runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Bent Bøgsted (DF), 2006-02-10:
Man kan jo høre, at Socialdemokratiet har fundet en ny taktik for, hvordan man bliver større.
Det er helt i orden, det skal de ikke klandres for.
Men det her lovforslag skulle jo sådan umiddelbart have været et lille lovforslag, og det er det sådan set også.
Det er revisionspligt af udstationeringsdirektivet, man udskyder med 3 år.
Jeg synes jo nok, at man godt kunne have set på, hvordan forholdene er, når man tænker på de bekymringer, der er blevet rejst fra bl.a. rejsearbejdernes side, hvor de vil levere en lang liste over virksomheder, der ikke er overenskomst med, og hvor der ikke er garanti for, at de arbejder under ordnede forhold, selv om det er blevet påstået, at østaftalen sikrer den slags.
Så er det sådan lidt mærkeligt, at man kan få en liste med måske – nu har jeg ikke talt dem – 60-70 virksomheder, der arbejder i Danmark uden overenskomst.
I den forbindelse synes jeg nok, at ministeren kunne have set lidt mere alvorligt på de bekymringer, som rejsearbejderne har rejst, men det er jo ikke nemt at gøre noget ved, når der er et så massivt flertal for, at det skal være, som det er.
Men vi ser på, hvordan udviklingen fortsætter.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2006-02-10:
Som skal starte med at beklage, at det forrige lovforslag blev behandlet så lynende hurtigt, at jeg ikke engang nåede ind fra rummet inde ved siden af.
Men i Det Konservative Folkeparti er vi utrolig glade for det her lovforslag.
Det trækker nemlig voldsomt op i statistikken om, at vi i Folketinget kan samarbejde bredt på tværs af alle partier, og vi støtter naturligvis også lovforslaget.
Ole Sohn (SF), 2006-02-10:
Nu kunne man jo fristes til at obstruere lovforslaget for ikke at få den helt brede enighed, men det ville jo være lidt usagligt, så vi vil også gerne bidrage til, at regeringens statistik for det samarbejdende folkestyre kan blive holdt intakt, og jeg skal også på SF's vegne meddele, at vi støtter lovforslaget.
Regeringen har valgt at forlænge revisionsbestemmelsen i udstationeringsloven i yderligere 3 år efter at have hørt arbejdsmarkedets parter.
Arbejdsmarkedets parter har ikke fundet, at der er behov for en ændring i retstilstanden med hensyn til spørgsmålet om mindsteløn, men der er et ønske om at bevare revisionsbestemmelsen i loven, og det ønske har vi valgt at følge.
Jeg vil gerne takke de ordførere, der har støttet lovforslaget.
Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslaget overgik derefter til anden behandling.
Afstemning
Jakob Axel Nielsen (KF), 2006-02-10:
Nu er det jo en meget, meget bred debat, og vi kan også godt gribe fat i områder, hvor mange ting kan løses med konkret lovgivning.
Men jeg målrettede min ordførertale mod det fleksible arbejdsmarked, og jeg må sige, at jeg slet ikke tror, hr. Jørgen Arbo-Bæhr rigtig har forstået, hvordan moderne virksomheder og virksomhedsledere tænker.
Senere i dag skal vi behandle et lovforslag om medarbejderindflydelse i SCE-selskaber, altså europæiske andelsselskaber, og det kommer vi i hvert fald til at tale om senere i dag, når lovforslaget kommer på.
Men man må forstå, at også på de store, moderne private virksomheder er det klart, at virksomhedslederne har ledelsesretten, men det sker i samarbejde med medarbejderne, fordi de godt ved, at hvis de skal have medarbejderne til at blive længe – og virksomhederne er interesserede i at fastholde gode, glade og motiverede medarbejdere – skal de give dem indflydelse på eget arbejde og ansvar for det.
Det har mange af de moderne virksomheder forstået.
Men det skal udbredes meget bredere, og det er der, jeg vil hen, når jeg siger, at det ikke skal være sådan, at man går fra ilden i asken, blot fordi man fylder eksempelvis 60 eller 62.
Lone Møller (S), 2006-02-10:
Nu er jeg ikke et sekund i tvivl om, at hr. Jakob Axel Nielsen brænder for at være med til at lave forbedringer på arbejdsmiljøområdet, for det kunne man jo høre.
Hr. Jakob Axel Nielsen var ved at lade sig rive med, og det er jo en forudsætning for, at der kan ske noget.
Men man bliver nogle gange lidt ked af det, når man i rigtig, rigtig mange år har talt om tingene og prøvet at få parterne til at løse problemerne i fællesskab, men kan se, at det går meget langsomt.
Det, vi ser nu, er rent faktisk, at der dukker nye, massive arbejdsmiljømæssige problemer op, som vi ikke rigtig har nogen redskaber til at håndtere, og derfor vil jeg spørge: Bekymrer det ikke hr. Jakob Axel Nielsen, at kun 22 pct. af de virksomheder, der er blevet screenet af Arbejdstilsynet som niveau 2- og 3-virksomheder, har fået rådgivningspåbud?
Viser det ikke, at redskabet ikke er godt nok, men trænger til et eftersyn, så screeningerne måske kunne strammes op?
Jakob Axel Nielsen (KF), 2006-02-10:
Fru Lone Møllers spørgsmål og kommentarer giver i virkeligheden anledning til mange bemærkninger, men lad mig starte med at sige, at der er mange konkrete ting, man kan gå i gang med, og der er også nogle ting, man kan lovgive om, hvis man mener det giver de bedste resultater.
Med hensyn til screeningerne er der en proces i gang nu.
Der er ansat 140 ekstra mennesker i Arbejdstilsynet til at gennemføre screeningerne, men man kan stadig ikke gøre det fra den ene dag til den anden, og derfor må vi have tillid til, at den prioritering, som Arbejdstilsynet har foretaget, er den mest fornuftige, når det gælder om at komme frem til de mål, vi har fastlagt her fra Folketingets side.
Så vil jeg godt give en kommentar til bemærkningen om, at der er blevet talt meget om tingene.
Det er rigtigt, at nogle af tingene vedrørende det fleksible arbejdsmarked er der blevet talt meget om, jeg tror, vi aldrig nogen sinde vil stoppe med at tale meget om det, fordi det hele tiden kan udvikles og hele tiden kan blive bedre.
Jeg havde rent faktisk en meget interessant samtale med en journalist fra Foreningen af Offentligt Ansatte ...
Lone Møller (S), 2006-02-10:
De er ikke nævnt med et eneste ord i redegørelsen, men de er vel også en del af arbejdsmarkedet, og mener hr. Jakob Axel Nielsen ikke, at her bliver vi nødt til at sætte os sammen og få strammet op på forholdene?
Jakob Axel Nielsen (KF), 2006-02-10:
Jo, og jeg vil gerne tilføje, at op gennem 1990'erne og frem til 2003 har vi jo set et fald i antallet af dødsulykker
Jeg tror ikke, jeg behøver at sige det, men alle er jo enige om, at én dødsulykke er én dødsulykke for meget, og her i 2004 har vi af uforklarlige årsager set en stigning.
Det er vi nødt til at være meget opmærksomme på.
Med hensyn til hvad vi kan gøre helt konkret, når det drejer sig om arbejdsgiveres ansvar, vil jeg gerne komme ind på L 14, som jeg tror alle ved hvad handler om, nemlig det objektive ansvar for at straffe arbejdsgivere.
Som jeg sagde i min ordførertale, da vi førstebehandlede L 14, er forholdet det, at netop ved at fjerne det objektive ansvar – altså det fuldstændig ureflektoriske ansvar for, hvad man har gjort, og hvor der bare straffes, uanset om man har gjort noget godt eller skidt – og omdanne det til et egentligt skyldansvar, kan vi også begynde at forlange noget mere af arbejdsgiverne.
De, der ikke gør, hvad der kan gøres på baggrund af nutidens viden, kan vi straffe hårdere end dem, der har alt i orden, så L 14 åbner altså mulighed for, at vi kan begynde at stille nogle større krav.
Carsten Hansen (S), 2006-02-10:
Jeg vil godt sige til hr. Jakob Axel Nielsen, at jeg ikke tror, L 14 løser problemet med strafferammer, snarere tværtimod.
Men lad os tage den diskussion, når tiden kommer, for det er jo en helt anden diskussion.
Jeg vil godt starte med at sige, at jeg glæder mig over den positive tilgang, De Konservative har til spørgsmålet, og også give håndslag på, at vi gerne lovgiver om nogle ordentlige senioraftaler, som forpligter alle virksomheder, hvis De Konservative er med på det.
Det kunne jeg høre at hr. Jakob Axel Nielsen gik meget op i.
Regeringen har jo, siden den kom til, haft mange gode målsætninger, både med hensyn til arbejdsulykker, det psykiske arbejdsmiljø, støj osv., men det er sådan set gået den forkerte vej på de fleste af de målbare parametre, vi overhovedet kan finde.
Nu opstiller man så nogle nye parametre, og det er jo flot at komme med en lang redegørelse og opstille nogle nye parametre, men det er altså gået tilbage.
Derfor vil jeg spørge: Hvilke overvejelser har Det Konservative Folkeparti gjort sig om de indsatsområder, der er nævnt i både vedtagelsen og redegørelsen, nemlig arbejdsulykker, det psykiske arbejdsmiljø, støj osv.?
Hvilke redskaber skal vi bruge, og hvad mener Det Konservative Folkeparti der skal til, for at det kan komme til at virke?
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-02-10:
Hvis vi lige ser bort fra hr. Jakob Axel Nielsens bemærkninger om, at han – som vi jo godt ved – vil afskaffe efterlønnen, tror jeg egentlig ikke, der var meget i ordførertalen, man kunne være uenig i, men det har nok noget at gøre med, at ordførertalen ikke handlede om, hvad vi skal gøre ved arbejdsmiljøproblemerne.
Vi kan jo konstatere, at der er rigtig, rigtig, rigtig mange problemer, og det gjorde hr. Jakob Axel Nielsen også.
Hvad er det, vi skal ændre?
Hvilke nye ting skal der gøres på arbejdsmiljøområdet for at forbedre situationen?
Jakob Axel Nielsen (KF), 2006-02-10:
Lad mig starte med at sige, at jeg mener faktisk, L 14 har rigtig meget med dette område at gøre.
Men jeg forstår, at hr. Carsten Hansen helst vil tage den diskussion senere, og det er jeg med på.
Vi skal have hjælp fra eksperterne, og vi skal også have hjælp fra embedsmændene, når vi skal finde ud af, hvordan vi rent faktisk får virkelighedsgjort intentionerne om, at antallet af støjgener skal ned, og at antallet af ledsmerter skal ned.
Jeg er jo ikke ansat i en bedriftssundhedstjeneste og ved derfor ikke, hvordan man skal rådgive om den korrekte siddestilling, eller hvad det nu er, for jeg er simpelt hen ikke vidende nok på området.
Vi må lytte til dem, der ved noget om det, så vi kan udfylde lovgivningen med ekspertviden.
Administrative bøder er retssikkerhedsmæssigt en uting.
Hvad angår dødsulykkerne, skal det naturligvis analyseres, hvorfor det går sådan.
Det er da klart, at man altid skal kunne vurdere det.
Det giver anledning til overvejelser om, hvorvidt vi gør det rigtige.
Jeg mener, at man er stupid, hvis man ikke altid er åben over for overvejelser om, hvorvidt man gør det rigtige.
Når der kommer en tendens og en stigning i antallet af dødsulykker, hvilket jeg håber viser sig kun at være et enkeltstående år, og at det altså har været en tilfældighed, så skal ethvert ansvarligt Folketing selvfølgelig sætte ind.
Anne Baastrup (SF), 2006-02-10:
Problemet er, at vi godt ved, hvordan vi forhindrer dødsulykker.
Da man lavede Storebæltsbroen, var der alt for mange mennesker, der døde.
De erfaringer, man fik i Arbejdstilsynet, om den brobygning, førte man over til Øresundsbroen med det resultat, at da Øresundsbroen blev bygget, faldt antallet af ulykker, herunder dødsulykker, drastisk.
Det handlede om en effektiv indsats fra Arbejdstilsynets side, det handlede om uddannelse af de folk, der skulle arbejde der osv.
Vi ved det godt.
Der er bare ikke nogen ressourcer i systemet i dag til at gennemføre det.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2006-02-10:
Jeg synes, man skal passe på ikke at drive politisk plat på en så alvorlig sag.
Det er supergodt, at man tager ved lære af et stort byggeri, når man laver et andet stort byggeri.
Rent fagligt kan vi konstatere statistisk, at der er sket flere dødsulykker i 2004 end i perioden hvert år fra 1990 til 2003; der er altså sket en stigning.
Det er der ikke nogen ansvarlige og ordentlige mennesker der ikke tager alvorligt, men vi ved bare ikke hvorfor.
Og så synes jeg ikke, at man skal begynde at foregribe begivenhedernes gang og sige, at det skyldes det ene eller det andet.
Det skal vi have analyseret.
Hvis det skyldes reduceret mandskab til Arbejdstilsynet, hvor der altså er blevet ansat 140 ekstra mennesker, så vil jeg også godt være med til at tale for, at der skal tilføres flere ressourcer.
Men jeg synes, at vi skal kende årsagen først.
Alt andet ville være uansvarligt.
Anne Baastrup (SF), 2006-02-10:
Vi har jo haft en lang række fagforeningsfolk, der over for Arbejdsmarkedsudvalget har beskrevet, i hvilke situationer dødsfaldene sker.
Vi ved, at den screening, der er af alle arbejdspladser, bruger så megen energi og så mange kræfter og så mange ressourcer fra Arbejdstilsynet, at der simpelt hen ikke er tid til at komme ud på de farlige arbejdspladser og give den rigtige vejledning.
Når man så samtidig fjerner sikkerhedsrepræsentanten hos de små arbejdsgivere, betyder det jo samlet, at der ikke er nogen, der har den uddannelse ude på de arbejdspladser, på byggearbejdspladserne, så man rent faktisk kan håndtere det, når fejlen sker og ulykken kommer.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2006-02-10:
Hvor frygteligt det end er, når der sker bare én dødsulykke, så bliver jeg nødt til at sige, at det jo ser mærkeligt ud, at det går ned i 2001, 2002 og 2003 for så pludselig at stige i 2004.
Det kan godt være en statistisk tilfældighed, for hvorfor skulle det så ikke også være steget i 2003, hvis det var fru Anne Baastrups argumenter, der skulle være årsagen?
Hvorfor skulle det så ikke også være steget i 2003?
Det synes jeg vi for sagens alvors skyld skylder at få analyseret tilbundsgående.
Martin Lidegaard (RV), 2006-02-10:
At sikre et godt arbejdsmiljø er måske en af de vigtigste indsatser, man kan gøre for Danmarks udvikling.
Det er et område, der er meget nært relateret til udviklingen på socialområdet og udstødelsen af arbejdsmarkedet.
Det er en diskussion, som handler om vores trivsel i hverdagen.
Det er tæt relateret til sundhed, og endelig er det også relateret til den overordnede diskussion, som handler om at sikre fastholdelsen af mennesker på arbejdsmarkedet.
Lad mig starte med at sige, at den radikale ordfører ikke kan være til stede i dag, og derfor skal jeg fremføre følgende på hendes vegne: Det Radikale Venstre er enig i de målsætninger, som arbejdsmarkedets parter har udpeget i forhold til arbejdsmiljøområdet frem til 2010.
Vi er indstillet på at leve op til vores ansvar og bidrage til, at de målsætninger kan nås gennem et samarbejde med alle partier, der er interesserede i det, ikke mindst regeringen og Dansk Folkeparti, som vi har indgået forlig med på dette område.
I øjeblikket er der noget, der tyder på, at nogle af måltallene desværre går den forkerte vej.
Det er sådan, at vi er ved at give arbejdsmiljøforliget et serviceeftersyn og diskutere, om der skal ske nogle ændringer, og jeg vil gerne sige, at de forhandlinger går Det Radikale Venstre ind til med et meget åbent sind.
Men jeg vil gerne her løfte sløret for nogle områder, som vi gerne vil kigge på i forbindelse med det serviceeftersyn, vi skal have.
En af målsætningerne er jo, at vi skal opnå en nedgang på 10 pct., hvad angår skader på grund af det psykiske arbejdsmiljø.
Vi tror, at det psykiske arbejdsmiljø er et område og et problem, der vokser i disse år; det er stressrelaterede sygdomme, og det er psykiske sygdomme, som vi på mange andre indikatorer kan se er et voksende problem i Danmark.
Et andet område, vi er meget optagede af, er den offentlige sektor.
Vi har desværre kedelige tal for arbejdsmiljøet i den offentlige sektor.
Det skal vi kunne gøre bedre, og det er muligt, at vi her skal til at kigge på nogle nye og mere målrettede instrumenter.
Endelig er der den diskussion, der har fyldt meget i salen i dag, nemlig diskussionen om virkemidler.
Her vil jeg gerne sige, at vi går åbent ind i en diskussion om, hvorvidt der skal nye virkemidler til for at nå de målsætninger – hvorvidt der skal justeres.
Vi synes ikke, at det her er et område, hvor man på forhånd skal afvise noget som helst og da slet ikke af ideologiske årsager.
Hvis det er sådan, at udviklingen fortsætter med at gå den forkerte vej – det bliver spændende at få tallene for 2005 – bliver vi selvfølgelig nødt til også i forligskredsen at kigge på, hvad der så skal til.
For hvis der er en ting, der ligger De Radikale på sinde, er det, at vi som minimum i hvert fald opnår de målsætninger, vi i fællesskab har sat os.
Carsten Hansen (S), 2006-02-10:
For der er ellers en tradition for, at Socialdemokraterne og De Konservative har nogle fælles interesser på arbejdsmiljøområdet.
Men der er en lang række redskaber, som er skåret væk: sikkerhedsrepræsentanter, administrative bøder, meget bedre offensiv indsats fra Arbejdstilsynets side, bedriftssundhedstjenesten.
Man kan være enig eller uenig i redskaberne, men det, man kan se, efter at de redskaber er forsvundet, er, at det er gået den forkerte vej på alle målbare parametre.
Så kan regeringen stille alle de der nyprioriteringer op.
Så er det, jeg spørger mig selv: Har det ikke givet anledning til overvejelser hos Det Konservative Folkeparti?
Og hr. Jakob Axel Nielsen sagde selv, at der er sket en uforklarlig fremgang i antallet af dødsulykker; det er vi alle enige om er for meget.
Jeg ved ikke, om det er så uforklarligt, når f.eks. alle sikkerhedsrepræsentanterne er forsvundet fra de små arbejdspladser.
Jeg ved ikke, om det er så uforklarligt, når andelen af sikkerhedsrepræsentanter er skåret voldsomt ned og er forsvundet fra mange af de små byggearbejdspladser.
Jeg siger bare, at vi ved, det virker, når der er et formelt område, hvor man kan diskutere det; at der er en, der har nogle beskyttelsesregler; at der er en sikkerhedsrepræsentant, der sammen med virksomhedens ledelse tager sig af det her.
Det er væk.
Derfor vil jeg igen spørge: Er det ikke sådan, at det giver anledning til overvejelse om, hvorvidt man nu gør det rigtige, når det går den forkerte vej?
Charlotte Antonsen (V), 2006-02-10:
For at være helt sikker: Så kunne man lige så godt have formuleret det sådan, at man »er enig i« i stedet for bare »ser positivt på«.
Så det er mere sådan en technicality, der er årsag til det.
Så vil jeg da gerne takke for opbakningen, for det er jo en væsentlig del af Venstres og regeringens arbejdsmiljøindsats, der ligger i at prioritere de her målsætninger.
Inge-Lene Ebdrup (V), 2006-02-10:
Da Venstres ordfører ikke kan være til stede i dag, skal jeg fremføre følgende på hans vegne: Venstre mener, at borgernes behov altid skal være udgangspunktet for de sociale serviceydelser.
Derfor er vi i Venstre også glade for dette forslag, der sikrer, at det frie valg for borgeren forbedres.
Efter de nuværende gældende regler kan kommunerne frit fastsætte taksten for de kommunale tilbud.
Det vil sige, at de både kan sælge et tilbud meget billigt for at komme ind på markedet eller tage overpris, såfremt der ikke er nogen konkurrence.
Lovforslaget indebærer, at der for de kommunale tilbud fastsættes én takst, der indeholder alle tilbuddets gennemsnitlige langsigtede omkostninger.
Dermed sikrer vi, at beslutninger om valg af tilbud ikke træffes på et forkert grundlag; vi sikrer et varieret udbud; vi sikrer, at de private udbydere af sociale tilbud ikke stilles urimeligt ringe.
Med andre ord sikrer vi en mere fair og gennemsigtig ordning.
Lovforslaget skal ses i sammenhæng med indførelsen af en tilbudsportal, hvor det er muligt at sammenligne så vel de offentlige som de private tilbud og se, hvilke hovedelementer taksterne indeholder, således at der skabes mere gennemsigtighed og fri sammenlignelighed mellem sociale tilbud.
Formålet er, at konkurrencesituationen forbedres for de private tilbud, idet kommunale tilbud ikke længere vil kunne beregnes, så de fremstår som fundamentalt billigere end private tilbud, men på forkert grundlag.
Kommunerne har i årevis efterspurgt regler for beregning af den mellemkommunale refusion, og dette forslag sikrer ensartethed i den pris, en kommune skal betale for et tilbud, og den regning, der kan sendes videre til en anden kommune ved en borgers flytning.
På denne baggrund kan Venstre støtte forslaget.
Pia Kristensen (DF), 2006-02-10:
I Dansk Folkeparti mener vi, det er hensigtsmæssigt, at kommunerne skal beregne takster for kommunale tilbud.
Det vil først og fremmest give anledning til, at der skabes større gennemsigtighed i forhold til prisen på tilbuddene, og det vil være gavnligt for konkurrencen mellem kommunale, regionale og private leverandører.
Taksterne gøres sammenlignelige med taksterne for private og regionale tilbud, og det finder vi som sagt helt rigtigt.
Vi har gennemgået høringssvarene og har især bemærket, at DSI og Det Centrale Handicapråd er positive over for lovforslaget, men at de også har nogle punkter, hvor de er bekymrede.
For det første mener de, at en takst bør have udgangspunkt i både langsigtede basisomkostninger og en tillægstakst, der tager udgangspunkt i den enkeltes behov for særlig hjælp.
For det andet mener de, at udgifter, der er relateret til handicap, skal medtages i takstfastsættelsen.
Vi har med glæde noteret os, at socialministeren har taget højde for disse kritikpunkter.
Som det fremgår af bemærkningerne til høringssvarene, vil det fremgå af den kommende bekendtgørelse, at individuelle tilbud særskilt skal takstfastsættes, og af den kommende vejledning vil det fremgå, at det er vigtigt at huske driftsudgifter til hjælpemidler.
Ud over det, jeg har sagt, har jeg ikke yderligere kommentarer.
Jeg vil blot sige, at Dansk Folkeparti kan støtte dette forslag.
Thomas Krog (SF), 2006-02-10:
Jeg kan forstå, at Dansk Folkepartis ordfører glæder sig over gennemsigtigheden i forhold til prisen i forslaget.
Når man sidder som indkøber og skal købe en ydelse, er det vel også vigtigt, at man desuden har gennemsigtighed i forhold til kvaliteten.
Hvis man skal købe en vare, vurderer man jo gerne pris i forhold til kvalitet.
Kan det ikke undre Dansk Folkepartis ordfører, at der ikke er gjort noget ud af det i det her lovforslag?
Pia Kristensen (DF), 2006-02-10:
Jeg tager det som en selvfølge, at kommunerne selvfølgelig også skal sikre kvaliteten, når de sidder og har med sådan nogle ting at gøre.
Thomas Krog (SF), 2006-02-10:
Det er bare en sjov prioritering at sige, at det eneste, vi her fra Folketingets side går op i, er økonomien, og så tror vi bare, at kommunerne selv klarer det med kvaliteten.
Jeg har også et andet spørgsmål om det med tilkøbsydelser.
Hvis man skal have en fri konkurrence, er det jo vigtigt, at både det offentlige og de private har samme muligheder for at udbyde en vare.
Vil Dansk Folkeparti ikke støtte, at det offentlige også på de områder får mulighed for at yde nogle tilkøbsydelser, der svarer til det, man har som privat udbyder?
Pia Kristensen (DF), 2006-02-10:
Nu er det ikke det, det her forslag handler om.
Tilkøbsydelser er da noget, vi kan drøfte ved en anden lejlighed, men det er ikke det, det her forslag handler om.
Line Barfod (EL), 2006-02-10:
Jeg synes jo, det er lidt uhyggeligt at høre omsorg for handicappede og andre, der har brug for samfundets hjælp, omtalt som konkurrence og varer og ydelser og køb og salg osv.
Derfor ville jeg høre, om Dansk Folkeparti slet ikke har nogen betænkeligheder ved den her markedsgørelse af omsorgen for handicappede og andre, der har brug for hjælp, og om der er områder i samfundet, hvor Dansk Folkeparti siger, at her vil vi ikke være med til, at man laver markedsgørelse, men mener, at det skal være omsorgen, der er i centrum.
Pia Kristensen (DF), 2006-02-10:
Jeg vil give fru Line Barfod ret i, at når vi taler om mennesker, er det ikke rart at få sådan nogle udtryk ind i det sprog, vi bruger, men sådan er det nu engang.
Når vi læser lovforslag og andre ting, så er det, der står, også sådan meget umenneskeligt, men man er jo nødt til at få noget konkret ud på papir.
Jeg vil sige, at jeg ingen bekymringer har.
Dansk Folkeparti har ingen bekymringer over, at man som borger kan vælge mellem en offentlig ydelse og en privat leverandør.
Og så vil jeg sige, at vi lægger meget vægt på de høringssvar, der er kommet fra handicaporganisationerne.
Når både Det Centrale Handicapråd og DSI kan sige god for det her forslag på nær de kritikpunkter, som jeg nævnte, så har vi ingen bekymringer over at sige ja til det her forslag.