runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kirsten Brosbøl (S), 2005-06-01:
Her taler vi jo netop ikke om nogle, som ikke er kvalificeret til at gå videre med deres uddannelse; de er kvalificeret.
Det er en stopklods, der kommer ind udefra, som gør, at de ikke kan blive færdige med den uddannelse, de har valgt.
I øvrigt talte ministeren før om, at skolepraktikken var en blindgyde, men kan ministeren ikke bekræfte, at på de otte uddannelser, hvor man har skåret i skolepraktikken, har faktisk halvdelen af dem, som har gennemført skolepraktikken, fået arbejde bagefter?
Er det ikke bedre, at halvdelen går ud og får et arbejde, end at ingen gør det?
Er det ikke bedre, at folk gennemfører en uddannelse end slet ingen uddannelse får?
Bertel Haarder (V), 2005-06-01:
Da jeg var undervisningsminister sidste gang, fik jeg det råd af et udvalg under ledelse af Steffen Møller, at vi skulle fordoble tilgangen til tekniker- og ingeniørområdet.
Det blev der grinet meget ad den vinter, og minsandten om ikke også nogle af de professionelle rådgivere på vores uddannelsessteder gjorde sig lystige over denne prognose, som jo ikke passede med, at der faktisk var en vis arbejdsløshed i de pågældende grupper på det samme tidspunkt.
Hvad er så kendsgerningen i dag?
Den er, at vi kunne holde et præsentationsmøde med Ingeniørforeningen herinde i Grønlandsværelset, hvor det kunne konstateres, at Steffen Møllers og den daværende undervisningsministers prognose var fuldstændig korrekt, og at det er et meget stort problem for dette samfund, at man fra 1993, da jeg gik af, fik en kraftig nedgang i uddannelseskapaciteten på det område.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2005-06-01:
Jeg vil gerne spørge undervisningsministeren, om undervisningsministeren personligt har gode erfaringer med at forsøge at styre udviklingen på uddannelsesområdet.
Jeg vil gerne bede undervisningsministeren komme med en kort evaluering af, hvordan undervisningsministeren synes, det gik med at styre f.eks. optaget på medicin i 1980’erne, og hvad resultatet af den styring har været, og i den forbindelse drage en parallel til den nuværende situation, hvor man forsøger at anvende samme redskab.
Bertel Haarder (V), 2005-06-01:
Når der er dårlige muligheder på kontorområdet og gode muligheder på butiksområdet, så synes regeringen, at det er en dårlig idé at have skolepraktik på kontorområdet.
Når der er gode muligheder på dele af metalområdet og dårlige muligheder for mekanikeruddannelsen, så synes regeringen ikke, vi skal have skolepraktik på mekanikeruddannelsen.
Der er flere og flere steder, hvor man ikke kan skaffe unge, og så er det da ikke fornuftigt, at man på naboområder tilbyder skolepraktik.
Mogens Jensen (S), 2005-06-01:
Det vil sige, som jeg forstår statsministeren, at hvis det viser sig, at de her tre nævnte koncernchefer altså taler sandt, det vil sige, at de ikke har fået oplysninger om den her konkurs, så mener statsministeren også, at det er en forkert procedure.
Vil statsministeren så gøre noget ved det?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-06-01:
Jamen det er naturligvis min opfattelse, at der skal være fuldstændig åbenhed om vilkårene, og sådan som jeg læser de oplysninger, jeg har fået fra Kulturministeriet, er der altså også i procesbrevet gjort opmærksom på, at der kan være økonomisk risiko og usikkerhed.
Men jeg er altså nødt til her at holde mig til, hvad jeg har fået af oplysninger fra Kulturministeriet.
Det er jo ikke mig, der har siddet med salgsprocessen.
Mogens Jensen (S), 2005-06-01:
Så vil jeg gerne spørge statsministeren, for han er jo den øverste ansvarlige for regeringen, hvilken form for moral han synes der bør gælde i sådan en sag.
Mener statsministeren, at tilbudsgiverne burde have det at vide, hvis det var sådan, at der var en risiko for, at TV 2 ville gå konkurs?
Mener statsministeren det?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-06-01:
Jeg kan ikke føje meget mere til, for jeg er jo nødt til at basere mig på de oplysninger, jeg har fået, som jeg her har videregivet, og som altså er fra Kulturministeriet med tilslutning fra Finansministeriet.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2005-06-01:
Nu er der vel en væsensforskel på at blive gjort opmærksom på økonomiske usikkerheder i forbindelse med købet af TV 2 og så at blive gjort opmærksom på risikoen for en eventuel konkurs.
Ifølge den efterhånden mange gange omtalte artikel i Politiken den 27. maj svarer koncernchefen i Det Berlingske Officin, Joachim Malling, MTG’s direktør, Jørgen Madsen, og Lars Henrik Munch, direktør for JP/Politiken, enstemmigt, at de ikke blev oplyst om risikoen for konkurs.
Statsministeren har hidtil redegjort for, at de blev gjort opmærksom på, at der var nogle risici, men blev de gjort opmærksom på risikoen for konkurs?
Det er det sidste, jeg gerne vil have et svar på.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-06-01:
Altså, jeg kan henholde mig til det, jeg lige har sagt, som er baseret på oplysninger, jeg har fået fra Kulturministeriet, og som Finansministeriet har tilsluttet sig.
Ifølge Kulturministeriet blev eventuelle interesserede købere altså ved annonceringen af salget af aktier i TV 2 i oktober 2004 i det såkaldte procesbrev tydeligt gjort opmærksom på usikkerhederne forbundet med bl.a. de verserende retssager vedrørende statsstøtte til TV 2.
Til brug for besvarelsen af det spørgsmål har jeg indhentet oplysninger fra Kulturministeriet, som Finansministeriet har tilsluttet sig.
Det blev i tilknytning hertil oplyst, at Kulturministeriet i en senere fase af salgsprocessen ville give købere yderligere information om disse usikkerheder med henblik på, at køberne kunne foretage egne vurderinger af risiciene.
Endvidere blev det oplyst, at Kulturministeriet ville søge at give købere størst mulig risikoafgrænsning i forhold til usikkerhederne.
Der er med andre ord på ingen måde tale om, at Kulturministeriet ville have holdt de nævnte risici skjult for en køber.
Det kunne Kulturministeriet heller ikke.
Men da salgsprocessen var faseopdelt, hørte en redegørelse for disse vurderinger hjemme i en senere fase.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2005-06-01:
Til det sidste fra før kan jeg da lige oplyse statsministeren om, at det havde kulturministeren så ikke nogen problemer med, da jeg spurgte ham.
For at gå videre til det næste spørgsmål: Udgangspunktet er selvfølgelig også for det her spørgsmål den samme artikel i Politiken 27. maj, hvoraf det fremgår, at potentielle købere oplyser, at de ikke var blevet oplyst om, at der var en risiko for, at TV 2 kunne risikere at gå konkurs.
Spørgsmålet går denne gang på, om statsministeren kan bekræfte, at det er tilfældet.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-06-01:
Det har jeg ikke på nogen måde mulighed for at vurdere.
Det, jeg bare kan konstatere, er, at efter at de nye oplysninger er blevet forelagt kulturministeren, bliver der reageret ret hurtigt på basis af de råd, kulturministeren har modtaget fra så vel den juridiske som den finansielle rådgiver.
Der synes jeg ikke, kulturministeren kan gøre noget som helst andet end at følge de råd.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Det nye er, at Kulturministeriet i foråret 2005 fik kendskab til indholdet af to nye retssager, som var blevet anlagt efter årsskiftet mod Kommissionens godkendelse af rekapitaliseringen af TV 2.
På det tidspunkt blev det så muligt at foretage en vurdering af det samlede sagskompleks, dvs. så vel de oprindelige sager vedrørende tilbagebetaling af statsstøtten til TV 2 som de to nye sager.
Det blev på den baggrund efter kammeradvokatens anbefaling besluttet at udskyde salget, fordi den økonomiske usikkerhed for køberne dermed var blevet væsentligt forøget.
Det er en fuldstændig klar beskrivelse af, hvad der skete af nyt, fra regeringen traf den oprindelige beslutning, til kulturministeren traf den nye beslutning om at stille salgsprocessen af TV 2 i bero.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2005-06-01:
Jamen jeg accepterer sådan set også, at der er sket noget nyt fra regeringens koordinationsudvalgsmøde i oktober og indtil foråret.
Det, der er mere interessant, er, at det også er fremgået, så vidt jeg husker med kulturministeren som vidne, at embedsmænd eller én embedsmand i Kulturministeriet allerede på et tidligere tidspunkt i løbet af foråret 2005 var opmærksom på de problemer, der var ved at opstå, men undlod at gøre kulturministeren opmærksom på det.
Er det statsministerens vurdering, at en sådan embedsmand har handlet korrekt?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-06-01:
Jeg vil slet ikke gå ind i sådan en tænkt forestilling, for jeg har ikke kendskab til, hvorledes kommunikationen er foregået, og hvad der rent faktisk måtte være oplyst i detaljer.
Jeg har her videregivet til Folketinget, hvad jeg har fået oplyst.
Det er jo vilkårene, når man stiller spørgsmål til mig om ting, der rent faktisk ligger i andre ministerier, at så kan jeg kun videregive det til Folketinget, som jeg får oplyst, og hverken mere eller mindre.
Det er jeg nødt til at henholde mig til, og det gør jeg så.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2005-06-01:
Eller blev der ikke gjort opmærksom på det?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-06-01:
Det findes der nok en praktisk løsning på.
Der skal nok blive svaret på spørgsmålene.
Finansministeren har altså fået opgaven fremadrettet, hvor kulturministeren har haft den bagudrettet, men det findes der nok en løsning på.
Jeg er bare nødt til at sige, at jeg kommer her i Folketinget og svarer beredvilligt på detaljerede spørgsmål fra en fagministers område, og jeg videregiver de oplysninger, jeg har modtaget fra den pågældende minister, og må så sige til spørgerne, at ønsker de mere detaljeret information, så må de spørge den pågældende minister direkte.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Bertel Haarder (V), 2005-06-01:
Det er regeringens erklærede mål at tilbyde de unge noget bedre end kontanthjælp og skolepraktik, som måske fører til en blindgyde.
Vi vil tilbyde noget bedre.
Jeg kunne måske forstå den lange argumentation, jeg nu har hørt to gange, hvis det var sådan, at den kampagne, Socialdemokratiet kørte under valgkampen, havde været en tordnende succes.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2005-06-01:
Jeg kan forstå, at statsministeren i det hele taget ikke ønsker at forholde sig til tænkte eksempler.
Det var også det, der fremgik af nogle af spørgsmålene tidligere på dagen.
Det betyder, at vi ikke kan få et indblik i, hvilken stil statsministeren synes hans minister skulle have fulgt.
Det, som bekymrer os mest, er jo, om man har været skyld i, at der er nogle tv-stationer, tv-selskaber, der har været ved at købe katten i sækken, dengang de bød på TV 2.
En sidste ting: Statsministeren siger til hr. Mogens Jensen, at hvis vi vil have yderligere svar, så skal vi spørge kulturministeren.
Har jeg ikke forstået det korrekt, at statsministeren har flyttet alt, hvad der angår salget af TV 2, over til finansministeren, som egentlig er den, der skal svare på et sådant spørgsmål?
Det er i hvert fald sådan, at til nogle af de spørgsmål, jeg har stillet til kulturministeren gennem Kulturudvalget, har jeg fået vide, at på grund af statsministerens beslutning er det finansministeren og ikke kulturministeren, der kan svare på de spørgsmål, idet kulturministeren ikke længere er minister for TV 2-salg.
Bertel Haarder (V), 2005-06-01:
Alle elever kan få en plads på en erhvervsskole.
Nogle steder kan det være svært at få en praktikplads.
Det betyder ikke, at praktikpladssituationen nu er blevet forringet.
Den er tværtimod blevet forbedret.
Nu kommer regeringen, som man kan læse i regeringsgrundlaget, med en ny mesterlære med flere praktiske indgange, en reform af social- og sundhedsuddannelserne, hvor praktikvejen bliver hovedvejen.
Så der er overhovedet ingen tvivl om konklusionen, når året er omme, nemlig at der vil være blevet flere muligheder for de unge og ikke færre.
Vi har jo sat op som mål i regeringsgrundlaget, at den stigning i antallet af pladser på 1.800, der har været fra 2003 til 2004, vil vi gerne fortsætte, sådan at der i 2006 kommer yderligere 3.000 pladser.
Eigil Andersen (SF), 2005-06-01:
Statsministeren sagde i folketingsvalgkampen, at han og regeringen ville garantere uddannelser til alle 18-19-årige, men sandheden er, at regeringen gør det stik modsatte.
Den tvinger unge til at opgive deres uddannelse midtvejs, foreløbig er det 225 unge på Århus Tekniske Skole og Teknisk Erhvervsskole Center i København, som har måttet afbryde deres lærlingeuddannelse i det første kvartal i år, fordi arbejdsgiverne ikke tilbyder praktikpladser nok, og fordi regeringen sammen med Dansk Folkeparti har fjernet ca. 75 pct. af de hidtidige skolepraktikpladser.
De unge, som nu tvinges ud af deres uddannelse, er initiativrige, målrettede og arbejdsomme.
De gør alt det, som vi alle sammen gerne vil have at de gør, og alligevel bliver de stoppet midt i deres uddannelse, samtidig med at man har givet en uddannelsesgaranti fra regeringens side.
Det hænger ikke sammen, det er dobbeltmoralsk.
Derfor er mit spørgsmål, hvordan undervisningsministeren vurderer forholdet mellem ord og handling, når regeringen gik til valg på at love en uddannelsesgaranti, mens vi nu oplever, at mange unge tvinges til at forlade deres uddannelse på de tekniske skoler på grund af de manglende skolepraktikpladser.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-06-01:
Jeg har jo så forstået, at det har vist sig at være en vanskelig vej at få tilslutning fra alle, og det skal der jo så være, fem nordiske lande til en sådan direkte konstruktion, og så er det, jeg har ledt efter, om man ikke kunne nå det samme resultat ad en anden vej.
Det er så den model, jeg har forsøgt at udvikle.
Jeg vil bare sige, at jeg er meget åben over for det her, for jeg ønsker, at Færøerne og Grønland også i det nordiske samarbejde får den stærkest mulige placering.
Så hr. Høgni Hoydal må slet ikke forstå det som nogen modstand fra min side, jeg forsøger bare at finde en pragmatisk løsning, der kan nå det samme resultat.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Høgni Hoydal (T), 2005-06-01:
Jeg må sige, at det er en meget underlig manipulation, som statsministeren foretager her.
Der foreligger en enstemmig – en enstemmig! – færøsk beslutning om at søge selvstændigt medlemskab.
Deri er det præciseret, at vi allerede har opnået en praktisk løsning på det, der er sket forud.
Det, vi ønsker nu, er fuldt selvstændigt medlemskab, at betale selv og at være en selvstændig part i alle aftaler.
Hvis de nordiske lande er enige om det, så kan man også få den ordning, men Danmark vil ikke sende ansøgningen videre.
Derfor vil jeg igen spørge statsministeren: Hvorfor vil man ikke gøre det, når den danske regering kunne gøre det i 1970’erne?
Så må jeg bare konstatere, at hvis Færøerne ikke engang kan få behandlet en ansøgning om selvstændigt medlemskab af Nordisk Råd i Nordisk Råd, blandt de nordiske lande, samtidig med at man taler om nye beføjelser på det udenrigspolitiske område, så er det altså en meget, meget begrænset frihed.
Jeg vil da mene, at det ville være en stor styrke for et nordisk samarbejde, også for Danmark, at man fik et nyt selvstændigt medlem af Nordisk Råd, et nyt medlem i den nordiske familie, der ville betale selv, der ville tage ansvaret selv, og også kunne være en saltvandsindsprøjtning til det nordiske samarbejde.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-06-01:
Jeg tror ikke, at jeg med et eneste ord har nævnt grundloven i den her sammenhæng.
Jeg har talt om, at Nordisk Ministerråds arbejde jo hviler på Helsingforsaftalen, som er det, der hedder en mellemstatslig aftale mellem selvstændige stater.
Det er jo det, der gør, at Færøerne og Grønland ikke kan stå som medunderskrivere på selve den aftale, fordi den altså er en mellemstatslig aftale mellem selvstændige stater.
Når jeg så foreslår, at vi prøver at komme om ved det på en anden måde, som kunne give Færøerne og Grønland nøjagtig samme status, hvorfor så dog ikke støtte det?
Når hr. Høgni Hoydal ikke vil støtte det, så er det jo, fordi hr. Høgni Hoydals egentlige ærinde slet ikke er færøsk og grønlandsk medlemskab af Nordisk Ministerråd, men det er kampen for, at Færøerne skal betragtes som en selvstændig stat, hvad jeg fuldt ud respekterer.
Hvis hr. Høgni Hoydal kommer med et færøsk flertal for det, så bliver det accepteret med det samme, men sådan er det bare ikke lige nu.
Indtil hr. Høgni Hoydal måtte få tilslutning til det på et eller andet tidspunkt ude i fremtiden, så synes jeg da, at vi skulle prøve at finde praktiske løsninger, som gør, at Færøerne og Grønland i praksis kan blive betragtet som selvstændige medlemmer.
Eigil Andersen (SF), 2005-06-01:
»Hvordan vurderer ministeren forholdet mellem ord og handling, når regeringen gik til valg på at love en uddannelsesgaranti, mens mange unge nu tvinges til at forlade deres uddannelse på de tekniske skoler, fordi regeringen har skåret antallet af skolepraktikpladser ned fra ca. 5.000 til ca. 1.200?
Skriftlig begrundelse
De unge, der nu tvinges ud af deres uddannelse, er initiativrige, målrettede og arbejdsomme unge – heraf en del med indvandrerbaggrund.
Regeringen »belønner« helt urimeligt deres virketrang ved at stoppe dem midt i uddannelsen.
Foreløbig har ca. 225 elever på Teknisk Erhvervsskole Center i København og Århus Tekniske Skole i årets første kvartal måttet opgive deres uddannelse, fordi antallet af skolepraktikpladser er skåret drastisk ned.
I alt ventes 700800 alene på disse to skoler at blive tvunget ud af deres uddannelse inden nytår.
Hvordan er undervisningsministeren tilpas med, at når man har lovet de unge mennesker uddannelse, så sker der rent faktisk det, at undervisningsministeren og regeringen stopper de unge mennesker midt i deres aktiviteter?
Der er undersøgelser, også friske undersøgelser, fra de to erhvervsskoler i Århus og i København, der viser, at cirka halvdelen af dem, der bliver nødt til at afbryde deres uddannelse, ikke kommer i gang med noget andet.
Hvad vil undervisningsministeren gøre ved det?
Kunne undervisningsministeren overveje at genindføre skolepraktikpladserne i samme omfang som tidligere for at hjælpe de her unge mennesker i stedet for at belønne deres arbejdsomhed med en form for straf ved at smide dem ud af uddannelserne?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-06-01:
Jeg har jo også svaret hr. Høgni Hoydal, at jeg er tilhænger af at få skabt en ordning, som betyder, at Færøerne og i øvrigt også Grønland i praksis er at betragte som direkte og selvstændige medlemmer af Nordisk Ministerråd.
Men jeg er bare nødt til at holde fast i, og det er jo ikke kun et dansk synspunkt, at Helsingforsaftalen, som samarbejdet hviler på, er en aftale mellem selvstændige stater, og så længe hr. Høgni Hoydal ikke har fået tilslutning til sit synspunkt om, at Færøerne skal være en selvstændig stat, så er det altså ikke muligt ad den vej at nå frem til det resultat.
Jeg er så indstillet på at prøve at nå en anden vej rundt til i praksis det samme resultat, nemlig et politisk protokollat mellem de fem nordiske lande og Færøernes og Grønlands landsstyrer.
Det vil sige, at hvis vi kunne få tilslutning til det, så ville hr. Høgni Hoydal i praksis opnå akkurat det samme bare på en anden måde.
Hvorfor dog ikke støtte det?
Høgni Hoydal (T), 2005-06-01:
Tak for svaret.
Jeg må med beklagelse sige, at det er mærkeligt at opleve, at vi gang på gang har hørt statsministeren sige, at det er det færøske folk, der bestemmer selv: Tag nu hjem og bliv enige.
Her har vi altså et enstemmigt – jeg understreger: et enstemmigt – færøsk Lagting, der bare har bedt om, at man ekspederer en ansøgning om et fuldt selvstændigt medlemskab af Nordisk Råd videre.
Nu respekterer man ikke det færøske Lagtings ønske.
Det er altså et selvstændigt medlemskab, man har bedt om.
Vi har jo allerede en ordning, hvor vi kan deltage, men ikke som selvstændige medlemmer.
Så det, statsministeren foreslår, er vel ikke noget nyt.
Det, vi ønsker, er et selvstændigt medlemskab, og det har Lagtinget besluttet, men det går man altså imod her.
Jeg kan ikke helt forstå, og det må statsministeren meget gerne forklare mig nærmere: Hvordan kunne den danske regering i 1977-78 støtte en færøsk ansøgning om selvstændigt medlemskab, der så førte til, at de nordiske lande behandlede denne ansøgning?
Hvordan kunne man gøre det i 1970’erne, når man ikke vil gøre det i 2005?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-06-01:
Regeringen støtter som bekendt det færøske ønske om en styrket rolle for Færøerne, og i øvrigt også for Grønland, på det udenrigspolitiske område og herunder selvsagt også i det nordiske samarbejde.
Men efter regeringens opfattelse kan Færøerne af statsretlige grunde ikke blive det, der hedder kontraherende part, i Helsingforsaftalen, som er grundlaget for Nordisk Ministerråds arbejde.
Det skyldes, at det er en aftale mellem selvstændige stater, og med al respekt for hr. Høgni Hoydals syn på den sag er Færøerne jo altså en del af rigsfællesskabet og ikke en selvstændig stat i den her forstand.
Jeg har derfor den 15. september 2003 foreslået lagmanden, at vi søger et politisk protokollat udarbejdet og undertegnet af de fem nordiske lande samt Færøernes landsstyre og Grønlands landsstyre, hvis det ønskes, et protokollat, som kan afspejle konkrete forbedringer af Færøernes og Grønlands stilling i det nordiske samarbejde.
Jeg er glad for, at den færøske lagmand i et brev af 23. maj i år, altså for ganske nylig, har meddelt, at man tager det danske standpunkt til et selvstændigt færøsk medlemskab ad notam, og at man fra færøsk side er rede til at se, om vi på den måde kan bane vejen for en positiv udvikling inden for det nordiske samarbejde.
Jeg vil derfor nu tage kontakt til lagmanden for at drøfte, hvordan vi igangsætter en nordisk forhandlingsproces, der kan føre til noget, som i praksis fungerer som et de facto medlemskab for Færøerne af Nordisk Ministerråd.
Høgni Hoydal (T), 2005-06-01:
I 2003, for mere end 2 år siden, vedtog det færøske Lagting enstemmigt, at Færøerne igen skulle ansøge om fuldt medlemskab af Nordisk Råd og Nordisk Ministerråd og herunder om at blive selvstændig part i de nordiske konventioner og aftaler.
Det blev i forbindelse med vedtagelsen selvfølgelig konstateret, at dette ville forudsætte en ændring i Helsingforsaftalen.
Ansøgningen blev derfor både sendt til Nordisk Råd, Nordisk Ministerråd og til den danske regering med opfordring til at støtte ansøgningen, ligesom man gjorde i 1976-77, da Færøerne for første gang søgte om selvstændigt medlemskab.
Dengang blev der nedsat en komité, der forestod ændringer i Helsingforsaftalen, som så gav Færøerne, Grønland og Åland deres nuværende status.
Derfor er spørgsmålet: Hvornår og hvordan vil den danske regering også nu støtte denne enstemmige beslutning fra Færøernes Lagting om at søge om et fuldt gældende, selvstændigt medlemskab af Nordisk Råd, Nordisk Ministerråd og om at være part i nordiske konventioner?
Eigil Andersen (SF), 2005-06-01:
Jeg siger tak for de to svar, jeg har fået.
Jeg forstår, at hovedargumentationen er, at der er tale om blindgyder.
Ministeren tilhører et liberalt parti, som går ind for valgfrihed.
Kunne ministeren ikke overveje at overlade til de unge mennesker selv at vurdere, hvorvidt der er tale om en blindgyde?
Al hidtidig erfaring er efter min opfattelse, at forsøg på at lave et, jeg vil næsten kalde det sovjetkommunistisk, firkantet reguleringssystem på uddannelsesområdet som regel faldet til jorden, fordi det viser sig, at behovene udvikler sig på nogle andre måder.
Så hvis der er unge mennesker, der har en tro på, at de kan skaffe job ved, at de tager en bestemt uddannelse, kunne det så ikke være et godt liberalt princip, som ministeren kan tilslutte sig, at man overlader det til de unge mennesker selv at bestemme, hvilken uddannelse de vil have?