Jens Heimburger (KF), 1999-12-02:
Det var dejligt med en frokostpause.
Jeg har brugt pausen til at tænke over, om der er nogen emner på det børnepolitiske område, som vi ikke har fået berørt i dag eller inden for det sidste års tid i hvert fald.
Der er især ét emne, som ikke rigtig har været oppe, og som jeg synes der er grund til at slå et ordentligt slag for, og det er det faktum, at det i hovedsagen og langt det meste af vejen og næsten i det hele taget oftest bør være forældrenes ansvar, hvordan de vil indrette sig, og at de skal tage et større ansvar for deres børn.
Når et forældrepar vælger at have travlt, vælger at have to job, vælger at have spændende arbejde, vælger at have en masse materielle goder og jagte dem, jamen så må det jo i hovedsagen være deres egen sag.
Dermed være ikke sagt, at vi ikke skal skabe nogle rammer for børnefamilierne, men vi har den opfattelse, at skal vi gøre noget for børnefamilierne generelt, så må det blive inden for de økonomiske rammer, der allerede er i dag. Vi kan ikke her fra denne talerstol love børnefamilierne generelt - da der er tale om en meget, meget stor gruppe og også en gruppe, der generelt klarer sig godt - at der vil blive sat flere ressourcer af til dem.
Det kræver så noget opfindsomhed, det kræver, at man er indstillet på at arbejde inden for de økonomiske rammer, der allerede er i dag.
Vi har tidligere foreslået, at man kunne forbedre det økonomiske råderum for forældre med børn i de mindste aldersgrupper, og det vil sige, at for de 0-2-årige kunne man gøre børnechecken væsentlig større - gerne dobbelt så stor - mod at sænke børnechecken for aldersgruppen 7-17 år.
Det er et eksempel på et forslag, som gør, at i den periode, hvor man har mest behov for pengene og mest behov for at være sammen med sit barn, ja, dér får man altså også flest penge fra det offentlige, uden at det offentlige samlet set bruger mere på børnechecken.
Vi har heller ikke noget imod at øge fleksibiliteten i daginstitutionerne, vi har ikke noget imod, at der sker betaling efter forbrug, og vi har heller ikke noget imod, at man udbygger fritvalgsordningen.
Men også her bliver vi nødt til at være realistiske omkring de økonomiske muligheder.
For så vidt angår børnepasningsorlov på deltid, som jo har været oppe her i denne sal i denne samling, jamen så er vi også indstillet på, at den bliver mere fleksibel.
Men som et godt eksempel ønsker vi ikke at være med til at bruge ekstra 200 mio. kr. på denne øgede fleksibilitet, og derfor afviser vi også det forslag, som er en del af den indgåede finanslovaftale, uagtet vi godt kan se det positive i den øgede fleksibilitet.
Der er ét område, hvor vi har fremhævet, at vi gerne vil bruge flere penge, og hvor vi også har været med, og det er spørgsmålet om de truede børn.
Det er så ikke det, der er til diskussion i dag, og derfor kan jeg selvfølgelig også, jeg vil ikke sige undre mig over det forslag til vedtagelse, der er kommet fra regeringen, men man kan godt sige, at det er i randen af det emne, som Kristeligt Folkeparti har ønsket vi skulle diskutere i dag.
Jeg synes, vi i denne her debat skal koncentrere os om, hvad det er, vi kan gøre generelt for børnefamilierne, og dér er det vigtigste at få sagt til forældrene: Det er først og fremmest jeres eget ansvar, hvordan I vil prioritere. Jeg har f.eks. selv to institutionsbørn, men i vores familie er det ikke sådan, at børnene er på institution; de har gået i noget, vi kalder Baunegården, hvor mor og far har været aktive for at få det til at fungere, og hvor vi har et fantastisk samspil med nogle engagerede pædagoger og andre forældre. Så det er altså også på den front en opgave for forældrene selv at tage hånd om den situation, at man vælger at putte sine børn i pleje.
Til sidst vil jeg sige, at jeg synes, det er værd at sige, at der godt kan gøres noget på overenskomstområdet.
Og det er ikke sådan, som det fremgår i dag, at der alle steder er fri adgang.
Det er der inden for DA's område for lidt over 50 pct. af overenskomsterne, mens der inden for resten af området er problemer, og især inden for bygge- og anlægsområdet er der overhovedet ingen adgang inden for en lang række overenskomster, for så vidt angår spørgsmålet om deltid.
Så jeg vil være positivt indstillet på, at vi arbejder for at fremme deltid på det her område.