Tom Behnke (FRI), 2000-05-12:
Også Frihed 2000 ser positivt på beslutningsforslaget fra Enhedslisten.
Vi mener, det er nogle gode ting, som er taget med i forslaget, og i hvert fald når vi taler om punkt 1, 2, 3 og 4, er vi i Frihed 2000 helt enige.
Jeg kunne forstå på ministeren, at de fire punkter sådan set er overflødige, for sådan er spillereglerne allerede i dag.
Men der er jo en vis grund til, at Enhedslisten alligevel vælger at fremsætte et forslag, og derfor glæder jeg mig meget til, at at vi nu får præciseret - det bliver så formentlig under udvalgsbehandlingen - hvor Enhedslisten mener, det halter i dag med hensyn til de første fire punkter.
Det kan jo ikke være rigtigt, at Enhedslisten på den ene side mener, det er nødvendigt at fremsætte forslaget, og ministeren på den anden side siger, at det er overflødigt at gøre det.
Der må være et eller andet sted, hvor der er nogle ting, der ikke kører helt, som de burde gøre.
Det kan godt være, at man ikke behøver et beslutningsforslag for at få ændret på tingene, så de bliver mere i retning af det, hr. Frank Aaen har beskrevet i forslaget, og som vi i Frihed 2000 er helt enige i.
Derfor ser vi også frem til, at vi kommer til en forståelse om de fire punkter, og at vi måske endda også kan få forbedret tilstandene.
Når vi kigger på punkt 5, er vi måske ikke helt overbevist om, at det er en god måde at gøre det på. Udgangspunktet må være, at patienten vurderer: Er der sket en fejl her, eller er der ikke?
Og vurderer patienten, at der er sket en fejl, må systemet træde til, og så må der indgives en klage.
Det skal ikke være den omvendte model, hvor det er institutionerne, der skal starte med at anmelde, at der måske kan være tale om, at der er sket en skade, og vi tror heller ikke på, at det i praksis vil komme til at fungere hensigtsmæssigt.
Til punkt 6 om selvrisikoen vil jeg godt sige, at vi mener også, den er alt for høj i dag.
Men at fjerne den helt er vi også lidt betænkelige ved.
Vi ser det i sammenhæng med de problemstillinger, vi diskuter i forbindelse med retsplejeloven, hvor reglen jo er, at hvis man selv har givet anledning til det ene eller det andet, bør der også være mulighed for en vis form for selvrisiko.
Jeg ved ikke præcis, hvordan det gør sig gældende, når vi taler om patientforsikringer og patienter, der er blevet fejlbehandlet, men det er en af de ting, vi gerne vil se på, og det er i hvert fald helt sikkert, at hvis beslutningsforslaget kunne samle flertal og ministeren skulle i gang med at fremsætte lovforslag, var det et af de punkter, hvor vi ville holde meget, meget øje med, hvordan formuleringen blev, så den var holdbar rent juridisk.
Lad mig afslutningsvis sige, at vi i Frihed 2000 har den grundholdning, at det burde være sådan, at det var lægerne, der havde en individuel forsikring - forstået på den måde, at den enkelte læge skulle kunne mærke på sin egen tegnebog, hvis han lavede en fejl, fordi det fik betydning for størrelsen af den præmie, han skulle betale.
I dag, hvor det, om jeg så må sige, er patienterne, der har tegnet forsikringen, har lægerne jo kun det moralske ansvar.
Det tæller også ganske væsentligt og betydeligt, det er der slet ingen tvivl om, men rent økonomisk mærker lægen jo ikke noget, hvis han laver en fejl, og det synes vi er lidt problematisk.
Vi kunne godt tænke os, at det hele blev samlet, så det både fik moralske og økonomiske følger, hvis man fejlbehandlede en patient, men det er mere ideologisk, og vores grundholdning tror jeg hr. Frank Aaen kender i forvejen. Men generelt ser vi meget positivt på forslaget.