runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Keld Albrechtsen (EL), 2002-04-25:
Det er det, vi ser nu.
Der fik man altså afskaffet det system, hvor man havde en regional levnedsmiddelkontrol, som kunne kontrolleres af de centrale myndigheder med hensyn til, om det gik godt nok.
Vi fik så i stedet dette statslige system, som man så kan begynde at underminere.
Desværre må man sige, at den kritik, der gjorde, at Enhedslisten ikke ville være med til fødevareloven, jo har vist sig at holde stik.
Vi frygtede, at resultatet ville blive en underminering af niveauet.
Og nu ser vi så, at det er det, der bliver tilfældet.
Det er jo i og for sig ikke sjovt på den måde at få ret, og det er da i hvert fald noget, der burde give stof til eftertanke hos visse partier, som dengang gik ind i forliget.
Der har jo været en lang række debatudvekslinger omkring egenkontrollen, som er regeringens patentløsning på alle problemer.
Jeg synes, debatten klart har vist, at regeringspartierne har en fuldstændig mangel på forståelse af, hvad egenkontrol i virkeligheden går ud på.
Der var en diskussion af, om det var noget individuelt, skræddersyet til hver enkelt virksomhed, hvad det jo ikke er; det har hr. Jørn Jespersen påpeget.
Man kan sige, at i en større virksomhed er der en ansvarsfordeling, således at der er nogle, der udfører arbejdet - som f.eks. bager leverpostejen - og det er altså ikke de samme, som har ansvaret for, at egenkontrollen fungerer.
Så dér er en ansvarsfordeling, som gør det muligt at kontrollere, om egenkontrollen virker.
Vi har i Enhedslisten selvfølgelig noteret os, at Det Radikale Venstre vil stemme for regeringens forslag til vedtagelse, sådan forstod jeg det ...
... Nå, det var en misforståelse.
Jamen det er jeg meget glad for.
Så må jeg give hr. Martin Lidegaard en undskyldning.
Jeg kunne heller ikke forstå det, men det viser sig, at sådan var det heller ikke.
Det, jeg synes er et af de meget store problemer ved regeringens forslag ud over selve indholdet i den strategi, man har fastlagt, er, at man har den her metode med at komme med nogle formuleringer, som på overfladen ser meget pæne ud, men som skjuler de egentlige hensigter, og jeg vil altså sige, at hver gang man gør det, vil jeg gå op og påtale det, for det er simpelt hen en dårlig demokratisk metode, at man skjuler sine hensigter i nogle formuleringer, som dækker over det reelle indhold.
Jeg kan altså ikke indtrængende nok opfordre regeringen til, at hvis der er noget, man vil, jamen så skriv det, som det er, og lad være med at pakke det ind i nogle ord, der
ikke er til at forstå
Det er jo sådan set ikke et spørgsmål om, hvorvidt man er enig eller uenig om det konkrete punkt, men det er et spørgsmål om, at det ikke er gavnligt for demokratiet, at tingene bliver omskrevet, så de ikke er til at forstå og umiddelbart forholde sig til.
Det er en opfordring.
Det er et generelt problem i de forslag til vedtagelse, der kommer fra regeringspartierne.
Carina Christensen (KF), 2002-04-25:
SF foreslår med lovforslag nr. L 184, at den enkelte boligafdeling skal have adgang til frit at kunne vælge almen boligorganisation, uafhængigt af hvilket selskab der har opført det pågældende byggeri.
I Det Konservative Folkeparti synes vi, at intentionen med det her forslag er rigtig, rigtig god, ikke mindst fordi man vil sikre et sundt konkurrenceelement med hensyn til pris og kvalitetsforhold.
Vi er enige med SF i, at det ikke er særlig hensigtsmæssigt, at boligafdelingerne i dag er stavnsbundne for tid og evighed til at skulle administreres af den almene boligorganisation, der har stået for opførelsen.
Det greb vil vi principielt gerne være med til at løse op for, således at vi også på dette område får indført et frit valg for boligafdelingerne. Vi er dog også enige med ministeren, Venstres ordfører og sådan set også med Socialdemokratiets ordfører i, at der er nogle tekniske problemer i forslaget, og at det nok heller ikke er helt uproblematisk at gennemføre en sådan ændring.
Vi foretrækker derfor, at man i ministeriet arbejder videre med ideen og eventuelt lader den indgå i det kommende arbejde på almenboligområdet.
Vi kan altså ikke støtte lovforslag nr. L 184, men vi vil meget gerne rose forslagsstilleren for den fine tankegang, der ligger bag forslaget.
Christian H. Hansen (DF), 2002-04-25:
Jeg tror, at både vi som politikere og borgerne generelt lytter til folk, som udtaler sig, når de har det her som fagområde.
Jeg vil gerne her sige, at hverken fru Lone Møller eller undertegnede har det her som fagområde.
Men der er altså nogle eksperter, der har udtalt sig, og dem stoler jeg på.
Henrik Vestergaard (V), 2002-04-25:
Tak til hr. Jørn Jespersen for ordførertalen.
Det, der får mig op, er, at hr. Jørn Jespersen siger noget om at sikre sig mest mulig kontrol for pengene.
Jeg går ud fra, at han mente flest muligt med penge.
Jeg har set et andet sted, at hr. Jørn Jespersen er ledelsesmæssig ordfører, og det har man opfundet i SF.
Jeg skal blot spørge: Tror hr. Jørn Jespersen slet ikke på, at offentligt ansatte f.eks. i fødevareregionen er i stand til at skabe produktivitetsforbedring, altså at udføre bedre kontrol for de samme penge?
Eller udføre samme kontrol for færre penge?
Er det helt fremmed?
Jørn Jespersen (SF), 2002-04-25:
Jeg tror bestemt på, at både private og offentligt ansatte er i stand til at effektivisere deres arbejde og opnå produktivitetsforbedringer.
Det har de offentligt ansatte sørme også haft rig lejlighed til at vise at de kan.
For det har i mange år været sådan, at der lå en helt automatisk effektiviseringsgevinst indbygget i finanslovene.
Man kan måske diskutere, om den har været for stor til, at det rent faktisk kunne lade sig gøre, for der er jo forskel på, om man effektiviserer ved at indføre ny teknologi, eller om det er et arbejde, hvor det i virkeligheden meget handler om at effektivisere arbejdsgange.
Det har der været rig lejlighed til, men det kan jo altså ikke redde alle de besparelser og nedskæringer, der ligger.
Selv ikke offentligt ansatte er i stand til at præstere de samme resultater, når pengene til kontrolbesøg og kontrolprøver bliver skåret ned til det halve.
Christian H. Hansen (DF), 2002-04-25:
Det er til hr. Jørn Jespersens bemærkning om, at det var nogle få bidder, man fik.
Det er sådan, at jeg er bekendt med, at på et tidspunkt var det sådan i dansk politik, at SF gik til finanslovforhandlinger og forsøgte at få noget indflydelse, men de ønskelister, man så udstillet i pressen, var altså blevet temmelig beskåret, når SF kom ud fra forhandlingerne, og SF fik heller ikke hele sin politik igennem.
Jens Kirk (V), 2002-04-25:
Nu har jeg altid betragtet hr. Jørn Jespersen som et lyst hoved i SF, men hvis der nu ligger en rapport - f.eks. ATV-rapporten - som rådgiver og siger, at vi burde nedsætte antallet fra 3.000 til 1.600 eller 1.700 og få samme resultat, vil det så ikke ledelsesmæssigt være det rigtige at gøre, så vi kunne bruge det andre steder?
Jeg hørte hr. Jørn Jespersen sige, at vi har skåret drastisk på kontrollen.
Hvor er det, der er skåret drastisk?
Der er tilført ekstra til egenkontrol og endda til at hjælpe dem i gang, sådan at den enkelte virksomhed/forretning får den helt rigtige forståelse af, hvordan det skal gøres.
De får altså hjælp, de får gulerod, de får jo ikke pisk,
vil jeg gerne sige til hr. Jørn Jespersen.
Jørn Jespersen (SF), 2002-04-25:
Jeg kan bekræfte over for hr. Christian H. Hansen, at da SF forhandlede finanslov, var den bruttoliste, vi kom med, langt større end det, vi fik ud af forhandlingerne; det er oplagt. Men det er ikke en parallel situation til den måde, Dansk Folkeparti forhandler finanslov på, for det, Dansk Folkeparti accepterer, er at komme til et udspil, hvor der i forvejen er skåret ned på nogle af Dansk Folkepartis påståede mærkesager, og derefter genoprette med 5-10 pct. og så gå rundt og sige: Vi har sikret forbedringer på det område, som i den samme finanslov er drastisk beskåret.
Det kunne SF aldrig drømme om at acceptere.
Det gælder på alle områder.
Vandfonden, som skal hjælpe almindelige mennesker til at få rent drikkevand: 60 mio. kr. bliver skåret væk, og Dansk Folkeparti får så sat 3 mio. kr. ind bagefter; 60 ned og 3 op, og det er en sejr for Dansk Folkeparti.
På økologien fjerner man op imod 50 mio. kr., og så får Dansk Folkeparti en tiendedel og går rundt og annoncerer det som en sejr.
Jeg skal ikke trampe i det, for jeg kan godt forstå, at det er en smertelig erkendelse, der må komme på et tidspunkt
for Dansk Folkeparti, men det hænger måske også sammen med, at man tror, man kan forhandle finanslov på én nat og så have overblik over det hele. Da SF forhandlede finanslov, var det jo et arbejde, der udfoldede sig over måneder med udveksling af notater og sådan noget.
Det var også derfor, vi havde lidt mere styr på, hvad de ting, vi vedtog, betød, og ikke som Dansk Folkeparti kom i den situation at skulle sige: Hvis det, vi har vedtaget, kommer til at føre til forringet fødevaresikkerhed, så må vi jo se på det.
Kunne man ikke forestille sig, at Dansk Folkeparti næste gang, inden de stemmer for finansloven, overvejer, om det fører til forringet fødevaresikkerhed?
Det vil jeg anbefale Dansk Folkeparti.
Så er der ATV-rapporten og hr. Jens Kirk.
Jeg takker for den - jeg tror, det var ment sådan - relative ros.
Jeg går ud fra, at det med et lyst hoved i SF ikke skal tages for mere, end det er, men tak for det i hvert fald alligevel.
Jeg vil bare sige om ATV-rapporten, at vi synes, den bliver udlagt forkert og bliver misbrugt til nogle ting, som den ikke lægger op til omkring egenkontrol, og vi synes, man skal forholde sig kritisk også til eksperter.
Jeg troede slet ikke, Venstre kunne lide eksperter; vi er glade for eksperter, men vi forholder os kritisk til det, de siger.
Henrik Vestergaard (V), 2002-04-25:
Mit andet spørgsmål til hr. Jørn Jespersen går på, at jeg forstår, at der er sådan en vis kritik af den her egenkontrol, og man påstår så, at de små virksomheder aldrig nogen sinde vil være i stand til at gennemføre den.
Vil det sige, at vi her i Folketinget har vedtaget lovgivning, som ikke er mulig at gennemføre? Er egenkontrol for SF et bærende element i fødevaresikkerhedsproblematikken i Danmark?
Og punkt to: Hvad vil man så sætte i stedet for de små virksomheder, som man nu ikke har tillid til kan gennemføre et egenkontrolprogram?
Jørn Jespersen (SF), 2002-04-25:
SF synes, at egenkontrol i store velorganiserede, professionelle virksomheder med ressourcerne til det er en fremragende idé.
Dér tror vi virkelig, at det kan styrke kontrollen og styrke fødevaresikkerheden, hvis man selvfølgelig holder øje med, at virksomhederne lever op til kravene i egenkontrollen og gennemfører den på den rigtige måde, hvad vi i øvrigt tror, at langt de fleste store virksomheder vil kunne gøre.
Men i forhold til bittesmå virksomheder med ganske få ansatte, som forventes at kontrollere hundrede og sytten forskellige ting og føre nuancerede regnskaber, tror vi, det er en håbløs opgave.
Prøv bare at se på de manualer, man skal sætte sig ind i som bagermester for at kunne gennemføre egenkontrol.
Det er jo flere ugers arbejde overhovedet at læse dem igennem.
Jeg synes virkelig, det er at skabe administrativt bøvl at pålægge ekstraordinære omkostninger, nye opgaver til bittesmå erhvervsdrivende.
Det troede jeg ikke var Venstres politik, men det forstår jeg nu at det er.
Jeg garanterer for, at der vil komme et hav af protester fra små erhvervsdrivende, efterhånden som man bliver bedt om at gå ind i det her bureaukrati, der er lagt op til.
Jens Kirk (V), 2002-04-25:
... hr. Jørn Jespersen fra SF.
Egenkontrollen, som den er nu, er jo baseret individuelt på den enkelte forretning og virksomhed.
Der laves en egenkontrol.
Det er jo derfor, der er tilført ekstra penge, som skal give kontrolløren muligheden for at forklare og finde ud af: Hvad er nødvendigt for din virksomhed?
Det bliver individuelt, og så bliver det en gulerod, og det bliver en sport at gennemføre det.
Jørn Jespersen (SF), 2002-04-25:
Til hr. Jens Kirk vil jeg sige, at jeg mener at have relativt godt styr på, hvordan egenkontrollen tænkes gennemført, og der er jo ikke tale om frit valg med hensyn til, hvordan man arrangerer det for den enkelte virksomhed.
Der bliver tværtimod tale om faste retningslinjer og procedurer og blanketsæt osv. for den enkelte virksomhed inden for den bestemte branche.
Der er ikke så meget at gøre ved det, sådan er det.
Og det bliver et utroligt bureaukrati.
Hr. Jens Kirk tror, at det bliver en sport, som de enkelte virksomhedsindehavere fløjtende vil deltage i; jeg tror, det bliver et administrativt kaotisk bøvl med meget store problemer og med mange protester.
Fremtiden vil jo vise, hvem af os der har ret i den sammenhæng.
Så skal jeg sige til hr. Henrik Vestergaard, som siger, at han takker for min interesse for administrativt bøvl osv., at det jo var min interesse for at bekæmpe det, jeg gav udtryk for.
Jeg tror faktisk i denne her sammenhæng, at den bedste måde at gøre det på er at droppe planerne.
Det ved jeg godt er kompliceret, fordi der også er EU-lovgivning, men det bedste ville være at droppe planerne om egenkontrol for virksomheder under en vis størrelse og så bevare et offentligt baseret kontrolsystem, som jo også rummer en stor mængde rådgivning, konsulentindsats osv.
Henrik Vestergaard (V), 2002-04-25:
Jeg siger tak til hr. Martin Lidegaard, der åbenbart er i gang med både finanslovforhandlingerne for 2003, 2004 osv. Kan hr. Martin Lidegaard bekræfte, at på området kontrol og eftersyn lagde SR-regeringen op til, at der i 2001 skulle bruges 776 mio. kr. og i 2005 623 mio. kr., altså 150 mio. kr. mindre?
Det kunne være ganske interessant, nu vi andre skal høre på den her kritik.
Det andet spørgsmål er: Mener hr. Martin Lidegaard, at de kontrolprincipper, som Fødevaredirektoratet har lagt til grund, og som vi er enige om, er intetsigende?
Det synes jeg er ganske spændende.
Og hvis man er enige i dem, hvorfor stemmer man så ikke for?
Jens Kirk (V), 2002-04-25:
Jeg vil gerne spørge hr. Martin Lidegaard: Hvis man nu ikke er ekspert på et område, hvor man i grunden skal sige for eller imod, og som man skal rådgive om og gå ind for eller gå imod, er man så ikke nødt til at støtte sig til rapporter, eksperter, som man selv har bedt om at gå i gang med noget, og som man har fået et resultat fra?
Martin Lidegaard (RV), 2002-04-25:
Til hr. Henrik Vestergaard tror jeg egentlig, jeg vil starte bagfra og sige, at jeg ikke mener, jeg sagde, at kontrolprincipperne er intetsigende.
Jeg vil så gerne sige i forhold til spørgsmålet om de finanslovforslag med 5-6 års fremskrivning, som den tidligere regering lagde frem, at for det første var det jo netop finanslovforslag, og for det andet vil jeg gerne sige - og det er samtidig svar til hr. Jens Kirk - at det, vi siger fra Det Radikale Venstres side, jo ikke er, at der aldrig nogen sinde skal forekomme besparelser på det her område.
Vi siger heller ikke, at man ikke skal følge de anbefalinger, som fagfolk giver - i og for sig troede vi, det var regeringen, der var imod eksperter og smagsdommere, men jeg er glad for, at det i det mindste ikke gør sig gældende på det her område - men den rapport, som der er blevet refereret til her gang på gang, er der jo tydeligvis meget forskellig opfattelse af.
Det er rigtigt, at på enkelte områder lægger rapporten op til, at man kan skære ned på nogle helt specifikke områder, men det er jo også rigtigt, at man gang på gang understreger, at egenkontrollen intet er værd, hvis ikke der er en effektiv myndighedskontrol.
Så kan man jo vælge, når man nu indfører - og det er vi alle sammen enige om at gøre de steder, hvor det kan betale sig - en effektiv egenkontrol, og det fungerer, og det er jo pragtfuldt: Skulle man så ikke tage at bruge de penge, man sparer på det, til at gøre de områder, hvor det ikke fungerer, bedre?
Ville det ikke, hvis det altså er forbrugerne og fødevaresikkerheden, man har i tankerne, være det mest logiske at gøre?
Henrik Vestergaard (V), 2002-04-25:
Til hr. Martin Lidegaard: I Venstre forsøger vi at lægge op til et bredt samarbejde omkring fødevarepolitikken, fødevarekontrollen og fødevaresikkerheden.
Det er jo ikke alle i det her Folketing, der har været med til at vedtage fødevareloven eller kontrolprincipperne for den sags skyld.
Jens Kirk (V), 2002-04-25:
Til hr. Martin Lidegaard: Er der lagt op til besparelser på kontrolbesøgene, ja eller nej?
Martin Lidegaard (RV), 2002-04-25:
Til hr. Henrik Vestergaard vil jeg bare sige, at vi tager som udgangspunkt i Det Radikale Venstre, og det mener vi sådan set er god parlamentarisk skik, at hvis man har indgået et forlig og lavet en aftale, så holder den, uanset om der har været folketingsvalg eller ej.
Men fred nu være med det.
Det er vores opfattelse.
Jeg kan i hvert fald garantere hr. Henrik Vestergaard for, at vi ønsker et bredt samarbejde på dette område.
Vi ønsker virkelig, at det her skal være noget, vi fortsat kan samle et bredt flertal i Folketinget om.
Men det er jo ikke det samme, som at intet må forandre sig.
Det er jo ikke det samme, som at vi ikke skal forsøge at forbedre, hvis vi kan. Det vil vi meget gerne.
Og et bredt samarbejde er ikke at give oppositionen en pistol for panden og sige: Hvis I ikke makker ret, så hiver vi bare de dikkende lammehaler ind, og så kan det være ligegyldigt.
Det er ikke, hvad jeg kalder et bredt samarbejde.
Til hr. Jens Kirk vil jeg bare sige: Det samlede antal kontroller, får jeg oplyst i dag, er ikke faldet, men hvis hr. Jens Kirk går ind på specifikke områder, så er det.
Og hvis man gennemfører de besparelser i de kommende år, som man lægger op til, kan jeg ikke se, hvordan man kan undgå at skære ret dramatisk på det; det må jeg sige.
Niels Helveg Petersen (RV), 2002-04-25:
Jeg synes, der er et sympatisk sigte med det forslag, der her er fremsat, og vi vil gerne se positivt på det under udvalgsbehandlingen.
Det er jo ikke særlig klart.
Der er ikke gjort noget særligt arbejde for i bemærkningerne at beskrive de økonomiske og juridiske problemer, der måtte være ved forslaget.
Men det vil vi se på i udvalget, og jeg synes som sagt, at sigtet er sympatisk, og at forslaget kan være med
til at trække i en rigtig retning.
Henrik Dam Kristensen (S), 2002-04-25:
Jeg har undervejs forstået, at Dansk Folkeparti har udtrykt positive tanker om Måltidets Hus, men jeg må sige, at det jo ikke er nok at udtrykke positive tanker, når man tilsyneladende, som det tegner sig, vil stemme imod det.
Hvad er det så, regeringen har besluttet at stille i stedet for de intentioner, som ligger i Måltidets Hus?
Jo, det er nedskæringer i kontrolindsatsen, og det er nedskæringer ude i de lokale led, hvor det er sådan, at man skal være med til at højne og sikre fødevarekvaliteten.
Med Måltidets Hus fik vi en reel mulighed for at styrke kvaliteten bredt, når det gælder vores produktion af fødevarer.
Det ville selvfølgelig komme danskerne til gavn, men det ville også kunne betyde, at det eksporterhverv, som vores fødevaresektor trods alt er, ville få en hjemlig base
med større kraft, end vi ser i dag, til at gå ud på ekspertmarkederne og sælge kvalitetsprodukter og dermed fastholde og måske oven i købet udbygge den positive effekt, som sektoren har på dansk samfundsøkonomi.
Producenterne ville få et forum, hvor de i højere grad i samspil med kompetente personer kunne udvikle kvaliteten og dermed også gavne eksporten.
Intentionerne med Måltidets Hus var også en højnelse af uddannelsen, og jeg forstår ikke, hvorfor regeringen ikke bl.a. har set, hvad en højnelse af uddannelsen inden for kokkeområdet bl.a. har betydet i Sverige.
Her har et løft på dette område givet et godt samspil mellem erhvervet og disse personer med de kvaliteter, som de nu har gennem akademiuddannelsen.
Også her har regeringen valgt
ikke at ville deltage.
Undervejs har jeg forstået, at regeringen har håbet på, at erhvervet selv ville kunne løfte det her.
Jeg synes, det er for naivt at tro, at erhvervet selv er i stand til at løfte en sådan opgave.
Vi har så mange eksempler, ikke mindst inden for fødevaresektoren, på, at det at turde gå i front fra samfundets side er med til efterfølgende at sikre, at erhvervet også kommer med.
Jeg synes, det er synd og skam, at vi ikke får det tilskud til dagligdagen med en højnelse af fødevarekvaliteten, som Måltidets Hus ville være.
Jeg synes, det er synd og skam, at vi endnu en gang her ser, at regeringen ønsker at være smagsdommere, men desværre er det en dårlig form for smagsdomme, vi ser i den her situation.
Tove Videbæk (KRF), 2002-04-25:
SF ønsker via dette forslag at give almene boligafdelinger adgang til selv at vælge, hvilken boligorganisation der skal administrere den pågældende boligafdeling.
Som jeg læser det, er lovforslaget formuleret lidt uklart, således at det kan forstås som et spørgsmål om tvangsmæssig afståelse af ejendomme til andre boligselskaber eller som et spørgsmål alene om administration.
Det vil sige, at boligforeninger kan administrere ejendomme, som tilhører andre boligforeninger.
Hvis forslaget kun drejer sig om administration og ikke overtagelse, ser vi det sådan, at det kan være en mulighed i de alleryderste tilfælde, hvor alle andre muligheder er udtømt, og alting er gået i hårknude i en afdeling.
Omvendt må jeg sige, at hvis forslaget skal forstås som et spørgsmål om tvangsmæssig afståelse af ejendomme, ja, så kan det måske netop bane vejen for salg af almennyttige boliger til private, og det tror jeg måske ikke var det, som SF egentlig ville med forslaget. På det praktiske plan kan kommenteres, at det er en meget kort tidsfrist, nemlig 6 måneder, til at skifte boligforening. Hvad enten der er tale om almennyttig eller privat boligadministration, er 6 måneder en meget kort frist.
Derudover vil lovforslaget gribe ind i selve den måde, den almennyttige boligsektor fungerer på, eksempelvis kunne det tænkes, at et alment boligselskab ville yde mindre fordelagtige lån til de forskellige afdelinger, hvis den pågældende lov blev gennemført.
Som konsekvens kunne det måske tænkes, at det ville blive sværere at foretage boligforbedringer m.v.
Men jeg ser frem til resultatet af det udvalgsarbejde, som p.t. foregår i den her sag, og jeg vil da også gå
positivt ind i udvalgsarbejdet om det her forslag, men som det foreligger, kan Kristeligt Folkeparti ikke støtte det.
Lone Møller (S), 2002-04-25:
Socialdemokratiet skal meget beklage, at fødevareministeren ikke er indstillet på at opretholde børnekostpuljen.
Ministeren vil i stedet etablere et rejsehold på sådan ca. otte skolemadseksperter og oprette en ny hjemmeside under Fødevaredirektoratet.
Det har i udvalget ikke været muligt at få oplyst, hvordan et ekspertbesøg rent faktisk skal munde ud i en madordning, men ifølge dagspressen mener ministeren, at Økonomaforeningen og Dansk Familielandbrug kunne være gode at trække på.
Derudover kunne kommunerne jo finde nogle langtidsledige eller andre, som sådan kunne stå for selve maden.
Hvad har det med børnekostpuljen at gøre, hvis jeg må have lov til at spørge ministeren?
Samtlige eksperter giver os det råd herinde på Christiansborg, at hvis vi vil løse et stort problem, som vi har i Danmark, og som er stigende, nemlig når det gælder vores ernæring og vores sygdomsmønster, er der kun én vej at gå, og det er at satse på ernæringspolitikken.
Og samtlige eksperter indstiller, at en af løsningsmodellerne er, at vi sørger for, at man i folkeskolen er sikret noget sund mad.
Derfor er dette dybt beskæmmende, og det er i hvert fald et klart eksempel på, at regeringen ikke vægter folkesundheden særlig højt.
Det er altså ikke det, vi ser nu, som vi har brug for; at tro, at vi kan løse det her problem med en hjemmeside, er altså at være lidt naiv.
Christian H. Hansen (DF), 2002-04-25:
Nu blev det jo sådan lige fremhævet, at Dansk Folkeparti havde udtrykt sig positivt om det her, og det er også korrekt.
Man kan også læse vores synspunkter i betænkningen, som netop går på, at i den finansieringsmodel, som vi har været ude efter, skulle man have branchen med ind som sparringspartner.
Det har været vores holdning hele vejen igennem, og det står vi stadig væk ved.
Vi er med i et betænkningsbidrag, som faktisk er ret positiv over for grundideen.