runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Poul Nødgaard (DF), 2005-04-21:
Jeg synes, at det indlæg, vi lige har hørt, var meget gennemsyret af negativitet i relation til kommunalreformen.
Det er jo ikke nogen ny ting, at Socialdemokratiet er meget negativ over for den reform.
Jeg har ellers forstået, at nu, hvor der var sket et lederskifte i Socialdemokratiet, ville man prøve at se med nye øjne på hele kommunalreformen.
Og det bringer mig altså frem på banen med et spørgsmål: Vil det sige, at Socialdemokratiet ikke mener, at den reform kan gennemføres i indeværende folketingssamling?
Og er Socialdemokratiet ikke klar over, at hvis ikke den bliver gennemført, inden folketingssamlingen slutter, så bryder reelt hele den kommunale verden sammen og alle de forberedelser, der er gjort udeomkring?
Prøv at spørge de socialdemokratiske borgmestre.
Hvis de hørte sådan et indlæg som det, fru Pia Gjellerup har holdt her, så ville de sende hende på pension med det samme.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2005-04-21:
Det, jeg refererede, var forslaget, og det var set i revisionsmæssig forstand, for ellers er det jo fuldkommen rigtigt, at vi har direkte valg til regionerne, og det er for så vidt en ny konstruktion.
Men det er naturligvis udelukkende i relation til lovforslaget, at jeg siger, at det jo altså i lovforslaget sammenlignes med institutioner, der modtager statstilskud.
Fru Line Barfod kan jo heller ikke være uenig i, at sådan er lovforslaget skruet sammen.
Poul Nødgaard (DF), 2005-04-21:
De to forslag, som her behandles sammen, er stort set konsekvenser af kommunalreformen, der er nødvendige at gennemføre med virkning fra den l. januar 2007, hvor amtskommunerne som bekendt nedlægges og erstattes af de fem regioner.
I lovforslag nr. L 65 om kommunalreformen, som vi tidligere har behandlet her i Folketinget, står der udtrykkeligt, at vi går ind for en ord ning, hvor rigsrevisor af egen drift, eller hvor statsrevisorerne beder om det, kan gå ind og undersøge regionernes regnskaber.
Og det er derfor naturligvis nødvendigt at justere de her to love på henholdsvis rigsrevisorområdet og på statsrevisorområdet.
Det var sådan set, hvad jeg havde tænkt mig at sige, men da nu fru Pia Gjellerup, jeg vil ikke sige provokerede mig, men i hvert fald bad mig om at svare på noget vedrørende sundhed, vil jeg sige åbent og ærligt, at regionerne aldrig har været Dansk Folkepartis livret.
Vi så gerne, at Danmark blev styret af staten og af kommunerne, og hvis fru Pia Gjellerup har fulgt med i arbejdet i Folketinget – det ved jeg hun har – så vil hun vide, at vi stillede et beslutningsforslag om, at sygehusene skulle overgå til staten.
Det blev nedstemt her i Folketinget af samtlige partier, men vi mener sådan set, at et sygehusvæsen kan styres på udmærket vis af staten.
Det blev nedstemt, og så tog vi det næstbedste.
Det var at etablere fem regioner.
Derfor vil jeg da gerne åbent erkende her fra Folketingets talerstol, at der, når jeg får det spørgsmål, ikke ligger mere i regionerne for mig end netop sundhed.
Så får de nogle enkelte koordinerende opgaver.
De skal se på gymnasiefrekvensen i de enkelte regioner, og hvor der eventuelt skal oprettes nye gymnasier.
De kan ikke beslutte noget, men de kan komme med en henstilling til staten om, hvordan de synes, at gymnasieudviklingen – nu nævnede jeg bare et enkelt eksempel – skal være i det pågældende regionsområde og ikke mere.
Jeg vil da gerne sige, at hvis vi nu fremover fik nogle regioner, som stort set, som Socialdemokratiet ønsker det, tog sig af alle de opgaver, som de nuværende amter har, så kunne vi næsten lige så godt beholde de 14 amter.
Vi er gået til kamp for at få amterne nedlagt og måtte erkende, at der skulle nogle regioner til, fordi vi ikke kunne komme igennem med det, vi gerne ville.
Der står sagen ganske enkelt, og mere er der faktisk ikke at sige om den sag.
Vi håber da en gang ad åre måske, at vi kunne komme hen på at få to niveauer i Danmark.
Tænk nu på, at Danmark kun har 5 millioner mennesker, og vi ligger stadig væk på, nu bliver det så to et halvt niveau, kommunerne, staten og så regionerne, der har den her ene opgave.
Så det vil jeg gerne bekræfte over for fru Pia Gjellerup.
Line Barfod (EL), 2005-04-21:
Jeg er enig med fru Birthe Rønn Hornbech i, at med den mærkelige konstruktion, man har lagt i kommunalreformen, kan det være lidt svært at finde ud af, hvad regionerne er for en størrelse.
Men jeg vil bare høre, om fru Birthe Rønn Hornbech ikke er enig med mig i, at i og med at der er folkevalgte, direkte folkevalgte i ledelsen af regionerne, så gør det altså en afgørende forskel i forhold til andre institutioner, der modtager statstilskud, og at man derfor ikke kan sige, at regioner er det samme som institutioner, der modtager statstilskud.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-04-21:
Det har ikke meget med lovforslaget at gøre.
Omkring portostøtten gælder det, som jeg sagde før, at der er kommet klager over, at den indretning, som portostøtten har, har virket skævt og konkurrenceforvridende, og det er regeringen selvfølgelig nødt til at reagere på, og det gør vi så ved at omlægge den.
Men det er ikke en spareøvelse, det er ikke en øvelse, hvor vi putter pengene ned i statskassen.
De penge, der kommer ud af det, vil så blive brugt til at tilgodese nogle formål på medieområdet, herunder at finde fornuftige løsninger for dagbladslignende uge- og månedsblade.
Ole Sohn (SF), 2005-04-21:
Jamen det gør vi så.
Det andet spørgsmål, jeg vil stille, er, om det ikke var en fortalelse, da statsministeren sagde, at det ikke har været tilsigtet, at man ville forringe eller begrænse mulighederne for at udkomme for en række af de andre publikationer, som er blevet berørt af portostøtten.
Altså, som fru Pia Gjellerup gjorde opmærksom på, er der sådan set tale om en reel nedskæring på 0,5 mia. kr. på området.
Det har dog haft en vis effekt, og regeringen må da have vidst på forhånd, at det fik en effekt.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-04-21:
Jeg tror ikke, at jeg kan føje meget mere til, hvad jeg allerede har sagt.
Så hvis hr. Ole Sohn og andre ikke føler sig fuldt oplyst af de svar, jeg har givet her, så må vi fortsætte behandlingen af det under udvalgsarbejdet.
Ole Sohn (SF), 2005-04-21:
Jeg er fuldstændig enig med statsministeren i, at det ikke er statsministeren, men nævnet, der træffer afgørelse om, hvilke aviser og dagblade der bør have støtte.
Men kan vi ikke være enige om, at det er altafgørende, at loven bliver indrettet sådan, at ingen af de publikationer og aviser, der i dag kan få støtte, herunder Notat, som hr. Frank Aaen nævnte, af lovgivningen fraskrives muligheden for at kunne søge støtte?
Det er klart, at så er det op til nævnet at afgøre, hvorvidt projekterne er bæredygtige.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-04-21:
Det var der ikke så mange spørgsmål i, så det tager jeg til efterretning.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2005-04-21:
Derfor vil jeg med det samme sige, at sådan mere indviklede revisionsmæssige betragtninger vil jeg ikke gøre mig klog på i dag.
Det må eventuelt vente til Udvalget for Forretningsordenen.
Men jeg kan i hvert fald love en positiv behandling af forslaget.
Det, der er en ændring ligesom også med ombudsmandsloven, er jo, at regionerne får en anden status end amterne.
Før var der tale om, at der ikke var nogen egentlig kommunalfuldmagt, som skulle begrænse Ombudsmandens virke, og her er der altså tale om, at statsrevisorerne siger, at nu hvor de nye regioner ikke som amterne er skatteudskrivende, må man behandle regionerne som institutioner, der modtager statstilskud.
Poul Nødgaard (DF), 2005-04-21:
Nå, men selv om det ikke er det, vil jeg alligevel have lov til at stille et spørgsmål.
Jeg synes også, at jeg kan erindre noget om, at ministrene skulle opgive alt det der forskellige, altså registreres.
Så skulle ægtefællerne pludselig også registreres, og der var så en enkelt ægtefælle – vist i øvrigt en mand – som ikke ville.
Jeg ved så ikke, hvad der er sket med ham, om statsministeren har tilgivet ham eller hvad.
Der tvang statsministeren da regeringens medlemmers ægtefæller til at lade sig registrere.
Så jeg synes, at fru Birthe Rønn Hornbech er lidt ude på et overdrev her.
Det er svært at forstå, hvad fru Birthe Rønn Hornbech mener, men det kan være, at hun kan forklare, hvad det er, hun og statsministeren har sammen?
Nej, men jeg synes ikke, det er noget at gøre til et stort spørgsmål her i Folketinget ved behandlingen af det her forslag.
Så vidt jeg erindrer – nu skal jeg prøve at se hen over stolene – så tror jeg ikke, at der er nogen i dag, der ikke er medlem af Folketinget.
Og læg mærke til, at den nuværende regering ikke har ønsket at gøre brug af den her regel, og det er derfor, vi afskaffer den.
Vi ved da også godt, at når man i dag selv i Socialdemokratiet kæmper imod det her forslag, så er det, fordi de ikke vil komme på kant med Det Radikale Venstre, for det er jo helt givet Det Radikale Venstre – måske også SF og Enhedslisten, hvis de skal med i regeringen – der så gerne vil bruge den her ordning, og det er vi indædt imod.
Vi ved ikke, hvor stor den regering bliver, hvis den nogen sinde kommer, det vil tiden jo vise.
Det tror jeg ikke på.
Det er da rigtigt, at statsministeren er arbejdsgiver for regeringen, men jeg må spørge, om statsministeren også er arbejdsgiver for regeringens ægtefæller.
Det synes jeg ikke at fru Birthe Rønn Hornbech svarede på.
Jeg vil også lige spørge: Var der ikke en enkelt minister, hvis ægtefælle ikke ville opgive det?
Helge Adam Møller (KF), 2005-04-21:
Det er jeg ikke enig i af den ene grund, at det er § 14 i grundloven, der giver statsministeren den ret.
Den ret fik han allerede i 1849.
Den grundlov, som er vedtaget af et meget stort flertal af den danske befolkning, giver statsministeren den ret.
Det andet her er ikke noget, der står i grundloven.
Det står netop i Folketingets forretningsorden, og det synes jeg faktisk gør en ganske stor forskel.
Vi har en grundlov, som vi har haft i over 150 år, som giver statsministeren det prærogativ, at han kan tage ministre inden for eller uden for Folketinget.
Det har befolkningen faktisk stemt for, og de har givet statsministeren den bemyndigelse.
Befolkningen har ikke stemt om det, vi vedtog her i Folketinget for 7 år siden.
Elisabeth Arnold (RV), 2005-04-21:
Hvis hr. Helge Adam Møllers retfærdighedsfølelse er så veludviklet, at han mener, at det er unfair, at partier, som lader en minister gå på orlov, indkalder stedfortrædere, og at de dermed tilraner sig en øget synlighed, så må den samme betragtning gøre sig gældende over for en hvilken som helst statsminister, der udnævner en minister, som ikke er medlem af Folketinget.
For også derved får det pågældende parti større synlighed, end dets mandattal egentlig berettiger til.
Helge Adam Møller (KF), 2005-04-21:
Nu skal jeg ikke analysere nærmere, hvorfor De Radikale ikke gik frem eller kun lidt frem.
Det kan selvfølgelig have haft noget at gøre med kvaliteten enten af ministrene eller suppleanterne.
Men jeg indrømmer blankt, at jeg ikke et sekund er i tvivl om, at hvis man tænkte sig den hypotetiske situation, at den konservative folketingsgruppe, som nu har 18 mandater, hvoraf de 7 er ministre, indkaldte de 7 stedfortrædere og dermed fik 25 talsmænd, så ville vi blive stillet i en mere gunstig situation i den politiske debat, fordi vi havde 25 talerør.
Det var derfor, jeg omhyggeligt brugte det udtryk.
Jeg synes ikke, at det er fair, at vi får den ekstra repræsentation, som vælgerne i virkeligheden ikke har givet os.
Ole Sohn (SF), 2005-04-21:
Når det så er sagt, kan jeg ikke forstå Det Konservative Folkeparti, som meget forståeligt har flirtet med tanken.
Det er jo ikke en ny situation.
Den har været der tidligere, og den vil givet vis også komme i fremtiden.
Når man har ordningen, er det klart, at det vil være en praktisk fordel for små eller mellemstore partier, men det er jo ikke sådan, at det har virket forstyrrende eller har givet et misforhold i forhold til den stemmeafgivning, der har været for det enkelte parti ved det efterfølgende valg.
Det er jo ikke sådan, at man kan sige, at et parti absolut går frem.
Så vidt jeg husker, gik Det Radikale Venstre eksempelvis ikke frem, i hvert fald ikke nævneværdigt, ved 2001-valget, hvor partiet gik ud af regeringen, men det gik sådan set frem på det tidspunkt, hvor det ikke havde ekstra talsmænd, og hvor det kunne klare sig selv.
Så måske skulle man åbne muligheden for, at partierne kunne få ekstra talsmænd, så kunne det være, at man kunne holde partiernes stemmeandel lidt nede.
Helge Adam Møller (KF), 2005-04-21:
Det Konservative Folkeparti og folketingsgruppen mener det, som ordføreren sagde.
Det var netop derfor, jeg udtrykte det på den lidt drømmende måde, forstået på den måde, at hvis vi i Danmark – og det er overhovedet ingen stillingtagen til det hverken fra mig eller fra gruppen – tænkte os, at vi havde haft det stående i vores forfatning enten siden 1849 eller siden 1953, havde vi ikke haft diskussionen i dag.
Så det var på den måde.
Så det er altså ingen stillingtagen til, om vi skal indføre den norske model eller ej.
Det var kun for at sige, at vi så havde sluppet for debatten i dag.
Ole Sohn (SF), 2005-04-21:
Jeg synes ikke, at der er en sådan helt stringent linje i ordførerens indlæg.
Hr. Helge Adam Møller startede nemlig med at sige, at han måske godt kunne ønske sig eller drømme om – jeg kan ikke huske ordvalget – at vi havde ordninger som eksempelvis i det norske Storting, hvor man i grundloven, tror jeg det er, har stadfæstet, at en person træder ud af den parlamentariske forsamling, i det øjeblik vedkommende bliver minister.
Hvis det er sådan den grundfæstede holdning hos hr. Helge Adam Møller og, formoder jeg, Det Konservative Folkeparti, vil jeg sige, at der jo ikke er nogen, der har tvunget Det Konservative Folkeparti til at være medforslagsstiller.
Man kan altså ikke have den ene holdning, at man egentlig dybest set mener, at et medlem skulle udtræde og så gå over som minister, og så i den sidste del af talen sige, at man ikke synes, at det er fair, at et parti får flere talsmænd.
Det strider mod hinanden.
Det ville et parti jo også få, hvis vi fulgte Det Konservative Folkepartis dybeste, inderste ønske om at have den norske model.
Så hvad mener Det Konservative Folkeparti: Skal man have den norske model, eller må et parti ikke have de her ekstra talsmænd?
Poul Nødgaard (DF), 2005-04-21:
Vi ønsker ikke alene den ordning afskaffet af hensyn til den nuværende regering.
Vi ønsker den afskaffet i al almindelighed, og vi håber på, at man, uanset om der sker et regeringsskifte engang med tiden, ikke finder på at genopfinde denne ordning, og det er altså bl.a. op til SF, der i sin tid var imod, at stå fast på, at en sådan ordning ikke skal indføres igen.
Ole Sohn (SF), 2005-04-21:
Det er bare lige for at få opklaret, hvorvidt der var tale om en fortalelse, eller om det virkelig er Dansk Folkepartis mening, at man skal afskaffe ordningen.
Så vidt jeg erindrer hr. Poul Nødgaards udsagn, sagde han følgende: Den nuværende regering ønsker ikke at gøre brug af den.
Derfor vælger vi at afskaffe den nu.
For det er jo i virkeligheden udtryk for magt, at man siger, at hvis den her regering havde ønsket at gøre brug af den, så ville man ikke have afskaffet den.
Nu ønsker de det ikke, og så vil man bare sørge for at afskaffe den for efterkommernes vedkommende.
Poul Nødgaard (DF), 2005-04-21:
Det har jeg fuld forståelse for, det der, men jeg synes, vi skal tage hele sandheden frem.
Jeg husker, da de regler blev indført, som vi arbejder under i dag, og som vi nu afskaffer.
Hvis ikke jeg husker helt forkert, var det ikke noget, der havde groet i den socialdemokratiske have.
Man blev lagt under pres af Det Radikale Venstre.
Jeg sagde til hr. Ole Sohn før nede i salen på tomandshånd – og jeg tør godt gentage det her – at vi kan gå tilbage i historiebøgerne.
Der gik lang tid eller i hvert fald nogen tid med at få de regler indført, fordi SF var i realiteten imod det.
Så lavede man sådan en eller anden knibtangsbevægelse over for SF, og så lykkedes det at få dem til at stemme for forslaget.
Det er og bliver den historiske sandhed, og jeg kan se, at folk sidder og nikker og smiler rundtomkring, så jeg betragter det som en bekræftelse af, hvad jeg her har sagt.
Pia Gjellerup (S), 2005-04-21:
Nu har de andre, der er endt med den samme konklusion som hr. Poul Nødgaard, nemlig at man er for det her forslag, argumenteret med, at det var så forfærdeligt, at man sådan nærmest tiltuskede sig flere medlemmer.
Tror hr. Poul Nødgaard egentlig ikke, at et partis vælgere synes, at det er glimrende, at man så vel har en minister, der laver sin ministergerning med det pågældende partis udgangspunkt og varetager et folketingshverv?
Det kan ikke være noget, vælgerne er voldsomt generet af.
Hvis det skulle være, så kunne man måske sige, at det andet argument da lå nærmere.
Men er det ikke først og fremmest sådan, at det er væsentligt, at vi som folketingsmedlemmer anerkender, at det at være medlem af en partigruppe giver en række opgaver i Folketinget som ordførere, og der er det vanskeligt at løfte, hvis man er en meget lille flok?
Poul Nødgaard (DF), 2005-04-21:
Jeg har sådan set svaret på det, men jeg gør det da gerne en gang til.
Som jeg også lagde utrolig meget vægt på i min korte ordførertale, så ligger det sådan, at ud over det økonomiske er der det, at hvis man er valgt som medlem af Folketinget og indgår i en folketingsgruppe, så har man også bare at passe sit folketingsarbejde, sideløbende med at man er minister, og det kan man altså ikke, i det øjeblik man vælger at udtræde af Folketinget.
Så enkelt er det.
Man har et ansvar over for de vælgere, der har valgt en, og der synes jeg ikke, man kan være bekendt over for dem at forlade sit folketingshverv, fordi man nu pludselig kunne blive minister, og indkalde sin stedfortræder.
Det er altså sådan dobbelttydigt, både det økonomiske, men også det, jeg her har nævnt.
Elisabeth Arnold (RV), 2005-04-21:
Det behøver ikke at være en person eller to, det kan sandelig være mange.
Jeg vil gerne minde hr. Poul Nødgaard om, at i den smalle Venstreregering engang i 1970'erne blev der udnævnt så mange ministre, som ikke var medlem af Folketinget, at der var et af de tilbageværende medlemmer efter det valg, der havde halveret Venstres folketingsgruppe, som spurgte, om det var en særlig kvalifikation for at blive minister, at man var faldet ved folketingsvalget.
Så det kan være en hel række.
Der er ingen begrænsninger for, hvor mange ministre uden for Folketingets kreds statsministeren kan udnævne, overhovedet ingen.
Poul Nødgaard (DF), 2005-04-21:
Nu rejses der et helt andet spørgsmål, end det her forslag vedrører.
Jeg har oplevet flere regeringer i den tid, jeg har været medlem af Folketinget, der har kaldt på en person uden for Tinget til at blive medlem af regeringen.
Det har jeg ikke nogen bemærkninger til, det synes jeg er en meget fornuftig og sund ting, det vil jeg sige, det kan ikke støde mig.
Det vil jeg ikke blandes ind i, det må den til enhver tid siddende statsminister afgøre med sig selv, om han ønsker at indkalde en person eller to uden for folketingskredsen.
Elisabeth Arnold (RV), 2005-04-21:
Jeg vil gerne spørge, om det økonomisk set er billigere at indkalde ministre eller at udnævne ministre, som ikke er medlemmer af Folketinget.
Derved får et parti jo også mere indflydelse og flere kræfter, uden at det derved får flere stemmer i Folketingssalen end de stemmer, de har fået til rådighed ved valget.
Poul Nødgaard (DF), 2005-04-21:
Under SR-regeringen pressede De Radikale det daværende flertal i Folketinget til at indføre en bestemmelse om, at medlemmer af regeringen, som også var medlemmer af Folketinget, kunne få deres stedfortræder indkaldt i den periode, de var ministre.
Det var en ordning, der i flere år blev brugt af Det Radikale Venstre, og som medførte betragtelige ekstraudgifter til samfundet, fordi de berørte ministre fortsat oppebar et vederlag svarende til aflønning som folketingsmedlemmer, samtidig med at der skulle ske udbetaling af vederlag til de indkaldte stedfortrædere; med andre ord en dobbelt udgift for samfundet.
Det er vi også i dag, og det er også derfor, vi er medforslagsstillere på det her forslag, som betyder, at vi får afskaffet en helt igennem urimelig ordning.
Der er ingen grund til at indlede en ophidset debat om det her, det er ganske udramatisk, at vi fremsætter det forslag.
Jeg vil gerne erkende, at det burde vi faktisk have gjort for 3 år siden, men det har vi ikke fået gjort.
Nu har vi så gjort det og vil gerne have den regel afskaffet.
Må jeg sige omkring det at være et lille parti og ønske at gå ind i en regering, at det må man have gjort op med sig selv.
Hvis man er så lille et parti, at man ikke føler, at man kan afgive nogle folketingsmedlemmer til regeringen, ja, så må man jo overveje bare at være parlamentarisk grundlag for den pågældende regering.
Så enkelt er det.
Det er én af årsagerne til, at vi stemmer imod det.
Det er, hvad jeg har at sige, kort og præcist og enkelt.
Elisabeth Arnold (RV), 2005-04-21:
Statsministeren har så mulighed for at favorisere et enkelt regeringsparti ved at sige: Vi udnævner nogle ekstra ministre, som ikke er medlemmer af Folketinget her.
Nogle partier får derved en større synlighed, end hvad vælgerne egentlig har givet dem.
Det, man skal holde fast i, er naturligvis, at ingen partier får flere stemmer.
Ingen partier får flere mandater af at få indkaldt stedfortrædere eller af at få udnævnt ministre, der ikke er medlemmer af Folketinget.
Facit er nøjagtig det samme, og derfor kan jeg ikke forstå, at hr. Helge Adam Møller er så forarget over den ene type forretning og så accepterende over for den anden type.
Helge Adam Møller (KF), 2005-04-21:
Først vil jeg sige, at jeg ikke er forarget over noget.
Jeg er bare uenig i noget.
Men jeg mener ikke, at statsministeren favoriserer enkelte partier ved indimellem at tage ministre udefra.
Det har den nuværende statsminister gjort, det har Poul Nyrup Rasmussen, det har Anker Jørgensen, det har Poul Hartling osv. osv. gjort, men de har gjort det i befolkningens interesse.
Jeg er overbevist om, at når Poul Nyrup Rasmussen som statsminister tog enkelte udefra, var det, fordi han mente, at han fik de bedste ministre, og det var jo til gavn for den samlede danske befolkning.
Det har været for at få de bedst mulige ministerhold til gavn for den samlede danske befolkning, at statsministre indimellem har valgt enkelte udefra.
Det synes jeg faktisk er al ære værd, uanset hvilken statsminister der gør det.
Pia Gjellerup (S), 2005-04-21:
I Socialdemokratiet er vi i den situation, at vi mener, at det kan være udmærket og en hovedregel at runde Folketinget for at finde sine ministre.
Men der kan også være situationer, hvor det kan være udmærket, som hr. Helge Adam Møller også siger det, at hente nogle udefra.
Vi synes bare, at når man ser på det der med fairness og synlighed, er hr. Helge Adam Møllers synspunkt meget, meget subtilt.
Jeg synes, at det, grundloven lægger op til, kan vi godt fuldstændiggøre med nogle af de beslutninger, vi lægger op til her.
Så jeg vil meget gerne anerkende, at hr. Helge Adam Møller ser med en vis respekt på, at de mindre partier faktisk kan være i en situation, hvor de kan ønske dette her.
Det vil jeg vide og minde om, når vi skal genindføre det.
Jeg kan forstå, at hr. Helge Adam Møller i virkeligheden er modstander af den holdning i grundloven, at en statsminister kan udpege ministre udefra, fordi det strengt taget er unfair, og jeg kan forstå, at hr. Helge Adam Møller af samme grund helt ultimativt er modstander af den norske ordning.