runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ole Stavad (S), 2000-11-02:
en regering med Venstres nuværende formand som statsminister.
Vi har her ét af de første meget, meget tydelige eksempler på den skattestopsdeklaration, Venstre er kommet med med garantistemplet i nederste højre hjørne.
For den dag, vi havde første behandling af forslaget, som vi her har til tredje behandling, sagde fru Mariann Fischer Boel rigtigt nok, at det skønnes at give et merprovenu på 30 mio. kr. Den samme dag havde vi et andet forslag til første behandling på min foranledning, som efter vores bedste skøn kostede nøjagtig 30 mio. kr.
Venstre støttede forslaget om at bruge de 30 mio. kr., men det måtte ikke finansieres for vognmændene.
Og det forslag, vi har her, er vel at mærke et forslag, som danske vognmænd sætter umådelig stor pris på og lægger stor vægt på bliver vedtaget.
Det er altså ikke danske vognmænd, der har sagt, at det her koster 30 mio. kr., og derfor må det ikke vedtages. Danske vognmænd har opfordret Folketinget og regeringen til, at vi håndterer den her sag, så de og Danmark stadig væk er med i 6-lande-aftalen, således at danske vognmænd ikke skal betale afgift andre steder. Nu får vi altså at vide af fru Mariann Fischer Boel, at forudsætningen for, at Venstre kan stemme for noget - som hvis andre stemte på samme måde, som Venstre gør her, ville være ødelæggende for det danske vognmandserhverv - så skal man sende pengene tilbage til den samme gruppe.
Hvorfor skal det så ikke også være til nøjagtig de samme vognmænd? I øvrigt er jeg ikke under finanslovforhandlingerne eller i Venstres udspil til finansloven stødt ind i, at Venstre har et forslag, der specielt skulle gavne vognmændene.
Der har heller ikke under udvalgsbehandlingen været et forslag fra Venstre om, hvordan de her penge skulle bruges.
Venstre siger bare nej.
Og når man bliver spurgt, som fru Mariann Fischer Boel blev af Jyllands-Posten den 29. oktober 2000, om, hvad nu hvis det var sådan, at det blev forkastet, så siger hun: Jamen det er jo en hypotetisk situation, der er jo flertal.
Jo, vil jeg sige til fru Mariann Fischer Boel: Det her er interessant, for hvis vi nu havde en regering med Venstres formand som statsminister, så måtte det jo være, fordi der var et flertal bag den pågældende regering.
Så ville det ikke kunne vedtages, hvis skattestoppet med garantistemplet i nederste højre hjørne skulle efterleves.
Derfor synes jeg, det her er afgørende og principielt som et af de første meget klare forslag.
Det, Venstre har bebudet, er noget, der vil være ødelæggende for det danske samfund, og som i forhold til grupper, der er vigtige bidragydere til vores samfund, herunder vognmændene, vil være ødelæggende for deres muligheder for at kunne udøve deres erhverv.
Derfor synes jeg bare, at vi skal notere os, at det så er sådan, det skal forstås, og at det er det, man kan forvente af Venstre, hvis Venstre får magt, som de har agt.
Brian Mikkelsen (KF), 2000-11-02:
Vi behøver ikke fra konservativ side at komme vores venner i Venstre til undsætning i den her sag.
Venstre har været gode til selv at forklare, hvorfor man bliver nødt til at stemme nej.
Derfor bliver jeg nødt til at henvende mig til skatteministeren, for det her er altså hykleri af næsten værste skuffe.
Sagen er den, at hver eneste gang, skatteministeren og den socialdemokratiske regering laver nye skatteforslag, så er der altid et større dækningsbidrag til statskassen.
Altid uden undtagelse, næsten i hvert fald.
Ingen regel uden undtagelser.
Det betyder også, at når man ser på nettoprovenuet i den her sag, er der 30 mio. kr., som kommer til statskassen fra vognmændene - fra en branche, som er meget klemt i forhold til konkurrencen, fra en branche, som oplever, at udenlandske vognmænd kommer ind at køre på danske veje og tager danske arbejdspladser.
Det er kendsgerningen, så derfor er det her hykleri fra regeringens side, så det virkelig batter.
Niels Helveg Petersen (RV), 2000-11-02:
Jeg ønsker kun endnu en gang at forsikre hr. Jens Hald Madsen om, at samarbejdet mellem Udenrigsministeriet og Erhvervsministeriet i denne sag er det bedst tænkelige.
Jeg har også set henvendelsen fra Danmarks Rederiforening, men der er jo altså kun 11 medlemmer, og alle organisationer kan ikke få anbragt folk i bestyrelsen.
Meningen med den her bestyrelse er jo netop også, at der ikke skal være, skal vi sige gengangeri af bestyrelsesrepræsentanter, men at bestyrelsen skal være sammensat af aktive erhvervsfolk.
Det er en grundtanke i hele ideen med denne bestyrelse, og den agter vi at holde fast ved.
Jeg kan kun sige om Rederiforeningens henvendelse, at den jo må indgå i de videre overvejelser om denne lovgivning.
Lotte Bundsgaard (S), 2000-11-02:
Jeg vil godt sige, at jeg er fuldstændig enig med hr. Anders Mølgaard i, at vi ikke skal blive magtfuldkomne.
Jeg er også fuldstændig enig med hr. Anders Mølgaard i, at man altid skal lære af de fejl, man gør. Men jeg kunne godt tænke mig at høre hr. Anders Mølgaard, om Venstre er modstander af, at vi indkaldte soldaterne, da vi troede, de skulle af sted til Sydlibanon, så det ikke fremstår, som om Venstre ikke har ment, vi skulle indkalde dem.
Jens Hald Madsen (V), 2000-11-02:
Blot sådan til opklaring: Det er bare svært at forstå, at når man har lavet en aftale mellem de tre involverede ministerier, Udenrigsministeriet, Erhvervsministeriet og Fødevareministeriet, hvorfor tror udenrigsministeren så, at det er så nødvendigt for Erhvervsministeriet at skrive så bombastisk, at denne her aftale ikke tydeligt nok er afspejlet i lovforslaget?
Sådan husker jeg det, nu har jeg papirerne dernede.
Det er jo ligesom et udtryk for, at man ligesom mistænkeliggør Udenrigsministeriet for at være lidt for dominerende i forhold til de to andre, eller er det mig, der helt misforstår tonen i det brev, som kommer fra Erhvervsministeriet?
Peter Skaarup (DF), 2000-11-02:
Jamen jeg vil da gerne bekræfte fakta over for fru Elisabeth Arnold.
Menneskerettighedsdomstolen kan træffe afgørelser, der går dansk ret imod, og så skal vi rette os efter de afgørelser.
Det er helt klart.
Det er, som jeg nævnte, EF-Domstolen, for her er der det særlige, interessante forhold - eller negative forhold set med Dansk Folkepartis øjne - at afgørelser ved EF-Domstolen skal træffes med udgangspunkt i, at man skal bevæge sig mod stadig mere europæisk integration, dvs. stadig mere magt til EU på bekostning af nationalstaterne.
Det er det sigte, vi gentagne gange har påpeget - og det tror jeg også fru Elisabeth Arnold godt ved - for mange af de afgørelser og mange af de konventioner, vi tilslutter os, tilslutter vi os under den forudsætning, at vi accepterer EF-Domstolens afgørelser, som ikke bare er i overensstemmelse med dansk ret, men skal føre i retning af stadig mere europæisk integration, og det er vi ikke interesserede i.
Elisabeth Arnold (RV), 2000-11-02:
EF-Domstolen dømmer på grundlag af traktaten for De Europæiske Fællesskaber.
Den er hr. Peter Skaarup tilfældigvis ikke enig i, og det er jo derfor, hr. Peter Skaarup ikke accepterer EF-Domstolens afgørelser.
Det er bare at konstatere, at sådan er det.
Den anden ting, jeg gerne ville sige, er, at Dansk Folkeparti ved sin tilslutning til Europarådet og til den vedtagelse, der er lagt frem i dag, accepterer overvågning af demokratiet.
Den diskussion, som Dansk Folkeparti førte gennem hele kampagnen op til euroafstemningen, gik jo på, at man ikke ville have, at nogen blandede sig i, hvordan Danmark gennemførte sit demokrati, men jeg kan nu forstå på hr. Peter Skaarup, at det er helt i orden, at Europarådet overvåger demokratiets udvikling, også i Danmark, for Danmark er også medlem af Europarådet.
Peter Skaarup (DF), 2000-11-02:
Jeg synes, fru Elisabeth Arnold bevæger sig ind på noget, som jeg ikke har sagt. Fru Elisabeth Arnold siger, at vi ikke vil acceptere afgørelser foretaget af EF-Domstolen.
Jo, det vil vi, for det er vi nødt til
Det ligger fuldstændig klart, det må alle rette sig efter.
Men det eneste, vi godt vil have lov til at sige, er bare, at vi ikke er enige i, at EF-Domstolen som hovedprincip har, at afgørelser træffes under hensyntagen til, at de skal føre imod stadig snævrere europæisk integration.
Men selvfølgelig accepterer vi afgørelserne, det siger sig selv, og det er alle nødt til.
Men vi er imod, at man, da man strikkede EF-Domstolen sammen og lavede præmisserne for EF-Domstolen, indførte nogle principper, der går i retning af stadig mere europæisk integration.
Vi mener, det er i orden, at man påpeger det fra Europarådets side, men vi er imod ...
Sonja Albrink (CD), 2000-11-02:
Jeg vil gerne starte med at sige tak til ministeren for redegørelsen og besvarelsen af forespørgslen og dernæst sige, at jeg vil forsøge at gøre det lidt kort, da der også er andre vigtige møder, der snart starter.
Derfor vil jeg om Europarådet generelt indskrænke mig til at gentage, hvad hr. Peter Duetoft sagde under forhandlingen om den tilsvarende redegørelse sidste år, nemlig at vi i CD er meget store tilhængere af internationale samarbejdsorganer og altså også af Europarådets virksomhed.
Vi mener, det er af stor vigtighed, at parlamentarikere fra en lang række lande har et forum, hvor der kan debatteres og arbejdes med emner af stor international betydning, og her tænker jeg selvfølgelig i særlig grad på de grundlæggende menneskerettigheder.
I CD mener vi, at den beskyttelse af menneskerettighederne, som er udviklet gennem Europarådet og især gennem den europæiske menneskerettighedskonvention, er meget unik.
Konventionen har en meget stor tilslutning, og systemet har været i stand til at bære den store tilgang i medlemskredsen.
Effekten af overgangen fra det gamle system, hvor konventionen indledningsvis tog stilling til de enkelte klager og den efterfølgende afvikling, mægling eller oversendelse til Domstolen, til det nye system, hvor der kan klages direkte til Domstolen, har været fulgt med interesse og vel også nogen nervøsitet med hensyn til sagsmængden.
Udenrigsministerens redegørelse viser da også, at sagsmængden nærmest er eksploderet.
De problemer, som er forbundet med dette, kan man vel reelt på kort sigt kun imødegå på to måder, nemlig enten ved at indskrænke klagemulighederne eller ved at styrke Domstolens ressourcer.
Heldigvis har man fra både dansk og anden side valgt at medvirke til den sidste løsning, for efter CD's opfattelse ligger styrken i konventionen og Domstolen nemlig i den brede adgang, der er til at indbringe sager for Domstolen.
Menneskerettigheder er ikke noget statisk, og derfor er det vigtigt, at konventionen og institutionerne, som skal beskytte menneskerettighederne til stadighed følger udviklingen.
Det synes vi faktisk at nedlæggelsen af konventionen og den umiddelbare henlæggelse af alle sager til Domstolen er et godt udtryk for.
I CD går vi ind for, at udviklingen fortsættes, og ambitionen må bl.a. være at få udvidet kredsen af lande, som har tilsluttet sig konventionen samt at sikre de grundlæggende menneskerettigheders efterlevelse i de enkelte stater.
At dette naturligvis også stiller krav til de nuværende medlemslande er vi helt med på, og vi mener faktisk også, at Danmark både er og skal vedblive at være et foregangsland på dette område.
Vi er helt enige med udenrigsministeren i, at målet selvfølgelig må være at gøre Domstolen så hurtig og effektiv som overhovedet muligt, og at midlet hertil må være at styrke Europarådets øvrige institutioner.
Vi er medforslagsstillere til forslaget til vedtagelse, så det støtter vi selvfølgelig.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-11-02:
Jeg takker ministeren for svarene og også understregningen af, at den vigtigste opgave for Danmark er at skabe grundlag for øgede bevillinger til Menneskerettighedsdomstolen, også at Danmark har en mulighed for at stille personale til rådighed. Jeg vil nu alligevel opfordre til at lade det indgå i ministerens overvejelser, om Danmark kunne yde f.eks. et engangs rente- og afdragsfrit lån - jeg er da enig i, at man kunne komme ind i en svikmølle dér, hvis det ligesom greb om sig - men et engangslån til at afvikle puklen eller noget lignende.
Jeg vil blot bede ministeren have det med i sine overvejelser.
Så må jeg bare konstatere, at ministeren ikke svarede på det helt afgørende spørgsmål vedrørende EF-Domstolens mulighed for at gå ind og tilsidesætte med retsvirkning her i Danmark en afgørelse truffet af Menneskerettighedsdomstolen i Strasbourg.
Det er selvfølgelig rigtigt, som ministeren siger, at adgangen til at gå til Strasbourgdomstolen forsvinder ikke, men hvad hjælper det, hvis EF-Domstolens afgørelser får forrang?
Det spørgsmål står ubesvaret, men vi får jo altså så lejlighed til at komme videre med det under den generelle folketingsdebat herom senere.
Hanne Severinsen (V), 2000-11-02:
Jeg vil gerne takke ministeren for hans tilkendegivelse om FN og Europarådet, som jeg håber betyder, at Danmark i ministerkomiteen vil støtte den parlamentariske forsamlings synspunkt, som hidtil ikke har været det samme som ministerkomiteens.
Og i den forbindelse vil jeg lige påpege, at jeg synes
ikke, at jeg fik noget svar på spørgsmålet om enstemmighedsprincippet, som man nu hæger så meget om i ministerkomiteen, og som jo sådan set gør, at man bliver tandløs, og som man ikke behøvede at have i alle tilfælde.
Det er en selvpålagt begrænsning, som jeg synes man burde arbejde for at ændre.
Det kunne måske så også gøre, at man f.eks. i et tilfælde som Ukraine, der jo nu i øjeblikket har stor risiko for at miste sit demokrati, fordi bl.a. ministerkomiteen ikke er særlig kritisk, at den holdning måske kunne ændres.
Per Stig Møller (KF), 2000-11-02:
Jeg stillede ministeren tre spørgsmål og fik svar på det ene.
De to andre vil jeg faktisk gerne stadig væk have besvaret, såfremt de kan besvares.
Det ene er: Vil Danmark undertegne protokollen mod forskelsbehandling, som skal undertegnes i Rom i morgen eller i overmorgen?
Der citerede så ministeren nogle venlige ord fra Europarådets Parlamentariske Forsamling, men konklusionen er jo stadig væk den, at Europarådet fastholder sin suspension af Ruslands stemmeret, og at ministerkomiteen skal tage affære over for Rusland.
Og der har ministeren i redegørelsen henvist til, at det vil man ikke i Ministerrådet, fordi Rusland har imødekommet kravet om efterforskning af de grove menneskerettighedskrænkelser.
For hvis der ikke er nogen, der er blevet taget, så er løftet til ministerkomiteen nok ikke ret meget værd, og så skulle man da måske følge parlamentarikerne.
Peter Skaarup (DF), 2000-11-02:
Jeg var i min ordførertale inde på spørgsmålet omkring overvågning, og jeg koncentrerede mig lidt om det, at Europarådet faktisk også, jf. side 6 i den aktivitetsrapport, vi har til behandling her i dag, på en række områder overvåger demokrati, spørgsmål omkring fremmedhad, racisme osv. Og det kan også være fornuftigt nok i forhold til en række af de stater, som er medlemmer af Europarådet, f.eks. nogle af de østeuropæiske lande, hvor der er problemer i den retning.
Men der var den radikale ordfører, fru Elisabeth Arnold, så inde på, hvordan det så kunne være, at Dansk Folkeparti ikke ville være med til overvågning i EU-regi, hvor jeg så ikke rigtig fik lov til at svare, fordi formanden mente, at taletiden var ophørt.
Og det var også rigtigt set
; den røde lampe lyste. Nu vil jeg så lige fortælle hvorfor.
Grunden til, at vi er imod overvågning, og at regeringen vel i øvrigt også er imod overvågning - eller i hvert fald tidligere har sagt, at de var - og grunden til, at en række partier i Folketinget er imod de Østrigsanktioner, som vi har set, er jo, at der i de europæiske lande, vi taler om i EU-regi, overhovedet ikke er grund til at overvåge demokratiet.
Der er jo ikke problemer med valgsvindel eller lignende ting i Østrig eller i Danmark eller i nogle andre af EU-landene, men det er der i nogle af de medlemslande, her, hvor vi taler om Europarådets arbejde.
Der er faktisk store problemer, specielt i de øst- og centraleuropæiske lande, når vi f.eks. taler valghandlinger, når vi f.eks. taler om undertrykkelse af mindretal, osv.
Derfor er det relevant i Europaråds regi at tale om de her ting, men det er ikke særlig relevant i EU-regi, og derfor er det også sådan, at regeringen hidtil i hvert fald har været imod den udvidelse af artikel 7, når det gælder overvågning.
De partier ønsker nu, at man skal udvide artikel 7 med en overvågningsmekanisme, sådan at man skal overvåge demokratiet bl.a. i Danmark.
Og der er ikke noget at overvåge.
Der er ingen problemer i det danske demokrati, i hvert fald ikke i forhold til noget af det, vi taler om i Europarådets regi.
Derfor er det, at det er meget relevant at tale om, hvorvidt forskellige organer virkelig nøjagtig skal have en overvågning både i Europaråds regi, i EU-regi og i alle mulige andre regier.
Amnesty International overvåger jo også.
Men hvorfor skal man så have det i EU-regi?
Det forstår vi ikke, og vi håber, at regeringen vil nedlægge veto i EU-regi mod de tendenser, for ellers er vi ude på et farligt vildspor her i Danmark og i EU.
Elisabeth Arnold (RV), 2000-11-02:
Det er en fejltagelse at tro, at overvågning af demokratiet kun er relevant over for nye demokratier.
Vi har alle de samme forpligtelser.
Peter Skaarup (DF), 2000-11-02:
Det var kort, og det var ikke noget spørgsmål til mig, men det var alligevel en antydning af, at der er grund til at overvåge.
Og der vil jeg så sige, at der er ikke grund til at overvåge eksempelvis Østrig eller Danmark eller nogle af de europæiske stater, som efterhånden har et meget godt demokrati, et veludviklet demokrati.
Og jeg har også mærket mig, at Det Radikale Venstre stort set fra dag ét talte imod Østrigsanktionerne, men alligevel vil Det Radikale Venstre nu være med til at indføje i EU-Traktaten at legitimere fremtidige Østrigsanktioner, og det er det, jeg ikke kan forstå at man vil.
Elisabeth Arnold (RV), 2000-11-02:
Jeg synes, ordføreren fra Dansk Folkeparti slap lige lovlig let om et par af de problemer, som blev berørt i talen.
Det første er, at hr. Peter Skaarup sagde, at EF-Domstolen nu havde forrang frem for dansk ret.
Men præcis det samme kan man jo sige om Menneskerettighedsdomstolen, som hr. Peter Skaarup i virkeligheden udtrykte meget stor respekt for.
Det er sådan, at hvis en afgørelse ved en dansk ret helt op til Højesteret stadig ikke er tilfredsstillende for den, dommen er gået imod, kan vedkommende anke til Menneskerettighedsdomstolen, hvis det er en menneskerettighedssag.
Menneskerettighedsdomstolens dom kan gå Danmark imod og dermed omstøde en afgørelse truffet af en dansk ret, og det vil hr. Peter Skaarup også rette sig efter, fordi Danmark er medlem af Europarådet.
Menneskerettighedsdomstolen har altså en sådan status, at den kan tilsidesætte afgørelser truffet ved dansk ret, hvis de er i modstrid med menneskerettighedskonventionen, og jeg vil gerne have hr. Peter Skaarup til at bekræfte, at sådan er det.
Det andet, jeg gerne vil spørge om, vender jeg tilbage til i den næste korte bemærkning.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-11-02:
Nu kan man jo selvfølgelig håbe på, at et problem så ikke viser sig siden hen at blive aktuelt, men det er jo ikke nok, vil jeg sige til fru Margrete Auken.
Det er jo ikke nok at have sådan en forhåbning.
Vi må være stensikre på, at en afgørelse ved EF-Domstolen ikke vil blive fulgt af den danske regering og af den danske Højesteret i en situation, hvor den er blevet underkendt af Menneskerettighedsdomstolen i Strasbourg.
Det må vi være stensikre på, og det er vi altså ikke i dag.
Tværtimod er det eneste, vi i dag kan være stensikre på, at EF-Domstolens afgørelser har forrang i dansk ret.
Det er det almindelige og desværre af Højesteret anerkendte princip i dansk ret.
Derfor er vi altså på herrens mark i denne sag, er jeg desværre nødt til at sige til fru Margrete Auken, og jeg er overbevist om, at SF - når man har fået gennemarbejdet det her i partiet - også vil kunne se, at vi står foran en juridisk faldgrube af meget store dimensioner.
Det kommer vi til også at have en generel folketingsdebat om, det er jeg godt klar over.
Men jeg synes altså, det er et meget, meget stort problem.
Margrete Auken (SF), 2000-11-02:
På et møde i Paris i Retsudvalget i Europarådet drøftede man de her spørgsmål, og så vidt jeg kunne høre, var det Europarådets opfattelse, at man ikke ville komme i den konflikt.
Begrundelserne var andre, men ikke nogle, der dementerede det, jeg her har sagt.
Og i hvert fald mener jeg, at de domme, der er faldet, har fastslået, at et medlemsland jo ikke kan ophæve sit medlemskab af Europarådet ved at melde sig ind i noget andet, og jeg ville da synes, det var ejendommeligt, hvis udenrigsministeren på trods af, hvad der er forsikret hele vejen igennem, skulle gå op og sige, at nu har Danmark tænkt sig at bøje lidt af i forhold til Europarådet og menneskerettighedskonventionen.
Jeg tror det ikke, og jeg tror slet ikke, det kan blive aktuelt her.
Flemming Hansen (KF), 2000-11-02:
Udenrigsministeren glemte at svare mig på mit andet spørgsmål.
Det var spørgsmålet om Rederiforeningen.
Jeg synes, og det skriver de jo også selv, at det var naturligt, at de hørte med blandt de organisationer.
Henning Gjellerod (S), 2000-11-02:
om Europarådets arbejde.
Man kan egentlig undre sig over, at det ikke var sket før, men i den danske delegation fandt vi, der var en god anledning til, at vi skulle starte en sådan tradition.
Det var nemlig 50-året for Europarådets oprettelse, og det var altså i den anledning, at vi havde debatten.
Vi fandt, at det var en frugtbar debat, som også var med til at sætte fokus på Europarådets arbejde, og i den vedtagelse, som Folketinget vedtog i den anledning, stod der, at Udenrigsministeriet blev bedt om at komme med en årlig redegørelse om Europarådets arbejde.
Nu er der gået ca. 1½ år siden denne begivenhed, og nu står vi foran et nyt 50-års-jubilæum, nemlig jubilæet i overmorgen for Europarådets menneskerettighedskonventions tilblivelse.
Vi har derfor fundet, at timingen igen var god til, at vi får en debat om Europarådets arbejde, og vi mener også, at det er rigtigt at stille en forespørgsel på baggrund af den skriftlige redegørelse: Hvordan agter regeringen at arbejde for en styrkelse af Europarådets aktiviteter på menneskerettighedsområdet?
Keld Albrechtsen (EL), 2000-11-02:
Jeg beder om en kort bemærkning på nuværende tidspunkt kun for at præcisere, at det forslag til vedtagelse, som Enhedslisten også deltager i, ikke berører spørgsmålet om et eventuelt kommende EU-charter, og for at præcisere, at jeg er dybt uenig i den bedømmelse, som hr. Gjellerod fremkommer med, når han påstår, at man har sikret, at udkastet til charteret respekterer de europæiske menneskerettigheder.
Det er et spørgsmål, som kræver en meget dybtgående undersøgelse, og meget tyder på, at det i virkeligheden slet ikke er tilfældet.
Jeg vil lidt vende tilbage til det problem om forholdet mellem de europæiske menneskerettigheder og charteret i min ordførertale, men altså i den her omgang blot præcisere, at med forslaget til vedtagelse er der ikke tale om nogen form for stillingtagen til udkastet til EU-charteret.
Niels Helveg Petersen (RV), 2000-11-02:
Til hr. Per Stig Møller: Nej, Danmark vil ikke undertegne i morgen.
Vi er nødt til at gennemgå megen lovgivning, før vi vil være i stand til at undertegne ikkediskriminationsprotokollen.
Vi er nødt til at vide, hvad vi i givet fald skriver under på, og tillægsprotokollen er ikke tilstrækkelig præcis, heller ikke i sine såkaldte explanatory notes.
Så vi har besluttet sammen med en række lande, bl.a. Sverige og Norge, ikke at undertegne i morgen, men jeg vil gerne udtrykke håbet om, at vi snart kan gøre det - i løbet af et par år formentlig.
Vedrørende Tjetjenien.
Jeg tror, at jeg må sige det, som det er, at Europarådets ministerkomité tror jeg
ikke er et særlig velegnet forum for en debat om Tjetjenien.
Jeg tror ikke, at det er dér, der kan ske nogen forrykninger.
Jeg kan til gengæld forsikre for, at i EU's Ministerråd er Tjetjeniensagen til stadighed under fortsat observation.
Jeg kender ingen eksempler på, at der er domfældelse i Rusland som følge af Tjetjenienkonflikten.
Det er muligt, at der er det, men jeg kender ikke nogen eksempler på det.
Det er den eneste måde, jeg kan svare på.
Dermed håber jeg, jeg har svaret på de spørgsmål, der var rejst.
Jeg er bange for, jeg ikke helt nåede at få svaret på fru Hanne Severinsens spørgsmål.
Jeg glemte mit notat
dernede.
Jeg må komme tilbage.