Line Barfod (EL), 2004-02-19:
Jeg vil gerne takke statsministeren og udenrigsministeren for ordene om, at man skal fastholde de demokratiske principper og retsstatsprincipperne.
Problemet og baggrunden for, at vi rejser denne her forespørgsel, er bare alle de mange gange, hvor det ikke sker.
Forleden dag kunne man i B.T. læse, at Venstres medlem af Europa-Parlamentet, Ole B. Sørensen, har fået nok.
»Det er gået for vidt«, forklarer han.
Det, han mente var blevet for meget, er de nye regler for udveksling af personoplysninger mellem EU og USA.
Personligt havde han oplevet, hvordan hans bror var blevet forhindret i at komme til Danmark på juleferie fra Colombia via USA, fordi det amerikanske kontrolsystem pludselig havde lyst op, da han skulle gennem transitkontrollen.
Han var blevet stoppet og ført til afhøring uden anden grund, end at han var kendt i systemet gennem sit helt legale arbejde.
En helt banal sag - måske.
Men han er ikke den eneste, som i kølvandet på den aftale om udveksling af personoplysninger om flypassagerer mellem EU og USA har mærket, hvordan systemerne pludselig griber ind i helt almindelige menneskers liv.
Mens Ole B. Sørensens bror blev stoppet i USA, blev adskillige formodede terrorister tilsvarende stoppet før jul i Europa på vej til USA.
Ifølge adskillige medier kunne man forstå, at det var suspekte personer, der var stoppet.
Siden viste det sig, at computersystemerne havde slået ned på en række ganske almindelige rejsende: En ældre kinesisk kvinde, et 4 år gammelt barn, en forsikringsagent fra Wales, for blot at nævne et par stykker af de offentligt kendte sager.
Man kan vælge at se disse eksempler på, hvad det betyder for borgernes fri bevægelighed og formodede uskyld som kedelige, men uundgåelige eksempler.
Problemet er bare, at uanset hvor uskyldige disse sager ser ud umiddelbart, ligger der en retstilstand og et magtapparat bag ved, som borgerne ikke kender til eller kun i begrænset omfang forstår rækkevidden af, og for nogle mennesker rundtomkring i verden har det betydet, at de er blevet fængslet, og nogle har fået ødelagt deres liv. Som en parallel til udviklingen af det kæmpestore sikkerhedsministerium, der er opbygget i USA, er det nu blevet foreslået i en rapport til Europa-Kommissionen, at EU skal poste 2 mia. euro i et projekt, som skal lave sikkerhedssystemer.
Ifølge avisen The Independent fra tirsdag den 17. februar lægger rapporten op til, at der skal udvikles forbedrede overvågningsteknologier, fordi, som det hedder, det er nødvendigt for at beskytte nationale grænser og til krisestyring af operationer i udlandet.
Jeg er klar over, at man ved festlige lejligheder, og når man er lidt politisk trængt, altid trækker bemærkninger op om, at intet må bryde med principper, rettigheder og garantier på retsområdet, men i takt med, at der skabes stadig mere omfattende kontrol- og overvågningssystemer, bliver de i sig selv vanskeligere og vanskeligere at lægge begrænsninger på.
Det er den ene side.
Den anden er, at vi på denne måde kommer til at indgå i en proces, hvor samfundet udvikler en mistænkeliggørelse af alle, der er anderledes.
Alene det at stille spørgsmål til det fornuftige i at lave sådanne overvågningssystemet kan blive mistænkeligt. Eksemplet på, hvor galt det kan gå, når der i huj og hast skal vedtages love på dette område, er den europæiske arrestordre, som har gjort EU til ét retligt område, hvor borgere nu udveksles tværs over grænserne.
Den blev med ekspresfart hastet igennem Folketinget, uden at vi fik mulighed for at diskutere, hvad konsekvenserne egentlig er.
I det hele taget ved vi meget lidt om, hvad konsekvenserne er for borgerne ikke bare i Danmark, men i resten af verden.
Vi har set guantánamofangerne, som skal diskuteres i den næste forespørgsel, vi hører om, hvor mange der sidder fanget i lejre i Irak, vi hører om, at der sker ting ude i verden, men vi ved faktisk ikke nærmere, hvad konsekvenserne egentlig er, hvor galt det er gået på hele retssikkerhedsområdet, og det ønsker vi at få et større overblik over.
Forslag til vedtagelse »Regeringen pålægges at udarbejde en redegørelse for, præcis på hvilke områder ændringer i dansk lovgivning og dansk tilslutning til internationale aftaler i forbindelse med »krigen mod terror« har betydet, at borgernes hidtidige rettigheder, friheder og garantier er blevet indskrænket eller ikke længere eksisterer.«