Kristen Touborg (SF), 2002-05-22:
Allerførst tak til ministeren for redegørelsen.
Jeg kan tilslutte mig ministerens sidste bemærkninger om, at vi forhåbentlig kan få en god og konstruktiv debat om emnet her i dag. Der er snakket kolossalt meget om udflytning af statslige arbejdspladser i de seneste 20 år, men det er desværre stort set blevet ved snakken.
Det er ikke blevet til meget med udflytning af de statslige arbejdspladser, hverken under Schlüterregeringerne eller under Nyrupregeringerne.
I den retning har de såmænd ikke så meget at lade hinanden høre.
Og indtil videre vil jeg påstå, at det heller ikke er blevet til særlig meget under denne regering.
Jeg må dog medgive, at ministerens tale her giver toner og giver løfter om en udvikling, der kunne pege i den rigtige retning, og det vil jeg da gerne kvittere for, i alt fald hvis det ikke også denne gang kun bliver ved ordene.
Redegørelsen peger på, at der har været en større stigning i antallet af statslige arbejdspladser uden for hovedstadsområdet, hvor der har været et mindre fald.
Det er selvfølgelig ikke løgn, at det er sådan, men det er jo på en måde en udlægning af statistikken, som Fanden læser Bibelen.
Når sandheden er, at op mod halvdelen af samtlige statslige arbejdspladser findes inden for HT-området, må man jo sige, at den omstændighed, at der er et lille bitte fald i hovedstaden og en lille bitte stigning i det øvrige land, jo ikke ændrer ret meget på de forhold.
Redegørelsen byder på tal for år 2000.
Jeg vil da godt spørge: Hvordan forventer ministeren, at tallet ser ud for år 2003, efter at regeringens nedskæringspolitik er slået igennem?
Vil det betyde en bedre balance mellem antallet af statslige arbejdspladser, eller vil vi tværtimod opleve en yderligere centralisering?
Nu sagde ministeren jo her i dag, at han var overbevist om, at det ville give en bedre balance, og det håber jeg da er rigtigt.
Men jeg må samtidig sige, at hvis den balance mest opnås ved, at man nedlægger mange arbejdspladser i hovedstadsområdet og knap så mange i udkantsområderne og i de områder, som er særlig udsatte, er det jo ikke, fordi det er nogen voldsom god løsning, for så får man jo ikke rundtomkring synenergieffekten, ved at der bliver oprettet nogle arbejdspladser.
Så jeg vil helt konkret godt høre lidt nærmere, om ministeren kunne oplyse, hvad konsekvenserne af finanslov 2002 vil være.
Hovedstadsområdet fik et tiltrængt løft gennem 1990'erne, men nu er det altså regionernes tur.
Jeg vil gerne gøre opmærksom på, at den afledte virkning af at oprette statslige arbejdspladser i et område er særdeles stor.
Der er absolut ikke kun tale om en øget lønindkomst.
De afledte virkninger er givetvis den langt største effekt ved at udlægge arbejdspladserne.
Det er vigtigt at påpege, at der ikke først og fremmest er tale om et skel mellem hovedstaden på den ene side og resten af landet på den anden.
Det er de særlig udsatte områder, der har behov for at blive styrket.
Der findes en række større byer, som klarer sig ganske udmærket.
Det gælder f.eks. Aalborg, Århus og Odense.
Det virker, som om ministeren har lyst til at give sine vælgere en særlig gave, som samtidig styrker ministerens popularitet på hjemmebanen.
Jeg lagde godt mærke til, at ministeren gjorde meget ud af at sige, at det var kulturministeren, der havde flyttet Rigsarkivet.
Men den afledte virkning kan man vel ikke helt se bort fra. Jeg mener derfor, at det er forkert at tale om hele regioner i stedet for om delområder.
Problemerne er af vidt forskellig omfang og art.
Det er absolut ikke de samme problemer, der er i Odense som i Det Fynske Øhav.
Derfor er jeg også glad for, at analysen, som kom ret sent, nemlig på den oprindelig fastsatte dato for vores forespørgselsdebat, opererer med mindre enheder, end redegørelsen gør.
Det vil jeg gerne hilse velkommen, for det er vigtigt, at vi når hen til at anskue tingene på den måde.
Det er nemlig sådan, og det fremgår også af analysen, at man kan afgrænse områderne, som kan betegnes som svage, ud fra nogle indikatorer, hvor Maribo, Nakskov, Bornholm, Langeland, Ærø, Læsø og Skagen opfylder den betingelse, da de ligger 10 pct. eller mere under landsgennemsnittet.
De kommuner er altså i en særlig kategori af udsatte kommuner - eller regioner for at sige det sådan.
Derudover er der 10 regioner, og det er Møn, Falster, Svendborg, Samsø, Grenaa, Lemvig, Morsø, Sydthy, Frederikshavn og Hjørring, som er i en anden kategori, som ligger 5-10 pct. under landsgennemsnittet.
Jeg mener, det er vigtigt at holde sig for øje, at det især er disse udsatte områder, man skal koncentrere indsatsen om og altså ikke tage det med den helt brede pensel.
Ved oprettelse af nye statslige institutioner samt ved omstruktureringer skal der tages særlige hensyn til de områder.
Ved omstruktureringer skal funktionerne samles i de udsatte områder og ikke nedlægges eller centraliseres, f.eks. bør de nuværende omlægninger i Told og Skat ikke medføre nedlæggelse og fraflytning af institutionernes enheder i de udsatte områder.
Man kan nøjagtig lige så godt decentralisere som centralisere, hvis der skal rationaliseres.
Det er jo ingen naturlov, at alting skal ligge i hovedstadsområdet eller i de tre største byer, Aalborg, Århus eller Odense.
Jeg vil godt i den forbindelse nævne problemet med rets- og politikredsene og den debat, vi vil få i fremtiden.
Det er efter min opfattelse ikke det, det her handler om.
Det handler nemlig også om, at vi sikrer, at vi ikke giver os til at centralisere ude i amterne, for centraliseringen kan jo også foregå dér.
Og jeg kan jo frygte, at man i forbindelse med rets- og politirapporterne, altså de rapporter, der forelå, kan gå ind og få de samme problemer. Jeg vil gerne give et par eksempler på nogle udflytningsmuligheder, som jeg mener bør undersøges nærmere.
Et eksempel er udflytning af dele af fængselsvæsenet fra hovedstadsområdet til f.eks. Lolland-Falster.
Et andet eksempel er administrationen af fiskeriområdet, som meget udmærket kunne flyttes til Vestjylland.
Administrationen af udbetaling af tilskud og kontrol inden for landbrugs- og fødevareområdet ville også med stor rimelighed kunne udflyttes fra hovedstadsområdet.
Arbejdstilsynets organisering bør bibeholdes decentralt, og det vil sige, at den igangværende centralisering af arbejdstilsynet bør ændres, så man bibeholder områdekontorerne i de udsatte områder i stedet for at lægge dem i de store byer.
Erhvervs- og arbejdsmarkedsuddannelser skæres voldsomt ned i disse års finanslove, og dermed fratages befolkningen i store dele af de svageste områder reelt mulighederne for en ordentlig uddannelse.
Inden for vindenergien, hvor Danmark faktisk står for 50 pct. af de vindmøller, der bliver produceret i verden,
kunne det være meget oplagt at placere ressourcer, som afsættes til udvikling og afprøvning, i de områder, hvor produktionen foregår, f.eks. Ringkjøbing Amt. Endelig vil jeg påpege, at den udflytning af statslige institutioner på markedsvilkår, som regeringen har lanceret, finder vi er en meget dårlig idé.
Jeg havde sådan lagt op til en større remse om det, men jeg kan forstå, at pressen har misforstået ministeren, eller også er der på anden vis opstået en misforståelse, i hvert fald gav ministeren her et klart udsagn om, at det ikke er den rå markedsøkonomi, der skal komme til at gælde, men derimod nærmere en status for kommunens tilstand, og det beroliger mig en del på det område.
Jeg håber, at vi får en god debat.