Ole Stavad (S), 2000-03-17:
Jeg vil anbefale Folketingets Skatteudvalg, at man med i sin behandling får den lange liste på de mange sider over, hvad der er godkendt.
Vi har her en meget enkel, en meget ubureaukratisk ordning, hvor vi ikke bruger en masse kræfter på store, grundige godkendelsesprocedurer.
Til gengæld har vi nogle lofter over de beløb her, som gør, at der er styr på tingene.
Vi har lige reguleret - det gjorde vi som sagt i december - reguleret en hel del ud over det, som den daværende VK-regering i 1987 mente var den rigtige beløbsgrænse.
Da det her blev indført, var det ikke en socialdemokratisk ledet regering eller en regering med radikal deltagelse, der sad.
Da var det en regering med en skatteminister fra de to forslagspartier.
Jeg mener i øvrigt, at det var hr. Isi Foighel, der var skatteminister, men om den nåede at blive vedtaget, inden hr. Anders Fogh Rasmussen rykkede ind i Skatteministeriet, er jeg i tvivl om.
Men den regulering, som regeringen foreslog og fik vedtaget med et bredt flertal her i Folketinget i december måned, er altså en regulering, der betyder, at vi i 1987-kroner, vil jeg sige til hr. Flemming Hansen, ligger væsentligt over det, som den daværende borgerlige regering mente var den rigtige beløbsgrænse.
For hvis vi skulle have reguleret de 5.000 kr., som den daværende regering fik vedtaget, skulle den have været
omkring 7.000 kr.
Men da vi jo aldrig har ønsket at være smålige, satte vi den til det store runde tal 10.000 kr. Så er der derudover det, som fru Mariann Fischer Boel nævner som sin begrundelse: Jamen flere kan jo give til den samme person.
Skal det forstås sådan, at det, der ligger i forslaget fra V og K, er, at det så ikke skal være muligt med en beløbsgrænse på 25.000 kr.?
Fordi ellers kan jeg ikke helt forstå argumentationen, for så kan man også stadig væk stykke tre sammen og få 75.000 kr. Og når vi har den der løsning, at man ser på den enkelte, så er det, fordi det er den enkelte fond, der udlodder, der skal vide, hvornår skattepligten indtræder, i stedet for at vi skal have store bureaukratiske systemer.
Det vil jeg bestemt ikke anbefale vi begynder at opfinde på det her område.
Det mener jeg ikke sagen kan bære.
Endelig vil jeg så som det sidste sige, at der ligger vel egentlig også her en principiel diskussion, nemlig den principielle diskussion, vil jeg sige til hr. Jørn Jespersen, om mennesker, der har behov for en sundhedsbehandling.
Det er det, der har været nævnt her, at det er en lille bitte del af det, det handler om i forbindelse med de her fonde, men der er mennesker, der får hjælp i forbindelse med psykologbehandling osv. Men hvis mennesker virkelig har et påtrængende behov for den behandling, skal vi så bruge de offentlige midler, vi har til formålet, ved at bevilge nogle enkelte skattefrihed, eller skal vi gøre os umage for at sikre, at der er en rettighed for alle til at få en ordentlig behandling i et offentligt sundhedssystem?
Jeg ville i hvert fald være meget, meget bekymret, hvis et forslag af denne her karakter skulle bruges af de borgerlige partier til at tage endnu et skridt i retning af et forsøg på privatisering af sundhedssektoren.
Det tror jeg ikke er hensigtsmæssigt.
For Socialdemokratiet - for den nuværende regering - er det fuldstændig afgørende, at vi holder fast i det gode, der er i et dansk velfærdssamfund, at ret til sundhedsbehandling, ikke er noget, der afgøres af tegnebogens størrelse, eller om man kan finde en fond, der med et tilstrækkelig stort beløb kan sørge for, at man får behandling.
Dér tror jeg ikke der bør være så store principielle forskelle mellem SF og regeringspartierne.