Jytte Andersen (S), 2005-03-17:
Mulighed for borgernes oplevelse, indlevelse, betagelse og forargelse er ledetråden i Socialdemokraternes kunst- og kulturpolitik, og som lovgivere skal vi alene være ansvarlige for, at der er de rette rammer for, at netop disse nøglebegreber kan realiseres.
Der har jeg den opfattelse, at det måske inden for teater- og musikområdet er meget vigtigt, at betingelserne for kunstens udvikling er til stede.
I teaterrummet, i koncertsalene sker det direkte møde mellem kunstneren og publikummet, kunstneren og det enkelte menneske, og mødet gør en forskel mellem det, der var, det, der sker i nuet, og det, der forhåbentlig flytter sig i bevidstheden.
Spørgsmålet er så, når vi diskuterer de her forslag og også dette teaterforslag, om det så giver den rigtige ramme for kunstens udvikling, hvor netop det bærende princip er det, vi har diskuteret længe her i dag, nemlig armslængdeprincippet, som jo netop er et princip, der skal sikre, at kunsten kan udvikle sig i teaterrummet, i koncertsalene, på musikstederne og alle andre steder uden hensyn til markedskræfter og politiske eller økonomiske bremseklodser.
Vi synes, at der i det her forslag er meget godt, vi synes, der er noget, der er mindre godt, og vi synes, der er noget, der er bekymrende.
Der er også fundet en fin løsning på de københavnske teatre, som jo bliver en landsdelsscene, som har det overordnede ansvar for udviklingen i det københavnske område.
Tilbage står så, hvordan de gamle DST-teatre er stillet økonomisk i forhold til landsdelsscenerne.
Det synes jeg er et åbent spørgsmål, og vi må i hvert fald sikre, at den ændring i strukturen får en økonomi, som kan bære igennem, så skibet også kan sejle.
Vi er også enige i, at bestyrelserne skal professionaliseres, at de skal have et bredere fundament, men vi er, som det også er fremgået af debatten her undervejs, bekymrede for den meget præcise ministerudpegningsbemyndigelse, der ligger i det.
Vi tror på, at det er vigtigt at få faglige hensyn, erhvervshensyn og også økonomiske hensyn inddraget i bestyrelsen, så jeg håber meget – også på baggrund af ministerens kommentarer til mit spørgsmål om, hvordan det var lykkedes med Kunstrådet – at vi kan finde en løsning på udpegningen til bestyrelserne.
Det var så det gode.
Det, der så er mindre godt, er løsningen med hensyn til egnsteatre og børneteatre.
Det kan gå godt.
Hvis kommunerne har økonomi nok, og hvis der er meget stærke kræfter i lokalområdet, kan man diskutere, om rammestyringen spiller den store rolle, men vi ved, at kommunerne også i fremtiden vil være underlagt meget snævre økonomiske rammer.
Der synes vi, at det kan blive katastrofalt, hvis udviklingen af egnsteatre og børneteatre bliver bremset, fordi enhver udvikling skal ske på bekostning af det, der allerede er.
Jeg vil gerne sige – hvis nu formanden for Kulturudvalget kan være lidt stille, sådan at ministeren også kan høre, hvad der bliver sagt heroppe fra talerstolen – at vi synes, at der godt kan være noget godt i forslaget til en ny abonnementsordning.
Vi er med på ændringer i abonnementsordningen, men ordningen kan meget vel betyde, at det kan være meget uoverskueligt for den enkelte borger, og vi synes, at man skal lægge op til en overskuelig markedsplads, hvad angår borgerens mulighed for at få et overblik over diverse rabatordninger.
Men jeg vil slutte med at sige, at vi er meget parat til at arbejde for at få indflydelse på det her forslag, og hvis ministeren gerne vil høre det, vil jeg godt anerkende og rose ministeren for, at han har lagt øre til, hvad teatermiljøet, ikke mindst i det storkøbenhavnske område, har haft af forslag undervejs og har givet udtryk for.
Vi er sagt i al beskedenhed også glade for, at ministeren tilsyneladende også har fundet inspiration i de fire teaterforslag, som Socialdemokratiet fremsatte i sidste folketingssamling, nemlig forslag om teatre, forslag om en ny abonnementsordning, forslag om DST-teatre og forslag om Det Danske Teater.
Det vil vi gerne sige ministeren tak for.
Vi kan godt se, at der er noget, der er gået igennem også i de ledetråde, der har været i det her forslag.
Så med det som baggrund går vi ind i forhandlingerne og har en forhåbning om, at de vil lykkes.
Og så skulle jeg hilse fra hr. Ole Sohn og sige, at han er enig med mig.