Villy Søvndal (SF), 2002-04-05:
Jeg skal også sige tak for debatten, som på mange måder har været præcis, men også på nogen måder lidt underlig.
Jeg så i en overskrift i går fra Ritzaus Bureau, at USA udtalte, at de så frem til Danmark som formandsland.
Jeg må efter at have hørt specielt Venstres ordførertaler i dag sige, at det kan jeg godt forstå, for man får så at sige en direkte europæisk afdeling, hvor man er sikker på, at amerikanske synspunkter bliver gengivet uden misforståelser. Det er jo altid en fordel for et land at have den store sikkerhed indbygget.
På den måde synes jeg, at det må være lidt underligt som et regeringsparti, der trods alt også har analytisk kraft, hele tiden at skulle sikre sig, at analyserne nu stemmer overens med USA, så man ikke kommer i konflikt.
Den næste kilde til forundring var, at Socialdemokratiet holdt, og det vil jeg godt gentage, en ganske glimrende ordførertale indholdsmæssigt, og derefter ender man så i øvrigt med at stemme sammen med partier, der har et grundlæggende andet syn på det, f.eks. hr. Jesper Langballe, som jo repræsenterer det alleryderste både i Danmark og også i forhold til amerikanske sikkerhedspolitiske synspunkter.
Tværtimod var der nogle, der havde snakket med nogle om det i går, som sagde, at den er meget blød, hvor vi ganske stilfærdigt beklager, at USA har lavet det her system.
Vi siger, at det indeholder en oplagt risiko for, at vi bevæger os ind i et nyt rustningskapløb, der står i vejen for aftaler om ikkespredning af atomvåben, fordi det er klart, at flere lande vil forsøge at få en ret stor mængde atomvåben for dermed at kunne gennembryde skjoldet.
Jeg forstod også på hr. Jeppe Kofod, at han er helt enig i pindene, nemlig at bekræfte og fastholde behovet for det internationale aftalesystem.
Det er jo det, vi spiller om: at man har villighed til også i EU-samarbejdet at prøve at finde en fælles stærk europæisk platform som en modvægt mod de der tendenser med enegang, der er i Bush-administrationen.
Og så endelig, at de grønlandske synspunkter skal stå stærkt.
På den baggrund var det, synes jeg, helt underligt at opleve, at Socialdemokratiet ikke valgte at stå ved sine stærke synspunkter i ordførertalen, også i vedtagelsesform.
Det har også været en periode med stigende tillid mellem landene.
Men det, der er dagsordenens pointe i dag, er vel: Hvor bevæger vi os hen nu?
Vi står måske om ganske kort tid over for en endnu stærkere sag, nemlig diskussionen om krig mod Irak med eller uden allierede.
Er det ikke bekymrende, at vi ser den der fantastisk stærke tendens til enegang?
Så vil jeg godt gemme NATO-diskussionen - jeg har ikke tid til den - til en anden gang, men jeg har anmeldt en forespørgsel, hvor vi får lejlighed til at diskutere det.
Jeg skal sige til hr. Kuupik Kleist og hr. Lars-Emil Johansen, at jeg synes, det er helt rigtigt set, at i en situation, hvor ABM-traktaten fra 1972 anklages for ikke længere at du, så er det vel oplagt at sætte spørgsmålstegn ved 1951-aftalen - den er dog trods alt 21 år ældre - i
med hensyn til, om den overhovedet stadig har modernitet.
Vi deltager gerne fra SF's side i at kigge på det.
Til udenrigsministeren, som erklærer sig som tilhænger af the rule of law: Det tror jeg oprigtigt også på, men da må det bekymre at se de amerikanske bevægelser mod enegang p.t.
Det må bekymre også en dansk udenrigsminister.
Men tak for debatten.