runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Mariann Fischer Boel (V), 2000-05-02:
Da Venstres ordfører, Hr. Peter Hansen-Nord, ikke kan være til stede, skal jeg fremføre Venstres holdning til lovforslaget: Omstillingshastigheden i dansk landbrug har aldrig været større, end den er i dag, delvis takket være forskellige politiske krav og omlægning af tilskud til forskellige driftsformer, der kræver mere arbejdskraft, f.eks. økologi og frilandsgrise.
Nu nedmulder man halm, og man rejser skov, og man genplanter bl.a. langsomtvoksende træsorter og robust skov.
Når man så også sammenholder det med det stærkt voksende bureaukrati - efter beregninger, jeg tror, det var i Børsen, bruger man ca. 43.000 kr. pr. heltidsansat til administration inden for landbrugserhvervet - er det klart, at det har betydet et øget behov for at sikre muligheden for at inddrage de her landbrugsejendomme, så man kan tilbyde boliger enten til en medarbejder eller en funktionær, der nu bliver ansat i landbruget.
Og jeg er meget enig med fødevareministeren i, at det i hvert fald er vanskeligt at få øje på et incitament til, at en ejer af flere medarbejderboliger skulle beholde flere end vedkommende har brug for, for det kan være vanskeligt at finde stabile lejere til disse boliger, i hvert fald i nogle dele af landet.
Så derfor vælger flere at afhænde boligerne som ejerboliger.
Da det yderligere er næsten fuldstændig umuligt at opnå byggetilladelse i landzonen til at opføre nye enfamilieshuse, er kampen om de eksisterende boliger skærpet i de seneste år
for at kompensere for de behov, jeg netop nævnede.
Men det er klart, at Venstre på ingen måde kan billige, at man bruger § 12, stk. 3, i loven under trussel om at ville opsige lejere og på den måde påtvinge dem en urealistisk huslejestigning, men i Venstre er vi samtidig af den opfattelse, at fænomenet ikke eksisterer, i hvert fald overhovedet ikke i et omfang, der kan retfærdiggøre eller opveje de store ulemper, som en fjernelse af den paragraf i loven rent faktisk vil medføre.
Venstre kan ikke støtte forslaget.
Erling Christensen (S), 2000-05-02:
Med den grundige gennemgang, som fødevareministeren har gjort af det lovforslag, kan jeg ikke på Socialdemokratiets vegne tilføje nyt, og derfor kan jeg afvise forslaget.
Ritt Bjerregaard (S), 2000-05-02:
Lovforslaget kan umiddelbart synes velmotiveret.
Det sigter på at ligestille lejere i boliger på landbrugsejendomme med andre lejere, når det gælder opsigelse.
Boliger på landbrugsejendomme er som udgangspunkt opført, fordi de er nødvendige for ejendommens drift, enten som bolig for den, der driver ejendommen, eller som bolig for medhjælpere i bedriften. Udlejning af boliger på landbrugsejendomme til personer, som ikke er beskæftiget ved driften, sker derfor normalt kun, hvis boligen i en periode er overflødig for driften, men hvor der altså på sigt kan blive behov for boligen igen i forbindelse med driften.
Hvis boligen derimod også på sigt er overflødig for driften, ja, så vil den normalt blive fraskilt og solgt som ejerbolig.
En del godser og større landbrug har afhændet deres tidligere tjenesteboliger.
Det er mere attraktivt at have en ejerbolig end en lejebolig på landet, og boligerne bliver ofte bedre vedligeholdt, når de ejes af beboerne.
Reglerne i landbrugsloven giver kun adgang til at fravige lejelovgivningens bestemmelser om opsigelse, ikke lejelovgivningens øvrige bestemmelser, f.eks. den om fastsættelse af lejen, og reglerne i landbrugsloven gælder kun, når der er en særlig begrundelse for opsigelse af lejemålet.
De særlige regler gælder for det første, når boligen skal anvendes for at opfylde bopælskravet i landbrugsloven.
Ved køb af en landbrugsejendom skal køberen inden 6 måneder tage fast bopæl på ejendommen.
Det er en meget væsentlig bestemmelse, og der dispenseres kun for bopælspligten i særlige tilfælde.
Det er regeringens opfattelse, at lejelovgivningens opsigelsesregler ikke i tilstrækkelig grad kan sikre mod omgåelse af bopælskravet ved erhvervelse af landbrugsejendomme. Landbrugslovens § 12, stk. 3, sikrer derimod, at erhververen af en landbrugsejendom altid kan frigøre beboelsesbygningen og dermed altid har mulighed for at opfylde pligten til at tage bopæl på ejendommen.
Landbrugsloven indeholder endvidere adgang til at opsige en lejer, når boligen skal anvendes til en medhjælper.
Det er altså en betingelse, at en medhjælper også flytter ind.
Reglen kan anvendes f.eks. i situationer, hvor en landmand i en periode selv eller sammen med familien har klaret driften, men hvor han får brug for boligen til en medhjælper, der skal beskæftiges med ejendommens drift.
Et lejemål kan altså efter landbrugsloven kun opsiges, når der er en særlig begrundelse for det, ligesom efter lejelovgivningen.
Landbrugsloven giver dog en udvidet opsigelsesret af hensyn til landbrugsejendommens drift.
Et lejemål kan derimod ikke opsiges f.eks. for at gennemføre en huslejestigning, og hvis der sker misbrug af reglerne, vil det kunne medføre erstatningsansvar for udlejer.
Den særlige adgang til at opsige lejemålet på en landbrugsejendom må i øvrigt ses i sammenhæng med lovgivningen i øvrigt.
En landmand kan ikke uden videre opføre en ekstra bolig i det åbne land.
Der er efter planlægningslovgivningen en meget restriktiv praksis på dette område.
Regeringen må derfor afvise det fremsatte forslag.
Christian H. Hansen (DF), 2000-05-02:
Dansk Folkeparti kan ikke støtte dette lovforslag.
Som der før har været redegjort for heroppe, er det jo en af de få muligheder, hvor det her ikke ligner lejeloven, som gælder for alle andre områder.
Vi synes, at det kriterium om bopælspligten er meget vigtigt, og det var også noget af det, som var intentionerne i den landbrugslov, man så kom frem til.
Også den mulighed, at man skal have lov til at opsige, hvis man har behov for en medhjælper, som skal ind i driften, synes vi er ganske rimelig, og jeg kunne fristes til at sige, at hvis alt nu går, som forslagsstillerne gerne vil, så vi får et rigtigt økologisk landbrug herhjemme, hvor vi skal bruge hakker, ja, så får vi brug for flere medhjælpere, og de skal jo have et sted at bo, for ifølge Enhedslisten skal vi jo også have afskaffet privatbilismen, så det bliver ganske vanskeligt at komme ud til arbejdspladserne. Derfor er der slet ingen grund til et lovforslag af denne karakter.
Erling Christensen (S), 2000-05-02:
Hvis fru Mariann Fischer Boel havde gjort sin ordførertale til sine slutbemærkninger, så havde jeg ikke bedt om ordet for en kort bemærkning, men når fru Mariann Fischer Boel snakker om retssikkerhed og gabestok, så er problemet jo balancegangen derimellem, for det kunne jo godt ved offentliggørelsen fortælles, at man er frikendt.
Det kunne jo f.eks. stå ved offentliggørelsen, for at bruge slagteriet i Ringsted som eksempel.
Men til fru Mariann Fischer Boel vil jeg sige, at den præventive virkning ved offentliggørelse af kontrolresultaterne jo tillægges stor vægt, og mener fru Mariann Fischer Boel så ikke, at denne præventive virkning ved offentliggørelse gælder både Per og Poul, altså uanset om man har et slagteri eller man er mælkeproducent eller man er restauratør?
Mariann Fischer Boel (V), 2000-05-02:
Hr. Erling Christensen siger, at der ikke må gøres forskel på Per og Poul i forbindelse med den strategi, man vil fastlægge for offentliggørelse.
Så bliver jeg nødt til at sige, at offentliggørelse - og det tror jeg også jeg sagde i min ordførertale - kun har mening, hvis den giver forbrugeren en mulighed for at vælge til eller vælge fra, altså tilkendegive i sit forbrugsvalg, om han vil købe de fødevarer eller ej.
Jeg tror, det er det, der i hvert fald for Venstre er helt afgørende.
Om man så kommer i den situation, at man kommer til at differentiere, vil jeg ikke helt afvise, men det, der altså er vigtigt, er dels forbrugsvalget, og dels at der er sammenfald i tidsforløbet, så vi ikke kommer til at se de resultater, vi ser i øjeblikket, der i nogle tilfælde er mere end 6 måneder gamle, og det er fuldstændig uacceptabelt.
Henning Grove (KF), 2000-05-02:
Man siger, at det her er en centralisering.
Nej, det er en forenkling, hvor man muliggør kontrol fra jord til bord.
Vi er skam ikke tilhængere af centralisering, ikke som SF og Enhedslisten, der jo ikke tør lægge noget som helst ud til kommunerne, når der er diskussioner om planlægning.
Vi vil gerne lægge meget ud til planlægning hos kommunerne, når det har lokal betydning, men fødevarer skal være ens i hele landet, og derfor er det meget fornuftigt at have en ensartet kontrol.
Det havde vi ikke før med
kommunerne
Den var meget uensartet.
vidste ikke, hvordan det var i forhold til de andre steder.
Derfor var det en forenkling og en ensartet kontrol, vi indførte, og det var det, vi gik ind for, og det er det, vi er medansvarlige for, og det står vi gerne ved.
Og jeg glæder mig da til de forhandlinger, vi skal have, når evalueringen er på plads.
Jørn Jespersen (SF), 2000-05-02:
Vi har især stor forståelse for de gode, dygtige erhvervsdrivende, som overholder lovgivningen.
Det er også derfor, vi roser Københavns model, fordi den også sætter en masse plusser.
Alle de virksomheder, som havde alting i orden, fik jo en fremragende anbefaling.
Men vi synes ikke, at det er vores opgave at holde hånden over dårlige virksomheder, der har dårlig hygiejne, som ikke lever op til lovgivningens krav, som sjusker med alting.
Det er måske forskellen.
Vi er sådan lidt mere orienterede mod at få den gode konkurrence til at skabe resultater i stedet for at bruge den laveste fællesnævner og beskytte også dem, der sviner.
Henning Grove (KF), 2000-05-02:
Nu har jeg også selv i min fortid udført levnedsmiddelkontrol, og det kan man gøre på mange måder.
Man kan gøre det i virksomhederne, man kan gå ud til købmanden eller til slagteren og sige: Det her er forkert, og jeg kommer igen om en uge, så skal det være rettet.
Og man kan vejlede dem om, hvad man forlanger at der skal rettes op på og på hvilken måde. Og det gør det store flertal, når man har et fornuftigt forhold.
Derfor mener jeg, at hvis det er nødvendigt at hænge nogen ud, så er det enten, fordi kontrollen ikke har styrke nok og ikke har vejledt nok, eller også har der været gentagne overtrædelser.
Men enhver tilfældig overtrædelse skal ikke hænges ud.
Det kan ikke være retssikkerhedsmæssigt godt. Jeg vil også sige, at det bliver jo ikke lettere at være små forretningsdrivende.
Jo flere regler vi laver herinde, der skal overholdes, jo sværere er det for dem at følge med i det hele.
Men det har man jo ikke megen forståelse for i SF; man tror, at når enhver lovgivning er vedtaget, så er alle klar til at følge den til punkt og prikke, og gør de ikke det, så er der kun én vej: at hænge dem ud.
Jørn Jespersen (SF), 2000-05-02:
Jamen til CD skal jeg bare sige, at det synes jeg er helt fair, og det var også derfor, jeg ønskede tillykke med den nye erkendelse.
Det er jeg glad for.
Over for hr. Henning Grove vil jeg bare anholde udtrykket, at Københavns Kommune overlod hele ansvaret for kontrollen til forbrugerne.
Det er såmænd ikke rigtigt.
Det, som man gjorde i København, var, at man kontrollerede på nøjagtig samme måde, som man hidtil havde gjort.
Derudover tilbød man forbrugerne at blive delagtiggjort i kontrolresultaterne.
Man fortalte forbrugerne, hvad det var, man havde observeret, hvad det var, man havde sagt til virksomhederne, hvad der var galt, hvad der var godt, sådan at forbrugerne fik den frie valgmulighed.
Der var intet, som Levnedsmiddelkontrollen i København hidtil havde udført af kontrol, som man holdt op med.
Annie Lunde Hansen (CD), 2000-05-02:
Jeg vil godt sige til hr. Jørn Jespersen, at vi står da stadig væk i CD ved, at vi ønskede den centrale styring.
Dér har vi ikke ændret noget, men offentliggørelseslisten er ikke, som vi drømte om, og har ikke den værdi, som vi synes den skal have.
Nu er det altid sådan, at man kan være med til at bringe et barn til verden, men det er ikke altid, at børnene ter sig, som man ønsker det, og sådan har det vel været med den her offentliggørelse.
Det var ikke, som vi ønskede det, og som vi havde drømt om, og derfor vil vi godt være med til at lave det om.
Henning Grove (KF), 2000-05-02:
Det er fuldstændig rigtigt, at vi har taget et medansvar for fødevareloven, og det står vi ved, både da vi gjorde det og stadig væk, selv om det kan volde problemer for os alle sammen.
Årsagen til det var hensynet til retssikkerheden, og det var også hensynet til ensartethed, som vi gik ind for, og ikke de forskelligheder, som vi oplevede under det kommunale levnedsmiddelstyre. Det næste, vi lægger megen vægt på, er en fornuftig kontrol, der beviser, at den har et ansvar for at kontrollere, men også samtidig har et ansvar for at være med til at vejlede.
Tilfældige overtrædelser skal ikke hænges ud, hvorimod bevidste overtrædelser og bevidst vildledning skal hænges ud.
Det er det klare mål, vi har, og det har vi nået langt hen ad vejen.
Det er fuldstændig korrekt, at med den måde, Levnedsmiddelkontrollen i København opførte sig på, overlod den hele ansvaret for kontrollen til forbrugerne, og det betaler vi ikke kontrollen for.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-05-02:
Blot en teknisk bemærkning til fru Mariann Fischer Boel, som mente, at Enhedslistens forslag kunne medføre uensartethed
mellem regionerne
: Det er jo korrekt, at forslaget giver de enkelte regioner frihed til at gøre det bedre.
København ville f.eks. få mulighed for at gøre det lige så godt, som man kunne, før den nye fødevarelov kom.
Men der er altså også en bestemmelse i lovforslagets nr. 4, som siger, at ministeren skal oprette en central registrering, som gør det muligt for ministeren at offentliggøre disse ting.
Det vil sige, at ministeren så kan gå ind og fastsætte og sikre, at der sker en offentliggørelse, også i de tilfælde, hvor man måske ikke umiddelbart havde tænkt sig det lokalt.
Så den ensartethed vil altså ligge deri, at også ministeren har en ret til at gøre det bedre.
Så jeg tror, at vores forslag vil have den gode virkning, at der altså bliver frihed til at være foregangsregion, samtidig med at ministeren får mulighed for at gå ind og bakke op og sikre, at offentliggørelse finder sted.
Ole M. Nielsen (KRF), 2000-05-02:
Kristeligt Folkeparti er meget positiv over for intentionerne i de to forslag, der ligger her, og jeg vil gerne over for ministeren kvittere for, at ministeren måske har givet anledning til, at de to forslag er kommet.
Jeg synes, det er et positivt tilsagn, der er kommet om at kigge på det område her. Jeg kan ikke rigtigt forstå Enhedslistens idé med at lave en decentral beslutning på det område her.
Når vi nu har fået lavet den struktur i fødevarekontrollen, som vi har, så mener jeg sådan set, at vi også skal opretholde den centrale beslutningsproces.
Derimod synes jeg, at SF's forslag fuldt ud tilgodeser de ønsker og de tanker, vi har om det.
De historier, vi hører om, hvordan offentliggørelsen nu foregår efter de nye regler,
svarer jo helt til de forventninger, vi havde til det, da man lavede reglerne, hvor vi advarede imod offentliggørelsen.
Vi har aldrig kunnet forstå, at nogle mennesker skulle have sådan en ekstra straf; altså a la at blive sat i gabestokken, som det er, og som ikke tjener forbrugernes interesse på nogen måde overhovedet. Så vi ser frem til, at det her bliver taget op.
Om det bliver om 1, 2 eller 4 måneder er ikke væsentligt for os.
Det er væsentligt, at man får rettet op på den fejl, man lavede.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-05-02:
Jamen jeg synes da, det er rimeligt at få debatten også på den her måde.
Men samtidig kan ministeren gå ind og sikre, at i regioner, hvor det måske ligger lidt tungere med at komme ud og få det gjort, kommer mål og resultater også til forbrugernes kundskab.
Så jeg synes, man skal prøve at kombinere nye tiltag med det, der var det gode ved decentraliseringen, som den var.
Det er i hvert fald det, der er bestræbelsen fra Enhedslistens side.
Det håber vi så Det Radikale Venstre vil gå ind i en drøftelse af.
Vibeke Peschardt (RV), 2000-05-02:
Ja, nu opfattede jeg ikke hr. Keld Albrechtsens lille tale her som et egentlig spørgsmål til mig, men jeg skal så prøve at svare i den ånd, det er stillet.
Jeg sagde også, at Det Radikale Venstre havde gjort sig nogle overvejelser om, hvorvidt der kunne være noget i det her.
Og dernæst så tilføjede jeg, at meningen med den fødevarelov, som trådte i kraft her den 1. januar, var, at man fik ensartethed over det hele.
Og så kan man jo stille det spørgsmål - nu er det ikke mig, der stiller spørgsmål i denne her rolle - men så kan man jo stille det spørgsmål: Jamen hvis man alligevel kan overrule fra ministerens side, hvad er så fidusen ved, at man går ind og laver den her decentralisering?
Jeg siger kun, at jeg har overvejet det her.
Det kan være, at man kan bløde op på reglerne, men så vil jeg godt høre hr. Keld Albrechtsen: Hvad skulle fidusen så være?
Keld Albrechtsen (EL), 2000-05-02:
Det er blot, fordi fru Vibeke Peschardt kalder Enhedslistens forslag for en decentralisering.
Det kan man jo kun sige, at det er i forhold til de få måneder, hvor det har været centraliseret, og de få måneder har jo altså ikke været nogen succes.
Nu nævnes der fra adskillige ordføreres side, at den måde, som det offentliggøres på efter de nuværende regler, har en række uhensigtsmæssige virkninger.
Og det er der jo altså ikke ved det forslag, som Enhedslisten har fremsat.
Der er den ændring i forhold til den gamle decentralisering, at ministeren efter vores nr. 4 kan gå ind og sikre en offentliggørelse, hvis der skulle være en region, hvor der ikke offentliggøres tilstrækkelig mange oplysninger, og dermed er en minister i stand til at sikre ensartetheden; det sikrer nr. 4 i vores lovforslag.
Derfor sikrer det både en effektiv lokal indsats, som man har kunnet gøre tidligere, og en ensartethed.
Det er faktisk det geniale ved det.
Vibeke Peschardt (RV), 2000-05-02:
Der er tit den fordel ved at komme så langt nede i ordførerrækken, at så har man haft lejlighed til at høre, hvad de forskellige partier siger, og jeg har bestemt syntes, det har været en interessant oplevelse at høre på det, når man tænker på, hvor relativt kort tid hele det her system i virkeligheden har været i kraft.
Jeg vil godt sige til de to forslag, der ligger her, at forslaget fra Enhedslisten har jeg spekuleret meget over.
, men specielt Enhedslistens forslag, hvor de foreslår en decentralisering af offentliggørelsesstrategien.
Nu kan man så være for eller imod decentralisering
, men ideen var altså, at det skulle være ensartet i hele landet, og det var der absolut også et behov for, fordi kontrollen visse steder i Jylland var helt, helt anderledes, end den f.eks. var i København.
Det var det ene, jeg ville sige.
Det næste, jeg vil sige, er så til SF's forslag.
Jeg har egentlig aldrig forstået, hvorfor man ikke kunne gennemføre de her offentliggørelser.
Jeg ved, at man i København har lavet en undersøgelse om bagerier, og den blev også offentliggjort efter lang tid.
Det samme gælder restauranter og andre ting.
Til gengæld synes jeg så, at det skal hænge meget tæt sammen med, at der er en ordentlig retssikkerhed i det, og det er så det.
Det tredje, jeg vil sige, er, som fru Annie Lunde Hansen faktisk også sagde det,
til det der med offentliggørelse af kontrolresultater fra et halvt år tilbage, hvor man har afleveret mælk med forkerte celletal.
Det er fuldstændig rigtigt - der er flere end fru Annie Lunde Hansen, der har været inde på det - at det altså er et fjollet system, som ikke gavner nogen.
Så vi er i Det Radikale Venstre meget åbne over for at se på det her.
Nu er det jo sådan, at lovgivningen, som den ligger vedtaget, siger, at man skal evaluere efter et halvt års tid, og det er først til sommer, så derfor skal man ikke gøre sig nogen forhåbning om, at det her bliver færdigt inden sommerferien; men vi synes, det er en god idé, at de forslag her samlet set kan indgå i de overvejelser, man vil gøre sig i Fødevareministeriet om en ændring af reglerne, og vi ser så frem til et fornuftigt samarbejde med alle her i salen om det.
Christian H. Hansen (DF), 2000-05-02:
Lad mig tage forslagene i rækkefølge.
Lad mig først sige til Enhedslistens lovforslag, L 265, at vi fra Dansk Folkepartis side sagtens kan følge intentionerne, der ligger i lovforslaget, nemlig at det er meget vigtigt, at forbrugerne får det frie valg.
Men vi har i Dansk Folkeparti også samtidig bakket op bag fødevareloven, som Enhedslisten så med det her lovforslag forsøger at få ændret.
Jeg er lidt skeptisk, og jeg har også tidligere her i Folketinget givet udtryk for, at når det drejer sig om offentliggørelse af kontrolresultater vedrørende detailhandelen og restauranter, skal det være meget grove gentagelsestilfælde, der her kommer på tale, og ikke små forseelser, og dem synes jeg måske nok der i Enhedslistens lovforslag bliver åbnet noget op for.
Om beslutningsforslaget fra SF, B 137, må jeg sige, at det forslags intentioner kan vi også følge.
Vi har længe følt, at det er urimeligt - og det er noget af det, der er lagt op til som det positive i forslaget - at mælkeproducenterne bliver hængt ud på Internettet, for landmanden modtager for det første en bøde, og derefter bliver han trukket i betalingen for mælkeleverancen af mejeriet, og så kommer efterfølgende offentliggørelsen på Internettet.
Problemet med det er jo, at det jo ikke giver forbrugeren nogen relevante oplysninger, som han kan bruge til noget som helst.
Dels har der været eksempler på, at offentliggørelsen faktisk er kommet helt op til 1 år efter, at det er blevet fundet ude hos landmanden, og dels kan forbrugeren jo heller ikke fravælge den mælk i køledisken.
Men vi kan så også forstå, at ministeren lægger op til en revurdering af det, som det også er blevet vedtaget her i Folketinget. Med hensyn til den anden del, der ligger i SF's forslag, hvor der også er noget om restauranterne og detailhandelen, må jeg henholde mig til de bemærkninger, jeg kom med under L 265 fra Enhedslisten, for dér er vi lidt mere tilbageholdende med det.
Det har også været fremme, at ministeren måske også vil komme med tiltag over for detailhandlere og restauranter.
Så lad os se, om vi ikke kan få lavet en fornuftig løsning, sådan at det munder ud i noget, hvor alle bliver behandlet ens uanset erhverv.
Men vi kan altså følge intentionerne i de to forslag, men lad os kigge lidt nærmere på det under udvalgsarbejdet.