Lissa Mathiasen (S), 2004-10-28:
I forlængelse af fru Line Barfods spørgsmål: Nu er der jo godt nok sket et ministerskifte på det her sagsområde, men jeg er egentlig lidt overrasket over, at ministeren siger, at der nu bliver nedsat et udvalg til at se på høringsret.
Jeg håber ikke, at det betyder, at det løfte, som vi havde fra den tidligere minister, om, at man var parat til at rykke for generelt at se på den gældende lovgivning og gøre det med baggrund i de mange meget saglige rapporter, som vi har liggende i Retsudvalget, ikke bliver holdt, for der har netop været ønske om at få en viden og på baggrund af den at kunne rykke.
Må jeg forstå det sådan, at ministeren til trods for det nedsatte udvalgsarbejde om høringsret alligevel vil støtte den opbakning og det udsagn, der kom fra den tidligere minister på området, om, at man selvfølgelig er parat til at rykke på grundlag af de mange meget saglige ting, vi allerede har liggende i Retsudvalget?
Men jeg synes heller ikke, at vi skal begå den fejl herinde at lave noget lovsjusk, fordi tingene ikke er belyst godt nok, og jeg har altså behov for, at der kommer forskellige vinkler på det at høre børn.
Jeg har selv været med til som socialminister at sikre, at børn, der er involveret i den sociale lovgivning, i forbindelse med anbringelse også kan blive hørt, og vi har fået fjernet 12-års-grænsen der.
Derfor har jeg selvfølgelig også samme ønske her.
Så fru Lissa Mathiasen behøver ikke at være bange for, at det her er en syltekrukke eller noget, jeg dybest set ikke mener.
Jeg er ikke enig i det sidste, som hr. Per Dalgaard sagde, at hvis man fik sådan en passus ind i lovgivningen, ville det nok løse problemerne.
Der står jo rent faktisk i lovgivningen i dag, at samværschikane kan medføre en ændring af forældremyndigheden.
Og det vil sige, at det, der netop er lagt op til dér, er, at hvis man udøver chikane og det er to ligeværdige parter, kan det medføre en ændring, en flytning af forældremyndigheden.
Der er ikke én eneste sag, til trods for at der har været adskillige eksempler på samværschikane, hvor man har ændret forældremyndigheden, selv om vi i dag har det i lovgivningen, sådan som vi fik det ind i 1996-lovgivningen.
Så hvad er det, man fra Dansk Folkepartis side mener det vil ændre?
Det, jeg netop sagde, var, at børn på lige fod med voksne bør have krav på som borgere at få den samme forvaltningsretlige beskyttelse.
Det håber jeg vi er enige om.
Det er derfor, vi synes, at dette kunne være godt, for i dag er det ikke sådan, f.eks. i måden, myndigheder behandler børn på, at børn har den samme mulighed for beskyttelse.
Derfor synes vi, det ville være godt, hvis den nuværende Ombudsmandsinstitution havde mulighed for at gå ind af egen drift, og vi vil godt præcisere netop i ombudsmandslovgivningen, at det er sådan, at barnet lige så vel som den voksne, kort og godt alle borgere, har den samme mulighed for beskyttelse, og Ombudsmanden har den samme forpligtelse til netop at være øjet, der kigger ud, til at kunne tage noget op af egen drift.
Nu er det jo altså domstolene, der træffer afgørelserne om, hvor forældremyndigheden skal placeres.
Og det, der jo meget ofte er tilfældet, når der har været samværschikane, er, at samværsforælderen ikke har været sammen med barnet igennem meget lang tid.
Der går som regel en rum tid, før man når så langt som til, at nu vil vi flytte forældremyndigheden.
Det handicap, at en forælder ikke har haft samvær med sit barn, kommer så til at betyde, at forældrene, til trods for at de kan være ligeværdige parter, så ikke er ligeværdige mere, og dermed kommer man så også til at cementere dette.
Og det er derfor, jeg rejser spørgsmålet: Hvad er det egentlig, man fra Dansk Folkeparti vil?
Vi har det allerede stående i dag?
Domstolene er jo klar over den passus.
Det er jo lige nøjagtig ud fra den, de træffer deres beslutninger og træffer deres afgørelser.