Martin Lidegaard (RV), 2005-03-31:
Normalt har vi den tradition her i Folketinget, at når vi laver omfattende ændringer af den måde, vi styrer og administrerer vores land på, er det, fordi vi gerne vil se nogle forandringer til det bedre og gerne vil se nogle fremskridt, og derfor starter vi med at spørge: Hvor er problemerne, og hvordan kan vi gøre det bedre?
Hvis vi prøver at lave en lakmustest af det forslag, regeringen lægger frem på vandområdet, må vi starte med at spørge: Har amterne gjort et dårligt arbejde i forbindelse med at sikre rent vand i Danmark?
Er det sådan, at amterne ikke har haft den faglige kompetence, ikke har leveret den fornødne overvågning af forskning i DMU og andre steder, ikke har ført et ordentligt tilsyn, ikke har løst opgaverne med vandrammedirektivet og ikke har sikret danskerne rent drikkevand?
Nej, det er ikke tilfældet.
Amterne har faktisk leveret varen hele vejen igennem.
Der er en meget stærk faglig kompetence på amtsligt niveau i dag, vi er blevet sikret rent drikkevand – jeg skal komme tilbage til de problemer, der dog er i den forbindelse – og endelig er amterne faktisk gået forrest i den indsats, der skal til, for at Danmark kan opfylde vandrammedirektivet fra EU.
Faktisk har amterne presset staten til at levere en bedre indsats på et tidspunkt, hvor der sad en regering, der ikke ønskede at opfylde vandrammedirektivet planmæssigt.
Derfor kan man spørge sig selv: Hvorfor vil man med vold og magt ændre det?
Man må især spørge, når man samtidig kan se, at som forslaget ligger nu, skaber det faktisk nogle problemer i stedet for at løse problemer.
De problemer, der bliver skabt, har flere allerede været inde på.
Kompetencen spredes fra amtsligt til kommunalt niveau, og det vil altså sige, at de medarbejdere, der i dag har kompetencen og ofte er meget specialiserede, bliver spredt over et større område.
I nogle tilfælde er der simpelt hen ikke medarbejdere nok i amterne til, at der kan flyttes en medarbejder til hver kommune.
Man bureaukratiserer hele området ved at involvere flere myndighedsniveauer.
I mange tilfælde vil det nu være både kommunerne, regionerne og staten, som skal have fingrene i farsen, og tilsynet på vandområdet forringes.
Det fremgår meget klart af lovforslaget, at kommunalbestyrelsen selv skal påse, at indsatsplanerne og vandforsyningsplanerne ikke strider imod vandplanerne i miljømålsloven.
Det vil altså sige, at det bliver en større ulv, som vogter fårene, som også Ombudsmanden har påpeget.
Det bliver interessant at høre, om det er miljøministeren eller Venstre, der vinder det slag, men det kan være, miljøministeren kan klargøre det, når hun kommer til.
Der er flere problemer i lovforslaget.
Jeg skal sige ærligt, at jeg har svært ved at gennemskue, hvor store de økonomiske problemer bliver, og det har alle andre også.
De eneste svar, man kan få fra ordførere og minister, er, at det må vi kigge på til sin tid.
Jeg kan gå ind for princippet om, at pengene skal følge opgaven, men når vi kommer ned i substansen, kan vi jo tydeligt se, at det altså ikke bliver tilfældet alle steder.
Lad mig bare nævne et eksempel, som har været oppe i dag, nemlig hele grundvandsområdet.
Hvor følger pengene borgeren og kommunen i den sammenhæng?
Min kollega i Det Radikale Venstre, hr. Johannes Poulsen, har været inde på, at i andre tilfælde tilgodeser man erhvervslivet på bekostning af borgerne.
Hvordan følger pengene opgaven her?
Det er bare bittebittesmå eksempler på en fuldstændig uafklaret økonomisk situation, der gør, at det flertal, der måtte stemme lovforslaget igennem i dets nuværende udformning, gør det med bind for øjnene uden at kende de økonomiske konsekvenser.
Tilbage står det store spørgsmål: Når nu lovforslaget ikke løser nogen problemer, men tværtimod skaber en masse problemer, hvorfor ønsker man så at gennemføre det?
Man kunne godt få den tanke, at det skyldes, at amterne har gjort det for godt – eller sagt på en anden måde: Den faglige og administrative del af amterne har gjort det godt.
Vi ved jo alle sammen udmærket, som flere har sagt, at de amter, hvor der har været problemer, er dem, hvor V, K og O har politisk flertal.
Det er her, man overser VVM-indstillingerne, og det er her, man med vold og magt vil give landbruget lov til at producere flere svin og svine mere.
Det er her, der er problemer på amtsligt niveau.
Man flytter nu opgaverne over på kommunalt niveau.
Det bliver interessant at se, hvordan det går, men det, vi kan være helt sikre på, er, at den administrative praksis og faglige kompetence, der findes i amterne i dag, og som hele tiden forsøger at påvirke de politiske systemer til også at varetage natur- og miljøinteresser, går man efter at smadre.
Hvis man er eller skulle være i lidt ond tro, kunne man mene, at det lige præcis er det, der er meningen, og det, man ønsker.
Det er i hvert fald svært at se andet, og vi har ikke fået nogen forklaring i dag, der kan overbevise os, så derfor må jeg melde fra radikalt hold, at medmindre vi kan få rådet bod på nogle af de mest indlysende problemstillinger i dette lovforslag, kan Det Radikale Venstre ikke gå ind for det.