runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jørn Pedersen (S), 2003-02-06:
Jeg vil gerne herfra give hr. Keld Albrechtsen det tilsagn, at vi naturligvis ikke vil forhindre, at der kan stilles alle relevante spørgsmål i Boligudvalget. Jeg må indrømme, at jeg har heller ikke har fået øje på nogen af de faresignaler, hr. Keld Albrechtsen gør opmærksom på.
Men fra vores side skal det lyde helt klart, at vi ikke vil være med til at lave noget, som kan misforstås, og som
kan stille folk dårligt.
Det har vi i hvert fald ingen interesse i.
Man kan jo sige, at der er tid nok, for lovforslaget skal træde i kraft den 1. januar 2004.
Så kun det tilsagn til hr. Keld Albrechtsen, at det i hvert fald ikke bliver os, der forhindrer, at spørgsmålene kan stilles i Boligudvalget.
Freddie H. Madsen (DF), 2003-02-06:
Det kan godt ske, at hr. Keld Albrechtsen ser spøgelser i denne sag - det kan jeg ikke svare på - men jeg kan i hvert fald ikke se, at der er de helt store problemer.
Selv om man ikke har forstand på at læse sin lejeaftale eller forstand på at læse sin lejekontrakt, er det så væsentlige ting som varsling af lejestigning, udlejerens opsigelse af lejemålet og rykkerskrivelser for manglende betaling, der ikke kan laves aftaler om, og hvis de ting bliver indskrevet i selv lovforslaget - det går jeg ud fra at de gør, for de er jo med i bemærkningerne - vil der overhovedet ikke kunne ske den enkelte noget.
Men det er i hvert fald noget, jeg synes vi skal tage op, når vi skal diskutere forslaget i udvalget, og jeg synes nok, vi netop skal sørge for, at sådan nogle ting bliver direkte indskrevet i loven.
Inge-Lene Ebdrup (V), 2003-02-06:
Jeg synes altså, hr. Keld Albrechtsen ser alt for mange unødige begrænsninger i dette forslag frem for de muligheder, som jeg ser.
Jeg mener ikke, at fordi der kan være steder, hvor man er nødt til at distribuere på to måder - altså både digitalt og i papirform - fordi der blandt beboerne er nogle, der har computere, og nogle, der ikke har det, bør man lade det ligge.
Jeg mener tværtimod, at det giver nogle muligheder.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-02-06:
Så er det mere det der med, hvilke orienteringsskrivelser til beboerne man så kan overgå til at sende digitalt, og hvilke procedurer der aftales med hensyn til, hvad der så skal være digitalt, og hvad beboerne stadig væk har ret til at få på papir. Det er så et helt problemkompleks for sig, som kræver en grundig gennemgang og selvfølgelig forhandlinger med Boligselskabernes Landsforening; det siger sig selv.
Hvad det andet angår, medgiver jeg, at hvad de hårde skrivelser angår, er det nok ikke så meget boligforeningerne, man skal bekymre sig om, men mere de private udlejere; det vil jeg godt medgive.
Men det er altså også et ganske alvorligt problem, for vi ved jo godt, at der findes private udlejere, som bruger lejeloven alt det, de kan.
Sådan er det.
De vil gerne tjene penge på deres lejere, og så bruger de lejeloven i deres egen interesse, og nogle af dem bruger den hårdt, benhårdt.
Og hvis der så er nogle, der ikke har opdaget, hvad der sker, fordi de ikke har adgang til edb, kan udlejeren sige: Jamen det har vedkommende selv skrevet under på, vi indgik en aftale.
Så står lejeren jo dårligt, og det synes jeg ikke vi skal risikere.
Der kan blive en frasorteringsmekanisme i det her, og det er ikke sikkert, man kan løse problemet ved at skrive indviklede lovregler, for her taler vi lige netop om de mennesker, som ikke er uddannet til at sætte sig ind i indviklede lovregler, og så hjælper det ikke, at man udsender meterlange cirkulærer.
Der skal der være nogle bestemmelser, nogle håndtag, man kan trække i, og som man kan gå direkte til, og for mange mennesker er papir altså stadig nemmere at gå til end computerskærme.
Det må vi erkende.
Lad os få en ny høringsrunde om det, og så kan vi gå videre.
Inge-Lene Ebdrup (V), 2003-02-06:
Der er ikke nogen, der kan være uenig i, at folk, der ikke har adgang til elektroniske medier og ikke kan modtage elektroniske meddelelser, skal sættes uden for det her system med denne her lov, men jeg mener rent faktisk også, at det er vældig godt beskrevet både i loven og i bemærkningerne.
Men jeg vil også godt medgive hr. Keld Albrechtsen, at findes der uklarheder, som jeg ikke umiddelbart har kunnet se, for jeg synes, det er temmelig indlysende beskrevet, så er det da også noget, vi vil kigge på, for det er helt klart en nødvendighed at tilgodese dem, der ikke har mulighed for at modtage elektroniske meddelelser.
Vi skal ikke til at klassificere folk i forhold til det.
Jeg mener bare, at det egentlig er beskrevet så godt, men det må vi tage under udvalgsbehandlingen.
Freddie H. Madsen (DF), 2003-02-06:
Jeg kan ikke give hr. Keld Albrechtsen ret i, at der vil blive problemer, hvis en ældre ikke forstår, hvad det vil sige at få eller sende en e-mail, og siger ja for at få en lejlighed.
Hvis den ældre er så dårlig, når vedkommende skal have en bolig, så skal det jo nok være en ældrebolig eller også en beskyttet bolig af en eller anden art.
Jeg vil da ikke tro, at en boligforening ville gå ind og kræve, at vedkommende ældre medborger skal skrive under på en sådan aftale her, såfremt vedkommende egentlig ikke forstår, hvad der bliver sagt.
Nu taler jeg om en boligforening, nu taler jeg ikke om det private byggeri.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-02-06:
Til spørgsmålet om f.eks. indkaldelse til beboermøder: Vi må jo se, om vi kan få præciseret, hvem det så er, der indgår aftalen.
Hvad kan aftales mellem en afdelingsbestyrelse og en boligforenings administration, og hvad skal aftales med den enkelte lejer osv.?
Der er jo mange indviklede spørgsmål i denne her sag.
Til det andet spørgsmål om frivillig aftale: Jo, men altså, hvis vi nu tager en person - det kan måske være en pensionist - der aldrig har fået nogen uddannelse i at bruge en computer, og som så får at vide af udlejeren: Jamen hvis du vil have denne her lejlighed, så må du underskrive denne her aftale.
Så kommer der nogle edb-meddelelser, som havner ude i rummet, og det ved lejeren jo ikke.
Har lejeren så forstand på at få afviklet sådan en aftale?
Det er jo ikke sikkert, at lejeren er i besiddelse af den betydelige juridiske kundskab, man skal have for at kunne bruge lejelovens bestemmelser i sådan nogle tilfælde, hvor man ikke engang ved, hvad det er, der foregår, for det har man jo ikke fået at vide, fordi man ikke kan modtage det.
Så jeg vil sige, at det spørgsmål heller ikke er så enkelt.
Det er bare det, jeg siger. Det eneste, jeg siger, er, at ministeren bare har været for hurtig med at få det gjort færdigt, for ministeren ville måske gerne have et produkt, hun kunne gå ud og være stolt af og reklamere for, og så har hun måske sagt, at nu skal det her gå hu hej vilde dyr og over stok og sten.
Det synes jeg så bare ikke er fornuftigt.
Freddie H. Madsen (DF), 2003-02-06:
Vil hr. Keld Albrechtsen ikke give mig ret i, at det, vi taler om her, er en frivillig aftale, som kan opsiges når som helst af lejeren?
Det med, at en udlejer, som ikke ønsker at være med til at opsige aftalen, så kan smide lejeren ud, kan man jo i realiteten ikke.
Vil hr. Keld Albrechtsen ikke godt give mig ret i, at lejeren er beskyttet ifølge lejeloven og derfor ikke kan sættes ud, således som hr. Keld Albrechtsen var inde på her i sin ordførertale?
Inge-Lene Ebdrup (V), 2003-02-06:
... Ja, undskyld!
Enhedslistens ordfører brugte et eksempel med indkaldelse til beboermøde i en almen boligafdeling, hvor ordføreren sagde, at hvis man indkalder elektronisk, vil der være mange, der ikke møder, fordi de simpelt hen ikke har mulighed for at modtage en elektronisk meddelelse.
Så vil jeg gerne spørge Enhedslistens ordfører: ...
Keld Albrechtsen (EL), 2003-02-06:
Det fremgår af bemærkningerne, at det kan man åbenbart ikke, men de paragraffer, der er indføjet i selve lovforslaget, synes ikke at være helt parallelle med det, der står i bemærkningerne.
Det er jo meget, meget kompliceret, og jeg tror også, at det efterfølgende vil blive meget kompliceret for de mennesker, der i givet fald skal bruge loven og finde ud af, hvilket anvendelsesområde den egentlig har.
Det er ikke godt, hvis det er sådan, at man rent faktisk kan aftale sig til at kunne f.eks. opsige en lejer digitalt.
Altså hvis lejeren overhovedet vil have noget at bo i, er lejeren jo nødt til at underskrive de vilkår, som udlejeren fastsætter. Derfor skal man lige være opmærksom på, at på det her område findes der ikke noget, der hedder frivillige aftaler; der findes noget, der hedder tilbud, man ikke kan afslå. Ideen om frivillige aftaler hører hjemme på andre områder: salg af tandpasta, eller hvad det nu kan være; jeg kan ikke lige finde på et godt eksempel, men det er i hvert fald ikke inden for lejelovgivningen.
Derfor må vi altså være meget mere omhyggelige, end det umiddelbart virker, som om ministeren har været ved udarbejdelsen af det her lovforslag.
Men det må vi have en grundig teknisk gennemgang af i udvalget.
Jeg vil godt spørge, hvorfor det har været nødvendigt med dette hastværk.
Når jeg spørger, er det, fordi sjuskeriet, som jeg altså er bange for der er tale om med det her lovforslag, jo ikke bare gælder selve udformningen, det gælder også med hensyn til høringsskrivelserne.
Der er et såkaldt telefonisk høringsnotat, et telefonnotat om høringssvar fra Lejernes Landsorganisation.
Jeg ringede så til Lejernes Landsorganisation - eller min sekretær gjorde - for at få det uddybet, og så fik vi et helt andet billede end det, der fremgår af dette notat, og det synes jeg ikke er heldigt.
Jeg synes, at hvis man foretager en høring, så skal høringsparternes egne fremstillinger af sagen altså fremgå af sagen, og det skal ikke være et telefonnotat, som ministeren har lavet. Så kan ministeren jo bare skrive, hvad ministeren sådan nogenlunde tror, høringsparterne har ment.
Så jeg må sige, at vi i Enhedslisten er meget skeptiske over for det her.
Kan man så i den almene sektor erstatte indkaldelser til beboermøder og sådan noget?
Kan man også begynde at lave det digitalt?
Spørgsmålene er altså mange, vil jeg sige.
Jeg vil også håbe, at de ordførere, som umiddelbart har erklæret sig så fantastisk positive over for det, vil medvirke til, at vi får opklaret de mange faldgruber, som jeg altså er bange for der gemmer sig bag dette her noget hastige produkt.
Det kan godt være, det skriver sig tilbage fra den tidligere regering, og det kan godt være, at visionerne bag ved det er lige så fremragende, som Socialdemokratiets ordfører sagde - det betvivler jeg sådan set ikke - men derfor må vi alligevel forlange omhu og rettidig omhu i sagerne.
Kim Sejr (RV), 2003-02-06:
Det Radikale Venstre kan fuldt ud tilslutte sig forslaget.
Morten Homann (SF), 2003-02-06:
Det er en fin balancegang, når det drejer sig om sådan noget som elektronisk kommunikation.
På den ene side giver det nogle fantastiske fordele med hensyn til at lette kommunikationen for at gøre tilværelsen lettere for en masse mennesker, men på den anden side er det selvfølgelig klart, og det skal man også være opmærksom på, at det stadig væk er en kommunikationsform, som ikke hele befolkningen har adgang til.
Derfor er det vigtigt, at man ikke laver løsninger, som forudsætter, at man absolut har adgang til f.eks. e-mail-kommunikation.
Den her balancegang er vigtig at holde sig for øje.
Jeg synes, det her lovforslag rammer den balancegang meget fint, fordi man netop har grundprincippet, at det skal foregå ved en frivillig aftale mellem udlejer og lejer.
Så det er SF's opfattelse, at det her forslag vil kunne bidrage til at få tingene til at glide lidt lettere, at få nogle aftaler og noget kommunikation mellem lejer og udlejer til at fungere lidt lettere, kunne spare noget tid og spare nogle penge for begge parter.
Så det forslag kan vi i SF gå meget positivt ind til i det videre arbejde.
Søren Søndergaard (EL), 2003-02-06:
Jeg har lige et enkelt lille spørgsmål til den radikale ordfører.
Hvis man ser på bemærkningerne til forslaget, så skriver Det Radikale Venstre, og jeg citerer: »Efter udvidelsen ændrer EU karakter.
EU vil i fremtiden repræsentere et helt Europa uden skillelinjer, hvor fred, demokrati, menneskerettigheder, social og økonomisk udvikling og evnen til at løse grænseoverskridende problemer vil blive sat i højsædet.«
Nu ved jeg jo, at den radikale ordfører her i dag er et aktivt medlem af Europarådet, og derfor vil jeg bare spørge: Hvad betyder det her udsagn om, at EU vil repræsentere et helt Europa?
Betyder det et forslag om nedlæggelse af Europarådet, eller kunne fru Arnold måske løfte sløret for, hvor mange lande der vil blive i det nye udvidede EU i forhold til, hvor mange lande der er i f.eks. Europarådet.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2003-02-06:
Først til hr. Jann Sjursen: Der er jo en løbende kamp omkring forsvarsdimensionen i EU, og den kamp har indtil nu ikke afstedkommet det dramatiske tigerspring frem mod en EU-forsvarsdimension, som vi kunne frygte.
Men det er jo ikke det samme som at sige, at den kamp nu er stoppet, og at vi så står ved endemålet og nu præcis ved, hvordan det vil være fremover.
Den kamp består jo fortsat.
Og det er jo rigtigt, at
skal EU-landene for alvor gøre noget militært set, så vil det jo typisk være sådan i dag, at det er ved at låne NATO-materiel til at udøve det.
Det er jo også derfor, at der, hvor EU så på nuværende tidspunkt skal lave en aktion, i givet fald er, hvis NATO ikke ønsker det, og så træder EU til.
Men kampen består fortsat om, hvor det skal ligge, og hvordan det skal lande, og dér synes jeg, at de seneste ugers diskussion omkring Irak og det brev, som er sendt ud fra en række statsledere, understreger, at der i EU-kredsen er så markante forskelle i opfattelsen af, hvad europæisk forsvarspolitik skal være, også i forhold til samarbejdet med USA, at det vil være alt for farligt på det grundlag, som Kristeligt Folkeparti og hr. Jann Sjursen foreslår, at ophæve det danske forsvarsforbehold på nuværende tidspunkt.
Så til fru Elisabeth Arnold: Folketinget og befolkningen er utrolig uenige om EU-spørgsmål.
Det tror jeg må være lysende klart for alle, der også har deltaget i de folkeafstemninger.
Og det er jo lige præcis det dilemma, som virkelig bliver mejslet ind, når fru Elisabeth Arnold mener, at man så gang på gang skal komme til befolkningen med det samme spørgsmål, indtil Folketinget så får sin vilje.
Der troede jeg, at der var ved at brede sig sådan en almindelig respekt for, at hvis man skal bringe Folketinget og befolkningen tættere på hinanden i EU-spørgsmålet og få bygget bro over den kløft, der var, så kan det ikke nytte noget, at man bliver ved med at skade den stemning ved, at politikerne kommer rendende med folkeafstemninger, indtil de får deres vilje, altså får deres ja igennem.
Og det er jo lige præcis det, Det Radikale Venstre foreslår, når man ønsker euroforbeholdet sat til afstemning i år så kort tid efter, at befolkningen afviste euroen som betalingsmiddel, i september 2000 var det jo.
Men jeg svarer lige først på et spørgsmål.
Elisabeth Arnold (RV), 2003-02-06:
For at vende tilbage til folkeafstemningstemaet og hr. Kristian Thulesen Dahl: Det er klart, at det er sjældent, at noget kommer til folkeafstemning med det formål, at et flertal i Folketinget ønsker et nej.
Det er jo sådan, at folkeafstemningsinstitutionen blev stærkt udvidet ved grundlovsrevisionen i 1953, hvor man afskaffede Landstinget, og for at få en eller anden bremse på et for ivrigt Folketing indførte man en øget adgang til at lave folkeafstemninger.
Derfor er det i langt de fleste tilfælde et flertal i Folketinget, som har ønsket en ting, og så sender man den til folkeafstemning, og så kan det vise sig, at befolkningen ønsker noget andet og derfor stemmer nej.
Derfor er det ofte det, der er situationen, og der er intet mærkeligt i det.
Jann Sjursen (KRF), 2003-02-06:
Det er så, hvad det er, men det synes jeg faktisk ikke er værdigt at gøre fra talerstolen.
Det andet i forhold til diskussionen om forsvarsforbeholdet og forsvarsdimensionen er, at hr. Thulesen Dahl ikke adresserede den problemstilling, som jeg opregnede, nemlig at EU's forsvarsdimension i dag er forankret i NATO. Er hr. Thulesen Dahl ikke enig i det?
Og så ved jeg godt, at hr. Thulesen Dahl mener, at Danmark kan sende soldater ud under eget flag osv., og det kan vi også udmærket gøre.
Jeg tror da ikke, det er en stor katastrofe, hvis ikke vi kan være med i en enkelt operation eller to.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2003-02-06:
Til både hr. Jann Sjursen og fru Elisabeth Arnold: Sagen er jo, at EU-tilhængerpartier, som ønsker forbehold afskaffet, og som ønsker Danmark mere og mere integreret i Unionen, sidder og spekulerer i, hvornår man kan få befolkningens flertal til at stemme ja, for så tager man en folkeafstemning.
Hvis først man har fået befolkningen til at stemme ja, spørger man da aldrig befolkningen om det igen.
Det er da ikke udgangspunktet for de partier, det er da noget rent vrøvl, for det er det ikke.
Så kan man selvfølgelig godt sige, at reglerne selvfølgelig gør, at hvis der kunne skaffes et flertal herinde, så kunne man gøre det, men det er jo ikke det, de partier vil.
Vi får jo ikke folkeafstemninger, når først befolkningen har stemt ja, og derfor er det jo så afgørende, at hvis man stemmer om det samme igen og igen og igen og igen, giver man da befolkningen det klare budskab, som det så også er, at vi kommer til jer og beder jer stemme, lige indtil I har stemt ja. Det er jo derfor, der er flere og flere i befolkningen, der siger, at når der er EU-folkeafstemninger, handler det om, at man har to valgmuligheder: Enten kan man stemme ja, eller man kan stemme ja.
Det er jo det klima, som bliver etableret omkring de her EU-folkeafstemninger, men jeg troede, at der var sådan en almindelig anerkendelse af, at det var uholdbart.
Men der kan jeg så forstå på fru Elisabeth Arnold, at hun stædigt holder fast, og det skal hun da have lov til.
Så til hr. Jann Sjursen og hr. Claus Larsen-Jensen om forsvarsforbeholdet specifikt: Jeg har sagt det, som det er, nemlig at vi i Dansk Folkeparti ikke mener, at det er noget stort tab for Danmark, at der måtte være en aktion i givet fald under EU-flag, som vi ikke kan deltage i.
Vi mener, der er så mange ting, som Danmark kan engagere sig i, og hvor vi kan gøre gavn, men det foregår i givet fald under dansk flag.
Det har vi overhovedet ikke noget problem med.
Vi kan da sagtens engagere os i talrige konfliktområder og hjælpe, hvis vi som Folketing ønsker det med et flertal herinde i Folketinget, men vi har altså bare valgt med forsvarsforbeholdet, at vi ikke vil have det under EU-flag.
Og så siger vi altså nej tak, når det er EU, der overtager kommandoen.
Så siger vi i øvrigt i forhold til forsvarsforbeholdet
og den generelle diskussion i forhold til forsvarsdimensionopbygningen, at der er nogle ting, der er sket de seneste uger, som faktisk får os til at konkludere, at det ville være yderst farligt på nuværende tidspunkt at ophæve forsvarsforbeholdet.
Elisabeth Arnold (RV), 2003-02-06:
Det sker sjældent, men hr. Kristian Thulesen Dahl roder sig altså ud i noget vås, når han siger, at det kun er, når man vil skifte et nej til et ja, at man afholder folkeafstemninger.
Min beskrivelse om 18-års-valgret var selvfølgelig sådan et eksempel, men Folketingets regler åbner jo fuldstændig op for, at man også kan gøre det modsatte.
Man kan sandelig godt sætte Danmarks medlemskab af EU til folkeafstemning igen, hvis man vil, hvis der er flertal for det her i Folketinget. Hvis man kan få et forslag igennem, så kan det også sendes til folkeafstemning.
Folketingets regler er jo sådan, at det sagtens kan lade sig gøre.
Så det er da ikke nogen begrundelse for pludselig at sige, at det her er anderledes end alt muligt andet.
Selvfølgelig kan sådan noget også lade sig gøre.
Det er Folketingets regler fuldstændig gearet til.
Claus Larsen-Jensen (S), 2003-02-06:
Jeg kan ikke dy mig i forhold til det med forsvaret.
Hr. Kristian Thulesen Dahl sagde, at der er masser af steder, man kan sætte danske soldater ind.
Synes hr. Kristian Thulesen Dahl ikke, at det er temmelig ulogisk, at samtidig med at alle andre europæiske lande i NATO, de neutrale lande, russerne osv. kan gå ind og gøre en indsats for at bidrage til fred og stabilitet i vores europæiske nærområde, hvor det er så afgørende for os selv, dér er Danmark, fordi hatten skiftes ud fra FN og/eller NATO til EU, ikke i stand til at yde et bidrag?
Jeg har svært ved at forstå, hvis danske vælgere skulle synes, at det er sjovere at ligge og rode rundt militært set langt væk fra Europa, og man altså ikke må gøre en indsats på det kontinent, hvor man er så afhængig af, at der er fred og stabilitet.
Jann Sjursen (KRF), 2003-02-06:
Lige til det sidste vil jeg da trods alt tillade mig at tilføje, at mig bekendt har der i hvert fald været mulighed for at sætte kryds ved nej, hver gang der har været folkeafstemning om EU-spørgsmål herhjemme.
Det har jeg da også selv benyttet mig af, og jeg har i øvrigt også benyttet mig af ja-muligheden, vil jeg sige.
bl.a. på grund af forsvarsdimensionen, bare ikke holder vand i dag.
EU's forsvarsdimension er i dag dybt forankret i NATO, endda således at det nu er besluttet, at EU kan låne NATO-aktiver.
Vil hr. Thulesen Dahl dog ikke medgive, at det er tilfældet, og at EU's forsvar ikke bare er noget, der blafrer et eller andet sted derude for sig selv?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2003-02-06:
Jeg forsøgte faktisk at udfordre hr. Claus Larsen-Jensen tidligere i forhold til de ændrede forudsætninger for euroen.
Ellers kan jeg overhovedet ikke finde logik i, at man foreslår euroforbeholdet afskaffet så kort tid efter, at vi har haft en folkeafstemning om euroen.
Jeg skal komme tilbage til det
også i forhold til hr. Lars Barfoed. Så i forhold til det der med om danske soldater må trækkes ud af et brændpunkt: Der er så mange steder, hvor danske soldater kan gøre nytte, hvis Folketingets flertal i den givne situation ønsker at indsætte danske soldater.
Der er minerydningsopgaver, der kan finde sted i en meget stor del af verden desværre, hvor der er meget store problemer.
Det er jo slet ikke et problem at få, havde jeg nær sagt, brugt de danske ressourcer på at hjælpe rundtomkring, hvis det er det, der er udgangspunktet.
Så det, at det er et utrolig stort problem, hvis der måtte være et enkelt sted, hvor vi på grund af vores ønske om ikke at tage del i en udvikling af en forsvarsdimension inden for EU ikke er med under en EU-ledet aktion, ser jeg ikke som noget som helst problem.
Her kan det godt være, at der var nogle, der havde et andet udgangspunkt for forbeholdet, da det blev lavet i starten af 1990'erne, og at vi argumenterer for fastholdelsen af forbeholdet for at sikre dansk selvbestemmelse ud fra nogle andre kriterier end dem, SF argumenterede ud fra i sin tid.
Det er for så vidt ligegyldigt.
Forbeholdet er der og er godt for Danmark, fordi det sikrer en selvbestemmelsesret på nogle områder, der er meget vitale for Danmark, nemlig udlændingepolitikken.
Vi har mulighed for at føre den stramningsgrad her i landet, som vi ønsker, uagtet hvad svenskerne og andre måtte mene.
Så til fru Elisabeth Arnold: Hvis det var sådan, at man holdt nye folkeafstemninger med jævne mellemrum, fordi man kunne gå fra ja til nej eller fra nej til ja,
så var det jo et andet udgangspunkt, vi havde.
Men de EU-folkeafstemninger, vi har udviklet i Danmark, går jo alene ud på, hvornår man kan få et nej udskiftet med et ja.
Så hvis det her var et rent demokratispørgsmål, hvor man sagde, at tiden modnes, nu tager man en ny omgang, så kunne man jo lige så godt sende ting til folkeafstemning, som man én gang havde fået et ja til, for det kunne være, at et befolkningsflertal nu havde fortrudt og gerne ville stemme nej.