runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Marianne Jelved (RV), 2003-01-23:
Vi er også i Det Radikale Venstre glade for den meget brede politiske aftale om redningsberedskabet i fremtiden.
Jeg vil sådan set også gerne kvittere over for ministeren, for jeg synes, at ministeren gjorde et udmærket arbejde i den sammenhæng.
Vi støtter lovforslaget, som vi behandler her i dag, og vi er glade for det budskab, der også ligger i lovforslaget, nemlig at vi får et ensartet planlægningsgrundlag, fordi vi skal samarbejde på en helt anden måde på tværs i landet, og vi går dermed fra det, man kalder et krigsmæssigt beredskab, til mere fredsmæssige opgaver.
Det betyder ikke, at vi ikke skal være parate i givet fald; det ved jeg alle selvfølgelig er med på.
Vi synes, det er godt, at vi styrker det frivillige element i redningsberedskabet og er glade for, at der etableres en frivillig enhed, der skal se på opgaverne og målet for antallet af frivillige i redningsberedskabet.
Vi synes, der er en vigtig appel i lovforslaget til kommunalbestyrelserne, der nu får ansvar for regelmæssigt at vurdere behovet for at gennemføre brand- og evakueringsøvelser på deres institutioner, og det er vi i Det Radikale Venstre ret sikre på at kommunalbestyrelserne vil tage som en meget alvorlig opgave. Omkring samordningen i Storkøbenhavn har jeg ikke noget nyt at tilføje.
Jeg er enig med de ordførere, der har gjort bemærkninger om at se på den sag.
Men jeg synes ikke, at det klæder de instanser, der arbejder med de her alvorlige spørgsmål i Storkøbenhavnsområdet, at skabe den type problemer.
Det tror jeg ikke nogen af os havde forestillet os.
Det skal så være en hilsen til de pågældende.
Kristen Touborg (SF), 2003-01-23:
Som det allerede er fremgået af debatten adskillige gange, er lovforslaget en udmøntning af det forlig, der blev indgået mellem samtlige partier, og som dermed også inkluderede SF.
Så jeg har ikke mange bemærkninger til forslaget.
I SF har vi, ligesom det også er fremført af andre partier, diskuteret problemerne, der er nævnt i høringssvarene fra Beredskab Storkøbenhavn.
Vi er indstillet på, at vi skal kigge på de problemer under udvalgsarbejdet, og så må vi jo se, hvad vi kan nå frem til.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2003-01-23:
Som der allerede er blevet gjort opmærksom på, er lovforslaget her en opfølgning på den politiske aftale om beredskabet, der blev indgået for nogle måneder siden mellem samtlige partier i Folkepartiet.
Jeg synes egentlig, der er en god grund til at kippe lidt med flaget over for, at samtlige partier i Folketinget faktisk var i stand til at blive enige om at ændre i reglerne omkring vores beredskab, set i lyset af den ændrede situation, vi har.
Den ændrede situation betyder jo, at den umiddelbare krigstrussel ikke er så overhængende, som den tidligere har været, hvorimod en terrortrussel jo desværre kan være noget tættere på, end vi har forestillet os tidligere, og måske også kan være mere omfattende, end vi har forestillet os tidligere.
Der er dog et enkelt punkt, som jeg godt lige vil knytte en kommentar til.
Det er situationen i Storkøbenhavn.
Jeg tror ikke, der er noget sted i landet, som vil være udsat for en større trussel end netop Storkøbenhavn.
Derfor har jeg da selvfølgelig også med nogen bekymring fulgt den debat, der har været om ophævelsen af bestemmelsen om den obligatoriske samordning.
Jeg har lidt svært ved at forstå, at kommunerne i Storkøbenhavn ikke på frivillig basis kan lave en tilstrækkelig samordning, uden at man skal have en statslig støttepædagog til rådighed.
Men jeg vil i hvert fald sige, at det er et punkt, som vi vil analyse nærmere under udvalgsarbejdet, fordi vi ikke kan acceptere, at der ikke er fuldt forsvarlige forhold omkring beredskabet i Storkøbenhavn.
Uno Larsson (DF), 2003-01-23:
Som ordfører for hr. Poul Nødgaard, som har en gyldig grund for ikke at stå på talerstolen,
skal jeg fremlægge følgende: Da samtlige partier i Folketinget i sommer indgik en politisk aftale om redningsberedskabet for de kommende år, var det udtryk for, at dette for civilbefolkningen så centrale område måtte vi være enige om, og heldigvis for det.
I det daglige tænker danskerne sikkert ikke så meget på det, der her i dag er til behandling.
Men i de situationer, hvor der pludselig bliver brug for assistance, får de øjnene
op for, hvor vigtigt det er, at et lands beredskab fungerer optimalt, når uventede situationer opstår.
I beredskabet er den frivillige indsats af overordentlig stor betydning, og det er derfor også særdeles godt, at de kommunale beredskabskommissioner nu fremover får en repræsentant for de frivillige med såkaldt observatørstatus.
Jeg skal ikke komme med kommentarer i detaljer om lovforslaget, men vil blot pege på, at der er foretaget en omprioritering i redningsberedskabet
, så dette i højere grad
endnu skal løse fredsmæssige opgaver, herunder beredskabet ved større hændelser i vort samfund
Heri ligger, at de strenge krav, der har ligget til det krigsmæssige beredskab, nedprioriteres, hvilket bl.a. giver sig udtryk i, at mange byer i Danmark fremover bliver fritaget for de særlige forpligtelser, de har haft netop på de krigsmæssige områder.
At det såkaldte Redningsråd vil blive nedlagt, når ministeren finder, at de tekniske forudsætninger herfor er til stede, har Dansk Folkeparti ingen bemærkninger til.
Dansk Folkeparti vil medvirke aktivt til, at det foreliggende lovforslag får en hurtig behandling i udvalget.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2003-01-23:
Igen er jeg blevet bedt om at læse en tale op, som vores ordfører, hr. Thomas Adelskov, skulle have været her og holde.
Vi lever i en anderledes tid i forhold til for 20, 10 eller blot 5 år siden.
Billedet af, hvad der kan skade vores sikkerhed, miljø, infrastruktur og velfærd, forandrer sig til stadighed.
Erfaringer fra oliekatastrofer ude i verden og herhjemme, 11. september og ændringerne i det europæiske sikkerhedsbillede har afgørende betydning for, hvordan vi i årene fremover bør indrette beredskabet.
I juni måned sidste år indgik Folketingets partier derfor et bredt forlig om det danske beredskab.
For Socialdemokratiet handler det om at skabe et trygt samfund, hvor alle kan bevæge sig i tryghed og sikkerhed.
Derfor er det vigtigt, at vi kan være forberedte på for det første at undgå eventuelle ulykker og for det andet at være klar til at hjælpe, hvis det værst tænkelige skulle ske.
Det kræver mere fleksibel kommunal dimensionering og styrkelse af den tværgående koordination, hvor vi alt efter trusselsvurderingen kan skrue op eller ned med meget kort varsel.
Lovforslag nr. 108 er en del af opfølgningen på beredskabsforliget og de principper, som vi har lagt vægten på.
Vi har noteret os, at der i flere af høringssvarene er udtrykt skepsis over for ophævelse af den obligatoriske samordning af det storkøbenhavnske krigsberedskab, men har samtidig noteret os, at ministeren har svaret parterne i Storkøbenhavn, at lovforslaget blot fjerner den obligatoriske samordning og ikke forhindrer velfungerende samarbejder i fortsat at udvikle sig.
Socialdemokratiet kan støtte forslaget.
Jens Vibjerg (V), 2003-01-23:
Forslaget her udmønter anbefalingerne i Beredskabsstyrelsens rapport fra efteråret om beskyttelsesrumberedskabet.
På den ene side smidiggør vi reglerne, og på den anden side holder ministeren snor i udviklingen.
Lempelse af klargøringsfristen er også en del af forslaget.
Hvor vi i dag skal have dem klargjort i løbet af 24 timer, giver vi nu mulighed for, at ministeren kan slække på de regler, og det giver mulighed for en øget anvendelse af sikringsrummene til andre formål, hvilket med det nuværende trusselsbillede er meget fornuftigt.
På den anden side får ministeren mulighed
for at pålægge kommunerne at udnytte adgangen til at pålægge sikringsrumspligt i forbindelse med opførelse af nye bygninger.
I Venstre synes vi, det ser meget fornuftigt ud, og vi kan selvfølgelig derfor støtte forslaget.
Svend Aage Jensby (V), 2003-01-23:
Det er jo ikke så tit, forsvarsministre har lovforslag.
Nu havde jeg det i dag, og jeg takker for den overordentlig velvillige behandling og den hurtige behandling.
Jeg går ud fra, at vi så meget hurtigt kan få vedtaget forslaget.
Skulle der være spørgsmål i udvalget, besvarer vi dem overordentlig hurtigt.
Villy Søvndal (SF), 2003-01-23:
Jeg synes alligevel, det er lidt underligt at opleve at blive beskyldt for at støtte regimer som det iranske, som det irakiske, som det nordkoreanske, når jeg lige i min sidste bemærkning gjorde opmærksom på, at dem bryder vi os bestemt ikke om i SF. Men jeg synes, at det virkelig underlige er det synspunkt, Dansk Folkeparti har: Det dér med våben kan vi ikke stille så meget op imod, men når de så har dem og er veludstyrede, så kan vi tage ud og tæve dem.
Det er jo linjen fra Bush og Rumsfeld og fra det danske støtteparti til Bush og Rumsfeld.
Det er da en underlig linje i stedet for at gå ud og forebygge, at våben spredes i det omfang, de gør, i den her verden.
De eneste midler imod det er dem, der bliver foreslået.
Man kan diskutere, om man synes, at vi er kommet langt nok, som justitsministeren siger.
Men jeg synes, at der jo er en verden til forskel på justitsministerens indlæg, der anerkender behovet for det her - det er bare en diskussion om, hvor hurtigt vi skal gå frem - og så hr. Peter Skaarups underlige argumentation, der næsten advarer imod at forsøge at begrænse antallet af våben.
Peter Skaarup (DF), 2003-01-23:
Det er jo egentlig skægt nok, at nogle af de styrer og regimer, som vi er enige om er galt på den, lidt er dem, hr. Villy Søvndal forsvarer her: Iran, Nordkorea, Irak, Afghanistan.
Ja, hvor finder vi nogle af de virkelig slemme i verden, der undertrykker alle de menneskerettigheder og alt det demokrati, som hr. Villy Søvndal altid snakker om her i Folketinget?
Alt det er de lande imod, og de bekæmper det med vold og magt.
Er der så ikke en meget god idé i, at man f.eks. i forhold til Irak, eller det kan være Afghanistan i andre situationer, fastholder et pres på sådanne lande, eventuelt også ved hjælp af våbenmagt?
Det er jo en af de muligheder, som verdenssamfundet har for at sikre sig, at der gribes ind over for lande, der fører krig, undertrykker deres egne befolkninger eller måske producerer masseødelæggelsesvåben, som vi ser eksempler på i Irak i øjeblikket.
Der kan man så aldrig undgå, at der kan produceres våben, der også kan sælges til nogle af de lande på anden vis.
Derfor er det en idealiseret verden, hr. Villy Søvndal lever i, hvor man umuligt vil kunne kontrollere de ting.
Man kan lide det eller ej, men sådan er det.
Villy Søvndal (SF), 2003-01-23:
Jeg kan ikke påstå, at det er en udpræget grad af sammenhæng, der præger hr. Peter Skaarups indlæg.
Hr. Peter Skaarup startede med at pege på nogle lande, som jeg i øvrigt også synes er usympatiske regimer: Iran, Irak, Nordkorea.
Hr. Peter Skaarup er fuldt opmærksom på, at verdenssamfundets stærkeste våbenproducerende fabrikker har leveret våben i stort tal.
Vi har ikke fået det hele at vide, for nogle af siderne var hevet ud, men vi ved, at amerikanske firmaer og tyske firmaer spillede en voldsomt stor rolle.
Men, siger hr. Peter Skaarup, da vi lever i en syndig verden, er det kun idealister, der tror, at man kan gøre ret meget ved det her.
Hvis vi skal, er det i hvert fald kun, hvis vi kan lave et fuldstændigt internationalt regelsæt om det.
Det var dog en underlig tilbagelænende holdning at have til de her problemer.
Specielt hvis man har det syn på regimer, som hr. Peter Skaarup har.
Så måtte det dog være indlysende at være optaget af at finde en model, og man måtte være optaget af, at nogle lande gik foran i kampen for at etablere et regelsæt, der gjorde det sværere at etablere våben.
Derfor er der hverken hoved eller hale i hr. Peter Skaarups argumentation, heller ikke i dag.
Peter Skaarup (DF), 2003-01-23:
Jeg må indrømme, at jeg ikke har hørt om, at Dansk Folkeparti skulle have tilsluttet sig nogen krig.
Jeg tror ikke, der er nogen partier herinde, der har tilsluttet sig nogen krig lige i øjeblikket.
Hr. Villy Søvndal må uddybe nærmere, hvad han mener med det.
Om selve det at forestille sig, at man skulle følge hr. Villy Søvndals gode tanker og måske gå amerikanske eller tyske eller engelske virksomheder efter i sømmene i forhold til, hvor der bliver sendt våben hen,
vil jeg igen sige: Det er jo en idealiseret verden, hr. Villy Søvndal lever i.
Jeg synes også, at vi ser i en række andre sager her i Folketinget, at man lever i en anden verden, hvor man ikke rigtig er med på, hvad situationen er lige nu.
Man lever stadig væk i en eller anden kommunistisk eller socialistisk ideologi, hvor man henholder sig til nogle ting, der bare er umulige at praktisere.
Der vil jeg gentage: Hvis Danmark f.eks. fraskriver sig muligheden for at være med i et F-16-projekt og få danske arbejdspladser til Danmark eller sikre danske arbejdspladser her i landet, så er der andre lande, der står i kø for at gå i gang.
Så hvis de her mål skal nås, skal det ske på internationalt plan.
Så der er lang vej igen, vil jeg sige til hr. Villy Søvndal.
Villy Søvndal (SF), 2003-01-23:
Det er nogle meget interessante og noget modsætningsfyldte betragtninger, hr. Peter Skaarup fik fremført.
Men jeg synes egentlig, han havde forstået essensen af forslaget.
Det vil jeg godt rose indledningsvis i en kort bemærkning.
Det, hr. Peter Skaarup gjorde opmærksom på, var, at der jo er lande, der eksporterer til styrer, som hr. Peter Skaarup bestemt ikke bryder sig om.
Og så kom Bush' eksempelrække med Iran og Irak og Nordkorea.
For nyligt blev der fremlagt en rapport i FN, der blev fremlagt for de faste medlemmer af FN; de andre fik nogle sider revet ud og overstreget.
Det interessante er jo, også i forhold til hr. Skaarups måske lidt enkle verdensopfattelse, men alligevel: Hvem var det, der leverede våben lige præcis til de styrer?
Det var amerikanske firmaer, det var tyske firmaer, og det var en lang række europæiske firmaer, franske og italienske
Jeg spørger så bare: Når vi nu umiddelbart står over for en krig, som jeg forstår Dansk Folkeparti i øvrigt tilslutter sig, var det så ikke interessant internationalt at få lidt mere styr på de her våbenkøb og som et lille land gå i spidsen for at etablere langt mere åbenhed, langt mere gennemsigtighed omkring det her?
Per Kaalund (S), 2003-01-23:
Socialdemokratiet er principielt enig i, at vi har så stor åbenhed og gennemsigtighed som muligt, transparens, som det hedder på nudansk.
Det gælder både nationalt og internationalt, det vil sige landene imellem.
Vi føler, at Danmark har en ganske restriktiv politik på området.
Det er jo i princippet forbudt at producere og eksportere våben, medmindre man får en tilladelse til dette.
Samtidig skal man jo nok være opmærksom på, at flere af de produktioner, som foregår her i Danmark, og som der også gives tilladelse til, jo har en såkaldt dobbeltanvendelse.
Det vil sige, at en given komponent, det kunne være en kikkert eller lignende, kan anvendes både militært og civilt.
Dels står der, hvad de går ud på, hvem det er, tilladelsen bliver givet til, altså hvilket firma, dels hvor eksporten i givet fald skal gå hen.
I øvrigt synes jeg, man skal bemærke, som det også fremgik af ministerens tale, at Danmarks produktion på dette område er ganske lille, i størrelsesordenen 500 mio. kr. om året, samt hvilke lande vi eksporterer til.
Det er nemlig kun lande, som også Udenrigsministeriet kan sige god for. Det internationale samarbejde er undergivet en lang række traktater på disse områder.
Det gælder de atomnukleare våben, det gælder konventionelt, det gælder kemisk, biologisk osv.
Problemet, som vi ser på hele det her område, er jo den illegale våbenhandel og våbensmugling, og det er der desværre en del af i dette land. Der har vi jo Europol, Interpol osv. til at medvirke til opklaring og bekæmpelse af disse kriminalitetsformer.
Så alt i alt er det, der foregår i Danmark på dette område, set fra vores side tilfredsstillende, herunder også hvad angår kontrol og parlamentarisk indseende med det.
Men vi vil gerne tilføje, at kan udvalgsarbejdet vise, at der er yderligere mulighed for mere gennemsigtighed, for mere åbenhed, så er vi da også klar til at se på det og drøfte det. Men på det foreliggende grundlag indtager vi den samme stilling, som vi gjorde ved behandlingen i Nordisk Råd, og i øvrigt tilsluttede alle de andre partier i Nordisk Råd sig den også.
Derfor kan vi ikke tilslutte os forslaget, som det ligger her.
Ulrik Kragh (V), 2003-01-23:
Danmark er med 10 års internationalt engagement i en fredsbevarende og fredsskabende indsats endelig ved at komme ud af tornerosesøvnen, som prægede fodnotefirserne.
Den danske forsvarsvilje for dansk internationalt forsvarsengagement ligger på 92 pct. af alle danskere.
Det er unikt. Verden har set, at lilleputlandet er krøbet ud af sit skjul.
Vi tager et ansvar både sikkerhedspolitisk og via diplomatiet.
Erfaringer fra de sidste 10 år viser, at Danmark kan gøre en forskel, men de 10 år viser også, at det ikke alene kommer af billig portvin og slesk tale, men i høj grad af politisk vilje og konkret sikkerhedspolitisk opfølgning med soldater og militært isenkram.
Det er på tide, at erfaringerne fra dette internationale engagement breder sig til den danske venstrefløj, således at der opnås en mere realistisk indstilling til produktion og salg af våben.
Militært isenkram er et uundværligt værktøj, når man skal forsvare sig selv eller alternativt stoppe tyranniske diktatorer, der træder menneskerettigheder under fode eller umotiveret angriber sine naboer. Med denne erkendelse i baghovedet skal debatten om dansk våbeneksport finde sit leje, altså også debatten om beslutningsforslag nr. B 41 om åbenhed og øget parlamentarisk indflydelse på våbeneksport.
I Venstre finder vi, det er væsentligt med åbenhed og kontrol med våbeneksport.
Der skal være faste rammer, som definerer, hvem vi vil acceptere eksport til, samt hvordan et land mister dansk tillid, således at eksport ikke er acceptabelt.
Disse rammer har justitsministeren flot redegjort for i sit indlæg, og Venstre finder disse rammer gode og tilstrækkelige.
Samtidig har regeringen fremlagt sin rapport, som beskriver den danske våbeneksport for 2000 og 2001.
Der har været en række kommentarer til rapporten, som jeg er sikker på regeringen i sin gode vilje har lyttet til
Konklusionen for Venstres vedkommende er, at vi er meget tilfredse med niveauet for kontrol og åbenhed om dansk våbeneksport.
Derfor finder vi det i Venstre heller ikke nødvendigt at starte yderligere parlamentarisk kontrol af våbeneksporttilladelser, ligesom vi finder de eksisterende internationale våbeneksportaftaler, som Danmark har tilsluttet sig, fuldt dækkende.
Med disse bevæggrunde, jeg her har ridset op, kan Venstre ikke tilslutte sig det fremsatte beslutningsforslag om øget kontrol med våbeneksport.
Villy Søvndal (SF), 2003-01-23:
Jeg vil gerne bekræfte hr. Per Kaalunds iagttagelse, nemlig at det her er inspireret af Nordisk Råd.
Man kan selvfølgelig altid diskutere, om vi ikke skulle have skrevet det, men vi henter jo altid vores inspiration forskellige steder fra, så det er det.
Når vi bringer det videre, er det selvfølgelig, fordi vi synes, at det er et godt forslag og det er et vigtigt forslag, som vi så laver til vores eget forslag.
Men som forbrugeroplysning: Det er en helt korrekt iagttagelse, og det har vi ikke forsøgt at lægge skjul på.
Lene Espersen (KF), 2003-01-23:
Jeg er ikke bekendt med det forslag fra Nordisk Råd, og det er naturligvis klart, at såfremt det er en ordret gengivelse af det, der tidligere er diskuteret i Nordisk Råd, så kunne det måske have været relevant for behandlingen her i salen i dag, for at kvaliteten af behandlingen bliver så høj som mulig, at man havde gjort opmærksom på det i beslutningsforslaget.
Vi vil naturligvis i det videre arbejde så være opmærksomme på, at denne her sag allerede har været drøftet i nordisk regi, og det må så indgå i udvalgets videre behandling af sagen.
Per Kaalund (S), 2003-01-23:
Denne korte bemærkning skal blot gå på, at det undrer mig lidt, at ministeren ikke refererer til den behandling, der er foregået i Nordisk Råd af selvsamme forslag
, men ministeren er sandsynligvis undskyldt, for det fremgår ikke af det forslag, der er fremsat af hr. Villy Søvndal, hr. Aage Frandsen og hr. Holger K. Nielsen, at det har været behandlet i Nordisk Råd.
Forslaget er fra ord til andet - godt nok oversat fra svensk til dansk -
identisk med et forslag, der blev behandlet i Nordisk Råd ved sessionen i efteråret, hvor beslutningen i præsidiet blev, at Nordisk Råd ikke foretager sig noget i anledning af medlemsforslag om åbenhed og parlamentarisk indflydelse i våbeneksportpolitikken.
Nu har det senest været behandlet i december måned i præsidiet, og der er selvfølgelig en ekspeditionstid fra Udenrigsministeriets afdeling for nordiske anliggender og over til ressortministerierne, men det er altså min opfattelse, at det burde have stået i beslutningsforslaget, så ministeren kunne have taget hensyn til Nordisk Råds behandling af det.
Peter Skaarup (DF), 2003-01-23:
Men det skægge er, at jeg tror, at alle er enige om, at vi gerne vil begrænse antallet af våben.
Det tror jeg hr. Villy Søvndal og jeg er enige om.
Vi vil også gerne begrænse krig og begrænse brud på menneskerettigheder.
Det er alle enige om.
Men spørgsmålet er bare: Hvordan gør vi det bedst muligt?
Gør vi det ved at sige: Nu kan der ikke længere produceres våben, nu lader vi f.eks. Saddam Hussein være i fred?
Det kan godt være, at han selv derovre producerer masseødelæggelsesvåben og er i gang med at samle sammen til noget, der kan true vores alle sammens eksistens, men vi vil søreme ikke røre ved det, vi skal ikke på nogen måde være i stand til at forsvare os mod sådan nogle angreb?
Det er lidt den holdning, hr. Villy Søvndal har.
Der må jeg bare sige, at den holdning kan vi ikke dele i Dansk Folkeparti.
Vi kan ikke være med på, at man bare tror, at verden er ideel.
Altså at man tror, det er socialismen eller kommunismen, der kan råde i et samfund, hvor det er bevist, at de ideologier ikke kan virke.
Det er lidt den der idealiserede verden, som hr. Villy Søvndal tror findes.
Men den findes ikke.
Jann Sjursen (KRF), 2003-01-23:
Kristeligt Folkeparti kan også støtte lovforslaget, der jo har en tragisk baggrund, men det er godt, at vi nu får rettet op på det.
På den måde kan vi sige, at vi sikrer de mange soldater, der er udsendt ikke bare for Danmark, men også i fredens tjeneste, de bedst mulige vilkår, og også efterladte, når det kommer dertil.
Villy Søvndal (SF), 2003-01-23:
Det er jo klart, at nogle af dem, vi sender ud i international tjeneste, kommer ud for noget ekstremt voldsomt.
Jeg husker også godt denne sag, da den var oppe for et lille års tid siden.
Jeg tror også, at alle forsvarsordførere, der blev spurgt, sagde, at selvfølgelig skal vi sikre, at der gives erstatning på linje med, hvis det havde været en anden situation, der havde udløst, at man ikke længere eksisterede.
Derfor synes jeg, det er et flot eksempel på, hvordan enkeltsager alligevel nogle gange påvirker lovgivningen.
Det synes jeg i virkeligheden også er ret fint, det er vel et udtryk for, at politikere lader sig inspirere.