runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Rikke Hvilshøj (V), 2006-04-26:
Det er jo lidt pudsigt, for er der nogen, der gennem de seneste uger og senest i samrådet har peget på modersmålsundervisning, før hele debatten brød løs, er det da mig.
Jeg tager ikke den fulde ære, for der er selvfølgelig nogle, der har gjort mig opmærksom på det, bl.a. Røde Kors, men rent politisk har jeg netop nævnt modersmålsundervisning og har sagt, at nu vil vi kigge på de aktiviteter.
Jeg synes også, det er værd at nævne, fordi det ligesom er forsvundet lidt i debatten.
Det lyder, som om der slet ikke er nogen aktiviteter i dag, men jeg synes bare, det lige er værd at understrege, at det er der.
Der er børnehaver, der er vuggestuer, der er SFO-tilbud, og der er fritidsaktiviteter.
Men det, vi snakker om, er niveauet for de aktiviteter, og jeg har sat en proces i gang med at kigge på det, og jeg er også villig til at finde de nødvendige ressourcer.
Troels Ravn (S), 2006-04-26:
Jeg skal ikke argumentere for en tvangshjemsendelse, jeg leder bare efter en konsekvens og en logik i den tankegang, som regeringen og integrationsministeren lægger for dagen i denne sag, og jeg mener, integrationsministeren er selvmodsigende.
Når nu alternativet er, at de familier og deres børn sidder år efter år på asylcentrene og bliver syge, hvorfor vil integrationsministeren så i virkeligheden ikke være med til at ofre nogle ressourcer og lave en handlingsplan for, at de børn virkelig kan få det bedre?
Vi snakker ikke bare om en fodbold eller et par fodboldstøvler, vi snakker om modersmålsundervisning, vi snakker om fritidsaktiviteter, og vi snakker om boligforhold osv.
Rikke Hvilshøj (V), 2006-04-26:
Det er sådan set udmærket, at jeg får lejlighed til at svare på det – ikke af hensyn til hr. Troels Ravn, for han burde kende svaret, men af hensyn til de mange tilhørere, for det er et spørgsmål, jeg har fået mange gange fra folketingsmedlemmerne, og vi drøftede det også meget under samrådet i går.
Der er himmelvid forskel på, om man rejser frivilligt hjem, eller om der er tale om en tvangshjemsendelse, hvor et lands myndigheder skal tage kontakt til et andet lands myndigheder og indgå en aftale.
Vi gør ikke det her i Danmark, at vi i nattens mulm og mørke sætter folk i et fly og siger, at vi håber, det går resten af vejen.
Nej, vi gør det på en ordentlig måde.
Men det koster ressourcer, det koster kræfter, og det koster rigtig meget tid, for hvis der er tale om en tvangshjemsendelse, skal vi lave en aftale med hjemlandet, og det er meget omstændeligt.
Men de samme mennesker kunne faktisk uden problemer rejse hjem med det samme på helt frivillig basis.
Troels Ravn (S), 2006-04-26:
Jeg vil fastholde, at integrationsministeren og regeringen efter min mening i denne sag udstiller et koldt menneskesyn – et syn, der er præget af mangel på indlevelse og menneskelighed.
Integrationsministeren hævder igen og igen, at afviste asylansøgere bare kan rejse hjem, og man kan så spørge: Hvorfor tvangshjemsender regeringen så ikke flygtningene, hvis der ikke er nogen risiko for dem?
Jeg mener, det er en kynisk tankegang, som jeg er inderligt imod, men hvis jeg skal følge ministerens og regeringens tankegang, må det vel være konsekvensen.
Rikke Hvilshøj (V), 2006-04-26:
Jeg synes altså ikke, fru Mette Gjerskov hører efter, hvad det er, jeg svarer.
Jeg har faktisk sat fokus på denne gruppe, lang tid før Folketingets udvalg var på besøg på centrene, og lang tid før der i hvert fald i sidste omgang opstod en stor mediedebat, netop fordi jeg også var bekymret for den gruppe.
Derfor fremsatte jeg det lovforslag, som netop er blevet vedtaget, og som giver mulighed for, at også afviste asylansøgere kan modtage undervisning og aktivering med fokus på undervisning og aktivering, som er rettet mod, at de kan starte en tilværelse i hjemlandet, fordi det er relevant.
Jeg har virkelig taget hånd om problemet, og jeg har sagt, at i slipstrømmen på lovforslaget er der behov for at se på børnenes forhold.
Men det er jo stadig sådan, at slutmålet er, at de mennesker skal hjem, og derfor er det ikke meningen, at vi skal skabe nogle forhold, der gør, at de vil blive længe på asylcentrene.
Tværtimod skulle vi gerne få deres opholdstid ned.
Det er den prioritering, regeringen har, og der er altså taget hånd om tingene, og jeg har sådan set reageret, før alt dette her brød løs.
Mette Gjerskov (S), 2006-04-26:
Jeg tror ikke, der er nogen – i hvert fald ikke fra mit parti – der er uenige i, at hvis man får afslag på sin asylansøgning, bør man rejse hjem.
Problemet er altså bare, at der er nogle, som ikke gør det.
Ministeren kommer med alle mulige tiltag til, hvordan man kan få dem til at rejse hjem, og det er også fint.
Men jeg synes, vi må konstatere, at ministeren ikke kommer med nogen som helst bud på, hvordan hun vil varetage denne gruppes tarv, og det er faktisk ret væsentligt.
Rikke Hvilshøj (V), 2006-04-26:
Jeg synes altså netop, det er mig, der understreger, at der er tale om folk, der har fået afslag på asyl, og derfor er situationen for dem sådan set, at deres fremtid ikke er i Danmark.
Deres fremtid er i deres hjemland, og det, vi skal bruge vores kræfter på, er at sikre, at de hurtigst muligt kan få startet en tilværelse i deres hjemland.
Ud over de forbedringer, jeg har foretaget med det seneste lovforslag, gør vi jo i Danmark en række aktive tiltag og giver en masse tilbud til de afviste asylansøgere, som kan hjælpe dem til en tilværelse i deres hjemland, og det er den prioritering, vi har i regeringen.
Så er der andre, primært i oppositionen, som åbenbart mener, at selv om folk har fået afslag på asyl og vælger ikke at respektere det,
på en eller anden måde enten sørge for, at de alligevel får opholdstilladelse i Danmark, eller give dem nogle andre forhold i stedet for at sætte fokus på, hvordan det kan sikres, at de mennesker hurtigst muligt kommer hjem, og at de, der vil rejse hjem, kan rejse hjem.
Troels Ravn (S), 2006-04-26:
For mig lyder det, som om der er en eller anden indbygget logik i integrationsministerens holdning, nemlig at hvis asylansøgerne får gode forhold i Danmark, så rejser de i hvert fald slet ikke hjem.
Men jeg kunne godt tænke mig at spørge integrationsministeren, om ministeren vil bakke det forslag op, at intet barn må sidde mere end et halvt år i et asylcenter, at familierne skal have midlertidig opholdstilladelse og ret til at søge arbejde på ordinære vilkår, og at de her familier, de her børn skal have reelle muligheder for at leve en anstændig og menneskelig tilværelse.
Mette Gjerskov (S), 2006-04-26:
Ministeren siger, at et asylcenter ikke er beregnet på, at man skal bo der i årevis, og det er jeg fuldstændig enig med ministeren i.
Men vi skal bare lige holde fast i, at der er to slags asylcentre i Danmark.
Der er A-asylcentre og B-asylcentre, eller hvad vi nu vil kalde dem.
A-centrene er de almindelige opholdscentre, som faktisk er beregnede til, at folk skal bo der i en periode, mens deres asylsag bliver behandlet, mens B-centrene er det, vi tidligere kaldte modtagecentre, men som i dag også er udrejsecentre, som er beregnede til, at folk kun skal bo der i et par uger.
Det er dem, der i dag bliver brugt til de afviste asylansøgere, og det er her, folk sidder og rådner op i årevis, selv om de bestemt ikke er beregnede til, at folk skal bo der i mere end 14 dage.
Det synes jeg vi for det første skal holde fast i.
Jeg synes, det er fint, når ministeren taler om en aktiv asylfase, for det er jo rigtigt, at det vil vi gerne have.
Men her er der jo ikke tale om en asylfase, for de mennesker har fået afslag.
Så siger ministeren, at tilbuddene også omfatter afviste asylansøgere, såfremt de medvirker til hjemsendelse.
Ja, det er rigtigt, men det er jo heller ikke dem, vi taler om her.
Vi taler om dem, som ikke vil eller ikke kan rejse ud, alt afhængigt af hvordan man ser på det, men det er en anden diskussion.
Summa summarum er, at de er her i landet, vi har ansvaret for dem, og de bliver behandlet, som ingen andre i dette land overhovedet nogen sinde ville blive behandlet.
Det synes jeg ministeren burde anerkende i stedet for at komme med alle mulige andre ting om nogle andre asylansøgere.
De danskere, der sidder og følger debatten, er jo ikke så snæversynede, at de ikke kan se, at der rent faktisk er forskel på de mennesker.
Karen Hækkerup (S), 2006-04-26:
Det var så det sidste af en lang række spørgsmål, der drejer sig om børn af afviste asylansøgere.
Vi må jo konstatere endnu en gang, at det middel, regeringen er allermest glad for at bruge i sit politiske virke, er pisken, og det uanset om
det er over for de unge, om det er over for asylbørnene, om det er over for de ældre, eller hvem det er.
Vi skal bare have nogle pisk, for så forstår vi det, og så kan vi nok se at få handlet efter regeringens ønske.
Dansk Folkeparti havde et ønske om at komme ind i debatten og ville spørge, hvorfor de hegn, der er rundt om lejrene, om asylcentrene, er der.
De er jo selvfølgelig sat op for at virke afskrækkende, men jeg er da utrolig taknemlig over, at ministeren svarer, at de ikke er låst, for hvornår er vi begyndt at sætte børn i fængsel?
Det ville da have været meget, meget mærkeligt.
Sagen er, at vi i dag giver humanitær opholdstilladelse til folk, når de er blevet så syge, at vi vurderer, at der nu ingen chance er for, at de nogen sinde kan rejse hjem.
De mennesker producerer vi selv, fordi vi ikke sørger for, at de har nogle ordentlige forhold, og det er det, vi ønsker at regeringen skal tage ansvaret for, for det er det, der er problemet.
Regeringen producerer invalider, som vi senere giver humanitær opholdstilladelse, fordi vi ikke tilbyder dem et ordentligt liv, mens de er her.
Rikke Hvilshøj (V), 2006-04-26:
Jamen hvis man bare som et eksempel så Dags Dato på TV 2 i søndags, så kunne man se, hvad folk vil gøre for at få adgang til Danmark og få opholdstilladelse i Danmark.
Vi er nødt til konstant at være opmærksomme på, hvordan vores systemer kan udnyttes og misbruges.
Derfor er det en meget fin balancegang.
Vi skal sikre, at vi ikke utilsigtet skabet en tiltrækning, bl.a. ved en mulighed for, at man, selv om man har fået afslag på asyl, faktisk kan få en opholdstilladelse, hvis man bare bliver i landet tilstrækkelig længe.
Det er da utrolig attraktivt, men det nytter altså ikke noget; den mulighed og det tilbud kan vi altså ikke skabe.
Martin Henriksen (DF), 2006-04-26:
Det synes jeg var et interessant svar, og så kan det jo være, at Socialdemokraterne og fru Karen Hækkerup vil tænke lidt over det.
Sådan som jeg forstår Socialdemokraterne, vil de gerne have det indrettet sådan, at hvis man bliver afvist som asylansøger i Danmark og man så nægter at rejse hjem, så skal man efter et stykke tid, hvor man har nægtet at rejse hjem, selv om der eksempelvis har været mulighed for det, have midlertidig opholdstilladelse.
Dermed kunne man da godt tænke sig, at menneskesmuglere og andre ville spekulere i det og ganske enkelt råde folk til bare at holde fast og blive, for så skal den opholdstilladelse nok komme ude i fremtiden.
Kunne integrationsministeren frygte, at det ville blive en konsekvens, hvis Socialdemokraterne fik magt, som de har agt?
Rikke Hvilshøj (V), 2006-04-26:
Asylansøgere og afviste asylansøgere er ikke frihedsberøvede.
Der kan være nogle helt særlige situationer, hvor politiet i sidste fase inden udsendelse vil gøre det, fordi man mener, at der er risiko for, at de vil forsvinde, og at en hjemsendelse så ikke vil kunne lade sig gøre.
Jeg er utrolig ked af, og det ved jeg også at Dansk Røde Kors er, at der igen og igen bliver vist billeder, og at man, når man vil illustrere asylcentrene i Danmark, har mere fokus på hegnene end på meget andet i et forsøg på at illustrere, at vi nok spærrer folk inde, men det gør vi ikke.
Der er fuld bevægelsesfrihed, og det synes jeg sådan set også er vigtigt.
Det er overhovedet ikke hensigten, at hegnene skal spærre folk inde.
Martin Henriksen (DF), 2006-04-26:
Nu er det jo ikke mit område, og jeg skulle måske have stillet spørgsmålet i sidste runde, men jeg var ikke hurtig nok, da fru Karen Hækkerup havde sit andet spørgsmål.
Jeg vil gerne høre, om ikke ministeren kan bekræfte, at det billede, som oppositionen tegner, ikke er helt korrekt.
Jeg tror, det var fru Karen Hækkerup, der talte om lejre, og så får man næsten et billede af koncentrationslejre.
Er det ikke sådan, at en asylansøger ikke er frihedsberøvet og derfor kan bevæge sig frit?
Og en afvist asylansøger kan også færdes frit, medmindre der selvfølgelig er risiko for, at vedkommende stikker af før hjemsendelse.
Er det ikke sådan, det i virkeligheden forholder sig?
Rikke Hvilshøj (V), 2006-04-26:
Jamen med hensyn til at sidde sammen om maden, så er der skabt muligheder for det.
Der er nogle grupper, som kan blive sat på en kostordning, hvor de alene får en grundydelse til at indkøbe mad for, så de selv kan lave den.
Meningen er, når man har fået afslag på asyl, at ens fremtid er i hjemlandet, og det er den proces, som bør sættes i gang.
Hvis man samarbejder om det, jamen så har vi faktisk også en række hjælpemuligheder, som jeg sådan set vil håbe at mange flere afviste asylansøgere vil tage imod.
Mette Gjerskov (S), 2006-04-26:
Jeg må konstatere, at det kniber med at få svar på spørgsmålene.
Ministeren vil blive ved med at blande L 94 ind i det.
Jeg giver ikke ministeren taleforbud.
Det konkrete spørgsmål går altså på de her afviste asylansøgere, som bliver sendt til Sandholm og sendt til Avnstrup, fordi de får afslag på deres asylansøgning.
Jeg snakker ikke om, at de skal have en masse penge mellem hænderne, men de får ikke engang lov til at være på madkasseordning, hvor de får udleveret maden og så selv kan lave den.
Vi taler om, at de fuldstændig er frataget mulighed for at lave et måltid mad til egen familie og frataget det fællesskab, der ligger deri.
Det kunne måske være gavnligt for nogle af de her børn både at lave maden og spise den sammen med familien.
Det er et meget, meget enkelt spørgsmål, og det har ikke noget med L 94 at gøre.
Rikke Hvilshøj (V), 2006-04-26:
I sidste ende er der så, hvis man er på et af de centre, altså det, vi kalder en cafeteriaordning, hvor man får maden og ikke selv har penge mellem hænderne, men vi sørger selvfølgelig for, at der er mad til folk.
Fru Mette Gjerskov bliver ved med at sige, at jeg skal lade være med at blande lovforslag nr. L 94 ind i det.
Altså, nu vil jeg gerne selv have lov til at definere, hvad jeg faktisk mener er svaret på de spørgsmål, jeg får, og jeg må vel have lov til at sige, at de initiativer, jeg har taget, faktisk er et svar på den situation, som de afviste asylansøgere sidder i.
Det kan fru Mette Gjerskov da ikke bare afskrive, for det er faktisk et svar på det, og derfor vil jeg blive ved med at tillade mig at svare, at det faktisk er en del af svaret.
Det er en del af svaret i modsætning til dem, der mener, at det skal være o.k. ikke at respektere en afgørelse fra myndighederne, og at man i stedet skal belønnes med en midlertidig opholdstilladelse og mulighed for at arbejde.
Det er forskellen på Socialdemokraterne og regeringen.
Mette Gjerskov (S), 2006-04-26:
Jeg synes, at ministeren altså taler meget udenom her og taler om alle mulige andre end dem, vi prøver at spørge ind til fra Socialministeriets side.
Jeg vil bede ministeren om, at hun svarer på mit spørgsmål nu.
Lad venligst være med at tale om L 94, for det har intet med sagen at gøre.
Det, jeg vil spørge om, er helt konkret et af de forslag, som Dansk Flygtningehjælp er kommet med.
Det er: Kan de her afviste asylansøgere få lov til at få adgang til køkkenfaciliteter, sådan at de selv kan lave mad?
Vi ved, at de går uden aktivering, vi ved, at de går uden arbejde.
Det er meget, meget svært at få dagene og tiden til at gå og få familien til at hænge sammen.
En af de vigtigste ting, man har indført i årenes løb hos Røde Kors på asylcentrene, er netop, at de så har mulighed for selv at lave mad for på den måde at fastholde en familiestruktur.
De her afviste asylansøgere fratager vi den mulighed, de skal leve af kantinemad.
Rikke Hvilshøj (V), 2006-04-26:
Udgangspunktet er altså, at når man har fået afslag på asyl, så er man faktisk selv pligtig til at rejse hjem.
Det er der så nogen der vælger ikke at gøre.
Så er der nogen, der siger: Vi vil gerne samarbejde om vores hjemsendelse.
Fint, så vil vi også gerne være med til at sætte en proces i gang og tilbyde dem undervisning og aktivering, så de kan få så god en start på tilværelsen i hjemlandet som overhovedet muligt.
Og det er muligt for enhver afvist asylansøger at skifte fra at være den, der ikke samarbejder, til at være den, der samarbejder om sin hjemsendelse, og så får man adgang til alle de tilbud.
Karen Hækkerup (S), 2006-04-26:
Jamen de afviste asylansøgere, som medvirker til hjemsendelse, får jo lov til at komme i aktivering, indtil de kan rejse ud af landet.
Så er det ikke en forfærdelig forskelsbehandling, vi giver de her mennesker?
Der er altså behov for, at man tager skeen i den anden hånd og får gjort noget ved det, sådan at de kan få mulighed for at have et anstændigt liv.
Der er ikke nogen tvivl om, at Socialdemokraterne mener, at afviste asylansøgere skal rejse hjem.
Det mener vi at de skal.
Men jeg kan da sådan set godt forstå, at hvis der er nogle afviste asylansøgere, der selv vurderer, at det dør de af, så har de ikke lyst til at tage af sted.
Derfor må vi forholde os til, at de her afviste asylansøgere er bange for at rejse hjem, fordi de har nogle børn.
Og de børns vilkår bliver vi nødt til at tage alvorligt.
Det er derfor, vi ønsker at rejse hele denne debat.
Med hensyn til aktivering for lige at vende tilbage til det: Vi giver jo allerede dem, der er afvist, men som arbejder med på at rejse hjem, mulighed for aktivering.
Hvorfor skal de andre ikke have samme mulighed?
Rikke Hvilshøj (V), 2006-04-26:
Det var fru Karen Hækkerups forslag og ikke mit forslag.
Jeg er ikke enig i, at afviste asylansøgere, fordi de ikke respekterer deres afslag, skal belønnes med at få en arbejdstilladelse og mulighed for at arbejde.
Og jeg tror egentlig også inderst inde, at det, hvis Socialdemokraterne tænker det her igennem, heller ikke er det, de mener er løsningen.
Det er egentlig en bagvendt måde at få adgang til det danske arbejdsmarked på at have fået afslag på asyl.
Jeg synes, at hvis man skal have arbejdstilladelse i Danmark, så skal man da endelig bruge den fordør, der er, den fordør, som denne regering faktisk har åbnet yderligere ved at tiltrække arbejdskraft.
Og hvis man kan leve op til de krav, der er for at få arbejdstilladelse i Danmark, så er man meget velkommen til det.
Men jeg synes ikke, at vejen til en arbejdstilladelse skal gå via bagdøren, fordi man ikke respekterer, at man har fået afslag på asyl.
Karen Hækkerup (S), 2006-04-26:
Det går sådan meget igen i ministerens svar, at det er forældrenes ansvar, fordi de vælger ikke at rejse hjem.
Og derfor ønsker vi at dreje debatten hen, hvor vi snakker om, hvad vi egentlig kan gøre for de børn, fordi de er i vores varetægt.
Det er ikke nok, at forældrene er blevet nedbrudt, er blevet invalider og ikke længere har nogen forældreevne tilbage.
Der er faktisk en dansk stat, som så burde sørge for, at de får et værdigt liv.
Men ministeren siger jo hele tiden, at det jo er forældrenes ansvar.
Det er jo så, hvad det er.
Noget af det, som Dansk Flygtningehjælp også skriver, er, at de synes, at asylansøgere, der lever i Danmark, skal have mulighed for at have et aktivt liv, så de ikke bliver yderligere traumatiserede eller isolerede af livet i asylcentret.
De skal derfor have mulighed for at arbejde og mulighed for at deltage i fritidsaktiviteter i lokalsamfundet.
Lige før sagde ministeren, at hvis man bare gav børnene fodboldstøvler, så kunne de få nogle flere aktiviteter og dermed blive motiveret til at forberede sig på et liv i hjemlandet.
Men er det så ikke bare det, man skal gøre, give forældrene nogle fodboldstøvler, så de får det bedre og kan rejse hjem?
Rikke Hvilshøj (V), 2006-04-26:
Jeg håber, vi er enige om motivationsfremmende foranstaltninger.
Fru Karen Hækkerup har ret, det er altså ikke muligt for mig inden for den tidsgrænse, jeg har, at besvare alle punkterne.
Generelt vil jeg altså oplyse, at hvis vores asylsystem skal give mening, så skal det altså være sådan, at personer, der har fået endeligt afslag på asyl, skal rejse tilbage til deres hjemland.
Det vil være urimeligt og umuligt at forklare over for den gruppe, der respekterer afgørelserne og forlader landet, at afviste asylansøgere, der ikke vil respektere afslag på asyl og ikke vil udrejse frivilligt, belønnes med en midlertidig opholdstilladelse og ret til f.eks. at arbejde.
Dermed vil de jo reelt få den opholdstilladelse, som de har fået afslag på, og som andre har respekteret ikke at have kunnet få.
Særlig med hensyn til boligforhold kan jeg oplyse, at sagsbehandlingstiden de seneste år er nedbragt, og at asylansøgere derfor som udgangspunkt skal opholde sig kort tid på asylcenter.
At nogle afviste asylansøgere så vælger ikke at respektere afslaget, synes jeg ikke bør føre til, at der fastsættes særlige regler om boligforhold.
Men jeg vil gerne knytte den kommentar, at jeg er tilfreds med, at Dansk Røde Kors løbende arbejder på at forbedre vilkårene, som jeg også i de tidligere svar har gjort rede for.
Særlig med hensyn til undervisning af asylansøgerbørn mener jeg, at børnenes behov bedst bliver dækket med undervisning i asylklasser i små klasser med speciallærere og klassekammerater i samme situation suppleret med muligheden for, at børnene efter individuel vurdering kan komme i en almindelig folkeskole.
Karen Hækkerup (S), 2006-04-26:
Det næste spørgsmål er meget konkret.
Det drejer sig om, at Dansk Flygtningehjælp har skrevet til os.
De har forsøgt at lave et opråb, hvori de gerne vil gøre opmærksom på, at der er syv punkter, man kunne ændre ved, hvis man havde et mål, der gik på, at man ville give asylansøgerne et mere værdigt ophold i Danmark.
De syv ting, som de nævner, vil jeg lige kort nævne: Bl.a. er opholdstiden blevet tredoblet.
Dansk Flygtningehjælp skriver, at de kosovanere og irakere, der har været i Danmark i over 3 år, bør have en opholdstilladelse.
Det vil jeg gerne spørge hvad ministeren mener om.
Så skriver de som punkt 2, at alle ansøgere skal have ret til en bolig med adgang til et køkken, og familier skal have mindst to værelser.
Det vil jeg også gerne spørge om ministerens holdning til.
Så skriver de, at alle asylansøgere skal have lommepenge, og at det ikke skal være muligt at fratage dem lommepenge som et led i såkaldte motionsfremmende foranstaltninger.
De næste punkter må vi tage senere, men indtil videre håber jeg, at jeg får svarene på de første.
»Hvad er ministerens holdning til de syv forslag til forbedring af asylansøgeres forhold fra Dansk Flygtningehjælp, der blev fremsat i en pressemeddelelse, som Dansk flygtningehjælp udsendte den 20. april 2006?«
Rikke Hvilshøj (V), 2006-04-26:
Jeg synes jo altså ikke, at fru Karen Hækkerup er rimelig i sine anklager.
Det kan også blive for skingert.
Jeg har jo ikke nøjedes med at sige, at jeg vil overveje.
Jeg har faktisk sagt, at jeg vil tage hånd om det her, og jeg har også sagt, at der også kommer resultater ud af det her, og at der kommer til at ske ændringer.
Det har jeg jo sagt rigtig mange gange.
Nej, jeg er langt videre end det.
Så den markering burde være klar også for fru Karen Hækkerup.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Karen Hækkerup (S), 2006-04-26:
Ministeren vil overveje en hel masse om de her børns forhold.
Ministeren burde ikke overveje, ministeren burde garantere, fordi det her drejer sig om nogle børn, der har det skidt.
Der skal man ikke overveje, der skal man se at få fingeren ud og komme i gang og garantere, at det bliver bedre nu.
Ministeren var lige før inde på, at den her regering har gjort meget mere end den tidligere regering, men når man så læser papirerne igennem, kan man jo se, at den tid, folk er på et asylcenter, for nogle grupper er tredoblet i de seneste år.
Det er jo lige præcis det, der er problemet.
Ministeren svarer hele tiden på, hvad man vil gøre for alle dem, der selv er villige til at rejse hjem.
Men tænk engang, i dag har man ingen specialundervisning.
Hvis man ikke er i stand til at modtage almindelig undervisning, skal man så sendes hjem som analfabet?
Er det virkelig det menneskesyn, regeringen står for?