Pernille Falcon (EL), 2003-01-29:
Enhedslisten støtter forslaget om udvidet adgang til forberedende voksenundervisning og til ordblindeundervisning med økonomisk støtte efter lov om statens voksenuddannelsesstøtte.
Forslaget giver nye grupper mulighed for at modtage undervisning med præcisering af, at det også omfatter gruppen af ordblinde, af unge, af faglærte, fordi mindstekravet til uddannelsestiden nedsættes til 3 timer ugentlig.
Det er en nødvendig og tiltrængt forbedring, der på sigt kan få en meget stor betydning for rigtig mange mennesker. Ændringen burde have været indarbejdet i det første lovforslag, men der blev givet løfter om justeringer, hvis det viste sig, at der var behov for det, og det er så de justeringer, der kommer nu.
For når det kommer til stykket, bliver de positive udsagn ikke fulgt op af en opbakning til forslaget.
Det vil sige, at det jo så bliver op til Dansk Folkeparti, om loyaliteten over for regeringen vejer tungest også i den her sag, eller om man reelt vil gå ind og støtte den her gruppe mennesker.
Det eneste, der bekymrer os i relation til forslaget, er konstateringen af, at det ikke vil have nogen nævneværdig økonomisk konsekvens, fordi det alligevel ikke vil være muligt at sætte undervisningen i gang på grund af mangel på kvalificerede lærere; det fremgår af bemærkningerne til forslaget.
Det er lidt det samme som at erkende, at det næppe heller vil få den store praktiske konsekvens her og nu, og det er ikke rimeligt.
Det mener vi at der skal følges op på.
Det må sikres, at der bliver uddannet og efteruddannet tilstrækkelig mange lærere til at varetage denne opgave.
Med udviklingen på arbejdsmarkedet vil problemet nemlig fremover vokse for gruppen af ordblinde og læsesvage.
Når en meget stor del af de ufaglærte og næsten 40 pct. af de faglærte har læsevanskeligheder i et omfang, der kan betragtes både som et praktisk, demokratisk, uddannelsesmæssigt og arbejdsmæssigt problem, er det noget, der skal sættes ind over for.
Der skal derfor være en villighed til også at sætte ressourcer af til at sikre en indsats, så alle, der motiveres for det, kan tage fat på det og få muligheden.
Det er altså ikke de psykologiske barrierer, der er de største her og nu, det er de økonomiske og politiske barrierer, og så må der senere blive arbejdet på de psykologiske barrierer, som der blev talt så meget om.
Hvis der bliver lavet en ordentlig indsats, er det jo ikke alene de faglærte og de ufaglærte, der får glæde af det, det får deres børn også.
Der var en ordfører, der var inde på, at man alene skulle gå ind og støtte børnene i folkeskolen, så de lærte at læse.
Men jeg tror ikke, man skal være blind for, at der rent faktisk også er en sammenhæng mellem børnenes læsefærdigheder og deres forældres læsefærdigheder.
Det er typisk i forbindelse med omlægninger på arbejdspladser og omstruktureringer og efteruddannelseskurser, at den store gruppe af voksne ordblinde og svage læsere kommer i klemme.
Der er utallige eksempler på, at folk, der har arbejdet i årtier på samme arbejdsplads, i forbindelse med omlægning af arbejdet, nye krav om kunnen, nye krav om at kunne håndtere it, kravet om at kunne læse manualer osv. møder muren og ender med at ryge ud af arbejdsmarkedet.
Tendensen vil typisk være størst i perioder med faldende beskæftigelse, men vi ser det også i øjeblikket.
Generelt er det i øvrigt Enhedslistens opfattelse, at alle skal sikres retten til voksen- og efteruddannelse, enten gennem en optjeningsordning på arbejdsmarkedet eller en uddannelsesplanlægning på den enkelte virksomhed, som supplement til de eksisterende uddannelsesaftaler.
Der er mange gode erfaringer også med rotationsordninger, hvor ledige ansættes som vikarer i kursusperioden på almindelige vilkår, og det mener vi at man mere systematisk også skulle arbejde på.