runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Pernille Frahm (SF), 1998-10-08:
Det skal jo nok vise sig, at det ender med, at vi stemmer på samme måde til det her forslag.
Men for lige at markere, at der faktisk er en markant forskel på, hvad Dansk Folkeparti og hvad Socialistisk Folkeparti har af holdninger til det her, vil jeg gerne spørge lidt til hr. Peter Skaarups interesse for de humanitære opgaver i Kosova.
Vil Dansk Folkeparti støtte de forslag, som Dansk Flygtningehjælp er kommet med i dag: at man laver en internationalt beskyttet korridor til Kosova, så folk kan slippe ud fra området? Vil Dansk Folkeparti arbejde for at fjerne visumtvangen for folk, der vil flygte fra Kosova?
Vi taler om at sende fly derned og bombe befolkningen.
Vil Dansk Folkeparti arbejde for, at Danmark opretter et særligt kontor i Kosova, hvor folk kan søge asyl?
Hvordan skal man kunne søge visum på nuværende tidspunkt i et område som Kosova og dermed få ret til at komme til Danmark?
Vil Dansk Folkeparti arbejde for, at EU deler opgaverne omkring flygtninge?
Vil Dansk Folkeparti arbejde for, at der kommer en særlov, der giver flygtninge fra Kosova midlertidig beskyttelse i bl.a. Danmark?
Pia Christmas-Møller (KF), 1998-10-08:
Tju-hej, hvor det går godt i Danmark.
Sådan prøver hr. Jacob Buksti at fremstille situationen.
Hr. Buksti kunne også have sagt: Jeg vil ikke høre, jeg vil ikke se, lad mig være i fred med mine dejlige socialdemokratiske drømme; bland jer udenom. Men virkeligheden er jo, at en global krise banker på døren.
Mange danske virksomheder er hårdt presset.
De første fyringsrunder er sendt afsted, konkurrenceevnen lider, og vi har uafbrudt tabt markedsandele, siden Nyrupregeringen kom til i 1993.
Det er det ene.
Det andet, jeg savnede meldinger om, er, hvad Socialdemokratiet egentlig har tænkt sig at gøre ved de lange ventetider, som patienter med alvorlige sygdomme bliver henvist til. Vi har hørt den ene socialdemokrat efter den anden med statsministeren i spidsen fortælle om, hvor vigtigt det er, at der nu gøres noget ved de lange ventetider.
Foreløbig har man kun givet os tilsagn om at registrere ventetiderne.
Hvad med en behandlingsgaranti?
Vil hr. Jacob Buksti give mig håndslag på, at vi under de forestående finanslovforhandlinger i fællesskab kan etablere en behandlingsgaranti for de patienter, som i dag bare bliver henvist til en venteliste?
Aage Frandsen (SF), 1998-10-08:
Hr. Jacob Buksti sagde, at en af hovedhjørnestenene var arbejdsmarkedsreform, en anden var uddannelsesindsats.
Der blev brugt meget tid på at forklare og bortforklare det omkring arbejdsmarkedsreformen - det gjorde statsministeren også i sin tale - men uddannelsesindsatsen, ja, den fylder en side i statsministerens åbningstale.
Så står der noget om erhvervsuddannelsesreformer, som er fornuftige, men hvad er der ellers?
Der sker jo rent faktisk nedskæringer i finansloven i uddannelsesindsatsen, i form af at taxameteret ikke følger med i forhold til pris- og lønudviklingen.
Det er da ikke at satse på uddannelsesindsatsen.
Det andet, jeg i den forbindelse vil spørge efter, er, hvordan hr. Buksti har det med al den diskussion om, at nu skal vi have kvalitet i uddannelserne, nu skal unge mennesker igennem deres uddannelser og alt det dér så hurtigt som muligt.
Sætter hr. Buksti og Socialdemokratiet lighedstegn mellem hurtighed igennem uddannelse og kvalitet i uddannelse?
Jeg ved ikke, hvor lang tid hr. Buksti har været om sin uddannelse, men jeg ved i hvert fald, at regeringens gennemsnit er meget flot, nemlig 9 år fra deres studentereksamen til de afsluttende eksaminer.
Det er jo flot.
Statsministeren rammer lige præcis gennemsnittet.
Hvad har hr. Buksti af kommentarer til dette med kvalitet i uddannelserne?
Er det det samme som effektivitet?
Peter Skaarup (DF), 1998-10-08:
Der kan være mange meninger om, hvorvidt vi skal sende styrker af sted i denne situation.
Regeringen mener, at vi skal.
Dansk Folkeparti mener, at vi ikke skal.
Men det, som regeringen i hvert fald skylder os, er at give nogle ordentlige svar på de spørgsmål, der bliver stillet, og hvis ikke man gør det på den ene måde, må man gøre det her i dag på den anden måde, sådan at Folketinget har nogle rimelige antydninger af, hvad der ligger bag de forskellige ting, der ligger i denne aktion.
udvalget desværre har fået.
Her henviser ministeren til Justitsministeriet; man skal spørge dér.
Men klart er det jo, at når man spørger sent om natten, kan man ikke få de svar fra justitsministeren, før denne debat er overstået, og dermed har vi ikke nogen som helst mulighed for at træffe en saglig afgørelse.
Derfor er det mit spørgsmål til regeringen, om man ikke mener, det er et problem for folkestyret - hvilket man selv har været enig i på konferencen i sidste uge - at vi ikke har haft en seriøs behandling af det her, fordi vi ikke har haft en reel mulighed for at få svar på de spørgsmål, vi har stillet.
Holger K. Nielsen (SF), 1998-10-08:
Hr. Buksti kom med en charmerende bemærkning for nogen tid siden, hvor han sagde, at arbejdsgiverne jo er forpligtede til at gøre noget i forhold til arbejdsløshedsheden gennem denne trepartsaftale.
Kunne hr. Buksti ikke give en nærmere redegørelse for, hvori disse forpligtelser hos arbejdsgiverne ligger?
Er det juridiske forpligtelser?
Er det politiske forpligtelser?
Måske er det moralske forpligtelser, vil hr. Buksti sige.
Men er det ikke lidt for naivt selv for en socialdemokrat at tro på, at arbejdsgiverne disponerer ud fra moral?
Og derfor er det helt, helt afgørende, at regeringen og Socialdemokratiet klart redegør for, hvordan arbejdsgiverne kan forpligtes, og i givet fald, hvis de ikke lever op til de der forpligtelser, hvad man så skal gøre. Det får mig igen til at stille spørgsmålet, og jeg vil godt have et præcist svar på det nu: Skal hr. Bukstis svar til hr. Frank Aaen før forstås således, at hvis vi om et år f.eks. står med en arbejdsløshed på 200.000, så skal denne her arbejdsmarkedsreform tages op til nyovervejelse?
Jeg vil godt have et tindrende klart svar på det under debatten i dag
enten fra hr. Buksti eller fra en minister.
Jacob Buksti (S), 1998-10-08:
Til fru Gitte Seeberg: Så er det jo heldigt, at fortrykket af Folketingets forhandlinger fra første behandling af finansloven er kommet.
Jeg vil derfor bede fru Gitte Seeberg gå ned i hjørnet og tage hæftet frem og slå op på side 3054, hvor undertegnede siger, efter at jeg svarer hr. Thor Pedersen, at han ikke har forstået, hvad jeg siger - det er ikke sikkert, det er hr. Thor Pedersens skyld - og jeg citerer: »Men det var sådan set ikke det, der var min pointe.
Vi mener, at der er en klar påvirkning fra udlandet til dansk økonomi, og vi mener også, der er en klar fare for, at dansk økonomi kan blive revet med i den udvikling, der foregår.«
Det synes jeg sådan set er meget klart sagt i forhold til det, fru Gitte Seeberg spørger om.
Hvad angår regeringens målsætning med hensyn til udlandsgælden, blev det bekræftet af økonomiministeren i går, at regeringen stadig væk har som målsætning at bringe den ud af verden i år 2007, og det stiller jo så altså visse krav til vores politik.
Til hr. Kristian Thulesen Dahl
blot dette: Jamen der er mange andre indikatorer, der indgår i vurderingen.
Hvad for nogle skal vi tage, skal vi tage udviklingen i beskæftigelsen?
Den stiger stadig væk.
Den stiger med 49.000 i år og 11.000 næste år.
Skal vi tage eksporten?
Den stiger også.
Den stiger med 2,9 pct. i år og 2,5 pct. næste år.
Så der er altså ikke tale om alle de der krisetegn, som hr. Kristian Thulesen Dahl gerne vil fremmane.
Der er faktisk en vækst.
Det, der er tale om, er, at der er en nedjustering af skønnet for væksten.
Men der er ikke tale om et fald.
Bare sådan, at hr. Thulesen Dahl har orden i tallene.
Og endelig til hr. Holger K. Nielsen: Hvilke forpligtelser har arbejdsgiverne?
Ja, hvilke forpligtelser har de?
Hvilke forpligtelser har man i den danske model, den danske aftalemodel, som jo netop hviler på, at man aftaler?
Jamen aftalepartnere har de forpligtelser, at de skal holde aftalerne.
Det går jeg ud fra at hr. Holger K. Nielsen er tilhænger af.
Jeg husker da i hvert fald engang her for ikke så lang tid siden, hvor hr. Holger K. Nielsen stod på denne talerstol og talte varmt for den danske model, og hvordan og hvorledes aftaler skulle holdes.
Det er fuldstændig de samme forpligtelser, der ligger i de her aftaler.
Om det så er sådan, at man skal lave det hele om, hvis arbejdsløsheden stiger?
Nej, det skal man ikke, men man skal se på, hvad man så skal gøre.
Ulla Tørnæs (V), 1998-10-08:
Til hr. Jacob Buksti: Jeg må altså konstatere, at Danmark fortsat er et puslingeland, der hygger sig i smug.
For hr. Jacob Buksti forbigik helt og aldeles mit spørgsmål om en snarlig folkeafstemning om dansk medlemskab af ØMU'en.
Men jeg synes nu, hr. Jacob Buksti skal have endnu en chance for at overbevise mig om, at Danmark altså ikke længere er et puslingeland, der hygger sig i smug.
Så derfor vil jeg spørge hr. Jacob Buksti: Er det udtryk for regeringens politik, når hr. Buksti varsler en snarlig folkeafstemning om dansk medlemskab af Den Økonomiske og Monetære Union?
Ole Sohn (SF), 1998-10-08:
Når vi stiller spørgsmålene gentagne gange, er det, fordi arbejdsmarkedsreformen indebærer nogle kontante forringelser for de arbejdsløse.
De er velkendte: afkortning af dagpengeperioden, stramningen for de 50-54-årige.
Og det er jo ikke nok bare at sige, at der er en aftale, og parterne har givet tilsagn om, også arbejsdgiverne, at skaffe flere arbejdspladser.
Det har vi jo 20 års erfaring for, at det gør de ikke.
Derfor er det da rimeligt at få et klart svar fra Socialdemokratiet: Hvilke økonomiske incitamenter, sanktioner eller lignende agter regeringen at sætte ind med over for de arbejdsgivere, som ikke ønsker at leve op til forpligtelserne?
Det er jo en forudsætning for, at aftalen kan holde.
Og ønsker de private arbejdsgivere ikke det, hvilke midler ønsker regeringen så at stille til rådighed for kommunerne, så de kan sikre regulære og ordinære arbejdspladser til de mange arbejdsløse, som skal i arbejde?
Mogens Andreasen (DF), 1998-10-08:
Men vi har jo nu set, at SiD har sagt fra over for disse forhandlinger, og jeg står her med en skrivelse fra Dansk Metal i Århus, hvor man også tager afstand fra det resultat, der er kommet ud af forhandlingerne.
Så vil jeg godt spørge hr. Jacob Buksti: Er det sådan, at vi nu vil opleve, hvis der kommer en spredning af disse holdninger fra SiD og fra Dansk Metal, at vi kommer til at stå over for en arbejdsmarkedsreform, der er så udvandet, at vi ikke kan bruge den til ret meget? Så er der én ting til, som jeg synes er glemt i det, der er oplægget, og det er, at man ikke har taget højde for, at virksomhederne skal have lettet deres byrder for at skaffe de arbejdspladser, man vil proppe igennem AF-systemet.
Pia Christmas-Møller (KF), 1998-10-08:
Men sandheden er vel den, at hr. Jacob Buksti i dag rammes af Socialdemokratiets egen retorik fra 1970'erne og 1980'erne og begyndelsen af 1990'erne, hvor enhver ændring også til det bedre i dagpengesystemet af Socialdemokraterne blev udlagt som en forringelse.
Så det slagsmål vil jeg ikke kaste mig ind i.
Jeg strakte hånden frem og spurgte hr. Jacob Buksti, om han ville være med til at lave en egentlig behandlingsgaranti for de mange patienter, som i dag er henvist til en venteliste på ubestemt tid.
Hr. Jacob Buksti svarede mig, at det havde været meget værre tidligere i historisk tid, end det er nu.
Sikke et svar.
Sikke en tryghed det svar gav de mange mennesker, der er på ventelisterne.
Men det kan være, at det svar beroede på, at hr. Jacob Buksti ikke havde så meget tid, så derfor vil jeg gerne bede hr. Jacob Buksti om at uddybe sit svar.
Vil hr. Jacob Buksti gå i seriøse forhandlinger med Det Konservative Folkeparti om vores forslag til en behandlingsgaranti for de mennesker, der i dag er henvist til ventelisterne?
Jacob Buksti (S), 1998-10-08:
Til fru Ulla Tørnæs, som er så venlig at give mig mulighed for at svare på det, som jeg ikke havde tid til første gang, skal jeg bare sige, at det, som jeg har sagt om Danmarks forhold til euroen, svarer fuldstændig til, hvad der i øvrigt er blevet sagt fra regeringens side, og det svarer fuldstændig til det, økonomiministeren har sagt.
Men i øvrigt var pointen den, at hvis man skal drage nogen konklusion af den holdning, regeringen har, nemlig at man skal følge udviklingen og så drage konklusionen, når man ser konsekvenserne, bliver man jo nødt til at gøre opmærksom på, hvad konsekvenserne er, for at det kan indgå i det erfaringsmateriale, som man til sin tid skal konkludere på.
Så der er ingen divergens mellem mig og regeringen, så vidt jeg er bekendt.
Til hr. Ole Sohn: Man kan altså blive ved med at tale om kontante forringelser og alt muligt, jamen altså regeringens og Socialdemokratiets indfaldsvinkel til det her er, at der ikke er tale om forringelser.
Der er tale om muligheder, og det er vores pligt herinde at sørge for, at de bliver udnyttet, og det er derfor, at der ikke er noget med, at man skal falde ud eller på anden måde skal mishandles i systemet.
Til hr. Mogens Andreasen bare det: Arbejdsmarkedsreformen bliver såmænd ikke mere eller mindre dårlig af, om det ene eller det andet fagforbund står af.
Trepartsaftalen er indgået af LO, og hvad det giver af problemer, må være et spørgsmål om LO i forhold til de pågældende forbund.
Til fru Pia Christmas-Møller vil jeg bare sige: Vi er åbne over for enhver diskussion om behandlingsgarantier på sygehusområdet, hvis det er sådan, at De Konservative vil være med til at finde pengene til det.
Det er faktisk det, vi arbejder på.
Og til sidst vil jeg bare sådan til almindelig oplysning sige, hvis man ikke har fulgt med i udviklingen, fordi nu har man jo siddet her, at Nationalbanken her lige for ikke så lang tid siden har nedsat den såkaldte reporente til 4,75 pct. under indtryk af den stærke danske økonomi.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-10-08:
Jeg tror, at hvis regeringen vil bevare det image, som regeringen har forsøgt at skabe gennem de sidste seks års økonomiske opsving, er det vist på tide, at regeringen sender sin økonomiminister med håndtasken på banen.
Jeg tror, hun må være den eneste, der kan bare forsøge at bevare en snert af udtalelse om, at regeringen forsøger at fastholde en ordentlig økonomisk situation for landet.
Betalingsbalancen er trukket frem som et eksempel på, at det går økonomisk dårligt for Danmark, som det ser ud nu, men hr. Buksti henviser bare betalingsbalanceproblematikken til, at det ikke er nøgletal, man skal se alene på, som de økonomiske vismænd jo så berettiget siger.
Hvad så, vil jeg spørge hr. Buksti, hvis vi tager de fyringsrunder, som desværre er sat ind, hvad hvis vi tager eksporttallene, som er for nedadgående, hvad hvis vi tager det faktum, at lønstigningerne er voksende i Danmark i forhold til vores konkurrerende lande, de lande, som vi normalt sammenligner os med?
Hvis vi tager de elementer med, hvordan ser hr. Buksti så på det?
Jacob Buksti (S), 1998-10-08:
Jeg bliver altid så beklemt, når jeg hører Venstre og andre tale om regeringens løftebrud og sådan noget.
Jeg synes egentlig, det var sjovere, hvis vi gav os til at tale om Venstres løftebrud.
Hvad står Venstre egentlig for?
Hvad var det, Venstre gik til valg på, og hvad er det, Venstre står for nu?
Det er altså svært at finde ud af. Jeg kan forstå, at Venstre nu vil være den lille mands parti, og derfor må vi ud med luppen og se: Hvor er den lille mand i Venstres politik?
Hvor er den lille mand henne, når fru Ulla Tørnæs står og siger her, at det, det drejer sig om, er, at der skal styr på de offentlige udgifter, og vi skal have lettelser for erhvervslivet?
Det er sådan set hovedpointen.
Forleden dag kunne vi læse i Børsen, at hr. Peter Brixtofte havde sagt, at der skulle helt andre boller på suppen.
Det skulle være udliciteringer og brugerbetaling; det skulle være sådan, at man kunne have et system, hvor borgerne betaler direkte til arbejdsløshedsforsikring, efterløn og andre traditionelle ydelser. Hvor er den lille mand henne i Venstres politik?
Er det ikke den store mand, eller er det først, når den lille mand er blevet arbejdsløs, og han så begynder at sælge lidt fisk, som han ikke må, eller han begynder at bygge et skur, som han ikke må, eller når han arbejder sort, hvilket han ikke må? Er det først dér, Venstre begynder at tage sig af den lille mand?
Jan Petersen (S), 1998-10-08:
Når man hører Venstres indlæg her, kan man blive i tvivl om, hvorvidt vi lever i samme land.
Der er jo gode offentlige finanser, der er vækst i beskæftigelsen.
Og det er der også stadig væk, medmindre Venstre synes, vi skal bruge kræfterne på at få tilrettelagt noget af det samme, som er sket de få steder i verden, som giver en vis virkning på dansk økonomi nu, og som betyder, at betalingsbalancen har nogle vanskeligheder, som vi allerede berørte under debatten om finansloven.
Jeg går ud fra, at det, Venstre ønsker, er handling.
Det må så betyde, at man må øge sit sparekrav.
Det ville være rart at få at vide.
Men fru Ulla Tørnæs lagde meget vægt på det europæiske.
Synes fru Ulla Tørnæs, det vil være nyttigt, at Danmark går ud i panikreaktioner og inspirerer andre lande i Europa til at gøre det samme, sådan at vi går ud og sørger for, at Europa ikke får dæmmet op for den krise, som er i en del af verden?
Det er faktisk et meget konkret spørgsmål.
Synes Venstre, at vi nu skal angive en økonomisk-politisk linje, der gør, at også Europa kan begynde at gå i selvsving?
Det er der ikke grundlag for at Europa gør, fordi Europa har et godt samarbejde.
Skulle vi ikke give et bidrag ved at lade være med at gå ud og lave panikløsninger i dansk økonomi nu, sådan som man må høre Venstre foreslå det?
Ulla Tørnæs (V), 1998-10-08:
Nu hørte vi tidligere på dagen hr. Jacob Buksti bryste sig af, at han havde gennemført sin uddannelse 1 år hurtigere end den normerede tid, og jeg må hermed konstatere, at det er gået ud over kvaliteten af hr. Jacob Bukstis uddannelse.
Lad mig blot nævne et eksempel en gang endnu til ære for hr. Jacob Buksti, og det er det frie sygehusvalg.
Det er jo sådan, at for Socialdemokratiet er det vigtigere at bekæmpe det frie valg og dermed private sygehuse, end det er at bekæmpe ventelister.
I Venstre går vi ind for et frit valg, der også omfatter frit valg til privathospital, for det vil indebære, at også den lille mand har mulighed for at vælge behandling på et privathospital.
Men jeg forstår, at det er hr. Jacob Buksti ikke enig i, og at han ikke ønsker at tage hensyn til den lille mand i den sammenhæng.
Jeg kan nævne, at jeg også mener, der skal være valgfrihed, når vi taler om børnepasning, ældrepleje, plejehjem og hjemmehjælp.
Vi ønsker også, at det altid skal kunne betale sig at arbejde, og her er igen noget, hvor jeg går ud fra, hr. Jacob Buksti er i modstrid med det, jeg mener.
Men igen må jeg konstatere, at hr. Jacob Buksti på den måde er i modstrid med det, hr. Jacob Buksti selv identificerer som den lille mand. Til hr. Jan Petersen vil jeg sige: Jeg taler overhovedet ikke om at gå i selvsving.
Det er muligt, hr. Jan Petersen gør det, men jeg gør det ikke.
Jeg taler om, at der skal føres en fornuftig økonomisk politik, og dér kan jeg såmænd referere til Venstres finanspolitiske oplæg »Velfærd og valgfrihed«.
Her har vi anvist, hvilke besparelser vi mener, der er nødvendige, for at der kan føres en fornuftig økonomisk politik i Danmark.
Villy Søvndal (SF), 1998-10-08:
Fru Ulla Tørnæs beklagede sig over stigningen i antallet af ansatte i den offentlige sektor, og det er jo et legitimt standpunkt.
Det kan man have forskellige holdninger til, og jeg har det personlig sådan, at jeg synes, der er for få.
Jeg synes, det er ærgerligt, at der er nogle børn, hvis forældre skal på arbejde, som ikke kan få en plads i en daginstitution, og medmindre man vil skære på daginstitutionsområdet, er man da nødt til at ansætte nogle til dem.
Jeg synes også, det er ærgerligt, at de ældre, som godt vil have en ordentlig hjemmehjælp, i mange tilfælde ikke får den og ofte også mangler en plejehjemsplads.
Måden at sikre, at der er flere hænder i hjemmehjælpen, er at ansætte flere folk.
Nej, siger Venstre.
Det er det ikke, for Venstre er indfanget af en næsten nyreligiøs bevægelse, der bevirker, at hver gang vi nærmer os debatten om det tema, siger man: Udliciter, udliciter, udliciter! Nu kan det jo være svært at diskutere med nyreligiøse bevægelser, for de er som bekendt stærke i troen.
Men Venstres praktiske folk, Venstres kommunale folk, siger jo ikke ja til privatiseringer.
Amtsborgmester Philipsen, som er formand for Amtsrådsforeningen, advarer imod det og siger, at det er romantik, og at man er grebet af ideologi.
Derfor vil jeg godt spørge fru Ulla Tørnæs: Har man fortrudt, at man fra Venstres side var med til at skabe baggrund for den meget stramme aftale med kommunerne, som ikke giver plads til at opfylde de ønsker, vi gerne ser opfyldt?
Klaus Hækkerup (S), 1998-10-08:
Jeg har to spørgsmål til fru Ulla Tørnæs om Venstres politik.
Hvor længe mener Venstre så, der skal gå, inden vi skal have den næste folkeafstemning?
Det andet spørgsmål, jeg har til fru Ulla Tørnæs, drejer sig om en udtalelse, fru Ulla Tørnæs havde i sin ordførertale, og som lød omtrent sådan: Med regeringens stramme greb om kommunerne kan de ikke leve op til bedre børnepasning, omsorg for de ældre, osv. osv. Hvis det er Venstres holdning, at her burde man i virkeligheden udbygge, er mit spørgsmål til fru Ulla Tørnæs: Hvorfor i alverden stemte Venstre så imod det aktstykke, vi behandlede i Finansudvalget, og som netop åbnede mulighed for, at kommunerne kunne få et forøget bloktilskud, så vi kunne få en vækst i det kommunale serviceniveau på 1 pct.?
Hvorfor stemte Venstre imod det?
Jens Peter Vernersen (S), 1998-10-08:
Fru Ulla Tørnæs sagde her fra talerstolen, at der skulle gå et halvt år, inden regeringen erkendte problemerne med betalingsbalancen.
Det får mig til at tænke på den situation, vi var i her i Folketingssalen umiddelbart før sommerferien, en af de allersidste dage.
Da havde vi en lang diskussion om, hvordan vi sikrede, at der fortsat kunne være overskud på betalingsbalancen, og hvilke initiativer der skulle tages.
Mit spørgsmål til fru Ulla Tørnæs går på: Hvor var Venstre henne, da vi skulle træffe disse afgørende beslutninger?
Man deltog ikke, man tog ikke rettidigt vare på at sikre, at det ikke gik galt med betalingsbalancen, så vi i 1999 igen kan få et overskud.
Venstre var absolut ikke med, Venstre deltog ikke, og jeg synes, det er pinligt, at Venstres ordfører heroppefra efterlyser, hvor regeringen var henne, når man ved, hvor Venstre var på daværende tidspunkt.