Helle Sjelle (KF), 2006-05-05:
Eftersom vi i Det Konservative Folkeparti gerne ser, at Danmark har et sundhedsvæsen, som generelt er præget af kvalitet og tilgængelighed for alle, er det jo – som flere andre har påpeget fra denne talerstol i dag – ikke svært at have sympati for Enhedslistens og Socialdemokratiets forslag.
Men det er til gengæld svært at få øje på finansieringen af forslagene, og når alt kommer til alt, er det desværre netop det, det handler om.
Som ministeren har påpeget, betaler samfundet allerede i dag en stor del af tandlægeregningen.
Der er ikke nogen tvivl om, at forebyggelse af tandproblemer har en afgørende effekt, når det gælder om at forbedre tandsundheden hos befolkningen, og det er også det, der er hovedtanken bag den forebyggende indsats, der finder sted gennem børne- og ungdomstandplejen, som jo er gratis i dag.
For voksne over 18 år er der derimod tale om, at regningen deles i forbindelse med tandpleje, som altså finansieres ved delvis egenbetaling.
Enhedslisten foreslår to årlige vederlagsfrie tandeftersyn samt vederlagsfri tandpleje og tandbehandling for ældre over 65 år, førtidspensionister, kontanthjælpsmodtagere og efterlønsmodtagere.
Derudover stiller Enhedslisten krav om, at regeringen skal fremlægge en plan for, hvordan alle borgere kan sikres ret til vederlagsfrie forebyggende tandeftersyn og vederlagsfri tandpleje og tandbehandling over en 5-årig henholdsvis 10-årig periode.
Ønsket om at forebygge, før det er nødvendigt at behandle, ligger efter vores opfattelse allerede til grund for den måde, voksentandplejen er indrettet på i dag, hvor sygesikringens tilskud primært gives til forebyggende ydelser for at fastholde den sundhedstilstand, som bliver grundlagt i børne- og ungdomstandplejen.
Som sagt har vi sympati for Enhedslistens forslag, men som ministeren jo også allerede har påpeget, er det altså svært at få øje på finansieringen.
I samme ånd ønsker Socialdemokraterne, at sygesikringssystemet moderniseres, så der ydes bedre tilskud til patientbehandlingen og forebyggelse af tandkødsbetændelse og paradentose.
Som ministeren omtalte før, har Sundhedsstyrelsen anslået, at den samlede merudgift til patienter med aggressiv paradentose vil være flere hundrede millioner kroner om året, hvis det offentlige skal dække patienternes egenbetaling, og når Socialdemokraterne ønsker at udbrede indsatsen til også at omfatte den del af befolkningen, der i mindre omfang lider af tandkødsbetændelse eller paradentose, står det klart for enhver, at den finansiering, som er foreslået, ikke holder.
Det er desværre en kendsgerning, at sygdom er ulige fordelt.
Vi kender vel alle historier om venner og bekendte eller ældre familiemedlemmer, der ikke har set en læge i årevis og på trods heraf er sunde og raske, men desværre er der langt imellem den slags solstrålehistorier.
Langt de fleste af os må jævnligt forbi en læge eller en tandlæge, og desværre sidder nogle af os alt for hyppigt i tandlægestolen.
At det kan gøre ondt, både fysisk og økonomisk, er der ingen tvivl om, og som ministeren påpegede, får bl.a. de svageste grupper derfor allerede i dag en økonomisk håndsrækning.
Den sociale lovgivning giver mulighed for økonomisk støtte til de borgere, der ikke selv har mulighed for at dække udgifterne til tandbehandling, og kommunerne har ligeledes pligt til at tilbyde omsorgstandpleje.
Afslutningsvis skal jeg derfor endnu en gang bemærke, at både Socialdemokraternes og Enhedslistens forslag kan virke sympatiske, men desværre har det jo vist sig, at det kniber med finansieringen, og derfor støtter vi ikke forslagene.