runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kristen Touborg (SF), 1998-04-30:
Jeg oplever nu det, den radikale ordfører siger, således, at der er nogle små nuancer, nogle bitte små hjørner, der kunne tænkes at blive udført i andet regi, men at de 95 pct. af alle de valgløfter, der er afgivet, stadig væk skal overholdes inden for det kommunale regi.
Hvis det er rigtigt forstået, vil jeg gerne have det bekræftet, for så finder jeg alligevel, at De Radikales argumentation for, at man ikke behøver at stemme for vores forslag til vedtagelse, er noget tynd.
Anders Samuelsen (RV), 1998-04-30:
Argumentationen for at stemme imod, hvad enten det er en lille eller en større del,
er netop, at hvis vi kunne stemme for forslaget, som det ligger her, lægger vi op til, at alt skal løses ét sted, og set ud fra Det Radikale Venstres synspunkt skal det ikke være tilfældet.
Men hvad enten det skal være en mindre eller en større del, så lad os dog kigge på det rimelig frisindet og udogmatisk og få en forhandling i gang om det.
Det er ud fra den argumentation, vi ikke mener, at vi kan stemme for forslaget.
Pernille Frahm (SF), 1998-04-30:
Jeg står heroppe med et høringssvar fra Kommunernes Landsforening.
Det går jeg ud fra det er.
Det er i hvert fald et brev til indenrigsministeren, og det handler om det pågældende lovforslag, og jeg har fået det sammen med de andre høringssvar, så jeg går ud fra, det er det, det er.
Dér skriver de på side 6 om introduktionsydelsen: »Introduktionsydelsen er efter landsforeningens opfattelse så lav i forhold til den almindelige kontanthjælp, at det er spørgsmålet, om de pågældende kan klare sig uden, at kommunen må benytte sig af mulighederne for at yde et ekstra tilskud.
Fx er det spørgsmålet, om den lave ydelse ikke væsentligt vil begrænse kommunernes muligheder for at finde egnede boliger, der er så billige, at flygtningene kan betale huslejen.«
Det er derfra, jeg har det.
Så er det rigtigt, at det ikke er de samme regler, som man bruger med hensyn til indfødsret, vi er ved at indføre her.
Jeg siger bare, at vi begynder at flytte nogle krav ned i systemet, sådan at det ender med, at man, før man får asyl, skal kunne opfylde betingelserne for at få dansk indfødsret, hvis man fortsætter denne udvikling.
Til hr. Henrik Svane: Leder man med lup, så kan man sikkert finde nogle ord, der falder fælles, og det er da dejligt, at man får sprogundervisning tidligere og man får aktivering tidligere, men det laver ikke om på, at hele integrationsprojektet har et forkert grundlag.
Vi får ikke integration ud af det her.
Tom Behnke (FP), 1998-04-30:
Jeg har nu to gange under denne forespørgselsdebat været nødt til at tage selve teksten frem, for jeg synes, at jeg indimellem har været ved at tabe fodfæstet med hensyn til, hvor debatten kørte hen.
Forespørgslen lyder jo: »Vil regeringen ved de kommende forhandlinger om den kommunale økonomi sikre økonomi til af indfri løfterne om bedre forhold for syge, ældre og børn?«
En række af de gange, hvor vi har drøftet tingene, er det Fremskridtspartiet, der har lagt op til debatten, og langt, langt de fleste gange har Fremskridtspartiet også været medvirkende til, at vi er kommet længere, bl.a. i retning af at få styrket sundhedssektoren, få nedbragt ventelisterne på hospitalerne og få forbedret og styrket hjemmehjælpen på en sådan måde, at alle, der har behov for hjemmehjælp, også får den hjælp, de har brug for.
Vi har adskillige gange her i Folketinget besluttet at forbedre forholdene for de svageste i samfundet.
Hver gang vi har gjort det, har amterne og kommunerne krævet flere penge, og hver gang er det også lykkedes for kommunerne og amterne at få flere penge.
Når regeringen har forhandlet med kommunerne og amterne, har de rent faktisk fået flere penge ud fra argumentet om, at Folketinget jo har besluttet, at de skal styrke indsatsen i bl.a. sundhedssektoren og ældreområdet og over for de svage.
Det er Fremskridtspartiets opfattelse, at det er på tide, vi siger stop for flere penge til amterne og kommunerne.
Det er på tide, at amterne og kommunerne prioriterer deres udgifter og får styr på økonomien.
, så de ikke hver gang skal stå med hatten i hånden, og det er på tide, de sørger for, at de syge, de ældre og de svage får bedre forhold.
Det har altid været og vil altid være en kommunal opgave, og det burde ikke komme som en overraskelse for kommunerne og amterne, at når tingene ikke fungerer, er Folketinget nødt til at gribe ind og tage nogle beslutninger.
Forslaget til vedtagelse er mest af alt et drilleri over for regeringen, hvor man vil holde regeringen fast på dens egne løfter.
Vi har i Fremskridtspartiet principielt ikke noget imod at drille regeringen, og vi har heller ikke noget imod at holde regeringen fast på dens egne løfter.
Vi synes, det er pinligt, at regeringen ikke med det samme siger tak til forslagsstillerne, og siger: Det var vel nok et godt forslag, det er jo lige vores kop te, så det stemmer vi selvfølgelig for.
Men det gør regeringen ikke, og det er jo ikke første gang, vi oplever det.
Regeringen vil ikke bindes op på sine egne løfter, og derfor har regeringen selvfølgelig et troværdighedsproblem.
Men som SF's ordfører sagde, er teksten jo nærmest skrevet direkte af efter SF's eget partiprogram, og jeg kan derfor meddele, at Fremskridtspartiet ikke kan støtte forslaget til vedtagelse, selv om der er punkter i det, som vi godt kan støtte.
Faktisk er det sådan, at vi er enige i hele forslaget bortset fra det sidste afsnit, og det er netop det, der gør, at vi ikke kan stemme for forslaget.
Villy Søvndal (SF), 1998-04-30:
Jeg synes, vi mangler lidt ros til SF også fra socialdemokratisk side, for det, at vi har deltaget i de to sidste finanslovaftaler, har jo ikke været med til at belaste den offentlige økonomi, tværtimod.
Det har jo været i de år, vi har bragt balance, endda overskud, på den offentlige økonomi.
Det ville være klædeligt, at hr. Klaus Hækkerup, synes jeg, bekræftede det, netop fordi der ikke er den grundlæggende modsætning, at vi ikke er optaget af økonomi, når vi vil lave offentlige forbedringer, og det ved hr. Klaus Hækkerup jo også udmærket. Jeg skal i øvrigt sige, at jeg synes,
det var en meget ukærlig karakteristik af regeringsgrundlaget at kalde en afskrift af det for pjat og dumsmart.
Det synes jeg ikke er nænsomt over for ens egne børn.
Det, vi gør, er jo at fremdrage det, som regeringen selv skriver, og det var dog, synes jeg, en voldsom karakteristik af regeringens eget regeringsgrundlag.
Er det virkelig dumsmart at gøre opmærksom på, hvad regeringen har lovet befolkningen?
Hr. Klaus Hækkerup vil stille en modsætning op, som jeg ikke helt forstår, nemlig en modsætning mellem økonomisk ansvarlighed og penge til nødvendig udbygning i den offentlige sektor.
Det valg, som regeringen vel bør overveje, og jeg skal spørge hr. Klaus Hækkerup, om han har overvejet det,
er i forhold til betalingsbalanceproblemerne: om det er det rette sted at føre den stramme økonomiske kurs over for den offentlige sektor.
Vil hr. Hækkerup erkende, at det private forbrug er tre gange så importtungt, altså belastende for betalingsbalancen, som det offentlige forbrug, og at det oplagt ikke er det offentlige forbrug, man skal gribe ind over for, hvis man skal tilgodese det mål?
Jeg vil også godt spørge hr. Hækkerup, om han, når han siger, at der er rigeligt rum, så har overvejet de demografiske udviklingstræk, der er.
100.000 flere folkeskoleelever frem til år 2005!
Vi har aldrig nogen sinde
stået over for så kraftig en vækst, og så nytter det jo ikke at lave en ramme, hvor man ikke putter de demografiske forhold ind.
Jacob Buksti (S), 1998-04-30:
Når man har fulgt og følger debatten om Amsterdamtraktaten også herinde, og når man har læst den betænkning, der er afgivet af Europaudvalget, kan man alvorligt komme i tvivl om, hvad diskussionen overhovedet handler om.
Som jasiger kan det jo være et problem at finde ud af at forholde sig til nejsigerne, fordi de kommer til samme konklusion med indimellem diametralt modsat argumentation.
Endda sådan, at man kan blive helt rundtosset.
Ét eksempel er, hvordan og hvorledes de forholder sig til Schengen, hvor der på den ene side siges, at der bliver åbne grænser, vi bliver fuldstændig oversvømmet af folk udefra, og på den anden side tales der om et Fort Europa, og det er vel at mærke ikke en ny bilmodel, men er, så vidt jeg har forstået, en situation, hvor man lukker sig inde.
Hvordan og hvorledes det hænger sammen?
Et af synspunkterne må jo være forkerte.
Begge dele kan ikke være rigtigt.
Det er måske derfor, man har fundet ud af at udvikle en plakat, som taler om 40 millioner po lakker, som det jo må siges i den her forbindelse.
Og så er det jo også sådan, at man nogle steder taler om mere union, samtidig med at man andre steder kritiserer, at det er uforpligtende vendinger.
Vi bliver nødt til at vide, om det er mere union, man vil have, eller det er mindre union.
Man kan ikke både sige, at der er for meget union, og samtidig sige, at det er uforpligtende vendinger.
Det, som jeg synes vi mangler, er et svar på: Hvad er det, man fra nejsigerne overhovedet vil?
Hvor vil man hen?
Hvad vil man med det hele?
Og hvordan og hvorledes vil de her nejsigere med deres vision overhovedet komme frem til noget som helst?
Keld Albrechtsen (EL), 1998-04-30:
Nu er det selvfølgelig kedeligt, hvis hr. Jacob Buksti er blevet helt rundtosset.
Nu har vi jo en debat om det ændringsforslag, som Enhedslisten har stillet, og jeg havde da egentlig håbet, at hr. Jacob Buksti ville forklare, hvorfor man fra Socialdemokratiets side ikke finder, at det er et problem, at det i dag står fuldstændig åbent, hvad Amsterdamtraktaten betyder på det militære område.
Det har vi ikke kunnet få at vide af ministeren, og for at få afklaret konsekvenserne af traktaten har vi stillet dette ændringsforslag, som skal afklare, om Danmark deltager i beslutninger vedrørende EU-aktioner på det militære område.
Det har vi ikke kunnet få afklaret.
Regeringen vil ikke svare på det.
Det vil hr. Jacob Buksti åbenbart heller ikke.
Tilsvarende med spørgsmålet om grundlovsproblemet, suverænitetsproblemet.
Det vil vi også gerne have afklaret, og jeg håber, at hr. Jacob Buksti vil gå ind i debattens substans i stedet for at rejse en række andre temaer, som vi må diskutere under den generelle debat.
Jacob Buksti (S), 1998-04-30:
Jeg har overhovedet ikke noget imod at gå ind i forslagets substans, hvis det er sådan, at hr. Keld Albrechtsen også vil forholde sig til forslaget og forslagets bemærkninger.
Jeg skal henvise til, at det fremgår klart af lovforslagets bemærkninger, at det faktisk ikke er nødvendigt at præcisere forbeholdene, hverken hvad angår det retlige eller forsvarssamarbejdet.
Så derfor er der sådan set ikke nogen særlig kommentar til det, for jeg mener, at det er klart opfyldt i det forslag, der ligger, og med de bemærkninger, der er.
Keld Albrechtsen (EL), 1998-04-30:
Det ønsker vi at få indbygget i tiltrædelsesloven.
Det forstår vi ganske enkelt ikke.
Mener Socialdemokratiet, at vi må bøje os for alt, hvad der bliver besluttet af EU-Domstolen, fordi der er forrang for EU-ret?
Er det i virkeligheden det, man mener fra Socialdemokratiets side?
Det er det, vi gerne vil have afklaret i den her debat.
Vi vil også gerne have afklaret, om traktaten gør, at Danmark er omfattet af militære aktioner og beslutninger vedrørende såkaldt fredsskabende militære aktioner under EU-flag.
på, om Danmark er omfattet af det eller ej.
Jeg synes da, at vi skylder befolkningen, at de ved det, inden vi stemmer den 28. maj.
Jacob Buksti (S), 1998-04-30:
Jeg skal bare sige, at efter vores bedste overbevisning, og det er også alle kloge hoveders overbevisning, er forbeholdet fastholdt i art. 6 i protokollen om Danmarks stilling.
Holger K. Nielsen (SF), 1998-04-30:
Jeg skal gøre det kort.
Der står i betænkningen, at vi vil redegøre for vores stillingtagen til ændringsforslagene her ved andenbehandlingen, og jeg kan sige, at et flertal i SF's folketingsgruppe vil stemme for det ændringsforslag, som er stillet af hr. Keld Albrechtsen.
Vi mener, at der er grund
til også i forhold til befolkningen at få så meget præcision som muligt på rækkevidden af forbeholdene.
Det vil sige, at enhver usikkerhed, der måtte være, må afklares før folkeafstemningen.
Det lægger ændringsforslaget op til, og derfor støtter vi det.
Keld Albrechtsen (EL), 1998-04-30:
Jeg vil gerne sige tak til SF - eller til flertallet i SF's folketingsgruppe.
Vi kan jo ikke få svar fra Socialdemokratiet om rækkevidden af den her traktat, men forsøger nu gennem det her ændringsforslag at få det afklaret, og jeg vil godt spørge ministeren: Er der er grænser for, hvad EF-Domstolen kan påtvinge Danmark, eller er der ikke?
Og det andet spørgsmål: Vil regeringen gøre det klart, om Danmark deltager i beslutninger vedrørende fredsskabende aktioner under EU-flag?
Det er dog spørgsmål, det må være til at besvare, men vi har ikke hidtil kunnet få svarene fra ministeren.
Niels Helveg Petersen (RV), 1998-04-30:
Det danske forbehold på forsvarsområdet står fuldstændig klart i det, vi skal tage stilling til.
Danmark deltager ikke i beslutninger, der har indvirkning på forsvarsområdet.
Det vil sige, at fredsbevarende aktioner, der har indvirkning på forsvarsområdet, og det vil de vel typisk have, deltager Danmark ikke i beslutningen om.
Så enkelt er det.
Jeg kan slet ikke forstå hr. Keld Albrechtsens påstand
om, at vi ikke ønsker at svare.
Jeg har også set i den offentlige debat, at udenrigsministeren vil ikke svare på omfanget, rækkevidden af dette.
Men det er fordi, det er så krystalklart, hvad der står om de danske forbehold i protokollen.
Vi deltager ikke i disse beslutninger, og der er overhovedet ingen som helst grund til at drage det standpunkt i tvivl.
Så melder der sig jo den tanke, at da det jo ikke er mangel på fatteevne, så er det vist nok, fordi hr. Keld Albrechtsen nærmer sig dette spørgsmål med en fanatisme, der formørker hans opfattelsesevne.
Og det gør det svært at diskutere.
Derfor vil jeg gerne gentage, at efter regeringens opfattelse er det danske forbehold på forsvarsområdet aldeles klart og fastholdt i protokollen.
Keld Albrechtsen (EL), 1998-04-30:
Jeg vil gerne sige tak for svarene.
Mangelen på svar vedrørende EU-Domstolens beføjelser taler jo for sig selv.
Regeringen agter ikke at indbygge et forbehold imod traktatstridige og ulovlige beslutninger fra EF-Domstolens side.
Det er den ene ting.
Den anden ting er, at vi nu får at vide, at
fredsskabende aktioner - sådan hørte jeg ministeren sige - nok i mange tilfælde vil være aktioner, som har indvirkning
på forsvarsområdet, og de vil dermed være omfattet af den danske undtagelse.
Men vi har altså stadig væk ikke fået et klart svar, for svaret må jo tolkes sådan, at der godt kan tænkes fredsskabende aktioner, beslutninger om militære EU-aktioner, som ikke er omfattet af den danske undtagelse, hvor Danmark altså så til gengæld sidder med ved bordet og er med til at træffe beslutning og har vetoret.
Det kan vi altså ikke få afklaret, og det synes jeg skaber en uklarhed om den danske undtagelse, som den danske befolkning har krav på at blive orienteret om inden folkeafstemningen den 28. maj.
Klaus Hækkerup (S), 1998-04-30:
Det er klart, at såvel det offentlige som det private forbrug er steget igennem de senere års gunstige økonomiske udvikling
i Danmark.
Vi har i dag en situation, hvor beskæftigelsen er højere, arbejdsløsheden er lavere, end den var i 1986-87, og derfor er risikoen for flaskehalsproblemer nærliggende.
Det er selvfølgelig en del af den aktive arbejdsmarkedspolitik, at vi skal undgå det.
Dertil kommer, at vi har opbygget en meget stor gældsbyrde for staten over de sidste ca. 15 år, som gør, at vi har renteudgifter på statsbudgettet på i alt ca. 60 mia. kr. om året.
Enhver nedbringning af den gæld medvirker selvfølgelig til, at vi bedre kan løse de problemer, som vi fremover kommer til at stå over for.
Lad mig så endelig sige om de 100.000 flere folkeskoleelever, at de kommer frem til år 2005, men de bevirker jo ikke en proportional stigning i udgifterne.
Det er altså én elev mere ind i en klasse på 19, så der skal jo ikke ansættes en ny lærer.
Niels Helveg Petersen (RV), 1998-04-30:
Først vedrørende forsvarsområdet.
Hvis hr. Keld Albrechtsen husker tilbage på, hvorledes regeringen i praksis har administreret vort forbehold på forsvarsområdet allerede under Maastrichttraktaten, så vil hr. Keld Albrechtsen jo finde, at der er en række tilfælde, hvor Danmark af principielle grunde har sagt, at vi ikke deltager i beslutninger, der vedrører forsvaret, selv om det i og for sig var meget rimelige beslutninger.
Vi har under den nuværende traktat i en række tilfælde over for Europaudvalget udtrykkelig redegjort for, hvor restriktive, hvor tilbageholdende vi er med fortolkningen af det danske forsvarsforbehold, og derfor vil hr. Keld Albrechtsen, hvis han ser på, hvad holdningen har været, hvad den danske regerings tilgang i praksis har været til dette, finde, at vi har været tilbageholdende og forsigtige for ikke at risikere at komme i nogen som helst konflikt med det danske forsvarsforbehold.
Dernæst: Med hensyn til forrangsspørgsmålet, som EU-modstandere jo har talt uendeligt om i uendelig mange år
efterhånden, så har Højesteret for nylig udtalt sig. Højesterets udtalelse er efter min mening aldeles klar, og det er lykkeligt, at Højesteret har taget stilling til det spørgsmål.
Højesteret slår fast, at såfremt det måtte ske - hvad der jo ikke er sandsynligt - at der blev vedtaget retsregler, der var i strid med tiltrædelsestraktaten eller den danske grundlov, så vil sådanne regler fra en dansk domstol kunne siges at være uanvendelige i Danmark.
Det har Højesteret taget stilling til. Jeg vil helt henholde mig til den dom fra Højesteret, som har sat - synes jeg - et dejligt punktum i diskussionen om forrangsspørgsmålet.
Vi støtter det ikke, fordi det er aldeles overflødigt at drage i tvivl, hvad der er gældende, for så vidt angår det danske forsvarsforbehold.
Kristen Touborg (SF), 1998-04-30:
Statsministeren begyndte det nye år 1998 med at love, at specielt børnefamiliernes forhold skal forbedres.
Under den netop afholdte valgkamp fremkom regeringen eller i hvert fald Socialdemokratiet med løfter om afskaffelse af ventelister både på sygehuse og daginstitutioner samt forbedrede forhold for folkeskolen og for de ældre.
Når folketingsvalget endte, som det gjorde, er det min vurdering, at dette skyldtes, at danskerne ønsker at bevare velfærdssamfundet og troede på, der var hold i valgløfterne.
Det fremgår således af regeringsgrundlaget, at regeringen ønsker en styrkelse inden for børne-, ældre og sygehusområdet.
Når SF så i dag rejser denne forespørgsel, er det, fordi vi står i en situation, hvor regeringen skal til at forhandle med de kommunale organisationer om det kommende års økonomi.
De løfter, regeringen er kommet med, er alle på områder, der skal opfyldes i kommunalt regi.
SF mener derfor, det er vigtigt, at Folketinget får mulighed for at komme med nogle tilkendegivelser, før disse forhandlinger går ind i den afgørende fase.
I de forløbne år har SF gentagne gange taget initiativ
til en drøftelse i Folketinget af den kommunale økonomi, og vi er gang på gang blevet nedstemt med den begrundelse, at det er regeringen, der forhandler med de kommunale organisationer, og at det vil være uhensigtsmæssigt at melde forhandlingsstrategien ud på forhånd.
Når SF igen i år rejser forespørgslen, er årsagen dels de føromtalte grunde, dels at regeringen sandsynligvis i dag havde haft en anden farve, hvis den ikke var fremkommet med alle de løfter, som altså er af så stor betydning for den kommunale økonomi.
Det er derfor vigtigt for Folketinget, at grundlaget for den kommunale økonomi, som gerne skulle indfri løfterne om bedre forhold for syge, ældre og børn, ikke kun overlades til finansministeren og finansministerens embedsmænd og de kommunale organisationers embedsmænd og topforhandlere.
Besvarelse
Thorkild Simonsen (S), 1998-04-30:
Jeg skal gøre nogle supplerende bemærkninger til det, som finansministeren allerede her har redegjort for på dette område.
Det tror jeg er en væsentlig udmelding, for det betyder jo, at man så også som udgangspunkt tager regeringens forudsætninger om en stram økonomisk styring til efterretning.
Så synes jeg også, jeg skal sige, at det jo er klart, at regeringen er enig med SF i, at syge, ældre og børn skal prioriteres højt, og det har de for øvrigt været i mange år.
Det viser alene den vækst, der er sket i pasningstilbud for børn.
Men som i alle andre budgetter og ikke mindst offentlige budgetter er det meget væsentligt at prioritere, og jeg er overbevist om, at det, man måske nok i de kommende år vil høre mest om, bliver folkeskoleområdet, hvor vi ved, at elevtallet stiger, og hvor vi ved, at presset for at forme folkeskolen til en endnu mere moderne skole er væsentligt.
Jeg mener også, vi i regeringen har måttet konstatere, at der er givet ret så mange tillægsbevillinger i 1997.
Vi har lige fået en opgørelse over, hvad der er sket i de første måneder af 1998, og her er det heldigvis stærkt aftagende, men alligevel er det væsentligt at understrege, at hvis vi skal styre økonomien sammen med kommunerne, skal der også være styr på tillægsbevillingerne, de tillægsbevillinger, som ikke er budgetteret, naturligvis. Så mener jeg også, det er et væsentligt princip, som har hersket i mange år, at man skal give kommunerne ret til frihed til at løse så mange opgaver som muligt ud fra de lokale forudsætninger.
Jeg synes også, jeg må minde om, at med den aftale, der blev indgået sidste år, blev der igangsat forskellige udvalgsarbejder, som skal se på en forenkling af den kommunale finansiering.
Fra kommunal side har man bl.a. ønsket en belysning af de problemer, der kan være med en fortsat vækst i antallet af statslige puljeordninger.
Regeringen er som sagt enig i, at en ændring af finansieringen i retning af flere puljer og refusioner ikke er løsningen på de problemer, vi står over for.
Fra regeringens side lægges der derimod vægt på, at budgetsamarbejdet sker i respekt, som jeg sagde før, for de lokale løsninger.
Det sidste, jeg vil nævne, og som finansministeren også har været inde på, er, at vi ved, at hele sygehussektoren inden for det amtslige regi selvfølgelig er højt prioriteret af alle, selv om det er det område, der i de senere år har haft den største vækst.
Vi må nok sige, at i og med at det er blevet så godt et sygehusvæsen, som vi faktisk har i Danmark, efterspørges det faktisk også af flere.
Det samme kan man sige om den store nedgang i arbejdsløshedstallet, der gør, at presset på daginstitutionerne for at få børnene passet også stiger mere, end det kunne forudses for fem år siden.
Men jeg tror ligesom finansministeren, at finansministeren, økonomiministeren og undertegnede ved de forhandlinger, der skal være her i juni måned, forhåbentlig finder frem til en afbalanceret ordning med såvel Kommunernes Landsforening som Amtsrådsforeningen.
Forhandling
Keld Albrechtsen (EL), 1998-04-30:
Nu må jeg sige, at nu er det fuldstændig ubegribeligt for alle - tror jeg - hvorfor regeringen ikke vil støtte det ændringsforslag, som Enhedslisten har stillet.
Nu siger man, at man vil følge den hidtidige praksis, det vil sige anvende den danske undtagelse, når der kommer forslag om EU-aktioner, men det er det, vi har ønsket at få præciseret med dette ændringsforslag.
Og nu siger man, at man vil efterleve Højesterets dom.
Det er nøjagtig, hvad vi har ønsket at få indbygget i tiltrædelsesloven: en undtagelsesbestemmelse, der gør, at Højesterets dom automatisk bliver fulgt. Med de argumenter, som ministeren nu har fremsagt, er det faktisk en indholdsmæssig støtte til det ændringsforslag, som Enhedslisten har stillet.
Og så må man jo stille sig selv spørgsmålet: Hvorfor vil regeringen alligevel ikke støtte dette ændringsforslag?