt, at han lover aldrig at forhøje en eneste skat.
Det må jo siges at være et særdeles radikalt standpunkt i en verden, hvor vi en gang imellem kan blive nødt til at sætte nogle skatter ned for at tilpasse os grænsehandel, EU-harmonisering eller ændrede konkurrencevilkår.
Når hr. Anders Fogh Rasmussen ikke vil kompensere ved at lade andre skatter stige, ja, så får han selvfølgelig med tiden et meget, meget stort hul i statskassen.
Jeg er ikke spor i tvivl om, at hr. Anders Fogh Rasmussen kan vælge at holde sit løfte helt frem til næste valg, det er jeg slet ikke i tvivl om.
Det vil sætte hans parti uden for indflydelse på finanslovforhandlinger og hvad der ellers er i fremtiden her, men det kan da godt være, at Venstre er villig til at betale den pris.
Derimod er det stensikkert, at det går galt efter valget.
Venstre kan ikke både føre en ekstrem skattepolitik, der underminerer velfærdssamfundet, og samtidig påstå, at man ikke kunne drømme om at skære ned på den sociale velfærd.
Et af løfterne bliver brudt efter valget, det spændende tema er kun hvilket.
Alle er frit stillede til at gætte.
I år blev Venstre så udfriet af et simpelt trylleri, hvor regeringen, SF og CD var villige til at flytte rundt på brikkerne i det store puslespil på en måde, der ikke ændrede en tøddel, men som var nok til at udstyre Venstre med den mentale G-streng, der skulle bruges til at balancere en vanskelig sag hjem.
Venstre fik lov til at stemme for besparelser, der alligevel skulle gennemføres, i stedet for gebyrer, der også blev gennemført.
Brikkerne blev bare flyttet rundt.
Sådan kan politik være, så snurrigt kan det foregå en gang imellem, når en ideologi skal pudses af, uden at der helt er sagligt grundlag for det.
På sundhedsområdet er der indgået en stribe aftaler om øget indsats især på kræftområdet, inden for forebyggelse, miljømedicin, arbejdsmiljø og genoptræning betalt ved indgreb i de tårnhøje avancer på medicin.
Aftalerne blev indgået mellem regeringen, SF, CD og De Konservative, og også her fik Venstre lov til at tilslutte sig, da de 100 pct. kunne godkende det, der var aftalt i forvejen mellem de andre partier.
Inden for voksen- og efteruddannelse er der aftalt rammer for en reform, der skal give et tiltrængt løft i indsatsen over for de mange, der i dag kun har kort skolegang
bag sig, samtidig med at der tages skridt til at få et mere sammenhængende system, hvor f.eks. AMU-kurser bedre kan bygges sammen til en faglært uddannelse.
SF lægger afgørende vægt på, at der bliver forbedrede uddannelsesmuligheder for de korttidsuddannede, fordi det er endnu et vigtigt led i bestræbelserne på at skabe og fastholde et samfund med plads til alle.
Vi har samtidig sikret uddannelsesmuligheder for nogle af de grupper, der blev glemt i det første udspil fra regeringen, ligesom planerne om nedtrapning af satserne på uddannelsesorlov er taget af bordet.
På miljøområdet var udgangspunktet for forhandlingerne i år meget dårligt.
Regeringen havde i sit udspil lagt op til dramatiske besparelser på økologisk forskning og produktudvikling, ligesom der ikke var sikret finansiering på vigtige nye felter.
Dioxinhandlingsplan, skærpet fødevaresikkerhed og en udredning om perspektiverne i øgede afgifter på stærkt giftige og uønskede kemikalier er nogle af overskrifterne.
Vi er i den noget akavede situation, at Miljøstyrelsen har en alenlang liste over såkaldt uønskede stoffer, stoffer, de egentlig gerne ville forbyde, men som de åbenbart ikke kan forbyde, og da det nu er sådan, må vi jo så se, hvad vi kan bruge af andre midler, og så må vi i det mindste overveje, om nogle af dem kunne gøres dyrere gennem afgifter, så vi får presset anvendelsen af de giftige stoffer i bund, og så vi får givet et ekstra nøk til industrien, så de kan udvikle nogle mere miljørigtige alternativer.
Kulturpolitisk ser vi frem til, at der nu er afsat penge
Det er en sag, SF har brændt for i lang tid, og vi glæder os over, at det nu er sikret.
Tilsvarende er en lang række andre nye tiltag med i aftalerne om alt fra fødevarepolitik i den ene ende til vigtige socialpolitiske initiativer i den anden.
SF har lagt stor vægt på en forstærket boligsocial indsats, og derfor afsættes der ½ mia. kr. i tilsagnsramme til kvarterløft, der skal give plads til øget kvalitet i boligområder, der trues af stigende sociale problemer og ghettoisering.
Målet er at gøre kvartererne attraktive, både i bygningsrammerne og bredt socialt set, så negative spiraler brydes, og sociale problemer tages i opløbet.
Integrationspolitikken må efter SF's opfattelse i langt højere grad kædes sammen med at skaffe adgang til arbejdsmarkedet.
Integration via et job er ofte både sprogligt og socialt den bedste form for integration.
Den er samtidig med til at nedbryde fordomme, hvor mange danskere jo har det helt udmærket med Hassan henne på deres eget arbejde på trods af den almindelige fremmedfrygt.
Vi er derfor meget tilfredse med, at der tages nye skridt inden for isbryderordningen og anerkendelse af merit, så vi bliver bedre til at finde ud af, hvad de nye danskere kan, og lade deres evner komme til udfoldelse i vores samfund. Blandt de positive nyheder i erhvervspolitikken vil jeg gerne pege på en bedre iværksætterhjælp.
Det er vigtigt at sikre fornyelsen i dansk erhvervsliv, og i dag er der desværre alt for mange nyetablerede virksomheder, der går hurtigt nedenom og hjem.
Derfor har vi fået indført udvidet rådgivning også efter virksomhedens start, som vi håber kan blive en god hjælp på et kritisk tidspunkt for mange nye virksomheder.
Tilsvarende glæder vi os over de øgede offentlige investeringer i en koordineret IT-indsats.
Hvis Danmark skal klare sig godt i den internationale konkurrence, tyder meget på, at det bliver alfa og omega at være på forkant inden for informationsteknologiens område.
Alt i alt kan vi se tilbage på en lang, lang række af aftaler på arbejdsmarkedet, inden for politi- og sundhedsområdet, på miljø- og trafikområdet, en lang, lang række af aftaler.
Og vi kan se tilbage på et meget tilfredsstillende forløb om finansloven med gode og langsigtede aftaler, der skal udmøntes i de kommende år.
Og vi har haft et fint samarbejde både med CD, Enhedslisten og regeringen om de ting, der er lavet.
Der blev der skåret dybt i efterlønnen og flænset i det sociale sikkerhedsnet i en sådan grad, at Socialdemokratiet indkasserede årtiets øretæve i meningsmålingerne.
Det er godt at se, at regeringen denne gang har været villig til at lave forliget med helt andre partier.
Det kan tydeligt ses på resultatet, og det er med til at understrege, at SF gør en forskel i dansk politik.
Finansloven for år 2000 er et godt resultat, og SF vil stemme for den samlede finanslov.