Ole Stavad (S), 1999-10-26:
Jeg vil gerne takke for en gennemgående positiv modtagelse af disse to forslag.
Det er jo en ordentlig dyne, og det er det jo i sagens natur, når vi igennem en lang periode har prøvet at lave en bedre sammenhæng på det her område, hvor vi jo tidligere i den enkelte lov har haft de regler stående, som vi nu samler i opkrævningsloven.
Der har været forskelligheder imellem lovene.
Derfor mener jeg faktisk, det er en rigtig måde at gøre det her på, og jeg er i sagens natur glad for, at det vistnok også har været reaktionen hos alle ordførerne.
og det er i hvert fald et godt udgangspunkt for det videre arbejde. Så er der jo altid forskellig stemmeføring på.
Fru Mariann Fischer Boel, Venstres ordfører, siger altid de pæne ting på sådan en meget forbeholden måde.
Men da jeg jo kender fru Mariann Fischer Boel, tager jeg det meget positivt til mig, for jeg samler ethvert lille positivt ord op, der er i enhver sætning.
Der er flere, der har været inde på spørgsmålet om renten.
Man kunne måske have håbet på en anelse større anerkendelse for, at der
nu efter mange års diskussioner, også tilbage i regeringer, der havde andre partifarver end den nuværende regering, tages fat på problemet.
Hvad angår spørgsmålet om, hvor høj renten skal være, synes jeg, hr. Frank Aaen har fuldstændig ret i, at det her
Rent faktisk lovede jeg, dengang jeg forlod banken for snart en snes år siden, at jeg ikke ville drive alternativ virksomhed, og det forsøger jeg at leve op til med der her forslag også.
Hvis man skal lave en sammenligning, vil jeg sige til fru Mariann Fischer Boel og hr. Flemming Hansen, så må man vel nærmest skulle sammenligne med et ubevilget overtræk på en kassekredit.
Og jeg vil endda sige, at det her jo egentlig er en anelse skærpende i forhold til den situation, fordi vi jo altså ikke driver bankvirksomhed og det er penge, som virksomhederne har tilbageholdt, vi taler om her, som er statens penge, samfundets penge, som de efter en kort periode skal afregne.
Og set i det lys må jeg sige, at jeg synes, at det niveau, vi er landet på her, er særdeles rimeligt.
Jeg tror, at hvis man har en kassekredit eller en checkkonto derhjemme og prøver at kigge på, hvad renten så er for det ubevilgede overtræk, så vil man se en hel del steder - der er selvfølgelig forskel fra pengeinstitut til pengeinstitut, men jeg tror, man de fleste steder vil se det - at renten ligger over det niveau, som vi lægger op til her. Så hvis man lige vil prøve at tænke i de baner.
Så er der spørgsmålet om, hvor hurtigt det her kan træde i kraft.
Jeg kan sige helt uforbeholdent, at min egen reaktion var i og for sig den samme som det, jeg har hørt fra en række ordførere, at det kan da ikke passe, at det at ændre en procentsats fra 1,3 til 1 først vil kunne håndteres pr. måske den 1. januar 2002.
Jeg har måttet lade mig overbevise om, at det bestemt er sagligt.
Der er 55 edb-systemer, man skal ind og lave grundlæggende ændringer i, og der ligger i det her forslag, som det er udarbejdet, et klart tilsagn om, at vi prioriterer det her lige så meget, som vi overhovedet kan. Ikræfttrædelsesbestemmelserne har fået en formulering
, så hvis vi kan håndtere det hurtigere, så bliver det sat i kraft hurtigere. Man vil kunne se af provenubemærkningerne i forhold til renten, at vi i provenubemærkningerne har forudsat, at den kan træde i kraft medio 2001, og dermed ligger der i hvert fald fra min side et uforbeholdent tilsagn om, at lige så hurtigt vi kan sætte den del i værk, bliver den sat i værk. Det er kun tekniske udeståender.
Men der er altså 55 edb-systemer, der skal laves grundlæggende rettelser i, før det her er endeligt på plads.
I øvrigt vil jeg meget gerne dementere det, som også indgik i fru Mariann Fischer Boels tale, nemlig at der skulle have været nogle modsætningsforhold imellem Erhvervsministeriet og Skatteministeriet.
Det har der ikke.
Der har været nogle bemærkninger fra Erhvervsministeriets testpanel, og det er noget ganske andet.
Dem forholder vi os til.
Dengang jeg så de reaktioner, der var dér, blev jeg i øvrigt dybt forundret, vil jeg gerne sige, over, at det at få en fælles afregningsdato for A-skatter og punktafgifter nærmest ville vælte alting administrativt.
Men da jeg så de reaktioner, sagde jeg: Jamen at lave nogle forenklinger, at lave nogle forbedringer, som virksomhederne - troede vi - gerne ville have, og som der kommer meget negative reaktioner på, er der jo ingen grund til.
For det er forkert - jeg kan ikke huske, om det var hr. Flemming Hansen, eller hvem det var af ordførerne, der sagde det - at det med de 8 hverdage var for at tjene penge.
Nej, det passer ikke.
De 8 hverdage var gennemsnittet i forhold til, at man ville have fået en længere afregningsfrist for A-skatten i forhold til i dag og man ville have fået en lidt kortere afregningsfrist for punktafgifterne i forhold til i dag.
Men det vil være provenuneutralt; det vil ikke give nogen sum som resultat af ændringerne.
Og da jeg kunne konstatere, at der hos dem, vi henvender os til, som vi gerne vil lave nogle fælles regler for, ikke var ønske om de fælles regler, så var min omgående reaktion: Jamen så fastholder vi den del af det, nemlig afregning for A-skatten den 10. og punktafgifter den 15. Jeg kan så konstatere, at det har der også været tilfredshed med, og er der noget, vi angler meget efter, er det at prøve at få folk til at være glade for den måde, vi gør tingene på.
Vi er ikke optaget af at genere nogen.
Vi er faktisk optaget af at prøve at lave de her ting på en måde, så de fungerer bedst muligt. Jeg tror, det langt hen ad vejen var det, der var hovedpunkterne.
Der var til sidst en bemærkning fra hr. Kim Behnke om gebyrerne.
På det felt her, vil jeg sige til hr. Kim Behnke
, mener jeg faktisk også vi harmoniserer, om jeg så må sige, gebyrerne.
Den del er også med.
Men der kan jo være andre felter.
Hvis man prøver at se på det område, vi har fat i her,
vil man se, at hvad enten vi taler om renter, eller vi taler om frister, eller vi taler om fælles regler, så forsøger vi også at have den del med.
Hvis det er sådan, at der er nogle ting, vi skal pleje lidt under udvalgsbehandlingen, så stiller jeg mig i sagens natur gerne til rådighed for det.
Men dette er et forsøg på at lave fælles regler for noget, der ligner hinanden, i stedet for at have det dækket af forskellige love med forskellige regler, der gør, at det bliver ganske besværligt for en hel masse mennesker at skulle holde styr på, hvad reglen så er i en bestemt lov, og at der kan være andre regler i en anden lov.
Jeg håber, at det her er et positivt skridt, som kan være med til at lette besværlighederne for nogle, der gør et stykke arbejde for, at det her samfund kan hænge sammen.