runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Charlotte Dyremose (KF), 2002-05-28:
Det minder mere om en forespørgsel om arbejdsmiljø.
Det vil jeg prøve at indsnævre en lille smule, og måske skulle vi holde os til emnet. Én ting er sikker.
Vi Konservative ønsker at tilskynde danske virksomheder til at have et godt og sundt arbejdsmiljø.
Der er bare det problem i dag, at ordet arbejdsmiljø i mange tilfælde får små selvstændige erhvervsdrivende til at krumme tæer.
Det vil vi af med, sådan at vi igen får et arbejdsmiljø, der er sundt og konstruktivt ude på de enkelte arbejdspladser.
Denne her ordning med arbejdsmiljøafgift og så et certifikat og en tilskudsordning, jamen det er altså simpelt hen et prima eksempel på, hvor kompliceret det kan blive.
Man betaler en afgift, og så kan man søge et tilskud til den, man kan simpelt hen blive overdynget i papirnusseri, så man ikke har tid til at tage sig af at sørge for et godt og sundt arbejdsmiljø på de almindelige arbejdspladser. Det viser sig i stigende grad, at det er nødvendigt for danske virksomheder at have et godt og sundt arbejdsmiljø.
Det viser sig, fordi det er den eneste måde, man kan tiltrække den kvalificerede arbejdskraft på.
Derfor er danske virksomheder også interesseret i et godt arbejdsmiljø.
Det skal vi selvfølgelig fra Folketingets side bidrage til, men vi skal gøre det uden store mængder af papirnusseri og bureaukrati, der går helt ned på et niveau, så hvis man ansætter en rengøringsdame og er reel nok til, at hun også bliver opgivet til skattevæsenet, bliver man pålagt en ubetydelig lille afgift på 65 kr., som man så kan bruge tid på at søge tilskud til.
Men man kunne jo også lade være at ansætte rengøringsdamen og så bare gøre rent selv i den tid, man skal bruge på alt det her papirnusseri.
Det er det, vi vil af med, så den enkelte virksomhed kan få mulighed for, pusterum til, at sørge for det gode arbejdsmiljø, som langt de fleste danske virksomheder gerne vil, og så har vi så mulighed for at skride ind, hvis ikke de overholder det gode arbejdsmiljø.
Henriette Kjær (KF), 2002-05-28:
Nej, jeg går ikke ud fra, at vi agter at lave de ordninger om, som vi lige nu er ved at lave på den måde, som vi mener er rigtig.
Der, hvor jeg mener, indsatsen skal gøres, er altså i forhold til information til kvinderne om, at det er vigtigt at spare op til deres alderdom og også selv at foretage sig noget aktivt.
Derfor er et af de initiativer, jeg vil tage, at sikre mig, at kvinderne, når de har født og ligger på barselsgangen, får information om, at de skal være vidende om, at det ikke er sikkert, de får indbetalt pension under barsel, og at de skal lave en pensionsopsparing eventuelt efter aftale med deres mand, hvis de har fælles økonomi, så de på den måde er sikret, når de bliver gamle.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Jørn Pedersen (S), 2002-05-28:
Det er opfølgning af et tidligere svar fra socialministeren.
Jeg forstod på ministeren, at det er sådan, at man nøje vil følge og undersøge, hvad der sker omkring ligestilling og pensioner.
Hvis det nu viser sig, at grundet de nye regler om særlig pension sakker visse grupper af kvinderne agterud, agter regeringen så igennem ministeren at tage initiativ til at forbedre pensionsforholdene for den gruppe kvinder, vi her taler om?
Margrethe Vestager (RV), 2002-05-28:
Jeg synes, det er al ære værd, at ministeren prompte følger op på de informationer, der kommer frem.
En af de ting, som er blevet sagt i debatten, er, at mange inden for sundhedsvæsenet oplever, at der fra socialkontorernes side tilsyneladende er en stor, om ikke uvilje, så i hvert fald ligegyldighed over for de indberetninger, som bliver givet, og at der ikke er nogen tilbagemelding om, at indberetningerne er modtaget. Selvfølgelig kan man ikke give en tilbagemelding om, hvad man konkret gør, for det antager jeg er omfattet af tavshedspligten.
Men det betyder, at ministerens eget system, nemlig socialsystemet, bliver kritiseret i denne sammenhæng, og derfor synes jeg, det er meget afgørende, at man ud over den større tværfaglighed også ser på, om enkeltdelene i systemet faktisk fungerer og agerer med en vis hastighed, når der kommer indberetninger om overgreb mod børn.
Henriette Kjær (KF), 2002-05-28:
Først vil jeg sige, at det er virkelig ubehagelige oplysninger, der er kommet frem i pressen på baggrund af de to undersøgelser, dels undersøgelsen i Århus på to skadestuer, dels undersøgelsen i København med oplysninger fra socialforvaltninger, læger og skadestuer.
Men det, som undersøgelserne ikke viser, er, om skadestuerne underretter socialforvaltningerne, som de har pligt til.
Det er meget på gætteriniveau, og derfor vil jeg selvfølgelig prøve at finde ud af, hvordan praksis er på skadestuerne.
Jeg vil skrive til indenrigs- og sundhedsministeren, at disse tilfælde selvfølgelig skal indberettes, og at man bliver nødt til at opbygge nogle procedurer, så lægerne ved, hvor de skal henvende sig.
Jeg tror nemlig, det er en stor del af problemet, at man uden for socialforvaltningens åbningstid ikke ved, hvor man skal henvende sig.
Noget andet er, at man selvfølgelig må oplære de yngre læger i at få kendskab til de skader, da det er dem, der møder patienterne og dermed har behov for at få et større kendskab til, hvilke fysiologiske påvirkninger fysisk vold giver.
Der er behov for, at vi prøver at se på, hvordan vi kan få nogle fornuftige samarbejdsprocedurer, og jeg er nu ved at finde ud af, hvordan man kan lave et oplæg, så det kommer til at fungere fornuftigt.
Margrethe Vestager (RV), 2002-05-28:
I forbindelse med den seneste tids avisskriverier om vold mod børn er også den lovmæssige forpligtelse, der allerede påhviler voksne, og især voksne som professionelt har med børn at gøre, til at indberette mistanke om vold mod børn, blevet draget frem.
Hvad har ministeren tænkt sig at gøre for at sikre, at den indberetningspligt faktisk bliver fulgt?
Det er fortvivlende, at der er en lovmæssig forpligtelse, men at der alligevel er så mange børn, der bliver udsat for vold i lang tid, uden at der gribes ind over for familien, da det jo desværre meget ofte er børnenes egne forældre, som er voldsudøvende.
Henriette Kjær (KF), 2002-05-28:
Jeg ved ikke, hvad der foregår.
Nu må man altså undskylde mig.
Jeg sagde før, at sagen var i Arbejdsmarkedsudvalget, og så fik jeg at vide, at det er i Integrationsudvalget, de forhandlinger pågår.
Jeg ved selvfølgelig ikke, hvad det er, der foregår, men så vidt jeg kan forstå, er der gang i nogle forhandlinger, og der er ved at blive set på den problemstilling, som her er blevet skitseret.
Det er sådan set det eneste, jeg kan svare, for det er ikke mit område, og jeg ved simpelt hen ikke nok om det til at kunne svare på det.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Karen J. Klint (S), 2002-05-28:
Nu er der måske en lille forskel på det grundlag af ressourcer, man har som ung og frisk fra fad fra gymnasiet eller fra et andet uddannelsessted, og man har via kontanthjælp.
Men det, jeg egentlig vil spørge om, ligger også i forlængelse af fru Elsebeth Gerner Nielsens første spørgsmål, hvor jeg også fornemmede, at socialministeren så positivt på, at selv om vi kun har en kort frist, nemlig de næste par dage, skal der ses lidt ekstra på, om det er utilsigtet, at handicappede, indvandrere og flygtninge kommer til at leve på en starthjælp.
Det står i hvert fald ikke tydeligt i lovforslaget, at starthjælpen skal erstatte den pension, de ellers kunne have fået, så jeg skal lige være sikker på, om socialministeren også vil se positivt på, at det ikke kun er de mennesker, som traditionelt bliver betragtet som vidtgående handicappede, men at det også kan være personer, som har fået reduceret deres arbejdsevne på grund af krigstraumer, eller torturofre.
Det skal simpelt hen være arbejdsevnebegrebet, der skal afgøre, om folk skal have en kontanthjælp, som de kan leve af, og ikke en starthjælp.
Henriette Kjær (KF), 2002-05-28:
Dette forslag er simpelt hen lavet, fordi vi ikke mener, at den integration, der har været hidtil, har været god nok.
Det er jo ikke nogen succeshistorier, vi møder, når vi ser på, hvordan det er gået med at integrere de flygtninge og indvandrere, der er kommet til landet, for vi har ikke været gode nok til at få dem ind på arbejdsmarkedet.
Men nu prøver man at lave nogle instrumenter, der gør, at det forhåbentlig lykkes, og det synes jeg er et ædelt formål.
Så vil jeg også sige, at selvfølgelig har man da brugt den model over for danske statsborgere.
Den daværende regering gjorde det over for de 18-25-årige, da den beskar dagpengene og dermed tilskyndede de unge mennesker til enten at tage sig et job eller at komme i uddannelse, og det lykkedes!
Antallet af dem, der modtog dagpenge i den aldersgruppe,
blev jo virkelig reduceret.
Villy Søvndal (SF), 2002-05-28:
Jeg vil gerne følge op på fru Elsebeth Gerner Nielsens første spørgsmål, nemlig om ydelsesreduktionen, hvor ministerens principielle argument er, at hvis man sænker ydelserne, bliver det mere attraktivt for folk at arbejde, og så får man flere folk i arbejde.
Det er jo en gammel konservativ kongstanke, vi her møder, må man sige.
Men så er mit spørgsmål: Hvorfor kun over for folk, der ikke har boet her i 7 år
Hvis medicinen virker, er det så ikke underligt ikke også at have kærlighed til dem, der har boet her hele livet?
Det er ikke en anbefaling, men jeg forsøger bare at følge ministerens logik: Er det helt logisk
ikke også at lade ordningen omfatte folk, der har boet her hele livet, hvis det virkelig er en kærlighedshandling, der bringer folk tættere på arbejdsmarkedet?
Mit andet spørgsmål er: Er det derfor, at den konservative arbejdsmarkedsordfører har foreslået lavere dagpenge?
Er det derfor, udspillet fra beskæftigelsesministeren gik på, at revalideringsydelserne skal sænkes?
Er det simpelt hen tanken, at denne første plan i næste omgang skal omfatte alle, der er på overførselsindkomst?
Henriette Kjær (KF), 2002-05-28:
Så jeg synes, der er meget god fornuft i det.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2002-05-28:
Det er fuldstændig rigtigt, at sagen ligger i udvalget nu.
Den ligger i Integrationsudvalget, og jeg siger tak for den åbning, jeg fornemmede i socialministerens besvarelse af spørgsmålet, idet jeg forventer, at socialministeren svarer på hele regeringens vegne.
Et andet spørgsmål: Hvordan forholder socialministeren sig til, at kommunerne fra nu af efter kapitel 10 skal afholde udgifter til hjælp i særlige tilfælde, i det øjeblik der er tale om personer på starthjælp?
Det vil jo sige, at i det øjeblik alle de mennesker - både udlændinge og danske statsborgere - som ikke har tilbragt 7 ud af 8 år i Danmark og derfor kun får den lave ydelse, som er et sted mellem 4.000 og 5.000 kr., får brug for særlig hjælp, skal kommunerne afholde hele udgiften selv.
Hvordan forholder socialministeren sig til det?
Hvordan er socialministerens kommunikation med kommunerne om dette spørgsmål, som jo helt klart vil betyde, at en række kommuner vil have utrolig svært ved at give den fornødne hjælp, fordi de ganske enkelt ikke har råd til det?
Henriette Kjær (KF), 2002-05-28:
Så vidt jeg kan forstå, er forslaget under behandling og ligger i Arbejdsmarkedsudvalget, og sådan som jeg har forstået det, er det her netop noget af det, man drøfter lige nu.
Men det er jo en drøftelse, der skal foretages med beskæftigelsesministeren, så jeg kan ikke kommentere det yderligere.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2002-05-28:
Om end jeg ikke accepterer den forklaring, respekterer jeg den, for der er en vis logik i den måde, socialministeren argumenterer på.
Men der er ét sted, hvor argumentationen brister, og det er, når vi taler om de handicappede, som aldrig nogen sinde kommer ind på arbejdsmarkedet og derfor ikke vil have en jordisk chance for nogen sinde at komme til at tjene ekstra penge.
Hvordan hænger argumentationen sammen?
Regeringen siger gang på gang, at formålet med dens lovgivning er at få flere ud på arbejdsmarkedet, men her taler vi om en gruppe, som aldrig kommer derud.
Henriette Kjær (KF), 2002-05-28:
Jeg vil gerne medgive, at det er fuldstændig rigtigt, at vi skal lave en handlingsplan for bekæmpelse af fattigdom og udstødelse.
Men jeg mener, det hænger meget godt sammen med lovforslag nr. L 126, for når man reducerer kontanthjælpen, er det jo netop for ikke at fastholde disse mennesker i kontanthjælpssystemet, fordi der er behov for en motiverende faktor, så de mennesker kommer ud på arbejdsmarkedet.
Vi ved, at i de kommende år får vi brug for arbejdskraft, så der skulle faktisk være gode muligheder for at skaffe de mennesker i arbejde.
Det vil give dem mere velstand, og det vil også gøre, at vi ikke vil have den gruppe af relativt fattige eller mindrebemidlede, som vi har i dag.
Jeg tror faktisk, at loven kommer til at virke, og det er derfor, vi er i gang med at gennemføre den, så de mennesker kan blive selvforsørgende og få mere velstand.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2002-05-28:
Jeg forstår, at i henhold til en beslutning i EU skal vi i løbet af de kommende par år udarbejde en handlingsplan for bekæmpelse af fattigdom og udstødelse.
Men som jeg ser det, er regeringen ved at lave præcis det modsatte, nemlig en plan
for fattigdom og udstødelse
Jeg tænker selvfølgelig på den nye lovgivning, lovforslag nr. L 126, som vil fratage en række personer muligheden for at få fuld kontanthjælp og fuld førtidspension i henhold til de gældende regler. På den baggrund vil jeg gerne høre, hvordan socialministeren agter at få tingene til at hænge sammen.
På den ene side vedtager Folketinget sandsynligvis en lovgivning, som vil betyde, at vi får tusindvis af fattige mennesker ud på gader og stræder, og samtidig skal vi lave en handlingsplan for forebyggelse af de samme problemer.
Lene Espersen (KF), 2002-05-28:
Til hr. Per Dalgaard vil jeg sige, at jeg tror sådan set, jeg har den samme opfattelse som et stort flertal af partierne her i Folketinget, når vi har drøftet sagen såvel i Folketingssalen som i det åbne samråd, Regeringen har ikke på nuværende tidspunkt taget stilling og sagt, at sagen vil få det ene eller det andet udfald.
Det er ganske enkelt for tidligt i processen at komme med den slags skråsikre vurderinger af det rent juridiske synspunkt på nuværende tidspunkt, og derfor har vi i stedet tilkendegivet, at hvis formålet for det første er at strafforfølge de enkeltpersoner, som står bag løbesedlen, og for det andet er at tage stilling til, hvorvidt foreningen Hizb-ut-Tahrir kan opløses, og man samtidig ønsker at få sagen rejst ved domstolene - ja, så er den klogeste fremgangsmåde altså, at vi i første omgang afventer, at politiets efterforskning bliver færdig, og om der kan blive rejst tiltale. Hvis der bliver rejst tiltale, er det fuldstændig korrekt, at så kan anklagemyndigheden gå ind i sagen, og det har jeg orienteret rigsadvokaten om. Der er altså ingen grund til alt det her med at forsøge at udlægge det, som om vi er ligeglade med, om man kan gøre det ene eller det andet.
Det her det er den bedste
fremgangsmåde, såfremt man ønsker en seriøs behandling fra myndighedernes side.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Per Dalgaard (DF), 2002-05-28:
Der er ingen tvivl om, at da grundloven i sin tid blev lavet, skulle § 78 netop tage højde for, at visse grupper ville fremme deres sag ved hjælp af vold.
Hvad er så årsagen til, at ministeren i dag ikke agter at tage den grundlovsparagraf i anvendelse med det samme i forbindelse med denne sag?
Jeg mener, det fremgår af det, vi har drøftet mange gange her i salen, at det, som Hizb-ut-Tahrir har gjort og skrevet og sagt, helt klart må være nogle forhold, som gør, at man umiddelbart kan tage grundlovens § 78 i anvendelse frem for at anvende racismeparagraffen, som ministeren, efter hvad jeg kan forstå, vil gøre.
Lene Espersen (KF), 2002-05-28:
Jeg kan bekræfte fru Sandy Brincks forelæggelse af sagen og udlægningen af den.
Det er fuldstændig korrekt, at det vil være sådan, og det er klart, at man ikke kommer meget videre, før politiet er færdig med efterforskningen.
Sandy Brinck (S), 2002-05-28:
For Socialdemokratiet har det hele tiden været vigtigt at understrege, at i denne sag bør ministeren kende sit ansvar som øverste anklagemyndighed, og derfor var vi også tilfredse efter det åbne samråd i Retsudvalget, hvor ministeren tilkendegav, at ministeren vil forelægge sagen for statsadvokaten.
Derfor lyder det lidt for mig, som om Dansk Folkeparti higer efter noget teknisk, og derfor vil jeg godt spørge til det indholdsmæssige: Hvis Folketinget siger, at justitsministeren skal forelægge sagen her og nu, kan justitsministeren så se nogen forskel mellem det og den proces, som er sat i gang med det tilsagn, vi har fået nu og også har fået i samrådet?
For mig lyder det lidt som om, at hvis ministeren forelagde rigsadvokaten sagen her og nu, skulle han alligevel afvente en politimæssig efterforskning, da jeg går ud fra, at vi i dette land stadig bygger domstolsafgørelser på resultatet af en efterforskning.
Lene Espersen (KF), 2002-05-28:
Som jeg har tilkendegivet over for hr. Peter Skaarup i min besvarelse af det tidligere spørgsmål, har jeg orienteret rigsadvokaten om, hvad regeringens stilling er i sagen, herunder spørgsmålet om, hvornår anklagemyndigheden kan begynde at overveje spørgsmålet om opløsning af Hizb-ut-Tahrir.
Vi føler faktisk, at vi har fulgt den rigtige fremgangsmåde og har vist den respekt, vi skal, for politiets efterforskning og anklagemyndighedens muligheder for efterfølgende at vurdere, hvorvidt der er grundlag for at foretage sig videre i sagen.
Peter Skaarup (DF), 2002-05-28:
Jeg synes ikke, der kan være megen tvivl om denne organisation.
Den støttede 11. september-terrorismen i USA, og der er noget, der tyder på, at centrale folk fra Hizb-ut-Tahrir har været i London og ifølge FBI haft samtaler med centrale folk, der stod bag terroraktionerne den 11. september 2001.
Derfor mener jeg egentlig ikke, der kan være så meget at diskutere yderligere.
Jeg mener, der kun kan være én ting tilbage, og det er handling. Rigsadvokaten udtalte til Ritzaus Bureau i fredags, den 24. maj 2002, at han vil ikke selv igangsætte nogen initiativer, medmindre han enten hører noget fra ministeren selv eller får et signal fra et flertal i Folketinget, der meget klart siger, at der skal tages et initiativ.
Jeg synes, det er vigtigt, at ministeren giver bolden videre til rigsadvokaten og giver det signal, at rigsadvokaten skal komme i gang, for hvis vi skal afvente en domstolsafgørelse, ved ministeren jo godt, at der kan gå flere måneder, før der sker noget.
Lene Espersen (KF), 2002-05-28:
Til hr. Peter Skaarup vil jeg sige: Ja, der er mange, der har udtalt sig i denne sag, men jeg mener, det rigtige er, at vi afventer politiets efterforskning.
At der så er andre eksperter, der har en anden opfattelse af tingene, må man bare tage ad notam, men vi mener altså, at den rigtige proces er, at man afventer politiets efterforskning.
Her redegjorde jeg meget detaljeret for, hvilke muligheder der foreligger, og hvilke overvejelser man skal gøre sig, for så vidt angår dette spørgsmål.
Men jeg mener altså stadig, at den rigtige proces er, at vi afventer, at politiet får gjort efterforskningen færdig.
Jeg er ret overbevist om, at hvis politiet finder tilstrækkeligt med beviser for det, vil der ske retsforfølgning af de personer, som har overtrådt straffeloven.
Så bliver der rejst tiltale, og så mener jeg, det er rigtigt, at anklagemyndigheden i den fase indleder sine overvejelser i sagen.
Det har jeg orienteret rigsadvokaten om.
Men som jeg sagde før, mener jeg også, det er helt rigtigt, at vi tager klart og utvetydigt afstand fra de ytringer, så det er klart for...
Peter Skaarup (DF), 2002-05-28:
Jeg tror, vi er enige om, at selvfølgelig skal man have lov til at demonstrere, og at der skal være ytringsfrihed, som grundloven også sikrer.
Men her er tingene kommet ud på overdrevet, og derfor er kraftige signaler nødvendige.
Jeg kan ikke forstå det, når ministeren siger, at alle er enige om, at det er den rigtige måde, regeringen agerer på i denne sag.
Hvordan kan det så være, at professor i strafferet Gorm Toftegaard Nielsen kan rette en skarp kritik mod regeringens manglende vilje til at afprøve muligheden for et totalt forbud mod Hizb-ut-Tahrir, som han gør i Berlingske Tidende den 23. maj?
Han siger, det er svært at forstå, at man har fået en regering, der er hård og konsekvent på det retspolitiske område, men samtidig mener, at det ikke kan bevises, at en bevægelse, der har en sådan hjemmeside, er voldelig.
I Berlingske Tidende den 25. maj peger Henning Koch, som er professor i statsret, på to principielt mulige veje i forbindelse med et forbud mod foreningen.
Den ene er opløsning af foreningen efter grundloven, og den anden er, at Folketinget kan vedtage en lov, der nærmere præciserer, hvad der skal forstås ved lovlige foreninger i Danmark. Jeg synes, vi er nødt til at komme videre her og nu.
Vi ved godt, at politiet skal afprøve sagen, og at den måske skal for domstolene, men så går der lang tid, og de signaler, vi har brug for, skal komme nu.
Lene Espersen (KF), 2002-05-28:
Jeg synes altså, der er to tempi i denne sag.
For det første har vi omkring politiets efterforskning, og her mener jeg altså, det rigtige er, at det må være anklagemyndigheden, som overvejer spørgsmålet, om der skal indledes en sag om opløsning af Hizb-ut-Tahrir.
Det finder jeg er den rigtige fremgangsmåde, og jeg har ikke til hensigt at ændre min indstilling til det spørgsmål.
Processen er nemlig sådan, at først når politiets efterforskning over for enkeltpersoner er afsluttet, og såfremt der bliver rejst tiltale, er det rigtigt, at anklagemyndigheden går ind i sagen, og det har jeg orienteret rigsadvokaten om.
Derfor mener jeg sådan set, at sagen forløber fuldstændig, som den skal, og jeg mener, at hverken regeringen eller Folketinget skal begynde at optræde som selvstændig anklagemyndighed.
Det tror jeg faktisk også hr. Peter Skaarup har stor forståelse for.
Men det betyder jo ikke - og det vil jeg meget gerne understrege - at vi skal være ligeglade i denne sag.
Tværtimod mener jeg netop, at de frihedsrettigheder, som vi sætter så utrolig højt her i landet, ikke mindst hensynet til demokratiet osv., medfører, at vi som politikere skal tage meget klart afstand fra det, der foregår.
Så det er fuldstændig klart, at vi ikke finder det acceptabelt.
Peter Skaarup (DF), 2002-05-28:
Jeg synes selvfølgelig, det er fornuftigt, at der er igangsat en efterforskning.
Men jeg vil godt sige, at der kan ikke være megen tvivl om, at det, foreningen står for, er grotesk, udansk og i strid med grundlovens § 78.
Derfor mener jeg, at der er to muligheder.
Det er den ene mulighed, den skrappe mulighed, kan man sige. Den anden mulighed er, at ministeren beder rigsadvokaten rejse en sag.
Det er nok den mest realistiske mulighed, og det er i øvrigt den, som et flertal i Folketinget i Berlingske Tidende den 24. maj gav udtryk for at det var vigtigt at gribe til, for nu havde man mistet tålmodigheden med, hvad der foregik.
ministeren gå?
Når et flertal i Folketinget siger, at det er en god idé, at ministeren henvender sig til rigsadvokaten, er det da et vigtigt signal at sende, at ministeren også gør det.
Hvor langt vil ministeren gå?
Det er jo vigtigt, at signalerne herfra ikke er til at misforstå for Hizb-ut-Tahrir.