runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jens Rohde (V), 2005-02-24:
Jamen det kommer overhovedet ikke til at gøre ondt med den her kommunalreform.
Derudover til alt det der med indkøb til det ene og det andet: Sygehusene står der jo endnu, folkeskolerne står der endnu.
Fordi vi ændrer vores strukturer, er det jo ikke sådan, at vi skal ud og bygge en hel masse nye lokaliteter af den ene og den anden art, for faciliteterne er jo til rådighed, så jeg ved ikke, hvad det er for en fantasiverden, fru Pernille Rosenkrantz-Theil lever i, når det drejer sig om den her kommunalreform.
Jeg ved heller ikke, om det er 10 mia. kr., om det er 5 mia. kr. eller 6 mia. kr., der skal bruges som engangsinvestering til noget it og nogle omstruktureringer, for det giver ikke nogen mening at lave en beregning af det, før vi kender danmarkskortet.
Det er jo det, vi hele tiden har sagt.
Vi vil gerne komme med økonomiske beregninger og modeller, og så forhandler vi det i øvrigt med amter og kommuner, men det giver jo ikke nogen mening at komme med nogle beregninger, før vi ved, hvilke kommuner der skal slås sammen, og hvilke kommuner der ikke skal slås sammen, altså hvilke kommuner der kører selv.
Vi er nødt til ligesom at kende rammerne og landkortet, før vi kan komme og sige, hvad det er for noget, og hvor meget det kommer til at koste.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2005-02-24:
Én ting ved jeg i hvert fald med sikkerhed, og det er, at lån er sådan noget, man skal betale tilbage.
Jeg er udmærket klar over, at der er tale om en engangsinvestering, og jeg er udmærket klar over, at der er låneadgang, men det ændrer jo ikke på beløbet, som nogle anslår til at være 10 mia. kr. Jeg har svært ved at vurdere, om det er det ene eller det andet beløb, og regeringen vil ikke selv anslå, hvor mange penge vi taler om.
Men vi taler altså om et relativt stort beløb, som kommunerne og de nye regioner på en eller anden måde skal have dækket ind.
Jeg mangler stadig væk at få et svar på: Hvor skal de penge komme fra?
Det er jo ikke nok, at hr. Jens Rohde kan sige, at der vil forekomme rationaliseringer og den slags, for hvor henne?
Er det i ældreplejen?
Er det på folkeskoleområdet?
Hvor er det, at den her rationaliseringsgevinst hentes ind?
Det mangler vi at høre om.
Det er derfor, jeg siger, at det er en spinregering.
Regeringen præsterer gang på gang at tale om det her ved at lægge sådan et røgslør hen over det uden helt præcist at sige, hvor pengene skal tages fra.
Hvem er det, der kommer til at bøde?
Hvor er det, det kommer til at gøre ondt?
Det er jo nemt nok at stå at sige, hvad man gerne vil give pengene til.
Det svære er jo at sige, hvor man skal tage pengene, for det er knap så populært.
Jens Rohde (V), 2005-02-24:
Nu er det jo sådan, at sådan en omstrukturering jo ikke er sådan en fast driftsudgift.
Det er et spørgsmål om, at der skal foretages nogle engangsinvesteringer, og så er der måske nogle rationaliseringer at hente andre steder i forbindelse med, at man laver sådan en kommunalreform.
Men det er jo sådan, at kommunerne har en låneadgang, at amterne har en låneadgang, sådan at man kan sikre, at disse engangsinvesteringer, som det er at købe ny it, som det er at købe kontormøbler, eller hvad der nu skal være, selvfølgelig kan blive dækket.
... i forhold til de 2,5 pct.
, og hvis man nu skal ned på den ene procent, som fru Helle Thorning-Schmidt lancerer, hvad er det så for nogle initiativer, som Socialdemokraterne vil skære fra i forhold til det, man har foreslået?
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2005-02-24:
Det er jo en ren spinregering!
Af en eller anden grund kan vi kun få oplyst, hvad der skal bruges penge på.
Vi kan ikke få oplyst noget om, hvor alle pengene skal komme fra.
F.eks. i forbindelse med kommunalreformen ved alle jo, og enhver kan regne ud, at det koster penge at flytte.
Ikke desto mindre har regeringen overhovedet ikke peget på, hvor de penge skal komme fra.
Der er ikke afsat én krone på finansloven til at dække de omkostninger, der er i forbindelse med omstruktureringen.
Hr. Jens Rohde siger, at det jo ikke behøver at koste penge at gøre ting bedre, men det koster vel penge at gå ind og omstrukturere, det må selv regeringen vel være enig i.
Så hører jeg om nogle aftaler med kommuner og amter.
Jeg synes, det ville være rart, hvis Venstre kunne bidrage med nogle oplysninger om, hvorvidt der også er indgået nogle aftaler, som vi ikke har kendskab til, om, hvor de penge skal komme fra, eller om der bare skal skæres i velfærden rundtomkring i kommuner og amter.
Pia Kjærsgaard (DF), 2005-02-24:
Jo, men jeg tror egentlig, der er et ret stort overblik over, hvad der er behov for, f.eks. strålekanoner, scanningsudstyr, mere forskning og bedre helbredelse, og jeg spørger bare regeringen: Hvor skal de nye penge komme fra?
Hvor er de henne?
Der er ikke taget hensyn til det, hverken i regeringens valgløfter eller i det efterfølgende regeringsgrundlag.
Jeg synes, man er nødt til at gøre sig nøje overvejelser over, hvor man vil finde pengene.
Det er jo, som hr. Jens Rohde også siger, en del af finanslovforliget, at vi skal finde de penge her i foråret, og jeg står meget uforstående over for, at regeringen slet ikke har tænkt over, hvor de mange penge, det nødvendigvis må koste, skal komme fra.
30.000 personer bliver hvert år ramt af kræft, og 15.000 af dem dør af det.
Vi er langt bagud i international sammenhæng, og det kan vi ikke være bekendt.
Jens Rohde (V), 2005-02-24:
Jeg synes måske, det er lidt meget at kalde de 420 mio. kr. for gamle penge.
Det er jo trods alt penge, der er afsat på finansloven for dette år, vi netop har taget hul på.
Det er fuldstændig rigtigt, at det er penge, vi fandt sammen med Dansk Folkeparti i forbindelse med finanslovforhandlingerne.
Jeg synes, det er naturligt, at man først sætter sig ned og ser på: Hvad er det egentlig, vi vil?
Hvad er det for nogle initiativer, der er behov for?
Så finder man efterfølgende ud af, hvad disse initiativer vil koste, og hvordan man finder pengene.
Det har vi gjort før, og det vil vi naturligvis gøre igen.
Pia Kjærsgaard (DF), 2005-02-24:
Jeg vil gerne spørge hr. Jens Rohde som ordfører for Venstre, det største regeringsparti: Hr. Jens Rohde omtalte kræftbehandlingsplanen og sagde, at der står godt og vel 400 mio. kr. i den.
Men det er jo i og for sig gamle penge, og regeringen har annonceret – meget kort ganske vist, men alligevel – i åbningsredegørelsen, at der skal følges op på tingene, og at kræftbehandlingsplan nummer to skal iværksættes i løbet af foråret.
Men hvor finder regeringen pengene?
Det kommer jo til at koste mange flere penge, og det tror jeg også regeringen er klar over.
Det var noget, der blev aftalt med Dansk Folkeparti i forbindelse med finanslovforhandlingerne, og jeg vil bare spørge hr. Jens Rohde: Har man fundet de økonomiske midler?
Det er jo en forudsætning for, at man kan udarbejde en kræfthandlingsplan.
Jens Rohde (V), 2005-02-24:
Jamen hvert eneste år laver vi jo aftaler med kommunerne om, hvordan den offentlige vækst skal udmøntes, og må jeg så lige rette en misforståelse.
Når hr. Holger K. Nielsen henviser til skattestoppet og siger, at det er skattestoppet, der er skyld i både det ene og det andet og det tredje og det fjerde, er det jo ikke korrekt.
Vi styrer på vækst, vi styrer ikke på skat, og når vi styrer på 0,5 pct.s vækst i den offentlige sektor hvert eneste år, er det ganske enkelt for at føre en langsigtet og ansvarlig økonomisk politik i den offentlige sektor, så vi også med den demografiske udvikling, der kommer, fremover har hænder nok til at varetage de opgaver, der skal varetages.
Det er derfor, vi fastholder en årlig vækst på 0,5 pct. i den offentlige sektor, og det er i øvrigt ikke os, der har fundet på det.
Det er en del af den 2010-plan, som den tidligere SR-regering lavede.
Men når vi har sagt, hvordan vi ønsker at disponere den vækst, der er plads til i den offentlige sektor, er det jo noget, vi sætter os sammen med kommunerne og forhandler om, og det er klart, at vi har tillid til, at når vi laver en aftale med kommunerne, overholder de den også.
Holger K. Nielsen (SF), 2005-02-24:
Jamen det er jo her, det bliver illusionsmageri.
Forældrene er jo optaget af, at der rent faktisk sker en kvalitetsforbedring for deres børn i daginstitutionerne, og de er optaget af, at der sker en faktisk forbedring af folkeskolens forhold, og det, jeg spurgte hr. Jens Rohde om, var: Hvilke garantier kan regeringen give for, at der faktisk bliver disse forbedringer for børnene i daginstitutionerne, for folkeskolen og for den enkelte ældre?
Hr. Jens Rohde siger, at man har en plan for, hvordan pengene skal bruges.
Ja, men det, som er hele pointen, er jo, at med de udgiftsrammer, der er lagt for kommunernes økonomi, har man på forhånd disponeret fire femtedele af disse rammer.
Jeg synes ikke, disse rammer er særlig høje, men man har altså disponeret fire femtedele på forhånd.
Vi ved, at demografiproblemer, Dansk Folkepartis ønsker og andre problemstillinger vil sluge mere end den sidste femtedel, så summa summarum: Kommunerne bliver nødt til at lave alternative besparelser, og hvilke garantier kan regeringen give de forældre, som har fået løfter om en kvalitetsforbedring i børnehaver og vuggestuer, for, at kommunerne ikke laver alternative besparelser på de områder?
Og hvilke garantier kan man give for, at de penge, der bliver givet til folkeskolen, ikke går til andre områder?
Der er faktisk mange eksempler på, at det har været tilfældet.
Jens Rohde (V), 2005-02-24:
Det skyldes jo ganske enkelt, at vi laver aftaler med Kommunernes Landsforening og laver aftaler med regionerne om, hvordan pengene skal udmøntes.
I virkeligheden er der jo lidt selvmodsigende træk i det, hr. Holger K. Nielsen siger om de store valgløfter for 24 mia. kr.
Man skal lige holde fast i – og det vil jeg gerne stå ved – at vi ikke bruger flere penge i den offentlige sektor, end vi hele tiden har sagt der er råd til, nemlig en årlig udgiftsvækst i den offentlige sektor på 0,5 pct., hvilket svarer til 30 mia. kr. frem mod 2010.
Vi har gjort os den ulejlighed, at vi i valgkampen har fortalt den danske befolkning, hvordan vi ønsker at disponere den vækst, der er plads til i den offentlige sektor over de næste år, så man ved, hvad man har at forholde sig til, og man ved, hvilke mål denne regering arbejder hen imod.
Hr. Holger K. Nielsen kan bare se på de valgløfter, vi har givet tidligere.
De er holdt til punkt og prikke, og det sker selvfølgelig også, når det gælder valgløfterne om flere penge til ældreomsorgen i Danmark, til daginstitutionerne, til børnechecken og alt det andet, som hr. Holger K. Nielsen selv var inde på.
Det sidste er jeg fuldstændig enig med fru Pia Kjærsgaard i, men det er jo ikke sådan, at vi ikke afsatte penge til bedre kvalitet i hele det danske sundhedsvæsen i vore valgløfter.
Vi afsatte 2,5 mia. kr. til en forbedring af sundhedsvæsenet.
Det handler jo ikke kun om ventelister, det er jo også kræfthandlingsplanen, det er også de medicinske afdelinger.
Det er en lang række områder, som vi skal have udmøntet, og det er noget, vi udmønter i fællesskab, bl.a. når vi laver finanslovaftaler med Dansk Folkeparti, eller når vi forhåbentlig også sammen med Dansk Folkeparti her i foråret skal udmønte den kræfthandlingsplan, som regeringen varsler.
Frank Jensen (S), 2005-02-24:
Der blev spurgt om mange ting, men jeg vil blot sige i forbindelse med debatten om den ældrebyrde, som Venstre taler om, at så var det jo argumentet for nedsættelsen af Velfærdskommissionen.
Så det er jo en tilståelsessag, vil jeg sige til hr. Jens Rohde.
Det er den kommission, som vi jo altså venter på resultatet fra her senere på året, men jeg kan da forstå, at man nu måske fortryder, at man har nedsat den kommission, eller hvad?
Så tilbage til spørgsmålet om det offentlige forbrug.
Jeg hørte jo hr. Jens Rohde sige, at vi skulle øge de offentlige investeringer i forskning med hele 14 mia. kr. frem til 2010.
Enhver af de ministre derovre på rækkerne, der har ansvar for økonomi og budget, ved jo, at det ikke kan lade sig gøre inden for den ramme på 0,5 procentpoint.
Det lader sig jo ikke gøre, medmindre man vil ud i nogle dramatiske nedskæringer over for de dårligst stillede i det danske samfund, dem på overførselsindkomst, ellers hænger det jo ikke sammen.
Så fru Helle Thorning-Schmidt og jeg er fuldstændig enige om det, Socialdemokratiet har lagt frem i valgkampen, og det er, at når det drejer sig om de gigantiske forsknings- og uddannelsesinvesteringer, vi skal gennemføre, så er man nødt til at erkende, at det ikke kan holdes inden for de snævre rammer for offentligt forbrug, som regeringen lægger op til.
De indledende bemærkninger skal få lov at stå for fru Pia Christmas-Møllers egen regning.
Jeg skal gerne svare på, hvad Socialdemokratiet mener, for her har Socialdemokratiet lagt sin politik frem; det gjorde vi før valget.
Vi er bedrøvede over, at vi har en regering, som ikke har nogen jobplan.
I intet af det, vi har hørt i dag fra regeringens side, heller ikke i valgkampen med de mange valgløfter, er der noget jobperspektiv.
Og det er en forudsætning for, at vi får sammenhæng i den økonomiske politik.
Dernæst står vi over for et gigantisk behov for at investere i forskning og uddannelse.
Tænk på, at over en million lønmodtagere på arbejdsmarkedet i dag er det, vi kalder korttidsuddannede.
Det er nødvendigt at investere i dem.
Vi ved godt, at regeringen har indført brugerbetaling, skåret ned på rammen, men vi bliver nødt til, hvis vi mener noget med, at vi skal kunne imødegå udfordringerne fra globaliseringen, at investere i kompetenceløft og uddannelse.
Og det samme med hensyn til forskning.
Der er jo ikke sammenhæng i den politik, regeringen har lagt frem.
Når man siger, at man vil løfte med 10 mia. kr. på forskning og uddannelse, så er det samlede udgiftsløft jo i realiteten kun 4 mia. kr. i 2010.
Jeg tror, at finansministeren senere kan bekræfte, at der kun er tale om 4 mia. kr.
Så mangler der alene her 1 mia. kr. til forskning og uddannelse, og det bliver jo til 5 mia. kr. med den regneøvelse, regeringen bruger.
Holger K. Nielsen (SF), 2005-02-24:
Det glæder mig da virkelig, at fru Pia Kjærsgaard vil stå ved det, som blev sagt i valgkampen.
Jeg kan huske fra TV 2-debatten dagen før valget, hvordan alle partier nu var enige om, at man skulle tage mere hensyn til omsorg og tid, og at man skulle kunne drikke en kop kaffe med de ældre.
Men det forudsætter jo, at der bliver flere hjemmehjælpstimer, ellers er det håbløst.
Man kan med sikkerhed sige, at de 0,5 mia. kr. om året ikke rækker til, at der kan ansættes tilstrækkeligt med hjemmehjælpere, alene af den grund, at den demografiske udvikling viser, at der bliver flere ældre.
Det, vi kan være nervøse for, er, at alene det, at der bliver flere ældre, vil sluge hele det ekstra beløb.
Derfor skal der flere penge til.
Og derfor ville det da være den bedste idé, om man allerede nu forberedte sig på denne situation.
Jeg er med på, at der er nogle forpligtelser i år.
Men vil fru Pia Kjærsgaard nu sondere terrænet i forhold til regeringen og finde ud af, om regeringen vil noget på dette område?
Pia Kjærsgaard (DF), 2005-02-24:
Allerførst tak for SF's støtte allerede nu til vores forslag til vedtagelse.
Egentlig forventer jeg, at hele Folketinget støtter op om det her forslag.
Jeg synes næsten ikke, at man kan andet, og jeg synes, det er rigtig godt at høre det.
Tak til hr. Holger K. Nielsen.
Så var der spørgsmålet om mere power, som hr. Holger K. Nielsen siger, i forhold til de ældre: Vi er overhovedet ikke i tvivl om, at der skal sættes massivt ind.
Vi har under valgkampen sagt, og vi har også sagt det direkte til regeringen, at vi selvfølgelig ikke kan bære en valgkamp – det kan ingen af os, ingen af Folketingets partier eller medlemmer – hvor der efterfølgende kan sættes fokus på noget, vi sagde under valgkampen, og det så viser sig, at det, vi har sagt, slet ikke står mål med det, som så kommer ud af det.
Jeg sagde klart og tydeligt, at hvis det viser sig, at de 500 mio. kr. om året ikke er nok, så må vi sætte flere penge af.
Og med hensyn til hr. Holger K. Nielsens spørgsmål omkring alternative flertal: Jamen der har vi jo også sagt, at for 2005 har vi en forpligtelse over for regeringen.
Vi er et loyalt oppositionsparti.
Når vi indgår forlig og aftaler, så overholder vi dem til punkt og prikke.
Det, der er vores prioritering, er klart de ældre, det er klart de svage grupper i det her samfund.
Holger K. Nielsen (SF), 2005-02-24:
Jeg tror, der var mange, der lyttede med interesse til fru Pia Kjærsgaards betragtninger omkring den større frihedstrang, man har fået i forhold til regeringen.
Det kan jeg godt forstå, for det giver jo muligheder også for andre partier i Folketinget, og det forslag til vedtagelse om en kræfthandlingsplan tror jeg bestemt at vi ville kunne støtte fra SF's side.
Det er jo rigtigt, at der lægges pres på regeringen på forskellige områder.
Når nu fru Pia Kjærsgaard tager ældreområdet op som et særskilt område, så vil jeg godt sige, at jeg ikke forstår, at der ikke er mere power bag de krav, der stilles til regeringen på det.
For det er jo rigtigt, at der er brug for mere omsorg, der er brug for mere menneskelighed.
Der kan jeg med sikkerhed sige til fru Pia Kjærsgaard, at de 0,5 mia. kr., der er afsat fra regeringen til det, ikke rækker, hvis man skal leve op til de målsætninger.
Hvis der skal være mere tid i ældreplejen, forudsætter det flere hjemmehjælpere.
Og siden fru Pia Kjærsgaard nu stiller krav til regeringen, vil jeg godt spørge: Vil fru Pia Kjærsgaard stille krav til regeringen om, at der i hvert fald skal ansættes 2.500 flere hjemmehjælpere?
Og hvis regeringen siger nej til det, vil fru Pia Kjærsgaard så være villig til at indgå i alternative flertal for virkelig at få løftet hele ældreområdet?
Frank Jensen (S), 2005-02-24:
Nej, jeg har skrevet en kronik i Jyllands-Posten sidste år om krig og fred og om grundlaget for krig og fred, hvor jeg gennemgår hele det folkeretlige grundlag for de militære interventioner, Danmark har været en del af.
Socialdemokratiet har et meget klart princip: Der skal være et FN-grundlag for at bruge militær magt.
Vi har en FN-pagt, der åbner mulighed for at bruge militær magt på to felter: Det ene er, når det er selvforsvar, og det andet er, når det er på et FN-grundlag.
Der var ikke noget FN-mandat for den krig, Venstre og Konservative og Dansk Folkeparti trak Danmark ind i i Irak.
Kofi Annan har sagt: Det var en ulovlig krig efter FN-pagten.
Så enkelt er det.
Troels Lund Poulsen (V), 2005-02-24:
Jeg er da ked af, at hr. Frank Jensen synes, det er primitivt, at jeg prøver at finde ud af, hvad en kommende formand for Socialdemokratiet måtte mene om et så vigtigt emne.
Det synes jeg faktisk at hr. Frank Jensen burde tage en lille smule mere seriøst.
Jeg ønsker bare at spørge ind til, hvordan Socialdemokratiet i fremtiden ønsker at forholde sig til det her emne.
Så det er såmænd egentlig talt ikke for at drille, det er sådan set bare for at få en kortlægning.
Men når vi nu er så langt, og jeg kan forstå, at der er helt enighed mellem Hans Hækkerup og hr. Frank Jensen, så forstår jeg bare ikke, hvorfor Hans Hækkerup har sagt følgende til Berlingske Tidende: Det er uklogt at udelukke, at man kan agere i situationer, hvor det ikke er tilfældet.
Det er et skridt i den forkerte retning, og jeg er ikke enig,
siger Hans Hækkerup, der understreger, at klare FN-mandater selvfølgelig er at foretrække.
Det er selvfølgelig klart, at alle da er af den opfattelse.
Men for mig at se er Hans Hækkerup bestemt ikke enig i det, som hr. Frank Jensen har givet udtryk for her i dag.
Jeg er meget konstruktiv i forhold til, at hr. Frank Jensen har ret i, at man skal reformere FN, men derfor er det selvfølgelig også vigtigt, at man ikke sætter sig i en situation, hvor man bliver handlingslammet, og det er det, som jeg synes at Hans Hækkerup har givet udtryk for i Berlingske Tidende.
Frank Jensen (S), 2005-02-24:
For så vidt angår FN og FN-mandater til at kunne gå ind med militær intervention, er Hans Hækkerup og jeg fuldstændig enige.
Jeg skrev en kronik sidste år om det spørgsmål, også når det drejer om humanitær intervention, som det skete i Kosovo.
Jeg har også skrevet om sidste gang i 1998 i forhold til Irak, og jeg har beskrevet, at der ikke var og ikke er et retligt grundlag, et folkeretligt grundlag, for den krig, som Danmark blev en del af i Irak her senest, hvor et lille flertal her i Folketinget trak Danmark ind i en krig.
Der er ikke nogen forvirring her hos os i Socialdemokratiet om, hvorvidt det kræver et FNmandat at gå i krig.
Det mandat kan udtrykkes på forskellig vis.
Det er sket på forskellig vis.
Men det ændrer ikke ved det, at folkeretten på det felt jo gerne skal gøres stærkere og stærkere.
Vi skal gerne have reformeret FN, så vi ikke oplever det, at et eller to lande kan blokere et Sikkerhedsråd, som vi oplevede det i forhold til Kosovo med Kina og Rusland.
Jeg tror, hr. Troels Lund Poulsen skulle gå ind i denne her sag med en interesse for at bidrage til at udvikle folkeretten og ikke på en lidt primitiv, synes jeg nok, vis for at prøve at skabe et indtryk af splittelse i et parti.
Det synes jeg ikke klæder hr. Lund Poulsen.
Troels Lund Poulsen (V), 2005-02-24:
Det er et spørgsmål til hr. Frank Jensen i forhold til det manifest, hr. Frank Jensen har fået lavet i forbindelse med sit kandidatur til formand for Socialdemokratiet.
I den forbindelse har jeg det spørgsmål til hr. Frank Jensen, om det ikke gør indtryk på hr. Frank Jensen, at det nærmest kun er hr. Frank Jensen, der har de holdninger omkring FN og FN-mandater, hvorimod udenrigsordføreren, hr. Jeppe Kofod, og forsvarsordføreren, hr. Per Kaalund, har helt andre holdninger, sågar den tidligere forsvarsminister Hans Hækkerup har nogle helt andre holdninger end dem, som hr. Frank Jensen giver udtryk for.
Er det, fordi hr. Frank Jensen har taget fejl?
Så kan han jo selvfølgelig rette det her i dag.
Frank Jensen (S), 2005-02-24:
Nu må hr. Thulesen Dahl selv lægge i det, hvad han vil omkring formandsvalget i Socialdemokratiet.
Det har intet med denne her sag at gøre.
Når der ikke er nogen partier, der har haft lejlighed til at tage stilling til noget som helst af det, er det utidigt, at man står her og siger, at når man ikke kan få et klart svar, er det udtryk for noget helt andet, end det er.
Der træffer vi beslutning.
Det har vi selvfølgelig ikke gjort endnu, hvor vi ikke engang har haft lejlighed til at drøfte det, hverken med hinanden eller med regeringen.
Igen med hensyn til tiden: Det afhænger af, hvad hr. Kristian Thulesen Dahl spørger om.
Mener hr. Thulesen Dahl, at kampagnen går i gang fra det tidspunkt, hvor regeringen fremsætter et lovforslag om dansk ratifikation af den nye forfatningstraktat?
Hvis det er det, hr. Thulesen Dahl mener, synes jeg, 6 måneder kan være fint.
Eller mener hr. Thulesen, at der skal være kampagne i 6 måneder, fra loven er vedtaget ved tredje behandling, frem til vi skal stemme?
Jeg synes, at det er for lang tid, for så kan vi ikke holde koncentrationen om det tema.
Vi skal jo også ud at være en del af det, det har vi en forpligtelse til som folketingsmedlemmer.
Så hr. Thulesen Dahl får selvfølgelig svar, som han spørger.
Jeg synes ikke umiddelbart, at det lyder som en rimelig fordeling.
Jeg synes, demokratiet handler om, hvordan man har sammensat Folketingets partier.