Ulrik Kragh (V), 2004-04-16:
Folketinget indleder med dette lovforslag om ændring af Christianialoven den lovgivningsmæssige opfølgning på flere års synlige problemer.
Et bredt flertal i Folketinget besluttede ved en forespørgselsdebat i april 2002, at Christianias uheldige påvirkninger på det omkringliggende samfund ikke længere var acceptable.
Resultatet blev, at Folketinget forlangte af Christiania, at der skulle gribes i egen barm, hvis man ville beholde det særlige lovgivningsgrundlag.
Såfremt Christiania ikke formåede at få styr på tingene, måtte samfundet gribe til handling. Konkret forlangte Folketinget, at den åbenlyse hashhandel skulle stoppes, politiet skulle have normale arbejdsbetingelser, parkeringsproblemerne for den bilfri by med de knap 175 biler plus gæster skulle løses, og endelig skulle Christianialoven, lokalplanen og rammeaftalernes intentioner overholdes.
Hvis ikke ovennævnte kunne imødekommes med væsentlige fremskridt inden for 1 år, ville Christiania diskvalificere sig selv til det særlige lovgivningsgrundlag, som gælder for området.
Regeringen fremlagde i maj 2003 en redegørelse til Folketinget, som synliggjorde problemernes omfang.
Det blev synliggjort, hvordan den massive hashhandel var med til at finansiere organiseret kriminalitet, hvordan politiet stadig ikke kunne passe sit arbejde under normale vilkår, og hvordan bygningsmassen og parkeringsproblemerne endnu ikke levede op til lokalplanens intentioner.
Redegørelsen førte til nedsættelsen af Christianiaudvalget, som skulle udarbejde en række anbefalinger til, hvordan Christiania kunne udvikles i takt
med, at den omfattende kriminalitet og hashandel blev afviklet.
Resultatet af Christianiaudvalgets arbejde står vi med som lovforslag i dag, og Venstre er mægtig godt tilfreds med resultatet.
Venstre har i hele processen lagt vægt på adskillelse af fakta og følelser i debatten.
Det var væsentligt at arbejde for, at et fremtidigt bæredygtigt Christiania blev mere nuanceret.
Vi ville væk fra bulldozerretorikken og erstatte den med omtanke.
, at vi ville finde en løsning, som tog hensyn til dem, som siden Christianialoven i 1989 har passet hver sit og levet op til intentionerne i lokalplanen og rammeaftalerne, hvorimod vi vil gøre op med dem, som alene havde interesse i hashhandelen og kriminaliteten, eller med andre ord: Vi ville finde en model, som påskønner de positive elementer som kulturlivet, sammenholdet og de sociale netværk, men som samtidig sætter en stopper for pusherne og de rockerrelaterede bagmænd, som skummer fløden af hashhandelen.
Konkret betyder de foreslåede ændringer i loven, at man for fremtiden gør op med Christianias kollektive brugsret.
For fremtiden vil det altså være den enkelte familie og person, som står til ansvar for brugen af Christiania som boligområde.
Christianias smukke historiske voldanlæg skal tilbageføres til åbne og rekreative grønne arealer, som de var tiltænkt for befolkningen på Christianshavn og i København.
Det betyder, at en række boliger på voldområdet skal flyttes til andre steder på Christiania eller alternativt nedrives.
Lovforslaget vil åbne mulighed for, at christianianitterne får lejlighed til inden for en 6-måneders-periode at anmelde deres bopæl på Christiania.
Derefter, hvis ellers boligen er lovligt placeret, ser Venstre gerne, at christianitterne får mulighed for at købe deres bolig, f.eks. på andelsbasis til overkommelige priser.
Hvis christianitterne ikke ser sig i stand til at købe deres egen bolig, kan alternative muligheder f.eks. være, at en almen boligorganisation køber boligen og derefter lejer den ud til dem, som ønsker at blive boende.
Det er en naturlig følge af de ændrede ejerformer, at de almindelige regler for boligtildeling i det øvrige samfund også bliver gældende for Christiania.
Provenuet fra salg af ejendomme og byggeret påtænkes brugt som hjælp til renovering af bygninger og voldanlæg, således at den voldsomme nedslidning og forslumning af området stoppes.
Det er altså ikke meningen, at der skal trækkes penge ud af Christiania.
Endelig er det tanken, at overgangen til normale regler og lovgivning skal styres i en 5-7-årig overgangsperiode af en særlig Christianiainstitution organiseret under forsvarsministeren.
Det er Venstres håb, at beboerne på Christiania vil tage imod den fremstrakte hånd, som tilbydes.
Det anerkendes, at Christiania har vist en række resultater med det sociale netværk over for de svageste og generelt et sammenhold i landsbyen midt i hovedstaden. Disse positive elementer ser vi gerne integreret i de nye modeller.
Men ligesom Venstre anerkender de stærke sider, forventer vi også, at Christiania erkender sin begrænsning.
Derfor nytter det ikke at fastlåse sig i ønsket om en altomfattende fondsmodel uden personligt juridisk ansvar.
Christiania har haft den chance, men omkostningerne for det omkringliggende samfund er for store til, at vi kan eksperimentere mere med det.
Afslutningsvis vil jeg sige, at Venstre går til ændringer i Christianialoven med åbent sind.
Vi vil gerne finde den bedste løsning.
Jeg tror, den er givet i loven, som den ligger, men er lydhør over for gode forslag, så vi når sikkert i mål med et spændende Christiania, gerne med plads til alternativt tænkende mennesker, men uden kriminalitet.