Ole Sohn (SF), 2003-12-11:
Nu fik jeg jo ikke svar på mit egentlige spørgsmål.
Det er da korrekt, at man i forslaget opererer med, at der skal ske en besparelse på 130 mio. kr., men fru Rikke Hvilshøj svarede ikke på mit spørgsmål, og jeg vil da så være så venlig at gøre det på hendes vegne, eller i hvert fald oplyse hende om - for vi har faktisk fået svarene i udvalget - at regeringen selv, erhvervsministeren, over for Erhvervsudvalget har meddelt, at der minimum forventes at blive 600 arbejdsløse som følge af nedskæringerne; 600 personer af den gruppe, som er yderst på arbejdsmarkedet, kastes ud i arbejdsløshed.
Det betyder med et slag, at besparelsen er væk.
Det er et simpelt regnestykke, besparelsen er væk.
Når man dertil lægger de manglende skatteindtægter og manglende momsindtægter, ja, så bliver det en underskudsforretning for staten.
Så det er en fiktive besparelse, hvor man af ideologiske grunde siger, at man ikke vil være med til at hjælpe et erhverv i gang, som har det svært; det kommer til at koste staten penge.
Man vil bare ikke lave konsekvensregning og regne det ind i finansloven.
Det forstår jeg godt, det forstår jeg
såmænd udmærket, for det er jo ikke særlig pænt, at man laver et besparelsesforslag, som koster mere, end besparelsen giver. Men det er kun regeringens meget forsigtige tal.
Så jeg fatter simpelt hen ikke ideen med at sørge for, at nogle af de folk, der har sværest ved at få fodfæste på arbejdsmarkedet, skal skubbes ud.
Så siger man: Vi vil ikke give erhvervstilskud til et erhverv - nej.
Vi gør det til skibsværfterne, vi gør det til landbruget, vi gør det til så meget, men her er et erhverv, hvor man kan være med til at skabe arbejdspladser for nogle, som sidder alleryderst på arbejdsmarkedet, og dem skubber man ud over kanten.
Det er vel nok en flot form for erhvervspolitik, en flot form for integrationspolitik, en flot måde at gøre en indsats på for at skabe øget beskæftigelse!
Jeg tror simpelt hen, regeringen fuldstændig har misforstået den her snak, vi har haft igennem de seneste mange måneder, om, at vi skal gøre noget for arbejdsløsheden.
Jeg tror simpelt hen, regeringen har forstået det sådan, at man skal gøre noget for, at der bliver flere arbejdsløse.
Ideen er, at vi skal gøre noget for beskæftigelsen, altså at der skal flere i beskæftigelse.
Derfor må der være sket en misforståelse.
Man gav det tilsagn dagen før valget: Vi har ingen planer om at ændre på hjemmeserviceordningen.
Så fjerner man først haveordningen, og nu tager man så rengøringen fra de fleste.
Hvis det ikke er at løbe fra et valgløfte, ja, så ved jeg ikke, hvordan man skal definere valgløfter.
Jeg ved godt, at statsministeren ikke ønsker at gå ind i debatten, og det forstår jeg godt.
Regeringen har jo det princip: Vi ændrer kun vores forslag, når vi er løbet fra valgløfter, hvis det kan dokumenteres ved et tv-klip.
Nu var det her på B.T.'s redaktion, så der er kun et lydbånd af det, men det findes!
Nu ved jeg godt, og der er jeg fuldstændig enig med fru Colette L. Brix, at når man har lavet en finanslovaftale, så stemmer man selvfølgelig finansloven igennem.
Og jeg kan såmænd også sagtens fornemme på Dansk Folkepartis ordfører, at hun er dybt, dybt, inderligt ked af det, og det er fru Rikke Hvilshøj også, og det forstår jeg så udmærket, for der er ikke nogen gode argumenter for at ødelægge et erhverv som hjemmeserviceordningen og specielt ikke med de øgede udgifter for staten, som det har til følge. Vi er simpelt hen kommet i en situation, hvor regeringen har valgt at sige: Vi sætter et ideologisk felttog mod en aftale, som den forrige regering har lavet, højere end det at skabe øget beskæftigelse, det at skabe øget integration, det at skabe bedre velfærd for en lang række borgere; det må komme i anden række til fordel for det ideologiske felttog.
Jeg siger bare velbekomme.
Jeg forstod egentlig heller ikke, at spørgsmålet blev rettet til mig, for jeg bekræftede jo sådan set straks, at jeg var helt opmærksom på, at Dansk Folkeparti har lavet en finanslovaftale, og den står de jo givetvis ved.
Men hvis de ville lade sig inspirere af ny viden, havde de jo mulighed for at afbryde forhandlingerne og få forslaget trukket tilbage.
Jeg vil nok sige, at fru Rikke Hvilshøjs udsagn om, at man ikke må give erhvervstilskud i mere end 10 år, tror jeg sådan set, at det danske landbrug og skibsværftsindustrien vil blive noget kede af at høre.
andre erhvervssektorer, som vil få det meget, meget, meget svært, hvis samfundet ikke støttede dem, og det er selvfølgelig et samfunds opgave.
Det er der overhovedet ikke noget som helst forkert i, og det tror jeg sådan set heller ikke Dansk Folkeparti mener helt konsekvent.
Jeg tror bare, det var en lille, billig bemærkning for at redde, hvad reddes kunne, når de nu stemmer forkert om lidt.
Jeg vil gerne sige til hr. Frode Sørensen: Ja, fru Carina Christensen gik op og anklagede SF for at sige, at vi gerne vil være med til, at det er de rige, der skal have hjemmeservice.
Det vil Det Konservative Folkeparti også, men det skal bare være de rige gamle.
Så snart man er rig og over 65 år, må man gerne modtage det.
Men er det en hårdtarbejdende børnefamilie, som arbejder inden for it-branchen eller lignende, arbejder i lang tid og efterlever regeringens målsætning om virkelig at give den en skalle langt ud over rimelighedens grænser, kan de så få lidt hjælp til at få passet haven eller gjort rent eller lignende?
Næh, så skal de ikke have det.
Så må de enten få det gjort med sort arbejde eller gå ned i arbejdstid og selv klare det.
Det er regeringens politik.
Til fru Rikke Hvilshøj vil jeg sige, at SF's politik på skatteområdet er sådan set rimelig klar.
Vi mener, man skal sige det højt og klart, at man ikke kan have et velfungerende velfærdssamfund, uden at der også bliver betalt skat.
Regeringspartierne siger, at de vil opretholde velfærdssamfundet, og det gik de til valg på, men stort set kun på grund af skattestoppet har regeringen været nødt til at skære en lang række aktiviteter væk. Nu er man kommet dertil, hvor man ikke skærer til benet men i benet på velfærdsydelserne, og det er man nødt til, fordi man ikke både kan have velfærd og sige, at man ikke vil betale for det.
Det to ting hænger ganske enkelt ikke sammen, og det er derfor, regeringen er kommet i klemme, og derfor, at den har en usædvanlig dårlig sag her.
Det høres tydeligt på argumenterne eller mangelen på samme.