runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jørgen Estrup (RV), 1998-04-23:
MAI-aftalen, som har været under forberedelse i længere tid i OECD-regi, er selvfølgelig en del af den internationale handelsliberalisering, som vi fra radikal side støtter helhjertet.
Men vi gør det ikke på enhver betingelse.
Det er klart, at den internationale handelsliberalisering ikke samtidig skal fjerne grundlaget for en række af de reguleringer af markedsøkonomien, som er nødvendige for at få et - i gåseøjne - klima, altså nogle muligheder for at arbejde i de enkelte lande, som er acceptable.
Derfor er det godt, at der nu er kommet en selvransagelse med hensyn til det grundlag, man allerede er i gang med, og jeg er også glad for det pres, der fra dansk side har været lagt på forhandlingerne for at sikre, at den selvransagelse netop kom til at handle om de muligheder, der drejer sig om miljøbestemmelser, om arbejdstagerrettigheder og ikke mindst om ulandenes forhold.
Jeg tror, det er vigtigt at understrege, at det, der kommer ud af MAI-aftalen, meget gerne skulle være et sæt regler, som kan gavne frihandelen, men som unægtelig også kan sikre udviklingsprocessen for den fattige del af verden.
Jeg synes, det er en god proces, der er startet.
Der er stillet mange spørgsmål; debatten vil fortsætte. Jeg synes, SF skal have tak for, at man rejste denne debat.
Man kan diskutere, om vi også havde brug for en forespørgselsdebat i dag; det skal jeg ikke blande mig i.
At vi sikrer en aftale, som i sidste ende jo altså fører til, at vi både kan have en passende regulering af den internationale markedsøkonomi og samtidig alligevel sikrer, at der bliver muligheder for den udvikling af det internationale handelssamkvem, som er i vores alle sammens interesse.
Jeg tror, det er vigtigt, at man får sat en endelig stopper for mulighederne for at bruge regeldumpning som en del af de internationale muligheder for at øge investeringerne.
Derfor støtter vi den proces fra radikal side og ser frem til det videre samarbejde om reglerne i Udenrigsudvalget og Europaudvalget.
Vi mener, at det forslag til vedtagelse, der er fremsat, faktisk meget udmærket præciserer de krav, der skal stilles fra dansk side.
Jann Sjursen (KRF), 1998-04-23:
Også for Kristeligt Folkeparti er det vigtigt, at der bliver indgået en MAI-aftale for at sikre, at vi får nogle fælles internationale spilleregler for beskyttelse også af de udenlandske investeringer.
Det mener vi at virksomhederne har krav på, og det er også en forudsætning for, at der foretages flere investeringer, ikke mindst i udviklingslandene, og det vil jo være vigtigt for at sikre en udvikling dér.
Men når det er sagt, synes jeg også, det er vigtigt at fremhæve - det er jo det, der også er ærindet med det forslag til vedtagelse, som er fremsat i dag, og hvortil Kristeligt Folkeparti er medforslagsstiller - at vi skal forhindre, at kapitalliberaliseringerne globalt og investeringerne ikke kommer til at ske på bekostning af mennesker og miljø.
Det er derfor, vi er meget tilfredse med, at vi har kunnet komme overens forskellige partier imellem om det forslag til vedtagelse, som er fremsat, og som jo understreger, at regeringen skal arbejde for indgåelse af en MAI-aftale ud fra, at bl.a. princippet om en bæredygtig udvikling bliver stadfæstet, at man ikke kan forhindre almindelig national miljøregulering, at de fundamentale arbejdstagerrettigheder bliver respekteret, og så ikke mindst, set med Kristeligt Folkepartis øjne, at aftalen er åben over for ikke-OECD-lande, ikke mindst udviklingslandene, og at de også kan tiltræde på særlige vilkår, der tager hensyn til deres særlige situation.
Endelig vil jeg understrege aspektet i forslaget omkring inddragelse af NGO'erne i forhandlingerne.
Det synes jeg er et vigtigt aspekt, også når man ser på den hidtidige proces, hvor det måske nok var ønskeligt, at regeringen havde inddraget også NGO'erne yderligere.
Med disse ord vil jeg sige, at vi kan tilslutte os udenrigsministerens redegørelse og også den forhandlingsstrategi, som ministeren har lagt op til på regeringens vegne.
Keld Albrechtsen (EL), 1998-04-23:
Hr. Jørn Jespersen forudså et spørgsmål.
Jeg vil gerne sige, at som jeg hører hr. Hald Madsens udlægning af teksten og hr. Jørn Jespersens, har vi altså to versioner. Hr. Jens Hald Madsen opfatter det sådan, at der er tale om en målsætning, som man lægger ind i forhandlingerne, og så må man så se, hvor langt man kan nå. Jeg opfatter SF's fortolkning sådan, at man har nogle ubetingede krav, blandt andet at det skal være muligt at forbedre national miljølovgivning, et krav om internationale aftaler om miljølovgivning på tværs af MAI-aftalerne, at det nuværende
forhandlingsgrundlag, der ligger, simpelt hen ikke er godt nok, og at vi ikke vil kunne tiltræde aftalen, hvis det var det, der blev resultatet.
Det er to forskellige udlægninger af flertallets forslag
til vedtagelse, og det vil selvfølgelig være meget afgørende for Enhedslisten, hvilken af de to udlægninger ministeren vil arbejde efter.
Kim Behnke (FP), 1998-04-24:
Det er jo ærgerligt at være i den situation, at der er et flertal i Folketingssalen, der rent faktisk støtter et forslag fra Fremskridtspartiet, for det må jo ifølge den socialdemokratiske partibog helst ikke ske.
Men situationen er den, at jeg faktisk synes, det er uforskammet at have et samfund, hvor man beskatter folk og så i øvrigt siger til dem, at hvis de ikke er enige, kan de jo bare klage, og der så er 667, der efter den 20. almindelige vurdering klager.
Det synes hr. Jens Peter Vernersen ikke er mange, men det er altså 15 pct., og det er væsentligt højere i forhold til, hvor mange der klager, når byejendomme får forhøjet deres vurderinger.
Og selv om der er meget medieopmærksomhed om dét, er det ikke nær så høj en procentdel, der klager i de tilfælde.
Det her er en foruroligende høj procentdel og ikke et lavt tal, og derfor er der grund til, at vi fra Folketingets side går ind og siger: Det kan ikke være rigtigt, at vi har
et samfund, hvor folk, hvis de ikke klager, bare får forhøjet deres skatter.
Derfor vil jeg blot sige til hr. Frank Aaen: Det, han siger, er fuldstændig korrekt, og har vi i vores bemærkninger været for upræcise, så skal jeg undskylde, men det er altså et område, som kræver et meget indgående kendskab, og jeg er selv bybo.
Men intentionen er præcis den, jeg har redegjort for her, og som hr. Frank Aaen også har støttet.
Ole Stavad (S), 1998-04-24:
Jeg ved, at fru Mariann Fischer Boel også er en fremragende landbrugspolitisk ordfører for sit parti, og det er jo rigtigt, at denne problemstilling sådan set ikke har noget med vurderingsloven at gøre.
Som jeg var inde på tidligere, er det et spørgsmål om, i hvilken udstrækning man vil reservere landbrugsjord til kun at være ejet i tillæg til ejendommen, hvor der er en landbrugspligt med det, der følger med.
Jeg er overbevist om, at min kollega fødevareministeren meget gerne vil tage den diskussion, men jeg mener faktisk ikke, det har noget med vurderingsloven at gøre.
Her er det et spørgsmål om at se på den praktiske, faktiske benyttelse og på, hvordan vilkårene faktisk er.
Problemstillingen i forhold til landbrugspligten er, at hvis den først er ophævet, har man sådan set for altid givet afkald på den jord, der knytter sig til den ejendom, som en jord, der er reserveret til landbrugsmæssige formål, for så har man løsrevet jorden fra den landbrugsforpligtelse, der følger med.
Det er den principielle diskussion.
Vi kan sige, at i forhold til, hvordan det var for bare ganske få år siden, er der jo sket en vis opblødning.
Da var det faktisk umuligt at få taget landbrugspligten af en ejendom, der bare var over en halv tønde land, så der er sket en vis udvikling.
Jens Peter Vernersen (S), 1998-04-24:
Jeg vil godt sige til hr. Kim Behnke, at det har han helt misforstået, for jeg er netop glad for, at vi har et klagesystem, så man har mulighed for at klage, hvis disse lægmænd har vurderet forkert.
Jeg er netop glad for, at vi har sådan et system i vores land; det synes jeg er aldeles glimrende.
Aage Frandsen (SF), 1998-04-24:
Jeg blev også på samme måde som skatteministeren en lille smule usikker over for, hvad det egentlig er, forslagsstillerne mener med forslaget.
Jeg læste det, sådan som der står i selve forslaget, hvor man refererer til de tilfælde, hvor der er landbrugspligt og bopælspligt.
Svaret, som hr. Kim Behnke gav til hr. Frank Aaen, gik på, om der også blev drevet landbrug, og det er jo ikke det samme.
Her mener jeg, man kan lave en regel, som er firkantet, nemlig ved at sige, at det gælder dem, som har landbrugspligt og bopælspligt.
Det er en firkantet regel, hvor vi mener, at der så er nogle, der begunstiges, som i virkeligheden ikke bør begunstiges, og jeg kan sige, at jeg er en af dem.
Så er der den anden mulighed, nemlig at sige: Vi har ordningen, som vi har i dag, men det kan være, at grænserne ikke er rigtige.
Her mener jeg i forhold til det, som hr. Frank Aaen sagde, at hvis der er tale om smålandbrug, som er landbrug - man har et landbrug, men man lever ikke af det som hovederhverv osv. - er det klart, at de skal betragtes efter bondegårdsreglen.
Men der er nogle grænser, og det kan være fornuftigt på baggrund af udvalgsarbejdet at få præciseret de grænser af hensyn til retssikkerheden og af hensyn til, at der er klarhed for de mennesker, som køber små landbrugsejendomme.
Men det er altså ikke det, som dette beslutningsforslag, som det er beskrevet her, specielt i hovedteksten, lægger op til.
Frank Aaen (EL), 1998-04-24:
Så vidt jeg hører debatten, er der i Folketinget flertal for, at hvis der rent faktisk drives landbrug, beskattes man efter de regler, der gælder for landbrug i almindelighed.
Hvis det modsat bare er et forsøg på at have et sted at bo, hvor man vil slippe billigere beskatningsmæssigt, end hvis man bor andre steder, er vi imod.
Mariann Fischer Boel (V), 1998-04-24:
Finder skatteministeren ikke, at det er uhensigtsmæssigt og fuldstændig uacceptabelt, at en familie kan bo i et parcelhus med en landbrugspligt, der forhindrer den familie i at disponere over huset f.eks. til udlejning?
Det synes jeg, vi skal tage fat i, og så skal vi prøve, om det ikke i de forhandlinger, der nu må komme efter førstebehandlingen, kan lade sig gøre at bløde mulighederne for at få fjernet landbrugspligten op, sådan at der bliver et sammenfald mellem det at have en landbrugsejendom og have den vurderet som en 0,5 ha-ejendom med de skattemæssige forhold, der nu er forbundet med det, altså en vurdering efter landbrugsloven.
Så tror jeg, vi vil kunne finde en fornuftig løsning på dette spørgsmål, men det kræver så, at der bliver blødt op på nogle områder i landbrugsloven.
Klaus Kjær (DF), 1998-04-24:
Dansk Folkeparti synes, at der er tale om et godt forslag, som vi meget gerne støtter.
Det er helt urimeligt, at en medarbejder, der har et alkoholproblem, og som får tilbudt behandling af sin arbejdsgiver, af økonomiske årsager må afstå fra at få gjort noget ved dette problem, fordi han, som reglerne er i dag, bliver brandbeskattet af værdien af denne behandling.
Problemet fortsætter derfor, og på et tidspunkt mister arbejdsgiveren en god medarbejder, og medarbejderen ryger ud i en social deroute med mange økonomiske og familiemæssige følger, ud over at drikkeriet fortsætter.
De samfundsøkonomiske konsekvenser af alkoholmisbrug beløber sig i dag til et tocifret milliardbeløb ud over, hvad der anvendes til forebyggelse og egentlig behandling.
Med en gennemførelse af forslaget vil staten givet miste et skatteprovenu, men det vil slet ikke stå i forhold til den besparelse, som en gennemførelse af forslaget vil medføre.
Hertil kommer den menneskelige værdi, der ligger i, at der gives mulighed for en hurtig indsats over for et måske begyndende alkoholmisbrug, og som ikke bliver stoppet i tide, fordi den pågældende ganske enkelt ikke har råd til at finansiere det selv på grund af den skat, man pålægger ham.
Dansk Folkeparti forudsætter, at forslaget også omfatter en ret for arbejdsgiveren til at fratrække udgiften i sit driftsregnskab.
Det ville være en helt naturlig ting at betragte udgiften som en driftsomkostning på lige fod med andre omkostninger for virksomheden.
Et sådant forslag vil også i højere grad tilskynde arbejdsgiveren til at gå konstruktivt ind med betalte behandlingstilbud som en del af virksomhedens alkoholpolitik.
Jeg er glad for, at skatteministeren her i dag har tilkendegivet, at man godt vil arbejde videre med de tanker, der er gjort i forslaget om virksomhedernes sociale ansvar osv., men det bekymrer mig lidt, at skatteministeren stiller som en betingelse, at det skal være et tilbud for alle medarbejdere.
Lad os nu starte på frivillig basis, hvor man får et tilbud fra arbejdsgiveren.
Der sker jo også forskelsbehandling på andre områder på arbejdsmarkedet
, uden at Folketinget nødvendigvis behøver at lovgive og gribe ind. Det skal i hvert fald ikke udvikle sig på en sådan måde, at det bliver en pligt for arbejdsgiveren at gå ind og finansiere behandlingen.
Til hr. Aage Frandsen skal jeg blot kort bemærke, at der er jo ikke i denne situation er tale om et frynsegode, som har til hensigt at omgå skattereglerne, ved at man giver medarbejderen naturalier i stedet for løn.
Her er pengene jo direkte afsat til behandling, uden at det indgår som en del
af den pågældende medarbejders løn
Så med de positive tilkendegivelser, der også er fremsat fra SF, vil Dansk Folkeparti se særdeles positivt på det her forslag og stemme for.
Sonja Albrink (CD), 1998-04-24:
Jeg vil gerne starte med at takke skatteministeren for hans besvarelse.
Jeg må sige, at når man tænker tilbage på, i hvor lang tid vi har debatteret det her emne, er man faktisk nået utrolig langt.
Jeg tror, det var Jens Otto Krag, der sagde, at man har et standpunkt, indtil man tager det næste, og jeg føler, at den skatteminister, der sidder i skatteministerens stol i dag, faktisk er åben, villig og motiveret for, at vi finder en løsning på det problem, som CD rejser her i dag, og det vil jeg gerne takke skatteministeren for.
Vi føler selv, at vi i vores forslag her har fundet en afgrænsning, men vi er selvfølgelig villige til at diskutere det med de partier, som har den samme positive holdning, som CD har til dette emne.
Jeg synes også, det er vigtigt at pointere, at det skal gælde for alle medarbejdere.
Det er ikke noget, direktøren skal have; det er alle medarbejdere i firmaet, der skal have lov til at få det her tilbud.
Så vil jeg til sidst sige, at vi heller ikke ønsker, at der bliver åbnet for en glidebane, men ønsker en god og saglig debat og nogle gode fornuftige løsninger.
Det er det, CD ønsker.
Frank Aaen (EL), 1998-04-24:
Nu er vores skatteminister jo normalt optaget af at forsvare skattegrundlaget, og derfor vil jeg gerne spørge skatteministeren, om det kan bekræftes, at det her forslag eller noget, der ligger i retning af det her forslag, vil betyde mistede skatteindtægter for det offentlige og dermed mindre muligheder for i det offentlige system at tilbyde alle alkoholafvænning.
Anna-Marie Hansen (S), 1998-04-24:
Som udgangspunkt har Socialdemokratiet megen sympati for intentionerne i det genfremsatte beslutningsforslag om at fremme indsatsen mod alkoholmisbrug og styrke virksomhedernes sociale engagement.
Forslaget her er afgrænset til alene at omfatte skattefrihed ved arbejdsgiverbetalt alkoholafvænning i modsætning til beslutningsforslag nr. B 15 om en generel skattefritagelse for arbejdsgiverbetalte sundhedsudgifter, hvor afgrænsningsproblemerne er betragtelige.
På baggrund af ovenstående afgrænsning og mange virksomheders positive indstilling til i højere grad at inddrage den sociale dimension som et led i en moderne personalepolitik ser Socialdemokratiet gerne, at skatteministeren gør et forsøg på at finde en løsning og fremme den positive holdning, som ligger bag CD's forslag.
Mariann Fischer Boel (V), 1998-04-24:
CD's beslutningsforslag drejer sig om at løse problemerne omkring beskatning af arbejdsgiverbetalte sundhedsydelser med særligt sigte på alkoholafvænning.
Dermed har det også en del fællestræk med et beslutningsforslag, som Venstre og Det Konservative Folkeparti fremsatte i januar måned, og Venstre kan derfor støtte det fremsatte forslag om at gøre de arbejdsgiverbetalte ydelser til alkoholafvænning skattefri.
Venstres grundholdning er, at de regler, der står i vejen for, at det kan betale sig for den enkelte at hjælpe andre, skal afskaffes.
Hvis vi ser lidt nærmere på regeringsgrundlaget »Godt på vej - Danmark i det 21. århundrede«, kan man på side 3 læse følgende: »Velfærdssamfundet skal i langt højere grad forebygge frem for at lappe på problemerne, når de er skabt.«
Og videre: »Folkesundheden skal forbedres ved en større forebyggende indsats.«
Venstre kan kun erklære sig enig i ovenstående citater, for det er langt bedre at forebygge end at helbrede.
Og et af de bedste værktøjer til at tage tidlig fat i problemerne er at indføre den skattefrihed på de arbejdsgiverbetalte ydelser, som vi snakker om her.
Som reglerne er i dag, tvinges medarbejderne til at betale indkomstskat af det beløb, som i det her tilfælde alkoholafvænningen kommer til at koste, og det er ganske enkelt urimeligt, at man fra det offentliges side på den måde økonomisk straffer initiativer til at løse nogle personlige problemer.
Derfor må regeringen da også ændre reglerne, hvis de citater, jeg netop læste op, skal have nogen som helst form for indhold.
Desværre er det jo også sådan i virkelighedens verden, at mange lønmodtagere reelt ikke har råd til at sige ja tak til hjælpen fra virksomheden.
Det er selvfølgelig ikke udelukkende medmenneskelige hensyn, der ligger bag virksomhedernes ønske om at hjælpe en medarbejder.
Der er selvfølgelig også nogle produktionsmæssige hensyn, der spiller en rolle, fordi virksomheden vil være interesseret i at beholde medarbejderne i produktionen og interesseret i at få dem så hurtigt tilbage som overhovedet muligt.
Jeg mener, at det i virkeligheden er en inkarneret modstand mod brugen af private klinikker og privathospitaler, som har fået lov til at forhindre, at reglerne blev saneret og medarbejderne hjulpet på virksomhedernes regning.
Det er jo klart, og det står der også i bemærkningerne, at der er kæmpemæssige offentlige omkostninger forbundet med følgevirkningerne af alkohol.
Jeg tror, at beløbet ligger på ca. 10 mia. kr. om året.
Samlet set er der en lang række fornuftige argumenter
både virksomhedsmæssigt, samfundsmæssigt og medmenneskeligt, der taler for, at de arbejdsgiverbetalte udgifter til alkoholafvænning af medarbejderne bliver gjort skattefrie.
Venstre kan støtte forslaget.
Henriette Kjær (KF), 1998-04-24:
Da vores ordfører, hr. Flemming Hansen, ikke kan være til stede, skal jeg fremføre vores synspunkter.
Beslutningsforslaget er en genfremsættelse, og vi kan ubetinget støtte det fremsatte forslag.
Det er klart, at med dette forslag får virksomhederne mulighed for at leve op til deres sociale ansvar, samtidig med at det har en lang række andre fordele, som det fremgår af bemærkningerne til beslutningsforslaget.
Det Konservative Folkeparti kan derfor støtte forslaget.
Aage Frandsen (SF), 1998-04-24:
Det forslag, som vi behandler her, er jo et vanskeligt forslag forstået på den måde, at det rører ved forskellige hensyn, som man gerne vil tage, og hvor man så også i den forbindelse må vælge imellem, hvilke hensyn man mest vil tage.
Jeg vil godt her sige, at vi er tilhængere af, at der er størst mulig lighed på de her felter, og det vil sige, at vi er tilhængere af, at det, der udbetales som løn, og det, der udbetales på anden vis, beskattes ens.
Det er vores principielle udgangspunkt i den her sammenhæng.
Vi er også klar over, at hver gang man giver et fradrag, går det ud over den offentlige kasse, og det er problematisk.
Omvendt må man også sige, at hvis man mener, at virksomhederne på dette felt skal varetage deres sociale ansvar i forhold til en medarbejder, som lider af et alkoholproblem, så kan man ikke bare sige, at virksomheden skal tage hensyn til den pågældende medarbejder og ikke bare fyre vedkommende, blot fordi det er umenneskeligt at fyre vedkommende.
Det hjælper jo alligevel ikke vedkommende, for personen skal muligvis under behandling, og hvis alle - den pågældende selv, arbejdsgiveren og kollegerne - kan se, at det er det eneste, det drejer sig om, så er det jo ikke muligt at leve op til det sociale ansvar, hvis virksomheden ikke kan benytte sig af at måtte betale for vedkommende.
Det er derfor, vi siger, at vi principielt er tilhængere
af forslaget i en eller anden form, og jeg synes - skatteministeren var inde på lidt af det samme - at CD har gjort et godt stykke arbejde for at få præciseret, hvad der er tale om og kun er tale om her
Der er nemlig ikke tale om en ladeport, der åbnes, for så ville det gå ud over det princip, som jeg fremhævede før, nemlig størst mulig lighed. Det, der er værd at understrege, som også fru Sonja Albrink sagde det på forslagsstillernes vegne,
Det må være noget med, at det er nogle principper, som man indfører på en arbejdsplads, og så gælder det alle. Vi skal også overveje, hvad vi som lovgivere gør i forhold til dem, der er på arbejdspladser, hvor man ikke har
en sådan politik.
de, der er på en arbejdsplads, som gør noget, er jo bedre stillet end dem, der er på en arbejdsplads, hvor de ikke gør noget, og hvad gør vi i forhold til dem, der simpelt hen er uden for arbejdsmarkedet, og som har et alkoholproblem?
Hvad kan vi gøre for dem, for det er måske et problem for nogle af dem at komme ind på arbejdsmarkedet.
Morten Helveg Petersen (RV), 1998-04-24:
Det Radikale Venstre har stor sympati for dette beslutningsforslag fra CD om at give skattefrihed til personer, der af deres arbejdsgiver får dækket udgifterne til alkoholafvænning.
Vi synes, der ligger mange sunde principper bag forslaget.
Ikke mindst holdningen til, at virksomhederne går
ind og tager et større socialt ansvar, mener vi helt klart er positivt.
Og beslutningsforslaget vil jo først og fremmest komme den enkelte medarbejder til gode, og derefter vil der være store fordele for den enkelte virksomhed. Medarbejderne vil få tryghed, fordi deres arbejdsgivere økonomisk og socialt bakker dem op, hvis de er kommet ud i et alkoholmisbrug, og det vil selvfølgelig også komme samfundet som helhed til gode, at medarbejdere hjælpes på vej til at få gjort noget ved deres eventuelle alkoholproblemer.
Men alligevel er der altså en række problemer i forbindelse med at udarbejde en egentlig lovgivningsramme på området.
Som sagt synes vi, der ligger mange sympatiske tanker til grund for beslutningsforslaget, men vi kan altså ikke tilslutte os forslaget i den foreliggende form.
Vi vil dog meget gerne arbejde videre med udviklingen af det sociale ansvar, og jeg mener, at en af de ting, som kunne indgå i det videre arbejde, var at kigge nærmere på forsikringsordninger, hvor man mere specifikt forholder sig til, hvilke ting virksomhederne kan tage sig af.
Frank Aaen (EL), 1998-04-24:
Jeg er glad for, at vi er enige om, at det kun skal omfatte ejendomme, hvor der rent faktisk drives landbrug.
Men når jeg spurgte, var det jo, fordi der allersidst i bemærkningerne til forslaget på side 3 står, at de nye regler skal gælde for ejendomme, der er matrikulerede som landbrug.
For deri ligger jo ikke noget krav om, at der faktisk drives landbrug fra de pågældende ejendomme, og det er derfor, jeg er glad for præciseringen, for det er forudsætningen for, at vi kan støtte forslaget.
Jens Peter Vernersen (S), 1998-04-24:
667 lyder selvfølgelig af meget, men for de resterende omkring 3.900 ejendommes vedkommende kunne det jo tyde på, at de alligevel havde ramt rigtigt, når de havde fundet ud af, at de ejendomme, der måske tidligere havde været landbrugsejendomme, nu nærmere er parcelhuse.