Henriette Kjær (KF), 1998-10-27:
Meget er blevet sagt, og meget bliver sagt om drivhuseffekt, temperaturstigning og CO2-udslip.
Man hører mange dystre udsagn, mens andre maner til besindighed og ikke mener, at vores CO2-udledning har så stor indflydelse på de temperaturstigninger, vi er vidne til.
Som det allerede er sagt, fortæller tallene os, at koncentrationen af CO2 er steget med 40 pct., men gennemsnitstemperaturen er steget med lidt under ½ grad de seneste 100 år.
Og langt den største del af den her temperaturstigning er så sket inden 1940.
Jeg er dog ikke i tvivl om, at der er en sammenhæng mellem CO2-udledningen og temperaturstigningen.
Men der skal være de rette proportioner i det, vi diskuterer.
Det Konservative Folkeparti har hele tiden været positiv over for, at man satte nogle politiske målsætninger for reduktionen af CO2-udledning, og vi har hele tiden støttet planerne for en reduktion af udledningen. Men det betyder ikke, at vi ikke vil sætte nogen spørgsmålstegn ved de målsætninger og tage dem op til revision en gang imellem, for det mener vi der kan være saglige belæg for.
På internationalt niveau er vi forpligtet af Riokonventionen, som det tidligere er nævnt, og af Kyotoaftalen, der lægger op til, at vi skal reducere udledningen med 25 pct. inden år 2010, også set i forhold til 1990-niveau.
Og disse målsætninger vedkender vi os.
Men det skal ikke være nogen hemmelighed, at vi ønsker, at man gør vores CO2-regnskab op på en anden måde, end det er tilfældet i dag.
Vi ønsker, at Danmark bliver vurderet på grundlag af de korrigerede værdier, hvor man tager højde for klima, import og eksport af elektricitet samt grænsehandel med benzin og dieselolie.
Det skyldes, at vores CO2-udledning er meget følsom over for ændringer i import/eksport af elektricitet.
FN's Klimasekretariat har endnu ikke accepteret den danske opgørelsesmetode.
Det mener vi man bør arbejde på at få ændret, således at tallene afspejler virkeligheden i stedet for, at vi faktisk bliver bonet for et forbrug, vi ikke har.
I Det Konservative Folkeparti ser vi det som en fordel, at Danmark er i stand til at eksportere el produceret på forholdsvis rene kraftværker, og det er en eksport, vi faktisk mener bør udbygges, hvis det er muligt.
Hvordan Energistyrelsen er kommet frem til, at det i gåseøjne kun koster en halv mia. kr. om året at føre den CO2-politik, vi fører i Danmark, står ikke helt klart, men andre tal tyder på, at det koster væsentlig mere. Oliebranchens Fællesrepræsentation har skønnet, at det koster 10 mia. kr. om året at føre den danske CO2-politik, og det er altså en stor talmæssig forskel.
For vi skal jo stille os selv det spørgsmål, om vi får miljø nok for pengene. Vi skal ikke bare gøre de ting, vi gør, for vores gode samvittigheds skyld.
Vi skal handle, fordi det virker og har afgørende betydning for vores miljø.
Det må være en klar forudsætning. Derfor støtter Det Konservative Folkeparti også joint implementation-tanken og ønsker, at Danmark skal arbejde på, at joint implementation-ideen vinder indpas i FN-regi.
Selvfølgelig skal vi det.
Den danske regering og det danske Folketing skal fortsat se os omkring for at se, hvad vi kan gøre for at mindske CO2-udslippet.
Men vi kan ikke støtte en ensidig dansk politik for at nedbringe CO2-udslippet.
Det er på EU-niveau og også gerne på mere globalt niveau, at de her ting skal ordnes.
Kort sagt ønsker Det Konservative Folkeparti, at følgende elementer bliver fremført i Buenos Aires: Der skal arbejdes for en international anerkendelse af joint implementation, som vi mener gavner miljøet.
Vi ønsker en klarhed om og accept af den danske opgørelsesmetode i CO2-regnskabet.
Sidst, men ikke mindst - og det er mere på den hjemlige front - ønsker vi et realistisk udspil fra regeringen om, hvordan man når de hjemlige CO2-målsætninger, samt nogle gennemskuelige beregninger på de omkostninger, der er forbundet med reduktionen af CO2-udslippet.