Ove Hygum (S), 2000-02-11:
Lad mig indlede med at takke for de måske lidt spredte, men alligevel positive bemærkninger, der har været om denne her modernisering af en 60 år gammel lov.
Vi har oplevet undervejs i det grundige udvalgsarbejde i Ferieudvalget, at brugerne af ferieloven faktisk mener, det er noget nær den bedste ferielov, der findes i verden.
Det kom lidt bag på os på nogle strækninger, men det har selvfølgelig gjort stort indtryk på os.
Der er tale om et lovforslag, der åbner mulighed for en betydelig mere brugervenlig lov, og Ferieudvalget har gjort et godt stykke arbejde, der gør, at vi forhåbentlig efter udvalgsbehandlingen og de tre behandlinger her i Tinget kan få en ferielov, der er et godt stykke værktøj, og hvor man kan danne sig et ordentligt overblik over de regler, der gør sig gældende på området.
Ferieloven er jo et udtryk for en lønmodtagerbeskyttelseslov.
På den ene side er der hensynet
til lønmodtagernes ferierettigheder, som de bl.a. kommer til udtryk i ILO-konventionen, som Danmark har ratificeret, og på den anden side er der hensynet til arbejdsgivernes virksomheder
Der er grænser for, hvor langt Danmark kan gå i retning af at åbne mulighed for fravigelser, før Danmark overtræder internationale forpligtigelser, og hertil skal det siges, at det er hensigten, at loven skal udstikke nogle minimumsrettigheder, som ikke kan fraviges.
Vi lægger i lovforslaget op til en række fravigelsesmuligheder, som ikke tidligere har været åbne, og det er vores opfattelse, at vi med lovforslaget er gået så langt, som det er muligt.
Så ved jeg ikke, hvad det er, der får flere ordførere til at se de kollektive overenskomster som en barriere for fleksibilitet, sådan som loven er konstrueret i relation til fravigelsesmuligheder.
Må jeg ikke for god ordens skyld minde om, at fundamentet for det danske arbejdsmarked er de kollektive overenskomster, og at der ikke mindst ved festlige lejligheder er adskillige eksempler på, at det bekræfter vi højtideligt over for hinanden?
Det betyder, at en meget stor del af den arbejdsretlige lovgivning kan fraviges eller erstattes af kollektive overenskomster.
Sådan har det været for ferieloven i årtier, og sådan er det på en række nyere lovgivningsområder, f.eks. hele ligebehandlingsområdet.
Men hvis nogle overenskomstparter kan finde ud af noget andet inden for de givne rammer, er det mindst lige så godt. Der kan ikke blive tale om at give så vide rammer til at fravige loven ved individuelle aftaler, som flere har efterlyst.
Det siger sig selv, at det vil indebære store risici for pres og udnyttelse af situationen.
Nuvel, der er stærke lønmodtagere, som godt vil kunne modstå et eventuelt pres, men alle står altså ikke lige stærkt, og jeg synes, at stærke lønmodtagergrupper som f.eks. civiløkonomerne, der har ført sig frem i denne sag, skulle holde sig for gode til at indgå uhellige alliancer.
Men jeg synes også, der er organisationer her i landet, som skulle tænke over, om ikke de burde gøre lidt mere, for at overenskomstdækningen blev noget bedre.
Det kunne fremtidssikre systemet en hel del.
Jeg har lagt mærke til, at Venstres medlem af Europa-Parlamentet, fru Karin Riis-Jørgensen, fremturer med at gøre sagen til et spørgsmål om foreningsfrihed.
At der så på en mindre del af det danske arbejdsmarked, nemlig hos en række uorganiserede arbejdsgivere, yderligere er aftalt eksklusivaftaler, er faktisk det her omhandlede spørgsmål helt uvedkommende. Helt absurd bliver det, når Venstre fører EU i marken.
Må jeg igen minde om, at vi fra dansk side har kæmpet som løver for at få anerkendt et overenskomstbaseret arbejdsmarkedssystem, dvs. et system, hvor lovgivningen indskrænkes til et minimum, mens alle videregående rettigheder skal overenskomstaftales.
Det er også lykkedes i meget vidt omfang at få EU til at acceptere denne tankegang
både på den måde, at overenskomster anerkendes som et middel til at gennemføre direktiver, og på den måde, at der nu også er EU-direktiver, der kun kan fraviges ved kollektiv overenskomst.
Så til allersidst om et konkret problem.
Hvis nu man var djævelens advokat, kunne man stille det spørgsmål, om det forholdt sig sådan, at det er rigtigt, at en sådan individuel ret ville blive udnyttet til det yderste for at varetage arbejdsgivernes interesser.
Lad mig sige, at jo højere eller mere skinger tonen bliver, jo gladere bliver jeg for, at lovforslaget er udformet, som det er.