runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Villy Søvndal (SF), 1998-05-07:
Der var én meget interessant oplysning i arbejdsministerens svar.
Arbejdsministeren sagde - og det synes jeg Folketinget skal overveje, inden vi skal stemme - at man ikke har kunnet nå at få bekræftet, om SiD's tal, der siger, at 40 pct. af SiD's medlemmer ikke bliver omfattet af ordningen, er rigtige.
Det har man ikke kunnet nå at få bekræftet.
Vi ved ingenting om det, siger arbejdsministeren.
Vi lovgiver i blinde, så det, som statsministeren og arbejdsministeren sagde på pressemødet, nemlig at det her er et alment gode for småbørnsfamilier, er ikke længere noget alment gode.
I hvert fald ved regeringen ikke noget om det, fordi man hverken kan af- eller bekræfte tallene.
Men det betyder vel modsat, at indtil det modsatte er bevist, må SiD's tal formodes at være rigtige.
Og det vil sige, at det, Folketinget er på vej til, er at godtage, sige ja til en ordning, der betyder, at de svageste grupper i dette land - de, der har den svageste tilknytning til arbejdsmarkedet - lige præcis i en periode, hvor vi diskuterer polarisering, ikke får gavn af de bedre tilbud til familierne.
Kan man virkelig være det bekendt?
Frank Aaen (EL), 1998-05-07:
Arbejdsministeren fik ikke svaret på mit spørgsmål fra før, så jeg prøver igen.
De ændringer, der er kommet til det forslag, der forelå i formiddags, indebærer, at 40 pct. af SiD's medlemmer ikke er omfattet af omsorgs- og feriedagsbestemmelserne.
Det vil sige, at hvis man nu påstår, at man har imødekommet den kritik, der har været rejst, og at flere nu bliver omfattet af feriedags- og omsorgsdagsreglerne, må vi stille det enkle spørgsmål, som må kunne besvares: Er man dermed nået dertil, at så mange flere er blevet omfattet, at rammen ikke længere holder?
Ole Sohn (SF), 1998-05-07:
Jeg vil gerne spørge arbejdsministeren, om han ikke kender det brev fra Specialarbejderforbundet, hvori de tilkendegiver, at på baggrund af opgørelser af deres medlemskreds - hvordan den er skruet sammen i forhold til beskæftigelse og erhvervsområder - har de fastslået, at 40 pct. ikke bliver berørt af feriefridagsreglerne, og samtidig har de fastslået, at 70 pct. faktisk ikke bliver omfattet af omsorgsdagsreglerne.
Når man får en sådan oplysning fra landets største fagforbund, giver det så ikke anledning til at undersøge, om det også er rigtigt?
Giver en sådan oplysning slet ikke anledning til overvejelser eller tvivl?
Når ministeren siger, at man allerede nu måske kan bruge optjeningsreglerne for arbejdsmarkedspensionsordningerne, er det netop det, der er pointen i det hele.
Det er der ikke garanti for i det lovforslag, der foreligger, og det er derfor, vi har foreslået den lille, simple ændring, så forslaget kan leve op til det tilsagn, ministeren gav i formiddags - altså at man kan bruge arbejdsmarkedspensionsordninger som grundlag for feriefridagsordningen.
Aage Frandsen (SF), 1998-05-07:
Der er naturligvis tvivl om, hvor mange der ikke er omfattet af ordningen, fordi arbejdsministeren tvivler på den sagkundskab, vi har til rådighed, nemlig SiD's tal.
Men jeg vil godt spørge arbejdsministeren: Betød de forudsætninger, der fandtes, da regeringen fremsatte lovforslaget, at man regnede med, at stort set alle var omfattet?
I forlængelse af hr. Frank Aaens spørgsmål kunne man dreje det hele i modsat retning, dvs. at efter de oplysninger, der er kommet frem, udnytter man slet ikke rammen fuldt ud.
Det var meningen, man ville bruge rammen, men man bruger den slet ikke.
Jeg går ikke ud fra, at regeringen oprindelig kom med et forslag, hvor man regnede med, at kun 40 pct. blev omfattet, for regeringen sagde i hvert fald, at alle skulle omfattes.
Men man bruger slet ikke rammen.
Ove Hygum (S), 1998-05-07:
Som jeg nævnte i mit tidligere indlæg, har vi fået en række henvendelser med taloplysninger, og vi har ikke haft mulighed for konkret at tage stilling til de enkelte henvendelser.
Da statsministeren og jeg fremlagde lovindgrebet i går, var meldingen, at i tilknytning til omsorgsdagene og i tilknytning til feriefridagene var der nogle anciennitetsbestemmelser, og de bestemmelser betyder naturligvis, at der ikke kunne være tale om, at alle var omfattet.
Det indgår, som jeg nævnte tidligere, også i kostprisberegningerne, der følger med en økonomisk analyse af det samlede indgreb.
Derfor må jeg sige til hr. Frank Aaen: Med de oplysninger, jeg er i besiddelse af, og efter de analyser, der er foretaget i Arbejdsministeriet, er jeg af den opfattelse, at jeg med fuld ret kan hævde, at rammen ikke er sprængt.
Jeg mener også efter de tilkendegivelser, der er kommet under debatten, og efter den ændring af lovforslaget, der skete i forbindelse med andenbehandlingen, at der er åbnet mulighed for at anvende anciennitetsbestemmelserne på de respektive overenskomstområder på den måde, parterne finder mest hensigtsmæssig.
Statsministeren og jeg har tidligere udtrykt, at vi lægger vægt på, at så mange som muligt omfattes af disse goder.
Det er ganske enkelt regeringens ambition at styrke børnefamiliernes situation og skabe en bedre tilpasning mellem arbejdsliv og familieliv.
Frank Aaen (EL), 1998-05-07:
Den del, vi taler om nu, er den, der specielt vedrører retten til feriefridage.
Den del er formuleret af Dansk Arbejdsgiverforening på en sådan måde, at Dansk Arbejdsgiverforening kunne skrive under på, at rammen er holdt, og den har som resultat, at ca. 40 pct. af SiD's medlemmer ikke bliver omfattet af retten til de ekstra feriefridage.
Det er sådan set det, vi i dag kan konstatere helt entydigt, og derfor må man sige, at enten må regeringen indrømme, at alle ændringsforslag og udtalelser ikke flytter et komma i aftalen i realiteternes verden, eller også har man lavet nogle ændringer, som indbefatter, at rammen sprænges.
Derfor må vi også kunne få et svar på dette spørgsmål
: Er det sådan, at vi stadig står på det, der var DA's udgangspunkt, nemlig at 40 pct. ikke skulle omfattes, og derfor holder rammen?
Eller har regeringen foreslået udvidelser, som gør, at rammen ikke længere kan holdes?
Arbejdsministeren må kunne svare ja eller nej til det spørgsmål.
Ole Sohn (SF), 1998-05-07:
Jeg må forstå det sådan, at det ikke bekymrer arbejdsministeren, at 40 pct. ikke omfattes af feriefridagsreglerne, og jeg må spørge statsministeren igen - for jeg har ikke fået svar - om det overhovedet ikke gør indtryk på statsministeren, at det, der netop var tilsigtet med lovindgrebet, nemlig at sikre børnefamilierne mere frihed og sikre ekstra feriefridage til lønmodtagerne, ikke opnås. Jeg vil også spørge, om det ikke gør indtryk, når LO tilkendegiver, som de har gjort over for arbejdsministeren, at reglerne om feriefridage bør suppleres med, at retten til frihed også gælder for dem, der har ret til pensionsbidrag, idet der tages højde for branchespecifikke forhold i de enkelte overenskomster i forbindelse med beregning af anciennitet for at opnå pensionsbidrag.
LO foreslår nøjagtig det samme, som vi har foreslået i vores ændringsforslag, nemlig at det knyttes sammen med arbejdsmarkedspensionsordningerne.
Hvis vi ikke får noget svar, er det også et svar, for så er det faktisk det samme som at sige, at man overhovedet ikke ønsker at tilgodese lønmodtagerne.
Det er en politisk studehandel, der er lavet med de borgerlige, som har fået ½ mia. kr., netop det beløb, sygeskatten har kostet.
Det synes jeg er et stykke flot politisk håndværk af den borgerlige opposition.
Ove Hygum (S), 1998-05-07:
Jeg har ved tidligere lejligheder under første- og andenbehandlingen gjort en del ud af anciennitetsbestemmelserne.
Og det er rigtigt, som jeg også har nævnt ved en tidligere lejlighed, at de vilkår, der er for de forskellige former for fridage, og de karens- eller anciennitetsbestemmelser, der er i den forbindelse, naturligvis har en sammenhæng med prisen for at gennemføre den pågældende forbedring, og det ved alle, der på et tidligere tidspunkt har haft med overenskomstforhandlinger at gøre.
Og det, vi under andenbehandlingen lagde vægt på med hensyn til de ændringsforslag, vi har stillet, er, at vi i lovgivningen har påpeget, at man kan anvende de samme kriterier, som i øvrigt anvendes inden for det pågældende område eller den pågældende branche, når der skal træffes afgørelser om, hvorvidt en person har været uafbrudt beskæftiget i en bestemt periode.
Det fremgår også af bemærkningerne til lovforslaget, at der er en lang række forskellige beskæftigelses- og anciennitetskrav inden for en lang række områder, f.eks. i relation til løn under sygdom, barns første sygedag, pension og opsigelsesvarsler m.v. Jeg har naturligvis i løbet af det sidste døgn modtaget en lang række henvendelser med forskellige taloplysninger, som vi af gode grunde ikke har mulighed for at gå nærmere ind i i forbindelse med første-, anden- og tredjebehandlingen, og derfor kan jeg ikke bekræfte de tal, som hr. Ole Sohn ønsker at jeg skal bekræfte.
Men det er kun én form for anciennitetsbestemmelse, og der er en lang række andre former for anciennitetsbestemmelser i de forskellige overenskomster på det område, der er omfattet af konflikten.
Derudover vil jeg sige, at i den tilføjelse, der er til tillægsbetænkningen, som er afgivet her sent på eftermiddagen, gør jeg yderligere opmærksom på, hvad der er i mæglingsskitsen fra 1993, som kan være behjælpeligt på eventuelle overenskomstområder, der ikke måtte have særlige anciennitetsbestemmelser.
Frank Aaen (EL), 1998-05-07:
Vi havde ved andenbehandlingen en del debat Socialdemokratiet og Enhedslisten imellem om, hvor mange der var omfattet og ikke omfattet, og vi blev skoset for, at vi ikke havde orden i tallene.
Derfor vil jeg gerne have at vide, om den socialdemokratiske ordfører nu kan bekræfte, at det var venstrefløjen, der havde ret, for de meldinger, vi har fået bl.a. fra SiD, siger, at 40 pct. af deres medlemmer ikke får gavn af det, der foreligger.
Det er muligt, at regeringen har en anden opfattelse, men så vidt jeg kan se, er det den mest kontante melding, vi indtil dato har fået om, at det her, man praler med at alle får, f.eks. ikke gælder for 40 pct. af SiD's medlemmer inden for det her overenskomstområde.
Poul Erik Dyrlund (S), 1998-05-07:
Jeg skal blot sige til hr. Ole Sohn, at det egentlig er min opfattelse, for sådan oplever jeg det da i hverdagen, at journalister i al almindelighed er temmelig årvågne.
Det, vi gentagne gange har givet udtryk for i de her debatter, er, at regeringen har ønsket at lægge sig tæt op ad de kendte overenskomstmæssige bestemmelser.
Hvordan er det så, spørger jeg hr. Ole Sohn, hvis vi nu glemmer alt om den debat, vi her har i gang, og som et tankeeksperiment kigger lidt på, hvad der sker, hvis en fabriksarbejder skifter branche, således som tingene er i dag.
Fabriksarbejdere har nogle anciennitetsmæssige rettigheder i dag.
Hvad sker der med en fabriksarbejder, hvis han skifter branche?
Er virkeligheden ikke den, at så mister han, i og med at han skifter over til en anden branche, rent faktisk sine anciennitetsmæssige rettigheder, hvorimod tilfældet i hvert fald i mange situationer, som hr. Ole Sohn også rigtigt har påpeget tidligere, er, at hvis man bliver inden for den samme branche, kan man i nogle situationer bevare sine anciennitetsmæssige rettigheder?
Kendsgerningen i dag er, at på alle overenskomstmæssige områder er det således, at skifter man branche, taber man sine anciennitetsmæssige rettigheder.
Jeg vil så godt sige til hr. Frank Aaen, at jeg ikke har haft mulighed for at beskæftige mig med spørgsmålet om, hvor mange personer der ikke er omfattet af dette her.
Hr. Frank Aaen nævnte 40 pct., men fordi jeg ikke i løbet af dagen har haft mulighed for at beskæftige mig med disse tal, ligger det mig fjernt at give venstrefløjen ret i dens synspunkter.
Ole Sohn (SF), 1998-05-07:
Jeg vil gerne give hr. Poul Erik Dyrlund ret i, at der selvfølgelig er en lang række overenskomster, som i alle sammenhænge betyder, at man mister sin anciennitet, når man skifter arbejde, skifter arbejdsplads, flytter rundt i landet, eller hvad det nu kan være, og det er faktisk det, vi har prøvet at påpege.
Det, vi gerne vil frem til, er, at man sælger en vare med falsk varebetegnelse.
Man påstår over for dem, man griber ind over for, lønmodtagerne, dem, som har mistet muligheden for at konflikte, til deres krav er blevet indfriet, at de får to feriefridage.
Men det gør de jo ikke.
Man blander ønsker og drømme sammen med realiteter.
Jeg synes, man skal sige det åbent og ærligt: Vi har lavet en politisk aftale med de borgerlige partier og med Dansk Arbejdsgiverforening om at gribe ind for at få stoppet konflikten.
Det er det væsentlige, det primære, og det har den omkostning, at vi ikke kan gennemføre noget, som går ud over den ramme, vi har lavet en aftale om.
Vi skærer ned i forhøjelsen af pensionsbidraget; og det rammer alle, også de 40 pct., som ikke får gavn af feriefridagene.
Frank Aaen (EL), 1998-05-07:
I formiddag havde Socialdemokratiet ikke nogen problemer med at skose venstrefløjen for, at vi ikke vidste, hvad vi talte om.
I mellemtiden har vi så fra socialdemokratisk ledede forbund fået at vide, hvad det her drejer sig om, og de giver venstrefløjen ret.
Så er bemærkningen nu fra den socialdemokratiske ordfører, at man ikke har haft tid til at kigge på tallene.
Det er fair nok, at man ikke kan nå at kigge på alle tal, men så må den socialdemokratiske ordfører også give os den indrømmelse, at når man om kort tid stemmer for det her lovforslag, ved man ikke, hvad det præcis går ud på, for konklusionen er jo, at man ikke ved, hvor mange der er omfattet af de her løfter, som man i øvrigt har så travlt med at prale af.
Man ved ikke, hvor mange der er omfattet.
Kan vi få den indrømmelse?
Poul Erik Dyrlund (S), 1998-05-07:
Jeg vil gerne bekræfte over for hr. Ole Sohn, at det har stået lysende klart i denne Folketingssal lige siden dette lovforslags fødsel, at vi har ønsket at lægge os så tæt op ad de daglige overenskomstmæssige vilkår, som nu engang gælder ude på arbejdsmarkedet.
Det er der ikke på noget tidspunkt lagt skjul på.
Vi har sagt det under førstebehandlingen, vi har også sagt det i de diskussioner, vi har haft under udvalgsarbejdet, vi har sagt det under andenbehandlingen, og vi sagde det før under debatten om ændringsforslaget.
Hver evig eneste gang, vi har haft lejlighed til det, har vi sagt, at vi ønsker at tage udgangspunkt i de praktiske forhold ude på arbejdsmarkedet i dag, og det var dem, jeg før beskrev for hr. Ole Sohn, og jeg kunne glædeligvis konstatere, at det bekræftede hr. Ole Sohn.
Ulla Tørnæs (V), 1998-05-07:
Når jeg nu har bedt om ordet, er det bestemt ikke for at blande mig i den interessante diskussion mellem regeringen og dens parlamentariske grundlag, som vi her har været vidne til, men jeg skal blot for en ordens skyld gøre opmærksom på, at vi i går ved førstebehandlingen tilkendegav, at vi, når vi nåede frem til tredjebehandlingen, ville stemme for regeringens forslag om indgreb i storkonflikten på arbejdsmarkedet.
Vi beklager naturligvis fortsat, at denne sag overhovedet er havnet på Folketingets bord, da parterne selv burde have løst opgaven.
Efter en omfattende udvalgsbehandling og vedtagelse af en række præciserende ændringsforslag er vi nu nået til tredje behandling af lovforslaget.
I den forbindelse vil jeg gerne understrege, at vi er meget glade for, at et bredt flertal bestående af regeringspartierne, Venstre, De Konservative, CD, Fremskridtspartiet og Kristeligt Folkeparti i forbindelse med afgivelse af tillægsbetænkningen klart - klart - har givet Venstre en håndfæstning på, at der skal føres en økonomisk politik, der samlet vil forbedre dansk konkurrenceevne, samt at arbejdsgivernes lønomkostninger ikke må øges i de kommende år. Det er naturligvis specielt glædeligt, at også regeringen støtter denne håndfæstning, som Venstre selvfølgelig vil holde regeringen fast på.
Vi vil nøje følge, om regeringen skulle driste sig til enten selv at foreslå eller måske at stemme for forslag, der medfører en forringelse af dansk erhvervslivs konkurrenceevne, da det i så fald vil blive betragtet som et klart brud på den håndfæstning, som regeringen i dag har accepteret over for Venstre.
Villy Søvndal (SF), 1998-05-07:
Jeg vil spørge Venstres ordfører lidt om det interessante begreb håndfæstning, efter at jeg i går redegjorde for den historiske tilblivelse af begrebet.
Er det rigtigt, er det rigtigt, som Ritzaus Bureau skriver, at det er Venstre, der er årsag til, at 40 pct. af SiD's medlemmer er udelukket fra det, der blev præsenteret som et alment gode for lønmodtagerne?
Og et tillægsspørgsmål: Opfatter Venstre i øvrigt det som en heroisk rolle, at den gruppe, der har den svageste tilknytning til arbejdsmarkedet, og den gruppes børn er dem, der med Venstres bistand bliver holdt ude?
Er det en stolt håndfæstning?
Er Venstre glad for, stolt over, at lige præcis 40 pct. af SiD's medlemmer, nemlig dem, der er løsest tilknyttet arbejdsmarkedet, ikke får gavn af det her?
Er det Venstres bidrag?
Ole Sohn (SF), 1998-05-07:
Jeg vil gerne udtrykke et stort tillykke til Venstre og fru Ulla Tørnæs for det politiske håndværk, som er begået i forbindelse med det politiske lovindgreb i overenskomsterne.
Jeg synes, det er flot, at det er lykkedes Venstre og den øvrige borgerlige gruppe at få foræret ½ mia. kr. til arbejdsgiverne ved fjernelse af sygeskatten, få nedbragt pensionsopsparingen med 0,4 pct. og blokeret for, at 40 pct. af de lavest lønnede her i landet bliver omfattet af feriefridagsreglen.
Det synes jeg er et glimrende, flot stykke politisk arbejde.
Jeg håber til gengæld ikke, at Socialdemokratiet er lige så glad for det.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-05-07:
Indtil nu har debatten kredset om, hvorvidt indgrebet er tilstrækkeligt, er rigtigt eller er forkert.
Jeg savner en lidt mere principiel diskussion og vil gerne høre fru Ulla Tørnæs, om Venstre stadig væk er tilhænger af aftalemodellen på arbejdsmarkedet, når man 10 dage, efter at en konflikt starter, griber generelt ind og ikke med de nålestiksindgreb, som Dansk Folkeparti har foreslået.
Når man griber generelt ind, virker det jo unægtelig, som om man bevæger sig væk fra tanken om aftalefrihed på arbejdsmarkedet.
Jeg vil gerne konkret spørge fru Ulla Tørnæs, om ikke man i Venstre har gjort sig nogle overvejelser om, at det, man nu vedtager lige om lidt, i virkeligheden i meget høj grad vil præge de kommende overenskomstforhandlinger i en negativ retning.
Signalet er nu givet til, at hvis man fremover kører ind i en fastlåst situation, griber Folketinget ind, hvorfor der i fremtidens overenskomstforhandlinger vil blive spekuleret i regeringsindgreb.
Poul Erik Dyrlund (S), 1998-05-07:
Vi er nu nået frem til tredje behandling af forslaget til lov
om fornyelse af visse kollektive overenskomster.
Den socialdemokratiske gruppe har ikke ændret syn på denne sag, siden vi i går førstebehandlede forslaget.
Det er ikke med vore gode vilje, at der skal gribes ind i en konflikt, der er skabt af arbejdsmarkedets parter.
Det er meget, meget beklageligt, at parterne har udvist en udpræget mangel på ansvarlighed i spørgsmålet om fornyelsen af deres egne overenskomster, så den faldt på gulvet, og oven i købet lod arbejdsministeren vide, at man havde opgivet videre forhandlinger.
Det er at løbe fra et tungt ansvar bare at overlade det til andre at feje op efter sig.
Denne opgave har man overladt til regering og Folketing, og det sidste par døgn har regeringen og Folketinget arbejdet med opgaven. Debatten her i Folketinget har meget drejet sig om den principielle modstand mod at gribe ind i den verserende konflikt, og jeg synes, at de, der har argumenteret imod et indgreb, ikke i tilstrækkeligt omfang har set situationens alvor i øjnene.
Efterhånden som konflikten er skredet frem, er flere og flere blevet omfattet af den - og endda ganske uforskyldt - på grund af lukning af daginstitutioner, på grund af manglende rengøring og på grund af lukning af folkeskoler.
Som helhed kan man sige, at sundhedstilstanden i de seneste dage er blevet stærkt forringet rundt omkring, og det er også en kendsgerning, at det i de seneste dage er blevet vanskeligere og vanskeligere at sikre dyrenes velfærd.
Uanset anciennitetsdiskussionen overser man efter min opfattelse, at der er tale om forbedringer for rigtig mange familier i kraft af muligheden for at få 2 ekstra feriefridage og 3 omsorgsdage om året, hvis man opfylder de anciennitetsbestemmelser, der i dag eksisterer i overenskomsterne, og som ved tidligere lejligheder er udarbejdet af arbejdsmarkedets parter.
For mange betyder dette 5 dage om året til mor og 5 dage om året til far, altså op til 10 dage mere til familiens disposition, væk fra den stressede hverdag.
Det er egentlig utroligt eller lidt underligt at tænke sig, at den diskussion, som vi har oplevet her i de seneste dage, opfatter man i hvert fald nogle steder uden for landets grænser anderledes.
Jeg blev til morgen kontaktet af en udenlandsk tv-station, der spurgte, om jeg ikke ville kommentere det tigerspring fremad på den familiepolitiske politik, som Folketinget her var i færd med at iværksætte.
Med henvisning til den alvorlige baggrund, hvorpå vi er forsamlet her lige nu, og på baggrund af, at der er tale om et økonomisk forsvarligt og afbalanceret forslag, skal jeg meddele, at den socialdemokratiske gruppe vil stemme for lovforslaget, når vi nu skal stemme om den endelige vedtagelse af det her.
Ole Sohn (SF), 1998-05-07:
Jeg vil sige til hr. Poul Erik Dyrlund, at den udenlandske journalist, som har kontaktet ham, selvfølgelig har været i god tro, for den udenlandske journalist har vel stolet på statsministerens udsagn om, at reglerne her var et børnepolitisk tiltag, som ville gavne alle lønmodtagere.
Den udenlandske journalist har vel ikke været klar over, at en stor gruppe, faktisk hen ved halvdelen af dem, som er omfattet af overenskomsten, ikke får gavn af det. Derfor vil jeg gerne spørge hr. Poul Erik Dyrlund, om han ikke kan bekræfte de svar, som arbejdsministeren har givet Arbejdsmarkedsudvalget, om, at man ikke kan optjene ret til feriefridagene, hvis man skifter arbejde, hvis man skifter branche, altså at alle dem, som har en stor mobilitet på arbejdsmarkedet - bygge- og anlægsområdet, fiskeindustrien, hotel- og restaurationspersonale og lign. - ikke omfattes af de gældende regler.
Aage Frandsen (SF), 1998-05-07:
Nu er Folketingets forretningsorden jo sådan, at jeg skal spørge den socialdemokratiske ordfører, og det er måske lidt unfair, for i virkeligheden er det jo regeringen, der har forhandlet om denne sag.
Men i forlængelse af det, som hr. Søren Søndergaard sagde, kan jeg sige, at det er vel sådan, at uanset om der er tale om et forlig, inden man møder op med lovindgrebet her i Folketinget, drejer det sig om en aftale mellem regeringen, Venstre og De Konservative, som ikke kan laves om.
Det er det, der er problemet: at regeringen kommer med et udspil, som har nogle åbenlyse svagheder i forhold til bestemte lønmodtagergrupper, men som ikke kan laves om, fordi man har bundet sig til Venstre og De Konservative.
Så selv om jeg i går prøvede at gøre indsigelse over for fru Ulla Tørnæs, var det sådan set meget korrekt at betegne forholdet mellem Venstre og De Konservative og regeringen i denne sag som en håndfæstning.
Og vi gratulerer Venstre og De Konservative med, at de fik en håndfæstning, men det går ud over en masse lønmodtagere.
Frank Aaen (EL), 1998-05-07:
Det kniber åbenbart med at få et svar, og derfor vil jeg i forlængelse af hr. Søren Søndergaards spørgsmål spørge helt direkte: Er det sådan, at lovforslaget både i sin oprindelige og i sin nuværende udformning er lavet på en sådan måde, at for at det skal være udgiftsneutralt for arbejdsgiverne, skal 40 pct. af SiD's medlemmer ikke være omfattet af de rettigheder, som man påstår ligger i forslaget?
Er det sådan, det skal forstås?
Kan vi få et svar på dét?
Og kan vi her fra talerstolen få bekræftet det svar fra arbejdsministeren, der går ud på, at udgangspunktet for de her ferie- og omsorgsordninger er, at man mister sin anciennitet og dermed sin ret til ferie- og omsorgsdage, hvis man skifter overenskomst, branche eller arbejdsgiver?
Er det sådan, at alle, der skifter overenskomst, branche eller arbejdsgiver i løbet af et år, mister retten til feriedage og omsorgsdage?