Lene Espersen (KF), 2006-03-14:
Dagen i dag er en dag, som jeg har set frem til med meget stor glæde, dagen, hvor vi fik lejlighed til her i Folketinget at diskutere den forestående reform af så vel politi som retsvæsen.
Jeg er glad for, at alle her i dag har betonet den historiske betydning af de store reformer, vi står over for.
Jeg synes også, at det er vigtigt indledningsvis at understrege, at grunden til, at vi nu i Folketinget konstruktivt arbejder på at lave en reform af så vel politi som retsvæsen, er, at vi ønsker, at borgerne skal have et endnu bedre og endnu mere synligt politi og et endnu bedre retsvæsen med højere kvalitet og med en mere effektiv sagsbehandling.
Ud over at vi gør det her for borgernes skyld, synes jeg også, det er væsentligt at få understreget, at en af grundene til, at vi går i gang med det her store arbejde og et tykt lovforslag på langt over 600 sider, er, at vi vil skabe bedre rammer for de mennesker, der arbejder både i politi og retsvæsen.
Vi gør det for borgernes skyld, men vi gør det også for de ansattes skyld.
Det er nødvendigt, hvis dansk politi og retsvæsen skal være i stand til at håndtere de udfordringer, de står over for både i dag og i fremtiden.
Jeg er utrolig glad for at kunne sige, at på grundlag af et meget omfattende arbejde, der har taget mange år, og på grundlag af et fantastisk dygtigt stykke arbejde både af de folk, der arbejder ude i politiet, ude i retsvæsenet, og af de mange mennesker, der har arbejdet i mit ministerium med sagen, er vi nået frem til, at vi her har et lovforslag, som bakkes op af de ansatte både ved politi og retsvæsen.
Der har været overordentlig positive høringssvar fra alle parter, og jeg synes, det er væsentligt at få understreget, at de, som reformen først og fremmest berører rent arbejdsmæssigt, synes, det her er et godt udgangspunkt.
Ligeledes er jeg selvfølgelig meget glad for at kunne konstatere, at Folketingets partier i dag er enige om, at de her reformer giver et bedre politi og et bedre retsvæsen.
Jeg vil bestræbe mig på undervejs i de forhandlinger, vi skal have ikke kun om det reelle indhold i lovforslaget, men selvfølgelig også om det, der har givet anledning til meget debat ude lokalt, nemlig den geografiske struktur, at samle et bredt flertal i Folketinget om den her reform.
Det fortjener borgerne i Danmark, og det fortjener de ansatte.
Vi skal turde have modet til at gennemføre de nødvendige ændringer, der rent faktisk vil skabe et bedre politi og retsvæsen for borgerne.
Ikke mindst koncernledelsen vil her have en helt central rolle.
Det gælder faktisk for så vel politi som domstole, hvor politiet får større beslutningskompetence, hvor retterne får en større kompetence, og hvor udgangspunktet er, at alle sager fremover starter i byretterne.
Jeg deler fru Birthe Rønn Hornbechs vurdering, at med de effektiviseringer, der bliver lagt op til, vil der også være tale om færre retsmøder i mange andre sager til stor gavn for alle, der er involveret i det.
Socialdemokratiets ordfører, hr. Morten Bødskov, havde ligeledes en meget positiv indgangsvinkel til reformerne og til lovforslaget.
Jeg hørte hr. Morten Bødskov fremhæve på Socialdemokratiets vegne, at det, man finder afgørende, er, at nærheden styrkes, ikke kun når det gælder den politimæssige del, men også i domstolsdelen, og at Socialdemokratiet har været meget optaget af, at ikke mindst indsatsen mod den organiserede kriminalitet blev styrket, og at vi fik bæredygtige politikredse.
Jeg vil gerne her tilkendegive, og det vil jeg komme ind på flere gange undervejs, at regeringen er indstillet på i forhandlingerne og selvfølgelig også i de spørgsmål, der måtte være stillet fra Folketingets side, at vi bekræfter hinanden i, at den lokale forankring skal være stærk, herun der selvfølgelig også, at vi sikrer, at der er en beslutningskraft ude lokalt.
Samtidig vil jeg sige til hr. Morten Bødskov – fru Anne Baastrup var også inde på det –
at rigspolitiets fremtid altså ikke er endeligt afgjort med det her lovforslag.
Vi har i forbindelse med forberedelsen af lovforslaget spurgt Politimesterforeningen om, hvilke opgaver man med det samme kunne flytte ud, altså centralt fra rigspolitiet og decentralt ud til kredsene.
I første omgang er buddet, at de godt 300 mand, som lovforslaget her lægger op til, kan flyttes ud umiddelbart.
Men vi stopper ikke der, og det er en bekræftelse både til hr. Morten Bødskov og fru Anne Baastrup.
I min optik forventer jeg, at koncernledelsen, når den på et tidspunkt bliver sat og politidirektøren er udnævnt, løbende tager stilling til, om der er flere opgaver, der med held kan placeres ude lokalt.
Problemet er bare i dag, at politikredsene er alt for små, og derfor magter de ikke at tage ansvar for at løse nogle opgaver, men jeg tror, at de nye, store, stærke politikredse med 800 medarbejdere vil få blod på tanden med hensyn til at få flere og flere opgaver flyttet ud lokalt, og det sætter lovforslaget ingen begrænsninger for.
Men jeg synes, det er vigtigt at få sagt, at det er noget, som både regeringen og regeringspartierne har drøftet meget indgående.
På domstolssiden fremhævede hr. Morten Bødskov, at man i hovedtræk støtter op om lovforslaget og er glad for, at retssikkerheden bliver styrket, men at man meget gerne vil se på, om retskredsene, afdelingskontorerne og den lokale forankring er tilstrækkelig.
Også her vil jeg gerne fremhæve, at jeg absolut er indstillet på, at vi sikrer os, at det her ikke bliver meget voldsomt belastende for almindelige mennesker.
Først vil jeg sige, at jeg tror, at vi alle sammen må være enige om, at det er lige så vigtigt på domstolssiden, som det er på politikredssiden, at vi har bæredygtige enheder.
Vi kan ikke begynde at tale om et retsvæsen, hvor man har en A- og en B-retskreds, og hvor man nogle steder har den flotte model med mange udnævnte dommere, med flerkollegial behandling, med flerdommerbehandling, og andre steder har en lille retskreds, hvor man ikke har de muligheder.
Udgangspunktet må være, at borgerne får den samme høje kvalitet overalt i landet.
Når det er sagt, betyder det jo ikke, at det er alle sager, der nødvendigvis behøver at blive behandlet på hovedtingstedet.
Men det er altså vigtigt for mig at holde fast i, at retskredsene skal være bæredygtige.
Når det gælder de ting, der med stor sandsynlighed vil kunne klares lokalt mange steder, f.eks. på et kommunekontor, er jeg absolut indstillet på under udvalgsbehandlingen og i de forhandlinger, som Folketingets partier også vil blive indkaldt til, at vi arbejder videre med at videreformulere de bemærkninger, der allerede er i lovforslaget, om at sikre, at sager kan håndteres lokalt.
Her tænker jeg typisk på fogedsager, skiftesager, notarforretninger og andet, som sagtens kan foregå på kommunekontoret.
Det mener jeg at der er god mulighed for, så det må vi diskutere med hinanden i forløbet.
Det betyder, og det har særlig fru Anne Baastrup spurgt meget ind til undervejs i den her førstebehandling, at vi må erkende og blive enige med hinanden om, at vi på nogle områder kan sige til borgerne: Her får du ikke særlig langt til domstolene, hvis det er skiftesagen, eller hvis det er fogedsagen, for her kan vi lave lokale løsninger.
Det er jo de færreste almindelige borgere, der nogen sinde bliver involveret i sådan en proces, og jeg tror, at den almindelige borger er mere optaget af hensynet til egen retssikkerhed og høj kvalitet i de store sager end en kilometerafstand.
Med frygt for, at det måske kan virke en lille smule, som om jeg vil trække debatten lidt ned, synes jeg godt, man kan drage en parallel til sundhedssystemet: Hvis det, man har behov for, er et besøg hos den praktiserende læge eller en mindre, ukompliceret behandling, synes vi alle sammen, at det er dejligt, at man ikke skal fragte sig så langt, at der er kort transporttid for at få den ydelse.
Men hvis det er den store hjerteoperation, hvis det er de store ting, man skal igennem, som ofte kun sker en gang i ens liv, kan alle se det fornuftige i, at man går til det sted, hvor ekspertisen og kompetencen er størst.
Det er vigtigt for mig at få sagt det i dag for ligesom at få signaleret, at regeringen ikke mener, at der med den her reform er plads til en voldsom udvidelse af antallet af retskredse.
Men vi er indstillet på at se på, hvordan vi kan tilgodese den almindelige borger, der har småsager, og som ikke ønsker at bruge hverken meget tid eller mange penge på transport.
Hr. Peter Skaarup, som også indledningsvis havde nogle positive bemærkninger om reformen, takker jeg også for, at Dansk Folkeparti vil gå konstruktivt ind i arbejdet.
Jeg er faktisk glad for, at hr. Peter Skaarup gjorde noget ud af at få forklaret, at der altså er en implementeringsperiode for det her.
Hvis medarbejderne i politi- og retskredse skal kunne magte den her opgave og ikke føle, at det bliver for uoverskueligt, så skal det her selvfølgelig køres ind over en årrække.
Det vil vi meget gerne medvirke til kommer til at fremstå lidt klarere, så Folketingets partier ikke føler sig snydt, når der ikke pludselig dukker 800 ekstra betjente op den 2. januar næste år, for sådan kommer det ikke til at gå.
Der vil være en implementeringsfase, og det skylder vi også medarbejderne at de får god tid til.
Jeg har delvis svaret på det, da jeg besvarede nogle af de spørgsmål, der optog hr. Morten Bødskov, men jeg synes, det er vigtigt at få sagt, at både politi- og retskredsene skal være bæredygtige.
Og det er jeg overbevist om at Dansk Folkeparti gerne vil indgå i konstruktive drøftelser om.
Hr. Peter Skaarup bemærkede, at lovforslaget alene lægger op til døgnbemanding 12 steder i landet.
Men lovforslaget har derudover også reserveret et anseligt antal betjente til at kunne lave det, der hedder fleksibel døgnbetjening.
Det medvirker vi selvfølgelig meget gerne til at forhandle undervejs.
Men det er altså vigtigt for mig at få sagt det, som også fru Birthe Rønn Hornbech sagde i sit ordførerindlæg, nemlig at det, der betyder noget for borgerne, ikke er døgnbemanding, altså hvor mange der sidder på stationen.
Men det er døgnbetjening, hvor hurtigt politivognene rykker ud, hvor hurtigt patruljevognene kommer og reagerer på de henvendelser, der kommer.
Hr. Peter Skaarup satte sådan halvvejs spørgsmålstegn ved, om reformen kan frigøre 800 mand.
Det er det tal, rigspolitiet er nået frem til, og det har de sagt kan lade sig gøre.
Derfor er det det tal, som man må regne med, og som man så kan forbedre den politimæssige tilstedeværelse med på den ene eller på den anden måde.
Det sidste spørgsmål fra hr. Peter Skaarups indlæg, jeg synes jeg har behov for at vende, er spørgsmålet om transport, som hr. Peter Skaarup brugte nogle kræfter på, altså spørgsmålet om, at al politiets tid ikke går op i transport.
Det er jeg meget enig i, men jeg må bare sige, at i dag er politiet jo desværre karakteriseret ved, at der er alt for mange folk, der sidder fastlåst i nogle stillinger, hvor de ikke kan blive brugt fleksibelt, og et ganske lille regneeksempel kan illustrere det.
Ved at lave reformen her vil man kunne frigøre 40 årsværk i hver af de nye politikredse, der så kan køre patruljevogne, og det vil altså sige yderligere i hvert fald tre patruljer til at køre om natten.
Nogle vil sige: Det er meget fint, at vi så får flere patruljer og samler telefonpasningen enkelte steder, men hvad så, når folk skal køres til detentionen?
Vi har regnet på de tal, vi kender nu for en typisk politikreds, og der vil i de nye store politikredse typisk være omkring 300 detentionsanbringelser årligt.
Hvis der ikke er fast bemanding på fire af stationerne, men kun på den femte, så vil transporterne lægge beslag på fire årsværk.
Det vil altså sige, at man får frigjort 40 årsværk, men der er fire, der skal bruges til at transportere.
Hvis man derudover indregner, hvor det er, folk i dag bliver detentionsanbragt, og det er jo typisk de steder, hvor hovedpolitistationerne ligger, så bliver det et meget, meget lille antal, der overhovedet skal transporteres.
Derfor synes jeg, og jeg siger det bare i al stilfærdighed, at man skal passe på ikke at gøre det her til et stort problem, for rent mandskabsmæssigt er det ikke noget, der trækker store ressourcer i forhold til det, som beredskabsreformen kan frigøre.
Hr. Tom Behnke gjorde i sit indlæg meget ud af at fokusere på den decentralisering og den styrkelse af nærheden, som lovforslaget lægger op til.
Jeg er særlig glad for, at hr. Tom Behnke også lagde meget vægt på den fleksibilitet, som lovforslaget lægger op til.
En af de ting, som jeg forventer mig meget af, er, at i og med at politidirektøren får det overordnede økonomiske og organisatoriske ansvar for de nye politikredse, ser vi også, at man bliver mere kreativ med hensyn til, hvad det er for folk, man ansætter.
Et spørgsmål, som mange af os ofte bliver mødt med, når vi er ude til borgermøder, er, hvorfor i alverden det er politifolk, der skal sidde og lave kontoransattes arbejde.
Det kan være flere HK-ansatte til at lave skrivearbejdet, men det kan også være, der er særlige problemer i politikredsen, og det, man måske mere har behov for end politiansatte, er en antropolog til at løse nogle af de problemer, som kredsen står over for
Der synes jeg, at det er rigtigt, at politidirektøren får den frihed og fleksibilitet, som hr. Tom Behnke var inde på.
Jeg vil gå videre til hr. Simon Emil Ammitzbøll: Jeg er meget glad for de positive toner, der kom fra Det Radikale Venstre, og jeg er meget glad for, at Det Radikale Venstre ikke var bange for at tone rent flag, hverken når det gjaldt antallet af politikredse, den decentralisering, som der bliver lagt op til, eller at det er hovedpolitistationerne, der som udgangspunkt er døgnbemandede, og at resten af politifolkene så skal ud at køre i patruljebilerne.
Jeg hørte også hr. Simon Emil Ammitzbøll tale om, at der så er andre, man kan sige mere bløde områder, som Det Radikale Venstre lægger vægt på at der bliver øget opmærksomhed på i den fase, vi nu går ind i.
Det drejer sig bl.a. om offerrådgivningen og om at sikre, at SSP-arbejdet fortsætter, og der vil jeg meget gerne indgå i en konstruktiv dialog.
På ét punkt, og det har både Socialdemokratiet, SF, Det Radikale Venstre og Enhedslisten været inde på, nemlig spørgsmålet om konfliktråd,
vil jeg gerne her tilkendegive, at jeg er meget positivt indstillet på, at konfliktrådsordningen skal være landsdækkende.
Det, jeg ikke kan overskue, er, om det er klogt at tage med som en del af det lovforslag, vi står med her, hvor vi reformerer organisationen og ledelsesstrukturen i politiet og ved domstolene.
Jeg siger det, fordi jeg nødigt vil have, at nogle af de frigjorte betjente, vi vil bruge på at bekæmpe organiseret kriminalitet, kvindehandel og meget andet, skal fragå det store reformprojekt, fordi vi skal til at finansiere konfliktråd.
Jeg er positiv over for at lave en landsdækkende ordning, men jeg kan ikke helt i dag gennemskue, om ikke det klogeste ville være at gøre det til en del af de flerårsaftaler, som vi skal indgå til efteråret, og som jo også skal fastlægge de endelige rammer for reformernes økonomiske vilkår.
Men det siger jeg egentlig bare med det udgangspunkt, at jeg er positivt indstillet over for det, men at jeg måske har svært ved at se, at det er her, det passer mest naturligt ind.
Hr. Simon Emil Ammitzbøll var ligesom andre også inde på spørgsmålet om detentionerne.
Vi har ret klart i bemærkningerne til lovforslaget redegjort for, hvorfor vi har valgt at fastholde detentionerne der, hvor de ligger i dag.
Jeg synes også, hr. Tom Behnke lidt i sine spørgsmål til hr. Jørgen Arbo-Bæhr har forsøgt at rejse de problemstillinger, der vil være, hvis meget fulde, berusede, voldelige mennesker skal til at overgå til sygehusenes varetægt.
Jeg tror slet ikke, at man kan overbevise sygehusene om det formålstjenlige i det, men jeg besvarer selvfølgelig gerne spørgsmål om det under udvalgsbehandlingen.
Jeg er glad for, at hr. Simon Emil Ammitzbøll så også gør noget ud af at sige, at de effektiviseringer, som reformerne medfører i politidelen, altså de 800 mand, selvfølgelig skal komme politikredsene til gode.
Der er altså ikke tale om en besparelsesreform, men om, at de gerne skulle gøre god nytte ude i politikredsene.
Jeg har også noteret mig Det Radikale Venstres ønske om, at der ikke skal være urimelig langt for borgerne i småsager, og det har jeg også kommenteret over for både Dansk Folkeparti og Socialdemokratiet: Det må vi søge at finde løsninger på, ved at man f.eks. på kommunekontorerne kan behandle fogedsager og skiftesager og andet.
Jeg er også meget glad for, at Det Radikale Venstre sådan forsigtigt positivt nu tilkendegiver, at fællesvoteringer også er den vej, som Det Radikale Venstre ser at vi bør gå som led i den store reform af nævningene.
Til fru Anne Baastrup vil jeg sige, at jeg er meget glad for, at også SF går konstruktivt ind i forhandlingerne.
Jeg vil også gerne bekræfte over for fru Anne Baastrup, at blot fordi vi samler beredskabet telefonmæssigt på hovedpolitistationen, så skal det lokale beredskab altså ikke køre ud fra hovedpolitistationen.
Det lokale beredskab skal stadig væk køre ud fra de lokale tjenestesteder, alt andet ville være højst unaturligt og et stort ressourcespild.
Så jeg håber, at vi har tilkendegivet det så klart her, at det står fuldstændig klart, at de, der er på natpatrulje, altså møder ind lokalt.
Det er ikke sådan, at politistationen er lukket og slukket, og at man ikke kan komme ind og få en kop kaffe, eller hvad man nu skal.
Det vil stadig væk være med lokalt udgangspunkt.
Jeg har også svaret på spørgsmål om Rigspolitichefen, og jeg er klar over, at flere partier er kritiske over for den politiklagenævnsordning, som vi har i dag.
Vi har ikke fundet det formålstjenligt at begynde en diskussion om det i forbindelse med det her store reformforslag, men jeg vil gerne bekræfte over for fru Anne Baastrup, at hvis og såfremt Folketinget er med til at vedtage de her reformer, så vil det næste, vi går i gang med, når de her reformer begynder at blive implementeret, være at se på statsadvokaternes fremtid.
Så det bliver det næste, vi går i gang med.
Fru Anne Baastrup spurgte også til legalitetskontrollen og den legalitetskontrol, der vil være ude lokalt, hvis de fleste jurister kommer til at sidde på hovedpolitistationen.
Jeg er helt overbevist om, at det her kommer til at styrke legalitetskontrollen ude i de enkelte politikredse, når der ikke sidder en hel eller halvanden eller to jurister mutters alene i en politikreds, men der bliver et team nu, der kan være en slagkraftig enhed på anklagemyndighedens side.
Jeg har svaret på de fleste af de spørgsmål, som fru Anne Baastrup også rejste om domstolsreformen, og jeg har selvfølgelig noteret mig, at SF ikke er glade for fællesvoteringsforslaget.
Det overrasker mig ikke, for det har fru Anne Baastrup også givet udtryk for før.
Men jeg vil sige både til fru Anne Baastrup og til hr. Jørgen Arbo-Bæhr, at vi selvfølgelig meget gerne til Retsudvalget til brug for den videre behandling af det her lovforslag vil oversende en grundigere grundlovsnotits om, hvorfor vi ikke finder, at fællesvotering er i strid med grundloven.
Det er altså blot for at tilkendegive – og vi finder det sådan set fuldt ud forståeligt, da der jo er meget kyndige mennesker, der har rejst spørgsmål om, hvorvidt det er grundlovsmedholdeligt at indføre fællesvotering – at vi gerne vil oversende et responsum til Retsudvalget om de vurderinger, vi har foretaget i forhold til grundlovens paragraffer.
Endelig vil jeg sige til hr. Jørgen Arbo-Bæhr, at jeg selvfølgelig er ked af, at hr. Jørgen ArboBæhr som den ordfører, der kom sidst, også var den, der var mest kritisk, men der var dog også positive bemærkninger undervejs.
Alt i alt vil jeg sige, at jeg i hvert fald på regeringens vegne ville gøre alt for, at der bliver en meget bred opbakning til det her lovforslag, og det synes at førstebehandlingen har givet gode løfter om.
Så tak for en god debat.
Der er meget store gevinster at hente ved retskredsreformen.
Ud over at vi får højere kvalitet i et mere effektivt retsvæsen, får vi en småsagsproces, hvor også de mindrebemidlede for meget få penge, 500 kr., kan få klaret tvister, f.eks. uenighed om regninger på under 50.000 kr.
Så der er fantastisk store gevinster for den enkelte borger i den her reform.
Her tænker jeg også på vidneventerum og ordentlige, sikre faciliteter, som vores retsvæsen i dag ikke lever op til.
Men det er klart, at en af grundene til, at vi kan gøre alle disse nye gode ting, bl.a. er, at vi også samler og effektiviserer både administrationen og sagsbehandlingen færre steder.
Jeg er selvfølgelig indstillet på, at netop i skiftesager og fogedsager – og i fogedsager møder folk jo ikke op og betaler deres regning, hvis det koster dem mange penge at transportere sig først – der har vi en interesse i stadig væk at fastholde en lokal forankring.
Det mener jeg også vi sagtens kan finde løsninger på.
Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslaget overgik derefter til anden behandling.
Afstemning
Jeg foreslår, at lovforslaget henvises til Retsudvalget.
Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg det som vedtaget.
Det er vedtaget.