Sonja Albrink (CD), 1999-01-19:
Jeg vil gerne starte med at rose skatteministeren og sige tusind tak både for bemærkningerne til lovforslaget og også, fordi vi fik held til at få det her forslag fra CD i tidernes morgen igennem.
Naturligvis skal arbejdsgivere have lov til at betale
for alkoholafvænning for medarbejdere, uden at medarbejderen skal straffes af skattevæsenet, for vi mener jo, at arbejdsgiveren egentlig gør samfundet en tjeneste med sit tilbud. Det, forslaget går ud på, er jo at styrke virksomhedernes sociale ansvar, og vi mener ikke, det kan være meningen, at skattesystemet straffer medarbejdere i virksomheder, som tager et socialt ansvar.
Ideen om virksomhedernes sociale ansvar er jo, at arbejdsgiveren skal kunne give de ansatte en hjælpende hånd, og i CD mener vi, at virksomhederne netop ved problemer med alkoholmisbrug har mulighed for at gøre denne særlige indsats, som jo i dag straffes af skattevæsenet. Det sker, på trods af at det er blevet erkendt i den offentlige sektors forebyggelse af alkoholmisbrug, at indsatsen på arbejdspladsen har den allerstørste betydning.
En medarbejder, der tager imod en arbejdsgivers tilbud, kan i mange tilfælde meget nemt komme til at betale over halvdelen af det, som en behandling har kostet, i skat, og det kan jo i mange tilfælde betyde, at en medarbejder siger nej til et tilbud, på trods af at der er ventelister eller mangel på tilbud fra det offentlige system. At en medarbejder må vente længe på behandling, kan også medføre, at man måske kommer i den ulykkelige situation, at man bliver nødt til at fyre en ellers meget god medarbejder. For det andet kan medarbejderens afslag på et tilbud fra arbejdsgiveren jo betyde, at behandling slet ikke bliver foretaget, og så er man jo ude i en meget forfærdelig situation. I CD mener vi også, at problemet med alkoholmisbrug er underprioriteret i forhold til de betragtelige samfundsmæssige omkostninger.
Sundhedsministeriets rapport fra januar 1997 om de samfundsøkonomiske konsekvenser giver et tydeligt billede af den samfundsbelastning, som alkoholmisbruget medfører.
Det drejer sig om mellem 9 og 12 mia. kr. om året.
Den omstændighed, at skattevridet skal gælde alle medarbejdere, bunder vel også i, at der har været et flertal, før denne her lov blev vedtaget.
I CD mener vi, at erhvervslivet med det forslag har fået et nyt tilbud, de kan give deres medarbejdere, og det synes jeg at vi alle sammen skal glæde os over. Jeg vil også lige nævne, at dette forslag adskiller sig fra CD's beslutningsforslag ved, at vi oprindelig foreslog, at alkoholafvænning skulle opnå skattefrihed, hvis den pågældende afvænning havde fået en blåstempling af Sundhedsministeriet. Som vi kan se, kræver denne blåstempling et betydeligt arbejde, som ikke kan gennemføres nu, men som vi fornemmer man er i gang med.
I CD er vi derfor glade for, at forslaget er formuleret med det krav, at der gives skattefrihed, hvis blot der foreligger lægeerklæring om, at den pågældende medarbejder har behov for behandling.
Vi mener dog i CD, at der på lang sigt eller på et lidt kortere sigt måske bør ske en kortlægning af afvænningstilbudene.
Vi mener, det må være i den offentlige sektors interesse, at kommuner og amter ofte bruger de private behandlingstilbud.
Men alt i alt, tak til alle, der har støttet det her forslag.