runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jeppe Kofod (S), 2003-01-21:
Jeg vil først takke hr. Helge Adam Møller for en i sandhed stor interesse for Socialdemokratiet.
Det er da rart at vide, at man har sådan en interesse for Socialdemokratiet.
Jeg vil så spørge hr. Helge Adam Møller: Hvis det i 1980'erne var så besværligt med den politik, som stik imod, hvad også hr. Helge Adam Møller mente skulle være politikken, skulle administreres af den borgerlige regering, hvorfor udskrev man så ikke valg og fik afklaret, om der var opbakning til politikken i befolkningen?
Det er jo det gode spørgsmål, og det kan være, at hr. Helge Adam Møller vil svare på det.
Det var ikke noget, som Venstres ordfører eller Venstrefolk ville svare på før.
Så vil jeg også spørge, om hr. Helge Adam Møller er enig i det, som udenrigsminister Per Stig Møller i dag skriver i Jyllands-Posten, nemlig at Uffe Ellemann-Jensen som formand for Det Danske Center for Internationale Studier og Menneskerettigheder er garant for, at når det her studium i den kolde krig skal føres til ende, bliver det et studium, som tilgodeser borgerligheden.
Det er sådan det, der er essensen i det, som hr. Per Stig Møller i dag skriver i Jyllands-Posten.
Er hr. Helge Adam Møller enig i det, og synes han, at det er en god, betryggende og objektiv måde at gå til sagen på?
Keld Albrechtsen (EL), 2003-01-21:
Hr. Helge Adam Møller præciserede meget, at han var med dengang under den kolde krig, og det vil sige, at han ikke kan undskyldes på samme måde som den lange række af yngre Venstrefolk.
De kan undskyldes, fordi de ikke har noget direkte kendskab til det, de taler om, men det har hr. Helge Adam Møller.
Derfor vil jeg godt bede ham bekræfte, som han i og for sig også sagde i sin tale, at vi godt vidste dengang, at der var angrebsplaner både fra Warszawapagten og fra NATO.
En af NATO's angrebsplaner - det vil jeg godt bede hr. Helge Adam Møller bekræfte, det ved han jo helt ned i detaljerne - hed Airland Battle, den blev afprøvet under Golfkrigen, den var ikke uden effekt, vil jeg sige.
Sovjetunionen havde det også, det vidste vi jo alle sammen godt.
Det vil jeg godt bede hr. Helge Adam Møller bekræfte.
Så den sensation, som de unge Venstreordførere fremførte, nemlig at der var afsløret en angrebsplan, vidste vi sådan set alle sammen godt i 1980'erne.
Det er bare for at få disse ting gjort konkrete, få dem ned på det saglige plan og få debatten ind på sporet.
Aage Frandsen (SF), 2003-01-21:
Hr. Helge Adam Møller sagde, at der var nogle, der ikke ville være med til at kulegrave.
Jeg ved ikke, hvem det er, ud over at jeg forstår, at den vedtagelse, man lægger frem i dag, som man har fået Dansk Folkeparti til at acceptere, indebærer, at instituttet laver sin undersøgelse, og andre forskere behandles på lige fod, men ikke ud over det og uden klageadgang.
Hvem er det, der begrænser mulighederne for, at alle forskere kan gå i gang på lige fod også på andre områder end dem, instituttet vil have?
Hvem er det, der gør det?
Er det dem, hr. Helge Adam Møller skælder ud over i dag?
Nej, det tror jeg ikke, det er.
Det er regeringen, der med et flertal i Folketinget får indført en begrænsning i de undersøgelser, der skal laves.
Den frie forskning får ikke de muligheder, som den ville have fået, hvis man havde vedtaget det forslag til vedtagelse, som partierne til venstre for regeringen har fremsat.
Det er det, som er virkelighed nu.
Jeppe Kofod (S), 2003-01-21:
Først til hr. Kristian Jensen, der prøver at lægge mig forskellige ord i munden, bl.a. skulle jeg have stået heroppe og givet udtryk for forherligelse af socialismen.
Igen er det et forsøg fra Venstre på ligesom at udstille én og tillægge én nogle motiver, man overhovedet ikke har.
Så vil jeg bare gentage, at det var fornuftigt, at der var nogle kræfter, der brugte tid på at tænke over, hvordan man kunne prøve at bryde oprustningsspiralen, prøve at få nedrustning i stedet for.
Det synes jeg var et helt legitimt synspunkt.
I øvrigt kombineret med en meget, meget aktivistisk politik i forhold til frihedsbevægelser, både i Østeuropa og også i Sydafrika.
Hvis man endelig skulle begynde at spørge, om det var på tide at gøre op med en politik, så kunne man jo spørge Venstre meget stilfærdigt: Var det ikke på tide, at man gjorde op med sin politik over for Sydafrika, apartheidregimet og den manglende støtte til ANC og dens kamp mod apartheidregimet? Var det ikke på tide for Venstre at gøre op med det, hvis man endelig skulle spørge sådan?
Jeg synes, det er nogle forunderlige ting, man fokuserer på.
Over for hr. Jørn Jespersen vil jeg bare bekræfte, at jeg også husker den sag med fru Mariann Fischer Boel.
Her ser man jo, at når det kommer til konkret handling, er der meget langt fra skåltalerne og talerne i Folketinget og til offentligheden og så til realiteterne, når det kommer ned på gulvet og man skal på en rejse til Kina for at fremme dansk erhvervsliv.
Så vil man åbenbart ikke genere kineserne med menneskerettighedsspørgsmål og demokratispørgsmål i en ny borgerlig regering.
Det er bekymrende.
Dermed tror jeg i virkeligheden, at det sætter et meget godt punktum for den her del af debatten.
Jeg synes, at det er godt, at vi får afdækket, at der er en vis dobbelthed i de ting, som Venstre kommer med.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-01-21:
Nu ved jeg ikke, om hr. Helge Adam Møller var med i sin tid på den tur, Forsvarsudvalget havde til Tromsø i Norge, hvor vi fik forklaret, hvordan man fra den flybase kunne angribe de sovjetiske atomvåben i Murmansk.
Det besøg illustrerede for mig, hvordan vi stod på afgrundens rand, og hvordan begge sider i denne konflikt havde de mest forfærdelige angrebsplaner.
Men det er, som om hr. Helge Adam Møller nu har svært ved at huske dem.
Jeg spurgte helt præcist, om han kunne huske det, som hr. Villy Søvndal benævnte fremskudt forsvar, på amerikansk gik det bl.a. under navnet AirLand Battle-doktrinen, den, som blev afprøvet under Golfkrigen med stor militær succes. Dybe flyangreb, ødelæggelse af fjendens panservåben, udslettelse af fjenden til syvende og sidst.
Det var jo det, NATO havde.
Søren Søndergaard (EL), 2003-01-21:
Lige inden statsministeren går op og afslutter, vil jeg godt bede om statsministerens kommentar til det, vi hører her, at der har været embedsmænd/forskere, som har forsøgt at forhindre en undersøgelse eller lagt sten i vejen for en undersøgelse.
Er det noget, statsministeren kender til?
Er det noget, regeringen kender til, og hvordan vil man forholde sig til den - hvis det er rigtigt - rimelig alvorlige anklage i hvert fald set fra Enhedslistens synspunkt?
Holger K. Nielsen (SF), 2003-01-21:
Det er lidt i forlængelse af den sidste taler.
Jeg bemærkede også, at hr. Helge Adam Møller bekræftede, at brug af atomvåben var en del af NATO's strategi, hvis man blev angrebet, og som jeg har sagt tidligere, synes jeg da ikke, at det er noget at blive så overrasket over.
Lige så lidt som jeg ikke kan forstå, at man kan blive så overrasket over, at der har været militærstrategiske planer fra Warszawapagten, hvis man blev angrebet af NATO.
Det er jo det, som vi protesterede imod.
Det er den militærlogik, der ligger i, at man skal vurdere, hvad modparten, hvad fjenden har tænkt sig at gøre.
Under den kolde krig kom vi igennem det.
Det var tæt på nogle gange, at der var nogle misforståelser, men det skete heldigvis ikke.
Men hvis det var sket, er det jo fuldstændig rigtigt, som det også blev sagt af hr. Keld Albrechtsen, at så havde vi ikke siddet her i dag. Så ville det have eskaleret.
Det kunne være sket ved, at Warszawapagten havde angrebet os, og det var blevet til en tredje verdenskrig.
Men sagt til hr. Helge Adam Møller: Vi er nødt til at diskutere det også på den her måde.
Villy Søvndal (SF), 2003-01-21:
Jeg skal kvittere for, at debatten nåede det nyttige punkt, hvor vi genopfriskede den fælles hukommelse fra 1980'erne, som jeg synes tegner et interessant billede på to punkter i hr. Helge Adam Møllers svar.
Det ene er, at hr. Helge Adam Møller tydeligt kan huske både tesen om det fremskudte forsvar og det fleksible forsvar.
Det er der to interessante studier af for dem, der skal studere forhåbentlig meget åbent og meget frit.
Det ene er det billede, som hr. Helge Adam Møller tegnede af en fem gange så stor styrke fra Warszawapagten.
Hvordan ser det ud i historiens soleklare lys, efter at vi har set, hvad det russiske militær er i stand til?
Er det ikke en historie om nogle fantastiske fejlvurderinger?
Det er den ene slutning, synes jeg.
Tak for den bekræftelse.
Jeppe Kofod (S), 2003-01-21:
Jeg vil gerne kvittere for statsministerens svar, for det sætter jo hele den misere på plads, der går ud på, at udenrigsministeren i dag i et indlæg i Jyllands-Posten skriver om Uffe Ellemann-Jensens rolle, at regeringen gjorde Uffe Ellemann-Jensen til formand for Institut for Internationale Studier på udenrigsministerens forslag, og så kommer det interessante, for hvem kunne det borgerlige Danmark egentlig være mere tilfreds med og tryg ved, når f.eks. dette studie i den kolde krig skulle føres til ende?
Hvem kan det borgerlige Danmark være mere tilfreds med?
Hermed antyder udenrigsministeren, at udpegningen af Uffe Ellemann-Jensen betyder, at man kan kontrollere fra det borgerlige Danmark, hvad der foregår i denne her udredning og den hvidbog, der skal være.
Nu noterer jeg, statsministeren siger noget andet, nemlig at der overhovedet ikke er nogen sammenhæng mellem den centerbestyrelse og så det udredningsarbejde, som Institut for Internationale Studier står for.
Det er vigtigt at slå fast, og dermed er det også vigtigt, at det, som udenrigsministeren har sagt i dag, faktisk ikke er rigtigt, at det er forkert, det, han har udtalt til avisen.
Det er godt.
Tak for svaret.
Aage Frandsen (SF), 2003-01-21:
Jeg er enig med statsministeren i, at selvfølgelig finder man ikke sandheden, det gør man kun i totalitære regimer, der påstår, at de kender sandheden.
Statsministeren redegør med henvisning til arkivlov og offentlighedslov for, at man vil give den størst mulige adgang.
Det, som det, der står her, så betyder, er jo, at nu vil statsministeren sørge for, at regeringen administrerer det på en bestemt måde.
Er det korrekt forstået?
Der er jo mulighederne i forvejen, så det eneste er spørgsmålet om administrationen.
Hvis man nu fra instituttets side er i gang med en undersøgelse, man bruger en del materiale, og så kommer der en forsker og siger, at det er slet ikke noget med, at han vil kigge dem over skulderen - det udtryk, statsministeren brugte, kan jeg nu heller ikke lide, for forskere kigger ikke over skulderen, de laver hver deres - men han vil gerne lave noget andet, som også har med den kolde krig at gøre, have noget materiale, han mener er relevant, ikke noget materiale, de har inddraget, hvad bliver svaret så ifølge det kriterium, som statsministeren er kommet med?
Søren Søndergaard (EL), 2003-01-21:
Lige grufuldt - hvordan måler man, om noget er lige grufuldt?
Og hvad giver hr. Jesper Langballe retten til at gøre sig til dommer over, om noget har været mindre eller mere lige grufuldt?
Hvad kan hr. Jesper Langballe sammenligne med, at det USA-støttede indonesiske diktatur udryddede en tredjedel af Østtimors befolkning?
En tredjedel af Østtimors befolkning!
Så kan man sige: O.k., Østtimors befolkning var jo ikke så stor, og derfor var det ikke så slemt i forhold til, hvor mange der blev udryddet i Sovjet, fordi dér var befolkningen større.
Vi er ude på et totalt moralsk skråplan - et totalt moralsk skråplan - hvis man anlægger den slags betragtninger.
Enhedslisten har sagt nej til det.
Vi ønsker ikke at deltage i den slags betragtninger, og det giver sig selvfølgelig også konkret politisk udtryk i dag, f.eks. når vi snakker Tjetjenien. Vi kunne ikke drømme om at udtale, at Putin var godt forberedt, når vi mødte ham et eller andet sted.
Vi kunne ikke drømme om at være med til, som f.eks. Dansk Folkeparti var, at undlade en skarp kritik af det, der foregår i Tjetjenien, som det var tilfældet ved den sidste forespørgsel, fordi det er vennerne.
Jesper Langballe (DF), 2003-01-21:
Det er hårrejsende, at hr. Søren Søndergaard kan sige, at det, man foretog sig fra eksempelvis USA's side og fra Sovjetunionens side, var lige grufuldt.
Det er simpelt hen en sådan historisk proportionsforvrængning, og jeg vil ønske, at hr. Søren Søndergaard ville give sig til at læse ikke bare Solsjenitsyns værker, men Nadesjda Mandelstams gribende beskrivelse, hvor der bliver sat ansigter og navne på de enkeltskæbner, som simpelt hen blev skyllet ud i dette enorme, umenneskelige kloakprojekt. Og så vil jeg sige, at for mig at se var det egentlig ikke først og fremmest NATO's opgave - jeg ved godt, at den udtryksmåde blev brugt, og det var da også fint nok - at forsvare demokratiet.
Det var vel egentlig først og fremmest opgaven at forsvare det, man med rette kaldte den frie verden over for en dødsensfarlig ydre aggressor.
Og når hr. Søren Søndergaard så nævner Tyrkiet, er det da fuldstændig rigtigt, at der ikke var antydning af demokrati - det er der stadig væk ikke - men vi var nødt til at have dem med for at forsvare Gibraltar og Middelhavet.
Så enkelt er det.
Ren fornuft!
Søren Søndergaard (EL), 2003-01-21:
Nej, men problemet er jo, at det lige præcis er det, der sker.
Lige præcis argumentet om, at de andre er værre, er det, der så bliver argumentet for, at vi ser igennem fingre med det, der foregår i vores baggård. Hvorfor havde vi i alliancen NATO - den alliance, der var sat i verden for at forsvare det vestlige demokrati - et land, der hed Grækenland, et land, der hed Tyrkiet?
Demokrati i Tyrkiet?
Men det blev accepteret af borgerlige politikere og socialdemokratiske politikere, fordi det jo var vennerne.
Det er hele den tankegang, vi har gjort op med.
Det er hele den tankegang, som Enhedslisten fra sin fødsel har gjort op med, og vi har sagt, at vi ikke accepterer nogen overgreb på nogen grupper, fordi det er vennerne, der står for dem.
Og så vil jeg sige, at for den guatemalanske befolkning eller for andre befolkninger, som er blevet udsat for overgreb støttet af USA, er det sådan set fuldstændig ligegyldigt, at andre også har været undertrykt.
Det har været lige grufuldt. For vores part opfatter vi det ikke som en specielt formildende omstændighed, at det sovjetiske regime specielt dræbte deres egne borgere, hvorimod det amerikanske regime specielt dræbte andre landes borgere.
Vi synes, at der skal tages afstand fra det under alle omstændigheder.
Flemming Oppfeldt (V), 2003-01-21:
Et enkelt synspunkt og spørgsmål til Enhedslisten.
Det handler om adgangen til historien, og det handler også om kampen om historien og kampen om demokratiet.
Når Enhedslisten gør det op, bliver det sådan, at ja,
der var noget dårligt på den ene side og noget dårligt på den anden side.
Men man må jo så sige, at når vi tager diskussionen om vort demokrati, åbenhed, informationsfrihed osv., var der selvfølgelig en væsentlig forskel på de to systemer.
I den vestlige verden kunne man føre diskussion om Vietnam, Nicaragua og hele baduljen, mens der i de andre lande ikke var nogen intern diskussion om arbejdslejre, kz-lejre, angrebsplaner osv. Vi havde et demokrati, som var sårbart.
Det var selvfølgelig også sårbart for dem, som ikke nødvendigvis gik demokratiets ærinde, men som brugte forskellige bevægelser til at tjene de andre staters interesser, som brugte fredsbevægelserne, og som ikke gik direkte under navn.
Det vil sige, at det var en kamp om demokratiet, og jeg kunne godt tænke mig at vide, om Enhedslisten har den samme opfattelse, at der var en forskel på de to diskussioner.
Helge Adam Møller (KF), 2003-01-21:
Lad mig starte med at svare hr. Holger K. Nielsen.
Jeg vil ikke begrænse mig til at sige, at det, hr. Holger K. Nielsen siger, ikke er rigtigt, lad mig også lige begrunde det.
Det er jo ikke noget, der bare lige er kommet frem de sidste par dage i nogle artikler i Jyllands-Posten.
Der er udgivet en bog for nogle år siden, hvor bl.a. tidligere generel Kjeld Hillingsø, også en fremtrædende NATO-general, fortæller nøjagtig om de afsløringer, der er foregået, både i de østtyske og de polske arkiver og andre steder, hvor han bl.a. skriver: Indtil 1981 var det Polens opgave at lede et angreb på Danmark og stille hovedparten af de deltagende styrker.
Det var planen at angribe den jyske halvø med en polsk armé på mindst 6 panser- og panserinfanteridivisioner - de består af hver 10.000-15.000 mand - Sjælland og Bornholm måtte erobres ved hjælp af en kombination af sø- og luftlandsætninger.
Så det er ikke ny viden.
Og det er da heller ikke ny viden, sådan som hr. Villy Søvndal gør det til - det er nærmest som om det er en sensation, at jeg har afsløret det - at NATO forberedte, at hvis man var presset i defensiven og var ved at miste hele Vesteuropa, ja, så ville man anvende atomvåben. Det er da sagt fra denne talerstol
tusindvis af gange, også under debatten; det stod i NATO's officielle doktrin.
Det var da helt klart. Skulle vi bare havde ladet os kaste ud i Kanalen og overgivet os og ladet Khrusjtjov, eller hvem det nu var, blive?
Så til sidst til hr. Per Kaalund: Jeg er én stor anerkendelse af det flotte og gode arbejde, som Socialdemokratiet gjorde i slutningen af 1940'erne og begyndelsen af 1950'erne med at få os ind i NATO og kæmpe for, at vi blev en del af det og alt dét.
Jeg har faktisk kun koncentreret mig om de 7 år, hvor man svigtede.
Jeg har sagt, at de resterende 50 år, og også de sidste 10 år, har man jo været med på vognen, og jeg har rost de unge Socialdemokrater, der tager afstand fra den samme periode som jeg gør.
Det må hr. Per Kaalund da også have hørt, ellers vil jeg godt sige det én gang til.
Men man svigtede i de 7 år, jeg beklager at måtte sige det.
Holger K. Nielsen (SF), 2003-01-21:
Sagt til hr. Helge Adam Møller: Debatten om Warszawapagtens planer er jo på det seneste startet af den polske militærhistoriker Pawel Piotrowski.
Det var det, Jyllands-Posten refererede meget til i den stort opsatte artikel her i søndags.
Det, der beskrives, er ganske uhyggeligt og ganske farligt.
Det er jeg fuldstændig enig i, men det fremgår med stor tydelighed af artiklen af Pawel Piotrowski, at disse planer er udviklet som et svar på et NATO-angreb.
Det er i et forsøg på at bremse et indledende NATO-angreb, at man har udviklet disse ganske offensive og helt, helt uhyggelige og naturligvis uacceptable planer.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-01-21:
Nu stillede jeg så hr. Helge Adam Møller tre konkrete spørgsmål, hvortil jeg fik som svar, at han kunne bekræfte, at jeg tager fejl.
Så nu må vi altså konstatere, at nu er argumenterne fra konservativ side endegyldigt opbrugt.
Nu er der ikke flere argumenter tilbage.
Nu kan man gå op på talerstolen og meddele, at ens politiske modstandere bare tager fejl.
På den baggrund vil jeg sådan set
ikke gentage de tre spørgsmål, men bare konstatere, at hr. Helge Adam Møller altså ikke er i stand til at besvare dem.
Det er egentlig overraskende på baggrund af, at hr. Helge Adam Møller begyndte sit ordførerindlæg med at sige, at han jo havde erfaring fra den tid, havde været med i den tid, kendte til tingene.
Og så skal han afslutte sin ordførerrunde med at bruge den slags argumenter.
Det synes jeg ærlig talt ikke er særlig flot, men jeg vil håbe, at vi kan få en bedre debat om den kolde krig, og hvad der foregik under den kolde krig, en
debat, hvor alting kommer frem, alting bliver vendt, alle argumenterne bliver prøvet over for hinanden.
Per Kaalund (S), 2003-01-21:
Hr. Helge Adam Møller koncentrerede sig jo meget om den kolde krig, specielt i 1980'erne.
Men burde hr. Helge Adam Møller trods alt ikke kreditere Socialdemokratiet for den kamp, der foregik helt tilbage fra efterkrigstiden og opefter, hvor man i fagforeninger, i partibevægelser, i boligbevægelser og for den sags skyld alle mulige andre steder søgte at holde kommunisterne fra bordet?
Det synes jeg nok man burde kreditere. Jeg har yderligere et spørgsmål til hr. Helge Adam Møller.
Hr. Helge Adam Møller koncentrerede sig så meget om 1980'erne og den periode der.
Har man forsøgt at få os ud af NATO som en part, man ikke ønskede at have med, eller en, der ikke opførte sig ordentligt, eller som var umoralsk?
Det, der var umoralsk, var så flertallet i Folketinget.
Helge Adam Møller (KF), 2003-01-21:
Der er et par af de korte indlæg, der ligesom har gjort det til noget lidt morsomt, ikke det at jeg har været soldat, men at jeg altså har en personlig erfaring.
Jeg indrømmer blankt, at når det er trådt frem i debatten, har det den grund, at det såmænd ikke var mig personlig, men 150 værnepligtige, jeg lå sammen med, der skulle bære konsekvenserne af den umoralske politik, som et flertal førte i Folketinget på det tidspunkt, og det synes jeg er meget relevant. Så siger hr. Aage Frandsen, at jeg kender hele sandheden.
Nej, jeg kender kun en del af sandheden.
Jeg har nævnt nogle af de steder, hvor jeg kender sandheden rimelig nøjagtigt, fordi jeg selv har været med og har oplevet det på min krop både her i Folketinget og andre steder og har en stor viden om det. Men der er da masser af andre ting, jeg ikke aner noget om på det her område, og derfor glæder jeg mig som mange andre til at se, når både DUPI og de andre forskere har kulegravet det og kommer med endnu mere af sandheden.
Det kan da godt ske, at der er en enkelt Konservativ eller en Venstremand eller to eller ti, der har svigtet eller gjort noget galt indimellem.
Jeg har da næsten ikke fantasi til at forestille mig andet.
Vi er jo alle mennesker.
Men der er forskel på at komme til at gøre noget - noget, som den enkelte gør - og så systematisk i en lang periode eller som parti at arbejde på noget, der er direkte skadeligt for den alliance, man er en del af.
Så til hr. Keld Albrechtsen: Jeg kan bekræfte, at de tre påstande, hr. Keld Albrechtsen kom med, var forkerte alle tre.
Til hr. Holger K. Nielsen: Warszawapagten troede, at de ville blive angrebet.
Det er jo interessant at snakke med tidligere Warszawapagtofficerer, som nu i dag er på vores egen side - i hvert fald polakkerne, de er med i NATO, og det er tjekkerne også.
De, der også var officerer dengang, bekræfter samstemmende, at de havde de planer, og at det var det, de trænede, og at de ikke øvede forsvar.
Sådan er sandheden, vil jeg sige til hr. Holger K. Nielsen.
Prøv at spørge dem.
Erik Mortensen (S), 2003-01-21:
Jeg tror, hele Danmark har hørt finansministeren sige for åben skærm, at den eneste fejl, han har begået, er, at han har sovet for lidt i Rørvig.
Jeg vil ganske enkelt gerne have Venstres ordfører, hr. Jens Rohde, til herfra at bekræfte, at det ikke kun er, som hr. Villy Søvndal siger, et brud på regler, men at det her er et soleklart brud på landets love.
Det vil jeg meget gerne have at vi får præciseret her fra talerstolen.
Ole Stavad (S), 2003-01-21:
Jeg synes egentlig, det er en lidt forunderlig reaktion over for mig fra hr. Thulesen Dahl, for det, jeg har spurgt til, er et klart påpeget - jeg mener, vi kan sige dokumenteret - forhold, som der ikke gives svar på i finansministerens redegørelse.
Der spørger jeg så regeringens støtteparti - dem, der sætter sig sammen med regeringen og laver et forslag til vedtagelse, der svarer til det, regeringen mener, at de vil acceptere - om de har fundet oplysninger, svar på meget centrale spørgsmål.
Svaret fra hr. Thulesen Dahl er, at det har han ikke.
Er hr. Thulesen Dahl ikke også interesseret i at få de svar?
Vil hr. Thulesen Dahl ikke også lytte interesseret til, om statsministeren kan give os de svar, som finansministeren tilsyneladende ikke har givet os?