Aage Frandsen (SF), 2003-12-02:
Når der er problemer på et område, må man jo først finde ud af, hvori de egentlig består, og derefter analysere, hvad man kan gøre ved det, og så have nogle forslag til at løse de problemer, der er.
Man kan sige, at på det her område har der været et problem i, at der var for få praktikpladser, regulære praktikpladser, som vi klart foretrækker frem for skolepraktik.
Vi må dog sige, at på en række områder kan skolepraktik være en fuldgyldig erstatning i forhold til ordinær praktik, men det ideelle er selvfølgelig ordinær praktik, fordi det giver en klarere fornemmelse af, hvad det vil sige at være på en arbejdsplads.
For det andet mangler vi rent faktisk uddannet arbejdskraft, og det forventes, at man om nogle år i højere grad kommer til at mangle uddannet arbejdskraft inden for nogle af de områder, som vi her taler om.
For det tredje kan man fremhæve, at der har været et alt for stort frafald inden for området, et frafald, som jo så betyder, at der er nogle unge mennesker, der spilder deres tid i en periode, hvilket kunne være undgået, hvis de havde fået en bedre vejledning.
Men under alle omstændigheder er det også et problem i forhold til, at de måske falder helt ud af uddannelsessystemet.
En fjerde ting, som man også må sige er et problem inden for erhvervsuddannelsesområdet, er, at der er for lav status inden for området.
Der er en tilbøjelighed til, at de boglige uddannelser vurderes højere; det er, som om de er finere end de erhvervsfaglige uddannelser.
Vi, der har gennemgået en boglig uddannelse på et eller andet tidspunkt, ved godt, at det der med bogen sådan set er nemt nok at finde ud af, men at det der med at kunne et godt håndværk sandelig er svært at finde ud af.
Derfor er det i virkeligheden meget svært at være en god håndværker, det kræver megen kompetence, og det var lykkeligt, hvis man i højere grad kunne værdsætte den form for faglighed på disse områder.
Men der er altså desværre mange grunde til, at det ikke er sådan.
Med hensyn til det foreliggende lovforslag er der nogle få ting, hvor jeg med det samme vil nævne, at jeg synes, det er godt, at de er med.
Vi synes, det er fint nok, at man præmierer skolerne i forhold til, at de gør en indsats.
Vi synes, det er godt, at man ikke tilskynder til, at man tager omvejen omkring skolepraktik, inden man kommer ud i ordinær praktik.
Vi mener også, man sagtens med fornuft kan diskutere adgangsreguleringen til yderligere uddannelser.
Der er jo adgangsregulering til en masse uddannelser i øjeblikket, og at det sker i dag yderligere, kan det også være fornuftigt at se på, for hvis man vil lave en regulering, skal det selvfølgelig være i forbindelse med indgangen, i stedet for at det er, når de er et stykke henne i forløbet. Korte uddannelser
kan også være rimelige, ikke mindst i forhold til de unge, som måske er mindre bogligt orienteret, og som måske i højere grad vil arbejde sig ind igennem praktikken; der kan det også være fornuftigt.
Så der er nogle ting, som sådan set godt kunne være fornuftige.
Men det helt grundlæggende, som er i det her forslag, er helt uacceptabelt; alene at fokusere på eleverne og sige til eleverne: Der skal være en række incitamenter til, at I nu gør noget helt bestemt.
og hvis ikke I kommer i skolepraktik, ja, så er det en usikker vej efterfølgende.
Vi mente i langt højere grad, at man skulle bruge økonomiske incitamenter over for arbejdsgiverne.
Vi så, da vi havde tilskudsordningen, gulerod-pisk-ordningen i 1980'erne, at det havde en virkning.
De arbejdsgivere, som vil tage elever på hele arbejdsgiverområdets vegne, skal have en tilskyndelse, og så må arbejdsgiverne som helhed selvfølgelig betale. Hvem er det så, der bliver ramt af det her?
Er det sådan alle unge?
Nej, der er givetvis nogle unge, der bliver ramt mere end andre.
Og det hænger sammen med, at vi i dag har nogle unge, der i højere grad end andre unge søger skolepraktik.
Det er ikke kun, fordi der ikke er pladser inden for bestemte områder.
Vi ved også, at det er nogle unge, som har svært ved at få pladser.
Det er ikke, fordi de ikke er kvalificerede, men fordi arbejdsgiverne foretrækker nogle andre.
Derfor er det i højere grad de lidt ældre voksne, der bliver ramt.
Det viser statistikken.
Det er dem, der benytter sig af skolepraktikken, og hvis der er færre skolepraktikpladser, er det jo logisk, at det i højere grad er dem, der bliver ramt.
Derfor er hele grundtanken i det her ikke acceptabel, og derfor afviste vi også forslaget, som det lå sidste år, hvor det var en del af noget andet.
Og derfor siger vi også nej i år.
I modsætning til det, som blev stillet som spørgsmål til Socialdemokratiet, vil jeg sige, at vores modstand sandelig ikke kun var på grund af nogle håndører.
Vores modstand var betydelig mere.
Jeg tror nu heller ikke, at Socialdemokraternes modstand i dag specielt skyldes nogle håndører.
Så vil jeg til allersidst sige, at det er noget af det, vi lægger meget vægt på bliver ændret, når der kommer et andet flertal efter et folketingsvalg.
Jeg har lagt mærke til, at der er ordførere her i Folketinget, der ved andre lejligheder nævner, at der er noget, de lægger særlig vægt på bliver ændret efter et folketingsvalg.
Her er et område, som vi lægger særlig vægt på.