Kim Christiansen (DF), 2006-11-30:
Med dette beslutningsforslag vil SF have ændret reglerne for udstedelse af straffeattest.
Ændringerne vil begrænse arbejdsgiverens adgang til at få straffeattester til kun at gælde, i det omfang adgangen er nødvendig for at tilgodese væsentlige hensyn til virksomhedens eller andres sikkerhed, og hvis oplysningerne er relevante for udførelse af det pågældende arbejde.
Så må man spørge sig selv: Hvem er det lige, der skal vurdere, hvad der er nødvendigt, og hvad der er væsentligt?
Det er vel højst individuelt, og det er vel virksomheden, der er bedst til at vurdere, hvad de kræver og forventer af deres kommende medarbejdere.
Forslagsstillerne anfører, at antallet af udstedelser af straffeattester er stigende, og at der ikke er forhold på arbejdsmarkedet, der begrunder denne udvikling.
Det anføres også, at kravet om en ren straffeattest bl.a. betyder, at unge, der har begået mindre kriminalitet, kan få svært ved at få et job og dermed bliver fastholdt i ledighed.
Mig bekendt er der ikke undersøgelser, der påviser, at det skulle være den eneste årsag til, at unge bliver fastholdt i ledighed.
Jeg vil da ikke udelukke, at det kan holde nogle væk fra arbejdsmarkedet, men som hr. Karsten Nonbo var inde på, er det jo i givet fald kun i en periode, indtil det er slettet i straffeattesten.
Så vil jeg også lige pointere, at det, vi ser i straffeattester, jo ikke er det, som jeg vil henføre under drengestreger; nej, der er jo virkelig tale om en kriminalitet, som vi i hvert fald i Dansk Folkeparti ikke ønsker at være med til at bagatellisere.
Antallet af udstedelser af straffeattester er stigende.
Det skal jo nok ses lidt i sammenhæng med det servicesamfund, som vi bevæger os ind i, hvor et godt omdømme for virksomhederne er meget centralt, og hvor personalet mere og mere bliver en del af det produkt, som virksomhederne tilbyder.
Antallet af straffeattester er stigende.
Det er det, men heldigvis er de fleste af dem jo stadig væk blanke, og det kan vi så glæde os over.
Jeg vil så medgive, at en straffeattest selvfølgelig ikke bør anvendes som en facitliste,
og jeg tror heller ikke på, at arbejdsgiverne ansætter udelukkende ud fra det kriterium eller afslår ud fra det samme kriterium.
Jeg vil også medgive, at straffeattester ikke har relevans for alle typer job, hvorimod de i nogle kan være temmelig påkrævede.
Når vi ser på kriminalitetsudviklingen, kan vi se, at denne blandt unge danskere rent faktisk er faldende, og det er måske også en af SF’s pointer i det her, jeg ved det ikke.
Til gengæld må vi heller ikke lukke øjnene for, at den blandt personer af anden etnisk oprindelse har været stærkt stigende, så de hjælper ligesom til med at holde niveauet oppe.
Dybest set
er det her måske også et integrationsproblem, og efter Dansk Folkepartis opfattelse vil det hverken gavne integrationen eller virksomhedernes mulighed for at udvise socialt ansvar, hvis man går hen og fortier tingene.
Derimod bør man samarbejde ud fra kendte forhold, således at arbejdsgiveren reelt ved, hvad det er for en person, han ansætter, og kan forholde sig til det.
En helt anden ting er, at offentligheden ofte forventer, at der indhentes straffeattester, eksempelvis når en ansat begår gentagelseskriminalitet.
Der må offentligheden som regel reagere negativt på, at virksomheden ikke har gjort sit hjemmearbejde.
Der er også eksempler på, at virksomheder f.eks. i erstatningssøgsmål er blevet stillet ringere, fordi der ikke er indhentet straffeattest på den ansatte.
Så efter Dansk Folkepartis opfattelse har vi et udmærket lovgrundlag på det her område, og vi kan derfor ikke støtte lovforslaget.