runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Søren Krarup (DF), 2005-05-12:
Nu kniber det lidt for mig at høre noget af det sidste.
Men det kommer altså ikke bag på mig, at hr. Kamal Qureshi er dybt forundret over det, jeg siger, og hævder, at jeg dermed argumenterer politisk med religion.
Sådan vil han naturligvis forstå det, hvor forholdet jo er det modsatte.
Det er netop kristendommen, der skiller mellem det åndelige og det verdslige, og derfor er det jo, at der kun findes verdslige samfund, hvor kristendommen har renset samfundslivet for den helliggørelse, som f.eks. ligger i islam, hvor man vil grundlægge samfundet på en hellig lov.
Det kommer ikke bag på mig, at hr. Kamal Qureshi ikke kan forstå det, for han er tydeligvis fuldstændig fremmed for det, der er selve grundlaget for dansk kultur, nemlig denne adskillelse mellem åndeligt og verdsligt, jeg kan godt sige, for dette sekulære samfund.
Men det er jo, fordi det er den naivitet, der præger beslutningsforslaget, at vi må sige, at vi ikke kan have med det at gøre.
Det er overflødigt, det er kun forvirrende.
Kamal Qureshi (SF), 2005-05-12:
Man sad jo næsten og ventede på, at hr. Søren Krarup sagde »lad os alle bede« i sin ordførertale, fordi han jo på den ene side siger, at det er det kristne, der er fundamentet for en adskillelse mellem religion og tro, men på den anden side holder et oplæg om, hvor meget det politiske faktisk er influeret af hans eget kristne ståsted.
Og det er i hvert fald ikke et civiliseret samfund.
Vi kan sagtens nævne civiliserede samfund, som ikke er kristne.
Det, jeg gerne vil spørge hr. Søren Krarup om eller i hvert fald komme med en kommentar til hr. Søren Krarup om, er jo: Hvordan er det lige, at man, som hr. Søren Krarup selv, kan stå og mene, at Danmark er et kristent land i alle sine facetter, og samtidig mene, at det er de andre, der har et problem med at være civiliserede?
Det er jo lige præcis det, hr. Søren Krarups udtalelser strider imod, når han trækker religion ind som et bærende fundament for et verdsligt samfund som det danske.
Karen J. Klint (S), 2005-05-12:
Man skal selvfølgelig være fair over for en ordfører, der læser en andens ordførertale op, men nu er fru Irene Simonsen jo ikke en tilfældigt valgt person til at læse op, for fru Irene Simonsen er jo velbevandret i udlændingelovgivningen.
Der er jo netop i den lov, som jeg henviste til for lidt siden, en afgrænsning af, hvem det var, man stillede krav til i det fælles lovforslag sidste forår, som vi også stemte for dengang.
Jeg ved ikke rigtig, om vi kan kalde katolikker og mormoner for etniske minoriteter.
Så jeg synes faktisk, at vi har afgrænset det, da det er i forlængelse af det lovforslag fra sidste år.
Jeg vil så høre, om Venstre ikke er lige så positiv for at indgå i en konstruktiv forhandling, som jeg hørte at ministeren er?
Irene Simonsen (V), 2005-05-12:
Jeg kan give et klart svar her.
Der er faktisk en helt konkret forskel, for hvis vi kigger på katolske munke eller amerikanske prædikanter,
så handler det jo om, at det er en gruppe, som ikke har en menighed.
Kamal Qureshi (SF), 2005-05-12:
Nu er jeg godt klar over, at ordføreren læste en tale op, men så længe jeg ligesom ikke går ned i detaljer i det, som fru Birthe Rønn Hornbech skulle mene, vil jeg gerne have lov til spørge om, hvorfor vi ikke skal trække de forkyndere ind i sådan en model.
Det er jo rigtigt nok, at vi har fået nogle beretninger fra nogle imamer, som har udtalt sig på en måde, som har været i strid med de holdninger og de værdier, som jeg og SF også står for.
Men vi har jo samtidig kendskab til, at Samuelsskolen og andre kristne skoler på tilsvarende vis har haft problemer med at undervise børnene i Darwins udviklingslære og lignende ting, at der også i andre religiøse grupper, selvfølgelig og naturligt nok, er en modstand mod at respektere de, hvad skal man sige, verdslige principper, som jeg tror både fru Irene Simonsen og jeg deler.
Derfor kan jeg ikke se logikken i det.
Hvorfor ikke trække alle forkyndere ind i modellen?
Det ville da være det letteste at sige: Lad os da trække alle sammen ind i denne her model.
Irene Simonsen (V), 2005-05-12:
Fru Birthe Rønn Hornbech skriver i sin ordførertale, at det til gengæld ikke er rimeligt, at katolske munke eller amerikanske vækkelsesprædikanter skal opfylde de her krav.
Kamal Qureshi (SF), 2005-05-12:
Jeg fik ikke lige fat i det.
Det er bare sådan en opklaring.
Hørte jeg korrekt, at fru Irene Simonsen nævnte, at man ikke behøver at inddrage katolske munke, eller hvad det var, i sådan et program?
Er det korrekt?
Det fik jeg ikke lige fat i.
Irene Simonsen (V), 2005-05-12:
Jeg skal blot på vegne af min kollega, fru Birthe Rønn Hornbech, som ikke kan være til stede i dag, læse hendes ordførertale op til det her forslag.
I Venstre finder vi det meget vigtigt, at også religiøse forkyndere, der får opholdstilladelse i Danmark, medvirker i integrationen.
Vi ved, at religiøse forkyndere kan have stor indflydelse på den menighed, de betjener.
Det er derfor vigtigt, at de har forståelse for det danske samfund.
I århundreder er der kommet religiøse forkyndere til Danmark, typisk fra kristne kirker og typisk forkyndere med en europæisk kulturbaggrund.
Det har naturligvis ikke givet anledning til problemer, men vi må erkende, at mange muslimske forkyndere ikke kender til dansk lovgivning og dansk kultur.
Derfor er det naturligt at stille betingelser for at give opholdstilladelse, men under respekt for princippet om lighed for loven og princippet om religionsfrihed.
De er med den myndighed en del af det danske forvaltningsvæsen og skal leve op til særlige sprogkrav, krav om kendskab til dansk lovgivning og værdighedskrav for myndighedspersoner.
Til gengæld er det ikke rimeligt, at katolske munke eller amerikanske vækkelsesprædikanter skal opfylde sådanne krav.
Vi er enige med ministeren i, at det nu undersøges, om der ved ansøgning om forlængelse af opholdstilladelse til forkyndere skal stilles krav om f.eks. deltagelse i danskundervisning.
Vi er som sagt enige i forslagsstillernes hensigt, men finder, at der er mange uklarheder i forslaget, og vi kan derfor ikke støtte forslaget, som det ligger.
Rikke Hvilshøj (V), 2005-05-12:
Ligesom jeg siger i så mange andre sammenhænge – jeg mener ikke, at en minister skal svare meget andet – er jeg i hvert fald altid villig til at indgå i en dialog, men jeg har behov for at gøre nogle nærmere overvejelser, før jeg er klar til den dialog.
Når jeg er det, skal jeg nok sige til.
Søren Krarup (DF), 2005-05-12:
Ja, det er jo tankevækkende at skulle samtale med hr. Kamal Qureshi.
Det svarer fuldstændig til den gamle danske anekdote, der hedder »Goddag, mand. Økseskaft!«.
Det er ganske enkelt ikke muligt for hr. Kamal Qureshi at forstå noget af, hvad jeg siger.
Derfor synes jeg faktisk, det bærer lidt præg af tidsspilde.
Jeg kan kun sige ganske kort og programmatisk: Jeg bruger ikke religion.
Jeg skal ikke bruge en religiøs sætning til at skabe et samfund sådan som f.eks. islam.
Jeg adskiller netop det religiøse fra det samfundsmæssige.
Det er det, der hedder, at man skaber et sekulært samfund.
Ja, hr. Kamal Qureshi ryster på hovedet.
Jeg skal ikke være så uelskværdig at sige som en af de foregående talere heroppe, at man næsten kan høre det.
Men i hvert tilfælde vil jeg sige, at han forstår ikke et eneste ord.
Og må jeg dog ikke bede hr. Kamal Qureshi om at prøve at sætte sig ned på sin bagdel og prøve dog på at forstå, hvad det er for et land, han er kommet til.
Han siger, at det er i modsætning til hovedparten af danskerne.
Jeg kan jo gøre ham opmærksom på, at hovedparten af danskerne er døbte.
Det er kristne mennesker, og det er hele den kristne grundforståelse, der præger dette land.
Det fremgår ikke umiddelbart af dette beslutningsforslag, for det er desværre meget forvirret i sin argumentation, men det er ikke desto mindre forholdet.
Derfor: I stedet for at møde med disse fattige, barnagtige argumenter, så prøv dog på at forstå, hvad det er, vi taler om.
Karen J. Klint (S), 2005-05-12:
Jeg kan såmænd, som nogle andre har sagt i dag, frygte, at nogle af de religiøse forkyndere faktisk er i god harmoni med deres menighed, men vi ønsker jo netop, at den religiøse forkynder skal være med til at flytte menighedens holdninger og hjælpe menigheden med at blive integreret.
Så protesterne kommer nok ikke fra menigheden, må jeg sige til fru Henriette Kjær.
Når der efterlyses kloge ord på det her område, er de faktisk i det forslag, vi har fremsat.
Det er jo inspireret af tænketankens kloge mennesker, der siger, at det her fungerer i Holland, og så kunne det også godt ske, at man i Danmark kunne lave en variant, der fungerer i Danmark.
Så der er faktisk kloge mennesker, der har tænkt over det, men vi vil gerne gå med til – også sammen med De Konservative – at udvikle en model, som også fungerer i Danmark.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-05-12:
Venstres ordfører snakkede jo så varmt om frivilligheden.
Jeg synes, det skurrer lidt i ørerne, når denne frivillighed altså skal gælde i forhold til kommuner, som skal etablere en ramme for, at danske familier frivilligt kan fungere som integrationsfamilier, men når det f.eks. handler om, at kommunerne skal aktivere flygtninge og indvandrere, så går Venstre ikke ind for frivillighed, så går Venstre ind for, at kommunerne skal straffes økonomisk, hvis de ikke gør det – altså en økonomisk skrue, de bliver sat fast i.
Også i Enhedslisten er vi grundlæggende positive over for det forslag, der ligger her.
Vi er af den opfattelse, at fællesskab på tværs af etnicitet vil være fremmende for integrationen af så vel danskere som flygtninge og indvandrere.
Vi har erfaringer med, hvordan forskellige frivillige grupper, ikke mindst Dansk Flygtningehjælps frivillige grupper rundtomkring i landet, rent faktisk fører til positive tiltag i forhold til den gensidige integration.
Det forslag, der ligger her, handler jo om at forbedre rammerne for, at man kan lave den slags fællesskaber på tværs af den etnicitet, man nu engang har.
Derfor synes vi, det er et godt forslag, uden at vi dog vil overvurdere dets betydning i virkelighedens verden, men det er i hvert fald et forsøg, der er værd at prøve.
Karen J. Klint (S), 2005-05-12:
Beslutningsforslaget er født som en direkte konsekvens af det lovforslag, der hed L 197, tror jeg nummeret var, om ændring af udlændingeloven, hvor der oprindelig var et meget stort kapitel om religiøse forkyndere, et kapitel, der gik langt ind i grundloven, og som vi heldigvis dengang fik barberet ned, så det blev et mindre kapitel, for vi kan selvfølgelig ikke have en religionsdebat i en udlændingedebat.
Den skal vi have i en anden slags sammenhæng.
Det kunne vi lave et kompromis om dengang.
Så det er det daværende lovforslag, som vi arbejdede med sidste forår, og tænketankens forslag om et introduktionskursus, der sagde os, at vi skulle forhandle om det.
Det, jeg så bare beder om nu, er, at vi får en forhandling om det, i stedet for at vi går hver til sit og bliver ved med at sige, at vi gerne vil noget.
Nu er der gået 13 måneder, siden vi diskuterede det sidst, og ministeren skal selvfølgelig også have tid til at være ny, men hvor længe skal man være ny, før man skrider til handling?
Kamal Qureshi (SF), 2005-05-12:
Man kan se, at de her behandlinger bliver kortere og kortere, efterhånden som vi bliver mere og mere trætte, altså os, der har siddet her siden tidligt i formiddag.
I korthed vil vi – som en række af de andre tidligere ordførere har tilkendegivet det – sige, at man ikke kan opnå integration, hvis det kun er den ene part, som ønsker dialog.
Hvis parterne ikke møder hinanden, er der jo ikke nogen integration.
Det er ikke tilstrækkeligt at stille krav til de udlændinge, der er kommet til Danmark, altså de etniske minoriteter, der allerede er her, om, at de skal integrere sig, indgå i et fællesskab og inddrages i det danske samfund, hvis det danske samfund ikke åbner sine døre eller vi ikke får skabt en grobund for nogle fælles oplevelser og venskaber.
Det er i den kontekst, at vi læser det foreliggende forslag fra Socialdemokraternes side: at der her er et forsøg på at få skabt nogle af de dialoger, nogle af de venskaber og nogle af de kontakter, som er meget gavnlige.
Det er i øvrigt også et element, som vi fra SF's side har i vores integrationsoplæg fra et års tid siden – to års tid siden, tror jeg – især fordi det er nogle metoder, der er brugt, eksempelvis i Canada.
Det har givet nogle gode resultater i mange af de lande, som har de her kontaktfamilier, og i den forstand er vi også store tilhængere af det og synes, at det er en rigtig god idé.
Vi vil meget gerne støtte det foreliggende forslag.
Morten Østergaard (RV), 2005-05-12:
Må jeg ikke indledningsvis sådan helt uden for nummer kvittere for hr. Søren Krarups indlæg.
Jeg synes, at det, også i forhold til hvad vi ellers har diskuteret i dag, var meget positivt over for det helt nødvendige i en mellemfolkelig udveksling og i, at integration handler om, at man mødes og gensidigt oplever hinanden og tager ved lære af hinandens kultur og udnytter det i den ånd, man nu bedst kan.
Jeg synes, at det er meget positivt, at hr. Søren Krarup ved den her lejlighed har udtrykt, at det også er det, Dansk Folkeparti ønsker.
Tilbage til forslaget: Det Radikale Venstre er meget optagede af, hvordan vi kan styrke det frivillige arbejde.
Derfor ønsker vi at finde flest mulige veje til at inddrage hele den frivillige sektor mest muligt i integrationsarbejdet.
Der er mange frivillige organisationer, der er i gang på det her område, måske især for de nytilkomne.
Endvidere kan man sige, at et af problemerne her måske også er, at det, mens det skal være en frivillig dansk familie, ikke helt klart fremgår, hvordan det så er med flygtningefamilien.
Kan den sige nej tak til at deltage i ordningen?
Det var måske noget, vi godt lige kunne få belyst, når vi engang får en lejlighed til det.
Vi er altså generelt meget enige i intentionen bag forslaget, og vi synes, at ideen om venskabsfamilier er meget stærk.
Men vi vil gerne overveje, om en lovgivning om en kommunal ordning er det rigtige, eller om vi bedre kan styrke intentionen bag forslaget på andre måder.
Jeg tror nemlig i virkeligheden, at alle kan være enige om, at det ville være ønskværdigt, hvis vi kunne dække landet med et net af frivillige, som kunne løse det, helt uden kommunal indblanding.
Derfor vil jeg sige, at vi gerne vil overveje, om der er andre og bedre måder at styrke ideen på, for vi er fuldstændige enige i konceptet, som det er lagt frem.
Henriette Kjær (KF), 2005-05-12:
Jeg er meget enig med ordføreren fra Dansk Folkeparti.
Jeg synes, at det er en god idé at have frivillige ordninger, sådan som vi kender det i dag, hvor man via foreninger – det kan også være en kommune, der sætter et projekt i gang – hvis man har lyst til det, kan få en venskabsfamilie.
Jeg synes, at det er godt, at det er frivilligt både for de udlændinge, vi taler om, og selvfølgelig også for de danske familier.
Det håber og regner man så også i Socialdemokraternes forslag med, at det vil være, altså at en masse danske familier vil melde sig.
Det er så her, at jeg har mine tvivl.
Det er også derfor, at jeg er imod det her forslag, for min erfaring siger mig, at det, når man laver sådan noget her, ikke altid er lige nemt at finde frivillige.
Derfor mener jeg, at det her kan blive kimen til en helt ny industri.
Vi har set det på det område, der hedder børn og unge, hvor vi også har haft rigtig mange gode intentioner og ideer om at give børn og unge en kontaktperson.
Da vi talte om det i starten, tænkte man: Der må da være en skolelærer, der har betydet noget for det her barn, eller en onkel eller en tante, eller hvad ved jeg, der kan bruges.
Men efterhånden som kommunerne er begyndt at bruge den her kontaktpersonordning, har det vist sig, at det er der ikke.
Hvis kommunerne bliver pålagt det her og der ikke er frivillige familier nok, er jeg bange for, at man skal ud at betale for at få nogle familier til at stille op.
Det må jeg simpelt hen sige at jeg er imod.
Jeg synes, at den rigtige vej at gå er at finde yderligere midler – som der er lagt op til i regeringens udspil – til, at de her ordninger kan etableres frivilligt i foreninger, hvor folk, der føler tilknytning til dem, kan komme.
På den måde opstår det mere eller mindre naturligt, men med den her forening eller kommune som fødselshjælper. Jeg vil altså ikke være med til at pålægge kommunerne at etablere en sådan ordning, så vi siger nej.
Søren Krarup (DF), 2005-05-12:
Jeg vil benytte lejligheden til at sige, at jeg er ganske enig med min ordførerkollega i, at vi bør se med friske, positive øjne på tilværelsen.
Det har både den og vi selv godt af.
Jeg er ganske overbevist om, at dette forslag er yderst velment og også i og for rigtigt i sit sigte.
Der er selvfølgelig ikke tvivl om, at den bedste måde at lære hverdagslivet i Danmark at kende på er ved at leve i det, det vil sige ved at omgås danske familier og indgå i hele det danske hverdagsliv i alle dets forskellige facetter.
Selve hensigten med forslaget er yderst velment, og den har man kun sympati for.
Men jeg vil altså tilstå, at jeg synes, at der er tale om en underlig blanding af tvang og frivillighed.
Om hverdagslivet – for at det skal være positivt – må man nok sige, at det selvfølgelig skal leves i frihed.
Det er jo kun, fordi man frit omgås, træffer, taler med, lever sammen med naboer og venner og andre bekendte, at samværet bliver af værdi.
Jeg tror ikke, at der overhovedet vil komme noget som helst godt ud af at tvinge et sådant samvær frem.
Der er en mærkelig modsætning i, at man vil pålægge regeringen at sikre, at kommunerne etablerer en ordning, hvor en frivillig dansk familie tilkobles en nytilkommen flygtningefamilie.
Jeg synes, at det i sig selv, jeg er lige ved at sige, skriger til himlen af inkonsekvens, at man vil tvinge frivillighed frem.
Jeg synes som sagt, at det er fortræffeligt, at der opstår et sådant frivilligt samvær, hvor netop fremmede lærer, hvordan man lever på dansk, men jeg tror ikke på, at det er noget, der skal tvinges frem ved lovgivning; det kommer kun frit der, hvor folk mødes i dagligdagen.
Derfor er jeg ked af at måtte bedrøve hr. Troels Ravn med, at de positive øjne, som er positive, måske ender med at komme til en negativ konklusion, for jeg tror faktisk, at vi vil sige nej til dette beslutningsforslag, hvis intention vi har sympati for, men hvis midler vi ikke tror på.
Troels Ravn (S), 2005-05-12:
Af og til kan vi politikere hente inspiration ved at lytte til hinanden; lykkeligvis kan man sige.
Statsministeren har nemlig ved flere lejligheder – i nytårstaler og på sit partis landsmøde – fortalt om, hvorledes integrationen ville glide langt bedre, hvis enhver dansker var ven med en indvandrer.
En meget sympatisk og rigtig tankegang, som jeg kun kan tilslutte mig.
Jeg mener da også, at Anders Fogh Rasmussen skal roses for at anlægge en så visionær og medmenneskelig synsvinkel på, hvorledes det danske samfund og danskerne kan medvirke til at integrere kommende medborgere.
Personlige relationer mellem flygtninge, indvandrere og danskere er det, der skal til: dialog og anerkendelse af hinanden og hinandens værdier, gensidig respekt.
Vi skal være venner.
Men nu er det sådan i politik, som i livet i almindelighed, at ord og flotte hensigtserklæringer sjældent alene sætter skub i en udvikling.
Der skal ligesom mere til, nemlig handling.
Socialdemokraterne sætter handling bag ord og fremsætter derfor beslutningsforslag nr. B 38 om integrationsfamilier.
Der er i al beskedenhed tale om et godt og nødvendigt forslag.
Det må på baggrund af dels de nævnte udtalelser fra statsministeren, dels det glædelige faktum, at de fleste af Folketingets partier i dag og den senere tid som sådan har erklæret sig parate til handling i forhold til at skabe en bedre integration i Danmark, formodes at have rigtig gode chancer for at blive vedtaget.
Alle vil jo gerne bidrage.
Det bør være tydeligt for enhver, at dette forslag indeholder rigtig mange gode perspektiver, når det gælder integration af flygtninge og indvandrere.
Ja, man kan næsten sige, at en vedtagelse af forslaget vil få de positive følgevirkninger til at brede sig som ringe i vandet.
Når der etableres kontakt mellem en flygtningefamilie og en dansk familie, er der således en lang række gevinster.
Flygtningefamilien får tilknytning til det danske samfund, får forståelse af dansk kultur, forståelse og indblik i de værdier, som præger det danske samfund.
Kvinderne, som er en sårbar gruppe, har langt bedre mulighed for at blive integreret.
Børnene, som er en sårbar gruppe, kan få langt bedre start på deres skoleforløb.
Familierne kan få større mulighed for at få arbejde, bedre beskæftigelse, få større mulighed for at finde en egen bolig, mindre ghettoisering, få større mulighed for at blive indført i fritids- og foreningslivet.
Samlet set får flygtninge og indvandrere altså langt bedre mulighed for at blive selvkørende og integrerede i det danske samfund, når en dansk familie tilknyttes som vejleder, som mentor.
Man kan sige, at de får hjælp til selvhjælp.
Jeg kan derfor kun opfordre mine ordførerkolleger til at se på forslaget med friske, positive øjne.
Det her forslag er ét element blandt forhåbentlig mange fremadrettede og kvalificerede tiltag i en ny politik på området.
Nu er det op til Folketinget at sparke bolden i mål.
Vi har alle en forpligtelse til at arbejde for en bedre integration.
Vi må alle forsøge at finde svar på, hvordan vi bringer etniske danskere sammen med flygtninge- og indvandrerfamilier.
Kristian Pihl Lorentzen (V), 2005-05-12:
Jamen hr. Arbo-Bæhr har forstået det fuldstændig rigtigt.
Venstre går ikke ind for tvang i dette tilfælde, hvor det handler om at etablere nogle frivillige venneordninger ude i kommunerne.
Vi mener, det bliver det bedste, når kommunerne får en opfordring til at etablere det, samtidig med at der kommer en pose penge formentlig fra satspuljemidlerne til at få det her etableret for.
Så der er fin harmoni i tingene, og jeg er sikker på, at vi nok skal få pustet bedre liv i disse ordninger.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-05-12:
Jamen så kan jeg bare konstatere, at på ét område går man ind for frivillighed, og på et andet område går man ind for tvang.
Så vil jeg bare sige, at det, som kommunerne skal, er jo ikke, at kommunerne her skal tvinge nogen som helst familier imod deres vilje til at gøre noget.
Kommunerne skal bare lave rammerne for, at man kan etablere et samarbejde mellem en flygtningefamilie og en dansk familie.
Frivilligheden i det her er bare et spørgsmål om, at kommunerne skal skabe nogle rammer for, at det kan lade sig gøre.