Steen Gade (SF), 2006-05-23:
Jeg synes, det er godt, vi får forespørgslen.
Man kan sige, at det sådan set er kulminationen her i Folketinget på to forespørgsler sidste år om den her runde, og nu får vi så den tredje samt en række spørgsmål, og nogle af os var med i Hongkong.
Derfor har jeg lige lyst til fra starten at sige, måske også lidt til Enhedslistens ordfører, at der jo rent faktisk er sket om ikke en stor revolution, så en lille revolution i den danske indstilling på det her område fra sidste år på den her tid til nu.
Dengang havde vi en stor diskussion og en hård diskussion om, hvorvidt det var ulandene, vi skulle tage parti for, og hvorvidt vi skulle afvikle eksportstøtten osv. osv.
Det var vi ikke enige om, der var kæmpeslagsmål her i Folketinget.
SF, Socialdemokratiet og De Radikale fremsatte forslag til vedtagelse for sig selv, og regeringspartierne og deres støtteparti havde deres egen vedtagelse.
Det havde da været godt, vil jeg sige, om vi havde haft den for et år siden, det havde været fremragende, det havde været langt bedre, og den danske forhandlingslinje i EU havde været bedre.
Men at komme og sige, at den danske forhandlingslinje i EU og dermed muligheden for at præge udviklingen nu er ret dårlig, ville være stor forfalskning af virkeligheden.
Vi kommer til at tage de fattige landes parti, vi kommer til at tage ulandenes parti, vi kommer til at være dem, der er i front for at afvikle eksportstøtten osv. osv.
Hvad er skrækscenariet?
Jeg er helt enig i påpegningen af, at det kan gå galt.
Der gives for få indrømmelser fra den rige del af verden, der gives også for få indrømmelser fra EU, men hvad er skrækscenariet her?
Jeg hører til dem, som mener, at skrækscenariet er, at det hele falder sammen, og at de store økonomiske magter i verden, dvs. USA og EU, går i gang med at tænke bilateralt.
Der er mange i EU, der er optaget af det, og hvorfor er det ikke på bordet her?
Det er, som om Enhedslisten ikke har set det.
Hvis det hele bryder sammen, hvis der ikke kommer et resultat, får ulandene ikke et talerør og ikke et sted, hvor de kan kæmpe deres sag.
De får ikke et sted, hvor de bliver betragtet som nogenlunde jævnbyrdige, og så står vi i en situation, hvor de fattige virkelig står med hatten i hånden over for de rige.
Risikoen er altså, at det bryder sammen, og at vi ikke har et ordentligt WTO fremover.
Vi vil gerne have den skrevet op til 70 pct. inden 2010, og jeg vil lægge vægt på, at vi, foruden det der står i vedtagelsen, også sørger for at sikre bedre mulighed for at eksportere miljøvarer.
Vi kunne måske også få en enkelt kommentar fra udenrigsministeren om miljøforhandlingerne, siden der også forhandles miljø som en del af det her.
Jeg vil også gerne tilkendegive, at jeg er meget enig i det, som blev påpeget af hr. Morten Messerschmidt om syd-syd-handel.
Det er jo meget vigtigt at få gang i noget regionalt samarbejde og få gang i landenes økonomier.
Vi, der tager del i diskussionen, kender jo godt problemet.
En række ulande har det problem, at deres indtægter er knyttet til toldindtægter, som er deres eneste statslige indtægter og er det, der skal finansiere deres skoler.
Det vil sige, at hvis man kommer og siger, at nu skal de afskaffes over night, har de ingen penge til at finansiere deres skoler og deres infrastruktur, så de kan komme på fode, og så ender de i en dårlig situation.
Til gengæld er det sådan, at hvis vi hjælper dem med at finde andre måder at få indtægter på, f.eks. ved at beskatte deres rige borgere – alle fattige lande har nogle rige borgere, og desværre er der også nogle forfærdelig rige i nogle af de allerfattigste lande –
ja, så kunne det erstatte toldindtægterne, så ville de få plus-plus, og så kunne de nedsætte deres toldsatser og dermed være med til at få gang i både deres egen og nabolandenes økonomi.
Jeg står ikke her og er vild optimist.
Jeg står sådan set og er dybt bekymret for, at det bryder sammen, og jeg vil håbe, at denne vedtagelse giver det nødvendige rygstød til regeringen, så vi kan kæmpe kampen.
Det er også en kamp i EU for virkelig at presse på, så vi kommer med indrømmelser.
Det kan godt være, at der skal samordnes taktisk, som jeg har set i Børsen i dag, så USA, Brasilien og EU skal komme med samtidige indrømmelser, men her har man diplomater og systemer, som skal prøve at få det til at fungere.
Men at EU også skal give indrømmelser på landbrugsområdet, er helt oplagt.