Søren Krarup (DF), 2003-02-07:
Lad det være sagt lige ud: Dette er et lovforslag, som integrationsministeren skulle skamme sig over at fremsætte.
Det er et lovforslag med en så umiskendelig stank af totalitarisme og åndelig ensretning over sig, at det aldrig burde kunne vedtages i det danske Folketing.
Det er et så utvetydigt udtryk for al det hæsligste i nyere europæisk historie og politisk korrekthed, at det burde møde en massiv modstand i denne sal, og jeg er også sikker på, at integrationsministeren på bunden af sit hjerte er enig med mig.
Hvorfor er det et langt skridt i totalitær retning?
Fordi det vil lovgive for holdninger, fordi det vil gøre ideologi og lighed gældende som ret, og fordi det dermed ser bort fra, at i et retssamfund skal der være lighed for loven, men i enhver anden sammenhæng skal folk naturligvis have lov til at være så forskellige, som de er.
Et udtryk for det uhyrlige eller dybt betænkelige i dette lovforslag er f.eks. det tidligere berørte, nemlig kravet om delt bevisbyrde.
Men her skal den anklagede altså kunne bevise, at han er uskyldig.
Uhyrligt!
En skamplet på et fundamentalt retsprincip og en indikation på, at vi befinder os på totalitarismens område.
Hele dette lovforslag handler om at ensrette tankegang og holdning, og derfor kriminaliserer man også spøg og skæmt og humor.
Den sureste selvretfærdighed og snerpethed, der i lighed med Dronning Victoria vil forbyde f.eks. københavnsk slang med udtrykket »We are not amused«, holder sit indtog i dansk lovgivning med dette lovforslag.
Se blot formuleringen i § 3:
Ingen må udsætte en anden person for direkte eller indirekte forskelsbehandling på grund af vedkommendes eller en tredjemands race eller etnisk oprindelse.«
Må jeg ikke længere more mig over en vendelbos dialekt?
Skal det for fremtiden være forbudt at komme med dårlige vittigheder om fynboers eller kosovoalbaneres måde at udtale det danske sprog på?
Hvilken åndelig ensretning!
Hvilken enevældig trang til at tyrannisere mennesker og dagliglivet som taget lige ud af Beate Winklers overvågningsinstitut i Wien!
Helt grotesk bliver det i § 3, stk. 4, hvor det hedder: »Chikane skal betragtes som forskelsbehandling, når en optræden i relation til race eller etnisk oprindelse finder sted med det formål eller den virkning at krænke en persons værdighed og skabe et truende, fjendtligt, nedværdigende, ydmygende eller ubehageligt klima for den pågældende.«
Hvad giver De, hr. integrationsminister?
Nu skal loven til at sikre det pæne og artige klima.
Jeg er sikker på, at det vender sig i ministerens antitotalitære hjerte.
I enhver anden sammenhæng ville han i modsætning til nutidens politiske korrekthed kunne forstå det uhyrlige, det uhyggelige og det åndeligt og principielt forfærdelige i en sådan lovparagraf.
Det er jo kommunismens og nazismens excesser, der toner frem i denne tekst: forfølgelsen af dem, der tillod sig at være kritiske og uærbødige over for Stalin og Føreren.
Overvågningsøjet ved middagsbordet, diktatorens totale ensretning af dagliglivet i totalitærstaten.
Ja, bare!
På grund af sådanne lammefromme hensigter ophæver man altså enhver åndelig frihed og retsforfølger humor, satire, kritik og respektløs tale.
Det er victorianismen år 2003 for fuld udblæsning.
Det er i al sin tilsyneladende pænhed det mest uhyggelige udtryk for nutidens victorianske totalitærstat, og når et hæderligt menneske som integrationsministeren alligevel fremsætter dette modbydelige lovforslag, er det naturligvis, fordi det bygger på EU-direktivet om etnisk ligebehandling.
Kan dette dog ikke give ministeren en fornemmelse af, at EU i mange sammenhænge er et suspekt, et yderst tvivlsomt foretagende?
Kan dette i sammenhæng med det totalitære overvågningscenter i Wien dog ikke vække ministeren til sandheds erkendelse?
Vi siger nej til dette forslag - eller vi råber nej, for
vi finder det så uhyrligt, at et nej skal høres.
Vi gør os måske ikke illusioner om, at vi dermed kan påvirke en politisk korrekthed, der er ude af stand til at forholde sig kritisk til sine egne missionerende forudsætninger
, men jeg finder på baggrund af mange års bekendtskab med integrationsministeren anledning til at spørge ham direkte: Kan et sådant lovforslag ikke skabe anfægtelse i ministerens hjerte?