Jette Gottlieb (EL), 1997-12-09:
Den første del går ud på, at ledige på sygedagpenge skal gives et aktiveringstilbud ved deres raskmelding, hvis sygeperioden slutter på et tidspunkt, hvor de ledige ellers ville være gået ind i aktivperioden.
Der er samtidig nedsat en arbejdsgruppe under ministeriet, som skal kortlægge, hvorvidt ledige snyder sig fra aktivering ved at sygemelde sig.
Men nu kan man jo også blive syg af andre grunde, f.eks. sygdom, og i vores øjne er forslaget endnu et led i en hetz mod de arbejdsløse, idet man fremstiller det på den måde, at arbejdsløsheden er den arbejdsløses skyld. Det virker som endnu et af de straffe- og jeg skal komme efter dig-forslag, som i virkeligheden skaber situationer, hvor man i stedet for at hjælpe folk på plads på det ordinære arbejdsmarked giver dem endnu et puf ned ad den sociale rutschebane.
Vi kan ikke benægte, at der kan findes grupper af langtidsledige, som er bange for at komme ud på arbejdsmarkedet eller vil undgå et eller andet lidet attraktivt tilbud, og som kan finde på den sidste udvej at sygemelde sig, men problemet er, at de ikke længere har nogen rettigheder med hensyn til selv at vælge, hvad de ønsker at beskæftige sig med sig i deres arbejdsliv, hvilke kolleger de vil omgås, og hvilke udfordringer de har brug for i tilværelsen, og at de ofte tvinges ud af deres faglige organisationer og afskrives fra den efteruddannelse, der findes her.
Vi synes, det halter alvorligt med rettighederne for de ledige.
For langtidsledige i aktivering findes der f.eks. ingen fine rapporter om det psykiske arbejdsmiljø eller om medindflydelse eller for den sags skyld debatindlæg om det udviklende arbejde.
Det er kun noget, som gælder for folk i rigtigt arbejde på det rigtige arbejdsmarked.
Det er de mere udsatte grupper, man vil sætte tommeskruerne på med det her forslag og dermed lægge endnu en mursten på muren mellem »de rigtige« og »de forkerte«, nemlig de udstødte.
Vi tager dog til efterretning, at der kan ske dispensation, hvis man ud fra en individuel vurdering skønner, at den raskmeldte kan skaffe sig ordinært arbejde inden for kortere tid, så man undgår unødigt spild af aktiveringsressourcer.
Det lyder naturligvis udmærket, og vi vil gerne i udvalget gå seriøst ind i en vurdering af, hvilke situationer der fører til hvilke sanktioner, for vi mener jo også, at det kunne være godt at sikre langtidssyge hurtig hjælp med at komme tilbage til arbejdsmarkedet.
Men spørgsmålet er, om de ikke i lige så høj grad ville have noget ud af rigtig hjælp i form af en relevant efteruddannelse eller kurser inden for deres eget fag, hvis de altså stadig kan bestride det - eller evt. revalideringshjælp - frem for at blive kostet ud i en perspektivløs aktivering. Og vi vil da gerne gøre det til genstand for en helt konkret vurdering, men vi indrømmer, at vi er stærkt skeptiske.
Den anden del af forslaget handler om, at kommunerne skal tilmelde kontanthjælpsmodtagerne, som alene har ledighed som problem, til arbejdsformidlingen, og det har vi ikke noget særligt imod, for vi kan godt se, at det dermed måske kan sikres, at arbejdsløse på den måde har mulighed for at komme ind på det normale arbejdsmarked.
Men de to dele af lovforslaget har intet med hinanden at gøre, og vi vil igen opfordre ministeren til at dele det i de to forslag, som egentlig udgør forslagets bestanddele.