Anders Samuelsen (RV), 2002-05-03:
Vi har jo hørt, at ATP har udtalt, at de kunne oprette sådan en konto uden nogen som helst problemer.
Der er ingen administrative omkostninger i nævneværdig grad forbundet med det
, så hensynet til garantien er ikke et argument, der holder længere.
Det har det gjort tidligere, da vi ikke havde teknologien til at kunne lave sådan et system, men nu har vi teknologien.
Så når nu vi har den garanti på plads, så har vi heller ikke det hensyn længere.
Vi har ikke længere hensynet til overenskomsterne, for regeringen har vist, at det ikke er noget, den tager særlig stort hensyn til.
Kan Venstres ordfører så ikke nu støtte, at man sikrer, at renterne af de penge, man selv har optjent ret til, tilfalder arbejdstageren og ikke arbejdsgiveren?
Henvisningen til hensynet til overenskomsterne synes jeg simpelt hen bare, at man skulle holde sig for god til at bruge som argument, når vi ved, at den selv samme regering i øjeblikket er i gang med at gennemtrumfe en lov om deltid. Det griber også ind i overenskomsterne og i det forhold, som eksisterer, når regeringen giver den ene part en ensidig fordel, hvem man så end vil tillægge den største fordel i det indgreb dér, ved at vi lovgiver om det.
Jamen altså så duer det ikke at begynde at bruge som argument, at man er så utrolig hensyntagende over for overenskomster, at man slet ikke vil gribe ind her.
Det argument synes jeg simpelt hen, at vi skal skynde os at få pakket væk og så kigge på selve indholdet.
Det er ligesom blevet antydet, at det dog er underligt, at Det Radikale Venstre kan finde på at ville ændre på det her.
Derfor er mit konkrete spørgsmål til ordføreren: Synes ordføreren, at det er rimeligt, at når en medarbejder f.eks. skifter job midt i året, skal de feriepenge, som han har optjent indtil da, stå resten af året, indtil han kan få dem udbetalt, og trække renter hos den arbejdsgiver, som han forlader?
Bør det ikke være nogle renter, som bliver ført over til en konto, sådan at i hvert fald de renter ryger i arbejdstagerens lommer?
Er det ikke udtryk for ret og rimelighed?
Jeg vil tage det sidste først: Jeg vil sådan set ikke tage stilling til, hvorfor folk eventuelt melder sig ud eller ikke melder sig ud, eller hvorfor de melder sig ind, eller hvad de gør.
Det må folk svare på selv.
Det synes jeg ville være forkert af mig at drage en generel konklusion af.
Men som hr. Ole M. Nielsen spørger om, så kunne det være en af begrundelserne. Så siger hr. Ole Sohn, at han i bund og grund ikke kan forstå, hvorfor Det Radikale Venstre kan gå ind for det her forslag, fordi Arbejdsretten jo tager stilling allerede i dag.
Men problemet er jo, at Arbejdsretten benytter den her definition til at vurdere, hvorvidt man kan forbyde en konflikt, når der er tale om to parter under samme hovedorganisation.
Det er jo der, skillelinjen går.
Jeg er altså begyndt at tvivle
på, om hr. Ole Sohn overhovedet har læst forslaget, for pointen her er jo: I dag vurderer vi det som ret og rimeligt, når det er inden for samme hovedorganisation, og jeg må gå ud fra, at hr. Ole Sohn også støtter, at Arbejdsretten kan tage den vurdering.
Så er det bare, jeg siger, at så må det også være rimeligt, at den vurdering kan foretages i forhold til organisationer, som ikke er inde under den samme hovedorganisation, når man bare lever op til den samlede vurdering, nemlig om overenskomsten afviger fra det generelle niveau i en sådan grad, at det kan accepteres, at folk kan få lov til at konflikte.
Det er det, der er pointen.
Derfor er det også et svar til hr. Søren Søndergaard.
Det er ikke et spørgsmål, om man vil have flere eller færre, det er et spørgsmål om rimelighed.
Når det her princip gælder inden for to under samme hovedorganisation, som vil konflikte, jf. det eksempel, som også er givet her, så må det også gælde for folk, som ikke er inde under samme hovedorganisation.
Det er ikke et spørgsmål om, hvorvidt der skal være flere eller færre, det er et spørgsmål om rimelighed, om ens regler.