runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Flemming Kofod-Svendsen (KRF), 1999-12-07:
Da Kristeligt Folkepartis ordfører på området, fru Tove Videbæk, er forhindret i at være til stede, skal jeg på partiets vegne udtale følgende: Lovforslaget er en opfølgning på aftalen mellem regeringen og Amtsrådsforeningen af 11. juni 1999 om økonomisk styring af VUC ved indførelse af en efterspørgselsstyret model, kombineret med deltagerbetaling. Der er mange positive elementer i dette forslag vedrørende målretning, overblik osv. Og at der tales om centrale grundfag og øvrige fag er helt i orden.
Blot skal vi sikre, at der i øvrigt så ikke sniger sig for mange fag ind.
Foreningen af studenterkursusrektorer minder om, at det er besynderligt, at hf-fællesfag regnes for centrale grundfag, men at ikke alle fællesfag, som indgår i studentereksamen, regnes dertil.
Hf- og studentereksamensfag bør ligestilles.
Vedrørende øvrige fag skal man jo selv betale kurset, og det kan jeg godt være lidt betænkelig ved.
Brugerbetalingen kan gå hen og blive et problem for mindrebemidlede kortuddannede, som ønsker at tage kvalificerende kurser for at komme videre i deres liv og i deres arbejde.
Netop de kortuddannede, som regeringen vil satse på at få uddannet og give yderligere kompetence, rammer
dette forslag lige præcis hårdest.
Velhavende mennesker i eller uden job, som tager kurser igen og igen, og som man mener udnytter systemet,
bliver ikke ramt.
De vil tage disse kurser, hvis de ønsker dem, enten det koster noget eller er gratis.
Men de mindrebemidlede, som kæmper for at kvalificere sig til bedre job, bliver virkelig ramt.
Vi er betænkelige ved, om dette forslag vil skabe barrierer for de kortuddannedes muligheder for at opnå en almen grunduddannelse eller dele heraf.
Målgruppen for VUC-undervisningen er jo netop den del af befolkningen, der ikke tidligere har gennemført
den mest grundlæggende uddannelse, og som med VUC får mulighed for som voksne at få de almene kvalifikationer
For mange er den grundlæggende uddannelse på VUC også forudsætningen for yderligere uddannelse. VUC-området er jo ikke vokset i takt med andre områder af den samlede voksen- og uddannelsessektor.
Dette område steg i perioden 1991-1998 med 60 pct., men i denne periode har VUC-aktiviteten stort set været uændret.
Kristeligt Folkeparti ser en del positive elementer i dette forslag, men der er også nogle elementer, vi er meget betænkelige ved.
Henrik Svane (RV), 1999-12-07:
Også dette lovforslag er en udløber af regeringens overordnede forsøg på at målrette og kvalificere udbudet af kurser på almen voksenuddannelse og studieforberedende enkeltfagsundervisning.
Det Radikale Venstre støtter særlig initiativerne omkring en øget deltagerbetaling på de ikkekompetencegivende kurser til fordel for en prioritering af de centrale grundfag, dansk, matematik, naturfag, samfundsfag, sprog osv., at der er fastsat en maksimumgrænse for det beløb, amterne kan kræve for kursusdeltagelse, og endelig at amterne skal tilrettelægge centerstrukturen sådan, at udbudsforpligtelsen overholdes, og at amtskommunens borgere er sikret et udbud inden for en rimelig geografisk afstand.
Det Radikale Venstre kan på den baggrund støtte forslaget.
Morten Helveg Petersen (RV), 1999-12-07:
Lovforslaget er en del af finanslovaftalen og skal selvfølgelig ses i sammenhæng hermed, herunder forslaget om trangsbestemt efterlevelsesydelse.
Men lad mig sige på vegne af Det Radikale Venstre, at vi finder det helt fornuftigt, at den efterlevende ægtefælle fremover får et fuldt personfradrag og et fuldt mellemskatbundfradrag.
Vi kan støtte forslaget.
Knud Erik Hansen (SF), 1999-12-07:
Ja, det skal være en kort bemærkning.
Det er en bemærkning til hr. Flemming Kofod-Svendsen om sammenblanding af mange forskellige ting i et lovforslag.
Og det giver en meget kort debat, hvor man måske ville få en mere kvalificeret debat, hvis det blev udmøntet som et selvstændigt lovforslag.
Flemming Kofod-Svendsen (KRF), 1999-12-07:
Jeg vil begynde med at sige, at jeg synes, det er en uskik, at man laver lovforslag, hvor man virkelig blander æbler og pærer sammen.
Det er lidt vanskeligt så at give en samlet vurdering af et lovforslag, men vi er for etablering af de alternative boliger til unge.
Vi mener også, at det er rigtigt med en styrket indsats i socialt svage byområder.
Men derimod er det svært helt at gennemskue, hvilken risiko staten løber som følge af forslaget til finansiering af nybyggeri med rentetilpasningslån.
Jeg synes, at der er nogle ting, som vi må have undersøgt nærmere.
Hvad er det for risici, man her pålægger staten eller sådan hermed kaster staten ud i og dermed også i sidste ende skatteborgerne?
Der har vi meget kort tid til at få de spørgsmål undersøgt, og her er usikre på, hvorvidt det, man her lægger op til, er helt hensigtsmæssigt.
Derfor må vi i løbet af den tid, der forhåbentlig bliver under udvalgsarbejdet, få vurderet nogle af de konsekvenser, og i lyset af det må vi tage endelig stilling til lovforslaget.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-12-07:
Enhedslisten sendte for en 14 dages tid siden, tror jeg, regeringen en række forslag om det boligsociale arbejde, og nogle af de tanker, tror vi også på har fundet vej ind i det forslag, som ligger her.
I hvert fald er Enhedslisten med i en aftale om en række af de elementer, som er i det her lovforslag, og det er vi tilfredse med og støtter naturligvis.
Det handler jo om at videreføre og uddybe det byudvalgsarbejde, som blev sat i gang nu for en vel 5-6 år siden, og som der er kommet en afrapportering om.
Der er kommet en beretning om, hvordan det er gået, og den beretning viser, at hvis man yder en målrettet indsats, så kan man rent faktisk også nå nogle resultater.
Så kan man bl.a. forebygge og undgå nogle af de problemer, som vi har oplevet i år i Vollsmose, så kan man rent faktisk skabe gode, velfungerende bykvarterer.
Og det må jo være en opgave, som alle partier burde kunne støtte.
Derfor vil vi meget gerne være med til at arbejde videre i den retning og med den tankegang, som ligger i det her lovforslag, og vi er bestemt ikke skræmt af den kritik, som bl.a. hr. Jens Hald Madsen kom frem med, som bygger på gammelliberalisme, og som jo er afmægtig over for de sociale problemer, som er ude i kvarterene.
Enhedslisten har selv peget på, at der kunne foretages en omprioritering, men vi havde gerne set, at omprioriteringen i videregående omfang, end der er tale om med det her forslag, blev anvendt direkte til huslejenedsættelser i de områder, hvor der er store sociale problemer.
Det har vist sig at være en god ting at gennemføre
disse huslejenedsættelser.
Det er også noget af det, der fremgår af det materiale, der er indsamlet.
Derfor vil jeg gerne bede ministeren bekræfte over for mig eller give tilsagn om, at vi i udvalget kan få et stykke papir på det, at vi kan få bekræftet, at de penge, som kommer ind ved hjælp af omprioriteringer, også bruges til fornuftige boligmæssige formål.
Det er i hvert fald væsentligt for os.
Vi er ikke med i den aftale, som er indgået om omprioriteringen, vil jeg gøre opmærksom på.
Vi er med i de andre punkter.
Vi er glade for, at det er udformet sådan, at det er staten, der bærer risikoen, og ikke beboerne.
Og jeg håber, at det, når vi får den besvarelse i Boligudvalget, så også vil være muligt for Enhedslisten med glæde at stemme for hele dette lovforslag, som det ligger.
Dorit Myltoft (RV), 1999-12-07:
Det Radikale Venstre kan støtte alle elementer i dette lovforslag, især vil jeg dog fremhæve, at der afsættes 3 x 5 mio. kr. til alternative ungdomsboliger.
Det er vigtigt, at de studerende har et varieret udbud af boliger at vælge imellem. I forbindelse med nedlæggelsen af Ungdomsboligfonden har det ligget mig på sinde, at der fortsat skulle eksistere et alternativ til den almene sektors ungdomsboliger, og det er det, vi nu har sikret.
Jeg er helt på det rene med, at dette er en håndsrækning til især unge mennesker og frivillige organisationer, som på eget initiativ kan se nogle muligheder
Ungdomsboligfonden blev i sin tid oprettet for at imødekomme de unge mennesker, som gjorde opmærksom på, at der stod tomme bygninger rundtomkring, samtidig med at der var mangel på ungdomsboliger.
I Det Radikale Venstre er vi overbeviste om, at unge kan udvikle nyttige alternativer, blot de får mulighederne.
Desuden glæder jeg mig over, at den boligsociale indsats over for de svage grupper intensiveres med yderligere 25 mio. kr. årligt fra den såkaldte bypulje.
De mange nedslidte boligområder skal have en hjælpende hånd.
Annie Lunde Hansen (CD), 1999-12-07:
Størstedelen af elementerne i dette lovforslag er jo en konsekvens af en finanslovaftale.
Men der skal ikke være tvivl om, at vi i CD er særlig glade for de forslag, der vedrører alternative boliger til unge, og det gælder både til unge, der studerer, og til unge, som har et særligt behov for at få en bolig.
Jeg tror, at der her kan komme nogle spændende projekter, som jeg glæder mig til at se meget til i fremtiden.
Med hensyn til byområderne, hvor der nu er sat 585 mio. kr. af til byfornyelse og kvarterløft, hilser vi også det med glæde, for alt andet lige så har de steder, hvor man har foretaget disse kvarterløft og byfornyelser, været til glæde for den befolkning, som bor der, og det har givet hele kvarteret et image, så også andre og meget stærke beboere gerne vil flytte ind i dét, der ellers var svage områder før i tiden.
Med hensyn til den del af forslaget, der vedrører mulighed for at finansiere med flekslån også i støttede private andelsboliger, samt ved byggeskadelån og ved renovering af ungdomsboliger, er dette ikke omfattet af den indgående aftale.
Umiddelbart synes vi imidlertid, at der er tale om et fornuftigt forslag, bl.a. fordi det efter forslaget jo er frivilligt, om de støttede private andelsboliger har konverteret til flekslån med de fordele og de risici, det medfører.
Egil Møller (DF), 1999-12-07:
Dette lovforslag består af forskellige elementer.
For det første vil der ske en lovbestemmelse om, at nybyggede boliger skal finansieres med de realkreditlån, der sikrer så lave langsigtede finansieringsomkostninger som muligt.
For at denne bestemmelse kan følges, er det nødvendigt, at der kan finansieres med rentetilpasningslån.
Da ministeren ikke ønsker, at beboerne skal ind i dette lotterispil, vil deres husleje ikke påvirkes.
Derimod er det Landsbyggefonden og det offentlige, der påtager sig gevinsten eller tabet.
Det andet element i loven er, at også det eksisterende byggeri får mulighed for at konvertere til rentetilpasningslån, idet det er ministeren, der kan påbyde en konvertering.
Ved at omlægge fastforrentede nominallån til rentetilpasningslån vil det også være staten, der påtager sig en risiko i forbindelse med eventuelle fremtidige rentestigninger.
Når man sammenligner med privat byggeri, hvor det er et temperamentsspørgsmål, om den enkelte boligejer vil deltage i et lotteri med sin boligydelse ved konvertering, er det her staten, der spiller.
Det kan jeg se en stor betænkelighed
Det tredje element vedrører ændret betaling af bidrag m.v. på realkreditlån.
Denne ændring kan vi støtte.
Det fjerde element vedrører alternative boliger til unge.
Denne forsøgsordning er fremkommet på baggrund af mangel på mindre boliger til unge, ikke mindst i universitetsbyerne.
Denne del kan Dansk Folkeparti tilslutte sig.
Det femte og sidste element i lovforslaget omhandler en styrket boligsocial indsats i dårligt fungerende boligområder.
Både byfornyelse og kvarterløftprojekter vil give kommunerne mulighed for forbedring af boliger og friarealer i de berørte områder.
Når der skal foretages en samlet vurdering af lovforslaget, kan vi ikke fra Dansk Folkeparti støtte lovforslaget.
Jens Hald Madsen (V), 1999-12-07:
Det er da udmærket, at SF synes, at det offentlige kan gøre alting bedre end det frie marked.
Det tror jeg ikke en snus på.
Og hvis man prøver at se på det, der er sket inden for boligmarkedet i Danmark bare i de sidste 30 år, er det en ynk at se på. Til Socialdemokratiet: At de private kunne gøre noget mere, og vi skal hjælpe, så de gør mere.
Det lyder godt, det lyder godt.
Annie Lunde Hansen (CD), 1999-12-07:
Jeg vil også meget gerne støtte udvalgsformanden, hr. Flemming Kofod-Svendsen, i, at man på det sidste har blandet rigelig mange ting sammen i et lovforslag.
Og det har vi så set med lovforslag nr. L 34, at nogle ting nu har løst sig, så det blev anderledes.
Men jeg synes stadig væk, at der bliver blandet lidt for meget, og jeg vil gerne støtte hr. Kofod-Svendsen i, at vi i det nye år så gør en indsats for, at det ikke bliver så blandet.
Jeg vil da godt lige spørge Venstre, om der ikke er beboerdemokrati bagved, når der indføres byfornyelse, og når der indføres kvarterløft.
Jeg mener, der skal mange, mange steder ressourcestærke mennesker til for at løfte det.
Der bliver ikke lavet noget udenom af beboerne, så jeg mener, beboerne har al mulig grund til at være med, hvis de skal løfte hele deres kvarter.
Lars Kramer Mikkelsen (S), 1999-12-07:
Jeg vil godt fastholde, hvad jeg også sagde i min ordførertale: Byfornyelse er også socialpolitik, og byfornyelse og genopretning af boligområder er et stykke aktiv socialpolitik, som kan forbedre folks levevilkår.
Men jeg så da gerne, at de private havde gjort en større indsats, og at de private også havde foretaget de investeringer, som skulle foretages i deres egne ejendomme.
Hvis vi ser på Vesterbro i København, vil man se, hvordan nedslidte bykvarterer er blevet til, fordi private ikke har gjort den indsats, de skulle i form af at genoprette boliger.
Hvis Venstre vil hjælpe til med det, er jeg sikker på, at vi godt kan få gennemført forslag her i Folketinget, men det er jo ikke derfra, hjælpen er kommet.
Knud Erik Hansen (SF), 1999-12-07:
Det kan blive en lang diskussion om årsager og virkninger
, men jeg kan sige til hr. Jens Hald Madsen, at han bare kunne tage til nogle af de lande, som virkelig har markedsøkonomi på boligområdet, og se, hvorledes områder forfalder dér. Hvis man overhovedet skal gøre noget dér, så er det en offentlig indsats, der er nødvendig for at rette op på det, netop fordi markedet ikke fungerer.
Det er også det, der er grundlæggende i det danske system.
Stadig væk: Uanset hvilken byfornyelse vi laver, så bliver der ikke lavet byfornyelse, uden kommunen har været med til at tage en beslutning om, at de godt vil være med, og dermed også at de kender de økonomiske konsekvenser.
Og langt de fleste kommuner ser det jo som en klar fordel for deres by med de store tilskud, der ligger fra statens side.
Jens Hald Madsen (V), 1999-12-07:
Uden at forlænge debatten, for det skal vi ikke, vil jeg sige til SF om byfornyelse, at når der bliver sagt: Markedet kunne ikke klare det, så spørger jeg bare: Hvilket marked?
Det har aldrig nogen sinde fungeret.
Så kan et marked heller ikke fungere, og så får man forfaldne bygninger, som lige pludselig trænger til byfornyelse. Så blev det sagt, at brugerne selv bestemmer, f.eks. ved kvarterløft.
Det er direkte forkert.
Med de forsøg, den tidligere boligminister har lavet, har vi jo simpelt hen eksproprieret ejendomme.
Sådan er det, det er en kendsgerning.
Socialdemokratiet nævner det omkring det sociale og boligpolitik.
Det er jo ikke, fordi Venstre ikke vil løse sociale problemer.
Vi mener bare, vi skal kalde en spade for en spade og en skovl for en skovl.
Man skal løse de personlige sociale problemer i det sociale område, de skal ikke løses ved at give penge til mursten.
Det er meget elementært.
Lars Kramer Mikkelsen (S), 1999-12-07:
Jeg vil godt lige hænge mig lidt fast i det her, at Venstre er mod en sammenblanding af boligpolitik og socialpolitik og på den måde ikke mener, man skal foretage kvarterløft.
Om det også var modstand mod byfornyelse, ved jeg ikke.
Men jeg vil godt sige, at jeg ikke synes, Venstre kan være det her bekendt.
Jeg står fuldstændig uforstående over for, at man her fra talerstolen kan sige, at det ikke er nødvendigt, og at man i øvrigt påfører kommunerne udgifter. Jeg vil godt sige, at jeg er sikker på, at vi ikke får noget problem med at få kommuner til at stille sig i kø for at få del i de her midler, fordi der er et ganske stort behov.
I min egen ordførertale var jeg inde på, hvordan behovet er f.eks. i København, og jeg mener også, at hr. Jens Hald Madsen ved selvsyn har været ude og se på nogle af de områder, hvor der laves kvarterløft.
Der er et stort behov, der er også en stor forventning i kommunerne om, at det her skal hjælpe.
Knud Erik Hansen (SF), 1999-12-07:
Jeg tror, jeg hørte rigtigt, at det blev sagt, at Venstre mente, at byfornyelsen skulle løses på markedsvilkår.
Altså det er jo en indlysende selvmodsigelse.
Når vi har brug for byfornyelse, så er det netop, fordi markedsvilkårene faktisk ikke har kunnet klare en tilfredsstillende byudvikling.
Det gælder ikke kun i Danmark, det gælder over hele verden.
Når markedet ikke kan klare det, så forfalder bydelene, og så får vi problemer, og det eneste, der så kan løse problemet, er en eller anden form for offentlig støtte, det gælder selv i USA.
De steder, hvor vi ikke har gjort det, oplever man bare yderligere forfald og boligområder, der forfalder mere og mere, og til sidst, hvis vi skal følge det amerikanske eksempel, må man rive boligområder ned.
Det er konsekvensen, hvis vi virkelig skulle følge Venstres holdning, at det offentlige ikke skal gå ind og tage fat på byfornyelsen. Med hensyn til, om kommunerne kommer til at betale mere: Det er jo deres beslutning, om de vil gå ind i byfornyelsen, også hvis de laver kvarterløft.
Lars Kramer Mikkelsen (S), 1999-12-07:
Det lovforslag, vi skal behandle i dag, indeholder ændringer som følge af finanslovaftalen for år 2000, og forslaget indeholder fem elementer, nemlig ændringer som følge af finansiering af nybyggeriet med rentetilpasningslån, konvertering af eksisterende lån til rentetilpasningslån, ændret betaling af bidrag på realkreditlån, etablering af alternative boliger til unge og en styrket indsats i socialt svage boligområder.
Da de tre førstnævnte ændringer primært er af mere teknisk karakter i forhold til rentetilpasningslån og realkreditlån, vil jeg koncentrere mig om de to sidstnævnte ændringer, altså etableringen af alternative boliger til unge og styrkelsen af indsatsen i socialt svage boligområder.
Jeg skal blot lige sige, at med de tre øverste ændringer om rentetilpasningslån og realkreditlån er der at sige, at de skal indføres for at sikre lave, langsigtede finansieringsomkostninger fra statens side, og så i øvrigt med den kommentar til det, at de ikke vil give beboerne stigninger i husleje, og at de konverteringer i øvrigt heller ikke vil komme til at betyde ændringer for kommunerne.
For så vidt angår forslaget om etablering af alternative boliger til unge, så kan man sige, at regeringen med dette forslag tager et fornuftigt skridt i forhold til at skabe et antal nye alternative boliger til unge.
Og med dette forslag bliver der mulighed for inden for en samlet ramme på 15 mio. kr. i finansårene 2000 og 2002 at yde tilsagn om tilskud til forsøg med etablering af alternative boliger til unge.
Der er tale om en decentral forsøgsordning, hvor initiativet til oprettelse af boliger kommer fra de unge selv, frivillige organisationer el. lign.
Med dette forslag lægger regeringen endvidere op til en styrkelse af den boligsociale indsats i dårligt fungerende byområder.
Der er på finanslov 2000 afsat midler til igangsætning af nye beslutninger om helhedsorienteret byfornyelse som kvarterløftprojekter, der skal bygge på erfaringerne med de igangværende kvarterløftprojekter.
Den ordinære investeringsramme til byfornyelse forhøjes således for år 2000 fra 2 mia. kr. til 2 mia. 250 mio. kr. Inden for rammen afsættes der så indtil 585 mio. kr.
herfor
Retter man eksempelvis blikket blot mod denne her by, så vil man kunne se, at vi her har en boligmasse, hvor halvdelen af boligerne er på to værelser eller mindre, 10.000 af lejlighederne i København har stadig væk ikke toilet og bad.
Det er bl.a. det, der er hensigten med byfornyelsen, at der skal gøres noget ved disse ting, og landet over vil man kunne finde eksempler på det samme. Det, der er meningen med byfornyelsen, er selvfølgelig at ændre på de fysiske rammer.
Det andet og mere overordnede mål er at gøre de dårligt fungerende byområder til attraktive steder at bo.
Og det kræver ikke kun en renovering af lejlighederne, men også andre rammer.
Vi skal nu i gang med et sejt træk af forhandlinger om denne her sag med ressourcerne afsat på finansloven, og med dette her forslag mener jeg at vi er godt i gang, også med at sætte en forstærket indsats i gang for byfornyelsen.
Med disse bemærkninger ser jeg frem til en god debat.
Jens Hald Madsen (V), 1999-12-07:
Jeg vil gerne sige til ministeren, at ministeren jo godt kan mene, at det at adskille socialpolitik og boligpolitik er nonsens.
Det er nu engang vores holdning, at det altså ikke er huse, som har sociale problemer.
Det er dem, som bor i husene, som har problemerne, og derfor mener vi, at støtten skal gives til mennesker og ikke til huse og mursten.
Det undrer mig, at man ikke kigger på den sammenhæng, der er mellem inflationsstigningen i forhold til rentetilpasningslån.
Det forstår jeg ikke.
Og så siger ministeren meget sjovt: Jamen beboerne er jo friholdt, hvis nu det giver skade.
Det er staten, der betaler, det er staten, der dækker det.
Kunne jeg ikke spørge ministeren: Hvem er staten?
Jeg troede, staten var os, os skatteborgere.
Og det, jeg blot siger, er, at det, som ministeren foretager, er at spille hasard med skatteborgernes penge.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-12-07:
Jeg vil gerne sige ministeren tak for svaret med hensyn til anvendelsen af de penge, som kommer ind i forbindelse med omprioriteringen.
Og når vi har lagt megen vægt på det fra Enhedslistens side, er det jo også, fordi vi i modsætning til hr. Jens Hald Madsen har et solidarisk udgangspunkt.
Det vil sige, at vi ikke stiller det krav, at det skal være sådan, som det er i den private boligsektor, at det er den individuelle ejer af en bolig, som scorer kassen, når der er
en rentesænkning.
Og vi kan godt acceptere, at det er en solidarisk anvendelse af disse her midler.
Men vi er også enige i de synspunkter, som bl.a. Boligselskabernes Landsforening har fremført, i hvert fald direktøren, Gert Nielsen, at vi altså skal kigge nøje på, at det faktisk er beboernes penge.
Vi tager dem så ind i statskassen, men skal forvalte dem på en sådan måde, at de kommer ud igen.
Og sådan forstod jeg ministeren ...
Søren Søndergaard (EL), 1999-12-07:
Jeg forstår godt, at politibetjent hr. Tom Behnke ikke synes, det er noget problem, hvis kriminaliteten falder.
Det er der jo sådan set næppe nogen der gør.
Men det er jo især ikke et problem for politiet, fordi man lige har fået en 4-årig politiaftale, som sikrer et fast mandskab, uanset hvordan kriminaliteten udvikler sig.
Og vi kan jo også konstatere, at det var derfor, champagnepropperne sprang rundt omkring på politistationerne, da man havde fået det her i hus: 2,4 milliarder flere kroner og 500 stillinger.
Pointen er bare, at det er ufinansieret.
Det bygger på, at der skal være en vis mængde kriminalitet, og man er meget ked af det, hvis den kriminalitet forsvinder, for så er man ikke i stand til at finansiere det politiforlig.
Svend Auken (S), 1999-12-07:
Havde vi haft en statslig elsektor, havde det været mit ansvar at sørge for det, og så havde det været i orden, men nu er det altså spredt ud på en række selskaber.
Nogle af dem er forbrugerejede, og nogle af dem er kommunalt ejede, og de har lagt vægt på at løse den her opgave, klare den her opgave, selv - samfundet har tilbudt al bistand, på intet tidspunkt har vi sagt nej til et eneste ønske fra elselskaberne - så det må vi respektere, og så må vi håbe, at de kan gøre det så godt som muligt.
Jeg har kun kritiseret ét forhold, nemlig at borgerne
Jeg synes, at hvis fru Aase D. Madsen skal skælde ud i den pågældende situation, skulle hun snarere tage fat i de ansvarlige i stedet for at antyde, at det danske elforsyningssystem er statsligt.
Det er det ikke.