Bjarne Laustsen (S), 2003-05-20:
Nu er vi kommet frem til anden behandling af det meget store kompleks, som handler om regeringens program »Flere i arbejde«.
Jeg skal i den forbindelse stærkt beklage, at det ikke er lykkedes regeringen at fastholde beskæftigelsen, men tværtimod er man i samme periode, hvor regeringen har talt om at skaffe flere arbejdspladser - for udgangspunktet var spørgsmålet om at forøge arbejdsstyrken - gået den modsatte vej og har mistet 33.000 arbejdspladser.
Det svarer til 200 arbejdspladser hver eneste dag.
En konsekvens af det er også, at vi har fået en stigende ledighed.
Men selv om der er kommet flere ledige til, og selv om der måske er nogle af de ledige, der kom til at stemme forkert ved sidste folketingsvalg, er der jo ingen grund til at straffe dem økonomisk.
Derfor har vi forsøgt at slå ring omkring dagpengesystemet, omkring ydelserne, for vi ved jo, at det var Venstres og De Konservatives holdning, at man skulle sætte en række satser ned.
Det har vi forsøgt at undgå, men til gengæld er det sådan, at vi har foretaget en række harmoniseringer i forhold til kontanthjælpssystemet.
Vi har bl.a. ændret lidt på tingene i forhold til sanktionerne, hvorimod vi ikke har sagt ja til et enstrenget system.
Hvad er i øvrigt et enstrenget system?
Det kunne være dejligt at høre, om beskæftigelsesministeren havde nogle synspunkter på det i dag, for udeomkring er der mange holdninger til, hvad et enstrenget system er.
Jeg skal i hvert fald her sige på Socialdemokratiets vegne, at vi overhovedet ikke har taget stilling til noget som helst vedrørende det enstrengede system, for det ville jo betyde, at vi gjorde op med forsikringssystemet, og det ser vi bestemt ingen grund til.
Vi vil kæmpe for, at vi fortsat kan have et forsikringssystem og dermed også to forskellige systemer, både det i kommunerne og det i forhold til de forsikrede ledige.
Men det, der kan være godt at se på - det er også noget af det, vi har kigget på i programmet »Flere i arbejde« - er at sammentænke den indsats, der er for at få folk i arbejde.
For hvis det er sådan, at den ledige, uanset om man er forsikret eller ej, har det problem, at man ikke har noget arbejde og man skal hurtigt tilbage i arbejde igen, ja, så er det den direkte vej.
Det er fornuftigt nok at prøve at kigge på, om man kan sammentænke her.
Men det er jo sådan, at vi har det kommunale selvstyre, og der kan man tale om begrænsninger eller udfordringer, det er i hvert fald dér, problemet ligger. I forhold til udmøntningen af loven: Når vi er indgået som forligspartnere, har vi en forpligtelse til at påse, at bekendtgørelser og loven er udformet i henhold til det grundlag, som vi har indgået aftalen på, og vi kan nu se, at ministeren er i gang med at udmønte, også i forhold til bekendtgørelser, og det skal man jo gøre, det er ganske udmærket.
Der er et par enkelte punkter, som jeg gerne vil kommentere, bl.a. spørgsmålet omkring CV-banken.
Der synes jeg, at man strammer i forhold til den indgåede aftale.
Det er jo klart, at hvis det er på grund af uvilje, at man ikke vil lægge sit CV ind, eller der er manglende oplysninger, kan det få betydning i forhold til rådigheden, men hvis det er på grund af andre forhold, f.eks. hvis de tekniske løsninger
ikke er i orden, synes vi, det er helt urimeligt, at man kan miste sin dagpengeret på baggrund af det, for det har ikke noget at gøre med, om man står til rådighed eller ej, om de tekniske systemer er i orden.
Det vil vi gerne have kigget lidt på, og i den forbindelse kan jeg allerede nu sige, at vi gerne vil have hele lovpakken tilbage til udvalget igen.
Vi har også oplevet, at fordi der nu er en stigende ledighed, er der et øget pres på hele systemet, og det betyder, at vi får flere, der falder ud af dagpengesystemet, jeg tror, at tallet var omkring et par tusinde sidste år.
Jeg tror, at alle de aktører, der er på området, er enige om, at det er vigtigt at sørge for, at folk ikke falder ud af dagpengesystemet, men at man får givet tilbud, sådan at de kan blive i systemet, og det, der selvfølgelig er bedst, er at skabe nogle aktiviteter med henblik på ordinær beskæftigelse.
Den direkte vej til arbejde er vi jo fuldstændig enige i, men på en række områder kan vi se, at regeringen svigter, og det er i forbindelse med store afskedigelser.
Der er det helt klart, at der kan være behov for en tidligere og mere fleksibel indsats end ved det aktstykke, der blev puttet ind i »Flere i arbejde«.
Vi håber meget, at regeringen lytter til de her indvendinger, der kommer forskellige steder fra, og målet er jo det samme: hurtigst muligt at få folk i gang igen og dermed spare de passive overførsler.
Der var et spørgsmål omkring jobrotation.
Det blev vi jo enige om at forlænge, fordi man ikke havde opbrugt midlerne, men der synes vi, at det ikke står klart nok i bekendtgørelsen.
Der skal jo også findes en afløser for jobrotation på et tidspunkt, og der ville vi også gerne byde os til, for det er et unikt redskab, der både tager sigte på at hjælpe de folk, der er ledige, og også hjælpe de virksomheder, der har behov for at få uddannet deres arbejdskraft.
Så har vi et spørgsmål omkring andre aktører, og jeg skal sige også her, at uanset om vi havde fortsat i regeringen, så var der en lang række af de her ting, som vi selv ville have gennemført, men det er jo klart, at vi kigger på, hvordan man kan udforme de ting.
Men også når det drejer sig om andre aktører, er vi jo inde i her, at det er uopdyrket land, det er nyt land for os alle sammen, og derfor skal vi selvfølgelig høste nogle erfaringer.
Man er i gang ude i rådene med at lave udbud og prøve at se, om man kan få nogle til at gå ind i det her område og løse den kæmpemæssige opgave.
Jeg skal ikke lægge skjul
på, at fra Socialdemokratiets side håber vi, at a-kasserne vil gå meget ind i det her arbejde.
Vi synes, det ligger godt for dem, for det er dem, der kender deres medlemmer.
Vi håber, at de vil påtage sig den forpligtelse, det er også at sørge for at aktivere og opkvalificere de ledige medlemmer.
Vi vil følge udviklingen meget nøje på de her områder.
Jeg har et par andre punkter også, og det drejer sig om virksomhedspraktik og om at underrette koordinationsudvalgene.
Der synes vi, at det, som ministeren lægger op til i bekendtgørelsen, er for langt.
Vi mener, at der som minimum skal være en månedlig opgørelse.
I den senere tid har spørgsmålet omkring konkurrenceforvridning og fortrængning fra arbejdsmarkedet været nævnt i dagspressen i forbindelse med, at nogle kommuner bruger straksaktivering, standardaktivering - Bodumsagen har været nævnt.
Der vil jeg godt sige, at vi i Socialdemokratiet ønsker en sikkerhed for, at virksomhedspraktikken i kommunal produktion iklædt vejledning og opkvalificering ikke medfører konkurrenceforvridning.
Vi synes, det er utrolig vigtigt, at man kan håndtere det her.
Det er jo afgørende for en ordentlig udvikling i anvendelsen af aktiveringsinstrumenterne, at ingen på det ordinære arbejdsmarked føler sig truet, og derfor er det vigtigt, at kommunal produktion undgås, i hvert fald i den her forbindelse.
Det er også vigtigt, at beskæftigelsesministeren sikrer, at instrumenterne i den aktive arbejdsmarkedspolitiske indsats faktisk fører den ledige frem mod beskæftigelse på arbejdsmarkedet.
Al aktivering skal være rettet
mod den enkelte person og være individuelt tilpasset mod den enkeltes ønsker, forudsætninger og behov, og der skal være progression i hvert enkelt forløb
Enhver aktivering skal være engagerende, kvalificerende og perspektivrig og altså føre frem mod et ordinært arbejde eller en kompetencegivende uddannelse.
Med andre ord skal der være kvalitet i ordningerne, det lægger vi meget vægt på.
Det var ét af målene med at afskaffe 75 pct.s-aktiveringskravet.
I Socialdemokratiet står vi selvfølgelig bag sådan en form for aktivering, men vi vender os altså imod den der standardaktivering, som ikke tager individuelle hensyn.
Derfor er det også vigtigt for os at få en tilkendegivelse fra regeringen om, hvorledes den vil sikre en ordentlig kvalitet i aktiveringen.
Beskæftigelsesministeren har jo brugt sin beføjelse i det nye bekendtgørelsesudkast til at fastsætte, hvad der menes med et rimeligt forhold mellem ordinær beskæftigelse og personer i virksomhedspraktik.
Derimod er der ikke angivet et eksakt forhold mellem ordinært ansatte og personer i virksomhedspraktik på offentlige arbejdspladser.
Som allerede meddelt skal jeg sige, at vi ønsker at få forslagene tilbage til fornyet behandling i Arbejdsmarkedsudvalget.