runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Pia Christmas-Møller (KF), 2005-10-06:
Hvis man tager hr. Jens Peter Vernersens historiske gennemgang som udtryk for, at hr. Jens Peter Vernersen i hvert fald er fuldstændig enig i, at den diskussion om ulighed og lighed er meget lidt interessant, synes jeg gerne jeg vil kvittere for det.
Det afgørende er: Får vi givet mennesker en chance for at komme ind på arbejdsmarkedet?
Får vi skabt job, især i den private sektor?
Får vi sørget for at bringe dette samfund i en position, hvor vi kan matche den internationale udfordring, så vi også i fremtiden har velfærd at dele ud af?
Når det er sagt, vil jeg gerne føje til, at Det Konservative Folkeparti ikke kunne drømme om at arbejde for et samfund, hvor der overhovedet ikke er nogen politisk regulering eller for den sags skyld regulering, som tilgodeser de mennesker, som ikke kan klare sig selv.
Tværtimod er det sociale ansvar et varemærke på vores livsholdning og vores daglige politik og derfor også vort perspektiv på fremtiden.
Jens Peter Vernersen (S), 2005-10-06:
Jeg har det mest med at kigge til venstre, og det er måske derfor, det blev den anden side, jeg kiggede på.
Fru Pia Christmas-Møller gjorde jo meget ud af at fortælle, at uligheden var vokset under den socialdemokratisk ledede regering i 1990'erne, og senere sagde fru Pia Christmas-Møller, at uligheden voksede, når mange kom i arbejde.
Det må jo kunne bekræftes.
Så vil jeg godt stille et andet spørgsmål.
Fru Pia Christmas-Møller sagde, at det er vigtigt, at samfundet giver en støttende hånd til dem, der ikke kan klare sig selv.
Jeg vil godt spørge, om det betyder – men det kan vel ikke forstås an derledes – at Det Konservative Folkeparti er imod den omfordeling, som har været kendetegnende for vores samfund, og som har betydet, at der er givet lige muligheder til alle, uanset om man har mere velstillede forældre eller mindre velstillede forældre.
Det er jo helt afgørende, om man vil nøjes med at give fattighjælp til de fattigste, eller om man vil deltage i den omfordeling, som har kendetegnet vores samfund, og det synes jeg er vigtigt at få et svar på.
Pia Christmas-Møller (KF), 2005-10-06:
Men inden for den ramme er der nogle omprioriteringer.
For os er det ikke i sig selv et mål, hvor meget man netto kan tilføre et område.
For os handler det om: Får vi et kvalitetsløft?
Får vi en større målretning?
Får vi mere ud af midlerne?
Hertil er samtlige svar ja.
Christine Antorini (S), 2005-10-06:
Jeg har altså lært i min børneskolegang, at hvis man afsætter 10 kr. til investering i et område, men bagefter sparer 9 kr., er der altså kun 1 kr. tilbage, og medmindre jeg overhovedet ikke forstår noget som helst af den tekniske gennemgang, kan jeg bare konstatere, at der afsættes 255 mio. kr. til nye initiativer, og at der spares 245 mio. kr. til nye initiativer.
Ministeriets egne tal er 10 mio. kr., så er det bare ord, eller vil man reelt afsætte et løft – det, som ordføreren selv kaldte for et markant løft af både forskning og uddannelse?
Der er afsat 10 mio. kr., er det ikke sådan, regnestykket hænger sammen?
Tæller besparelser ikke her?
Pia Christmas-Møller (KF), 2005-10-06:
Jeg er nødt til at sige til fru Antorini, at der afsættes 1,4 mia. kr. over de næste 4 år, heraf 256 mio. kr. i det kommende år.
Inden for de 256 mio. kr. er der også tale om en omprioritering og omfordeling, det har jeg allerede sagt én gang, så jeg afslører ikke nogen hemmelighed.
Men når jeg siger, at det er den socialdemokratiske politisk-økonomiske afdeling, der har sat sin ordfører i gang med at markedsføre, at det i virkeligheden kun handler om 10 mio. kr., er det jo, fordi man forsøger at give det indtryk, at regeringen ikke prioriterer uddannelsesområdet, og det er jo det modsatte, der er tilfældet.
Vi har sat fokus på uddannelsesområdet.
Vi har sat fokus på et markant løft af folkeskoleområdet.
Der bliver flere timer i dansk; der bliver flere timer i historie; der bliver gennemført evalueringer, og der bliver gennemført en forbedring af lærernes efteruddannelse.
Der bliver i det hele taget satset meget på uddannelse og forskning i disse år, og det kan hverken fru Antorini eller den socialdemokratiske nyhedstjeneste benægte, for det er kendsgerningen.
Christine Antorini (S), 2005-10-06:
Jeg kan orientere om, at det er det ikke.
Det står i finansloven, i regeringens egen finanslov.
Jeg står her med den tekniske gennemgang af hele uddannelsesområdet, og det er ikke en, jeg selv har lavet.
Det er Undervisningsministeriets embedsmænd, der har lavet den, og der står, at rammeløftet til alt inden for uddannelse – folkeskole, ungdomsuddannelser, videregående uddannelser osv. – er på 10 mio. kr.
Hvordan kan det egentlig være et markant løft af uddannelse, som fru Pia Christmas-Møller ellers fremhæver som en konservativ mærkesag?
Pia Christmas-Møller (KF), 2005-10-06:
Jeg er altså nødt til at sige det så klart, som jeg nu kan: For Det Konservative Folkeparti kan det aldrig være og vil aldrig blive et mål i sig selv at skabe lighed, men på præcis samme måde kan det aldrig være og vil det aldrig blive et mål i sig selv at skabe ulighed.
Det er rystende ligegyldigt.
Det afgørende er i virkeligheden, at vi får givet dem, der har vanskeligt ved at klare sig selv, en chance, og får skabt et samfund, der kan øge velfærden til glæde for alle.
Det er omdrejningspunktet, det er det, der skal være i fokus, og derfor er hr. Frank Aaens spørgsmål hamrende uinteressant – hamrende uinteressant!
Frank Aaen (EL), 2005-10-06:
Nu spurgte jeg ikke til nogen statistik, jeg spurgte sådan set bare til Det Konservative Folkepartis skattepolitik.
Og den skattepolitik går altså ud på, at de, der tjener mest, skal have enorme skattelettelser, og de, der tjener under 200.000 kr., skal have 0 kr. i skattelettelser.
Altså 0 kr. til halvdelen af befolkningen og 100.000 kr. i skattelettelse til dem, der tjener 1 mio. kr.
Så er mit spørgsmål: Øger det uligheden i samfundet, eller øger det ligheden i samfundet?
Naturligvis øger det da uligheden, når man fordeler skattelettelser på den måde, at de, der i forvejen tjener mest, skal have en masse, og de, der ikke tjener så meget, ingenting skal have.
Eller er det sådan, at man godt ved, at selv om statsministeren siger det, han siger, øges uligheden i samfundet lige så stille og roligt under denne regering?
Pia Christmas-Møller (KF), 2005-10-06:
Hr. Frank Aaen har haft mange chancer i denne debat for at få indsigt i, hvordan det virker på ligheds/ulighedsbarometeret, når en arbejdsløs kommer ind på arbejdsmarkedet.
Rent faktisk er det sådan, at på statistikernes skrivebord betyder det en større ulighed, men jeg er nødt til at sige det ligeud, så alle kan forstå det: Det Konservative Folkeparti arbejder målrettet for at få endnu flere ind på arbejdsmarkedet.
Vi arbejder målrettet for at bekæmpe arbejdsløsheden, uanset at det på statistikernes skrivebord vil give sig udslag i en større ulighed.
Vi kan ikke bruge den ligheds/ulighedsdiskussion til noget som helst.
Det, det handler om, er at bringe det danske samfund i en position, hvor vi kan matche den internationale og globale udfordring, og det kræver ændringer.
Det kræver ændringer og justeringer af vores velfærdsordninger, og det kræver, at vi ændrer vores skattesystem, så vi får nedsat skatten på den sidst tjente krone og det dermed bliver mere attraktivt at yde en ekstra indsats.
Det kan ikke være rigtigt, at vi fortsat skal brandskatte initiativrige mennesker.
Frank Aaen (EL), 2005-10-06:
Det er jo velkendt konservativ politik, at skattelettelser skal gives til dem, der har mest, og det er jo også lykkedes i et vist omfang i den forløbne periode.
Direktøren har fået en skattelettelse på 6.000 kr. om året, mens den arbejdsløse, pensionisten og kontanthjælpsmodtageren har fået 0 kr. i skattelettelse, og kigger man på Det Konservative Folkepartis hjemmeside, kan man jo se, at det er dem i toppen, der skal have endnu flere skattelettelser, som især vil være til gavn for de godt 11.000 danskere, der tjener mere end 1 mio. kr. om året.
Det er her, skattelettelserne virkelig skal høvles af, og det er konservativ politik, så det behøver jeg ikke at spørge til.
Men mit spørgsmål er: Vil den skattepolitik øge ligheden i samfundet, eller vil den øge uligheden i samfundet?
Pia Christmas-Møller (KF), 2005-10-06:
Det er altså lidt utroligt.
Jeg sagde i min tale, at vi har lagt forslag frem her i salen, og vi har sagt det alle vegne i – ja, faktisk måske næsten 15 år.
Jeg tror, det var i 1990, vi startede diskussionen, for allerede dengang kunne vi se, hvordan den demografiske udvikling var, og hvordan den internationale konkurrencesituation ville udfordre det danske velfærdssystem.
Det Konservative Folkeparti har igen og igen og igen peget på en lang række områder, hvor vi var nødt til at justere, og jo tidligere man justerer, jo mindre indgribende skal justeringerne være.
Vi har sagt klart og tydeligt, at i fremtiden skal raske og rørige mennesker ikke forvente, at der vil være en efterlønsordning som den, vi kender i dag.
Til gengæld skal regulært nedslidte også i fremtiden have en chance for tidligere tilbagetrækning efter konkret visitation, og så skal de til gengæld slippe for a-kasse-kontingent og fagforeningsmedlemskab.
Det har vi sagt igen og igen, og jeg ved ikke, hvordan jeg skal forklare den socialdemokratiske ordfører det med tydeligere ord.
Lotte Bundsgaard (S), 2005-10-06:
Ja, nu er Det Konservative Folkeparti jo en del af regeringen, så derfor vil jeg gerne stille mit spørgsmål endnu en gang, for selv om min hukommelse efter fru Pia Christmas-Møllers opfattelse åbenbart skulle være kort, synes jeg alligevel, at fru Pia Christmas-Møller skal svare på spørgsmålet: Vil Det Konservative Folkeparti stille som krav, at efterlønnen skal afskaffes, eller vil man bare lade sig tromle ned, hvis Venstre mener noget andet?
Pia Christmas-Møller (KF), 2005-10-06:
Nu har den socialdemokratiske ordfører jo tidligere i dag meget tydeligt afsløret, at både hendes egen og hendes partis hukommelse er ekstremt kort, og det siger dog noget, når det måles med den politiske målestok.
Det Konservative Folkeparti har fremlagt forslag gang på gang, og vi har prøvet at drive et flertal her i Folketinget til at gennemføre velfærdsændringer i tide.
Det ser ud til at lykkes nu, og det er vi overordentlig tilfredse med.
Lotte Bundsgaard (S), 2005-10-06:
Jeg håber, jeg hørte forkert, da fru Pia Christmas-Møller spurgte: Hvilke bud har Socialdemokraterne på velfærdsreformen?
Vi er jo sådan set et af de eneste partier, der har fremlagt et konkret bud på det område, men De Konservative er vi lidt i tvivl om.
Har man fremlagt et bud, eller har man ikke fremlagt et bud?
I hvert fald kunne jeg godt tænke mig at spørge fru Pia Christmas-Møller: Vil Det Konservative Folkeparti holde fast på, at efterlønnen skal afskaffes, eller lader man sig tromle ned, når Venstre først går i gang?
Er der garanti for, at De Konservative vil afskaffe efterlønnen?
Pia Christmas-Møller (KF), 2005-10-06:
Jamen det siger sig selv, at vi skal have et godt arbejdsmiljø, og det siger sig selv, at virksomhederne har nogle sociale forpligtelser, også til at følge op på, hvad årsagerne til sygefravær er, og følge op på, om der er nogle forhold på virksomheden, som kan forandres.
På samme måde har vore offentlige systemer en forpligtelse til at begrænse sygefraværet, og det kunne jo f.eks. ske ved yderligere at bekæmpe ventetiderne og ventelisterne til sygehusbehandling.
Vi ser jo alt for mange eksempler på, hvordan mennesker, der ikke kan blive behandlet i det offentlige sygehusvæsen, får sygedagpenge og yderligere får forringet deres helbred, og det er da en meget, meget dårlig cirkel, som denne regering præcis har gjort op med ved at indføre en behandlingsgaranti og ved at afsætte ekstraordinært store beløb på sygehusområdet.
Der er foretaget 70.000 flere operationer, siden denne regering trådte til, så der er virkelig sket noget på området, og det giver også en besparelse på sygedagpengeområdet og en forbedret statistik.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-10-06:
Nu var det ikke det, jeg spurgte om.
Det, jeg spurgte om, var, hvad man vil gøre ved den udstødning, der faktisk finder sted.
Antallet af dem, der bliver udstødt til førtidspension, har været stigende under denne regerings periode – vi er oppe på, at 260.000 mennesker er på førtidspension nu.
En tredjedel af alle sygedage er begrundet i dårligt arbejdsmiljø, og så siger man bare: Jamen det skal kunne betale sig at arbejde.
Er svaret til dem, at det skal kunne betale sig at arbejde?
Jeg synes, det er et rigtig dårligt svar, for hvis vi ikke er i stand til at lave et arbejdsmarked, hvor der er plads til de mennesker, og hvor de ikke bliver slidt ned og ikke bliver syge, får vi netop rigtig, rigtig mange mennesker, som bliver rigtig meget fattigere, fordi de ikke er i stand til at arbejde.
Pia Christmas-Møller (KF), 2005-10-06:
Jeg må skuffe Enhedslisten.
Jeg er faktisk fuldt opmærksom på, hvordan tallene er sammensat, og de er ikke udtryk for en grundlæggende forarmelse og udstødelse af vores samfund.
De er udtryk for en lang række forskellige forhold, og nogle af dem er der blevet peget på.
Tilbage står, at de, der mangler et arbejde, men som virkelig er aktivt arbejdssøgende og er i stand til at påtage sig et arbejde, selvfølgelig skal hjælpes til det.
De skal have mulighederne, og derfor skal vi også have et system, hvor det kan betale sig at arbejde.
Man er nødt til at have et system, hvor det er attraktivt at yde en ekstra indsats, og hvor det er en fordel at gå på arbejde, så det handler om at kigge på, hvad er det for nogle adfærdsnormer, vi lægger op til med den indretning, vi har af bl.a. vores skattesystem.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-10-06:
Hvis man vil gøre noget ved problemerne med ulighed og udstødning af folk fra arbejdsmarkedet er det jo meget rart, hvis man ved, hvad man snakker om, og jeg kunne godt tænke mig at spørge lidt til, hvad Det Konservative Folkeparti egentlig vil gøre ved, at i denne regerings levetid er der kommet 40.000 flere, som står uden for arbejdsmarkedet, så vi nu har rundet tallet 900.000.
Jeg vil godt spørge om det, fordi fru Pia Christmas-Møller sagde til hr. Troels Ravn: Jamen det er først og fremmest, fordi der er kommet mange flere på barselorlov.
Jeg går ud fra, at det var det, hun mente, men det er bare ikke rigtigt.
Det, der er kommet rigtig mange flere af, er folk på ledighedsydelser: førtidspension, sygedagpenge, arbejdsløshedsdagpenge og kontanthjælp.
For at sige det helt præcist: 680 af de 40.000 er folk, som ellers ikke kunne være kommet på barselorlov.
Jeg synes, det er et meget alvorligt problem, hvis man ikke ved, hvor kraftig udstødningen rent faktisk er fra arbejdsmarkedet, og ikke gør noget ved det.
Det er jo det, der er forudsætningen for, at vi kan få flere hænder i gang, så vi kan opretholde den velfærd, vi har i dag.
Pia Christmas-Møller (KF), 2005-10-06:
Jeg mener faktisk, at vi har gode ordninger på førtidspensionsområdet, og det refererede jeg også til før.
Med hensyn til uddannelsesindsatsen vil jeg sige, at der faktisk satses ganske markant på uddannelsesområdet og forskningsområdet i disse år.
De 10 mio. kr. er et tal, Socialdemokratiets politisk-økonomiske afdeling har forsøgt at manipulere sig frem til, men der er rent faktisk afsat 2,8 mia. kr. over de næste 4 år til forskning og 1,4 mia. kr. over de næste 4 år til uddannelsesområdet.
At der så også inden for den ramme er lagt op til nogle omdispositioner er en kendsgerning, men hvis man ikke er parat til at gennemføre visse forandringer, som er hensigtsmæssige i en tid, der råber og skriger på forandringer, er man ikke sit ansvar voksen.
Med hensyn til svaret på, hvad vi vil gøre for de mennesker, der er truet af arbejdsløshed på LEGO i Billund, eller hvor det nu måtte være, er vores svar jo netop, at vi kræver, at et politisk flertal herinde – vi går gerne i spidsen – tager handsken op, tager den globale udfordring og den globale konkurrence op og i tide indretter vores velfærdsordninger og vores skattesystem efter de forandrede vilkår.
Vi har lagt vores bud frem, men hvor er
Socialdemokraternes?
Det, der reelt spørges til, er jo: Vil vi afskaffe 24års-reglen?
Og hertil er svaret: Nej, det vil vi ikke!
Ole Sohn (SF), 2005-10-06:
Der er sådan set meget logik i det, for det er jo en regerings ansvar i lavkonjunktursituationen at være med til at bringe en økonomi i gang.
Og når man så får gevinster udefra, skal vi da alle sammen glædes over det.
Jeg glædes da på sam me måde som statsministeren, men vi skal da bare ikke selv tage æren for noget, som andre har givet os.
Det er bare den enkle lille pointe, jeg måske ville bibringe statsministeren: Man kan godt være glad, når vi får noget udefra, uden selv at tage æren for det.
Men jeg synes, at statsministeren skal sige til beskæftigelsesministeren, som i dag i Børsen siger som svar på, at der er ved at være flaskehalsområder enkelte steder, at der mangler bankrådgivere, der har de rette kvalifikationer: Vi må stramme rådighedsreglerne.
Altså folk på kontanthjælp skal presses til at være bankrådgivere.
Sådan er virkeligheden ikke.
Det kræver uddannelse, uddannelse og uddannelse.
Men her har regeringen jo skåret ned, og det er det, der er paradokset.
Man udviser ikke agtpågivende, rettidig omhu og sørger for at undgå flaskehalsene.
Det er heri, problemet ligger.
Søren Espersen (DF), 2005-10-06:
Der har i dag været talt meget om racisme.
Hr. Villy Søvndal har også været meget inde på det.
Jeg synes efterhånden, det er blevet en snurrig debat, for debatten drejer sig om alle mulige andre ting end det, som racisme oprindelig er og i virkeligheden er, nemlig en diskrimination på grund af hudfarve.
Der er det interessant, at der i hr. Villy Søvndals eget parti – oven i købet som folketingskollega – findes en hr. Kamal Qureshi, som virkelig har bragt hudfarve ind i den danske debat.
Han er i sine indlæg og i sine taler begyndt at tale nedsættende om unge danske indvandrere og benævne dem brune danskere.
Hvordan har hr. Villy Søvndal det med sådan en udtalelse og sådan en indføring af hudfarve i den danske debat?
Er det noget, hr. Villy Søvndal vil tage en kammeratlig samtale med hr. Kamal Qureshi om?
Pia Gjellerup (S), 2005-10-06:
Jeg er sikker på, at jeg beskæftiger mig med flere mennesker uden for Christiansborg, end statsministeren gør.
Men han kan jo blive ved med at slå på det.
Men jeg kan forstå, at statsministeren hylder sin egen hoppen fra tue til tue, at ideologi og holdning ikke er noget, der holder, det er noget, man skal prøve at tildække.
Debatten skal bruges til at skjule, hvad man mener, og ikke til at sige, hvad man på længere sigt vil.
Derfor vil jeg skifte til noget mere konkret, for nu har statsministeren haft lejlighed til at overveje det i adskillige timer, og det er, om han vil opretholde sit centralt dikterede forbud mod skattenedsættelser, som Venstre, De Konservative og Dansk Folkeparti har vedtaget her i salen i foråret, der forhindrer en kommune i at nedsætte en skat, som bevæger sig ned mod landsgennemsnittet, og som bevæger sig ned mod det skatteniveau som de kommuner, den pågældende kommune skal sammenlægges med, har.
Meget konkret: Er statsministeren tilhænger af centralistiske forbud mod gode, fornuftige og på alle måder velbegrundede beslutninger, som vi jo altså imidlertid af et flertal her i salen omfattende statsministeren selv er forhindret i at gennemføre?
Har statsministeren haft lejlighed til at tænke over det i de sidste 10 timer?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-10-06:
Jeg har ikke set den pågældende udtalelse fra beskæftigelsesministeren.
Jeg tror, jeg vil holde mig til, hvad der er Venstres politik, og den er jo lagt klart frem.
Den blev lagt meget klart frem før valget i 2001 med klare løfter til vælgerne, som vi bagefter har overholdt og gennemført.
Vælgerne vidste, hvad de fik, og de kunne se, at vi gennemførte det.
Vi lagde igen vores politik meget klart frem forud for valget i 2005.
Regeringen blev genvalgt.
Vi er nu i gang med at gennemføre det, som vi lovede før valget.
Jeg tror, fru Pia Gjellerup og alle andre vil være bedre tjent med at forholde sig til det, der er den virkelige verden, i stedet for alle disse teoretiske spekulationer.
Altså, undskyld, jeg siger det: Det er utrolig christiansborgsk, og det er jo ikke noget, der sådan vedkommer folk i deres hverdag.
Pia Gjellerup (S), 2005-10-06:
For et par år siden – og det husker vi vel alle –
var statsministeren ude med et vældig hadefuldt angreb mod den danske folkeskole.
Og man forstår det jo godt efter de sidste uger, for der har vi jo i regeringen oplevet et eksemplar fra den danske folkeskole, nemlig socialministeren, huske, hvad hun havde lært, nemlig om en Venstreformand, som overfaldt slavesamfundet – det velfærdssamfund, der er skabt af Socialde mokratiet med en lang række samarbejdspartnere, men altid imod Venstres stemmer.
Socialministeren har været optaget af den her Venstreformand, og derfor kom hun til at sige noget om den der liberalistiske dynamik.
Og så må hun jo have været overrasket over dels at blive banket på plads, dels at høre en statsminister tale om svage grupper – som statsministeren jo ikke har noget imod at skabe, det er jo fint nok, bare man kan hjælpe dem, når de er skabt – tale om miljøet, som om det var det vigtigste i statsministerens arbejdsopgaver, tale om udviklingsbistanden; områder, hvor vi ved at statsministerens regering har skåret ned.
Jeg kan godt forstå, at socialministeren blev overrasket.
Det er vi andre ikke, vi kender godt statsministeren som den, der skifter mening, lader som om, han mener noget andet.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-10-06:
Fru Line Barfods fremstilling er jo ganske enkelt ikke korrekt.
Satsreguleringen betyder jo ikke, at man tager penge fra nogen.
Satsreguleringen betyder tværtimod, at de, der er på overførselsindkomst, får del i den velstandsfremgang, der er i samfundet.
Og så er der en del, der er afsat som en særlig pulje til gavn for særlig udsatte grupper.
Jeg ved godt, at Enhedslisten ikke er med i den aftale; Enhedslisten forsømmer ingen lejlighed til at kritisere den, men resten af Folketinget står altså sammen om den.
Line Barfod (EL), 2005-10-06:
Jeg synes, statsministeren skulle være optaget at se på, hvad vi gør i Danmark for, at det ikke kommer til den situation, vi oplevede i New Orleans.
Jeg synes faktisk, det er en hån mod dem, der er blevet fattigere under den her regering, at statsministeren kan sige, at man går ud og skaffer penge til de fattigste, når dem, man tager pengene fra, jo netop er de fattigste.
Og derudover har regeringen jo skåret på kontanthjælpen, har sat et loft ind, som gør, at folk ikke har penge nok, at folk må gå fra hus og hjem, fordi de ikke har råd til at betale huslejen, ikke har penge nok til at købe mad for.
Så er det da rigtigt, at bagefter deler regeringen nogle penge ud, sådan at når man er blevet hjemløs, så kan man komme på herberg.
Men har statsministeren ikke overvejet, at det ville være bedre for de familier at få penge nok til at leve af, så de havde den tryghed, der ligger i at vide, at man har penge nok til at betale huslejen, den tryghed, der ligger i at vide, at man har penge nok til at købe mad hele måneden i stedet for at skulle være henvist til at håbe på nogle almisser fra statsministeren, henvist til at håbe på, at der er en plads på et herberg?