Tove Videbæk (KD), 2003-11-07:
Kristendemokraterne ønsker ligesom andre partier i Folketinget at styrke børns rettigheder, både i forhold til myndigheder og ikke mindst i forhold til stridende forældre.
I dag har børn reelt ikke nogen klagemulighed, når de er uenige i de afgørelser, der bliver truffet i f.eks. forældremyndigheds-, samværs- og anbringelsessager.
Selv om børn principielt har ret til at klage til Folketingets Ombudsmand, er dette klagesystem slet ikke indrettet til at tage sig af klager fra børn.
Det kræver noget særligt.
Børn får i øvrigt heller ikke tilstrækkelig information
om, at de kan klage til Folketingets Ombudsmand.
Jon Andersen fra Folketingets Ombudsmand har i Børnerådets bog »Børnekonvention i Danmark« fra i år beskrevet, at der ud af 4.000 årlige klager til Folketingets Ombudsmand kun er ca. 150-200 klager, der vedrører børn, og det er vel at mærke de voksne, der klager.
FN's Børnekomité har også haft opmærksomheden rettet mod børns rettigheder i Danmark.
Komiteen er betænkelig ved, om klageinstanserne reelt er tilgængelige og til rådighed for børnene, og derfor har komiteen anbefalet, at Børnerådets mandat bliver udvidet til også at omfatte individuelle sager og klager fra børn, eller at der oprettes et særligt fokusområde for børns rettigheder hos Folketingets Ombudsmand.
Det kan f.eks. ske ved, at vi udvider Børnerådets mandat, det kan også ske ved at oprette et fokusområde hos Folketingets Ombudsmand eller - som vi allerhelst så - ved oprettelse af en egentlig børneombudsmandsinstitution.
Men for os er selve modellen ikke det vigtigste. I Kristendemokraterne er vi meget positive over for ministerens tilkendegivelser vedrørende sagen, f.eks. om at man i samråd med Børnerådet vil se på de klagemuligheder, der eksisterer i dag.
Tværtimod mener vi faktisk, at den har været meget nyttig, og vi har i øvrigt også tidligere beklaget de besparelser, der blev bebudet over for Børnerådet.
Men vi synes faktisk, at et Børneråd suppleret med en børneombudsmandsinstitution eller et eventuelt fokusområde hos Folketingets Ombudsmand kunne give nyttige synergieffekter i dag, for Børnerådets styrke ligger altså i, at det kan være mere udfarende og politik- og idéskabende, end en egentlig ombudsmandsinstitution i sagens natur kan være.
Men det er selvsagt noget, som vi kan diskutere videre i forbindelse med udvalgsarbejdet og måske også, når socialministeren og Børnerådet har tilvejebragt mere dokumentation på området, selv om vi nok må indrømme, at hos Kristendemokraterne savner vi egentlig ikke dokumentation.
Vi synes, at der er så rigeligt med både dokumentation og rekommandationer, ikke mindst fra FN's Børnekomité, at det burde få os til at handle på området her og nu.
Børn skal uanset alder høres og inddrages i beslutninger vedrørende deres eget liv, børn skal have kendskab til deres rettigheder, og de skal have en klagemulighed og et direkte tilgængeligt henvendelsessted.
Men Kristendemokraterne mener til gengæld, at de konkrete forslag, som ligger i B 21, ikke er vidtgående nok.
Bl.a. ønsker vi ud over en børnetelefon en konkret børneombudsmandsinstitution på den ene eller den anden måde.
Vi kan derfor ikke støtte dette konkrete forslag, men vi ser frem til det forslag på området, der vil komme i nær fremtid fra ministeren.