Jytte Andersen (S), 1997-10-23:
Jeg kan med det samme til hr. Poul Nødgaards sidste spørgsmål sige, at der ikke er nogen planer om at ændre i efterlønnen,
hverken på kort eller lang sigt
Jeg synes også nok, at det var noget af en fordrejning af det, som hr. Ole Vagn Christensen havde sagt tidligere.
Det, hr. Ole Vagn Christensen sagde, var i forhold til fru Annette Just, for Fremskridtspartiets holdning til efterløn er jo, at den skal fjernes.
Og det er regeringen og Socialdemokratiet ikke med på, og det kommer vi heller ikke.
Jeg sad på et tidspunkt og tænkte, at jeg egentlig godt kunne unde mine kollegaer her i Folketinget en gang imellem at høre de arbejdsmarkedspolitiske diskussioner, der er uden for landets grænser, altså i OECD, Europarådet og andre steder.
Her kikker man misundeligt på den danske arbejdsmarkedspolitik, fordi den virker.
Den virker faktisk så godt, at andre lande er meget optaget af at lave kopier af vores arbejdsmarkedspolitik.
Det kunststykke, det faktisk har været at skabe en økonomisk situation, hvor erhvervslivet tjener så mange penge - sagt til fru Annette Just - at de kan investere i 100.000 arbejdspladser i den private sektor, som bidrager til, at vi har færre ledige, end vi har haft i mange, mange år, er faktisk et ganske godt eksempel på, at arbejdsmarkedet virker, netop fordi der ikke er flaskehalse.
Så jeg kunne som sagt godt unde kollegaerne her at høre nogle af alle de lovprisninger, som Danmark faktisk får.
Det kan vi vel i en eller anden grad være fælles om at glæde os over!
Når jeg hører debatten om det konkrete forslag, vil jeg sådan set godt sige tak for støtten.
Den er sådan lidt delt: Partier til højre i salen synes om dele af det, og partier til venstre i salen synes om andre dele.
Det synes jeg er tankevækkende, al den stund mange unge jo er meget parat til at flytte sig, når de skal have uddannelsen, men de burde vel egentlig også i en eller anden grad være parat til at flytte sig, når de har fået uddannelsen, og ikke blive så forelskede i uddannelsesbyerne, som de tilsyneladende er.
Jeg synes også, det er tankevækkende, at hvis man tager Sjælland, så er 80 pct. af dimittender med 6 måneders ledighed - det er også inden for AC's område - tilmeldt AF Storkøbenhavn, og det siger noget om en koncentration af folk, der har kvalifikationer, som samfundet som helhed og ikke kun de største byer har brug for.
Det er lidt baggrunden for forslaget.
Jeg kan forstå på hr. Aage Frandsen, at der vil komme en lang række spørgsmål, og jeg vil være meget parat til at belyse de problemer, som vi har set i forhold til den faglige og geografiske mobilitet.
Vi synes faktisk, det har udgjort et problem, at man kan mangle smede i Ringkøbing Amt, hvorimod der er ledige smede i Århus Amt; to amter, som jo ligger forholdsvis tæt op ad hinanden. Det kunne tyde på - det er også derfor, det er lagt ind - at den tværregionale formidling skal styrkes. Til hr. Bendt Bendtsen og dette med reformer, der mangler, så synes jeg faktisk, at man skal være ualmindelig overfladisk - sådan stilfærdigt sagt - hvis man ikke kan se, at der faktisk er sket nogle væsentlige reformer på arbejdsmarkedet.
Når jeg tænker på, hvordan arbejdsmarkedspolitikken så ud for 5 år siden, hvor der gik ganske mange i hovedsagelig passivitet i op til 10 år, så har vi i dag en arbejdsmarkedspolitik, hvor hovedparten er i aktivitet, og de er det i op til 5 år, altså klart en halvering og klart en helt anden drive på uddannelsesindsatsen i arbejdsmarkedspolitikken.
Det synes jeg er en reform.
Det er en reform at flytte sig fra en arbejdsmarkedspolitik, hvor 75 pct. af aktiviteten består i mere eller mindre støttede fancy beskæftigelsesprojekter, til, at indsatsen og aktiviteten for de ledige - det gælder for 75 pct.s vedkommende - i dag er, at de er i en uddannelsessituation, som forbedrer deres mulighed for at komme på arbejdsmarkedet.
En bemærkning mere til hr. Bendt Bendtsen, og det er om SFI-rapporten.
Bare for en ordens skyld: SFI-rapporten har taget sine oplysninger i en situation, hvor uddannelsesorloven forlængede dagpengeperioden, og hvor man kunne bruge sin uddannelsesorlov fuldstændig, som man gerne ville.
Og dér er det rigtigt, at SFI-rapporten dokumenterer, at der ikke var den helt store beskæftigelseseffekt.
Der skulle være en arbejdsmarkedspolitisk indfaldsvinkel til uddannelsen.
Så der er faktisk rettet op på tingene, hvis man ser det i lyset af SFI-rapporten.
Så har både Venstre og De Konservative problemer med brugerbetalingen, og det var sådan set ikke særlig overraskende for mig at høre det fra Venstre og De Konservative.
Jeg vil godt sige, at med hensyn til brugerbetalingen er det rigtigt nok - sagt til fru Ulla Tørnæs - at jeg lagde meget vægt på, at de grupper, som ikke skulle være omfattet af brugerbetalingen, skulle være dem, som ikke havde fået uddannelse i forvejen.
Det skulle heller ikke være dem, der havde en forældet uddannelse.
Jeg har også hørt ganske mange historier og også hørt ganske mange fremtrædende erhvervsfolk sige, at sådan som brugerbetalingen virker i dag for de beskæftigede, er det noget administrativt tungt noget; er noget bureaukratisk, som de gerne ville være foruden.
Så det her er selvfølgelig både for at fritage skolerne og virksomhederne for noget administrativt besvær, og så er det selvfølgelig også for at lette de beskæftigede, som så skulle betale for den udgift, fordi de faktisk bruger deres tid til at gå på uddannelse.
Regeringen lægger megen vægt på, at deltagerbetalingen afskaffes.
Hr. Aage Frandsen spørger: Hvad med virksomhedernes ansvar?
Jeg er i og for sig meget enig med hr. Aage Frandsen i, at virksomhederne også skal bære deres del, men det er da ikke sådan, vil jeg sige til hr. Aage Frandsen, at vi ikke løbende følger det.
Vi har et udvalgsarbejde kørende i øjeblikket, og vi lægger op til trepartsdrøftelser og diskussioner både med arbejdsgivere og arbejdstagere om, hvordan virksomhederne kan løfte det ansvar, de har, for både at kvalificere dem, der er ledige, og kvalificere dem, der er ansatte, for alle ved jo, at beskæftigelsesfremgangen baserer sig på, at vi har en veluddannet arbejdskraft.
Det ligger ikke brak, og der arbejdes vedvarende og hele tiden med, at virksomhederne faktisk også skal løse deres opgave i forbindelse med opkvalificering.
Så et par bemærkninger om det med den geografiske mobilitet.
Det er jo ikke sådan, at vi splitter familier, og det er heller ikke sådan, at vi vil sige, at folk i hobetal skal bevæge sig op til 4 timer om dagen samlet set for at få arbejde.
Det er i nogle helt særlige situationer, hvis der f.eks. er brug for nogle kvalifikationer i én region og de ikke kan skaffes i den region, men hvor der i en anden region, der måske støder op til den, er folk, der har de kvalifikationer, som der ikke er brug for i den region, at det altså er en god idé i at lægge et incitament ind og give et lille puf til at tage arbejde derovre på den anden side af amtsgrænsen. Jeg vil ikke sige, at det bliver efter objektive kriterier, for det kan altid være svært i arbejdsmarkedspolitik, men det bliver ikke administreret efter nogle retningslinjer, så alle skal bruge 4 timer til transport, for jeg er sådan set enig i, at rent miljømæssigt osv. er det måske ikke det bedste i verden, men det er altså også kun i helt særlige situationer.
De to faggrupper, det kunne også have været andre faggrupper, får jo arbejde, når de bliver færdige med deres uddannelse.
Der er ikke uddannet nogen pædagoger i dagens Danmark, der ikke kan få et arbejde, så de vil overhovedet ikke komme i nærheden af det postulat, som jeg vil hævde det er, at man går et helt år på dimittendsats, og at man fratages muligheden og også lysten til at tage kortvarige vikariater.
Hvorfor i himlens navn fratages man den mulighed?
Man skal jo faktisk skaffe sig timer, man skal have et beskæftigelseskrav, som kan dokumentere, at man får en omregning.
Pædagogen, som bliver uddannet, får arbejde.
Prøv bare at se i aviserne, hvor mange ledige pædagogstillinger der faktisk slås op hver eneste dag. Og ham dér mureren, der måske får en voksen erhvervsuddannelse, kan også gå ud og finde sig et arbejde, og bygningshåndværkeren kan gå ud og finde sig et arbejde.
Praktisk talt alle kan gå ud og finde sig et arbejde i de grupper, som fru Jette Gottlieb antyder skulle komme til at hænge i dagpengesystemet på en lav sats i op til 12 måneder.
Sådan ser verden faktisk ikke ud.
Det, vi har lagt vægt på med dette her, er stilfærdigt sagt at skabe en ligestilling mellem alle på arbejdsmarkedet, hvor nyuddannede i dag har en særstilling ved, at de kun skal have været medlem af en a-kasse i 1 måned og kun skal have været ledig i 14 dage, 2 uger, efter endt uddannelse.
Jeg mener i og for sig, at der er balance i det her forslag med en styrket faglig mobilitet, en styrket geografisk mobilitet og fjernelse af særregler for dimittender.
Så har vi også lagt vægt på at signalere i dette lovforslag, og det var i og for sig også noget, jeg havde regnet med, at Venstre og De Konservative havde bidt mærke i, at de unge mellem 25 og 30 år bliver en prioriteret gruppe, lige så vel som seniorpolitikken bliver prioriteret i arbejdsmarkedspolitikken.
Men det sker på en regional basis, og det er de regionale arbejdsmarkedsråd, der har ansvaret for prioriteringen.