Mariann Fischer Boel (V), 2004-02-05:
Jeg vil godt starte behandlingen af det her beslutningsforslag med at slå fast, at grønne regnskaber er et godt instrument til at skabe øget bevidsthed om ressourceudnyttelse og miljøpåvirkning på den enkelte landbrugsbedrift.
Derfor er jeg også glad for, at der er flere og flere landbrug, der benytter sig af muligheden for frivilligt at udarbejde grønne regnskaber.
For at fremme den udvikling indførte Fødevareministeriet i 2001 en tilskudsordning under landdistriktsprogrammet til udarbejdelse af grønne regnskaber.
Det primære formål med de tilskudsberettigede grønne regnskaber er netop at øge driftslederens bevidsthed om udnyttelsen af forskellige ressourcer, næringsstoffer, vand, energi og pesticider på hans bedrift.
Jeg tror, at når den enkelte landmand på den måde får syn for, hvad der går til spilde, og hvor der kan spares, så vil han eller hun gøre en indsats for at effektivisere ressourceudnyttelserne og på den måde mindske miljøpåvirkningen. Med Enhedslistens forslag foreslås det at gøre det obligatorisk, at hver landbrugsbedrift mindst en gang om året skal udarbejde et offentligt tilgængeligt grønt regnskab, der bl.a. skal indeholde oplysninger om modtaget hektarstøtte, forbrug af pesticider, antibiotika og gødning.
Fokus i de her foreslåede grønne regnskaber er først og fremmest at informere befolkningen og ikke umiddelbart at sikre en bedre ressourceudnyttelse og en mindre miljøpåvirkning.
Med udgangspunkt i erfaringerne fra Fødevarministeriets tilskudsordning til grønne regnskaber vurderes det i gennemsnit at koste den enkelte bedrift mindst 5.000 kr. årligt at udarbejde et grønt regnskab, og med de oplysninger, som Enhedslisten foreslår, der skal indgå i et grønt regnskab, må prisen forventes at være mindst det dobbelte pr. bedrift.
Så hvis samtlige 50.000 danske bedrifter skal lave Enhedslistens grønne regnskab, så svarer det til en årlig omkostning for landbruget på mindst 500 mio. kr. Og så bliver jeg nødt til at sige, at jeg har svært ved at se, at samfundets udbytte af forslaget bare tilnærmelsesvis matcher omkostninger i den størrelsesorden.
Men jeg vil da ikke undlade at nævne, at jeg jo nok må tro, at forslagsstilleren sandsynligvis har en ganske bestemt sag i tankerne, nemlig en sag, hvor Fødevareministeriet afslog at sammenstykke en liste over samtlige 50.000 modtagere af hektarstøtte i 2002 med angivelse af navn, adresse og modtaget hektarstøttebeløb.
Den konkrete anmodning lå uden for offentlighedslovens område, og det nødvendige ressourceforbrug vurderes ikke at stå mål med den offentlige interesse i de her oplysninger.
Folketingets Ombudsmand har i denne sag ikke fundet grundlag for at kritisere den afgørelse, der blev truffet i ministeriet.
Jeg kan i øvrigt oplyse, at der som et væsentligt element i den nye fælleseuropæiske landbrugspolitik vil ske en effektiv kobling mellem udbetaling af støtte og overholdelse af en række krav, bl.a. krav om miljø og dyresundhed.
Som yderligere begrundelse for forslaget anføres det i
bemærkningerne, at det er vanskeligt for de offentlige myndigheder at afsløre ulovlig brug af sprøjtemidler, af gødning og af antibiotika
Nu mener jeg faktisk ikke, at grønne regnskaber vil løse eventuelle problemer med ulovlig brug af hverken sprøjtemidler, gødning eller antibiotika.
For det første kan man jo ikke forvente, at landmanden vil oplyse om ulovlig brug i et grønt regnskab.
Og for det andet
vil den mulighed for privat angiveri, som er nævnt i bemærkningerne, ikke være spor frugtbar, hverken for naboskabet eller for effektiviteten af den offentlige kontrol, vi udøver. Helt ærligt: Det kan da ikke være meningen, at private borgere skal gå rundt og agere detektiver, så de kan afsløre eventuelle uoverensstemmelser mellem observerede markaktiviteter og oplysninger i et grønt regnskab, som endda vil være fra året før.
Det er i sagens natur helt bizart, synes jeg.
Jeg mener, at vejen til at komme af med ulovlig brug af sprøjtemidler, af gødning og af antibiotika er en helt anden.
Først og fremmest ligger det mig på sinde, at der fortsat sker en løbende forbedring og effektivisering af myndighedernes miljødata.
Det er klart, at det vil kunne forenkle kontrollen med landbrugets overholdelse af regler vedrørende miljø og vedrørende dyrevelfærd.
Samtidig vil cross compliance som en vigtig del af implementeringen af den nye fælles landbrugspolitik give et væsentligt økonomisk incitament til at overholde en lang række regler vedrørende miljø og vedrørende dyrevelfærd.
Endelig vil jeg til sidst nævne bedriftsrådgivning, der indgår som et helt nyt og også spændende element i reformen
af landbrugspolitikken
Rådgivningen bliver nemlig et tilbud til bedrifterne og skal som minimum omfatte de regler, der bliver en del af cross compliance, dvs. reglerne om god landbrugs- og miljømæssig stand, og en række direktiver også vedrørende både miljø og dyrevelfærd.
Med de bemærkninger kan regeringen ikke støtte Enhedslistens forslag.