Per Stig Møller (KF), 2005-06-09:
Først vil jeg godt takke for forespørgslen.
Regeringens overordnede holdning til forhandlingerne er, at vi ønsker et ambitiøst og substantielt resultat, som især sikrer udviklingslandenes integration i den globale økonomi.
For de fattigste og mindst udviklede lande må der gives omfattende indrømmelser og øget teknisk bistand, og det har udviklingsministeren jo netop beskrevet nogle eksempler på.
WTO-forhandlingerne spiller ligeledes en væsentlig rolle i globaliseringen og vil få konkret betydning for mange danske virksomheders og borgeres hverdag og fremtidsmuligheder.
Med andre ord drejer forhandlingerne sig også om, hvad Europa og Danmark skal leve af i fremtiden.
I år er fokus rettet mod ministerkonferencen i december i Hongkong.
Der skal WTO’s 148 medlemslande foretage en yderligere indsnævring af forhandlingerne, således at man kan indlede den afsluttende fase i Doharunden.
Hvis dette resultat nås i Hongkong, vil næste pejlemærke være en afslutning af Doharunden i 2006 eller i begyndelsen af 2007.
Hvor langt er vi så i forhandlingerne?
Der forhandles i øjeblikket intensivt i Genève, og håbet er, at der til det generelle råds møde vil være en første skitse klar, men det er ikke sikkert, at vi vil nå så langt.
Under alle omstændigheder må vi være indstillet på, at der inden Hongkongmødet vil være mange knaster, der skal tages hånd om.
I de nuværende forhandlinger er der tre hovedemner: landbrug, handel med ikkelandbrugsvarer, altså industritold, samt tjenesteydelser.
Dertil kommer handelslettelser, og så er der det tværgående, vigtige emne, nemlig udviklingslandene og en særlig hensyntagen til dem, det er jo en udviklingsrunde.
Landbrugsliberalisering er en central målsætning for Doharunden.
Regeringen støtter bestræbelserne i WTO-forhandlingerne på at forbedre markedsadgangen for landbrugsvarer samt at reducere og afvikle handelsforvridende intern støtte og ikke mindst udfasningen af handelsforvridende eksportstøtte.
Det gælder især for de ulande, der er nettoimportører af fødevarer.
Det er imidlertid afgørende, at også andre lande tilsvarende reducerer deres handelsforvridende støtte.
Samtidig er det væsentligt, at det fortsat er muligt at fremme ikkehandelsmæssige hensyn såsom miljø, dyrevelfærd og fødevaresikkerhed.
EU lægger også op til en parallel udfasning af alle handelsforvridende eksportstøtteordninger.
Regeringen vil arbejde for, at der i Hongkong aftales en klar og hurtigst mulig termin for udfasning af alle eksportstøtteordninger.
EU’s udspil indeholder også en række tiltag, der vil gavne de mindst udviklede lande.
Bl.a. foreslås, at alle udviklede lande giver told- og kvotefri adgang for alle produkter fra de mindst udviklede lande, altså undtagen våben og ammunition, der svarer til EU’s »Alt undtagen våben«-ordning.
EU har også foreslået, at de mindst udviklede lande skal have mulighed for at få en såkaldt fri omgang, hvorved de helt vil kunne undgå at påtage sig nye forpligtelser over for ilandene.
En række lande med meget stærke interesser i markedsåbning i de udviklede lande efterlyser bestandig yderligere EU-indrømmelser på landbrugsområdet, før de selv er rede til at vise deres egne kort i forhandlingerne.
Her skal man ikke glemme, at EU allerede er langt den største importør af fødevarer fra udviklingslandene, samt at halvdelen af importen allerede er toldfri gennem forskellige præferenceordninger.
Jeg vil også gerne understrege, at det vil være en alvorlig misforståelse, hvis man tror, at en generel og horisontal toldafvikling på landbrugsområdet i WTO-forhandlingerne vil være en fordel for udviklingslandene og særligt de fattigste.
Sandheden er jo, at landbrugene i Brasilien, Argentina, Australien m.v. er meget effektive og let udkonkurrerer små og ineffektive landbrug i udviklingslandene.
Forhandlingerne om industritold er et område, hvor EU og Danmark har klare offensive interesser.
Eliminering eller reduktion af toldsatser er væsentlig for danske produkters konkurrencemuligheder på udenlandske markeder.
Der vil her kunne blive tale om reelle velfærdsgevinster for det danske samfund.
Hertil kommer, at tolden udviklingslandene imellem som oftest er høj og hindrer eller vanskeliggør syd-syd-handelen.
Betydelige potentielle gevinster for udviklingslandene ligger netop her.
De mere velstillede udviklingslande bør omfattes af flere liberaliseringsforpligtelser og således åbne deres markeder.
Alt andet ville være urimeligt og uholdbart også for udviklingslandene selv.
Der er forskel på Niger og Brasilien, selv om de er i den samme gruppe.
Der har desværre hidtil ikke været de fremskridt i forhandlingerne, som vi gerne havde set.
En række af de store udviklingslande med Brasilien og Indien i spidsen ønsker at se indrømmelser på landbrugsområdet, før de vil bevæge sig på områder for industriprodukter.
Tjenesteydelser er også et vigtigt forhandlingsområde.
Danmark har også her stærke offensive interesser i tjenesteydelsesforhandlingerne.
Tjenesteydelsesforhandlingerne foregår ved, at alle medlemmer fremlægger tilbud om, hvor man kan give markedsåbning samt ønsker om markedsåbning hos andre.
I alt har over 50 medlemmer indtil nu givet tilbud.
Hidtil er omfanget af tilbuddene imidlertid relativt beskedent.
EU’s tilbud er de mest substantielle.
Handelslettelse er det eneste af de såkaldt fire Singaporeemner, der er tilbage i Doharunden.
Det har vi været enige om i Folketinget hidtil.
Handelslettelse drejer sig om at forenkle og harmonisere told- og andre handelsprocedurer.
Mens toldsatserne har været faldende, udgør bureaukratiske procedurer fortsat en stor hindring for international handel.
Beregningerne har vist, at uhensigtsmæssige, utidssvarende toldprocedurer kan koste op til 15 pct. af en vares værdi.
Derfor er det vigtigt, at vi får bedre regler på området.
Samtidig lægger vi vægt på, at især udviklingslandene kan drage nytte af handelslettelser, og der tages hensyn til deres begrænsede kapacitet til at gennemføre nye regler og procedurer.
Fra dansk side er det af afgørende betydning, at udviklingslandene som resultat af runden opnår bedre balancerede handelsregler, yderligere markedsadgang og bistand til fuldt ud at udnytte denne adgang til fremme af deres integration i det multilaterale handelssystem.
Denne adgang skal selv sagt også gælde sektorer, hvor udviklingslandene har særligt eksportpotentiale, ikke mindst landbrug og tekstiler.
Samtidig må betingelserne for handel udviklingslandene imellem også forbedres.
EU og EU’s medlemsstater har ydet meget betragtelige bidrag til WTO’s nye trustfund for handelsrelateret bistand.
De har også gennem mange andre kanaler støttet udviklingslandene til bedre at varetage deres interesser under handelsforhandlingerne, til bedre at udnytte den opnåede markedsadgang og til bedre at overkomme hindringer for øget eksport.
Regeringen er en varm fortaler for særlig fordelagtig behandling af udviklingslandene, det, der også kaldes »special and differential treatment«, altså speciel og forskellig behandling.
Vi finder, at det er et middel til at sikre udviklingslandene i deres integration i verdensøkonomien.
Efter dansk opfattelse bør alle WTO-medlemmerne enes om at lade den mest lempelige behandling tilfalde de lande, som har størst behov.
De mere velstillede blandt udviklingslandene må påtage sig deres del af ansvaret for at skabe løsninger for de mindre velstillede.
For at fremme forståelsen for, hvorledes alle WTO-medlemmer bedst vil kunne bidrage til at imødekomme udviklingslandenes interesser, iværksatte man på dansk foranledning det nordiske Afrikainitiativ.
Den konstruktive handelspolitiske dialog med 20 afrikanske lande vil blive søgt fastholdt i forbindelse med ministermødet i Hongkong, og der vil frem mod dette blive iværksat en række konkrete initiativer med henblik på en konkret opfølgning, f.eks. handelspolitiske konsultationer med afrikanske programsamarbejdslande, samordning af handelsrelateret international teknisk bistand, uformelle konsultationer i Hongkong med denne her nordiskafrikanske initiativkreds.
WTO-forhandlingerne skal, som indledningsvis nævnt, både bidrage til en positiv udvikling i verdensøkonomien og en bedre integration af udviklingslandene.
Dette er ikke modsætninger, men imellem disse to målsætninger er der tale om meget komplicerede interesser, som skal mødes, for at en aftale kan komme i hus.
Danmark vil arbejde for, at processen forbliver på sporet, og at EU indtager en så konstruktiv og ambitiøs rolle i forhandlingerne som overhovedet muligt.
Det er vigtigt, at WTO bliver en succes, at Hongkong ikke bliver en fiasko som Cancún, for det vil være af meget stor betydning for verdensudviklingen og for afspændingen i de tendenser, der måtte være til at skabe konflikt mellem Nord og Syd.
Forhandling