Villy Søvndal (SF), 2003-10-09:
Statsministeren kom jo i forgårs med en meget - synes jeg - modig opfordring, nemlig en opfordring til Folketingets medlemmer til at kigge ud ad vinduet, underforstået at sikre sig solid kontakt til virkeligheden.
Det synes jeg er en god opfordring: At få virkeligheden ufiltreret ind helt fri af spindoktorers tilrettelæggelse af, hvordan vi skal se virkeligheden.
Det, jeg specielt vil være lidt optaget af, er den sociale virkelighed, som møder en, hvis man kigger uden spindoktorer, hvis man kigger uden det billede, som statsministeren og hans nærmeste forsøger at tegne, og prøver at se på den rå virkelighed.
Dansk socialpolitik har tre hovedsøjler, som hele huset er bygget op på.
Den ene søjle består af, at vi giver indkomst til mennesker, der ellers ikke havde nogen indkomst: arbejdsløse, syge, handicappede og gamle.
Den anden søjle består af, at vi yder service til mennesker, der har brug for hjælp, fordi de er børn eller gamle.
Hvis man kigger på alle tre områder, så er det, der kendetegner den nuværende regering, at de angriber samtlige tre søjler i det sociale bygningsværk.
Jeg vil godt starte igen med Rådet for De Socialt Udsatte, som jeg var inde på under de korte bemærkninger til Dansk Folkeparti.
Det er en kendsgerning, at rådet påpeger, at 65.000 mennesker, vel at mærke nogle af de allermest indkomstsvage grupper vi har, har fået beskåret deres indkomst ved hjælp af Venstre, Det Konservative Folkeparti og Dansk Folkeparti.
Det er store tal.
Det er op mod hver ottende, der er på overførselsindkomst, der har været i berøring med de her beskæringer.
Jeg synes egentlig, det er imponerende, at regeringen er sluppet af sted med at sige til offentligheden, at man ikke rører ved overførselsindkomsterne, samtidig med, at man har reduceret leveniveauet for 65.000 mennesker.
Det er godt gået.
Det havde ikke holdt til et kig ud i virkeligheden, og derfor var jeg sådan set glad for statsministerens opfordring.
Det andet område, som er under pres, er serviceområderne.
Om lidt vil statsministeren formentlig svare med at sige, at det igen er mit sortsyn, der slår igennem, og at han håber, jeg har haft en god sommerferie og sådan noget.
Jeg vil bare henvise til, at et menneske, som jeg tror, statsministeren også sætter meget stor pris på, nemlig Palle Simonsen, tidligere ministerkollega og konservativ, formand for Det Centrale Handicapråd, i sidste uge sagde til Politiken om handicapområdet: Der er kun tale om ord, der sker ingen handling. Følger man så statsministerens opfordring videre til at kigge ud i den sociale virkelighed, så er det jo så heldigt, at Folketingets medlemmer er valgt ude lokalt, og derfor ved man, hvad der sker i Århus Amt, i Vejle Amt, i Fyns Amt, i Københavns Amt, i Vestsjællands Amt, i Viborg Amt.
Det vil sige, at de er vidende om, at kommuner og amter nu er i gang med en budgetlægning, hvor man skærer på børnehaver, som er det bedste sted, vi kender, til at bekæmpe den sociale arv.
Al tilgængelig viden siger, at det foregår bedst der.
De blev beskåret sidste år, de bliver beskåret igen.
Der er ikke fremskridt på handicapområdet, der er beskæringer, og der ligger en rapport, som statsministeren også er bekendt med, der tegner en række uhyggelige perspektiver.
Det er en ministerrapport om, hvad der er planer om fremover på handicapområdet, noget ganske voldsomt noget, så voldsomt, at De Samvirkende Invalideorganisationer nægtede at medvirke i arbejdet, når det var sådan nogle perspektiver, der skulle tegnes. Man kunne fortsætte billedet i forhold til de sindslidende, de hjemløse og de misbrugende, som vi tidligere har været med til at gøre ganske meget for at sikre bedre vilkår.
Også deres forhold bliver beskåret ude i de amter og de kommuner, hvor Folketingets medlemmer er valgt.
Derfor er det underligt, at vi skal fortsætte den fuldstændig falske debat, hvor statsministeren og regeringen ikke vil anerkende billedet, som det er, ikke ud fra mit sortsyn, men ud fra, hvad Rådet for Socialt Udsatte siger; ud fra, hvad Det Centrale Handicapråd ved Palle Simonsen siger; og ud fra den virkelighed, som alle, der er optaget af at kigge ud ad vinduet, kan se lige udenfor.
Hvordan er det nu, man skaber negativ social arv?
Hvad betyder det i forhold til børnenes mulighed for at deltage i børnefødselsdage, i teaterture, i ture til København?
Hvad betyder det i forhold til at gå klædt, så de minder om andre børn, i forhold til mobning og sådan noget?
Sandheden er, at den her regering er i færd med at reproducere den sociale arv i et omfang, vi aldrig har gjort før, samtidig med at indsatsen over for de allermest udsatte børn skæres ned.
Der hjemtages børn, som tidligere var anbragt.
Det er jo fint nok, hvis problemerne var løst - det er jo ikke et selvstændigt mål at anbringe så mange børn som muligt - men det er jo ikke det, der er tilfældet.
Da vi tidligere på dagen under de korte bemærkninger diskuterede økonomien for de udsatte grupper, gjorde Dansk Folkepartis ordfører opmærksom på, at hun slet ikke var klar over, at man havde ramt de her grupper så hårdt.
Man må sige, at det er imponerende at have siddet og trykket på den grønne knap, hver gang et forslag var til afstemning, uden at vide, at det havde nogen konsekvenser.
Jeg sad og tænkte på, om der findes en eller anden international konvention, der forbyder en regering at snyde et støtteparti så meget, som det er blevet snydt af regeringspartierne i det her tilfælde.
Jeg ved ikke, om der findes en sådan international konvention, det ved statsministeren måske, men man må sige, at det er fantastisk, hvis det virkelig er rigtigt, at Dansk Folkeparti ikke har været klar over, hvad de har stemt for.
Jeg synes, det er pinligt. Jeg synes, det må være ganske kolossalt trist at høre på for dem, der har mistet deres indkomstgrundlag, at det er altså sket med nogle politikere, der ikke helt var klar over, hvad de gjorde.
Derfor, hr. statsminister, tak for opfordringen til at kigge ud ad vinduet.
Tak for lejligheden til at præsentere den sociale virkelighed, som den ser ud for enhver, der er i stand til at høre og se.
Tak for, at vi fik lejlighed til at bryde det meget veltilrettelagte spindoktorbillede, som ikke passer med den virkelighed, som alle danskere møder.
Jeg tror selv, at når regeringen og dens støtteparti har betydelige problemer i øjeblikket, også i meningsmålingerne, så er det, fordi afstanden mellem virkeligheden, når man ser ud ad vinduet, og påstandene, simpelt hen er så store, at de ikke lader sig forene.