Kim Behnke (FP), 1997-12-16:
Alene det forhold, at boligministeren i sin fremsættelsestale anvender ordet aftalefrihed, gør jo, at hele weekenden er reddet.
Da jeg så hørte indtil flere interview med SF's ordfører, hr. Villy Søvndal, i radioen hen over weekenden,
var den sidste rest af tvivl væk.
Dette forslag er et godt forslag.
Derfor går vi i Fremskridtspartiet ind på forslaget med det formål at få det vedtaget.
Vi har et enkelt punkt, som jeg kunne forstå flere andre ordførere også er interesseret i, nemlig spørgsmålet om denne 5-års-bestemmelse, ikke så meget, fordi vi er bange for, om lejer og udlejer kan finde ud af det, men vi kan være lidt bekymrede for, om disse 5-års-terminer blot er et spørgsmål om jobskabelse for advokater og ekstra stempelmærker til statskassen.
Hvad sker der, når det femte år dér indtræffer?
Skal der nye kontrakter til?
Skal der nye advokatregninger osv.?
Det kan vi godt være lidt bekymrede for.
Derfor vil vi godt have eksamineret det punkt lidt.
Vi har også den opfattelse, som hr. Oxdam gav udtryk for, at hvis nogen er parat til at betale en merpris for f.eks. at kunne få lov til at bo et sted i 10 år, jamen så synes vi, at muligheden skal være der.
Vi er også helt tilfredse med, at disse regler kommer til at gælde lejemål, der bliver indgået efter januar 1999, altså underforstået, at alle de små butikker og marskandisere og butikker med økologiske grønsager, og hvem hr. Villy Søvndal ellers var bekymret for, jo bare kan blive boende.
Der er jo ingen, der tvinger dem til at skulle ud at søge nye lejemål.
Sådan bliver det selvfølgelig ikke.
Det gælder kun de nye kontrakter, der bliver indgået.
Og det er godt, for vi skal ikke skabe utryghed og utrygge vilkår for dem, der har eksisterende lejeaftaler.
Så er der bestemmelsen om, at hvis der er nogle helt urimelige lejevilkår, har man mulighed for at foretage indgreb, og det kan der nogle gange være brug for.
Med det indtryk, man får af, at den moderne udlejer er sådan en fæl kapitalist, der blot sidder med det formål at skovle de flest mulige penge ind, er jeg nødt til også at minde SF om, at langt de største ejere af ejendomsporteføljer i Danmark jo er blevet pensionskasser for sygeplejersker og pædagoger og andre og vel næppe det forældede billede af den fæle kapitalist, der sidder og skummer fløden.
Så kan vi alle sammen have nogle forventninger og nogle ønsker om, hvordan en bymidte skal se ud.
Men sådan er det.
Det har også irriteret mig, når bydele udviklede sig mere eller mindre til at være forsikringsselskaber og banker, der lå side om side.
Men der var andre end mig, der syntes, det var upassende, og derfor gik der ikke ret lang tid, før de strøgkunder, som bankerne og forsikringsselskaberne troede de skulle have glæde af, forsvandt hen til andre bydele, hvor der så var de spændende miljøer med små sjove butikker.
Jeg synes også, det er underligt, at vi skal have så mange små pizzeriaer og kiosker med et tvivlsomt vareudbud rundt omkring i byerne.
Men de er der kun, så længe der er kunder til det, og når kunderne er væk, er butikken også væk.
Og så kommer der nye, måske spændende butikker til.
Det billede, man har af, at lejeren på en eller anden måde kommer i udlejers kløer og ikke har mulighed for at betale hverken det ene eller det andet, kan vi heller ikke nikke genkendende til.
Tværtimod er det jo sådan i vore dage, at for en lang række særlig mindre butikker er både den maskinpark, de har - og det kan være alt fra kølediske til fabrikationsmaskiner - og meget af det inventar, de har, noget, de indgår lejeaftaler om, simpelt hen fordi det er så dyrt, at de ikke har råd til at købe det, særlig hvis de er i en iværksætterfase. Men der er jo ingen lovgivning, der bestemmer, hvor meget de skal betale i leje, og i hvor lang tid de må leje deres kølediske, deres reoler, og hvad de ellers lejer, og derfor er der ingen grund til den bekymring.
De mennesker, der indgår de her kontrakter,
er fornuftige og velovervejede mennesker, og hovedparten af dem har en advokat med som bisidder, inden de sætter deres underskrift på en lejekontrakt.
Derfor takker vi ministeren for at have brugt ordet aftalefrihed i sin fremsættelsestale, og vi medvirker til at få dette lovforslag vedtaget.