Svend Auken (S), 2003-12-19:
De sidste 2 år efter valget har betydet en markant ændring af den danske energipolitik.
Vedvarende energi, udbygning af vedvarende energi er ved at blive faset ud.
Det sidste kvartal var det første i mange år, hvor der ikke blev opstillet en eneste vindmølle i Danmark. Kl. 9.05 Forskning og udvikling er sat mange år tilbage.
Selv om det har været et af de største industrieventyr overhovedet i dansk erhvervslivs historie, så presses industrien nu af, at man har et hjemmemarked, der er gået i stå, og en regering, der er direkte fjendtlig.
Tilsvarende med hensyn til sol og biogas; indsatsen omkring besparelser, energieffektivitet, er hørt op.
CO2-klimapolitikken med vægt på, at vi især gjorde noget i vores eget land, er væk.
Fortidens kul er blevet fremtidens brændsel for den nuværende regering.
Om lidt skal vi diskutere de nye bindinger i forhold til Nordsøen.
I kapitalsagen har regeringen overført et stort tocifret milliardbeløb til kommunerne og til ejerne af elselskaberne i øvrigt.
Alt er nu til salg i den danske energisektor.
Vi ved, at det tyske selskab EON er i færd med at købe Elsam, som igen har købt NESA.
Vi ved, at regeringen agter at sætte DONG til salg.
I løbet af få måneder kan vi være i en situation, hvor størstedelen af den danske energisektor er overtaget af udlandet.
Tilbage af en succesrig dansk politik med forbrugereje, kommunal indsats lokalt, er altså måske, håber vi ikke, men alt tyder på det, et stort udenlandsk monopol, lavere skat i Gentofte og nogle svømmehaller rundtomkring i kommunerne.
Den eneste barriere, der har været i relation til energipolitikken, har været det aftalesystem, vi har haft omkring energireformerne, også det, som er blevet indgået mellem et antal partier, fire partier fra oppositionen, Socialdemokratiet, Socialistisk Folkeparti, Det Radikale Venstre og Kristendemokraterne, og de to regeringspartier.
Også der har det knebet at få overholdt aftaler.
I 2001 indgik vi en aftale om produktafgifter.
Den er regeringen løbet fra; den siger man at man ikke vil gennemføre.
Vi har gennemført en aftale om miljøbonus på vindmøller og nye vindmøller; den er regeringen løbet fra.
Nu har vi L 50 om tilskud til industriel kraft-varme, som også er et led i den danske energipolitik, nemlig dette, at vi udnytter alle energiressourcer bedst muligt.
Den lov, vi nu skal ændre, er omfattet af elreformen fra 1999.
Inden da var Venstre og De Konservative uenige i denne politik
og stillede besparelsesforslag på finansloven.
Efter at elreformen var gennemført, ophørte man med at stille ændringsforslag til finansloven.
Alene der kan man se, at man selv var klar over, at man var bundet.
Denne lov bliver nu tromlet igennem, selv om fire ud af seks partier i aftalen har bedt om, at man udsatte gennemførelsen, til vi fik lejlighed til at forhandle dette grundigt igennem.
Inden andenbehandlingen nægtede regeringen endda at holde møder.
Efter andenbehandlingen har man for et syns skyld holdt et møde med os, der varede 30 minutter, og der bare meddelt, at regeringen har sit synspunkt.
To partier ud af seks partier mener ikke, at der er tale om et aftalebrud, og da de to partier tilsammen har flertal med Dansk Folkeparti, bliver det bare tromlet igennem.
Det er det, vi nu skal gøre.
Det er det, Folketinget nu skal gøre.
I en sag, hvor der ikke er nogen som helst nødvendighed,
bruger man et flertal uden for forligskredsen til at tromle noget igennem, som er omfattet af elreformen. Det er efter min opfattelse noget af det mest betænkelige, man kan gøre i dansk politik.
Vi er så afhængige af aftaler på kryds og tværs, og elreformaftalerne blev i sin tid lavet for at sikre kontinuitet i den danske energipolitik.
Nu bruger man bare et andet flertal og siger til de fire andre partier, dem man har aftalt det med, at det er man ligeglad med.
Jeg synes, det er meget uheldigt.
Ministeren har stadig væk mulighed for at trække det her forslag og give os mulighed for at forhandle os til rette om det.
Han har valgt at sige: Hvad fire forligspartier fortæller mig, hvad forarbejderne beretter, hvilken adfærd mit eget parti havde, da de var i opposition og følte sig forpligtet af det her, binder ikke mig; jeg har mit flertal med Dansk Folkeparti, og jeg agter at gøre det.
Jeg synes ikke, det er klogt.
Kl. 9.10