Line Barfod (EL), 2003-05-13:
Samfundet kan ikke garantere nogen mennesker, at de får et lykkeligt liv.
Vi kan ikke garantere forældre, at de vil få et velskabt barn, som altid vil have det godt.
Det er en risiko, man løber, hvis man vælger at få børn, at der kan ske ulykker i barnets liv, at der kan være noget, der går galt.
Der kan være noget, som barnet bliver født med, der kan ske noget ved fødslen, eller der kan senere ske ulykker eller komme sygdom til.
Det er den risiko, man løber, men samtidig er der jo også muligheden for de utrolig store glæder, man kan få af et barn.
Uanset om det barn er handicappet eller sygt eller uden problemer.
Hvis man vælger kun at fokusere på alt det, der kan komme af problemer og lidelser, kan man skabe meget angst og utryghed.
Som andre ordførere har været inde på, så mener vi i Enhedslisten ikke, at vi skal sygeliggøre graviditeten.
Vi vil hellere bruge ressourcerne på at øge trygheden og forventningerne og glæden over det barn, der kommer.
Vi mener, det er vigtigt, at vi fokuserer langt mere på, hvordan vi kan skabe de bedst mulige og tryggeste rammer for den familie, der skal til at have et barn.
Som vi diskuterede i fredags, da vi havde første behandling af Enhedslistens forslag om at sikre alle ret til fødselsforberedelse og til at have en jordemoder til stede under hele fødslen, så bør vi have langt større fokus på, hvordan vi kan øge trygheden for de gravide, og hvordan vi kan få flere ressourcer, så de kan få et godt forhold til jordemoderen og snakke tingene grundigt igennem med hende. Der er mange, der i forskellige undersøgelser har peget på, at vi har problemer med, at der er flere og flere, der får børn i en sen alder, og at det øger risikoen for, at barnet kan have forskellige handicap eller kan blive født med Downs syndrom.
Og hvad er så svaret på det?
Hidtil har svaret mest været, at vi skal øge sygeliggørelsen.
Men man kunne også gå den anden vej og sige: Hvad kan vi gøre for, at kvinderne skal føde børn i en yngre alder?
Hvordan kan vi ændre samfundet, så det bliver attraktivt at få børn, mens man er ung? Vi kunne f.eks. sørge for, at man får en højere SU, hvis man vælger at få børn under uddannelsen.
Vi kunne sørge for, at der var flere og billigere boliger, så det reelt er muligt at få et sted at bo, hvis man vælger at få et barn.
Vi kunne sørge for, at arbejdsmarkedet bliver indrettet, så der er plads til småbørnsfamilier; at man har mulighed for at arbejde på nedsat tid, mens børnene er små.
Vi kunne sørge for, at der er et godt arbejdsmiljø, så man ikke risikerer at få fosterskader på grund af dårligt arbejdsmiljø, eller at man ikke tør få et barn, fordi man kan se på ens kolleger, der har små børn, at det slet ikke kan hænge sammen på grund af det hårde arbejde, de har.
Så der er mange ting, vi kunne gøre og ændre i samfundet for på den måde at forebygge, at der er nogle, der får risiko for fosterskader.
Dét er ting, vi kan gøre for at forebygge, men vi mener absolut ikke fra Enhedslistens side, som flere andre ordførere også har været inde på, at vi skal gøre det til et spørgsmål, hvor forældrene ved hjælp af fosterdiagnostik kan risikere at skulle tage ansvaret for, at de får et barn med handicap.
Det kan ikke være sådan, hverken hvis man fravælger at få en undersøgelse, eller hvis man får en undersøgelse og vælger at få barnet alligevel, at vi så kan sige til forældrene: Det er jeres ansvar, at I har fået et handicappet barn.
Det er et fattigt samfund, der ikke har plads til, at nogle er anderledes.
Som andre ordførere også har været inde på, så er det en berigelse, at vi har nogle, der er anderledes.
Det kan ske, hvis vi i større omfang begynder at lægge op til, at forældre, der ikke sorterer fostre fra, er uansvarlige.
Derfor håber vi meget fra Enhedslistens side, at vi kan tage hul på en debat om, hvad vi gør for at forebygge, at der sker fosterskader, i stedet for at spørge: Hvordan sorterer vi fra, når først det er sket?