runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Egil Møller (DF), 2000-12-12:
Det kan da godt være, at i hr. Ole M. Nielsens fantasiverden gør det ikke nogen forskel, om vi har en lukkelov eller ej, med hensyn til, om svenskerne ville komme i et større antal her til landet.
Men det siger da sig selv, det burde da være logik også for burhøns, at jo flere butikker, der er åbne med så mange udvalgsvarer som overhovedet muligt, jo større mulighed giver det altså både svenskere, krydstogtsturister og alle andre handlende for netop at komme ud i butikkerne og handle, når de har lyst.
Jens Rohde (V), 2000-12-12:
Og så spørger hr. Ole M. Nielsen, hvorfor alle så skal have det dårligt - eller noget i den retning; jeg fornemmede i hvert fald, det var det, der var tonen.
Jeg ved ikke, hvor hr. Ole M. Nielsen har det fra, at de mennesker, der arbejder på de såkaldte umage tidspunkter, skulle have det specielt dårligere end andre mennesker.
Det tror jeg faktisk ikke de har.
Jeg tror, der er mange, der er tilfredse med, at der er mulighed for at arbejde om søndagen, og så giver det frihed på nogle andre tidspunkter af døgnet og i løbet af ugen.
Det er den ene ting.
Det skal også med, at rammen jo skal forhandles via overenskomsterne.
Det er ikke noget, vi her i Folketinget skal blande os i.
Lad bare arbejdsmarkedets parter selv finde ud af, hvordan man vil forhandle rammerne på plads.
Og endelig: Der er ingen, der handler for vores blå øjnes skyld, heller ikke de små butiksdrivende.
De handler faktisk også for at kunne tjene penge eller rane til sig, som hr. Ole M. Nielsen vist brugte som formulering.
Ole M. Nielsen (KRF), 2000-12-12:
Det er da klart, at nogle af dem, der arbejder på umage tider, har det vældig fint med det.
Der er mange, der på den måde kan få familien til at hænge sammen, ved at de kan skiftes til at være på arbejde, hente børn osv.
Det er jo helt rigtigt, så længe det er undtagelsen, og så længe man selv kan vælge. Men jo flere det bliver, jo færre bliver der, der selv kan vælge.
Så ender det med, at begge ægtefæller skal arbejde f.eks. om søndagen, hvis de har været uheldige at træffe hinanden i et ansættelsesforhold i en butik og har giftet sig og får børn og stadig væk er inden for det erhverv eksempelvis.
Jo flere der bliver, jo dårligere, jo vanskeligere bliver det at få det til at hænge sammen.
Hvad med børnepasningen?
Hvad med børneinstitutionerne?
Skal de også til at have åbent om søndagen?
Hvad er det, de skal forhandle sig til rette om?
Er det arbejdsgiverforeningerne, der skal forhandle med fagforeningerne?
Eller er det butikshandelsparterne, der skal forhandle med hinanden?
Her bliver der ingen forhandlinger.
Her bliver det den stærkestes kamp imod den svage, hvis det er de handlende, der skal forhandle med hinanden.
Det kommer der ingenting ud af, for det kan de ikke enes om, desværre.
Så jo mere frihed der bliver, jo større chancer er der for, at det er de stærkeste, der vinder.
Og det er da korrekt, at de små heller ikke handler for vores blå øjnes skyld, men jo flere udbydere, der er, jo større chance er der for, at vi får de rigtige priser og den rigtige service.
Ole Sohn (SF), 2000-12-12:
Jeg vil naturligvis meget, meget håbe, at erhvervsministerens naive tro på, at lukkelovsforliget, som nu bliver indgået med partier, som ønsker at fjerne lukkeloven, skulle få Dansk Supermarked og andre til at indstille deres bastante kamp, holder stik.
Desværre tror jeg ikke, det blive sådan, jeg tror, vi får fire års pres frem til næste revision, og så må vi jo tage den debat.
Men det, der bringer mig herop, er blot for at tilkendegive på baggrund af ministerens tilkendegivelse om frisørernes placering i lukkeloven, at SF - det fremgår ikke af betænkningen, men det tilkendegiver jeg her - stemmer for det af Det Konservative Folkeparti stillede forslag, sådan at frisørerne fortsat bliver omfattet af lukkeloven, og eftersom regeringen, kan jeg forstå, i hvert fald ministeren, tilkendegiver, at det også har deres støtte, så kan jeg allerede nu med mine ringe regnekundskaber tælle til mere end 90, så jeg håber naturligvis, at det bliver vedtaget.
Flemming Hansen (KF), 2000-12-12:
Jeg er løve ligesom erhvervsministeren, men jeg har det nu meget, meget skidt med, at det er erhvervsministeren, der er løvetæmmer.
Med hensyn til frisørerne fik vi en tilkendegivelse fra ministeren om, at hun var enig med mig.
Ministeren var enig med Det Konservative Folkeparti.
Det sagde ministeren tydeligt og klart fra Folketingets talerstol, så synes jeg altså, at ministeren skulle overbevise sine folketingskolleger i den socialdemokratiske folketingsgruppe om at stemme for det ændringsforslag, som Det Konservative Folkeparti genstiller i morgen kl. 8.30 i Folketingets Erhvervsudvalg.
Den urimelighed, frisørerne her er udsat for, fordi ministeren er afhængig af Venstre og Det Radikale Venstre, er altså ikke fair; det er ikke en fair behandling af en gruppe håndværksuddannede og dygtige mennesker, at de ikke skal omfattes af denne lukkelov.
Ole M. Nielsen (KRF), 2000-12-12:
Jamen jeg skylder at sige, at vi også støtter De Konservatives ændringsforslag om at få frisørerne omfattet af loven her.
Jeg kan ikke huske, hvorfor det ikke er kommet til at stå her, men det er det altså ikke.
Det støtter vi i høj grad, og vi vil også meget gerne appellere til regeringen og/eller Venstre om at gå i sig selv med hensyn til de frisører.
Vi synes, det er helt urimeligt, at de skal pilles ud af lukkeloven.
Pia Gjellerup (S), 2000-12-12:
Bare for at gøre det helt klart: Jeg synes ikke, at det er urimeligt, at frisørerne bliver, som det udtrykkes, pillet ud af lukkeloven, men jeg synes, at det er en debat, som måske har fået nogle proportioner, som måske ikke gør det værd at kæmpe så meget mod ændringsforslaget.
Regeringen holder sig til sit lovforslag, regeringen holder sig også til sin aftale.
Jeg har konstateret, at hvis vi ser ændringsforslaget igen, så vil regeringen ikke være den, der stiller sig i vejen for, at det bliver vedtaget, hvis der er andre i vores aftale, der vil være lige så behjælpelige.
Rikke Hvilshøj (V), 2000-12-12:
Jamen jeg føler mig blot nødsaget til at konstatere, at hvis hr. Ole Vagn Christensen fastholder sine argumenter om, hvad der ikke er aftalt at man ikke må gøre, så må vi jo desværre konstatere, i hvert fald fra Venstres side, at det er en helt anden form for helgardering, vi åbenbart skal gå ind og lave, når vi skal indgå forlig med Socialdemokratiet og med regeringen, for vi kan åbenbart ikke have tillid til de aftaler, vi laver.
Ole Vagn Christensen (S), 2000-12-12:
Jeg har faktisk stået i den samme situation, men det var godt nok i 1990, hvor bebrejdelserne blev rettet imod den daværende konservative finansminister, jeg tror, han hed Henning Dyremose, om, hvordan man skal definere sådanne ting og sager, som man indgår forlig om.
Og dér har fru Rikke Hvilshøj fuldstændig ret i, at fru Rikke Hvilshøj nu har fået en belæring, ligesom vi andre også fik en belæring i 1990, om, hvordan man skal tage sig i agt og ikke tage sig i agt for, hvad man kan bruge eller misbruge tingene til bagefter. Sådan er situationen, og sådan er politik.
Ole M. Nielsen (KRF), 2000-12-12:
Ja, nu har det jo været sagt nogle gange, også fra min side, at vi ikke kan være i tvivl om, at der er tale om et forligsbrud her, og den der vurdering fra hr. Ole Vagn Christensens side om, at hvad der ikke står, man ikke kan gøre, må man have lov til at gøre, holder altså slet ikke.
Det er helt uinteressant at lave forlig på den måde.
Men jeg kan ikke lade være med, som jeg var lidt inde på
i en kort bemærkning her for lidt siden, at komme ind på det endnu større forligsbrud, som jo ligger i forhold til den aftale, der blev indgået, dengang vi lavede arbejdsmarkedsreformen i 1993, hvor det jo helt klart var intentionerne, at det, der nu hedder bruttoskat - der er næsten ingen, der længere kan huske, at det hedder arbejdsmarkedsbidrag - helt klart skulle gå til dækning af omkostningerne i de tre arbejdsmarkedsfonde, og det er man begyndt med at fifle med for længst, så der ikke er hverken hoved eller hale på det.
Der er ingen, der kan finde ud af det, og det er selvfølgelig nok også meningen med det.
Man begyndte med at ophæve skotterne imellem de tre arbejdsmarkedsfonde, og jeg har ikke i flere år set et regnskab over, hvordan den balance er med indtægterne fra arbejdsmarkedsbidraget, altså bruttoskatten, i forhold til omkostningerne i de tre fonde.
Jeg har gentaget sådan flere gange om året i den tid, jeg har været i Folketinget, og også i den tid, jeg ikke var det, at det står vi fast ved stadig væk.
Det var ideen i arbejdsmarkedsreformen fra 1993, og dér mener vi, at der er tale om et stort forligsbrud, men det kunne vi måske få en lille snak om senere.
Så kom hr. Ole Sohn i en kort bemærkning jo ind på substansen i det her om, hvor pengene har det bedst, i borgernes lommer eller ikke i borgernes lommer.
Jeg er jo ikke den, der mener, at pengene ubetinget altid har det bedst i borgernes lommer, men det er jo heller ikke det, der er tale om her.
Her er der tale om i nogle borgeres lommer i stedet for i nogle andre borgeres lommer, altså i lommerne på de borgere, som er medlem af en a-kasse.
Det er dem, der får en fordel her i forhold til alle de borgere, som ikke er indrulleret i det system, og det er jo mange forskellige typer borgere.
Der er nogle, der ikke har råd til at være med i en a-kasse, og nogle, der synes, de er alt for rige og alt for dygtige til det, plus studerende og en hel masse pensionister osv., som ikke får fornøjelse af dette her, fordi specielt a-kassemedlemmer skal tilgodeses.
Det er vi stærkt kritiske over for.
Derfor stemmer vi selvfølgelig imod lovforslaget.
Ole Vagn Christensen (S), 2000-12-12:
Hr. Ole M. Nielsen kommer ind på, at sådan laver man ikke forlig.
Jeg kan kun sige, at det var den hårde måde, jeg oplevede det på i 1990'erne under den borgerlige regering.
Og derfor må jeg sige, at jeg sådan set ikke forstår, at man nu begynder at reagere hårdt, fordi det, der må være det centrale, er, om der er balance mellem de udgifter, der er, og så de ydelser, man skal have, og at man så ikke kræver mere op, end det er nødvendigt.
Det er altså sådan, at regeringen har tilrettelagt sin politik, og det håber jeg hr. Ole M. Nielsen har forståelse for.
Det var noget andet, hvis vi sad her, og vi så havde brugt forliget til at hive penge ud af folk, og det så viste sig, at de ikke fik de ydelser, de skulle have.
Så ville jeg i virkeligheden have talt om, at man så kunne give nogle begrundelser for forligsbrud.
Bjarne Laustsen (S), 2000-12-12:
Jeg vil gerne spørge hr. Ole M. Nielsen, hvem der egentlig har gjort opmærksom på det påståede forligsbrud, der er her.
Det er lidt underligt, synes jeg, at hr. Ole M. Nielsen er gået med i den her sag om at rejse et spørgsmål omkring forligsbrud.
Og i hvert fald er det for mig at se verdens længste tilløb til at råbe forligsbrud
, mere end halvanden måned efter at forliget er indgået.
Kristeligt Folkeparti var derimod meget hurtig til at råbe forligsbrud, hvad angik folkeskoleloven i forbindelse med at nedsætte taksterne for skolefritidsordningerne. Jeg vil gerne spørge hr. Ole M. Nielsen: Hvis det er sådan, at Venstre foreslår, at man ændrer i fradragsretten for de faglige kontingenter og for a-kassen,
er det så også et forligsbrud, som hr. Ole M. Nielsen vil være med til at støtte?
Ole M. Nielsen (KRF), 2000-12-12:
Der vil jeg gerne sige, at den var Kristelig Folkeparti ikke med i, så det skal nok passe, at den var knap så, hvad skal vi sige, troværdig som den, vi var med i i 1980'erne.
Det skal jeg ikke kommentere.
Altså her er det en speciel gruppe, der får en fordel, dem, der er medlem af a-kassen, så det kan jeg sådan set ikke rigtigt se.
Så spørger hr. Bjarne Laustsen om, hvem der har gjort opmærksom på det her.
Det har en af forligspartnerne, som har mere styr på det område, end jeg har.
Jeg må konstatere, at der var altså noget, som vi ikke var opmærksomme på, hvorimod der var et andet forligsbrud, som hr. Bjarne Laustsen selv nævner, som vi var meget opmærksomme på.
Og jeg beklager dybt, at vi ikke var det.
Men altså halvanden måned er ikke en forældelsesfrist.
Det er det i hvert fald ikke i retssystemet.
Var det et forslag fra hr. Bjarne Laustsens side, så støtter vi det gerne.
Det var jo egentlig et af de forslag, vi havde med under vores finanslovforhandlinger.
Og det mener vi slet ikke har noget
med forligsbrud at gøre overhovedet.
Bjarne Laustsen (S), 2000-12-12:
Jeg forstår nu på hr. Ole M. Nielsen, at de, der har fundet ud af det, i så fald må være Venstre.
Jeg tvivler dog meget på, at det er dem, der har fundet på, at der skulle råbes forligsbrud.
Jeg tror, det er andre uden for dette hus, der har fundet på det.
Men lad det nu være.
Derfor var mit spørgsmål til hr. Ole M. Nielsen, at hvis det er sådan, at Venstre nu fostrer en idé - det ved vi de gør, det står i deres programmer - om at ville fjerne fradragsretten, så spurgte jeg hr. Ole M. Nielsen, om Kristeligt Folkeparti også ville være med til at støtte sådan et forslag.
Ole M. Nielsen (KRF), 2000-12-12:
Altså den, der har gjort mig opmærksom på det her forligsbrud, er en kollega fra et andet af forligspartierne.
Og det ligger mig fjernt at stå og reklamere for andre partier end Kristeligt Folkeparti her, så det kunne jeg aldrig finde på.
Med hensyn til det med at fjerne fradragsretten for faglige kontingenter går vi ikke ind for det, fordi det skaber en ubalance imellem arbejdstagere og arbejdsgiverside.
Men vi havde som vores oplæg til finanslovforhandlingerne et forslag om at lægge et loft over fradragsretten for faglige kontingenter.
Jeg kan ikke huske, om det var ved 1.800 kr.
pr. år
Altså faglige kontingenter, det er ikke a-kassekontingenter, vi snakker om her.
Så det er helt klart
Ove Hygum (S), 2000-12-12:
Kan man i det hele taget løbe fra en aftale, der ikke findes?
Efter regeringens opfattelse omfattede finanslovaftalen for 1999 efterlønnens finansiering, dvs. fastsættelsen af et selvstændigt efterlønsbidrag.
Den justering af arbejdsløshedsbidraget, der blev foretaget, var blot en følge heraf, og på den baggrund mener regeringen ikke, at lovforslaget er i strid med intentionerne bag finanslovaftalen.
Jeg tror også, partiet Venstre selv har været i tvivl, og jeg tror, det er en af forklaringerne på, at det har taget 1½ måned at nå frem til den konklusion, at der skulle være tale om et forligsbrud.
Men jeg har hæftet mig ved - og det er jo lidt overraskende - at spørgsmålet ikke blev nævnt ved første og anden behandling her i Folketinget, så vidt jeg husker, og jeg er også lidt overrasket over, at det skal tage 1½ måned i betragtning af, at partiet Venstre jo ikke laver så forfærdelig mange politiske aftaler for tiden.
Så skulle man jo tro, at de relativt hurtigt kunne overskue situationen. Jeg noterer mig også, at det jo er et faktum, at arbejdsløshedsforsikringsbidraget indgår i det samlede skattetryk, og den reduktion, vi her foreslår, bidrager altså også til en sænkning af det samlede skattetryk.
Det er et synspunkt, som jeg ved tidligere lejligheder har hørt Venstre være tiltalt af
, men åbenbart ikke denne gang, hvor vi har fundet, at der var god grund til at lette udgiftstrykket for de arbejdsløshedsforsikrede her i landet.
Jens Vibjerg (V), 2000-12-12:
Jeg vil gerne stille et konkret spørgsmål til arbejdsministeren, som ministeren kan svare ja eller nej til.
Jeg vil spørge, om følgende ikke er korrekt citeret fra aftalen: »Personer, som ønsker at fravælge retten til efterløn, opnår en reduktion i kontingentet, idet den gældende sats på 7,24 gange maksimale dagpenge pr. dag nedsættes til 6 gange maksimale dagpenge pr. dag.«
Jeg synes lige, jeg vil sige herinde, når nu regeringspartierne og venstrefløjen stemmer grønt til dette forslag, at alle skal være klar over, at det er et rent fiskalt forslag, som kun har til formål at indkræve penge fra arbejdsmarkedet, altså en skat på arbejdskraft.
Det fremgår også af høringssvarene.
Det er sjældent, at man ser en så sønderlemmende kritik af et lovforslag fra arbejdsmarkedets parter, og ministeren må sågar have røde ører, for også ministerkolleger har udtrykt sig kritisk om dette lovforslag, som vil være en kæp i hjulet for det rummelige arbejdsmarked.
Jeg synes, at forslaget er en skandale.
Bjarne Laustsen (S), 2000-12-12:
Jeg ved ikke, om partiet Venstre har en kvote for, hvor mange gange man kan tillade sig at bruge ord som utroværdighed og forligsbrud osv., men man har brugt dem to gange i dag.
Når man også siger, at dette lovforslag er rent fiskalt, må det måske betegnes som at tale mod bedre vidende.
Men det er overhovedet ikke det, det drejer sig om.
Det, det drejer sig om, er en incitamentspakke for at få et bedre arbejdsmiljø, og det troede jeg at partiet Venstre også var interesseret i.
Men jeg forstår nu, at det er man ikke.
Venstre har ikke fremsat forslag om, hvordan man kan få et bedre arbejdsmiljø.
Nu kommer vi med forslaget her, der sikrer, at de virksomheder, der gør noget for at få et bedre arbejdsmiljø, bliver fritaget for en afgift, og så forstår jeg simpelt hen ikke Venstres holdning.
Det kan være svært nok endda, men her er der i hvert fald ikke tale om et rent fiskalt forslag, bestemt ikke.
Ole Sohn (SF), 2000-12-12:
Her op under jul skal man jo forsøge at se lidt positivt i alting, så jeg vil gerne medgive Venstre, at forslaget om incitamentspakken om arbejdsmiljøet indirekte har til formål at minimere det rummelige arbejdsmarked - forstået på den måde, at jo bedre arbejdsmiljø, vi får, jo færre kommer der til skade, og jo mindre nedslidning folk bliver udsat for, jo længere tid kan de deltage på det ordinære arbejdsmarked.
Det er jo alt andet lige det, der er hele formålet med forslaget, så derfor kunne det være interessant at vide: Hvad vil Venstre gøre for at sikre et bedre arbejdsmiljø?
Jens Vibjerg (V), 2000-12-12:
Regeringen er selvfølgelig godt klar over, at den er gal med lovforslaget her, og derfor har man også i bemærkningerne reklameret med, at der kommer yderligere elementer i en pakke.
Men man har ikke løftet sløret for, hvad denne pakke skal indeholde, og der er ikke meget, der tyder på, at man kan sammensætte en pakke, der på nogen måde kan minimere ulykkerne ved dette lovforslag.
Jeg vil godt spørge hr. Ole Sohn: Hvordan kan en generel afgift være arbejdsmiljøfremmende?
Skal man have en afgift, der virker fremmende på arbejdsmiljøet, skal det da være en afgift, der straffer dem, som ikke har et godt arbejdsmiljø, mens de, der sikrer et godt arbejdsmiljø, undgår at betale, og det er jo ikke tilfældet her.
Ole Sohn (SF), 2000-12-12:
Men når hr. Jens Vibjerg kan have en meget god samvittighed her, må det også være ensbetydende med, at han har en meget dårlig hukommelse og derfor ikke kan huske debatten under førstebehandlingen af lovforslaget, hvor alle detaljer af hele incitamentspakken omkring arbejdsmiljøet blev gennemdrøftet.
Jeg vil endda sige, at de blev gennemdrøftet i en sådan grad, at selv Venstres ordfører kunne forstå det og efterfølgende har haft mulighed for at gennemlæse det i referaterne, så derfor forekommer det altså lidt underligt, at man kan blive ved at sige, at der ikke er løftet en flig af sløret for, hvad incitamentspakken indeholder.
Det eneste, der endnu ikke er sagt noget om fra denne talerstol, og som derfor stadig står hen i det uvisse, er: Hvad vil Venstre gøre for at sikre et bedre arbejdsmiljø?
Flemming Hansen (KF), 2000-12-12:
Hr. Rohde begynder at tale om avancer.
Jeg ved ikke, hvad det har med skatter at gøre.
Det er rigtigt, at skatterne jo er voldsomme i dette land, og det diskuteres jo morgen, middag og aften, men jeg kan ikke rigtig se, hvad det har med lukkelovsdebatten at gøre.
Det er også rigtigt, at vi har en utrolig masse bøvl i de mindre og mellemstore virksomheder, ganske forfærdelig meget, og det er bestemt også slemt, men det er, ligesom vi må diskutere det, vi taler om her, nemlig lukkeloven, og de to ting har ikke noget med lukkeloven at gøre.
Men begge dele har hr. Rohde fuldstændig ret i, vi er helt enige, så det er kun om lukkeloven, vi er uenige.
Så takker hr. Morten Helveg for de pæne ord.
Ja, der var også ros til regering og opposition.
Det er altså flot, jeg er imponeret af det, man skal træne i mange år for at kunne det, men det kan Det Radikale Venstre altså.
Så er det rigtigt, at generationsskiftet er et stort problem, og det lægger regeringen op til i forbindelse med det, der hedder erhvervsskattepakken, nr. L 30 til nr. L 36
Det har vi ikke lagt skjul på, de er vist oven i købet, så vidt jeg husker, stemt igennem i Folketinget.
Det er jo kun, fordi hr. Morten Helveg Petersen er en del af regeringens grundlag, at det overhovedet er kommet igennem.
Hr. Egil Møller vil jeg gerne svare, for det er ikke sådan, jeg ikke vil svare på, hvad der bliver spurgt om.
Vil man genindføre lukkeloven i Sverige?
Det ved jeg ikke om man vil.
Jeg konstaterer, at i Sverige er der åbent i butikscentrene, og der er lukket inde i byerne.
Sådan er dét, og det må svenskerne gøre, som de vil.
Sverige har jo en fuldstændig totalt anderledes struktur, end vi har i Danmark, nemlig nogle få store byer, og så er der ellers meget, meget lang afstand mellem byerne, så det er svært at sammenligne det.
Jeg betragter det på ingen måde som en statsopgave, men hvad er en statsopgave?
Prøv at se, hvad der er af restriktioner omkring landbruget.
Jens Vibjerg (V), 2000-12-12:
Nej, men jeg har en kort bemærkning til ministerens manglende kommentarer, fordi de siger mere end mange ord: Ministeren har klokkerent erkendt et forligsbrud.
Ja, det skal jeg klart sige her fra Folketingets talerstol: I modsætning til den nuværende regering vil den overholde indgåede aftaler.
Rikke Hvilshøj (V), 2000-12-12:
Jamen så vil jeg da gerne i forlængelse af hr. Bjarne Laustsens spørgsmål til partikollegaen, hr. Ole Vagn Christensen, spørge: Hvis hr. Ole Vagn Christensen mener, at dette ikke er forligsbrud, hvordan vil hr. Ole Vagn Christensen så sikre, at den aftale, der blev indgået i 1998, som klart siger, at a-kassekontingentet er seks gange de maksimale dagpenge i 2001, opretholdes?
Svend Auken (S), 2000-12-12:
Jeg vil gerne sige fru Anni Svanholt tak for den store indsats, hun har ydet under behandlingen af det her forslag, og også det arbejde, hun har gjort i forlængelse af hendes partis eget beslutningsforslag.
Hun havde to konkrete spørgsmål til mig.
Det første spørgsmål er, hvilke hensyn vi vil lægge til grund, når vi skal vælge den endelige løsning, og det går jeg naturligvis ud fra, at vi til sin tid vil gøre i en meget åben dialog med mange parter. Det første er selvfølgelig, som jeg skriver i mit betænkningsbidrag, hensynet til dyre- og plantelivet i Gudenåen.
Det vil spille en meget stor rolle.
er naturligvis de rekreative interesser, der knytter sig til Tange Sø, og de miljøforhold, der gælder for de mange mennesker, der har glæde af Tange Sø, som den er i dag. Og endelig for det tredje er der hensynet til det særlige kulturmiljø, der findes omkring Gudenåcentralen.
Som fru Svanholt ved, har det særlige bygningssyn indstillet en ret omfattende fredningssag, som jeg har sat i bero, indtil vi er færdige med at behandle det samlede kompleks.
Men der er ingen tvivl om, at der også knytter sig betydelige kulturmiljø- og fredningsinteresser til løsningen.
Endelig skal der tages hensyn til økonomien i sagen.
Jeg ved ikke, om det ødelægger fru Svanholts humør, hvis jeg gør opmærksom på, at vi også er nødt til at se på økonomien i både de mange undersøgelser, man har efterlyst, og i de alternativer, der kan blive resultatet.
Men der bliver altså en samlet vurdering, og jeg tror, vi får et virkelig godt beslutningsgrundlag med det, der nu bliver arbejdet med.
Jeg har sagt 2 år, for at der kan blive tid til at gennemføre alle disse undersøgelser og den åbne dialog med
ikke blot eksperter, forskellige interessegrupper og kommuner og amter, men også med de mange tusinde mennesker, der bor i området.
Det er vigtigt, at der er den nødvendige tid, og det fører mig frem til det andet spørgsmål: Hvad er tidsfaktoren?
Jeg regner med, at vi i det kommende folketingsår vil få lejlighed til at diskutere resultatet af undersøgelserne og tage den offentlige debat, der skal til, så der ikke bliver brug for nogen yderligere forlængelse, og vi får tingene på plads.
Jeg vil gerne endnu en gang kvittere for det store arbejde, der er blevet gjort fra SF's side i denne sag.