Søren Hansen (S), 1998-06-11:
Vi skal naturligvis hele tiden overveje, hvordan jernbanedriften, også den internationale, kan gøres bedre, men vi skal også hele tiden overveje, hvordan de samlede ressourcer kan anvendes, hvor der er mest behov for dem, og hvor de kan anvendes mest fornuftigt. Det ville naturligvis være dejligt, hvis vi kunne komme en times tid hurtigere fra København til Berlin, men det ville nu også være rart at få klaret en række andre opgaver, som presser sig på.
Jeg nævner i flæng et par stykker.
Når der sker ulykker ved jernbaneoverskæringer - indimellem også alvorlige ulykker -
er der jo ikke grænse for stemmeføringens højde her i Folketinget, for så skal der altså bomme ved jernbaneoverskæringerne.
Der er også de mange snoede jernbanestrækninger, som skal rettes ud, der er ønsket om at få tog til tiden, der er ønsket om bedre materiel på privatbanerne og ønsket om at få bedre overvågning på S-togsstationer og selve togene, især i aften- og nattetimerne.
Vi har lige under det tidligere dagsordenpunkt hørt partiet Venstre nævne jernbanetrafikken i det vestjyske område som noget, man gerne vil prioritere, så det nævner jeg også.
Der skal være bedre forhold for pendlerne, ikke mindst fra nord, vest og syd.
Dobbeltsporet Vipperød-Holbæk er nævnt, der er støjbekæmpelsen på ikke mindst Sjælland og Fyn, der er elektrificeringen, osv. osv. Alle disse opgaver er jo noget, som optager en del af Folketingets medlemmer fra tid til anden.
Men indimellem ser det altså også ud til, at de har en lavere prioritet, og det skal jeg vende tilbage til.
Hvis vi et øjeblik holdt sagligheden fangen og så bort fra de helt lokalpolitiske interesser, som ordføreren for forslagsstillerne til B 47 jo så udpræget er optaget af at pleje, ja, så mener jeg nok, det er vigtigt for os at opnå tidsbesparelser, men det er minsandten også vigtigt for os at løse alle de mange andre opgaver.
Og når man tager den begrænsede tidsbesparelse og de meget få passagerer i betragtning, er det nok spørgsmålet, om det er her,
lige præcis her, at man skal sætte 40-50 mio. kr. af i anlægsudgifter og 20 mio. kr. i årlige driftsudgifter.
Ja, jeg spørger bare; jeg spørger bare.
Det er i hvert fald ingen kunst at få pengene til at fosse ud af statskassen.
Det her forslag har jo været drøftet også i de lokale områder, og jeg ved godt, at der er mange, mange, der hævder, at hr. Svend Erik Hovmand er engageret i denne sag af rent opportunistiske, rent populistiske grunde.
Det har jeg naturligvis afvist, hver eneste gang jeg har hørt påstanden fremført.
Sådan kan det naturligvis ikke hænge sammen.
Det er jeg helt opmærksom på, men jeg må sige, at jeg har haft svært ved at overbevise de mange, der hævder, at det her er ren lokalpopulisme.
Men nu har hr. Svend Erik Hovmand altså chancen for at byde på sit forslag til, hvordan der skal prioriteres.
Er det her, der skal bruges 40-50 mio. kr. i anlægsudgifter?
Er det her, der skal bruges 20 mio. kr. i årlige driftsudgifter til at løse en relativt beskeden opgave blandt de mange store opgaver, vi står over for?
Som ministeren må jeg sige, at jeg også undrer mig over, at der bag det ene af disse forslag er partier, som netop er enige om, at vi skal sætte os sammen for at drøfte den samlede strategi for jernbanen, og at det skal ske inden så farlig lang tid.
Den proces fremmes ikke af, at man piller et enkelt lille forslag ud til særbehandling.
Socialdemokratiet kan ikke støtte de to beslutningsforslag.