runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jann Sjursen (KRF), 1998-05-05:
Det er ingen hemmelighed, at Kristeligt Folkeparti vil have afskaffet den fri abort.
Kvindens ret til selvbestemt abort inden 12. svangerskabsuge strider for os at se mod den mest fundamentale menneskerettighed, nemlig retten til livet.
Vort udgangspunkt er, at alle mennesker, også ufødte, er lige meget værd.
På den baggrund er enhver provokeret abort for os at se én abort for meget. Hver femte graviditet bliver i dag til en provokeret abort.
Siden 1973, og det er altså 25 år siden i år,
er der foretaget mere end en halv million provokerede aborter.
Det handler om mennesker, der ikke får lov til at blive født, men det handler også om abortsøgende kvinder, der står i en enormt svær situation og skal foretage et valg.
Der er ofte ikke den store hjælp at få fra det offentlige, og manden er mange gange skredet eller fralægger sig ansvaret. At vælge at få foretaget en abort er ikke noget let
Fosteret er ikke bare et graviditetsprodukt, som man får fjernet, som var det en blindtarm.
Det bekræfter bl.a. en ny undersøgelse, som peger på de psykiske følgevirkninger, kvinder kan få efter at have fået fjernet et foster.
Derfor er vi i Kristeligt Folkeparti meget optaget af, hvordan vi kan få begrænset det høje aborttal både for barnets og for moderens skyld, og det er det, forespørgselsdebatten i dag handler om.
Uanset om medlemmerne af dette høje Ting og de forskellige partier heri er grundlæggende uenige i spørgsmålet om fri abort, er det vort håb, at debatten i dag kan blive det første skridt på vejen til en mere aktiv politik for at få nedbragt aborttallet.
Sidste år udtalte en række sundhedspolitiske ordførere
sig den 11. september i Kristeligt Dagblad til fordel for en øget indsats, og det er baggrunden for, at jeg har en positiv forventning om, at vi kan få en konstruktiv debat og også nå et positivt resultat, uanset at vi måtte have et forskelligt udgangspunkt i holdningen til den fri abort.
Det viste bl.a. Mødrehjælpens rådgivningsprojekt
i København for gravide, der var i tvivl om, hvorvidt de skulle gennemføre svangerskabet.
Projektet blev evalueret af Center for Alternativ Samfundsanalyse i 1994, og evalueringen viste, at halvdelen af de kvinder, der henvendte sig til Mødrehjælpen om rådgivning efterfølgende valgte at gennemføre svangerskabet.
Derfor håber vi fra Kristeligt Folkepartis side, at regeringen vil lægge sig i selen med henblik på at få begrænset det høje aborttal, og derfor er vi spændt på at høre, hvad ministeren har at sige herom i dag.
Besvarelse
Ole Sohn (SF), 1998-05-05:
Jeg skal på vegne af SF og Enhedslisten begære lovforslaget tilbage til fornyet behandling i Kulturudvalget med henblik på en ny debat om spørgsmålet om midlertidig kopiering.
De svar, udvalget har fået fra ministeren, bærer præg
af, at ministeriet viger udenom og ikke tager stilling til en række af de rejste tvivlsspørgsmål
Eksempelvis har ministeriet overhovedet ingen reelle kommentarer til spørgsmålet om lovforslagets forenelighed med de vedtagne direktiver.
Derudover har ministeriet bragt en del forvirring ind i billedet.
I de svar, det har givet på noget af det centrale omkring flygtige og centrale fikseringer, meddeler det, at der ikke er tale om eksemplarfremstilling i ophavsretslovens forstand, fordi der ikke foreligger en selvstændig værksudnyttelse.
Denne forklaring forstår jeg simpelt hen ikke, for det er ikke og har aldrig været en betingelse for anvendelsen af eneretsbestemmelse i ophavsretslovens § 2, at der skal være tale om en selvstændig værkudnyttelse.
På grund af de rejste tvivlsspørgsmål og de svar, der er givet fra ministeriet, anmoder vi om, at lovforslaget sendes tilbage til fornyet behandling i udvalget.
Morten Helveg Petersen (RV), 1998-05-05:
I 1973 fik danske kvinder mulighed for at træffe et meget væsentligt valg af betydning for deres eget liv, nemlig et valg om selv at kunne bestemme over egen krop, og jeg er selvfølgelig overbevist om - det tyder alle undersøgelser også på - at kvinderne er meget ansvarsfulde.
Det er på ingen måde omkostningsfrit, hverken fysisk eller psykisk, at skulle træffe beslutning om at få foretaget en abort, og det er en proces, som vi i Det Radikale Venstre mener, kvinderne skal have al den hjælp og støtte til, som kan stilles til rådighed inden for sundhedsvæsenet.
Det fordrer en vis styrke hos både kvinden og hendes familie og venner, hvis man skal stå et sådant indgreb igennem.
De etiske overvejelser, der følger af at skulle vælge mellem at gennemføre en graviditet eller få foretaget en abort, må derfor ikke komme dumpende som en overraskelse og besværliggøre processen yderligere for den enkelte kvinde.
Det er overvejelser, som vi alle på et tidligt tidspunkt i vores liv skal være præsenteret for og være i stand til at tage stilling til.
Men det er også et valg, vi skal indformere grundigt om, før problemet opstår, særlig blandt de unge kvinder.
Oplysning, oplysning og atter oplysning synes at være den eneste vej til at begrænse antallet af aborter, og vi er på rette vej, kan vi læse i statistikkerne.
Siden indførelsen af fri abort i 1973 er aborttallet således faldet med over en tredjedel.
Det kan tilskrives en fornuftig og fordomsfri oplysningsindsats, og den skal selvfølgelig fortsættes.
Det er klart, at vi skal følge udviklingen nøje, for hvis der skulle vise sig tendenser til stigninger i aborttallet, er vores oplysningsindsats simpelt hen ikke god nok.
Eksempelvis har der gennem en årrække været en tendens til, at kvinderne vælger at få børn senere.
Derfor oplever vi i disse år en stigning i antallet af fødsler, og det smitter selvfølgelig også af på aborttallet i et eller andet omfang.
I Det Radikale Venstre mener vi, det er vigtigt hele tiden at tilpasse oplysningskampagnerne til den tid, vi lever i, og den målgruppe, vi gerne vil nå.
Det nytter ikke noget med løftede pegefingre og skræmmekampagner, der blot vil gøre valget endnu sværere for de kvinder, der nu engang står med problemet.
Hvad angår forslaget til vedtagelse, støtter
Det Radikale Venstre selvfølgelig en nedbringelse af antallet af provokerede aborter gennem forebyggelse og kan derfor støtte forslaget med den præcisering af indholdet af ordet rådgivning, hr. Jann Sjursen gav heroppefra.
Men der skal ikke herske tvivl om, at Det Radikale Venstre selvfølgelig er for den frie abort, og vi ønsker ikke på nogen måde tiden skruet tilbage til før 1973.
Ole Sohn (SF), 1998-05-05:
I betænkningen fra udvalget står der, at SF vil tilkendegive sin holdning her under dagens behandling, og jeg skal gøre opmærksom på, at det ikke er et forsøg på at skabe spænding om udfaldet, men blot på grund af nogle tekniske problemer som følge af konflikten.
Jeg skal meddele, at SF tilslutter sig den indstilling, der er givet af Socialdemokratiet, CD og Det Radikale Venstre om, at lovforslaget vedtages uændret.
Søren Kolstrup (EL), 1998-05-06:
»Mener ministeren, at den samfundsmæssige investering i såkaldt trafiksikre motorveje og motortrafikveje er samfundsmæssigt fornuftig, såfremt øget sikkerhed uden om bilisten sløver denne så meget, at det i sig selv medfører flere ulykker?«
Mogens Andreasen (DF), 1998-05-06:
Jeg skal ganske kort sige, at vi ikke kan støtte det her forslag.
Ole Sohn (SF), 1998-05-06:
Med henvisning til debatten under det forrige punkt skal jeg referere til, at SF's synspunkter er de samme med hensyn til dette forslag, som de var med hensyn til det tidligere behandlede forslag, så vi kan ikke støtte forslaget.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 1998-05-06:
Jeg kan på Det Konservative Folkepartis vegne helt tilslutte mig de udtalelser, som fru Ulla Tørnæs netop er kommet med.
Ulla Tørnæs (V), 1998-05-06:
Jeg skal ikke forlænge debatten her yderligere, men blot henvise til den diskussion, som vi allerede har haft om lovforslag nr. L 86, og jeg skal blot sige, at Venstre ikke kan tilslutte sig det fremsatte beslutningsforslag fra Fremskridtspartiet.
Poul Erik Dyrlund (S), 1998-05-06:
Jeg vil godt starte med at konstatere, at jeg finder, det er helt ude i hampen, at man fra forslagsstillernes side i bemærkningerne til forslaget starter med at konstatere, at det er regeringens ansvar, at der er storkonflikt på arbejdsmarkedet.
Det er skudt langt, langt, langt ved siden
I øvrigt kan det også undre mig, at man formulerer et forslag, og det gælder også, når man kigger i bemærkningerne, om, at denne konflikt handler om lønforhøjelser.
Jeg tror, at alle andre i dette land har opfattet det således, at denne konflikt først og fremmest handler om frihed, frihed og mere frihed til den enkelte og mere frihed til børnefamilierne, og derfor kan jeg også konstatere, at man her skyder langt, langt ved siden af. I øvrigt skal jeg så slutte af med at sige, at jeg på den socialdemokratiske folketingsgruppes vegne vil afvise forslaget med henvisning til det forslag fremsat af regeringen, som vi lige har behandlet.
Tom Behnke (FP), 1998-05-06:
Jeg synes ikke, det er fair af ministeren at afvise forslaget med den begrundelse.
Vi prøvede jo netop at trække den del frem under debatten om det foregående forslag, og det ville ministeren ikke.
Det er det, der er spørgsmålet, og det må ministeren kunne svare på, når han har forberedt sig til behandlingen af dette beslutningsforslag.
Ove Hygum (S), 1998-05-06:
Jeg skal på regeringens vegne med henvisning til det lovforslag, vi netop har behandlet, afvise forslaget.
Tom Behnke (FP), 1998-05-06:
»Vil ministeren hurtigst muligt tage initiativ til et grundigt eftersyn af det danske sundhedsvæsen?«
Begrundelse Den 20. april 1998 har Det Fri Aktuelt oplysninger om, at der ikke sker den fornødne efterbehandling af hjertepatienter, der derved får en forværret situation.
Samtidig har Morgenavisen Jyllands-Posten den 20. april 1998 oplysninger
om, at der er et katastrofalt stort antal fejl i patientjournalerne på landets sygehuse.
Herudover er der som bekendt mange andre eksempler på uheldige forhold i det danske sundhedsvæsen for ikke at glemme de stadig alt for lange ventelister til sygdomsbehandling.
Spørgeren er derfor af den opfattelse, at det vil være på sin plads at lave en grundig generel gennemgang af hele sundhedsvæsenet, så vi igen kan arbejde hen imod at være stolte af vores sundhedsvæsen i forhold til andre lande.
Margrete Auken (SF), 1998-05-06:
Det er jeg naturligvis enig med ministeren i, men jeg mener også, at man skal kunne almindelige husholdningsregnskaber i den sammenhæng.
Altså hvis det er trafiksikkerhedsargumentet - det er klart, at hvis alt sidder i én stor prop ... - men hvis det er trafiksikkerhedsargumentet, så er det ikke smart at bruge 45 mio. kr. i stedet for 1,5 mio. kr. for at opnå det samme.
Sonja Mikkelsen (S), 1998-05-06:
Jeg er sikker på, at fru Margrete Auken er enig med mig i, at når der er brug for at bygge nye veje, fordi der er fremkommelighedsproblemer, trafiksikkerhedsproblemer og miljøproblemer, er det klogt, at man også bygger en trafiksikker vej.
Margrete Auken (SF), 1998-05-06:
Ministeren må undskylde, at jeg fortsætter med regnerierne, men her er der et sted, hvor jeg kan huske tallene.
Det er tallene for, hvad det koster pr. sparet personuheld. Når man investerer i motorvej, er det 45 mio. kr. pr. sparet personuheld, er det motortrafikvej, er det 30 mio. kr., og når det er sortpletbekæmpelse, er det 1,5 mio. kr. Så jeg tror i det hele taget, vi skal lade være med at bruge færdselssikkerhedsargumenterne til den dér bilistforkælelse.
Jeg vil bare spørge ministeren, om hun er opmærksom på, at der er forskudte argumenter dér.
Sonja Mikkelsen (S), 1998-05-06:
Motorveje og motortrafikveje er mere trafiksikre end øvrige vejtyper, men dette forhold har ingen sammenhæng med det sikkerhedsmæssige udstyrsniveau for de biler, der anvender vejnettet.
Det skyldes de vej- og trafiktekniske forhold, der
er gældende for disse vejtyper, og det er derfor ikke hensigtsmæssigt at lægge bilparkens sikkerhedsmæssige udstyrsniveau til grund for en samfundsmæssig vurdering af den trafiksikkerhedsmæssige effekt af motorveje og motortrafikveje.
Jeg tror, man skal være varsom med at lægge for mange hypoteser sammen og så derudfra forsøge at drage en konklusion.
Jeg er meget tilfreds med, at der nu kommer disse adfærdsforskningsprojekter, jeg har henvist til ved de tidligere spørgsmål, og jeg er helt sikker på, at vi bliver klogere på baggrund af de undersøgelser.
Anders Samuelsen (RV), 1998-05-06:
Jeg skal også med henvisning til det lovforslag, vi lige har behandlet,
meddele, at vi ikke kan støtte beslutningsforslaget.
Søren Kolstrup (EL), 1998-05-06:
Trafikministeren nævnte, at den norske undersøgelse netop fremkom med den hypotese, at høj komfort og lavt støjniveau i bilen kan give en falsk tryghed.
Hvis man nu kombinerer denne hypotese med det forhold, at vi investerer meget i motorveje og motortrafikveje, og også antager, at disse kan være med til at give en falsk tryghed, vil jeg spørge ministeren, om hun vil overveje, om man kan anvende disse midler på en anden måde.
Der er utrolig mange andre måder at skabe trafiksikkerhed på, herunder at investere langt mere i bedre og billigere kollektiv trafik.
Tom Behnke (FP), 1998-05-06:
»Hvad agter ministeren at foretage sig i anledning af oplysningerne om, at der er et katastrofalt antal fejl i patientjournalerne på landets sygehuse?«
Spm. nr. S 298
Sonja Mikkelsen (S), 1998-05-06:
Jeg erindrer ikke, at vi i nyere tid har besluttet en ny vej her i Folketinget alene af trafiksikkerhedsmæssige hensyn.
Der har også været andre hensyn, ikke mindst miljøhensyn og også fremkommelighedshensyn, som har været årsag til en beslutning om nye veje, så derfor kan jeg ikke helt følge spørgeren.
Til gengæld kan jeg oplyse, at de socialdemokratiske og radikale regeringer i de sidste 5 år i høj grad har opprioriteret sortpletbekæmpelse netop ud fra den trafiksikkerhedsmæssige vurdering, at det er noget af det, der giver den største besparelse af menneskeliv, og hvad det angår, er jeg fuldstændig på linje med spørgeren.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Bortfaldne spørgsmål Spm. nr. S 297
Kristian Jensen (V), 1998-05-06:
Jeg er fuldt ud enig med hr. Aage Frandsen i, at det vigtige i det her er, at vi også sørger for at sikre Maren i Kæret hendes telefon og teledataforbindelse, hendes IT-adgang og Internetadgang, så hun også kan følge med i udviklingen.
Men jeg er ikke så enig med hr. Aage Frandsen i, at vi er nødt til at sørge for en kraftigere regulering af markedet i de mange år, som hr. Aage Frandsen henviser til.
Det kan være, at jeg tager fejl.
Det kan være, at hr. Aage Frandsen har ret.
Men det kan også være, at hr. Aage Frandsen tager fejl og jeg har ret.
Det, jeg godt bare vil høre, er en kommentar til mit forslag om, at vi nu siger, at vi tager det op om ca. 5 år og ser på, om der virkelig er behov for, at vi regulerer så detaljeret, som vi gør her, hvor vi også går ned og siger: Hvad skal der være af krav til kontrakterne ud over skriftligheden, hvad skal der stå i selve kontrakterne? Jeg tror ikke på, at det er nødvendigt.
Jeg tror på, at markedsmekanismen - de flere udbydere, der kommer - vil gøre, at de vil kæmpe om at give den bedst mulige og også den billigst mulige service, og derfor vil det om nogle år ikke være nødvendigt, at vi regulerer så kraftigt, som vi er nødt til at gøre nu, for at få gang i den.
Thorkild B. Fransgaard (FP), 1998-05-06:
Det var jo en hurtig behandling af et forslag.
Når vi i Fremskridtspartiet fastholder dette beslutningsforslag, er det, fordi vi er overbevist om, at det, lønmodtagerne gerne vil have, er en garanti for, at de ikke efterfølgende bliver forfulgt med økonomiske indgreb eller nogen form for skatteforhøjelse.
Vi ved udmærket godt, at det er gået igen i de tidligere ordføreres taler ved det forrige lovforslag, at det handler om frihed til familierne så de bedre kan passe deres børn.
Med formandens tilladelse vil jeg godt have lov til at citere fra i Børsen i dag: »Trods lønmodtagernes massive krav om længere ferier og børnefamiliernes desperate råb om mere tid til deres børn benytter kun et fåtal af de konfliktramte forældre disse dage til at holde fri sammen med børnene.«
Børsen har lavet en undersøgelse, en rundringning til de forskellige børnehaver, som viser, at der i sidste uge, hvor der var storkonflikt, var lige så mange børn i børnehaverne, som der plejer at være.
Det vil altså sige, at vi har ret.
Det, som lønmodtagerne er bange for, og det er derfor, der er så mange, der har stemt nej, er, at regeringen efterfølgende vil komme med nogle økonomiske indgreb og en eventuel skatteforhøjelse.
Det er det, vi har skrevet i bemærkningerne til vores beslutningsforslag, som vi fremsatte sidste torsdag.
Og vi holder fast ved, at lønmodtagerne skal have den garanti.
Vi er velvilligt indstillet over for det lovforslag, vi lige har behandlet.
Det har vi sagt.
Men lønmodtagerne må altså have en garanti for, at vi ikke efterfølgende kommer og tager pengene fra dem.
Det fastholder vi, og derfor fastholder vi beslutningsforslaget.
Sonja Mikkelsen (S), 1998-05-06:
Hensigten er at sikre de danske forbrugere adgang til at købe biler med de nye typer sikkerhedsudstyr, som er udviklet, og nogen anden hensigt er der for så vidt ikke med de regler. De biler, der introduceres på det danske marked, er under alle omstændigheder forsvarlige, uanset om det ekstra udstyr er til stede eller ej. Hermed sluttede spørgsmålet.
Tove Videbæk (KRF), 1998-05-06:
Det her forslags sigte er en implementering af Europa-Parlamentets og Rådets reviderede direktiv, og det er også et forslag, hvori der stilles krav om, at forbrugerne i alle kundeforhold skal gives en skriftlig kontrakt, og hvor der stilles en række minimumskrav til indholdet af kontrakten.
Ligeså stilles der krav til selskabernes offentliggørelse af fyldestgørende og ajourførte oplysninger
om kontraktvilkår, altså virkelig forbrugerbeskyttelse. For det andet etableres der hjemmel til, at tjenesteudbydere kan påberåbe sig en række af den gældende samtrafiklovgivnings bestemmelser, altså brud på telemonopolet.
Vi ser først og fremmest lovforslag nr. L 78 som et lovforslag om brugerbeskyttelse og dernæst brud på Tele Danmarks monopol.
Søren Kolstrup (EL), 1998-05-06:
Det forslag, som vi har til behandling her, må jo ses som led
i et større forløb med indførelsen af markedsforhold på teleområdet.
Jeg synes nok, der kan være grund til - selv om jeg må erkende, at det forslag, der ligger her til behandling, dog råder bod på en absurd udvikling - så lige at repetere, hvad det er for en proces, vi har været inde i.
Vi kan konstatere, at man indtil nu blindt har fulgt EU-reglerne på området, hvor også det her forslag er udtryk for en EU-implementering.
Vi har også konstateret, at masser
af medarbejdere i Tele Danmark er blevet gjort arbejdsløse.
Og der er så - og det synes jeg er interessant - skabt kaos og forvirring hos forbrugerne, der nu skal vælge mellem et uendeligt antal tilbud uden chance for at kunne gennemskue markedet.
Der er jo ikke nogen, der har drøftet en alternativ model, hvor alle brugere klart kunne gennemskue, hvad der skete på markedet, og hvilke forudsætninger der skulle til for at have et gennemskueligt telemarked.
Med lad det ligge.
Når vi nu har fået liberalisering, så er dens hovedparole at give højere telefonregninger til nogle forbrugere, som bruger telefonen forholdsvis lidt, altså skabe en prisdifferentiering, og ved en prisdifferentiering er der vindere, og der er tabere.
Det er jo liberalismens, hvad kan man sige, kernepunkt.
Endelig har et flertal i Folketinget så hjulpet regeringen med at sælge ud af arvesølvet.
Man har solgt til Ameritech, og jeg synes, det er interessant at konstatere, at den mest gennemgående, dybtgående liberalisering, der har fundet sted inden for teleområdet, har fundet sted i Danmark.
Muligheden for en offentlig styring blev ikke diskuteret, bortset fra at der selvfølgelig altid er behov for en vis markedsregulering, hvis man, som hr. Aage Frandsen nævnte, vil sikre Maren i Kæret. Enhedslisten ser det her forslag som en integreret del
af et længere forløb.
Regeringen og Folketingets flertal har jo i de sidste år fjernet muligheden for en reel alternativ model inden for telesektoren.
Enhedslisten har ikke bare været dybt skeptisk, men har prøvet at bekæmpe teleliberaliseringen.
Om det foreliggende lovforslag må jeg jo så sige, at når præmisserne nu er, som de er, så må vi erkende, at det dog forsøger at rimpe noget sammen.
Der bliver lidt større forbrugerbeskyttelse, og der bliver mulighed for, at Tele Danmarks overprofit sådan set kan blive barberet, ved at man giver flere adgang dertil.
Og endelig som det sidste må jeg konstatere, at regeringen jo erkender, at en vis form for regulering er nødvendig, ja, at man kan komme i den absurde situation, at jo mere marked man får, jo mere regulering skal man have, og det er jo interessant. Men vi støtter det her lille kummerlige forslag.
Elisabeth Arnold (RV), 1998-05-06:
Det lovforslag, vi behandler her, er umiddelbart svært tilgængeligt.
Det er meget teknisk og meget detaljeret, men for Det Radikale Venstre er der ingen tvivl om, at det også er meget vigtigt, og at det vil komme til at få indflydelse på mange danskeres dagligdag i årene, der kommer.
Der er for det første krav om, at der skal være en egentlig kontrakt.
Der skal være bestemmelse om erstatnings- og tilbagebetalingsregler, der skal være specificerede oplysninger på regningen, så man kan se, hvad det er for elementer, der indgår i regningen.
Der kommer minimumskrav til ydelserne, til deres kvalitet, og der kommer en klarere klagebehandling.
Det er alt sammen noget, som styrker forbrugerens position i et meget, meget uigennemskueligt markedsbillede, i hvert fald som det er på nuværende tidspunkt.
Desuden kommer der et element af en større konkurrence
på nettet, altså i praksis et brud på de monopoler, der kan være på markedet.
Alt i alt er det en udvikling, som Det Radikale Venstre støtter, og som vi er helt sikre på vil være til gavn først og fremmest for forbrugerne, som er dem, der skal betale hele gildet i sidste ende.
Derfor er der støtte fra Det Radikale Venstre til dette forslag.
Ebbe Kalnæs (CD), 1998-05-06:
Det, jeg gerne vil understrege, er selvfølgelig den bedre forbrugerbeskyttelse, der er i det.
Jeg er ikke i tvivl om, at mange vil glæde sig over det her, ikke mindst over, at den situation, som man som borger og bruger nogle gange har siddet i med regninger og den gældende retsstilling, væsentlig forbedres.
Vi synes alt i alt, at det med dette går den rigtige vej.
Når man liberaliserer så meget, som man gør, er der brug
for en bedre forbrugerbeskyttelse, for det bliver efterhånden kompliceret at finde ud af, hvad det er for nogle tilbud, der er på markedet.