runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Aage Frandsen (SF), 1999-02-23:
SF er tilfreds med dette forslag.
Det lukker jo et hul i de tidligere regler i ligningslovens § 28, idet det nu bestemmes, at der skal betales arbejdsmarkedsbidrag af det personalegode, det er at få mulighed for at købe aktier til en pris under aktiernes handelsværdi, og det er vi selvfølgelig tilfredse med.
Vi hilser også velkommen, at der nu indføres en oplysningspligt i forbindelse med tildelingen af aktiekøbsretter, så der bliver en reel mulighed for skattevæsnet for at kontrollere de betydelige beløb, der her er tale om. Med hensyn til udvidelsen af personkredsen er vi lidenskabsløse; det er i orden for vores vedkommende.
Selv om vi generelt er skeptiske over for yderligere begunstigelser i forbindelse med aktiekøberetter, erkender vi, at de hidtidige regler, der jo var resultatet af en aftale mellem den tidligere skatteminister, Venstre og De Konservative, var uden forbindelse med virkeligheden.
Hvis der skal være et sådant fænomen, må det også omfatte koncernforhold.
I det hele taget er der en række ting, også af teknisk art,
som vi ikke kan være imod, og så vidt vi ser, har forslaget ikke nogen større politiske konsekvenser. Jeg vil godt lige afslutningsvis sige, at det undrer os, at ændringerne som følge af euroens indførelse ikke var med i den eurotilpasningslov, som økonomiministeren fik vedtaget før jul.
Det havde jo været praktisk, at de ting var blevet behandlet samlet.
Kristian Jensen (V), 1999-02-23:
Vi synes, det er rigtigt, som skatteministeren har skrevet i fremsættelsestalen, at formålet er at skabe klare regler for aktiekøberettighederne til gavn for erhvervsvirksomhederne.
Vi synes, det er rigtigt at få sikret mulighed for at lave aktiekøbsretter, også inden for koncerner.
Vi synes, det er en god idé at få præciseret, at der ikke skal være dobbeltfradrag for virksomhederne, og vi synes også, det er rigtigt at fjerne beskatningen, hvis man ikke bruger aktiekøbsretten, dvs. at der ikke skal ske beskatning, hvis der ikke er gevinst. På samme måde er vi tilhængere af, at beskatningen sker på gevinsttidspunktet og ikke på tildelingstidspunktet for aktiekøbsrettighederne.
Det, som er spørgsmålet for os, er, hvorvidt der også skal betales bruttoskat af aktiekøbsrettigheder, og hvilke konsekvenser det vil få, især for de brancher, der benytter sig meget kraftigt af aflønning via aktiekøbsrettigheder.
Her tænker jeg især på IT-branchen, hvor der er en lang både dansk og udenlandsk tradition for, at man bruger aktiekøbsrettigheder som en del af motivationen for de ledende medarbejdere til at arbejde for virksomheden.
Vi vil også kigge nærmere på det i udvalget, men det er den torn, vi kunne finde i denne buket af forslag til ændringer af lovgivningen.
Venstre går positivt ind i udvalgsarbejdet.
Bjarne Laustsen (S), 1999-02-23:
Lovforslag nr. L 169 indeholder en række ændringer, som i alt væsentligt handler om at skabe klare regler for den aktiekøbsret, som tildeles ansatte, og det skulle gerne vise sig at være til gavn for erhvervsvirksomhederne.
Samtidig skal en utilsigtet begunstigelse af udbetaling af vederlag til ansatte i form af aktiekøbsretter neutraliseres, dvs. at der selvfølgelig også skal betales arbejdsmarkedsbidrag af den form for løn.
Lovforslaget indeholder desuden flere ændringer af kursgevinstloven.
Vi mente dengang - og vi mener også nu - at medarbejdere nok har incitament til at interessere sig for deres virksomhed, også uden at de behøver at få særlige skattefordele eller finansielle fordele, og uden at man åbner døren for spekulation af forskellig art.
Derfor foreslås det også at indføre forebyggende regler i forbindelse med ophævelse af båndlæggelsen på medarbejderaktier for medarbejdere bosat i udlandet, og endelig indeholder lovforslaget en rimelig justering af lovgivningen efter indførslen af euroen, så der tages højde for no par value-aktier.
Socialdemokratiet kan støtte lovforslaget.
Kim Behnke (FP), 1999-02-23:
Vi har også støttet, at man i langt højere grad i Danmark benytter sig af f.eks. at aflønne en direktør med aktieoptioner frem for en eller anden høj løn.
Det er der meget stort erfaringsgrundlag for fra udlandet, og de fleste steder er det med absolut positivt resultat, for i det øjeblik en direktør ikke her og nu kan få en høj, stor løn, men har en option på at få nogle aktier om 3, 5 eller 10 år, ja, så vil aktionærernes interesser og direktørens interesser i den tid være parallelle til fordel for virksomheden.
Jeg er så til gengæld enig med hr. Klaus Kjær i, at det er lige lovlig voldsomt, at man vil ind og afkræve arbejdsmarkedsbidrag.
Vi er generelt imod arbejdsmarkedsbidraget, men det kan vi jo nok ikke afskaffe med et ændringsforslag til det her lovforslag.
Efter vor opfattelse er det et forkert tidspunkt, at man går ind og opkræver arbejdsmarkedsbidraget på, for på det tidspunkt, hvor man får aktien udleveret, hvis ikke man omsætter den på det tidspunkt, kan aktien jo i årene, der kommer, forhåbentlig blive mere værd, men man kan også være i den situation, at den bliver meget mindre værd på det tidspunkt, hvor den pågældende ønsker at indløse aktien.
Derfor mener vi, at det bør være sådan, at arbejdsmarkedsbidraget falder til udbetaling på det tidspunkt, hvor man rent faktisk omsætter aktien til penge, man kan bruge i sin private husholdning.
Det kan være, at vi under udvalgsarbejdet får det her punkt gennemdrøftet og får mulighed for at få det præciseret.
Det kan være, at jeg ikke helt har forstået de mange bestemmelser, som der lægges frem.
Men ser vi på forslaget under ét, må vi sige, at det i det store og hele er et forslag, Fremskridtspartiet kan støtte, og vi glæder os til, at de her ændrede, moderniserede, opdaterede regler kan være med til at udbrede anvendelsen af medarbejderaktier og aflønning af direktører og andre ledende medarbejdere med aktieoptioner. Så i det store og hele et plus fra Fremskridtspartiet.
Egil Møller (DF), 1999-02-23:
Lovforslaget fra by- og boligministeren indebærer en afskaffelse af muligheden for at finansiere værdiforøgelsen med indekslån og i stedet finansiere med 30-årige fast forrentede nominallån.
Hermed skulle der blive mulighed for at sikre lavere langsigtede finansieringsomkostninger for staten og kommunen i anledning af byfornyelse.
Jeg kan på Dansk Folkepartis vegne give tilsagn om positiv medvirken til lovforslaget.
Frank Aaen (EL), 1999-02-23:
Denne lov drejer sig jo om en ordning, hvor man kan tildele folk formuegoder som erstatning for løn og dermed opnå en skattefrihed eller skattelettelse.
Det er vi grundlæggende imod, og derfor er vi selvfølgelig også imod de udvidelser, der ligger af denne ordning i det her lovforslag.
Det er sådan, at hver eneste gang man tildeler mennesker sådan noget, og det vil jo typisk være højtlønnede medarbejdere, men det kan også være andre, kommer den skattefritagelse, der sker, til at blive betalt af andre, og det synes vi er asocialt.
Der er nogle fornuftige ting i lovforslaget, nogle
huller, der lukkes.
Der indføres arbejdsmarkedsbidrag, der er indberetningspligt, og der er en forhindring af, at man kan fradrage udgifter i virksomheden dobbelt.
Det støtter vi naturligvis.
Så skulle skatteministeren komme i bekneb for de her gode ting i loven, vil vi anbefale, at der sker en opdeling.
Så skal vi nok stemme for den del, men samlet set vil vi stemme imod lovforslaget.
Henrik Svane (RV), 1999-02-23:
Da Det Radikale Venstres ordfører på området, fru Dorit Myltoft, ikke kan være til stede, skal jeg fremføre følgende synspunkter: Det Radikale Venstre kan støtte forslaget, som har til formål at sænke statens og kommunernes omkostninger i forbindelse med byfornyelsesstøtte.
Forslaget, som kommer i forlængelse af den gennemførte lovgivning for finansiering af almene boliger og støttede private andelsboliger, åbner mulighed for anvendelse af en bredere vifte af lavere forrentede realkreditlån til finansiering af de tabsgivende byfornyelsesudgifter.
Det kan vi kun støtte.
Annie Lunde Hansen (CD), 1999-02-23:
Dette lovforslag skal jo ses i sammenhæng med de ændringer i finansieringsreglerne for det almene byggeri, som blev vedtaget kort før jul, og som CD som bekendt stemte for.
Vi har derfor heller ikke problemer med, at man gennem en øget fleksibilitet i finansieringen på længere sigt ønsker at reducere de offentlige udgifter til støtte efter byfornyelsesreglerne.
Det er altså primærkommunerne, der skal medvirke til skabelsen af velfungerende byområder og forbedringen af de generelle levevilkår.
Når Folketinget nu engang har givet kommunerne denne opgave, må de også have de rette værktøjer til at udføre dem. Selv om vi i CD umiddelbart er positive over for forslaget, forventer vi da, at udvalgsarbejdet vil belyse, om der er hold i de bekymringer, som fremgår af nogle af høringssvarene.
Skulle det vise sig, må vi have rettet forslaget til, så kommunerne ikke går hen og mister deres motivation til at benytte disse midler.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-02-23:
Jeg har jo lagt mærke til de meldinger, som er kommet fra de forskellige ordførere, og Venstre og De Konservative har nu store forhåbninger til, at der i næste folketingssamling skulle komme et forslag til ny lejelov.
Realiteten er jo, at det materiale, der kom fra Lejelovskommissionen, har vist sig ikke at kunne bruges.
Derfor må, om jeg så må sige, hele lejelovsdiskussionen begynde forfra, og derfor håber jeg ikke, at regeringen vil lade sig lokke til af V og K at give nogen som helst løfter i forbindelse med behandlingen af det her lovforslag.
Heller ikke til CD, som jeg lagde mærke til også stillede den betingelse, at nu skulle der altså komme et lejelovsforslag fra regeringen i den næste folketingssamling. Jeg håber ikke, at regeringen vil lade sig lokke i den fælde, for så kan man jo altså komme i den situation, at man igen får udarbejdet et udkast som i realiteten ikke duer.
Vi vil opfordre regeringen til at fare med meget stor besindighed i den her sag, og så vidt jeg kan bedømme det, vil der jo heller ikke være nogen som helst mulighed for at bygge nogen som helst form for bro mellem det synspunkt om den omkostningsbestemte husleje, som den socialdemokratiske ordfører gav udtryk for, og så de ønsker, som lægges frem fra borgerlig side, som jo er ganske enkle, nemlig at man vil slippe huslejeeksplosionen fri, således at en lille håndfuld private udlejere kan tjene en masse penge på samfundets bekostning.
Det er den borgerlige boligpolitik.
Jeg har svært ved at have nogen respekt for de motiver, der ligger bagved.
Det er vanskeligt at forstå, hvorfor en sådan lille gruppe ejere skal udstyres med sådanne privilegier, men det er altså den borgerlige boligpolitik. Vi vil fra Enhedslistens side i udvalgsarbejdet også lægge vægt på de spørgsmål, som hr. Villy Søvndal allerede har nævnt.
Jeg synes, at det er vigtigt, når det gælder genudlejning, at få en evaluering af det, vi vedtog i 1996.
Har det fungeret godt?
Hvor mange lejligheder er blevet omfattet af de bestemmelser om modernisering, der ved større moderniseringer giver mulighed for aftalt leje, og hvordan har det virket?
Det vil vi gerne vide noget om, inden vi godkender en revision.
Vi vil også gerne vide noget om den højesteretsdom, som er faldet på baggrund af bestemmelserne i den lov, der gjaldt før den l. juli 1996.
I virkeligheden er der noget, der tyder på, at den højesteretsdom kan have den virkning, at de gamle bestemmelser, som eksisterede før den l. juli 1996, i virkeligheden er bedre end dem, vi har nu.
Så der er nogle spørgsmål, som vi gerne vil have analyseret lidt nærmere.
Der kunne jeg forstå på hr. Søvndals indlæg, at det også er SF's ønske, at vi får den analyse gennemført og får de besvarelser.
Jeg håber så, at ministeren vil være velvillig til at overlevere Folketingets Boligudvalg det materiale, inden vi går videre med det her lovforslag.
Henrik Svane (RV), 1999-02-23:
Da Det Radikale Venstres ordfører på området, fru Dorit Myltoft, ikke kan være til stede, skal jeg fremføre følgende synspunkter: Det Radikale Venstre kan støtte en udskydelse af de tre revisionsbestemmelser.
Forslaget er nødvendigt for at sikre den fornødne tid til et grundigt og kvalificeret lovforberedende arbejde i forbindelse med en revision af den private lejelov
En lejelov har jo langtrækkende konsekvenser for noget så fundamentalt som menneskers boligvalg.
Der er grund til at bruge lidt ekstra tid til at analysere de forskellige modeller.
Lejelovskommissionen beskæftigede sig i sin betænkning
især med to modeller: reguleringsmodellen og frimarkedsmodellen.
Der er efter vores opfattelse behov for et grundigt analysearbejde af især denne model, inden der fremsættes et forslag til ny lejelov.
I den modererede model tales der stadig om en omkostningsbestemt husleje, hvilket er godt nok, hvis der samtidig kommer nogle incitamenter, som kan tilskynde til en omkostningseffektivisering.
Hovedsigtet med det radikale ønske om en lejelovsreform er, at der skal være en sammenhæng mellem husleje og boligkvalitet samt en bedre balance mellem det støttede og det ustøttede byggeri.
Vi tror, at der er en stigende efterspørgsel efter lejeboliger fra en befolkningsgruppe, som både kan og vil betale, hvad det koster at bo i en sund og god lejebolig af en vis kvalitet.
Det Radikale Venstre støtter som sagt lovforslaget, og vi vil i næste samling aktivt arbejde for en ny lejelov.
Annie Lunde Hansen (CD), 1999-02-23:
Nu kunne man jo godt stå her og filosofere lidt over,
hvad man skal bruge revisionsbestemmelserne til
, når man alligevel ikke tager dem særlig alvorligt.
Også sidste år vedtog Folketinget at ændre disse bestemmelser, her var argumentet imidlertid, at det som følge af folketingsvalget ville være halsløs gerning at haste lovgivningen igennem inden samlingens slutning.
Ja, o.k., men denne undskyldning kan ikke bruges igen.
Omvendt tjener det jo heller ikke noget fornuftigt formål at foretage en revision, når der ikke foreligger det nødvendige oplæg til at gennemføre denne revision på.
Derfor vil vi da heller ikke modsætte os dette lovforslag.
Jeg er nemlig ikke sikker på, at CD til næste år vil støtte et lignende forslag.
John Vinther (KF), 1999-02-23:
Jeg kan nu ikke lade være med at komme med den måske lidt drilske bemærkning, at når vi i dag står med det her lovforslag, som jo blot er en udskydelse af en række revisionsbestemmelser, så skyldes det i virkeligheden, at regeringen ikke har evnet at leve op til sit eget lovkatalog.
Vi burde vel i grunden i dag have diskuteret et nyt lejelovsforslag og ikke blot en række revisionsbestemmelser.
Jeg kunne også ligesom fornemme, at Socialdemokratiet også er af den opfattelse.
I hvert fald fandt hr. René Skau Johansen da anledning til at komme med sådan en lejepolitisk programerklæring.
Jeg tror nok, at jeg vil vente med at komme med min, til vi ser et forslag, og til vi har nogle drøftelser om en egentlig ny lejelov.
Det her er blot en række udskydelser af nogle revisionsbestemmelser, og det vil vi fra konservativ side bestemt ikke modsætte os.
Rikke Hvilshøj (V), 1999-02-23:
Det er selvfølgelig lidt ærgerligt, at regeringen ikke kan overholde sit eget lovprogram, hvor der var lovet et forslag til ændring af lejeloven.
Men når det er sagt, så støtter Venstre det her forslag.
Det er ikke det, der skal stå i vejen for, at det bliver udsat et år.
Vi vil så i det kommende år meget tæt følge, hvordan arbejdet går, fordi vi har en interesse i, at vi får kigget på den meget, meget stive lejelovsbestemmelse, som vi har i dag.
Så vi støtter lovforslaget.
René Skau Johansen (S), 1999-02-23:
Jeg skal på Socialdemokratiets vegne sige god for, at Folketinget får mere tid til at finde frem til den bedste løsning for mange af landets lejere, og at Folketinget derfor udsætter revisionen af de tre nævnte bestemmelser til næste folketingssamling.
Jeg vil tage udgangspunkt i den ene af de tre lovbestemmelser, som foreslås udsat, nemlig revisionsbestemmelsen om lejefastsættelse ved genudlejning i boligreguleringsloven.
Da Lejelovskommissionen kom med sin betænkning forrige år, kunne de ikke enes om en model for huslejereguleringer.
Derfor er der ikke noget at sige til, at vi i dag vedtager en kort udsættelse af revisionen af denne bestemmelse, så vi får lidt mere tid til at få skabt grundlaget for en fornuftig og hensigtsmæssig revision på området.
Det skal samtidig siges, at for Socialdemokratiet er den omkostningsbestemte husleje fortsat basis for vores udlejningspolitiske grundholdning.
Den rene markedsbestemte husleje for alle boliger sikrer ikke rimelige huslejer, sikrer ikke bedre boliger, sikrer ikke bedre vedligeholdte bygninger eller ejendomme, men vil kun forstærke tendensen til de skæve beboersammensætninger.
I Socialdemokratiet er vi meget optaget af, at den økonomiske situation for landets lejere i det private udlejningsbyggeri ikke ødelægges.
Beboersammensætningen i de private lejeboliger er meget skæv, og skævheden er tiltaget igennem de senere år.
Lejestigninger vil for de mange unge, ældre og folk uden for arbejdsmarkedet have voldsomme økonomiske konsekvenser.
At den situation opstår vil vi i Socialdemokratiet forsøge at forhindre.
Den økonomiske situation for lejerne skal ses sammen med misforholdet mellem kvalitet og pris på lejeboligområdet, som Socialdemokratiet og regeringen også er optaget af.
Vi skal finde en langsigtet løsningsmodel, som både tager hensyn til lejernes økonomi og giver et fornuftigt og afbalanceret forhold mellem pris og kvalitet.
Vi skal have skabt friere forhold på markedet for lejeboliger generelt, men ikke på bekostning af de svageste lejere uden store økonomiske midler.
Det er ikke en let problemstilling, og det tager tid at finde den rigtige løsning.
Vi skal ikke jappe et lovforslag igennem her i Folketinget uden at have behandlet de mulige konsekvenser grundigt. På nuværende tidspunkt ligger vi ikke inde med den endelige løsning på spørgsmålet.
Det må vi så tage udgangspunkt i.
Socialdemokratiet skal derfor henstille, at Folketinget vedtager at udskyde revisionen af bestemmelserne i lejelovgivningen.
Med disse ord støtter vi L 168.
Egil Møller (DF), 1999-02-23:
Når vi taler om lejelovgivning, kan vi dele lovgivningen op i tre dele: En lovgivning om leje i den almene sektor.
Her er gennemført en samlet lovgivning omkring de lejeretslige regler.
Nu mangler vi så en lovgivning om mere fri regulering
af lejen på det private udlejningsområde inden for boliger og erhvervslokaler.
Med hensyn til huslejefastsættelsen i det private udlejningsbyggeri har vi i generationer oplevet den ene regulering efter den anden.
Aftalefriheden på dette område er stærkt begrænset.
Følgen bliver et stift boligmarked med et betydeligt huslejespænd.
By- og boligministeren anfører i bemærkningerne, at
grunden til at udskyde lovforslaget er, at det er komplicerede problemstillinger, som kræver mere tid til sikring af kvalitet i lovgivningsarbejdet, samt at der ikke er ændringer af hastende karakter. Javel.
Når nu ministeren ønsker at udskyde løsningen om en ny lejelovgivning, er sandheden nok den, at regeringen ikke ønsker at brænde fingrene endnu en gang efter oplevelserne med efterlønnen.
Regeringen tør simpelt hen ikke tage fat på løsningen af problemerne.
Man gør som strudsen: Stikker hovedet i busken og håber, at problemerne løser sig af sig selv.
Regeringen tør ikke endnu en gang lægge sig ud med dem, som den tror er dens kernevælgere, nemlig adskillige af lejerne i udlejningsbyggerierne.
Meningsmålingerne skal forbedres.
I Dansk Folkeparti opfatter vi udskydelsen som krysteragtig og helt unødvendig.
Vil ministeren bekræfte, at det er sandheden?
I Dansk Folkeparti føler vi ikke, at det er rigtigt at udskyde en helt nødvendig lejereform, og vil opfordre regeringen til at medvirke til en snarlig fornyelse af en forældet lejelovgivning.
Jytte Andersen (S), 1999-02-23:
Jeg ser faktisk frem til, at vi får den bypolitiske debat, hvor også det her tema kommer ind.
Jeg vil blot sige til hr. Keld Albrechtsen, at man skal altså være varsom med den kritik, der ligger bag hr. Keld Albrechtsens udsagn, for det er jo netop, som hr. Villy Søvndal var inde på, båret af beboernes egne diskussioner og det demokrati, der knytter sig til byfornyelse, om det skal være store eller det skal være små lejligheder, om standarden skal være højere eller lavere.
Og standarden har jo en afsmittende virkning på huslejen.
Det er jo i virkeligheden ikke ministeren, Folketinget eller kommunen, der er fødekæde for de beslutninger, der fører til, hvordan en byfornyet ejendom ser ud og fungerer, og hvor store lejlighederne er.
Det er i meget høj grad noget, der er meget vigtigt, noget, som jeg faktisk gerne vil styrke, der knytter sig til byfornyelse, nemlig demokratiet.
Men også det kan vi jo komme tilbage til.
Der var faktisk en ting, som jeg ikke fik svaret på før, og det var spørgsmålet om, hvad det så er for nogle lån, som jeg skal tage stilling til en gang om året.
Også her vil jeg allerede nu sige, for at ordførerne kan sove nogenlunde roligt, at det vil til enhver tid være en godkendelse af nogle lånetyper, som er bedst mulige for både lejere og selvfølgelig også for samfundet, altså dem, der giver den lavest mulige husleje.
Det er sådan set det, hele forslaget går ud på.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-02-23:
Det er ikke den erklærede hensigt med den her lovgivning, men det vil efter al sandsynlighed blive resultatet.
Vi har jo haft den samme diskussion med hensyn til finansiering af almene boliger.
Så der er sådan set ikke noget nyt i det principielle problem, men nu er det altså byfornyelsesområdet, som det handler om.
Derudover kan man jo så konstatere, at forslaget ikke vil ændre ved det grundlæggende problem, at finansieringsreglerne for den offentlige byfornyelse er for dyre, at de boliger, der bliver omfattet, bliver for dyre for mange beboere at betale, og at det giver mange uhensigtsmæssige virkninger og er med til at skabe en regulær bolignød for de allerdårligst stillede i dette land sammen med nedlæggelse af lejligheder osv. Derfor ser vi den lidt paradoksale situation, at regeringen hele tiden går og siger, at nu vil den skaffe boliger til de hjemløse, samtidig med at den selv fører en boligpolitik, der gør det mere og mere vanskeligt for folk med ganske små indtægter overhovedet at få et sted at bo.
Men jeg er klar over, at det ændres der ikke fundamentalt ved med den her lov.
Det bliver bare ved med at køre videre på samme vis i den forstand, men her et det altså kommunerne, det går ud over.
må Enhedslistens umiddelbare melding være, at vi ikke kan støtte lovforslaget, som det ser ud.
Kim Behnke (FP), 1999-02-23:
Da lovgivningen blev ændret, således at man kunne begynde at finansiere almennyttige boliger med realkreditlån, støttede vi det naturligvis fra Fremskridtspartiets side.
Vi har i Danmark verdens bedste finansieringsmåde, når det gælder byggeri, nemlig vores realkredit.
Når det gælder byfornyelse, er det for os at se kun en nødvendig modernisering, at der også bliver åbnet op for, at man kan benytte realkreditfinansiering dér.
Men for os er det vigtigste i virkeligheden, at vi slipper af med indeksfinansiering, for indeksfinansieringen er noget skidt.
Indeksfinansieringen er et levn fra en tid med høj inflation og høj rente, og derfor er der grund til, at vi alle de steder, hvor det er muligt, kommer af med indeksfinansieringen og erstatter den, som det her er tilfældet, med realkreditbelåning.
Realkreditbelåning er langt mere robust, langt mere stabil.
Også i situationer, hvor samfundsøkonomien måtte være i ugunst, er balancen mellem de lån, der er ydet, og de obligationssalg, der ligger bag, noget af det mest robuste, man overhovedet kan tænke sig.
Det kan selvfølgelig betyde, at der visse steder vil være dyrere finansiering, end vi kender i dag, men der er så sandelig også mulighed for, at man kan få billigere finansiering end den, man kender i dag.
At gå ind i en sagsbehandling af de enkelte lånesager vil være forkert efter vores mening.
Det korrekte vil være, at vi fra Folketingets side åbner op for den her mulighed, og så overlader vi det til dem, der sidder i de forskellige organer, som skal benytte sig af lånene, at afgøre, hvordan de vil sammensætte deres låneportefølje.
Så vi ser ingen problemer i at støtte lovforslaget fra ministeren og vil selvfølgelig deltage aktivt i udvalgsarbejdet, men umiddelbart er vi klar til at stemme for forslaget.