Ole M. Nielsen (KRF), 2000-04-28:
Ja, jeg har det jo ikke ligesom ham i en tv-reklame for nylig, der sad med sin pc og var koblet op på Internettet og kunne konstatere på pc'en, at det var godt vejr, og da hans kollega så kiggede udenfor, sagde han: Det kan du jo se ud ad vinduet!
Sådan har jeg det ikke med hensyn til samfundslivet.
Jeg læser aviserne, og jeg beskæftiger mig med og interesser mig for erhvervslivet.
Jeg bevæger mig i erhvervslivet, og jeg kender masser af offentlige institutioner, og jeg kender historierne fra begge sektorer i dagspressen
Jeg kan sagtens se forskel, men det er jo da en naturlov, at dér, hvor der er en konsekvens af dårlig økonomi, altså i det private erhvervsliv, hvor de, der har ansvaret, mister deres knapper, og de, der udfører dårlig ledelse, mister knappen foroven her, er det da klart, at dér vil der være dårlig ledelse i mindre omfang end dér, hvor dårlig ledelse ingen konsekvens har undtagen for skatteyderne.
Det behøver man ikke at studere ret meget for at vide.
Undskyld.
Jeg var så glad for, at jeg fik lejlighed til at sige noget pænt om regeringen under sidste punkt på dagsordenen, og nu må jeg ikke trække det tilbage, for det mener jeg selvfølgelig stadig væk.
Men at regeringen kan tilslutte sig det forslag til vedtagelse her fra SF, må jeg indrømme at jeg ikke fatter.
Ikke fordi der er så skrækkelig meget forkert i selve formuleringen i vedtagelsen.
Jeg var selv i morges ved sådan at forsøge mig med ganske små omformuleringer, sådan at jeg kunne have tilsluttet mig SF's forslag, men jeg forstod så, at det var SF slet ikke med på, for SF erkendte jo, at der var åbenlyse forskelle på vores holdninger.
Og det er jo i hvert fald så udpræget kommet til udtryk her under debatten, og debatten må jo trods alt også betyde noget, når man ser på, hvad det er, man stemmer for i vedtagelsen.
Altså den manglende forståelse fra forslagsstillerne af, at politikere ikke har ret til indseende med ledelse i private virksomheder, fordi de har det i offentlige virksomheder.
Der er jo dog en væsentlig forskel, nemlig den, at offentlige virksomheder drives for skattekroner, hvorimod der i private virksomheder altså er nogle kapitalejere, som selv kommer til at miste deres investeringer, hvis det ikke går, som det skal.
Der er masser af dårlig ledelse i den offentlige sektor, og der er også megen dårlig ledelse, om end mindre, i den private sektor.
Forskellen er jo bare, at i den private sektor ryger man ud på et eller andet tidspunkt, og nogle mister deres kroner.
Offentlige virksomheder går ikke nedenom og hjem, de kan bare køre videre, og i mange tilfælde resulterer det i, at den ansatte, som har formøblet masser af millioner kroner, får et gyldent håndtryk for at gå.
Det er selvfølgelig godt, men så stopper det
Altså kapitalejerne har retten til at bestemme, hvordan der skal ledes i butikkerne.
De har helt klart brug for hjælp, motivation osv. til stadig omstilling, og vi må helt klart stille krav til erhvervslivet på en række områder - miljøkrav, krav om, hvordan medarbejderne skal betales osv., alle samfundskravene - men lige nøjagtig hvem der skal lede og hvordan, må de altså selv ligge og rode med, ellers er det helt sikkert, at vi ikke får en bedre effektivitet, men en dårligere effektivitet og en dårligere økonomi.
Det er jo historien, om en blind kan lede en blind, og jeg tror, at man rundtomkring i erhvervslivet klasker sig på lårene af grin, når man hører denne debat om, at det offentlige skulle til at lære dem at lede.
Når man ser, hvordan der ledes i det offentlige!
Vi har hver eneste uge dårlige historier om, hvordan de offentlige institutioner og selv direktorater under ministerier ledes dårligt med negative resultater i hundrede millioner kroners størrelsen til følge.
Det er fuldstændig uhørt.
Jeg er så forarget over, at regeringen kan stemme for dette forslag til vedtagelse her.
Det kan jeg ikke i hvert fald.