runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Peter Christensen (V), 2003-01-24:
I Venstre vil vi først gerne kvittere for, at ministeren vil indkalde SU-forligskredsen for at drøfte de to fremsatte beslutningsforslag.
Jeg finder forslaget om startlån spændende og er bestemt ikke afvisende over for ideen.
Kan de studerendes lånemuligheder gøres mere fleksible, uden at den samlede låneramme udvides, vil vi gerne drøfte ideen videre i forligskredsen.
Det er afgørende for Venstre, at ændringen i SU-systemet finansieres inden for den samlede SU-ramme.
Misbrug, afgrænsning, konsekvenser skal naturligvis også drøftes, men det er jo mere teknik. Vedrørende det andet beslutningsforslag om et tillægsstipendium for studerende med handicap vil jeg udtrykke min sympati for forslaget.
Forslaget har nogle rigtig gode intentioner, men efterlader en del spørgsmål, som vi ligeledes gerne vil diskutere i forligskredsen, når den indkaldes.
Så for begge beslutningsforslag gælder altså, at vi stemmer nej, men ser frem til nogle frugtbare forhandlinger i forligskredsen om justeringer i SU-systemet, justeringer, som skal gøre SU-systemet endnu bedre og sikre, at flest muligt kommer hurtigt og effektivt igennem hele uddannelsesforløbet.
Karina Sørensen (DF), 2003-01-24:
Det er her, man kan se, hvor høj prioritet, disse forslag har haft for Socialdemokraterne og Det Radikale Venstre.
Forslaget om et studiestartlån er efter vores mening
Jeg er imod dette beslutningsforslag, da der for det første ikke er nogen konsekvensberegning af forslaget, og da det for det andet heller ikke nævnes, hvilke økonomiske følger dette forslag har.
I øvrigt kunne man let forestille sig en del misbrug af en sådan ordning.
Jeg vil gerne spørge Socialdemokraterne, hvor disse penge skal komme fra til dette forslag.
Godt nok er det et lån, men økonomien vil klart komme til at påvirke lånerammen, der højst sandsynligt vil blive sprængt med dette forslag.
Men det står jo ikke klart, da Socialdemokraterne heller ikke har skrevet noget om det i forslaget.
Det er en kendsgerning, at Dansk Folkeparti ikke er en del af SU-forliget.
Vi drøfter imidlertid gerne med regeringen, hvad vi kan gøre i en reform af SU-systemet.
Vi mener derfor, at et sådant forslag bør diskuteres i en situation, hvor hele SU-området reformeres.
Beslutningsforslaget er efter vores mening tyndt og hører til i en diskussion af SU-reformen, og vi vil ikke støtte et sådant forslag.
Dansk Folkeparti finder derimod forslaget om et tillægsstipendium til handicappede meget sympatisk.
Ideen om at give handicappede et tillægsstipendium er rigtig god og lige i tråd med Dansk Folkepartis holdning.
Man kan håbe, at en sådan ordning vil ligestille handicappede studerende med andre studerende, i hvert fald økonomisk.
Som forslagsstillerne også skriver, kan der være nedsat arbejdsevne for handicappede under uddannelse, og derfor har de ikke samme muligheder som almindelige studerende for at have et studiejob ved siden af.
Derfor er det en god idé at give dem et tillæg alt efter arbejdsevne.
Det står bl.a. uklart for os, hvem det er, der skal vurdere evnen til at arbejde og dermed størrelsen af stipendiet.
Udgiften til denne ordning er også et vigtigt spørgsmål, vi skal have svar på før vores endelige stillingtagen.
Man kunne også spørge, hvor mange der egentlig får mulighed for at vælge dette tillægsstipendium, der er foreslået i dette forslag.
Jeg kunne også godt tænke mig en præcisering af, hvilke handicap det kommer til at omfatte, og om Det Radikale Venstre har en idé om, hvad der skal være udslagsgivende for tildeling af et tillægsstipendium.
Jeg kunne også godt tænke mig at høre, hvorfor Det Radikale Venstre først kommer med et sådant forslag, efter at de har mistet regeringsmagten.
Det var måske ikke vigtigt, at de unge handicappede, der tog en uddannelse, mens Det Radikale Venstre sad i regering, var ligestillede med de andre studerende - det er først vigtigt efter 9 år i regering og 1½ år som opposition?
Det er vigtigt for Dansk Folkeparti at sikre handicappede de bedste forhold.
Og vi er glade for, at denne problemstilling er rejst.
Derfor ser vi også frem til en god behandling i udvalget, hvor vi kan få svar på de spørgsmål, dette forslag åbner op for.
Thomas Adelskov (S), 2003-01-24:
Jeg har lidt svært ved lige på stående fod at definere, hvad det er for en planet, fru Karina Sørensen er landet fra.
Hvorfor stillede vi ikke dette forslag, mens vi var i regering?
Hvis fru Karina Sørensen gik tilbage og læste vores valgprogram frem til sidste folketingsvalg, stod det i vores valgprogram med de »100 forslag - mennesker først«.
Det er bare et enkelt lille opslag, det er endda markeret med gråt, så man ved hurtig gennembladring kan finde forslaget.
Det er den ene del.
Den anden del er, at fru Karina Sørensen ikke kan støtte forslaget, fordi de økonomiske konsekvenser ikke er belyst.
Det påvirker heller ikke gældsbyrden for de studerende, når de er færdige med endt uddannelse.
Det er simpelt hen en hjælpende hånd til de studerende, som starter, og som måske ikke har mor og far til at betale for både lejligheden og computeren og alt, hvad der ellers hører sig til af bøger og materialer, når man skal starte på en uddannelse.
Det er for at hjælpe de studerende, det er ikke for at yppe kiv og diskutere med Dansk Folkeparti her i Folketingssalen, vi har fremsat forslaget.
I den forbindelse glæder det mig, at Dansk Folkeparti ikke er med i forligskredsen, for så kan det jo være, at det kan gennemføres.
Margrethe Vestager (RV), 2003-01-24:
Jeg skal ikke laste Dansk Folkepartis ordfører for ikke at være inde i, hvilke overvejelser der blev gjort, hvilket arbejde der var i gang, og hvilke diskussioner der var under SR-regeringen.
Jeg tror ikke, Dansk Folkepartis ordfører har forudsætningerne for at vide det.
Men det her er faktisk noget, vi har været optaget af ganske, ganske længe, og derfor ligger der også et beslutningsgrundlag i en række ministerier, som sikrer, at det vil kunne gennemføres.
Når vi ikke har fremsat det før nu, er det jo bl.a., fordi vi tog for givet, at den nye regering, som Dansk Folkeparti som bekendt har ret stor tillid til, selv ville se at få det gjort, fordi det sådan set ligger på dens flade at sørge for, at handicappede får de samme muligheder som andre.
Når jeg har lidt svært ved at forstå, at det er formalia, der stiller sig hindrende i vejen for, at Dansk Folkeparti kan støtte forslaget, er det jo, fordi forslaget går ud på følgende: Folketinget opfordrer regeringen til at gennemføre et lovforberedende arbejde med henblik på at fremsætte et lovforslag i folketingsåret ... ... med henblik på at tilføre, osv.
Beslutningsforslaget går i al sin enkelhed ud på at få afdækket de praktiske problemer, der måtte være, den samlede finansiering - som jeg faktisk tror vi har anvist her - og sørge for, at det bliver til virkelighed.
Det burde Dansk Folkeparti kunne støtte uden betænkeligheder.
Karina Sørensen (DF), 2003-01-24:
Til hr. Thomas Adelskov: Vi vil gerne diskutere et sådant forslag med henblik på en kommende SU-reform.
Vi er dog lidt bekymrede over, at der er en vis mulighed for misbrug af denne lånemulighed, og derfor vil vi ikke støtte beslutningsforslaget. Til fru Margrethe Vestager: Vi vil gerne diskutere det beslutningsforslag, Det Radikale Venstre har fremsat, også sammen med regeringen.
Der er dog en del spørgsmål, som vi gerne vil have belyst i udvalgsarbejdet, inden vi tager stilling til beslutningsforslaget.
Thomas Adelskov (S), 2003-01-24:
Det lød straks en smule bedre, men jeg skal dog bemærke, at jeg har svært ved at se, hvilke misbrugselementer der kan være i forslaget.
Men jeg vil som alle mulige andre gerne stille mig til rådighed for at blive klogere, så hvis jeg kunne få oplyst mulighederne for misbrug - hvor ligger de?
Karina Sørensen (DF), 2003-01-24:
Til hr. Thomas Adelskov: Mulighederne ligger i, at man er SU-berettiget, lige så snart man er optaget på en uddannelse, men en halv måned efter at man er optaget på en uddannelse, kan man have de 20.000 kr. i hånden, og så kan man droppe uddannelsen og have et billigt studielån.
Thomas Adelskov (S), 2003-01-24:
Jeg vil altså godt understrege, at det faktisk er sådan, at SU-Styrelsen er ret kradsbørstig, når der skal inddrives for meget udbetalt SU, eller hvis man har stoppet uddannelsen.
Det samme gælder selvfølgelig SU-lånene, så der er ikke nogen andre misbrugsmuligheder her, end der ellers generelt er, og pengene skylder man jo stadig væk.
De skal betales tilbage, uanset om man gennemfører sin uddannelse, eller om man skulle melde sig ind på en uddannelse for at kunne tage et SU-startlån.
Så der er ikke nogen som helst misbrugsmulighed her ud over, hvad der generelt er i uddannelsessystemet.
Vi tilrettelægger vores politiske måde at håndtere
hele SU-systemet på, efter hvilke behov de studerende har, og ikke efter at der måske et eller andet sted ude i landet skulle sidde en eller anden lille skurk og tænke: Det her er godt, for jeg kan snyde!
Helle Sjelle (KF), 2003-01-24:
Der er næppe nogen tvivl om, at Danmark har en af verdens bedste uddannelsesstøtteordninger, hvis ikke den bedste.
Det Konservative Folkeparti ønsker, at vore studerende har rimelige vilkår.
Derfor er vi også af den opfattelse, at der løbende er behov for reformer på området, så vi har et SU-system, der er så tidssvarende som muligt, og vi er af den opfattelse, at tiden er kommet til at lave en af den slags reformer.
Der har efterhånden været fremført mange forskellige ønsker om justeringer og forandringer, som vi synes, det er relevant at se nærmere på.
Vores budskab er, at der skal laves hele løsninger frem for lappeløsninger, så lad os tage alle de forskellige forslag og behandle dem under ét, så vi er sikre på, at vi ikke overser noget, og vi ikke ender med en ufuldstændig reform.
Blandt de punkter, der efter vores mening skal indgå i drøftelserne af SU-systemet, vil jeg gerne nævne bl.a. forholdene for studerende med små børn, herunder den enlige mor, der har flere udgifter og dårligere muligheder for at supplere med erhvervsarbejde end andre studerende; muligheden for at give de studerende, der er handicappede, bedre vilkår, så de ikke er henvist til en revalideringsydelse fra den enkelte kommune; forholdene for den studerende, der har behov for at passe en nær pårørende, der er døende, så vedkommende ikke, bare fordi han eller hun er SU-modtager, er afskåret fra en økonomisk hjælp, som andre mennesker er berettigede til.
Vi vil gerne se nærmere på muligheden for at hæve de studerendes fribeløb, så der bliver mulighed for at tage mere studierelevant arbejde.
Vi ønsker også at se nærmere på tilbagebetalingsreglerne for færdiguddannede, så studerende efter endt uddannelse ikke skal tilbagebetale den SU, de har modtaget i det år, de afslutter deres uddannelse, fordi de har været så heldige at få et job.
Som sagt så mener vi i Det Konservative Folkeparti, at bl.a. disse spørgsmål bør vurderes i forbindelse med en velovervejet, grundig og helhedsorienteret SU-reform.
I den forbindelse er det også vigtigt at påpege, at SU-tanken jo går på økonomi og ikke må være afgørende for, om folk får en uddannelse eller ej.
kort sagt: At den enkelte får det friest mulige valg
Det tror vi er det bedste middel til at sikre den kompetencemæssige oprustning, som kræves, for at vi kan vedblive med at have en veluddannet befolkning, der er parat til at møde de udfordringer, en globaliseret verden kommer med. Det stærke konservative ønske om at skabe samlede, helhedsorienterede og derfor hensigtsmæssige løsninger betyder, at vi må afvise de to beslutningsforslag, der er fremsat fra oppositionen.
Vi ønsker at se tingene i en større sammenhæng, og det er derfor også med glæde, vi har noteret os, at undervisningsministeren er positiv over for forslaget om en eventuel reform på SU-området.
Vi ser frem til nogle konstruktive drøftelser.
Morten Homann (SF), 2003-01-24:
I SF har vi ikke et jomfrunalsk forhold til, om man skal lave en stor, samlet SU-reform, eller om man ikke løbende kan lave ændringer, for selvfølgelig kan man da det.
Det har jeg ikke nogen problemer med.
Jeg synes f.eks., det er en skam, hvis de handicappede, som i dag har begrænsede valgmuligheder, skal vente på, at vi får sat en stor SU-reform i spil. Hvis vi skal forholde os til indholdet af forslagene og starte med spørgsmålet om et start-SU-lån, er der ikke nogen tvivl om, at det er en tanke, vi kan støtte varmt i SF.
Der er nogle store etableringsudgifter, når man begynder på en uddannelse - bolig, bøger, pc-udgifter osv. - og hvis et startlån kan være med til at afholde nogle fra at tage et erhvervsarbejde i begyndelsen af uddannelsen, så de kan komme bedre i gang, synes jeg, det er en positiv sideeffekt.
Det er i hvert fald den holdning, vi vil gå til det videre arbejde med. Det radikale beslutningsforslag om et tillægsstipendium
for studerende med handicap er vi også ganske positive over for.
Vi synes, det er en rigtig tanke at sidestille handicappede med andre studerende, så de får de samme valgmuligheder, for selvfølgelig skal handicappet lige så lidt som ens økonomi være afgørende for, om man får en uddannelse.
Det forslag er vi også meget positive over for.
Jeg synes som udgangspunkt, det er en forkert tanke at henvise alle mulige forskellige aftaleelementer til at blive samlet i den store rodebunke, som satspuljen er, så jeg synes, vi bør se på, om man ikke kan finde en mere fornuftig måde at finansiere forslaget på.
Men på bundlinjen er det stadig et ganske fornuftigt forslag, som vi vil gå meget positivt ind for i SF.
Bodil Kornbek (KRF), 2003-01-24:
Beslutningsforslag nr. B 34 fra Socialdemokratiet
om et særligt start-SU-lån er vi positivt indstillede over for.
Det er korrekt, som der også står i beslutningsforslaget, at der ved studiestart er nogle helt specifikke omkostninger, der trods alt er vigtige at have med, når man skal i gang med et studium, så man dermed også er klædt helt på til at skulle starte det studium, der måske varer 4-6 år.
Så vi er positive over for forslaget.
Det er jo så ikke op til os, men til forligskredsen og ministeren, hvordan det skal se ud i fremtiden.
Men vi er positive.
Beslutningsforslag nr. B 43 om indførelse af et tillægsstipendium for studerende med handicap er et rigtig godt forslag.
Det er jo sådan set et forslag, som drejer sig om ligestilling af mennesker med handicap, og det kan vi i allerhøjeste grad tilslutte os. Man vil med forslaget give studerende med handicap mulighed for at vælge en uddannelse på lige god med alle andre, det vil sige, at man skal honorere nogle optagelseskrav, og det er det, der afgør, om man kan komme ind på den uddannelse, man godt kunne tænke sig.
Med hensyn til det økonomiske aspekt i det lægger man jo i forslaget også op til, at regeringen kommer med et bud på, hvordan det kan se ud, og med et lovforslag.
Og det er klart, at er man normalt under revalidering og så går over til at skulle være almindelig studerende på SU, må der altså også være nogle midler, der på den konto kan spares, selv om man også skal have et tillægsstipendium af en eller anden karakter.
Så jeg synes, det er et meget gennemtænkt, men også et rigtig godt forslag, som er med til at højne også ligestillingen af handicappede med andre studerende, og det kan vi tilslutte os fuldt ud.
Morten Homann (SF), 2003-01-24:
Jeg vil godt spørge fru Pia Christmas-Møller, hvilke af følgende to universiteter hun opfatter som bedst rustet til den internationale konkurrence: Ét: Et universitet med en valgt rektor - det kunne f.eks. være et universitet som Syddansk Universitet med de rosende ord, der er faldet om det tidligere - og med forskere, der er engagerede og har tillid til ledelsen.
Eller på den anden side: Et universitet, hvor en fjerdedel af forskerne ikke har tillid til den nye ledelsesform.
Jeg vil gerne spørge: Uanset om lederen er ansat eller valgt, hvilket universitet forventer den konservative ordfører er bedst rustet? Så vil jeg bare rette en misforståelse.
Det er ikke et spørgsmål om, at der er 200 forskere, der har skrevet under.
Nej, det er et spørgsmål om, at der er omkring 1.600 forskere ud af en samlet bestand på 8.000-9.000 forskere, som har skrevet under, som faktisk aktivt har taget stilling og har skrevet under.
Det skal være usagt, hvor mange der derudover er utilfredse, men der er en fjerdedel af de danske forskere, som aktivt har markeret sig som modstandere af nærværende lovforslag, og giver det ikke den konservative ordfører bare den mindste smule grund til bekymring for reformens fremtid?
Jeg hæftede mig lidt ved, at den konservative ordfører fremhævede, at det her var sandelig ikke noget nyt, det var en naturlig del af en lang udvikling osv.
Hvordan stemmer det overens med, at ministeren på den anden side har fremlagt forslaget som den største omvæltning på universiteterne siden grundlæggelsen af Københavns Universitet, som mig bekendt i hvert fald ikke blev grundlagt i går?
Det er det første spørgsmål.
Det næste spørgsmål er - og det har jeg ikke kunnet få svar på, hverken fra den Socialdemokratiets eller Venstres ordfører -
hvad er egentlig motivationen til, at man skal gøre det her?
Hvad er det for nogle ting, som fungerer dårligt i dag?
Jeg siger ikke, at der ikke er ting, der fungerer dårligt, men jeg mener, at et minimum af anstændighed må være at sige: Det er de og de ting, der fungerer dårligt, og derfor laver vi en reform, der gør tingene bedre.
Men man er ikke kommet med svar på, hvad det er for nogle ting, der fungerer dårligt, og man er slet ikke kommet med argumenter for, at den nærværende reform gør tingene bedre.
Så vil jeg til sidst også spørge, hvordan man forventer, at en sådan reform skal kunne blive til virkelighed.
Hvordan skal de nye ledere kunne lede med legitimitet, når mindst en fjerdedel af universitetsforskerne har skrevet under på en modstand mod reformen?
Hvordan forestiller man sig, det skal fungere?
Hanne Severinsen (V), 2003-01-24:
Til fru Elisabeth Arnold: Hvis man nu f.eks. ser på Syddansk Universitet eller Aalborg Universitet, har de netop et omfattende samspil med erhvervslivet.
Jeg tror i virkeligheden, vi samtidig godt kunne lære af den form for generøsitet, og jeg synes også, at f.eks. Aalborg Universitet er et godt eksempel på, at en hel egn er blevet udviklet ved, at man f.eks. har haft det samspil med teleindustrien.
Det er sådan noget, som er glimrende.
Det skal være forskelligt fra universitet til universitet.
Der er jo meget stor forskel på Københavns Universitet og Aalborg Universitet.
De skal have hver deres styrkepositioner.
Derfor er de bestyrelsesmedlemmer, som man vælger - det er jo i øvrigt universiteterne selv, der vælger i første omgang, og det kan jo så være repræsentantskaber senere hen - ressourcepersoner, som ikke kommer sådan på en smart måde.
Jeg kan slet ikke genkende det billede.
Jeg er overbevist om, at de typer, som vi allerede nu ser som eksterne repræsentanter, tilfører mange gode ting til de bestyrelser.
Spørg i virkeligheden de konsistorier, der er allerede i dag.
De har meget glæde af de eksterne.
De skal selvfølgelig vælges med omhu, men det har universiteterne selv indflydelse på.
Til fru Elisabeth Arnold: Der er ikke tale om noget diktat.
Det her med, at man allerede i dag godt kan lave god ledelse på institutterne, ja, det er rigtigt, men i og med at det bliver en ansat leder, er man sikker på, at man får nogle kompetencer frem, og at man får nogle ideer frem om, hvem man kunne ansætte.
Det bliver ikke bare noget, der går på tur, og det giver altså en bedre mulighed for at få udviklet
instituttet.
Marianne Jelved (RV), 2003-01-24:
Over for fru Hanne Severinsen må jeg så understrege, at i § 2, stk. 4, er der brugt ordet tilgængelig: »... den nyeste viden inden for relevante fagområder gøres tilgængelig for videregående uddannelse uden forskning.«
Det er en meget upræcis formulering.
Den siger intet om, hvad forskningstilknytningen kommer til at indeholde.
Det er ikke noget sted i universitetslovforslaget beskrevet, hvordan adgangsvejen for professionsbachelorer er til relevante kandidatuddannelser.
Det vil sige, at de ude på lærerseminarerne, sygeplejeskolerne osv. i dag ikke ved, hvordan de kan bruge deres bacheloruddannelse til en kandidatuddannelse.
Jeg går ud fra, at ministeren på et givet tidspunkt er i stand til at svare på, hvordan det her kommer til at skulle virke.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2003-01-24:
Jeg vil jo ikke hænge nogen ud, siger Venstres ordfører som forklaring på, at hun ikke kan komme med et eneste konkret eksempel på, at selveje, afdemokratisering og virksomhedsledelse skulle være til gavn for uddannelsen.
Man hænger vel ikke nogen ud ved at sige, at de blandt andre er kommet med et godt bud på, hvordan man qua sin struktur kan levere bedre uddannelse.
Det er vel ikke at hænge folk ud.
Det lyder grangiveligt, som om der faktisk ikke er noget eksempel.
Når man nu som ministeren og Venstre ønsker at omorganisere universiteterne, sådan at de kommer til at fungere som en privat virksomhed, er det en ret drastisk forandring.
I stedet for at de ansatte og studerende er med til at træffe beslutninger, i stedet for at rektoren bliver valgt af de studerende, skal der ansættes en bestyrelse.
De drastiske forandringer, de voldsomme forandringer er da endnu mere voldsomme set i det lys, at Venstres ordfører, det største regeringspartis ordfører, ikke kan komme med ét konkret eksempel på, at det skulle gavne noget som helst.
Margrethe Vestager (RV), 2003-01-24:
Venstres ordfører berømmer Syddansk Universitet og Aalborg Universitet for deres måde at være universitet på.
Må jeg erindre om, at begge universiteter er kollegialt ledede universiteter, som har fungeret under den nuværende ledelsesmodel.
De har med andre ord formået at opbygge det, som fru Hanne Severinsen efterlyser, på god vis inden for den lovgivning, vi har for indeværende.
Måske endda så generøs, at Venstre kunne finde på at være et liberalt parti, som siger: Vi stiller jer til ansvar for jeres resultater, men vi mener faktisk, at I har ansvarlighed nok til selv at vælge jeres ledelsesform og selv tage ansvar for at sikre forskningsfriheden. Men det er slet ikke den type af generøsitet, vi taler om.
Nej, det er den type af generøsitet, der ligger i, jeg ved ikke hvor mange ministerbeføjelser inkorporeret i lovforslaget.
Det er afbureaukratisering og generøsitet i Venstres udgave.
Så er der de her praktiske detaljer.
Danmark er jo en meget skøn, om end udvidet, fætter-kusine-fest. Hvor kommer de i hvert fald 72 mennesker fra, som uafhængigt af interesseorganisationer, og hvad ved jeg, skal stille sig til rådighed for på den udmærkede vis, som fru Hanne Severinsen beskriver det, at være universiteternes ambassadører?
Hanne Severinsen (V), 2003-01-24:
Først til fru Marianne Jelved: Jeg er præcis lige så optaget af, at vi får en god forskningstilknytning til MVU, som jeg kan høre, at fru Marianne Jelved er det.
Der vil jo selvfølgelig komme bekendtgørelsesstof.
Det er det jo ikke.
Det er jo ikke den samme måde, man læser fysik på f.eks. på en mellemlang videregående uddannelse og på universitetet.
Man bliver jo nødt til at sige, at man individuelt må hænge på.
Og så kan det godt være, at det kræver nogle prøver.
Så det kan man ikke beskrive i en lovgivning.
Det, jeg synes er vigtigst, er sådan set forskningstilknytningen, at vi får et godt samarbejde. Og det er jo det, der lægges op til med den udvidelse til alle universiteter, som i øvrigt allerede i dag har et udmærket samarbejde. Til fru Pernille Rosenkrantz-Theil: Jeg vil egentlig bare henvise til en artikel i går i Information, hvor der gives nogle rigtig gode eksempler på, hvad der sker, når det kører, som det kører.
Altså hvor man kommer ud for en eller anden lektor, som overhovedet ikke publicerer, men der er ikke rigtig noget at gøre; man kommer ud for, at de studerende år efter år siger, at det er dårlig undervisning, men der sker ikke noget.
Ikke alle steder, for der sker masser af gode ting også,
det har fru Margrethe Vestager fuldstændig ret i, som f.eks. på Syddansk Universitet og Aalborg Universitet, som virkelig har taget nogle initiativer.
Men Syddansk Universitet har jo så også sagt, at de faktisk også synes, at
den model, vi har, er en udmærket model.
er mange forskellige love og bekendtgørelser, der nu er indskrevet i én lov.
Det er blevet meget mere forenklet, og det bliver det også videre.