Elisabeth Geday (RV), 2006-04-27:
Der er mindst tre gode grunde til, at den er så gal med fødevarekontrollen, som den senere tids uendelige skandalerække så tydeligt har demonstreret.
For det første betyder globaliseringen, at vi i højere grad har mulighed for at købe udenlandske fødevarer med de pris- og kvalitetsmæssige fordele, som det kan medføre.
Det er positivt for forbrugerne.
Men samtidig udfordrer globaliseringen jo den danske fødevarekontrol, fordi EU's indre marked medfører, at fødevarer ikke længere skal kontrolleres ved grænsen, men i stedet skal de dårlige fødevarer fanges op af egenkontrollen i virksomhederne eller af fødevarekontrollen.
For det tredje har Fødevarestyrelsen været udsat for konstante besparelser, siden regeringen med Venstre og De Konservative og Dansk Folkeparti trådte til i december 2000.
Effektiviseringer og budgetbortfald har regeringen valgt at kalde det på nudansk.
Fyringer og besparelser hedder det, når omsvøbsdepartementet er væk.
Regeringen har ganske enkelt ikke taget de senere års nye udfordringer for fødevarekontrollen alvorligt.
Når opgaverne vokser og budgettet samtidig skæres ned, så skal det gå galt, og det gør det tydeligvis.
Hver dag har sin kødskandale.
Senest har vi set, hvordan ulovlig ommærkning af fødevarer tilsyneladende foregår i et stort omfang hos landets kødgrossister.
Det er ganske enkelt ulækkert, uacceptabelt og kriminelt.
Ministeren vil henholde sig til de initiativer, som han har taget for at rette op på forholdene i hans ministertid.
Dem vil jeg sådan set ikke nedgøre, men det er bare ikke nok.
Den pakke, som med nød og næppe, må man vel sige, limede ministerens ellers etbenede taburet sammen før påske,
består af vindsteg og luftfrikadeller.
Den pakke kan ingen kødspisende dansker trygt blive mæt af.
Sagen er jo, at de eneste nye penge, der lå i pakken, er penge til to nye opgaver, som Fødevarestyrelsen har fået oven i alle de andre, nemlig til at oprette et madpoliti og til at bekæmpe fugleinfluenza.
Det voksende daglige arbejde skal fortsat klares for det stærkt beskårne budget.
I Malmø skal hver tilsynsførende klare 214 kontrolbesøg om året.
I København skal en tilsynsførende nå 308 besøg om året.
I Danmark har vi fyret 228 medarbejdere i Fødevarestyrelsen siden 2001.
Det er den samme EU-lovgivning om fødevaresikkerhed og egenkontrol, som skal overholdes i begge lande.
Det siger vist alt om situationen.
Vi burde starte forfra.
Vi skulle have overblik over opgavens omfang, definere løsningerne og så lægge budgettet efter det.
Jeg ved godt, at det er en kostbar måde at arbejde på for det offentlige, men situationens alvor nødvendiggør, at vi tænker anderledes og er parate til at tilføre området de midler, som er nødvendige.
Det kan jo let koste milliarder at lade stå til.
Danmark er kendt i verden for høj fødevaresikkerhed, og derfor er vi det eneste land, der uhindret kan eksportere til så kræsne markeder som Japan og USA.
Samtidig vil vi miste indflydelse.
Hidtil har man lyttet til Danmark i europæisk og globalt forbrugerpolitisk samarbejde på grund af vores gode omdømme, til trods for at vi er et lille land.
Det vil være et stort tab for Danmark at miste den indflydelse i en tid, hvor det for alvor er ved at gå op for alle, at globaliseringen skal bakkes op af europæisk og globalt samarbejde.
Aftalen skal give Fødevarestyrelsen og fødevarekontrollen de nødvendige ressourcer og den politiske ro til at få rettet op på forholdene.
Egenkontrollen skal bringes til at fungere også hos den lille bager, grønthandler eller pizzarestaurant.
Kontrollen skal foretages til tiden, og den skal have en kvalitet, så der er tale om en egentlig kontrol og ikke blot et kryds på en liste.
Og så skal der ryddes op i brodne kar, gives bøder så det forslår, uretmæssig fortjeneste skal be slaglægges og retten til at drive fødevarevirksomhed skal kunne inddrages, hvis der sker gentagne overtrædelser af fødevareloven.
Tilliden til smileysystemet skal genoprettes.
Vi er åbne for at lade virksomheder selv betale en større andel af kontrollen, navnlig de gentagne kontroller, hvor der har været noget at komme efter i første omgang.
Regeringen er jo så glad for økonomiske incitamenter.
På det her område mener Det Radikale Venstre faktisk, at det giver mening.
Måske skal der skeles til arbejdsmiljøområdet for at hente inspiration.
Vi insisterer på at kunne købe vores bøffer, vores skinke eller frosne rejer uden at risikere at blive syge eller få datooverskredne, ommærkede, ildelugtende eller mugbegroede ting i indkøbskurven.
Fødevaresikkerhed er også velfærd.
I dag kan vi jo alle blive enige om, at vi vil have et velfærdssamfund.
Vi bør også kunne blive enige om, at maden skal være sund og frisk og sikker.
Det er og skal være virksomhedernes ansvar, at de produkter, de sælger, er i orden.
Alt tyder dog på lige nu, at de skal presses og hjælpes til at tage det ansvar alvorligt.
Derfor skal der være myndigheder, der kontrollerer virksomhedernes kontrol og vejleder de virksomheder, der har brug for vejledning.
Ministeren ligger i dag, som han selv har redt.
Han kendte til opgaven med mere kontrol for de samme eller færre penge, da han tiltrådte som minister, og han har i videst muligt omfang slået problemerne hen i stedet for at se dem i øjnene.
Hvis ministeren skal genvinde min tillid, skal han her fra Folketingets talerstol sætte sin stilling ind på at skaffe de nødvendige penge til fødevarekontrollen, senest i forbindelse med finanslovforhandlingerne.
Om vi taler om 50, 60 eller 80 mio. kr. må komme senere.
Fødevaresikkerheden er ubetinget den vigtigste opgave for en forbrugerminister.
Kan han ikke sikre fødevaresikkerheden, ja, så har han ingen berettigelse, og så bør han forlade sin post.
Jeg har jo lyttet til ministerens redegørelse tidligere på dagen og hørte desværre ingenting af det, jeg efterspurgte.
Jeg har fået at vide, at jeg bliver indkaldt til uformelle drøftelser i maj eller juni måned, og jeg har ikke hørt andet end lidt luftige løfter om, at man da ikke vil afvise, at der skal tilføres flere ressourcer til området, såfremt en undersøgelse viser, at det måtte være nødvendigt.
Som sagen står, kan Det Radikale Venstre meddele, at vi vil stemme for det mistillidsforslag, som er fremsat af S, SF og Enhedslisten tidligere i dag.