Kirsten Brosbøl (S), 2006-05-31:
For Socialdemokraterne er ligestilling mellem kønnene et helt grundlæggende princip og en af de mest grundlæggende værdier i det danske samfund.
Derfor er den lønforskel på op mod 15-20 pct., der fortsat eksisterer i det danske samfund, fuldstændig uacceptabel, og derfor har vi også længe arbejdet for at få indført kravet om kønsopdelte lønstatistikker som en del af arbejdet for at fremme ligeløn mellem kvinder og mænd og for at sikre, at ligelønsloven bliver overholdt.
Vi kan i år fejre ligelønslovens 30-års-fødselsdag, og vi har stadig væk en lønforskel på op mod 15-20 pct. mellem kvinder og mænd.
Det er noget, vi er nødt til at gøre en meget stor indsats for at bekæmpe.
Som det er i dag, har lønmodtagerne ikke nogen effektive muligheder for at kontrollere, om ligelønsloven bliver overholdt, og arbejdsgiverne er ikke forpligtet til at arbejde med ligelønsproblematikken.
Derfor fik SR-regeringen vedtaget en lov i Folketinget med støtte fra SF og Enhedslisten, som netop indførte et krav om kønsopdelte lønstatistikker for virksomheder med over ti ansatte og for grupper på fem mænd og fem kvinder med arbejde af samme værdi.
Venstre, Konservative og Dansk Folkeparti var imod den lov, og da VK-regeringen trådte til i 2001, gjorde den da også som noget af det første det, at den suspenderede den lov, der var blevet vedtaget i 2001.
Så meget desto større var overraskelsen derfor også, da vi i valgkampen i 2005 pludselig kunne høre, at regeringen nu gik ind for netop kønsopdelte lønstatistikker som et redskab, man kunne bruge i kampen mod uligelønnen
Så sent som i april 2004 havde selv samme partier stemt imod et beslutningsforslag fra oppositionen om at lade loven fra 2001 træde i kraft.
Vi er selvfølgelig glade for, at regeringen er kommet til den erkendelse, at kønsopdelte lønstatistikker kan være et godt redskab til at give et større overblik, en større klarhed, over de lønforskelle, der eksisterer, sådan at man også kan få taget fat om problemerne ude på virksomhederne.
Vi har i løbet af behandlingen af det her lovforslag haft en høring, hvor vi har fået belyst nogle af de mere tekniske elementer.
Det er ikke nogen hemmelighed, at vi fra oppositionens side beklager, at regeringen har valgt en model i det her lovforslag, der giver et så begrænset omfang, som tilfældet er.
Med regeringens lovforslag er det kun 15 pct. af det private arbejdsmarked, der vil være dækket af kønsopdelte lønstatistikker.
Det synes vi er alt for uambitiøst, og derfor har vi også valgt at stille en række ændringsforslag til dette lovforslag, som lægger sig op ad de regler, der gjaldt i loven fra 2001, når det handler om virksomhedsstørrelser, og når det handler om, hvilke virksomheder der skal lave de kønsopdelte lønstatistikker.
Det er jo lidt en teknisk diskussion, vi har haft i udvalget, og det er en teknisk diskussion, vi også har haft under førstebehandlingen med hensyn til nogle af de elementer i lovforslaget, vi er uenige om.
Noget af det, der kom frem under høringen og under udvalgsbehandlingen, nemlig regeringens argument om, at grænsen på ti i hver gruppe, der skal laves lønstatistik for, skulle være for at sikre anonymiteten, er der blevet stillet spørgsmålstegn ved.
At grænsen på ti er nødvendig for at sikre anonymiteten, er noget af det, vi er uenige med regeringen i, og det er blot et eksempel.
Et andet eksempel er den noget tekniske diskussion, vi har haft om DISCO-koder, hvor regeringen ønsker at benytte den mest detaljerede opgørelse på arbejdsfunktioner.
Her mener vi godt at man kan operere med en lidt bredere kategori, sådan at man får dækket langt flere af denne lønstatistik.
Det handler om, hvilket begreb man benytter.
I ligelønnens navn hedder det jo, at man skal have lige løn for arbejde af samme værdi, og det er derfor, at vi siger, at man der kan benytte en DISCO-kode på et højere niveau.
Jeg skal ikke gå dybere ind i den tekniske diskussion, men i stedet opfordre til, at Folketinget giver tilslutning til de ændringsforslag, som oppositionen har stillet, sådan at vi kan få gjort noget reelt ved den uligeløn, der er i samfundet.
Det er beklageligt, at regeringen ikke er indstillet på, når den nu har erkendt, at det er et redskab, den er villig til at benytte, at det også bliver et redskab, som en større del af arbejdsmarkedet kan få glæde af.
Som sagt er det kun 15 pct. af det private arbejdsmarked, der med regeringens forslag vil få mulighed for at benytte det her redskab.
Det er beklageligt, og derfor håber vi på tilslutning til ændringsforslagene.
Desværre fastholder Dansk Folkeparti den meget besynderlige tilgang til det her spørgsmål, at man ikke mener, at statistikker i sig selv løser uligelønnen.
Det, vi siger, er, at lønstatistikker kan være et redskab til at få klarhed over nogle af de lønforskelle, der eksisterer, og derefter kan man så gøre en række tiltag, der kan udbedre forskellen.
Men Dansk Folkeparti vælger altså at fastholde, at det er imod kønsopdelte lønstatistikker helt generelt, fordi det ikke tror på dem som et redskab.
Desværre har vi ikke hørt nogen andre bud fra Dansk Folkeparti på, hvad man så kan gøre for at udbedre de her lønforskelle, så det ville være interessant at høre, om det under behandlingen af det her forslag er kommet frem til nogle andre løsningsmodeller.
Men altså: Herfra en opfordring til, at man bakker op om de ændringsforslag, som oppositionen har stillet.