runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jan Petersen (S), 1998-09-08:
Jeg synes, fru Gitte Seeberg nærmede sig bunden, da antallet af ansatte i Statsministeriet skulle inddrages.
For det første er det mig bekendt uændret, og derfor er forudsætningen for indlægget fejlagtigt.
Men man kan selvfølgelig vende det om og sige, at med et uændret antal medarbejdere har den nuværende regering været i stand til at levere en højere kvalitet fra Statsministeriets side.
Det, der er pointen, er jo, at den vækst i beskæftigelsen, som er forudset i finanslovforslaget, foregår i amterne og kommunerne, og det var sådan, jeg forstod hr. Jørn Pedersens spørgsmål, og det var også derfor, jeg selv eftersøgte, hvad det er for nogle medarbejdere i den amtslige
og den kommunale sektor, som har omsorgsopgaver, sundhedsmæssige opgaver og lignende, der skal fyres eller ikke ansættes, for at tage højde for den vækst, der uden diskussion også udløser et vist behov for, at der bliver ansat flere
For vi får flere ældre, og pasningsbehovene stiger, og ergo kan man ikke ignorere, at der også skal være en vis mulighed for at udvide antallet af medarbejdere.
Så hvor er det, den vækst skal stoppes?
Det var det, spørgsmålet gik ud på, og det var det, vi ikke fik noget svar på.
Jacob Buksti (S), 1998-09-08:
Jeg bliver nødt til at sige til den konservative ordfører, at jeg har altså meget svært ved at få den konservative argumentation omkring nedlæggelse af daghøjskolerne til at hænge sammen med det, man så i øvrigt står og siger.
Man står og siger, at det, man skal, er, at man skal overføre midlerne til AMU og til de tekniske skoler, og så er problemet løst.
Jamen det er jo nogle helt andre grupper, der går dér.
Man står og diskuterer, at vi skal sørge for, at førtidspensionister og lignende også skal ind og bruges på arbejdsmarkedet, og det, man så foreslår, er præcis at nedlægge det eneste instrument, man har til at sørge for, at de overhovedet kommer på førtidspension.
Det er jo derfor, at det, der er problemet her, er, at man går ud og rammer de allersvageste overhovedet på arbejdsmarkedet, og så fører man pengene et andet sted hen.
Det er den argumentation, jeg ikke kan få til at hænge sammen, men det kan godt være, det er, fordi at jeg ikke er konservativ nok oven i hovedet.
Flemming Kofod-Svendsen (KRF), 1998-09-08:
Jeg vil også høre lidt om De Konservatives syn på ulandsbistand.
Den konservative ordfører sagde, at pengene kunne bruges bedre.
Men jeg tror, vi stadig kan forbedre vores ulandsbistand, det er en selvstændig opgave, men jeg kan ikke se, at man med nogen som helst konsekvens kan sige, at vi forbedrer ulandsbistanden ved at skære den ned.
Vi må da eksempelvis tværtimod arbejde på at inddrage erhvervslivet bedre, men samtidig satse på fattigdomskriteriet.
Der er ingen modsætning mellem at fastholde en fattigdomsorienteret ulandsbistand og samtidig få den fremadrettet og være klar over, at de også har brug for et erhvervsliv i udviklingslandene.
Men bare at skære ned synes
jeg er en kortsigtet løsning.
Jeg vil gerne have en nærmere begrundelse for, hvorfor man bare skal skære ned.
Hvorfor ikke satse på at gøre den bedre?
Gitte Seeberg (KF), 1998-09-08:
Til hr. Ole Sohn: Jeg ved ikke, hvor hr. Ole Sohn har tallet 15.000 fra, men det kan vi måske få en forklaring på senere.
Men det er klart, at der vil være nogen, der vil komme i klemme, og Det Konservative Folkeparti er da også villige til at diskutere, om det lige præcis skal være den dato.
Med hensyn til, hvor man vil gøre af alle dem, som skal smides ud af daghøjskolerne, som det bliver udtrykt, jamen altså, som jeg sagde før, tilfører vi flere midler på andre områder.
Folk skal på AMU, VUC eller andre uddannelser.
Til hr. Jens Peter Vernersen
: Det, som regeringen sammen med SF og Enhedslisten gjorde, da man lavede pinsepakken, var at give skattelettelser til alle i bunden. Skattelettelserne var jo ikke målrettede til dem, som hver dag står op og går på arbejde.
Samtidig udhulede man befordringsfradraget for den gruppe, som normalt også er boligejere, man beskar deres rentefradrag, forhøjede deres ejendomsskatter og udhulede deres pensionsordninger.
Så det er da i høj grad den arbejdende del af den danske befolkning, som pinsepakken har ramt. Til hr. Jørgen Estrup: Jeg mener - og jeg vil i øvrigt også give Venstres ordfører ret i, som det blev sagt før - at pengene kan bruges bedre.
Det Konservative Folkeparti vil have ret til at sætte spørgsmålstegn ved, om vores ulandsmidler bliver brugt på den bedste måde.
Det mener vi ikke, og derfor er vi kommet med et konkret forslag, som jeg tror man kender, til, hvordan vi synes, at pengene kunne bruges bedre.
Vi skal altså ikke glemme, at selv om man reducerer den danske bistandsramme på 1 pct. af BNP til 0,8, så ligger Danmark altså stadig væk helt i toppen.
Jeg vil sige til hr. Ole Sohn, at i Det Konservative Folkeparti kalder vi det reformer, også selv om det går ud på at tage noget fra nogen, for det er jo en ærlig sag, når man siger, at samfundet i tiden, der kommer fremover, ikke har råd til at give efterløn til alle.
Så blev der sagt, at vi fokuserer på de forkerte -
det er også til hr. Jacob Buksti.
Med hensyn til de uddannelsesforslag, som Det Konservative Folkeparti har på det her område, også når vi taler om de ledige, er det rigtigt, som hr. Jacob Buksti siger, at vi foreslår, at daghøjskolerne bliver nedlagt.
Vi mener, at pengene kan bruges bedre. De kan bruges bedre på AMU, og de kan bruges bedre på VUC.
Det, der er afgørende, er, at når folk får undervisning, så er det også noget, der opkvalificerer dem, så de har bedre mulighed for at få et arbejde.
Så til hr. Jens Peter Vernersen.
Jamen altså, jeg er ikke bange for at sige tingene ligeud.
Det Konservative Folkeparti mener, at den lempelse, man gav i bundskatten, var givet dårligt ud. Det, alle taler om, og som også vismændene har peget på, er, at det reelt ikke kan betale sig at arbejde for den gruppe i Danmark, som er lavest lønnet.
Havde man målrettet skattelettelserne, så skattelettelserne var blevet givet til dem, som kom i arbejde, er jeg også helt sikker på, at så ville man have fået mere ud af skattelettelserne, end man har fået det med pinsepakken.
Jens Peter Vernersen (S), 1998-09-08:
Det må da være en helt særlig form for logik, man anvender i Det Konservative Folkeparti, når ordføreren, fru Gitte Seeberg, i ramme alvor kan påstå, at skattelettelserne, Folketinget vedtog før sommerferien, ikke var til særlig fordel for dem, der skulle i arbejde.
Det er en logik, som det overhovedet ingen steder hører hjemme at fremføre her fra Folketingets talerstol.
De var netop målrettet til, at det skulle kunne betale sig at gå i arbejde.
Det Konservative Folkepartis forslag retter sig mod lønninger i størrelsen fra 186.000 kr. til 275.000 kr.
Det er jo ikke dér, problemet er i forhold til, at det skal kunne betale sig.
At der så er den særlige krølle på De Konservatives forslag, at lønninger over 300.000 kr. skal have 1 procents skattenedsættelse, fortæller alt om, hvor Det Konservative Folkeparti er placeret i dansk politik.
Ole Sohn (SF), 1998-09-08:
Jeg har fuld forståelse for det konservative synspunkt om, at reformer indebærer, at man tager noget fra nogen.
Spørgsmålet er, hvem man tager fra, og der har De Konservative spillet meget klart ud, at man vil tage dagpengene fra 15.000 her fra næste år, i og med at man vil forkorte dagpengeperioden fra fem til tre år.
Mit spørgsmål er: Hvad forestiller Det Konservative Folkeparti sig, at der skal ske med de 15.000 mennesker, der i løbet af næste år ryger ud af dagpengesystemet?
På samme måde synes jeg, det kunne være interessant at vide: Hvad skal der ske med de andre 15.000, der i dag er på daghøjskolerne, når de lukker pr. 1. juli 1998 ifølge Det Konservative Folkeparti?
Forestiller man sig, at man kan lave nye uddannelsespladser på andre områder, eller skal pengene bare spares væk?
Altså hvilken form for reform er det, man ønsker på arbejdsmarkedsområdet?
Gitte Seeberg (KF), 1998-09-08:
Nu skal jeg være mere konkret med hensyn til Det Konservative Folkepartis efterlønsforslag.
Konkret foreslår vi, at de, der går på efterløn, inden de bliver 63 år, skal have 82 pct. af dagpengesatsen og 90 pct., hvis de kan vente, til de er 63 år gamle.
Omvendt foreslår vi den eksisterende 200-timers-regel ophævet, så alle har lov at arbejde, men at der vil ske modregning time for time.
Men jeg skal ikke lægge skjul på, at Det Konservative Folkepartis politik er, at efterlønnen skal afskaffes på sigt, og at den skal være fuldstændig afskaffet i år 2013.
Det er det, Det Konservative Folkeparti vil på området.
Så det var hovedpunkterne i vores efterlønspolitik.
Så til hr. Claus Larsen-Jensen: Det er rigtigt, at Det Konservative Folkeparti foreslår en stramning i vores ulandsbistand, og vi er også i vores oplæg kommet med nogle mere konkrete retningslinjer for, hvordan det kan finde sted, men det er jo ikke sådan, at vi amputerer ulandsbistanden fuldstændig
Jeg vil sige, at jeg synes bare, vi skal have ret til at sige, at vi vil være medbestemmende med hensyn til, hvordan ulandsbistanden skal bruges, og jeg må da sige, at min erfaring i den tid, jeg har siddet i Finansudvalget, er, at jeg ikke mener, det bliver noget større problem at spare lige præcis på det område.
Det Konservative Folkeparti lægger ikke op til, at der skal spares på MIKA-rammen, i hvert fald ikke på miljødelen.
Vi foreslår med hensyn til den anden del, katastrofedelen, at den bliver, som den er i dag, og det kan fuldt ud dække de omkostninger, vi har til flygtninge i dag.
Claus Larsen-Jensen (S), 1998-09-08:
Hvor Venstres ordfører valgte den lidt mere bløde tilgang til diskussionen om den internationale bistand, har De Konservative lagt op til med den store ragekniv at skære ganske voldsomt ned; voldsomst skal det gå ud over FN-organisationerne. Jeg vil gerne spørge De Konservative, om de ikke er opmærksom på, at vi allerede med den aktive multilateralisme, vi gennemfører i Danmark, er vant til at kunne op- og nedtone tilskuddene til FN-organisationerne?
Jeg vil gerne spørge, om det er et rigtigt signal til WHO, efter at vi har presset dem og de har skiftet ledelse og strammet op, at vi skal skære i bistanden?
Er det rigtigt at skære i UNDP på et tidspunkt, hvor vi selv har en kandidat til posten?
Mener De Konservative, at det er rigtigt at droppe alt, hvad der hedder fattigdomsorientering, og alt, hvad der i øvrigt ligger i den danske udviklingsbistand, for kun at se på spørgsmålene omkring landenes styreform?
Hvad er ideen i at droppe en sammenhængende sektorprogrambistand til fordel for enkeltstående projekter?
Jeg vil gerne bede om nogle svar på dette.
Poul Erik Dyrlund (S), 1998-09-08:
Fru Gitte Seeberg indledte afsnittet om efterlønnen med at konstatere, at der er behov for stramninger, og så konstaterede fru Gitte Seeberg, at en mulighed var at give en højere efterlønssats, hvis man ventede med at gå på efterløn, til man var 63 år.
Det er da set med mine øjne ikke et udtryk for en stramning.
Fru Gitte Seeberg påpegede behovet for en mere fleksibel efterlønsordning.
Det er da set med mine øjne
Fru Gitte Seeberg nævnte 200-timers-reglen, at man skulle kigge på den.
Det er set med mine øjne nødvendigvis ikke et udtryk for en stramning.
Er der noget, fru Gitte Seeberg set i forhold til indledningen har glemt at fortælle os?
Det kunne være interessant at få at vide også set i forhold til offentligheden, hvad det De Konservative mener der ligger i ordet stramninger.
Jan Petersen (S), 1998-09-08:
Fru Gitte Seeberg gjorde det til et væsentligt problem i sit indlæg, at der i stort omfang var danskere på overførselsindkomster.
Jeg synes, at i en seriøs debat bør fru Gitte Seeberg så kvittere for, at der rent faktisk er sket et fald i antallet af danskere, der er afhængige af overførselsindkomster, og i særdeleshed måske også, at regeringen faktisk er foran de forventninger, regeringen havde stillet.
Det fører så frem til en væsentlig pointe i debatten: Har det kunnet lade sig gøre at flytte væksten, nedbringe væksten eller direkte få et fald i overførslerne og så til gengæld flytte offentlige ressourcer over til en vækst i service?
Ja, det er lykkedes.
Den balance er ændret, og det er ganske væsentligt.
Det fører frem til mit spørgsmål, for fru Gitte Seeberg gjorde det så også til et problem, at der også næste år vil være flere offentligt ansatte.
Der blev nævnt 6.000, og det er rigtigt.
Det ønsker fru Gitte Seeberg ikke, og mit spørgsmål er så: Hvorledes vil Det Konservative Folkeparti forhindre noget sådant i de kommende år?
Hvilke forslag har
Mener man, at den vækstrate, som kommuner og amter har fået adgang til, er for høj?
Den ene procent, er den for høj?
For på en eller anden vis må der jo skulle beskæres, eller er der andre instrumenter, som Det Konservative Folkeparti ikke har redegjort for i sit forslag?
Jacob Buksti (S), 1998-09-08:
Det, som kan gøre det svært at forholde sig til De Konservatives udspil her i dag, er, at det på en række punkter er, som om man siger ét, at man vil noget, og det, man så gør, er faktisk noget, der har den modsatte effekt.
Man siger, at man gerne vil gøre noget for de svage, man vil gøre noget for flaskehalse, og man vil gøre en hel masse for at målrette en masse ting.
Samtidig er et af de mest konkrete forslag, man har, at nedlægge daghøjskolerne.
Jeg kan ikke forstå, at man, når man vil gøre en særlig indsats, så starter med præcis det instrument, som er det mest velfungerende i forhold til de grupper, hvor det er et selvstændigt projekt overhovedet at stå op om morgenen.
Det forslag, man lægger frem, tyder på, at man overhovedet ikke er bekendt med, hvad situationen er på daghøjskoleområdet.
Man er ikke bekendt med de restriktioner, der allerede er gennemført bl.a. i aftaler mellem regeringen og SF, til opstramninger præcis på de områder, hvor man siger, at der er problemer.
Derfor er spørgsmålet: Hvordan kan det være, at man ikke vil lade de opstramninger virke, men allerede nu kommer og siger, at man vil nedlægge det, som er det eneste instrument, der er, og hvor man i hvert fald kan være sikker på, at hvis det henlægges til AMU og andre steder, så kommer det ikke til at fungere?
Jens Peter Vernersen (S), 1998-09-08:
Fru Gitte Seeberg gentog, som vi har hørt det utallige gange fra Det Konservative Folkeparti: Det skal kunne betale sig at arbejde, og De Konservative vil ændre loven.
Det får mig til at tænke
på: Hvor var De Konservative henne, da regeringen, Socialdemokratiet, bidrog til at ændre loven, så det rent faktisk bedre kan betale sig at tage et arbejde?
Med pinsepakken skaffede vi rent faktisk skattelettelser til de lavestlønnede og til mellemindkomsterne, ja, faktisk også til alle andre, på over 5.000 kr. pr. år.
Det er virkeligheden.
Nu kommer man her og siger, at man vil skaffe yderligere skattelettelser på 1 pct.
Det er mindre end halvdelen af det, man kunne have bidraget til at få gennemført, hvis man havde været klar til at stemme for bare den lille del af pinsepakken.
Man stemte bevidstløst imod alt, hvad der var under disse forhandlinger - alt blev der stemt imod.
Jeg har ikke megen tid, men skal sige også her, at der ligger en række forslag fra De Konservative, der alene tilfører skattelettelser til erhvervslivet.
Det er også tankevækkende.
Ole Sohn (SF), 1998-09-08:
Et gennemgående træk hos Det Konservative Folkepartis ordfører var ønsket om reformer.
Det er jo altid en positiv udlægning af ordet.
Men det undrer mig lidt, at fru Gitte Seeberg taler om reformer, når hun omtaler efterlønnen og dagpengeområdet, for når man taler om efterløn, og at Det Konservative Folkeparti ønsker at gøre det mindre attraktivt at søge efterløn, er svaret nedskæring over for de folk, som er så nedslidte, at de i dag søger efterløn.
Var det ikke mere rimeligt, at man satte ind over for arbejdspladserne for at undgå, at folk bliver nedslidte, så de føler sig tvunget til at søge efterløn, at man sikrer et bedre arbejdsmiljø?
For sandheden er jo, at af de grupper, der i dag søger efterløn, kommer størstedelen - også den stigning, der kommer de kommende år - fra den gruppe af medborgere, som er skubbet ud på overgangsydelse
, fordi der ikke er plads til dem eller brug for dem på arbejdsmarkedet.
Det er dér, den største gruppe i tilgangen til efterlønnen kommer, altså fra overgangsydelse eller fra dagpenge.
Det andet, jeg godt lige vil hæfte mig ved, er spørgsmålet om dagpengesystemet.
Det Konservative Folkepartis ordfører snakker om flaskehalse.
Jamen hvorfor er der opstået flaskehalse?
Det er der jo, fordi arbejdsgiverne i en lang årrække har undladt at uddanne den nødvendige arbejdskraft, og faktisk er man slet ikke indstillet på det endnu.
Jørgen Estrup (RV), 1998-09-08:
Den konservative ordfører brugte ikke mange ord på ulandsbistanden, og derfor er jeg glad for, at det nu bliver bragt frem, for det er jo ikke et ligegyldigt forslag i det konservative katalog over besparelser.
Det er faktisk mere end 10 pct. af de besparelser, man forestiller sig - og så i løbet af det kommende år.
Jeg tror, at enhver, der sidder med planlægning og mener, at ulandsbistand er noget, der skal gavne de fattige på længere sigt, ved, hvad det betyder.
Det er de fattige, der bliver taget som gidsler, fordi man gerne vil bruge pengene herhjemme.
Så henviser fru Gitte Seeberg til: Jamen vi er jo kommet med nogle konkrete retningslinjer.
Må jeg godt nævne, at de fire lande, som man foreslår at spare på, er der alle skåret ned på.
For nogles vedkommende har man allerede skåret bistanden fuldstændig væk.
Blandt de FN-organisationer, som man nævner, har man f.eks. allerede totalt skåret bistanden
til FAO væk.
Når man kommer til MIKA-bistanden og foreslår, at her vil man gerne have en evaluering og en effektivisering, er det sådan, at det er vi i fuld gang med; det sker i øjeblikket.
Jeg vil spørge fru Gitte Seeberg: Betyder det her ikke reelt, at man ikke interesserer sig for området, men har fundet et godt sted at svinge sparekniven?
Villy Søvndal (SF), 1998-09-08:
Jeg synes selv, jeg normalt er et meget tålmodigt menneske, men jeg synes egentlig, at Folketingets tålmodighed bliver sat på den yderste prøve af De Konservative, for det kan ikke passe, at man efter fire indlæg, hvor man har kritiseret regeringen for, at der bliver ansat for mange i den offentlige sektor, ikke er i stand til bare ét sted, hvor det er alvorligt, at sige, hvor der skal skæres.
Ethvert andet politisk parti ville stå fuldstændig afklædt, hvis man efter fire forsøg ikke var i stand til at nævne bare ét område.
Må jeg så prøve den anden vej rundt ved at spørge, hvad for et område det monstro ikke er: Er det på ældreområdet, De Konservative synes, der er ansat for mange?
Er der for mange i hjemmehjælpen?
Er der for mange på plejehjemmene?
Er der for mange til at passe børn?
Synes De Konservative, der er for mange ansatte på sygehusene?
Det er i hvert fald tre konkrete steder, som oven i købet fylder ganske meget i den offentlige normering.
Er det de steder, De Konservative vil gå ind og skære?
Det må man dog kunne svare på.
Må jeg så i øvrigt gøre opmærksom på, at på det punkt tror jeg befolkningen er klogere end De Konservative.
For i alle de målinger, hvor man spørger befolkningen, om man er villig til at betale for at få bedre forhold for de syge, for de gamle og for børnene, er svaret et bragende og buldrende ja.
Tænk, hvis der var den samme solidaritet hos De Konservative!
Gitte Seeberg (KF), 1998-09-08:
Til hr. Villy Søvndal
Jeg mener ikke, at vi herinde i Folketinget skal sidde og prioritere på vegne af kommunerne og amterne.
Folketinget har pålagt kommunerne og amterne nok af opgaver, som gør, at der er blevet så mange nye ansatte dér.
Det er en prioritering, som skal foretages derude.
Det skal vi ikke blande os i fra Folketingets side.
Men der er blevet efterlyst konkrete forslag, og dertil kan jeg sige, at en af de ting, som Det Konservative Folkeparti sætter højt, men som jeg ikke var inde på i min ordførertale, er øget udlicitering.
Så til hr. Kofod-Svendsen: Jeg føler sådan set, at jeg har besvaret det spørgsmål, som hr. Kofod-Svendsen kom med tidligere: Det Konservative Folkeparti vil naturligvis gerne opretholde en ordentlig ulandsbistand, men det mener vi også at man kan gøre inden for rammerne af det forslag, som vi har fremlagt.
Thor Pedersen (V), 1998-09-08:
Til hr. Villy Søvndal vil jeg gentage, hvad jeg sagde før.
Jeg brugte udtrykket, at vi kvalificerer ikke de enkelte områder, der indgår i begrebet antal personer på overførselsindkomster, og det betyder, at vi ikke sætter en værdinorm for, om den person har en værdi, der er større eller mindre end andres, eller om det, personen udfører, har en værdi, der er større eller mindre end det, andre udfører.
Jeg konstaterede blot, at når der er overensstemmelse mellem nogle af de tal, der fører os frem til antallet af personer på overførselsindkomst, skyldes det bl.a., at regeringen for 2 år siden pludselig trak antallet af personer på SU ud af begrebet antal personer på overførselsindkomst.
Hvis man skal bruge tallet til noget, er det altså ud fra den objektive kendsgerning, at uanset værdien af det, en person inden for begrebet personer på overførselsindkomst udfører, finansieres det over de offentlige kasser.
Det vil sige, at det skal bæres af den produktion, der rent faktisk finder sted i samfundet, og som kan omsættes, og det er altså produktionen i private virksomheder.
Så siger hr. Villy Søvndal: Jamen er det, de offentligt ansatte går og laver, så ikke noget værd?
Jo, det er det da, og det er jo lige præcis derfor, vi har ansat dem
Men det betyder da ikke, at den løn, som udbetales til offentligt ansatte eller til medlemmer af Folketinget, ikke skal dækkes ind; den skal nyttiggøres af produktion i private virksomheder.
Derfor sagde jeg også, at det, man måske rettere skulle se på, er fordelingen mellem det samlede antal personer, der er beskæftiget i private virksomheder, og det samlede antal personer i Danmark, som ikke er beskæftiget i private virksomheder.
Det er på den måde, man kan se, hvad det er for en byrde, erhvervsvirksomhederne egentlig skal leve op til.
Så spørger hr. Ole Sohn - jeg har ikke nået at svare tidligere, og det bliver også et kort svar: Det er altså ikke Folketinget, der skaber arbejdspladser. Folketinget nedlægger arbejdspladser gennem byrder, bureaukrati og bøvl.
Der er mange igangsættere, der opgiver, og opgaven er at spørge: Hvordan kan vi skabe flere arbejdspladser?
Det kan vi selvfølgelig, hvis dette Folketing vil bistå ved at fjerne nogle af de byrder, Folketinget har lagt på danske virksomheder.
Arbejdspladserne ligger derude, hvis de blot får lov til at trives og lov til at virke.
Og når der nævnes et stort antal personer, der i værste tilfælde falder ud på grund af en 5-års-regel - der kan blive forkortet til en 3-års-regel - er vores umiddelbare skøn
, at ca. halvdelen finder arbejde selv, for det viser erfaringerne.
Frank Aaen (EL), 1998-09-08:
Det var bare det med overdrevne tal.
Arbejdsløshedsstatistikken er sådan, at over 1. kvartal 1998 var 215.000 officielt arbejdsløse.
Ledige i aktivering, puljejob, uddannelse m.v. var i alt 123.000.
De er naturligvis også arbejdsløse.
Det er i alt 340.000.
Så er der mennesker på overgangsydelse, på efterløn, førtidspension.
De fleste af de mennesker er skubbet ud, nedslidt, presset ud af arbejdsmarkedet, nogle af dem så grundigt, at de hverken kan eller har lyst til at komme tilbage, men det er alligevel dem, som, hvis alt fungerede ordentligt, selvfølgelig ville have en naturlig plads på et arbejdsmarked, som også gav plads til dem, som ikke lige var oppe på 100 procents produktivitet.
Det er næsten 450.000, og alt i alt er vi altså oppe på, at i 1. kvartal i år er der 785.000 i den arbejdsdygtige alder, der er uden for arbejdsmarkedet.
Det er 27 pct. Så må regeringen altså have mig undskyldt.
Ned til 5 pct. kommer vi altså ikke ved at sige, at nogle holder ferie på dagpenge.