Sandy Brinck (S), 2004-01-29:
Gæld kan ofte opleves som den cement, der får mennesker til at sidde fast i en socialt dårlig situation.
Ja, faktisk er det nok mere beskrivende at betegne gæld som det kviksand, der suger mennesker ned i en ond spiral, hvor alle forsøg på at komme ud af situationen faktisk kan gøre det værre, hvis man ikke ved helt præcis, hvad man skal gøre. Økonomi, gæld og rådgivning om det er derfor nogle meget vigtige elementer i at forebygge, men også i at afhjælpe sociale problemer.
Mange tendenser i dag gør det rimeligt at være bekymret for en forøget gældsætning.
De mange kredit- og kontokort lokker med heftig markedsføring mennesker ud i en forbrugsfest, som kun finansministeren har råd til, og spil i alle afskygninger på internet, casino og spillehaller osv. får folk til at leve i drømmen om de her hurtige penge, som de skal tjene, men ender ofte med at blive mareridtet om den hurtigt voksende gæld.
Også de nye afdragsfrie lån, lånepauserne, giver anledning til bekymring om, hvordan gældssituationen kommer til at se ud i fremtiden.
Børns og unges stigende forbrug af mobiltelefoner og alle deres ydelser giver mange teenagefamilier mange bekymringer.
Nogle høster gevinsten, hver gang vi lader os narre, lokke eller ikke kan forudse regningernes størrelse, og for nogle borgere bliver det altså fatalt.
Der er, set med mine øje, god grund til, at dette beslutningsforslag er genfremsat.
Efter behandlingen i sidste samling var Socialudvalget i Sverige for at se, hvordan man arbejder med gældsrådgivning der.
Jeg synes, det er tankevækkende, at Sverige faktisk har lært at tage gæld alvorligt ved at kigge på Danmark og vores gældssanering.
Jeg forstod det sådan, at udbygningen af tankegangen i Sverige byggede på, at man skulle undgå, at folk nåede dertil, hvor man skulle lave gældssanering, hvor man skulle eftergive gælden.
Dermed var tankegangen i Sverige også, at man sparede både samfundet og kreditorerne for de udgifter, det er at eftergive, og at man sparede den enkelte for en social deroute.
Så kan man selvfølgelig sige, at i Danmark rådgiver vi også, det er en del af den helt almindelige sagsbehandling i socialforvaltningen.
Det har vi allerede hørt i debatten.
Men når man i Sverige har lagt det i et selvstændigt organ, giver det for mig nogle fordele. For det første bliver borgeren ikke social klient, bare fordi vedkommende søger råd, før det går helt galt. Ja, man kan få råd i sin bank og, hvis man har råd til det, hos en revisor.
Men en uvildig rådgivning, som folk med lommesmerter faktisk kan gå til, har vi ikke.
For det andet må jeg med al respekt for socialrådgivernes generalistuddannelse sige, at det er en fordel, at sådan en rådgivning faktisk bygger på kompetencer, at folk faktisk er økonomer og dermed kan give en langt mere fagligt kompetent rådgivning.
Derudover må jeg sige, at et selvstændigt organ også giver mulighed for, at de, som tjener stygt på folks gæld, faktisk også kunne få en mulighed for at være med til at finansiere en del af den risiko, de er med til at skabe.
Vi så nemlig gerne, at der i dette forslag lå en medfinansiering
fra alle dem, som laver de her konto- og kreditaftaler osv. Fru Margrethe Vestager var lidt inde på det i sit seneste spørgsmål.
Den del vil vi meget gerne arbejde videre med under udvalgsbehandlingen, fordi vi synes, at der er en mulighed her for også at stille nogen til ansvar i den finansielle sektor.
Alt i alt er vi positive og håber, at der kan skabes flertal for en eller anden form for uafhængig gældsrådgivning.
Der er så sandelig brug for det.