runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Majbrit Berlau (EL), 2006-02-09:
Det, som hr. Martin Henriksen står og siger oppe på talerstolen, er, at der er gjort en række tiltag, men også at han anerkender, at der skal ske noget mere.
Sådan har jeg egentlig forstået det.
Men så er det, at jeg er meget forundret over, at man ikke vil stemme for den vedtagelse, der ligger her, fordi det, der står i det forslag til vedtagelse, er for det første, at der skal gøres en mere markant indsats med nogle konkrete ekstratilbud for at sikre de 30.000 børn i det danske samfund, der er udsatte – hvilket vi alle sammen har konkluderet er en udsat gruppe – og som lever under kontanthjælpsloftet.
For det andet vil vi have en ordentlig videnskabelig dokumentation for de tiltag, og for det tredje vil vi godt have en samlet opfølgning og evaluering af den indsats, regeringen hidtil har gjort, og de indsatser, regeringen planlægger.
Hr. Martin Henriksen og Dansk Folkeparti siger, at der er sket mange gode ting, og at det tilsyneladende er sådan, at vi i oppositionen er uenige i det – måske synes vi, det er uklart, måske synes vi, det er diffust, men vi kan i hvert fald ikke se, at der er sket markante forbedringer for de børn.
Men når vi ønsker, at regeringen skal pålægges at vise, hvor de markante forandringer er sket, hvorfor vil man så ikke gennemføre en undersøgelse, der klart kan vise, at billedet er så godt som det, hr. Martin Henriksen tegner?
Det er meget simpelt, det er meget enkelt.
Giv os den undersøgelse, så kan vi diskutere spørgsmålet.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2006-02-09:
Det kan godt bekræftes, at det forholder sig, som fru Kirsten Brosbøl fremlægger det.
Når det så er sagt, synes jeg også, det er vigtigt at påpege, at årsagen til, at det forholder sig således, efter min bedste vurdering er, at der er for mange ting i folkeskolen, der har sejlet i alt for mange år.
Jeg mener ikke, det er fremmende for de unges muligheder, at en meget stor andel, der nærmer sig de 20 pct., har meget svært ved at læse og skrive, når de forlader folkeskolen.
Det mener jeg faktisk er et problem, og jeg synes faktisk, at den her regering har taget fat på de her ting, og derfor er jeg faktisk også overbevist om, at den udvikling, vi ser, og som er meget lille, er en udvikling, der vil ændre sig.
Vi vil få nogle helt andre resultater, ja, vi vil faktisk nå så langt, at vi lever op til regeringens målsætning på det her område, som er meget ambitiøs.
Lise von Seelen (S), 2006-02-09:
Hr. Martin Henriksen siger, at 400 mio. kr. over 4 år ikke er småpenge, og det er jeg helt enig i.
Men kan vi ikke blive enige om, at 800 mio. kr. siden 2001 og frem til i dag er endnu mere?
De 800 mio. kr. er altså taget fra daginstitutionsområdet, så hvis vi skal lave et helt simpelt regnestykke, er der flere penge, der har forladt daginstitutionsområdet, end der vil komme til det efter en 4-årig periode.
Kan vi ikke blive enige om, at 800 mio. kr. siden 2001 er mere end 400 mio. kr. de næste 4 år?
Det var faktisk slet ikke det, jeg spurgte om.
Jeg synes, ordføreren kom lidt let om ved det med hensyn til pædagoguddannelsen.
Fru Lene Hansen nævnte, at i dag er der færre uddannede pædagoger i dagtilbuddene, end der var tidligere, og ordføreren svarede: Ja, men nu kommer der også en ny pædagoguddannelse.
Men mig bekendt stiger kapaciteten ikke, så antallet af uddannede pædagoger vil heller ikke stige.
Der bliver ikke uddannet flere pædagoger.
Man kunne jo starte med at ansætte de pædagoger, der går ledige, for er hr. Martin Henriksen ikke enig i, at det nedsætter kvaliteten, når der er færre uddannede pædagoger i børnehaverne?
Per Ørum Jørgensen (KF), 2006-02-09:
Det er et spørgsmål, som jeg synes ville være mest fornuftigt at stille til vores uddannelsespolitiske ordfører, som desværre ikke er til stede her i dag, så det vil jeg anbefale fru Christine Antorini.
Christine Antorini (S), 2006-02-09:
Jeg vil meget gerne kvittere positivt for det svar, for det er nye og gode toner fra Det Konservative Folkeparti, at man er indstillet på at kigge på, om det kunne være en mulighed for fremtidens skole.
Jeg vil godt understrege, at når Socialdemokraterne taler om helhedsskole, mener vi ikke, at der skal etableres helhedsskole.
Vi vil give kommunerne et frit valg, så de selv kan vælge at etablere helhedsskole, hvis de vil det, og jeg vil spørge, om Det Konservative Folkeparti vil vove sig så langt ud, at man i hvert fald vil være positiv over for, at kommunerne ikke længere behøver at søge dispensation hos ministeren, men selv kan gøre det, hvis de vil.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2006-02-09:
Jeg var ikke klar over, at vores forslag til vedtagelse kunne tolkes så bredt, som fru Christine Antorini gør her.
Jeg vil fremhæve, hvad der egentlig er meningen bag forslaget.
Bl.a. den nye kommunale struktur giver bedre forudsætninger for at skabe en helhedsorienteret indsats, fordi vi eliminerer kassetænkningen og de negative effekter, den har haft i det danske samfund i alt for mange år.
Med hensyn til spørgsmålet om helhedsskolen er vi da åbne over for at se på det, og jeg kan se, at det også er et af de emner, som Velfærdskommissionen har behandlet.
Jeg vil gå så langt som til at sige, at en obligatorisk SFO i forbindelse med en heldagsskole vil vi nok ikke kunne støtte, men vi er naturligvis åbne over for at kigge på tingene.
Mere konkret kan jeg ikke blive i dag.
Christine Antorini (S), 2006-02-09:
I forslaget til vedtagelse fra bl.a. Det Konservative Folkeparti står der, at man ønsker en helhedsorienteret lokal indsats.
Det tror jeg vi alle sammen er enige om er meget vigtigt, ikke mindst når det gælder udsatte børn, og jeg vil derfor gerne spørge hr. Per Ørum Jørgensen angående forsøgene på at etablere helhedsskoler, altså nogle sammenhængende skoletilbud, hvor skole, SFO og fritidshjem er tænkt sammen i et tværgående forløb.
Kan Det Konservative Folkeparti støtte, at kommunerne får tilladelse til at afprøve modellen?
I dag er det jo sådan, at de skal have dispensation af ministeren, og ministeren er meget karrig med at give dispensation, men kunne der ikke være et perspektiv i at sige: Tiden er moden til, at vi giver et helhedstilbud til børn?
Det kunne bl.a. ske med henvisning til det forslag til vedtagelse, som regeringspartierne og Dansk Folkeparti har fremsat.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2006-02-09:
Vi Konservative vil gerne takke for initiativet til denne forespørgselsdebat, for netop børn og unges muligheder er et tema, som ligger os overordentlig meget på sinde.
Det kan man se af regeringens politik, og det kan man også se af de meget konkrete fingeraftryk, som Det Konservative Folkeparti har sat på den politik, som gennemføres i Danmark i disse år.
Selv om børn og unge har en vidt forskellig baggrund og har forskellige forudsætninger, ønsker vi, at alle får mulighed for en god uddannelse, der sikrer den enkelte muligheder og perspektiver for at kunne realisere ønsker og visioner for fremtiden.
Vi har stået uden for folkeskoleforligene i årevis, men vi vil ikke lade de svageste børn i stikken, og ved at styrke de basale færdigheder er skolepolitikken nu bragt på den rette kurs, så det sikres, at alle kommer med.
Vi satte et klart fingeraftryk på den seneste finanslovaftale, og det var også meget konkret: flere timer i dansk og historie, styrket efteruddannelse af lærere og ledere, nationale handlingsplaner for læsning – ja, jeg kunne blive ved.
Faglighed er ikke længere et fyord, der er også her i Folketinget bred anerkendelse af, at det er den rette medicin til at bryde den negative sociale arv.
Det er desværre ikke en naturlov, at de allermindste bliver stimuleret hjemmefra.
Gåture i naturen og godnathistorier er ikke alle beskåret, men leg og læring går hånd i hånd.
Som det har været fremme flere gange i debatten, er der afsat 2 mia. kr. ekstra til at øge kvaliteten i vores pasningstilbud.
Nu har vi udmøntet de første 400 mio. kr. med et sigte rettet specielt mod de udsatte børn.
Kampen for at bryde den negative sociale arv er en tung opgave, og vi Konservative betragter denne opgave som værende særdeles vigtig.
Regeringen har allerede iværksat adskillige initiativer på området, og det er en vej, som vi agter at fortsætte ad.
Jeg har ikke tid til at nævne alle de mange initiativer, men det er sket i forbindelse med debatten.
Der skete jo noget nyt, da vi fik en ny regering i november 2001.
Det synes jeg er en bred anerkendelse af, at det er den rette medicin, og det skaber tryghed hos borgerne, også hos de allersvageste familier, når de ikke bliver overrasket af alle mulige mærkelige afgifter og skatter.
Vi Konservative er klar til at påtage os et ansvar, men ikke bare for i dag.
Vi påtager os et ansvar, som rækker frem, så vores børn og unge får de bedste forudsætninger og rammer for at kunne skabe sig en god og perspektivrig tilværelse.
Martin Henriksen (DF), 2006-02-09:
Jeg synes, vi skal være enige om, at kommunerne har et ansvar, og inden for det budget, kommunerne har, må de prioritere, hvordan de ønsker at løse deres opgaver.
Vi kan jo ikke detailregulere alting herinde fra Folketinget, så hvis kommunerne vil gøre noget godt for bl.a. udsatte børn – og det går jeg ud fra at kommunerne gerne vil – er det deres opgave at prioritere indsatsen i deres budgetter.
Jeg tror, mesterlæren vil kunne være med til at løse problemerne og få flere unge til at gennemføre en uddannelse.
Jeg ved ikke, om Socialdemokraterne har ændret holdning til mesterlæren, men så vidt jeg har forstået, vil man stemme for den.
De sidste tal, jeg har set, viser faktisk, at der er en stigning i antallet af praktikpladser.
Hvis spørgeren tænker på skolepraktikordningen, blev den jo bl.a. nedlagt, fordi den ikke førte til regulært arbejde bagefter, og fordi arbejdsgiverne ikke ville have dem, der gik i skolepraktikordning.
Det er jo relevant at have med i billedet, for hvis der ikke er nogen, der vil have dem, når de skal ud på arbejdsmarkedet bagefter, må man jo spørge sig selv, om ordningen er god nok.
Bjørn Medom Nielsen (S), 2006-02-09:
Der er 10.000 unge, der ingen lære- eller praktikplads har, og jeg tror godt, vi kan være enige om, at man kan aflæse en meget stor del af den negative sociale arv i panden på de pågældende.
I regeringens svar om forholdene på området blev der sagt, at vi skal have noget, der er mere fleksibelt og mere praktisk.
Det er jo lige vand på Dansk Folkepartis mølle, og derfor vil jeg gerne spørge hr. Martin Henriksen, om det er svaret til de 10.000, som ingen lære- eller praktikplads har, og som er meget præget af den negative sociale arv.
Martin Henriksen (DF), 2006-02-09:
Jeg kan bare gentage, hvad jeg sagde lige før: Vi ser ikke nogen grund til at ændre den praktik, der findes i dag.
Jeg har forstået, at BUPL faktisk har talt meget med ministeriet om uddannelsen og ikke fuldstændig afviser den som værende noget dårligt.
Christine Antorini (S), 2006-02-09:
Jeg kan love ordføreren, at der er overhovedet ingen partier, der er uenige i, at det skal fastholdes, at undervisningen er en kombination af teori og praktik.
Det, der er diskussion om, er, hvor meget praktikken skal fylde i forhold til teorien.
Jo mere regulær uddannelse man får, desto flere af de mange brede faglige kvalifikationer, som pædagoger skal have i dag, får man også.
For et års tid siden var Dansk Folkeparti parat til at indgå et forlig, som ville gøre praktikken lidt kortere, fordi halvdelen af praktikken var SU-finansieret.
Hvilken forskel gør det?
Det betyder, at man indgår på en uddannelsesplads, altså at man får uddannelse, mens man er i praktik, i stedet for bare at indgå som arbejdskraft.
Vil Dansk Folkeparti holde fast i det, som Dansk Folkeparti ville for et år siden, nemlig at gøre halvdelen af praktikken SU-finansieret, så man også får en regulær uddannelse, når man er ude i praktik?
Martin Henriksen (DF), 2006-02-09:
Jeg mener faktisk, at praktik, også lønnet praktik for den sags skyld, er en udmærket ordning, for jeg tror, at det, man får mest viden af, er at være ude og så foretage et stykke praktisk arbejde.
Kunsten er at koble tingene sammen, altså få en sammenhæng mellem praktik og teori, og det er netop en af de ting, som jeg ved er med i pædagoguddannelsen.
Jeg forstår, at ministeren lægger megen vægt på det, jeg synes også, det er meget relevant at lægge vægt på netop sammenkoblingen, og skridtet er jo sådan set også ved at blive taget.
Christine Antorini (S), 2006-02-09:
Jeg vil godt tage tråden op, hvor fru Lise von Seelen slap.
Hr. Martin Henriksen mener åbenbart, at kommunerne bare kan gå i gang med at ansætte pædagoger osv.
Jamen dilemmaet er jo, at Dansk Folkeparti har været med til at stemme for det meget stramme udgiftsstop ude i kommunerne, så de ikke har råd til al den velfærd og service, som vi ellers alle sammen snakker om vil være en god idé ude i kommunerne.
Så vil jeg godt fortsætte lidt angående pædagoguddannelsen.
Kommunerne har ikke råd til at ansætte flere pædagoger på grund af udgiftsstoppet, men vi kan måske få noget kvalitet i pædagoguddannelsen, og jeg vil give hr. Martin Henriksen et godt tilbud, for der er mulighed for det lige nu, hvor vi har forhandlinger om pædagoguddannelsen.
Vi ser gerne, at der bliver brugt mere tid på uddannelse og mindre tid på lønnet praktik, for ellers bliver pædagogerne reelt set bare lønnet arbejdskraft, som ikke får en tilstrækkelig uddannelse.
Martin Henriksen (DF), 2006-02-09:
Jo, men når man laver en pædagoguddannelse, som gerne skal være attraktiv osv., skulle det jo gerne få flere til at søge ind på denne uddannelse
Det er rigtigt, sådan har jeg også forstået det, at der faktisk går 500 pædagoger ledige i dag, og derfor vil det da være oplagt, at også kommunerne gør sig nogle tanker om, hvordan og hvorledes de kan indrette sig, og hvordan og hvorledes de måske kan gøre det mere attraktivt.
Men igen: Når vi udmønter de 400 mio. kr., gør vi det jo netop, fordi vi ønsker at gøre en indsats for bl.a. de udsatte børn og give kvaliteten på daginstitutionsområdet et generelt løft.
Kommunerne kan søge midler til at iværksætte projekter, som netop er målrettet kost og ernæring og udsatte børn og sådan set også naturoplevelser.
Vi er dækket bredt ind med de 400 mio. kr., som er afsat på finansloven, og som netop er udmøntet med tanke på, at der også skal gøres en særlig indsats for udsatte børn.
Bjørn Medom Nielsen (S), 2006-02-09:
Jeg spurgte ikke til skolepraktikken, selv om jeg godt kunne have gjort det.
Jeg spurgte til, om mesterlæren er svaret, når der skal skabes en mere praktisk og fleksibel indgang.
Er det den, der er nødvendig?
Er det det, der er svaret på spørgsmålet?
At der er flere, der kommer i lære, er fint, men der er stadig 10.000, der ingen læreplads har.
Martin Lidegaard (RV), 2006-02-09:
Det, Det Radikale Venstre har et problem med, er, at det er hr. Bertel Haarder, der skal sidde herinde og beslutte, hvordan man skal behandle eleverne derude.
For jeg tror, at der er meget forskel på, om man har at gøre med Muhammed i Nordvestkvarteret i København eller Gabriel i Lyngby-Taarbæk Kommune.
Jeg tror, at virkeligheden er meget forskellig i de forskellige klasser derude, og derfor tror jeg også, at der skal forskellige ting til.
Jeg synes ikke, det giver mening at skulle bruge den samme test i hele landet.
Og jeg tror, at det som altid i sidste ende kommer til at gå ud over de svageste.
Jeg så gerne, at man fortsatte traditionen med at skræddersy den pædagogiske indsats til de elever, der er ude i klassen, og det tror jeg at lærerne bedst kan gøre.
Eva Kjer Hansen (V), 2006-02-09:
Det vil jeg gerne fortælle om, for jeg tager jo rigtig mange initiativer for at hjælpe de forældre til at komme i beskæftigelse.
Og der viser undersøgelser jo, at for nogle af dem, der er på kontanthjælp, er det sådan noget som misbrug, der kan være problemet, eller gældsproblemer eller manglende socialt netværk.
Og lige præcis de områder har regeringen jo så taget fat på og sat ind i forhold til ved at lave behandlingsgarantier på 14 dage, ved nu at udvide støtte- og kontaktpersonordningen, ved at sørge for, at der kommer en gældssaneringsordning, som vi regner med der kommer lovforslag om her i foråret.
Så vi sætter jo ind i forhold til de konkrete problemer, der gør sig gældende for kontanthjælpsmodtagere, herunder kontanthjælpsmodtagere med børn.
For det allerbedste, vi kan gøre, er, at forældrene kommer ud på arbejdsmarkedet.
Det viser al erfaring er den bedste vej for familien til at komme til at fungere, sådan som de bedst kan, og til at bryde den negative sociale arv.
Hans Andersen (V), 2006-02-09:
Jeg kan forstå, at Det Radikale Venstre, er det eneste parti, som ikke ønsker at støtte op om, at vi nedsætter forældrebetalingen for de yngste børn, altså for børnene under 3 år.
Er det for De Radikale et spørgsmål om enten-eller?
For Venstre er det et spørgsmål om både-og.
Vi vil gerne nedsætte forældrebetalingen, men vi vil også gerne gøre en massiv indsats for at hjælpe familier, der har det svært, og gøre en ekstra indsats for, at kvaliteten i daginstitutionerne bliver hævet.
Kunne De Radikale måske overveje, at der godt kunne være tale om et både-og og ikke et enten-eller?
Eva Kjer Hansen (V), 2006-02-09:
Denne regering har altså indført økonomiske fripladser i skolefritidsordningerne, ligesom vi kender det fra dagtilbuddene.
Lene Hansen (S), 2006-02-09:
Jeg mener at kunne huske næsten ordret fra strategiplanen – for vi er nemlig nogle, der har sat os grundigt ind i den; det tror jeg alle, der har deltaget i debatten, faktisk har – at man understreger betydningen af, at gruppen af meget svage børn får et fast tilhørsforhold, en fast tilknytning til skolefritidsordningen.
Nu får vi så meldinger fra kommunerne om, at antallet af kommuner, der ikke mere tilbyder fripladser i SFO’erne, er stigende, og det er jo så på grund af de generelt trange økonomiske tider, som vi har været inde på, og som man ikke rigtig vil anerkende eksisterer.
Finder ministeren ikke, at det er alarmerende, hvis der virkelig findes en gruppe i hver kommune, som ikke har råd til at sende deres børn i SFO?
Eva Kjer Hansen (V), 2006-02-09:
Igen vil jeg sige – det bliver jo nemt til gentagelser – at regeringen jo har taget rigtig mange initiativer for netop at sætte fokus på indsatsen over for de udsatte børn, og det har vi gjort på mange niveauer.
Vi har jo netop taget rigtig mange initiativer for at skabe de bedst mulige rammer for kommunerne i forhold til indsatsen på området.
Men de endelige afgørelser ligger selvfølgelig i kommunalt regi på grund af det kommunale selvstyre, som vi jo har valgt, og som jeg også synes er den rigtige måde at uddelegere ansvar og kompetence på i Danmark.
Jeg tror, at man i kommunerne er meget bevidst om, at det også økonomisk faktisk kan være en fordel at sætte tidligt ind og sørge for at vælge den rigtige indsats fra starten frem for at lade stå til og lade problemerne vokse sig alt for store.
Lene Hansen (S), 2006-02-09:
Meget af grundlaget for diskussionen i dag udspringer jo af regeringens strategi »Lige muligheder for alle børn og unge«, og det skal da også medgives, at regeringen på papiret i hvert fald ønsker at sætte ekstra ind over for de svageste børn.
Men mange konkrete eksempler trænger sig på fra virkelighedens verden i kommunerne, som peger i den modsatte retning.
Jeg vil gerne høre ministerens kommentar til følgende udtalelse fra Socialpædagogernes Landsforbund: Der er en nedgang i indsatsen over for de allersvageste børn og unge med behov for særlig støtte, og meget tyder på, at nedgangen i indsatsen beror på økonomitænkning i kommunerne frem for en konkret og faglig vurdering af behovet.
Eva Kjer Hansen (V), 2006-02-09:
Jamen det er jo velkendt, at vi er meget uenige i spørgsmålet om loft over kontanthjælpen.
Regeringen har det synspunkt, at det økonomisk skal kunne betale sig at komme i arbejde, og derfor har vi fastlagt et kontanthjælpsloft.
Det er simpelt hen et spørgsmål om, om man er på passiv forsørgelse, eller om man er i beskæftigelse.
Samtidig har vi jo sat massivt ind i forhold til at sikre, at flere får chancen for at vinde fodfæste på arbejdsmarkedet.
Jeg er enig med fru Majbrit Berlau i, at der er nogle, som ikke umiddelbart er arbejdsmarkedsparate, men det er jo også derfor, vi bl.a. i satspuljesammenhæng, hvor fru Majbrit Berlau desværre ikke deltager, har afsat en pulje på omkring 40 mio. kr., som netop skal gå til social aktivering, og som netop skal give mulighed for, at vi kan sætte ind over for de problemer, som folk slås med, og som er hindringen for dem i forhold til at komme ud på arbejdsmarkedet.
Det er også derfor, vi lige nu er i færd med at udarbejde en handleplan for personer med sindslidelse for at sætte ind med den særlige hjælp og støtte, de har behov for i den konkrete situation.
Det er eksempler på initiativer, som regeringen tager for netop at hjælpe flere til at få chancen for at komme ud på arbejdsmarkedet.
Majbrit Berlau (EL), 2006-02-09:
Jeg tror, vi er enige om, at arbejde er en rigtig fornuftig løsning.
Det kræver selvfølgelig: punkt 1, at der er de arbejdspladser, der skal til – det ser vi desværre ikke i det danske samfund i øjeblikket – og punkt 2, at man altså også erkender, at en række af de folk, der er på kontanthjælp i dag, ikke umiddelbart kan træde ind på arbejdsmarkedet, f.eks. folk, der er ramt af psykisk eller somatisk sygdom.
Det, jeg også synes er væsentligt at forholde sig til, er, at det er børnene, vi snakker om.
Og når man fra regeringens side vælger at opretholde et kontanthjælpsloft, der medfører yderligere fattigdom, akkumulerer fattigdommen i familien, så står vi i en situation, hvor børnene bliver ramt af, at de ikke kan få noget så simpelt som vintertøj, komme med til børnefødselsdage, komme i biografen, deltage i almindelige fester i klassen, på udflugter osv., som der er forældrebetaling til.
Det er det, vi snakker om at man udsætter de her børn for, fordi regeringen vælger at opretholde et rigidt kontanthjælpsloft, på trods af at vi ved, at en række af de mennesker, der rammes af kontanthjælpsloftet, ikke kan komme ud på arbejdsmarkedet.
Nu kan ministeren jo ikke fortænke oppositionen i at være meget opmærksom på den her ulighedsdebat, i betragtning af den pågældende ministers, socialministerens, meget positive udtalelser sidste år om stigende ulighed i samfundet.
Men jeg er lige nødt til at påpege nogle ting.
De 30.500 børn, som hr. Martin Lidegaard refererede til tidligere – et tal, vi har fået fra beskæftigelsesministeren – er altså børn i familier, der er ramt af kontanthjælpsloftet.
Det vil sige, at forældrene så forudgående har været på kontanthjælp i 6 måneder, før de bliver ramt af loftet.
Så vi snakker altså om børn, hvis forældre i en længerevarende periode har været underlagt kontanthjælp, og som så bliver ramt af loftet.
Det er 30.500 børn i det her land anno 2006.
Jeg synes, at det ville være rart, hvis ministeren fra talerstolen i dag konkret ville beskrive, hvad ministeren har tænkt sig at gøre for at sikre, at de børn ikke bliver ramt så voldsomt af den ulighed, som deres forældres økonomiske status ellers medfører.
Eva Kjer Hansen (V), 2006-02-09:
Selvfølgelig kan vi få fremskaffet mange tal, men det, der jo er interessant, er f.eks., hvor længe man er i den situation, at familien er på kontanthjælp.
Det er det, jeg synes er vigtigt.
Som jeg tidligere var inde på, så er der jo en meget stor ind- og udgang af gruppen, og langt de fleste børn er der i forholdsvis kort tid.
Det er jo ikke nødvendigvis et problem, at far eller mor er på kontanthjælp i nogle dage, det afgørende er, om det er længerevarende eller det er korterevarende i forbindelse med overgangen til eksempelvis anden beskæftigelse.