runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Bent Bøgsted (DF), 2002-02-07:
Jeg bliver fru Karen J. Klint svar skyldig, for jeg ved
heller ikke, hvorfor kommunerne ikke har taget servicejobordningen til sig.
Det kan jeg sige.
Men jeg tror virkelig på det, at regeringen skaber en dialog med virksomhederne, tager direkte kontakt til virksomhederne og gør dem opmærksomme på, at vi har den store gruppe af velkvalificerede arbejdsløse.
Når virksomhederne får en opfordring fra regeringen - hvordan den lige skal udmøntes, og hvad der skal stå i den opfodring,
skal jeg selvfølgelig ikke kunne sige nu her - tror jeg virkelig, at det vil betyde en lidt bedre indsats, end når de grupper, der kalder sig »Det Grå Guld«, selv kontakter virksomhederne. Så gennem et samarbejde mellem regeringen, Folketinget, de grupper og virksomhederne tror jeg på, at vi kan få flere i arbejde på det område.
Karen J. Klint (S), 2002-02-07:
Jamen jeg vil da gerne gentage mit spørgsmål og også uddybe det lidt, for nu har jeg lidt længere tid, inden knappen lyser rødt.
Det, jeg er ude efter, er, at der er mange inden for ældreområderne, der både i går og i dag har været ude at sige: Vi mangler hænder til at sikre dementes forhold, så vi må hellere sætte en kodelås på yderdøren for at sikre, at de ikke bliver væk.
Her er det min holdning: Hvorfor søren har de kommuner ikke taget servicejobordningen til sig, så havde de haft nogle hænder til at støtte de demente i stedet for at låse dem inde?
Ole Sohn (SF), 2002-02-07:
Jeg vil sige til hr. Bent Bøgsted, at regeringen har jo meldt ud, hvordan de mener, man skal skaffe flere i arbejde, nemlig ved at lade markedskræfterne råde, så hr. Bøgsteds råd er jo givet videre, og de har forstået det.
Det er planen, det står udtrykkeligt i lovforslaget, så jeg kan ikke se, hvad der er at betænke sig på.
Anne-Marie Meldgaard (S), 2002-02-07:
Nu har hr. Bent Bøgsted nævnt to gange, at han vil foreslå regeringen at gøre en aktiv indsats for det grå guld.
Jeg vil så godt spørge hr. Bent Bøgsted, om han ikke kunne komme med nogle eksempler, sådan for at inspirere regeringen, på, hvad det er for områder, man ligesom kunne bevæge sig ind på, når man nu skal gøre noget for det grå guld.
Bent Bøgsted (DF), 2002-02-07:
Jeg vil starte med at sige, at det også er derfor, at jeg opfordrer regeringen til at gøre en aktiv indsats for det område, der hedder det grå guld, og få gjort virksomhederne opmærksomme på, at vi virkelig har mange velkvalificerede folk, der mangler et arbejde.
Jeg er ikke så sikker på, at servicejobordningen alligevel blev den succes.
Hvis det havde været en succes med servicejobordningen, er jeg sikker på, at kommunerne havde udfyldt den kvote på de 10.000.
Det er heller ikke bare kommunerne, det er også i amter, inden for staten og i private institutioner, man kunne komme i servicejob.
Men de skulle jo lige oprettes først.
Så jeg mener stadig væk ikke, at der er behov for det.
Jeg mener stadig væk, at det er bedre, vi bruger energien på at skabe den dialog med virksomhederne for at få de virkelig velkvalificerede folk i arbejde.
Jeg vil undskylde, at jeg kan ikke lige kan huske spørgsmålet, som fru Karen Klint kom med, og jeg ved heller ikke, hvor de der kodelåse kommer ind i systemet.
Karen J. Klint (S), 2002-02-07:
Det bliver lidt i forlængelse af hr. Ole Sohn, for jeg vil gerne efterlyse Dansk Folkepartis holdning til netop den mangel på forskellige valgmuligheder for det grå guld.
Hvis det private erhvervsliv havde været om sig, havde de jo nok gjort et større indhug i det grå guld, end vi ser i dag.
Så skal det vel også lige indrømmes, at når man kommer med en ny ordning, skal den jo tegnes lidt.
Når de kommunale folk har været så længe om at tage serviceordningen til sig, hænger det lidt sammen med, at vi kom med den, efter at der var lagt budgetter.
Derfor er det uheldigt, at der bliver taget endnu mere tid af ordningen, så den ikke får en ordentlig chance.
Det sidste spørgsmål, jeg har til Dansk Folkepartis hr. Bent Bøgsted, vil være: Er det ikke bedre at sige nej til kodelåse, end det er at sige nej til servicejob.
Ole Sohn (SF), 2002-02-07:
Hvis det private erhvervsliv ville rette blikket mod det grå guld; hvis man var mere opmærksom på de kvalifikationer, det grå guld besidder; hvis man var mere aktiv for at få det grå guld ind på arbejdsmarkedet, ville alting være bedre.
Det er derfor, mange er blevet arbejdsløse. At man fra samfundet side har sagt, at når folk har de kvalifikationer, kunne vi så ikke bruge dem til den borgernære service, til ældresektoren, til at styrke plejen af de ældre, burde Dansk Folkeparti da være jublende glade for.
Kunne man ikke sige, at hvis det nu var sådan, at det private erhvervsliv begyndte at oppe sig og tage fat i det grå guld, dræner det fuldstændig muligheden for, at nogen kan få servicejob, for forudsætningen er langtidsledighed, og hvis det private erhvervsliv tager fat i den del af arbejdsgruppen, fjernes grundlaget for servicejobbene.
Men lad os da gøre det i den rigtige rækkefølge.
Bent Bøgsted (DF), 2002-02-07:
Jeg vil starte med at beklage, at ordningen med servicejob desværre ikke er blevet den succes, der fra starten var lagt op til.
Det var den tidligere regering, der i 1999 fik indført servicejobordningen som en forsøgsordning, og jeg kan godt følge intentionerne om, at den skulle fremme beskæftigelsesmulighederne for de langtidsledige, der er fyldt 48 år og derover.
Samtidig skulle loven medvirke til at styrke det offentlige serviceniveau.
Fra starten var der tale om en 2-års-forsøgsperiode med udløb ved udgangen af 2001.
Ved udgangen af 2001 var der oprettet 3.528 job, men der var kun ansat 2.778 i servicejob.
Det skal lige siges, at for den gruppe, der er i servicejob, sker der ingen ændring.
De beholder deres job i den periode, der er aftalt.
Den hjælp, som målgruppen på 48-60 år har behov for, ser vi hellere udmøntet i en dialog og direkte kontakt til virksomhederne, da der i mange tilfælde er tale om virkelig velkvalificeret arbejdskraft, som vi samtidig må erkende mange virksomheder nærmest skriger på og påstår, at de ikke kan skaffe.
Derfor mener Dansk Folkeparti, at det ville være formålstjenligt for virksomhederne at rette blikket på den gruppe, som selv kalder sig for det grå guld, som jeg for øvrigt mener er i stand til at løse mange virksomheders mangel på velkvalificeret arbejdskraft.
Hvis virksomhederne gjorde det, var det heller ikke nødvendigt at importere arbejdskraft, for vi har folk med de kvalifikationer til at gå ledige i forvejen. Så hvis virksomhederne rettede blikket mod denne gruppe, kunne der løses mange problemer. Derfor mener Dansk Folkeparti heller ikke, at det er nødvendigt at beholde ordningen med servicejob, og Dansk Folkeparti støtter hermed forslaget om ophævelse af servicejobordningen, men skal samtidig opfordre regeringen til at kigge på, om vi kan få gjort virksomhederne mere opmærksomme på det grå guld.
Anne-Marie Meldgaard (S), 2002-02-07:
Det er jo lidt interessant set i relation til det svar, hr. Flemming Oppfeldt har givet her fra talerstolen nu, at man ikke har noget i stedet for før lidt senere.
»Lidt senere« kommer altså til at gå ud over nogle mennesker.
Derimod siger beskæftigelsesministeren, at ordningen nu er overflødig, fordi der er mangel på arbejdskraft inden for visse områder.
Ordningen er absolut ikke overflødig, så længe knapt 3.000 seniorer benytter sig af den.
Ordningen er bestemt heller ikke overflødig, så længe arbejdsløsheden blandt det grå guld er højere end i befolkningen som helhed.
Skulle ordningen en dag være overflødig - det håber vi sådan set vel alle sammen på - vil den gå i sig selv, fordi der ikke længere er mennesker over 48 år, for hvem langtidsledighed er det eneste problem.
Beskæftigelsesministeren skønner, at halvdelen af de, der ville komme på tale som servicejobbere, vil finde ordinært arbejde.
Det tal er et skøn, og vi tror, det er sat vel højt.
Men uanset om den resterende gruppe udgør halvdelen eller mere end halvdelen, mener vi ikke, at de skal lades i stikken.
Af den gruppe mener beskæftigelsesministeren, at halvdelen vil blive aktiveret og resten fortsat gå ledig.
Det er fuldstændig misforstået at placere det grå guld i det traditionelle aktiveringssystem, og det er unægtelig spild af gode ressourcer at lade dem gå på dagpenge.
Begge dele er jo kun en stakket frist, til de i den sidste ende smides ud af dagpengesystemet eller overlades til ingen forsørgelse eller i bedste fald kontanthjælp eller pension.
Jeg synes, det er pinligt, at regeringen vil nedlægge en ordning, der har givet livsmod og værdighed tilbage til mange mennesker.
Fra dem, der i dag er i servicejob, lyder det samstemmende, at det er helt afgørende for deres selvopfattelse, at de er i arbejde, vel at mærke på ordinær løn og ansættelsesvilkår.
Når nu ordningen ikke koster noget, hvorfor skal den mulighed så tages fra fremtidens ledige ældre?
Jeg kan faktisk godt svare på spørgsmålet selv.
Det er, fordi det ikke passer ind i regeringens ideologiske kram at ansætte folk på andet end markedsvilkår.
Var det mennesket eller systemet, der skulle først?
Jeg spørger bare.
Den skulle få disse kvalificerede, men vragede mennesker i arbejde, og den skulle også forbedre den offentlige service.
Hvis de lyttede til de svage ældre, ville de hurtigt finde ud af, at deres ønske faktisk er mere plejepersonale, og det blæser regeringen nu højt og flot på.
Der er ikke nogen gode grunde til at nedlægge servicejobordningen hverken pr. 1. marts eller pr. 31. december, men jeg synes især, det er småligt af regeringen at tage kvælertag på ordningen 9 måneder, inden den skulle genforhandles.
Socialdemokratiet vil ikke være med eller medvirkende til at nedlægge servicejobordningen.
Flemming Oppfeldt (V), 2002-02-07:
Det her forslag skal jo også ses i sammenhæng med den reform, regeringen kommer med senere, og der kommer en pakke af forslag til, hvordan flere af dem, der bevæger sig i omegnen af vort arbejdsmarked og på kanten af vort arbejdsmarked, kan komme i arbejde.
Det vil regeringen, det står i dens program, gøre en stor indsats for, og det kommer lidt senere.
Så for at gøre en ting klar: Hvad kan man give tilskud til, og hvad kan man ikke give tilskud til?
Det er Venstres linje, at vi ikke skal give tilskud til folk, hvor hovedproblemet er, at de bare har mistet et arbejde.
Vi skal ikke give tilskud til, at de skal arbejde.
Vi skal finde et arbejde til dem, vi skal gøre systemet meget målrettet til at finde et job til de mennesker.
Så er der selvfølgelig nogle i vort samfund - inden man begynder at fortolke Venstre vildt - der skal revalideres ved at introduceres til vort arbejdsmarked, og dem kan vi selvfølgelig godt give tilskud til.
Man skal bare skelne mellem de to grupper.
Er det arbejde?
Så ikke noget tilskud.
Er hovedproblemet helbred: tilskud.
Ole Sohn (SF), 2002-02-07:
Jeg tror sådan set, at man som udgangspunkt kan sige, at alle vel har den opfattelse, at ingen arbejdsløse er det bedste, og folk jo kunne skaffe sig arbejde selv, og at virksomhederne kunne skaffe den arbejdskraft, de skulle, uden videre.
Der er to grupper primært, som har problemer med at få fast tilknytning til arbejdsmarkedet.
Den ene gruppe er dem, der er over 48 år.
Tag alle statistikkerne: Der er for høj arbejdsløshed.
Og den anden gruppe er indvandrere/flygtninge, de har også for høj arbejdsløshed.
Men vi kan så diskutere i lang tid, hvorvidt man skal have en liberal holdning til også at gøre en indsats for de grupper.
Det vil sige, at vi, eller rettere et flertal her i Folketinget, gennemfører en lov, hvor man forudsætter, at halvdelen skal have offentlig ydelse, altså arbejdsløshedsdagpenge.
Er det virkelig Venstres liberale holdning til medmennesker?
Flemming Oppfeldt (V), 2002-02-07:
Hvis vi går til det ikkeforsikrede system, som hr. Søren Søndergaard henviser til, er der en række kommuner her i landet, som har aktiveret kontanthjælpsmodtagere i ordinære job, på ordinære arbejdspladser til en ordinær løn uden tilskud eller med tilskud i en meget kort periode.
Netværksdannelsen ude på en privat virksomhed er langt større end i offentlige job. Gamle rapporter fra Amternes og Kommunernes Forskningsinstitut, som jeg regner med at hr. Søren Søndergaard er bekendt med, viser, at netværksdannelsen er meget stærkere dér.
I den kommune, som hr. Søren Søndergaard henviser til, bliver 90 pct. af dem, der bliver aktiveret, fastholdt i job ude i den private sektor.
Man kan virkelig lære noget af det.
Søren Søndergaard (EL), 2002-02-07:
For ethvert job skal arbejdsgiveren, hvad enten det er statsligt eller privat, betale det, det koster.
Så vil jeg gerne spørge hr. Oppfeldt: Er det også noget, man har gennemført oppe i Farum, hvor hr. Oppfeldt jo sidder i kommunalbestyrelsen?
Kunne vi ikke høre, hvordan det er gået med gennemførelsen af det princip i Farum Kommune?
Det synes jeg kunne være utrolig interessant.
Så kunne vi jo måske blive inspireret af det.
Ole Sohn (SF), 2002-02-07:
Jamen jeg må sige til hr. Flemming Oppfeldt, at der ikke er tale om, at man skal kreere nogle særlige job.
Det er der akut behov for i samtlige kommuner.
Odense Kommune har oven i købet lavet en skitse til, hvordan man kunne kontrollere uddannelsen og sikre folk varige job, ordinære job, ordinære løn- og ansættelsesvilkår, fuldstændig på ordinære vilkår.
Den eneste forskel er, at staten siger til de kommuner: Hvis I gør en ekstra indsats for at styrke servicen over for borgerne, så forøger vi jeres bloktilskud.
Det er sådan set det, der sker. Og så er pointen, at hver eneste gang, man giver kommunen 100.000 kr. i forhøjet bloktilskud til øget aktivitet, så sparer finansministeren 50.000 kr.
Flemming Oppfeldt (V), 2002-02-07:
Jeg ved ikke, om hr. Ole Sohn udtalte sig om det forslag, vi har til behandling i dag, for det forslag, vi har til behandling i dag, opfatter jeg omhandler nogle specielle job i den offentlige sektor, i militære organisationer, job med tilskud til, hvor arbejdsgiveren på forhånd tænker i tilskuddet.
Det er nogle helt specielle job, som er styret af, at man kan få et tilskud.
Det er den store forskel.
Vi synes jo, at vores arbejdsmarked skal drives frem ved, at man har job, som er konkurrencedygtige, som tjener et formål, som der er behov for.
Og når vi nu står i en beskæftigelsessituation, hvor vi i de kommende år ganske enkelt får brug for flere hænder, hvorfor så ikke bruge den situation, lægge op til den, få de her folk ud dér, hvor de meget målrettet udfylder en funktion, og hvor man også sætter omkostninger af til det?
Hvis man vil have nogle til at opfylde et offentligt behov, så må man betale for det både i stat, amter, kommuner og militære organisationer.
Anne-Marie Meldgaard (S), 2002-02-07:
Jeg kunne godt tænke mig at spørge hr. Flemming Oppfeldt, hvad han mener med, at personer i servicejob stemples og fastlåses i den her passive ordning.
Altså mig bekendt er de mennesker, der er i servicejob, ikke forhindret i at søge andet ordinært job.
Og mig bekendt er det også, ligesom hr. Ole Sohn sagde, på ordinære vilkår, man er ansat i servicejob.
Jeg tror for øvrigt, at de personer, som er i servicejob og får en ordentlig løn for deres job, er fuldstændig ligeglade med det.
Jeg tror faktisk, de er utrolig glade for at være ude på arbejdsmarkedet i stedet for at stå i langtidsledighed og eventuelt falde ud af dagpengesystemet, som vi har omtalt før.
Mit sidste spørgsmål til hr. Flemming Oppfeldt er, at når der nu er alle de her job ude på arbejdsmarkedet, kunne hr. Flemming Oppfeldt så ikke sørge for, at der blev oprettet nogle af de her ordinære job til »det grå guld« i servicesektoren?
Jeg synes, det lyder udmærket, at Det Konservative Folkeparti vil være med til at hjælpe de ledige, der er kommet i klemme her.
Jeg vil så gerne spørge hr. Lars Barfoed, om han ikke synes, at det er en god idé, at vi også tager de ledige, der er faldet ud i 2001, og de, der er faldet helt ud af systemet
og ikke er medlem af en a-kasse, med, når det nu er systemet, der ligesom har fejlet her.
Lars Barfoed (KF), 2002-02-07:
Jo, og der er sikkert mange forsømmelser fra den tidligere regerings periode, som vi skal overveje at rette op på.
Jeg tør ikke tage stilling til de forskellige forslag til ændringer, som man har fra de forskellige ordføreres side her i dag, men vi vil da fra regeringspartiernes side lytte til de forskellige forslag, der måtte være, og de forskellige indvendinger, der måtte være til det her forslag, og så se på dem under udvalgsarbejdet, men jeg ønsker ikke på nuværende tidspunkt at give nogen tilsagn.
Ole Sohn (SF), 2002-02-07:
Det er jo lidt vanskeligt at starte med at skælde ud på regeringens forslag, eftersom det jo er en delvis imødekommelse af en kritik, som SF har rejst år efter år under den forrige regering af, at man havde en lov, som udtrykkelig gjorde opmærksom på, hvad folk havde af rettigheder og pligter, hvorefter flertallet bag arbejdsmarkedsforliget, den daværende regering og V- og K-partierne, alene tolkede det som et udtryk for, hvad folk havde pligt til og ikke, hvad de har ret til.
Derfor har SF flere gange stillet beslutningsforslag om, at man skulle sikre, at arbejdsløse fik den aktivering, som de i henhold til reglerne havde krav på.
Det er jo egentlig lidt besynderligt, at man er nødt til at stille et lovforslag for at sikre, at loven bliver overholdt, men det har altså været nødvendigt.
Indtil valget var Det Konservative Folkepartis og Venstres opfattelse, at man ikke skulle overholde loven.
Det har glædeligvis ændret sig, og det vil jeg gerne takke for.
Men der er altså nogle problemer i lovforslaget, som det er skruet sammen.
Så vil jeg sige, at jeg jo normalt ikke bliver fornærmet eller vred over, at folk har en anden opfattelse end mig, men jeg vil gerne sige, at jeg bliver fornærmet, når en minister overhovedet ikke reagerer på de spørgsmål, der bliver stillet fra talerstolen.
Jeg mener ikke, at jeg generer andre folk, og så føler jeg heller ikke, at der er grund til, at en minister skal optræde hovskisnovski over for Folketinget.
Derfor vil jeg gerne bede ministeren om fra talerstolen her i dag kommentere spørgsmålene, som er rejst i lovforslaget, og som også Socialdemokratiets og Dansk Folkepartis ordførere rejste, om de svagheder, der ligger i lovforslaget.
Der er spørgsmålet om, hvorvidt det skal gælde for folk, der glider ud af systemet i år, eller om man også skal tage dem fra 2001 med.
Det synes jeg er en bemærkning, som ministeren bør kommentere og ikke bare, når behandlingen af lovforslaget er overstået, vifte med hånden og sige, man ingen kommentarer har til, så det er sådan set en opfordring.
Det andet er, at når folk glider ud af dagpengesystemet, fordi de ikke har fået den aktivering, de i henhold til loven har krav på, er den logiske konsekvens, at vi må finde en eller anden løsning, så vi redder de folk, som også hr. Bent Bøgsted var inde på.
Vi er nødt til at finde en eller anden løsning, så vi redder de personer, som er faldet ud uden egen skyld.
Det sidste er, at jeg synes, man må indrette loven sådan, at systemet er til for borgernes skyld og at det ikke er borgerne, der skal opdage, hvad systemet gør - forstået på den måde, at borgerne af sig selv skal finde ud af, at vi har ændret loven.
Jeg mener, vi skal skrue loven sammen på en sådan måde, at systemet bliver udfarende; at vi kommer frem til en borgernær service og dermed også sikrer, at de folk, der er blevet berørt af den manglende aktivering, som de har ret til, også bliver gjort opmærksom på det, så vi kan hjælpe dem i gang igen.
Det er nogle af de spørgsmål, som jeg håber, at ministeren vil give sig tid til at svare på.
Anders Samuelsen (RV), 2002-02-07:
Nu har servicejobbene aldrig nogen sinde
været en radikal opfindelse; jeg tror, jeg har brugt det begreb, at det ikke er en tidsel, der er groet i vores baghave.
Men vi har indgået et forlig om dem, det forlig bakker vi fuldstændig op, og derfor støtter vi også dette lovforslag...
Undskyld, jeg beklager, jeg er kommet til at blande to lovforslag sammen, så jeg starter en gang til
Det lovforslag, som ligger her - nu har man allerede hørt en del af min næste ordførertale, så kan man glæde sig over det - støtter vi op om, fordi man med det forsøger at redde dem, som ryger ud over kanten, fordi de ikke har fået den aktivering, de har krav på.
Hr. Ole Sohn påpegede klart problemstillingen.
Vi vil også godt have lov til at bakke op om de spørgsmål, som er blevet stillet fra forskellige partiers side.
Faktisk kan man jo sige, at alle fra den yderste højrefløj til venstrefløjen, i hvert fald personificeret i hr. Ole Sohn, har været enige om, at der er en række problemstillinger, som skal løses, og som vi skal have svar på under udvalgsarbejdet, og det vil vi også følge meget nøje fra Det Radikale Venstres side.
Men som udgangspunkt er vi altså positive over for dette forslag, og så skal jeg vende tilbage til det andet lidt senere.
Ole M. Nielsen (KRF), 2002-02-07:
Dette lovforslag kan Kristeligt Folkeparti, jeg havde nær sagt selvfølgelig, støtte.
Det er jo ikke kun et spørgsmål om at reparere Amandas elendighed, det er desværre - bagklogskab har man selvfølgelig som regel nok af - en reparation af et system, som fra starten var alt for optimistisk.
Jeg husker desværre tydeligt, at da vi lavede arbejdsmarkedsreformen i efteråret 1998, kritiserede jeg statsministeren og arbejdsministeren for deres optimistiske udtalelser om, at nu var der brug for alle, så nu kunne vi godt afkorte dagpengeperioden.
Jeg kan tydeligt huske, at jeg ikke rigtig troede på det, og jeg troede heller ikke, at det var realistisk at aktivere i 75 pct. af tiden.
Men vi gik med til det, fordi reformen indeholdt nogle fornuftige ting, fordi der var grund til at gøre noget, og fordi de mennesker, der havde ansvaret for administrationen, troede på den.
Forholdet dengang var ligesom nu, når den nuværende regering vil skære i Told og Skat; så kan vi ikke gøre andet end at sige: Det må de selv ligge og rode med, vi vil bare ikke finde os i, at der bliver åbnet op for fup og svindel.
Men det er kun regeringen, der kan vurdere, om det er rimeligt, og om det kan lade sig gøre.
Det kan vi andre jo ikke.
Sådan er det også med forslaget her.
Vi støttede arbejdsmarkedsreformen, fordi den egentlig var fornuftig; men den byggede på et forkert grundlag.
Jeg mener principielt, at dagpengeretten er uendelig, for den er en erstatning for en tabt mulighed for at få job.
Til gengæld vil vi - og det kan jeg forstå vi er helt enige med Enhedslisten i - selvfølgelig kræve noget af folk.
Folk skal efter min mening være til rådighed, de skal være villige til at tage et job, de skal være villige til at tage en uddannelse, de skal være villige til forandring, og de skal være villig til mobilitet, både fagligt og geografisk.
Men er samfundet ikke indrettet sådan, at der er arbejde til rådighed, og man har opnået at blive medlem af en a-kasse, er dagpengene altså den erstatningsmulighed, man har for tabt arbejdsfortjeneste.
Sådan er det.
Derfor er dette lovforslag selvfølgelig rimeligt og nødvendigt, men jeg tilslutter mig gerne det spørgsmål, som
er stillet af Socialdemokraterne og SF: om man ikke også burde samle op bagude, samle dem op, der allerede er røget ud.
Jeg sætter også spørgsmålstegn ved effektiviteten af de kursusuddannelsesmuligheder, der findes: Har de en reel jobforbedrende effekt, så vi taber så få som muligt eller slet ingen af dem, som virkelig ønsker og har evne til at bidrage til samfundet?
Vi kan støtte forslaget med de spørgsmål.
Karen J. Klint (S), 2002-02-07:
Mange af intentionerne bag servicejobordningen var jo at hjælpe med at løfte både problemet med de langtidsledige og løfte den mangel på arbejdskraft, der er inden for ældre- og omsorgsarbejde.
Det, der nu er mit spørgsmål til Dansk Folkeparti, er: Når man nu har et flertal for at nedlægge den, var det så ikke bedre, at den gevinst, der er på de 70 mio. kr. i år og på 120 mio. kr. i 2005, er noget, der kommer de ældre til gode og ikke bare kommer ned i den store sparebøsse?