Arne Melchior (CD), 1999-06-17:
Jeg har hørt meget fra denne talerstol i mere end 23 år, men at jeg også skulle høre, at man udfritter en minister om, hvorvidt han vil holde grundloven, og oven i købet kræver, at han skal gå op på talerstolen og forsikre dette, synes jeg ærlig talt er hinsides al mening.
Men mens de tilstedeværende medlemmer nu kan nyde den sommerlige udsigt fra vore smukke vinduer, og mens vi i øvrigt venter på et antal kolleger, der er på vej herind fra lufthavnen, har jeg en uimodståelig trang til at riste Enhedslisten over en ikke alt for sagte ild.
Hr. Søndergaard var oppe og spørge: Hvad kommer det Folketinget ved, hvad et antal partier - såmænd seks, udgørende et stort flertal, det være sagt i en parentes - har vedtaget i et forsvarsforlig?
Det kommer da også Folketinget ved, når der indgås andre forlig i Folketinget om finanslov eller mange andre emner. Man kunne have lyst til at spørge hr. Søndergaard, hvad det kommer ham ved, hvad nogle partier har lyst til at skrive i deres betænkningsbidrag.
Jeg behøver vel ikke minde
hr. Søndergaard om ytringsfriheden.
Således foranlediget vil jeg da gerne beskæftige mig med, hvad Enhedslisten skriver i sit betænkningsbidrag.
I det sidste afsnit af dette betænkningsbidrag kommer Enhedslisten efter sin egen påstand med et eksempel på hastværket ved gennemførelsen af dette beslutningsforslag, idet den klager over, at der ikke fra udenrigsministeren er givet svar på spørgsmål nr. 68.
Det lyder sådan: »Har NATO på nogen måde tilskyndet eller bifaldet Ungarns og Bulgariens beslutning om at nægte russiske militærfly at benytte de to landes luftrum?«
Og udenrigsministeren har svaret følgende: »Beslutninger om tilladelse til at anvende luftrummet over staters territorier hører under de pågældende staters nationale kompetence. Der erindres om, at Ungarn er medlem af NATO«.
Dette er et ganske klart, umisfortåeligt svar.
Udenrigsministeren meddeler ganske klart, at det tilkommer ikke Danmark hverken at tilskynde eller bifalde, hvad Ungarn og Bulgarien eller for den sags skyld andre stater har gjort i en sådan sag.
Det er et ganske klart svar.
Det må derfor skorte på læsefærdigheden i det parti, som ellers siges at have en høj intelligenskvotient som gennemsnit.
Det må have rablet for nogle, når de kan påstå, at de ikke har fået svar. De har fået svar.
Men jeg vil gå videre og sige, at om end dette spørgsmål ikke have været besvaret, ville det jo ikke være nogen hindring for at vedtage beslutningsforslaget her.
Det ville ikke ændre en tøddel ved nogens afstemning, om det spørgsmål var besvaret eller ej. Så kommer jeg til hovedsagen: Enhedslisten harcelerer over, at forslaget er hastet igennem uden mulighed for en grundig udvalgsbehandling.
Det vil jeg for det første benægte.
Vi har haft to lange arbejdsdage.
Hundredetusinder hvis ikke millioner af ord, masser af møder og samråd, alt muligt har vi haft i de to dage, og dertil kommer jo
, at forslaget længe inden var meget velkendt.
Vi har jo i dagevis, næsten i ugevis, diskuteret, hvad vi skal gøre i den situation, så det er jo ikke noget, regeringen pludselig har trukket ned fra den klare blå himmel og præsenteret Folketinget for, således at dette stakkels uvidende Folketing eller i hvert fald den stakkels uvidende Enhedslistegruppe ikke har kunnet sætte sig ind i det på to døgn.
Der må alligevel være noget galt med den intelligenskvotient.
Man siger, at det hastes igennem, og man taler om lovsjusk.
Jeg vil gerne give en forklaring på, at det her virkelig hastede, skønt vi altså har fået al den tid, nogle har krævet, og nogen har haft krav på.
Det haster faktisk, hvis Danmark skal gøre sin internationale pligt, hvis vi skal opfylde det, vi siger ved festlige lejligheder, med at være til rådighed og ikke pindehugges i lang tid om, hvorvidt vi evner, eller vi vil stille op med det, som er hele grundlaget for dansk international holdning allerede igennem mange, mange år og har været det bl.a. i hele denne regerings tid.
Det haster faktisk.
Jeg skal så til slut oplyse, at det faktisk haster for 174 ud af 179 folketingsmedlemmer.
Nok har flertallet ikke altid ret - andet end ret til at få sin vilje, de behøver
ikke at have ret i sagen - men jeg kan trøste den del af befolkningen, der måtte lytte til denne debat, med, at når 174 medlemmer af dette Ting er enige om noget og stemmer for det, så er det nok ikke så helt ved siden af, og så er der ikke tale om sjusk eller hastværk eller noget i den retning. Det er en dårlig undskyldning for at lege sin egen leg, og det kommer Enhedslisten heldigvis skidt fra.