Arne Melchior (CD), 2000-05-24:
Jeg skal først rette et par fejl, som hr. Peter Skaarup gjorde sig skyldig i i sin ordførertale.
Han sagde: Folketinget tildeler mennesker dansk statsborgerskab pr. automatik.
Hr. Skaarup er vel vidende om, at dette er usandt.
Der er i timer og måneder gennemforhandlet et regelsæt, som har stort flertal i Folketinget, og det er efter dette regelsæt, statsborgerskab tildeles.
Så der er ikke nogen som helst automatik.
Alt er forudset, alt bliver nøje behandlet efter gældende regler.
Ligeledes sagde hr. Skaarup, at man - dette her forfærdeligt upersonlige ord »man« - nægter Folketinget indsigt.
Jeg ved ikke, hvem denne »man« er, men jeg kan da oplyse, at det, hr. Skaarup formentlig mener, er Folketingets flertal.
Folketinget kan få alle de oplysninger, Folketinget vil have, hvis det beslutter at ville have dem, men når et flertal beslutter noget andet, så er det selvfølgelig den beslutning, der gælder.
Så skal jeg gøre opmærksom på den gigantiske misforståelse, som også omfatter hr. Helge Adam Møller, forstå det, hvem der kan.
Den rod, han rundet af, burde faktisk tilsige noget andet, men det er altså sagt som en venlighed og som en kompliment og som udtryk for en dobbelt skuffelse over, at han kan sige det, han siger her i dag.
Han taler om at belønne folk med dansk statsborgerskab.
Jeg ved ikke, om det var en belønning, da hr. Helge Adam Møller blev dansk statsborger, eller om det var en foræring.
Det var det vel snarere.
Jeg går ikke ud fra, det var en belønning.
Jeg ved heller ikke, om han har gjort sig fortjent til at få en sådan belønning.
Det skal jeg helt give afkald
på at bedømme.
Men hvad er det for noget med, at det er en belønning eller en blåstempling?
Det er der overhovedet ikke tale om.
Der er masser af danske forbrydere.
Der er masser af danskere, som har været danske, fra de kom ud af mors liv, som har siddet i spjældet i mange år.
Ja, vi har haft et medlem i dette Folketing, som har haft en ubetinget flerårig fængselsdom, men derefter alligevel blev anset for værdig til at være medlem af Folketinget, skønt Folketinget jo har den mulighed at erklære personer ikkeværdige.
Tag dette som eksempel på, at der ikke ligger nogen blåstempling eller godkendelse eller præmiering i, at man tildeler et menneske statsborgerskab.
Således som verden er indrettet, betyder det, at man har statsborgerskab, at man har bevægelighed, at man har fri bevægelighed over grænserne. Det giver så nogle rettigheder, og det giver nogle pligter, men vi kan da ikke - som jeg tror, det var hr. Behnke der sagde - gøre os til dommere og for tid og evighed fradømme, hindre et medmenneske, som har begået en forbrydelse, i at få et statsborgerskab; et menneske, som har fået sin dom, udsonet sin straf, derefter fået en lang ekstra karantæne, som fru Dorte Bennedsen rigtigt var oppe at gøre opmærksom på, 10-20 års ekstra karantæne.
Men det er ikke nok for hr. Behnke og hr. Skaarup.
Næ, de vil for tid og evighed sige: Den gave, jeg fik ved min fødsel,
under jeg ikke mit medmenneske.
hun skal være ringere stillet resten af sine dage, end jeg selv er.
Hvad er det for et hovmod?
Hvad er det for en indbildskhed?
Vist er det da en lykke at kunne være dansk statsborger; den lykke har jeg, og den har jeg haft fra den 22. oktober 1924.
Jeg skal ikke takke Det Konservative Folkeparti eller Dansk Folkeparti for, at jeg har denne gave.
Det er en menneskeret, og det er en menneskeret for et menneske, der har forsyndet sig, har udstået sin straf, så at blive behandlet på lige fod med andre mennesker, således som det medlem af Folketinget, som både hr. Skaarup og hr. Behnke har været kolleger med her i Folketinget, blev det.
Jeg understreger, fordi denne forhandling jo som al anden forhandling her i salen er offentlig, at det er usandt, groft usandt at sige, at Folketinget i flæng og uden indsigt og uden behandling tildeler statsborgerskab.
Det sker efter demokratisk vedtagne regler; det sker efter humanistiske principper, og al anden påstand er usandhed.