Kuupik Kleist (IA), 2003-04-29:
De seneste måneders og de seneste dages debat om missilskjoldet har sandsynliggjort, at der endelig langt om længe kommer hul på den byld, der hedder forsvarsaftalen mellem Danmark og USA af 1951 om forsvaret af Grønland.
Det ser nu ud, som om regeringen har accepteret det grønlandske krav om en genforhandling af forsvarsaftalen.
Bare for ½ år siden var det meget svært at tro
, at vi ville være kommet så langt, som vi er kommet i dag, og at Folketinget ville være kommet så langt, som det er kommet i dag.
Det er selvfølgelig svært at gætte på, hvad der har forårsaget skiftet i regeringens holdning.
Regeringen var meget afvisende for ½ år siden, det var USA også.
Men det er nok ikke helt forkert at sige, at regeringen har ræsonneret, at det ville være overordentlig svært at træffe beslutning om missilskjoldet, uden at der var opnået enighed mellem Grønland og Danmark.
Jeg vil også tillade mig at antage, at den nordatlantiske gruppes forslag om en ny forsvarsaftale har været medvirkende til skiftet i regeringens holdning. Man skal ikke være bange for at løbe panden mod en mur, hvem siger, at det er muren, der holder hver gang?
Med hensyn til selve missilskjoldet er det store tvivlsspørgsmål i hele åbenbaringen: Hvem ved, hvad missilskjoldet er i dag?
Hvem ved, hvad missilskjoldet udvikler sig til?
Der er berettiget dyb tvivl om, hvorvidt missilskjoldet i det hele taget er det rigtige middel.
Der er dyb tvivl om dets evner, bl.a. til at yde Europa beskyttelse på samme måde, som USA mener, at det bliver beskyttet af missilskjoldet.
Der er dyb tvivl om missilskjoldets konsekvenser med hensyn til den globale militære balance.
Der er ingen overbevisende argumenter for missilskjoldets fortræffelighed.
De foreløbige skitser til missilskjoldets forløb er seks faser, som skal gennemføres over de næste 10-15 år.
Vi står i øjeblikket i fase nul og kan objektivt set ikke tage stilling til noget som helst.
Sandheden er, at ingen i dag ved, hvad dette projekt udvikler sig til.
Mest sandsynligt er det nok, at det er det første skridt til en militarisering af det ydre rum, altså det gammelkendte stjernekrigsprojekt.
Vi har været igennem regeringens redegørelse om missilskjoldet; et debatoplæg, som statsministeren kalder det, et partsindlæg, som mange andre har kaldt det.
Det har vist sig, at kinaaspektet er blevet det centrale emne i den internationale debat om missilskjoldet.
Jeg vil gerne sige, at missilskjolddebatten og de øvrige debatter, der er foregået i forbindelse med missilskjolddebatten, har sat os i et sandt dilemma.
Flertallet i den grønlandske befolkning mener ikke, at Grønland skal sige ja til missilskjoldet, og flertallet mener heller ikke, at der skal gives tilladelse til, at Thuleradaren benyttes i missilskjoldprojektet.
Dilemmaet består imidlertid i, at vi for at få adgang til at få genforhandlet forsvarsaftalen af 1951 i forvejen må stille os positive i forhold til både missilskjoldet, og at Thuleradaren benyttes til projektet.
Jeg er til gengæld fuldstændig sikker på, at et grønlandsk nej ville betyde, at regeringens positive forhandlingsvilje straks ville ændres til stærk uvilje og bebrejdelse af de grønlandske myndigheder.
Udenrigsministeren er i dag i pressen citeret for at sige, at han synes, det er mærkeligt, at landsstyret har behov for mere tid til konsultationer med deres bagland, og han er også citeret for at sige, at en fastholdelse af kravet om medbestemmelse er det samme som et nej til et fælles forhandlingsudspil.
Regeringen har således allerede fortalt landsstyret, hvad landsstyret bør mene.
Som sagt står vi i et ægte klassisk dilemma.
Jeg mener også, at Danmark står i et dilemma.
Det danske dilemma består i - som også andre har påpeget - at Danmark, også i missilskjoldsagen, først og fremmest forholder sig til USA's ønsker og holdninger og i mindre grad til, hvad de 14 andre EU-medlemmer og europæiske samarbejdspartnere måtte mene om sagen.
Forskeren Preben Bonnén siger også i dagens aviser, at Storbritannien og Danmark sikkert vil få regningen betalt for at komme ind under et eventuelt kommende missilskjold, fordi de to lande har aktiver, som USA har brug for.
Det vil selvfølgelig være interessant at høre en reaktion fra regeringen på disse synspunkter.
Er det rigtigt, at regeringen kalkulerer med at kunne komme gratis med, hvis og når man stiller Thuleradaren til rådighed?