Søren Søndergaard (EL), 2004-06-04:
Jeg vil sådan set ikke beskæftige mig så frygtelig meget med Dansk Folkeparti, for det her er ren taktik, og det er fair nok.
Det kan jeg godt forstå
Dansk Folkeparti gør.
Altså på den ene side får vi at vide, at det her handler om noget af det mest afgørende for det danske folks fremtid og eksistens, på den anden side er den eneste konsekvens, det får, at man stemmer imod det her konkrete forslag i sikker forvisning om, at det selvfølgelig bliver gennemført.
Derfor er sagen jo
den, at Dansk Folkeparti selvfølgelig har medansvar for det her lovforslag, og jo også lader regeringen, der altså sætter det danske folks fremtid og eksistens på spil, lystigt køre videre.
Derfor er konklusionen jo, at det her betyder ingenting, og derfor er der ikke så megen grund til at beskæftige sig med det.
Hvad angår Enhedslistens holdning, kan jeg sige, at den altid har været, at hvis det, der bliver fremlagt her i salen, bygger på, at der har været et flertal bag de retningslinjer, som de folk, der kommer her i salen, er valgt efter, så støtter vi forslaget.
Det kan vi konstatere at det er der ikke længere.
Der er ikke et flertal, der står bag de retningslinjer, som de folk, der er her i salen, er valgt efter.
En af de myter, som også ministeren gentagne gange har anvendt, er at sige, at er der nogen, der ikke kan opfylde sprogkravene, f.eks. fordi de har været udsat for tortur, så kan de få dispensation.
Men virkeligheden er, at det får de ikke.
Det er simpelt hen bare plat til offentligt brug, og det vil jeg godt dokumentere.
Vi kan f.eks. tage en ansøger født i Irak, mens Saddam Hussein levede.
Ham kan vi ellers ikke lide, når der skal føres krig, men vi er ikke så venlige over for dem, der flygtede fra ham.
Okay, der er en ansøger, som er født i Irak.
Han er registreret indrejst i 1995, han er altså irakisk statsborger, og han har været udsat for alvorlig tortur.
Det har bl.a. ført til, at han helbredsmæssigt ifølge de erklæringer, der er kommet, på nuværende tidspunkt er skrøbelig.
Han har fået pension, fordi han ikke kan arbejde.
Han er kun 56 år.
Så kan vi tage en anden, en ansøger fra Jugoslavien, født i 1951, kommer til Danmark, har været fængslet i 5½ år, hvor han er udsat for gentagne tilfælde af tortur.
I beskrivelsen fra Rehabiliterings- og Forskningscentret for Torturofre hedder det:
»I Danmark er han gået på sprogskole fra 1996.
Han måtte fritages fra undervisningen under behandlingen, idet hans dårlige koncentration og mange smerter forhindrede ham i at få udbytte af undervisningen.
Det er stadig ikke muligt for ham at indgå i et normalt undervisningsforløb.
Han har hele tiden vist interesse for på en eller anden
måde at lære det danske sprog.
Hans psykiske og fysiske problemer har gjort det umuligt for ham også gennem en specielt tilrettelagt undervisning.
Han er heller ikke i stand til at mobilisere koncentration til at læse på sit eget modersmål.
« Han kan selvfølgelig ikke få dispensation fra sprogkravene, det er klart, sådan en jugoslav, der har været udsat for tortur. Så kan vi tage et sidste eksempel, det er et rigtig slemt et.
Der vil jeg læse op, hvad der står om ham i udtalelsen fra speciallægen i psykiatri: Han har haft fire brødre, der er døde i kampen.
Da han selv også var engageret i politik og var i overensstemmelse med Arafats parti, blev han forfulgt og taget til fange og flere gange truet med henrettelse.
Man stillede simpelt hen an til fire skinhenrettelser, hvilket er en forfærdelig traumatiserende oplevelse.
Hjemme blev huset gang på gang ransaget, og børnene og konen blev udsat for vold fra myndighedernes side.
Han var selv i fængsel i et halvt år, hvor han blev udsat for såvel fysisk som psykisk tortur, og siden det har han haft svære søvnforstyrrelser, depressioner, flashback og nedsat irritationstærskel, så han reagerer voldsomt på lyde eller pres af forskellig art, så der ofte opstår konflikter i dagligdagen.
Man kan konkludere, at ud over de svære legemlige lidelser er han lidende af et udtalt posttraumatisk stresssyndrom, PTSD-syndrom, med de karakteristiske symptomer, som er så invaliderende, at det gør det umuligt for ham at kunne tilegne sig nogen form for indlæring og slet ikke det danske sprog.
For øvrigt er han jo også 63 år og fylder 64 år, så det er begrænset, hvad han overhovedet vil være i stand til at klare.
Denne her person skal naturligvis heller ikke have dispensation fra sprogkravet, vel?
Han har jo bare været udsat for tortur, konen er blevet udsat for vold, børnene er blevet udsat for vold.
Nej, ingen dispensation.
De her eksempler skal man huske på, når man oplever en minister eller andre fra regeringspartierne, der stiller sig herop og siger, at er folk udsat for tortur, så er der jo mulighed for dispensation.
Nej, der er ikke mulighed for dispensation, for når de sager kommer frem i udvalget, så sidder regeringspartierne helt konsekvent og stemmer imod dispensationerne.