runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Pernille Frahm (SF), 1999-03-19:
Det er klart, at repatriering i flygtningesager vil være den lykkeligste udgang, hvis det altså er udtryk for, at krige og kriser og undertrykkelse forsvinder så tilpas hurtigt, at flygtninge ikke har mistet deres oprindelige rødder og har nået at slå nogle nye rødder her hos os, for så forholder
sagerne sig ganske anderledes.
Med hensyn til forslaget, vi har her om repatriering, vil jeg starte med at sige, at det for en gangs skyld da må være rart at få ros som indenrigsminister for et forslag på det her område, selv fra SF og fra alle de organisationer, som arbejder på området.
En af de ting, vi roser, er, at forslaget denne gang er blevet udsendt til høring i ordentlig tid, og at vi i Folketinget har nået at få høringssvarene, inden vi skal i gang med førstebehandlingen.
Se, der er jo en ros, der vil noget, og vi håber selvfølgelig, at det fra nu af bliver en fast procedure, at høringsparterne får den tid, der skal til, og at vi som ordførere får en chance for at se, hvad de har sagt, inden vi skal i gang med en førstebehandling.
Der er også ros for, at satserne er blevet bedre, og at man udvider fortrydelsesfristen.
Det vil vi alt sammen fra SF's side også meget gerne rose, men for at der ikke skal være nogen drink til indenrigsministeren uden en smule malurt fra SF, vil jeg gerne sige, at det nogle gange kan være lidt anstrengende at opleve, hvor god velviljen er, når det handler om at få folk til at rejse ud, og hvor dårlig velviljen er, når det handler om, hvordan vi skal behandle folk, mens de er her.
Her tænker jeg på de mennesker, der har fået ophold, og som har svært ved at få arbejde, fordi der stadig væk foregår en etnisk diskrimination på det danske arbejdsmarked.
Her tænker jeg også på de folk, der ikke har fået opholdstilladelse, og som sidder og venter måske meget længe, fordi vi i nogle sager stadig væk har en ganske lang sagsbehandling.
De mennesker er fuldstændig uden rettigheder.
De kan ikke få lov at bruge deres medbragte uddannelse, de kan ikke engang få lov at søge et arbejde.
Så selv om der er ros til det her lovforslag, så synes jeg, det står i grel modsætning til, hvordan vi i øvrigt gererer os på dette område.
Jeg synes, man skal se sagerne i en helhed.
Jeg synes, man skal se i en helhed, hvordan Danmark vælger at opføre sig over for mennesker fra fremmede lande og kulturer, som kommer her til vores grænser.
Nu står vi over for et forslag, der handler om, hvordan vi skal hjælpe dem med at vende hjem, og så har man en vældig stor velvilje fra regeringens side. Det synes jeg selvfølgelig er dejligt, men jeg kan ikke undlade at gøre opmærksom på, at det står i en grel modsætning til den velvilje, der mangler, når det handler om, hvordan man skal have det, når man er her, og om, hvordan mulighederne er for at få lov at blive her.
Arne Melchior (CD), 1999-03-19:
SF's ordfører har jo desværre ret i, at der fortsat finder diskrimination sted af etniske mindretal.
Der har netop været omtalt en rapport, der offentliggøres på mandag, som på ny vil vise dette, men jeg synes ikke, det er rimeligt at bebrejde indenrigsministeren det i forbindelse med fremlæggelsen af dette her lovforslag.
Det kan han ikke have nogen skyld i, og det har han ikke nogen skyld i, og det er
der ikke nogen vilje om, så jeg synes ikke, det er et argument at anføre imod loven. Ligeledes er det jo også kendt, at sagsbehandlingen af asylsager er blevet bragt væsentligt ned.
Der vil stadig væk være enkeltsager, som tager lang tid, også for lang.
Det er jeg også enig i, men jeg synes ikke, at disse ting er ret relevante til bedømmelsen af det herværende lovforslag, som jeg dog også forstod - og jeg tror, jeg forstod rigtigt - at SF vil kunne støtte.
Dorte Bennedsen (S), 1999-03-19:
Det skal ikke stå hen, at der her er tale om at give 50.000 kr. til mennesker, der vender tilbage.
Det er jo ganske fikst, at fru Pia Kjærsgaard lige griber det tal.
Ud af, jeg ved ikke hvad, 20-25-30 høringssvar, er der ét, der siger det.
Resten - eller de, der udtaler sig om det - siger, at det er meget væsentligt, at der er en balance, som giver noget sikkerhed i den første tid, men som ikke stiller dem i en urimelig gunstig situation i forhold til de lande, de vender tilbage til.
Det var også derfor, denne ydelse er foreslået til ældre mennesker.
Den er ikke foreslået som et kronebeløb, for
den skal fastsættes i forhold til de forskellige samfund, ældre vil vende tilbage til.
Så jeg synes bare ikke, det skal have lov at blive stående.
Og så må jeg indrømme, at mine første overvejelser om, hvorvidt det var værd at gå herop, nok ikke var helt irrelevante.
Henrik Svane (RV), 1999-03-19:
Jeg hører til de lykkelige indfødsrets- og flygtningeordførere, der ikke så mange gange har været med til at krydse klinger med fru Pia Kjærsgaard.
Og det er jeg egentlig dybt taknemmelig for.
Vi kender hinandens holdninger.
Det er enkelt nok.
Jeg vil bare spørge fru Pia Kjærsgaard, om hun ikke synes, der ligger en god humanitær indsats i lovforslagets mulighed for at bringe ældre mennesker tilbage til deres udgangspunkt, ældre mennesker, der måske i afslutningsfasen af deres tilværelse bliver senildemente eller andet, og som ville have utrolig vanskelige vilkår på danske plejehjem.
At man med nogle af de muligheder, der gives i det fremsatte lovforslag, giver dem mulighed for at vende hjem til tryggere omgivelser i deres gamle land blandt venner og bekendte,
er det ikke en god humanitær indsats, som vi kan være enige om vi bør give dem?
Arne Melchior (CD), 1999-03-19:
Det er vel til enhver tid tilladt at drage sin egen person ind i det, man siger.
Hvorfor skulle jeg ikke bygge på egne erfaringer?
Jeg ved i modsætning til fru Kjærsgaard, hvad det drejer sig om.
For det forstår fru Kjærsgaard ikke en pind af!
Demokrati består godt nok i, at et flertal bestemmer over et mindretal.
Men et godt demokrati består i, at man også tager hensyn til mindretal, også ganske små. Så det gør ikke spor, om det drejer sig om 100 eller 500, dem skal vi også tage os af.
Nummer ét.
Nummer to: Det er da muligt - det kan aldrig bevises - at nogle af disse alligevel ville være vendt hjem.
Men er det ikke også vores interesse og vores pligt og en del af dansk væremåde, at vi hjælper dem til at komme hjem på en god måde?
Det er vel også en del af dette Tings opgave.
Nu kom jeg før til at berøre begrebet tossegod.
Altså et parti, der absolut altid klager over, hvor meget det koster at have disse mennesker her, må da i nogen grad vise interesse for, at ligegyldigt hvad det måtte koste, om det så var 50.000 kr. pr. person, ville det sandelig rent økonomisk set være en gevinst for landet.
Henrik Svane (RV), 1999-03-19:
Jamen det interesserer mig at få fru Pia Kjærsgaard til at sige lidt mere om forholdet til de ældre flygtninge.
Jeg har fornemmelsen af, at Dansk Folkeparti ofte taler de ældres sag ud fra Dansk Folkepartis grundholdning.
Det har jeg respekt for.
Men jeg beder fru Pia Kjærsgaard komme op på talerstolen
og kommentere tydligere, hvad fru Pia Kjærsgaard mener om lige præcis den del af lovforslaget, om der ikke er en god intention i den del af loven, som giver ældre mennesker, der måske geråder ind i en afslutning af deres liv, som er vanskelig på grund af psykiske og fysiske forhold, en mulighed.
Pia Kjærsgaard (DF), 1999-03-19:
Nu skal jeg selvfølgelig rette mit indlæg til hr. Melchior, men jeg vil generelt sige, at når man taler om antal, er det jo under alle omstændigheder meget, meget få, vi taler om.
Det er under 1000, det er under 500.
Og der er det min og Dansk Folkepartis opfattelse, at de mennesker såmænd nok ville være vendt hjem alligevel.
Jeg tror ikke, det hverken har haft noget som helst at gøre med den ordning, der er nu, eller den, der eventuelt bliver vedtaget.
Det er Dansk Folkepartis opfattelse, at længes man hjem og har man mulighed for at vende tilbage, jamen så gør man det, uanset om det drejer sig om 15.000 eller 16.000 eller 18.000 kr. pr. person.
Det er ikke så meget det, der er afgørende.
Det, det drejer sig om, er, om man har den længsel.
Jeg plejer ikke at drage personer ind i det, men nu gjorde hr. Arne Melchior det selv, og han må selv have været i besiddelse af den længsel.
Jeg synes, at det er det, som det i virkeligheden drejer sig om.
Henrik Svane (RV), 1999-03-19:
Jeg vil allerførst udtrykke glæde over at mærke den generelle tilslutning, der er til det fremsatte forslag, for dette lovforslag er jo, målt med et humanitært barometer, et af de væsentlige, vi skal behandle i den her samling.
Det afgørende er netop, at lovforslaget åbner og forbedrer en række muligheder for flygtninge, der ønsker at vende hjem til gamle omgivelser og familie og venner.
Nogle af de væsentlige aspekter er sammenhængen mellem integration og repatriering.
God integration er ofte det bedste udgangspunkt for en succesfuld repatriering, fordi bl.a. ansvarlighed og engagement er resultatet af en vellykket integration.
Det er en misforståelse, hvis nogen tror, at de er hinandens modsætninger.
Mange, men selvfølgelig ikke alle, drømmer om at vende hjem, når forholdene igen tillader det.
Men det kræver også mod og overskud at forsøge repatriering og rykke sig selv og måske også sin familie op endnu en gang.
Det er ikke en nem beslutning og tages ikke af mennesker, som er nedbrudte og desillusionerede efter en eventuelt mislykket integration i vores land.
Derfor understøtter integration repatriering.
Forslaget om at bevilge 10.000 kr. til indkøb af erhvervsudstyr er en hjælp til selvhjælp, set med radikale øjne.
Lovforslaget her er en nyskabelse på dette felt, og fra et radikalt synspunkt kunne vi måske godt have ønsket os denne del udbygget endnu mere.
Men initiativet går i en rigtig retning, og det er en god begyndelse.
For repatriering er jo netop ikke gjort med en flybillet og gode ønsker for fremtiden.
Det kræver, at der skabes et fundament for at opretholde et forsørgelsesgrundlag.
Med det beløb, der afsættes i lovforslaget, gives der mulighed for at bygge på de evner, de pågældende personer måtte have.
Initiativet skaber ikke kun gode betingelser for, at repatrieringen lykkes efter de første måneder, men sikrer forhåbentlig et længere perspektiv.
Så har der været talt noget om fortrydelsesretten.
Udvidelse af fortrydelsesretten er helt nødvendig, hvis loven skal få betydning.
Denne ret er med radikale øjne
Jeg gentager det, jeg sagde i mit spørgsmål
til fru Birthe Rønn Hornbech tidligere i debatten, nemlig at det er glædeligt, at der er så stor opbakning blandt høringsparterne i deres svar til lovforslaget, og at de alle sammen i væsentlig grad netop betoner, at fortrydelsesretten bliver forlænget. Afslutningsvis vil jeg understrege, at for Det Radikale Venstre er succeskriteriet ikke antallet af mennesker, der vælger at benytte lovens tilbud, men kvaliteten af den repatriering, som nogle ønsker at begive sig ud i. Repatriering er som sagt egentlig et spørgsmål om integration, og integration er, som vi ved fra debatten herhjemme, en svær proces.
Det gælder også, når det foregår i ens eget land, og det er derfor vores ønske, at dette lovforslag bliver vedtaget med et bredt flertal og dermed kan være med til at give mennesker en god ballast, når de begiver sig ud på en ny og meget stenet vej.
Henrik Svane (RV), 1999-03-19:
Jeg skal slet ikke gå ministeren i bedene og svare på hans vegne
, men det, der kalder mig op, var hr. Søren Søndergaards bemærkninger om Dansk Flygtningehjælps demontering i forbindelse med integrationsloven; sådan hørte jeg det.
Hr. Søren Søndergaard spurgte om rådgivningen om repatriering: Hvem skal varetage den?
I lovforslaget ligger der ideer om, at det ikke udelukkende skal være Dansk Flygtningehjælp, der bliver sat til at varetage denne opgave, og fra radikal side er vi vældig tilfredse med den formulering.
Vi tror og ønsker, at Dansk Flygtningehjælp får
en toneangivende rolle i denne opgaveløsning, og især tror vi, det er en god idé, fordi Dansk Flygtningehjælp jo har en fantastisk kontakt til de flygtningeproducerende områder, og at det derfor vil være oplagt, at man fastholder den ekspertise, som ligger i Dansk Flygtningehjælp, til at varetage denne opgave.
Men yderligere føler vi, det er en god idé, at man ikke udelukkende overlader opgaven til dem, men giver mulighed for, at andre, der også har ekspertise på området, kan være med til at inspirere til en gensidig, frugtbar proces.
Arne Melchior (CD), 1999-03-19:
Hr. Behnke pegede på et dilemma.
Vi forlanger, at mennesker, der bor midlertidigt her i landet, skal integrere sig.
Men samtidig vil hr. Behnke altså have - og det vil De Konservative vel for øvrigt også - at der skal gå 7 år, før de kan opnå dansk statsborgerskab, og ofte går der jo mere end det. Man kan ikke forlange begge dele; det er et dilemma, det kan jeg godt indse.
Men stående over for det valg: Skal du forlange, at disse mennesker skal integrere sig?
vil jeg sige ja og samtidig afskære mig fra muligheden for at forlange, at de skal vende hjem 6½ eller 7 år efter, for hvad skal de med dansk, hvis de skal hjem til Sri Lanka eller til Iran osv. osv.?
Hr. Behnke burde tage ordet »flygtning« lidt mere alvorligt.
Ordet nævnes så tit, at det ligesom har mistet sin gru, men det er grusomt at være flytning, og man skal ikke fastholde mennesker i den situation i 7 år.
Dorte Bennedsen (S), 1999-03-19:
Hr. Tom Behnke kom i sine indledende bemærkninger med nogle kloge ord, som stort set var, at vi må tage udgangspunkt i virkeligheden.
Uanset hvad man måtte mene om, hvilke holdninger man måtte have til udlændingepolitikken, må man tage udgangspunkt i virkeligheden og derfor stille sig positiv over for tanken om at have en repatrieringslov. Hvorfor ikke anlægge den samme kloge betragtning på spørgsmålet om længden af fortrydelsesperioden?
Vi kan se af høringssvarene, og vi har har hørt fra mange sider, at alle, der ved noget om og arbejder med disse ting, peger på, at en fortrydelsesperiode på 6 måneder er for kort.
Det fører efter disse menneskers vurdering til, at en række af de mennesker, der overvejer repatriering, opgiver og tager tilbage til Danmark.
Det er jo ikke et spørgsmål om den generelle holdning, men det er en videreførelse af hr. Tom Behnkes, synes jeg, fornuftige holdning.
Lad os dog se på virkeligheden, som den er, og hvis en fortrydelsesperiode på 12 måneder i stedet for 6 måneder kan føre til, at folk i højere grad tør tage chancen, er det dog, synes jeg, en positiv ting.
Pia Kjærsgaard (DF), 1999-03-19:
Jamen hvis man har det synspunkt, som hr. Henrik Svane har,
så synes jeg da, at alle de fordele, der er i det her forslag for flygtninge: lægeordineret medicin til et års forbrug og sygeforsikring og alle, alle, alle, alle, alle de andre ting, vel er, hvad hr. Henrik Svane kalder en god humanitær foranstaltning.
Men det, det jo drejer sig om - og jeg må blive ved, og jeg håber virkelig, ministeren vil svare på det, for der er jo ikke rigtig nogle andre ordførere, der har lyst til at gå ind i det - er, at det jo ikke batter noget i forhold til ministerens egne beregninger.
Det er jo det, jeg også synes er et gigantproblem.
Hvor mange drejer det sig om?
Jeg ved ikke, om der er lavet nogle beregninger på præcis den del, som hr. Henrik Svane kom ind på.
Det er der næppe.
Men det kan jo ikke dreje sig om specielt mange.
Kaj Ikast (KF), 1999-03-19:
Jeg vil gerne takke hr. Kolstrup for løftet om støtte til privatbanerne.
Her er Det Konservative Folkeparti med til enhver tid, og allerede i morgen kan vi optage forhandlinger om, hvilke lovforslag vi kan lave sammen, hvis de bare kan komme til at gavne privatbanerne, for de er udsultede af den regering, som hr. Søren Kolstrup støtter med alle disse kollektive tiltag.
Jeg har godt set, man har købt to tog til erstatning for nogle, som var brændt og som var bestilt i forvejen, selv om regeringen var imod det i det forslag, der blev lavet mellem jul og nytår, men ellers har regeringen jo ikke støttet de private baner.
Pia Kjærsgaard (DF), 1999-03-19:
Det var ikke det, jeg sagde.
Jeg sagde ikke, at jeg var bekymret for hr. Bendt Bendtsens bagland.
Det tror jeg såmænd ikke jeg har nogen grund til at være, tværtimod.
Det, jeg sagde til hr. Bendt Bendtsen, var, om han havde gjort bekendt, hvad det indebar, og jeg var da tilfreds med, at hr. Bendt Bendtsen læste nogle af de meget gunstige ændringer, der er lagt op til, op fra talerstolen.
Med hensyn til antallet må jeg stadig væk sige: Jamen herre du milde gud.
I 1998 brugte 258 mennesker ordningen, og man regner i det her forslag med, at der bliver 100 ekstra.
Det, vi diskuterer nu, er et forslag for ca. 100 mennesker ifølge indenrigsministeren, hverken mere eller mindre - sandsynligvis mindre.
Nogle gange vil i hvert fald jeg frabede mig at blive elsket ihjel; men jeg har noteret mig, at Fremskridtspartiet tidligere har foreslået op til 50.000 kr. til den enkelte flygtning for at vende hjem, og jeg har forstået det sådan, at Fremskridtspartiet - måske ikke helt klokkeklart - faktisk støtter dette forslag, hvis der bare kunne blive lavet noget om ved fortrydelsesretten, og at Fremskridtspartiet endda vil gå med til, at beløbet bliver sat yderligere op; sådan hørte jeg det faktisk også.
Jeg var egentlig ikke så forundret, men jeg synes alligevel, det skal skæres lidt mere ud i pap.
Søren Kolstrup (EL), 1999-03-19:
Jeg kan fortælle hr. Kaj Ikast, at jeg sandelig gerne vil være med til at støtte Vestbanen, hvad enten det er linjen til Nørre Nebel, eller det er en tur ned til Tønder.
Men Enhedslisten er også interesseret i at være en lille smule påholdende med skattekronerne, fordi hr. Kaj Ikast jo samtidig vil underminere trafikgrundlaget for nogle af disse baner, og det er vi andre ikke interesserede i.
Erling Christensen (S), 1999-03-19:
Hr. Ole M. Nielsen følger trop med de ordførere, der synes, at stoffet her er svært.
Det er nu ikke sværere, end vi selv har gjort det politisk, det skal vi jo være opmærksomme på, for når det er svært, er det, fordi vi politisk har forlangt nogle kompromiser og har forlangt nogle løsninger gennemført, som gør det indviklet og svært.
Når vi ønsker, at foreninger skal kunne køre i deres busser og skal have chauffører og må deles om det, når plejehjem skal kunne køre og må deles om busser, og de skal have chauffører med, og når vi skal diskutere forskel mellem rutekørsel, turistkørsel og foreningskørsel - ja, så bliver det svært.
Men det er, fordi vi politisk gør det svært, fordi vi har forlangt alle de ting.
Hvem husker ikke, da vi for 2 år siden på Fyn havde sagen om Per Post, eller hvad han nu hed, i Haarby, som ikke kunne få lov til at køre plejehjemmets bus - hvilket politisk virvar og støtte der var til ham, at han skulle have lov til at køre den bus?
Hvis vi ikke forlangte disse ting fra politisk side, var det jo lettere, men vi skal være opmærksomme på, at det er de krav, vi politikere stiller, der gør, at det bliver svært.
Kristian Jensen (V), 1999-03-19:
I ministerens tale efterlyste ministeren en række klare kommentarer og en række klare udmeldinger fra Venstre.
Jeg ved ikke, om ministeren kan huske, at jeg i min ordførertale stillede en række spørgsmål, og jeg ved ikke, om ministeren også kan huske, at der netop i denne samling har været flere møder om kvalitet i lovgivningen og om, at vi skulle sørge for, at vi gennemarbejdede lovene, og at de ikke blev hastet igennem.
Derfor regner vi med, at det arbejde, som skal til at foregå nu, vil klarlægge nogle af de synspunkter.
Vi regner også med, at der i forbindelse med det arbejde, der kommer nu, vil være en række møder, hvor Venstre kan deltage, få indflydelse og få lov til at påvirke lovforslaget, sådan at vi kan tage stilling til det på det ændrede grundlag.
Så vil jeg bare slutte af med at sige, at jeg ikke var inde på vandbusser i min ordførertale, og jeg skal kun sige, at jeg håber, at driften af vandbusserne vil være overfladisk.
Bendt Bendtsen (KF), 1999-03-19:
Jeg kan sige til fru Pia Kjærsgaard: Jamen jeg har jo også på talerstolen i dag sagt, at det ikke er et forslag, der flytter hegnspæle; det står jeg ved.
Når jeg samtidig også har sagt, at det er beskedne beløbsændringer, der er tale om på de ordinære ydelser, så må jeg også stå fast på det, og jeg har prøvet at nævne nogle af dem.
Jeg har også markeret, at vi generelt fra De Konservatives side er interesseret i repatriering, men jeg er da enig i, at det er et forslag, som ikke flytter ret meget i den her retning.
Til hr. Søren Søndergaard, der spørger, om det er ideologi, der gør, at Det Konservative Folkeparti ikke vil være med til at øge fortrydelsesretten: Jamen det hele er jo en balancegang.
Jeg mener ikke, man kan operere med en fortrydelsesret på op til 12 måneder og så smide op til 12 måneder mere oveni, samtidig med at man giver hjælp til erhvervsudstyr, altså at man giver tilladelse til 10.000 kr. til køb af erhvervsudstyr, der er egnet til at fremme beskæftigelsesmuligheder og genopbygning i hjemlandet.
Og med den mulighed, at man også hjælper med penge til transport- og erhvervsudstyr, mener jeg altså, der bør være et valg på et eller andet tidspunkt og ikke med en grænse på op til måske et par år.
Pia Kjærsgaard (DF), 1999-03-19:
Denne lov, som vi debatterer her i dag, regner man med vil betyde måske yderligere 100 personer.
Er det ikke korrekt?
Birthe Rønn Hornbech (V), 1999-03-19:
Den lykkeligste afslutning på enhver flugt fra forfølgelse må naturligvis være repatriering.
Men tallene taler jo deres tydelige sprog.
Når vi har fået den sidste statistik fra ministeren, Udlændingestyrelsens statistik, hvori tallene om repatriering indgår, kan vi jo se, at det er meget få, der repatrierer.
Vi tror, det kan blive vanskeligt.
Men som sagt, repatriering er naturligvis den mest lykkelige løsning.
Vi tror måske bare ikke så meget på, at lidt flere penge giver så forfærdelig mange flere repatrieringer.
Men lovforslaget er jo ment som en tilskyndelse til udlændingene til at repatriere, og det er naturligvis et formål, som vi også er helt enige i.
Der er forskellige redskaber til det.
Man vil i lovforslaget forstærke rådgivningen.
Det kan vi jo kun sige
er en god idé.
Man vil give penge til kortere indskoling i hjemlandet.
Jamen efter en konkret vurdering, hvis det ser fornuftigt ud, så er det fornuftigt. Så er der den idé med erhvervsudstyr.
Der kan jeg godt sige til ministeren, at den var jeg faktisk selv meget optaget af og lancerede i forbindelse med bosnierne, der kom til Danmark. Det var også en idé, man i højere grad kunne se på i denne forbindelse.
Så det er vi også meget positive over for set ud fra en konkret vurdering, ligesom ideen om at forstærke muligheden for at blive ansat i et projekt er ganske udmærket.
Dér, hvor vi har vores meget store betænkeligheder, er med reintegrationsydelsen og med fortrydelsesretten.
Vi er sandt at sige meget skeptiske over for det, også af hensyn til den folkelige opbakning til de udlændinge, der er i Danmark.
Men det er naturligvis noget, vi gerne vil diskutere med ministeren.
Hvor mange af dem, der så lader sig repatriere, et det i virkeligheden, der vender tilbage til Danmark?
Det er naturligt, at vi får en drøftelse af det, og skal det så lige være 12 måneder?
Generelt er vi i det hele taget meget skeptiske over for den fortrydelsesordning.
Det er sådan lidt trist at høre, når man er ude, at danskerne synes, at de behandles dårligere.
Så har ministeren været så venlig uden for lovforslaget at oversende et skema om, hvad der ændres.
Det vil jeg gerne sige hjertelig tak for.
Det bidrager jo også til, at almindelige danskere uden for Folketinget kan forstå, hvad det handler om, og det skal vi selvfølgelig have omdelt i Retsudvalget.
Det var endnu bedre, hvis det i fremtiden indgik i lovforslaget.
Det gør det altså meget lettere for folketingsmedlemmerne at læse lovforslaget.
Tak for det.
Vi vil, som det fremgår af det her, indgå i en konstruktiv, kritisk drøftelse af forslaget i Retsudvalget, og hvis ministeren ønsker at forhandle det med os.
Henrik Svane (RV), 1999-03-19:
Det kan kun glæde os alle sammen, at partiet Venstre udtrykker positive holdninger til det her forslag.
Der er et enkelt lille spørgsmål til fru Birthe Rønn Hornbech, jeg godt lige vil stille, og det var til bemærkningerne om fortrydelsesretten: