runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Line Barfod (EL), 2003-05-13:
Det er jo glædeligt, at regeringspartierne og Dansk Folkeparti har fået øjnene op for, at kosten har betydning for børns udvikling.
Det kan så undre, at de afskaffede den børnekostpulje, som den tidligere regering på forslag fra Enhedslisten havde fået indført, men man skal jo være glad for, at folk kan ændre opfattelse. Den måde, man så har ændret opfattelse på, hvor man her går ind og vil lave en ordning, som kun er for nogle børn og ikke for andre børn, er simpelt hen pædagogisk og socialt så langt ude, at jeg næsten ikke kan finde ord for det.
Og jeg mangler stadig, på trods af fru Pia Kristensens forsøg på forklaringer, at forstå, hvorfor Dansk Folkeparti har ændret opfattelse siden førstebehandlingen.
Det, at man ikke vil være med til at sikre, at hvis der er en madordning, skal alle børn kunne få den mad,
er os simpelt hen ubegribeligt. Og endnu en gang: Selvfølgelig er der ikke nogen, der vil proppe mad ned i munden på allergiske børn, som den konservative ordfører var inde på. Vi synes, at det er en urimelig lov, man vil lave her.
på det.
Derfor kan vi støtte ændringsforslagene, men selve lovforslaget vil vi bestemt ikke stemme for, for vi mener, at det er en forfærdelig ting, man her vil begynde at indføre i børnehaverne.
Vi håber ikke, at det vil brede sig, så det næste bliver, at regeringspartierne og Dansk Folkeparti vil til at foreslå, at der er andre ting i daginstitutionerne, som også kun skal være for nogle børn og ikke for andre børn, og at forældrene skal betale andre ydelser oveni.
I det hele taget synes vi jo, at det er et problem, at priserne i daginstitutionerne stiger og stiger.
Vi synes hellere, at man skulle følge eksemplet fra Norge og sætte et loft over.
I forhold til betalingen for madordningen og Socialdemokraternes ændringsforslag er det selvfølgelig en fordel, at hvis man har en økonomisk friplads, skal den også madordningen, men vi synes, at der burde den lille krølle på, at mange af dem, der har en socialpædagogisk friplads, også kan have økonomiske problemer og derfor også kan have et behov for ikke at skulle betale for maden.
De har bare ikke været inde at få vurderet, om de opfylder betingelserne for en økonomisk friplads, fordi de har den socialpædagogiske friplads.
Men det er i hvert fald bedre end ingenting, at det kommer med, at man også skal have mulighed for friplads i forhold til madordningen, og derfor støtter vi det forslag.
Men som sagt: Enhedslisten støtter de ændringsforslag, der ligger, fordi det gør denne her modbydelige lov en lille smule mindre ringe, men selve ideen om at forskelsbehandle børn i daginstitutionerne, kan vi simpelt hen ikke støtte.
Pia Kristensen (DF), 2003-05-13:
Jeg vil starte med at svare fru Sandy Brinck, der taler om udgiftsniveauer osv., at jeg synes, jeg meget tydeligt har sagt, at vi mener, det udgiftsniveau kan begrænses.
Størrelsen af den udgift til madordning kan begrænses ved, at vi nu har fået adskilt driftsbudgettet og madbudgettet.
Sådan må det nu engang være.
Nu nævner fru Sandy Brinck den diskussion, der vil blive imellem medarbejdere og forældrebestyrelser.
Jeg synes, fru Sandy Brinck lige skal tænke på, at der er rettet i betænkningen, så der kommer til at stå: forældrene og de ansatte. Jeg ved, at fru Sandy Brinck ved førstebehandlingen var meget inde på, at i forældrebestyrelserne sidder de stærke forældre, de svage forældre siger ikke noget.
Nu er det altså ændret til, at det er forældrene i institutionen, der er med, og der er også skrevet ind i betænkningen, at det selvfølgelig handler om ønsker fra forældrenes side, men det handler også om kvaliteten af maden, og det handler også om prisniveauet, så vi mener faktisk, at det er blevet sikret.
Fru Line Barfod siger, at det selvfølgelig er synd, hvis nogle børn ikke kan være med i ordninger.
Men et af de problemer, som vi er stødt på under udvalgsarbejdet, er, at det godt kan være, at lille Peter gerne vil være med i en ordning, men at hans mor og far ikke ønsker, at han er med i en ordning.
Det er ikke, fordi de ikke har penge til det, de vil bare selv give ham maden med.
På den måde må man jo gå ud og skælde ud på forældrene og sige: Det er synd for din lille Peter, hvis du som mor eller far ikke går med i denne her madordning.
Hvordan vil fru Line Barfod og Enhedslisten tvinge forældrene til det?
Jeg tror, at det bliver en meget, meget vanskelig opgave.
Sandy Brinck (S), 2003-05-13:
Jeg er enig i, at det har været gavnligt at få præciseret via udvalgsarbejdet, at udgifterne er det, som skal udgøre prisen og ikke andet.
Det var også en af de problemstillinger, vi påpegede under førstebehandlingen.
Det er jeg meget tilfreds med.
Derfor har vi ikke følt os nødsaget til at skulle stille ændringsforslag i den sammenhæng.
Men det sikrer jo ikke, at udgiftsniveauet ikke ligger højere, end at lille Louises forældre kan være med.
Det sikrer det jo ikke.
Det er det sikkerhedsnet, vi ville give de børn, fordi de ikke skal sidde og kigge på med længselsfulde øjne.
Jeg tror, som vi også diskuterede under førstebehandlingen, at nogle af ordførerne ville have godt af at tale med nogle af de pædagoger, som ude i daginstitutionerne rent faktisk daglig må konstatere, at der altså er børn, som simpelt hen ikke har madpakker med.
De har ikke mad med.
Og det er ikke, fordi deres forældre er onde.
Det er, fordi der ikke er råd.
Line Barfod (EL), 2003-05-13:
Fru Pia Kristensen svarede ikke på mit spørgsmål: Forestiller Dansk Folkeparti sig helt konkret, at der skal være nogle børn i børnehaverne, som skal sidde og se på, mens de andre får mad?
Og hvorfor vil Dansk Folkeparti være med til at stemme for en lov og stemme imod de ændringsforslag, der kunne have rettet op på det?
Det kommer til at betyde, at der vil være nogle børn i børnehaven, der sidder og ser på, mens de andre spiser.
Det kan jeg simpelt hen ikke forstå hvorfor man ikke vil være med til.
Og så vil jeg sige i forhold til finansieringen, at jeg tror, at hvis man sikrede, at alle børn fik god mad, kunne man hurtigt tjene det hjem i forhold til de udgifter, der er i sundhedsvæsenet til børn, der får dårlig ernæring og derfor får sundhedsproblemer.
Pia Kristensen (DF), 2003-05-13:
Er der noget, Dansk Folkeparti ikke ønsker, så er det, at man forskelsbehandler børn.
Og derfor har det også været vigtigt for os i løbet af udvalgsarbejdet at få indflydelse på den betænkning, der er skrevet af et flertal i udvalget, sådan at man netop adskiller driftsudgifterne fra de reelle omkostninger til selve madordningen.
På den måde minimerer man jo faktisk prisen.
Og jeg vil da godt i den forbindelse spørge fru Line
Barfod: Hvad skal prisen være? Kan fru Line Barfod give mig et bud på, hvad prisen for en madpakkeordning skal være pr. dag i en institution?
Taler vi om 6 kr., taler vi om 10 kr.?
Og igen synes jeg, det er noget frygteligt vrøvl at blande legetøj og mad sammen i én pærevælling.
Til fru Sandy Brinck, der spørger os om, hvorfor vi ikke kan støtte ændringsforslaget, for så kunne vi jo netop være med til at sikre, at børn af økonomisk vanskeligt stillede forældre kunne være med: Vi mener faktisk, at vi sikrer det ved, at vi har adskilt driftsbudgettet og madordningsudgifterne. Og så er der igen også det, at fru Sandy Brinck og Socialdemokraterne ikke er kommet med en finansiering af de ca. 10 mio. kr. ekstra, det vil komme til at koste.
Sandy Brinck (S), 2003-05-13:
Jeg bliver nødt til at sige det endnu en gang: Socialdemokratiet har ingen tanke om at tvinge børn ind i en madordning.
De skal ikke være med i en madordning, men de skal have muligheden.
Det var det, jeg havde en klar fornemmelse under førstebehandlingen af, at fru Pia Kristensen og jeg var enige om, nemlig at de børn, hvis familier ikke har de store penge i pungen, også skulle have mulighed for at deltage.
Det var nøjagtig det, jeg tog for givet lå i, hvad fru Pia Kristensen sagde til mig under førstebehandlingen den 6. februar: »Til fru Sandy Brinck vil jeg sige: Jamen der er jo tale om social skævhed, hvis man deler børn op i A- og B-hold.«
Line Barfod (EL), 2003-05-13:
Hvis man har lavet en madordning i en daginstitution, og der så kommer et nyt barn i institutionen, hvis forældre ikke har råd til at betale, fordi en madordning i en institution jo altså godt kan være dyrere end det halve stykke rugbrød, som familien måske har råd til at give barnet med, og som de selv står og smører, hvad skal det barn så gøre, og hvad skal institutionen så gøre?
Skal de så have et barn, der får et halvt stykke eller to halve stykker rugbrød med hjemmefra, et barn, som skal stå og se på, mens de andre børn får maden serveret fra børnehaven, eller hvad er det helt konkret, Dansk Folkeparti forestiller sig? Hvordan skal børnene få mad ude i daginstitutionerne efter det her forslag?
Hvad er det, man har tænkt sig? Skal det udvides?
Skal det så også gælde andre områder?
Hvis man gerne vil have et godt stykke legetøj, så skal man også have noget legetøj, der kun er for nogle børn i børnehaven og ikke for de andre børn?
Eller hvad er det for en fremtid, man gerne vil have i børnehaverne?
Jeg kan simpelt hen ikke forstå, hvordan man kan gå med til at gøre forskel på børn i den samme børnehave.
Pia Kristensen (DF), 2003-05-13:
Problemet er jo, at vi netop ikke kan sikre, at alle børn kan være med i en ordning.
Som jeg sagde før, når børn går ud af en institution, så kommer der nye børn ind.
Så kan der komme et enkelt barn ind, hvis forældre ikke ønsker, at det barn skal være med i en madordning.
Hvad skal man så gøre fra institutionens side?
Så siger vi: Der er et barn, der ikke vil være med, derfor nedlægger vi ordningen, for ifølge Enhedslisten og Socialdemokraterne skal alle børn bare være med i den ordning.
Det er jo umuligt.
Så skal man evaluere, hver evig eneste gang et nyt barn kommer ind i institutionen.
Med hensyn til det økonomiske i det her forslag, og det var det, vi var bekymrede over, nemlig om der var nogen, der ikke kunne deltage i ordningen på grund af økonomiske forhold, har vi, som jeg sagde før, fået et klart og tydeligt svar under udvalgsarbejdet på, at lovforslagets § 15 b, stk. 3, skal forstås på den måde, at den pris, forældrene kan komme til at betale for at være med i en madordning, er den udgift, der vil være til madordning og ikke mere.
Jeg mener, at det må være svar nok.
Line Barfod (EL), 2003-05-13:
Til fru Pia Kristensen
Under førstebehandlingen så det ud til, at Dansk Folkeparti ville være med i et flertal, der sikrede, at man ikke kunne komme ud for en sådan situation, at Dansk Folkeparti ville være med til at sikre, at hvis der var en madordning i en daginstitution, så skulle den selvfølgelig omfatte alle børn i institutionen.
For god ordens skyld: Jeg kan ikke forestille mig nogen, der nogen sinde ville proppe mad ned i munden på et allergisk barn, ligesom jeg heller ikke kan tage indvendingen om, at børn, der går ud af institutionen, ikke er med, alvorligt, for sådan er det jo med alting.
Derfor vil jeg godt høre, hvad det er, der får
Dansk Folkeparti til at ændre holdning til, at man vil være med til at sikre, at en madordning skal omfatte alle de børn, der går i institutionen.
Sandy Brinck (S), 2003-05-13:
Jeg synes på mange måder, det er at komplicere verden mere, end den faktisk er i forvejen, når Dansk Folkeparti siger, at man ikke kan sikre, at det her er et tilbud, der gælder alle børn, fordi der jo kommer nye børn til institutionen, og at andre børn forlader institutionen.
Det synes jeg altså er en temmelig vag argumentation, og jeg synes også, at man har stillet sig selv en opgave, som er ud over, hvad der er nødvendigt.
Opgaven er at sikre, at alle børn uanset økonomisk baggrund har mulighed for at deltage.
Derfor ville det være helt oplagt at støtte det ændringsforslag, vi har stillet, nemlig at sørge for, at de familier, hvor økonomien ikke er god, får deres del betalt. Så siger Dansk Folkepartis ordfører, at Dansk Folkeparti ikke ønskede at blokere for denne her lovgivning.
Det var Dansk Folkeparti overhovedet ikke kommet til, for Socialdemokratiet var også positiv under førstebehandlingen. Næh, det, Dansk Folkeparti har blokeret for, er, at vi kan sikre, at det her er noget, der gælder alle børn, og dermed undgå den sociale skævhed, som fru Pia Kristensen altså den 6. februar var enig med os i rent faktisk er et stort potentielt problem i det lovforslag, som ligger her. KL. 14.50
Pia Kristensen (DF), 2003-05-13:
Jeg vil gerne starte med at korrigere en udtalelse, fru Sandy Brinck kom med.
Dansk Folkeparti lovede ikke under førstebehandlingen at komme med et ændringsforslag.
Vi blev spurgt direkte, fordi vi også var skeptiske over for forslaget, og vi sagde, da vi blev spurgt, om vi ville komme med et ændringsforslag, at det ikke var utænkeligt.
Det var sådan, ordene faldt. Jeg vil sådan generelt sige om det her lovforslag, at der er ting, der taler for det, og der er ting, der taler imod det. Vi vil aldrig kunne garantere, at alle børn i en institution kan være med i et helt forløb.
Børn går ud af børnehaver; nye børn kommer ind.
Det vil faktisk sige, at hvis vi skal sikre, at en hel børnehave er med, så skal vi evaluere ordningen, hver gang et nyt barn træder ind i institutionen.
Det har vi fundet ud af i løbet af udvalgsarbejdet er en af hurdlerne.
Jeg vil så sige, at vi ikke kan støtte hverken Det Radikale Venstres ændringsforslag eller Socialdemokratiets.
For det første vil Socialdemokratiets forslag medføre en merudgift på ca. 10 mio. kr., og der er ikke nogen finansieringsdel med i det ændringsforslag.
Det Radikale Venstre ønsker et prisloft, og det lyder også sådan rimelig positivt, men de siger samtidig, at det skal fastsættes af socialministeren.
Det Radikale Venstre har jo ikke en pris på det loft.
Så man giver faktisk socialministeren mandat til at sætte sin egen pris, og det kan være op til 20 kr. pr. dag, hvis socialministeren har lyst til det.
Dansk Folkeparti er helt enig i intentionerne i det her lovforslag.
Vi mener, det er positivt, at man kan tilbyde børn et sundt og ernæringsrigt måltid i daginstitutionerne.
Desuden er det også et ønske fra forældreside.
Så vi vil ikke blokere for sådan en ordning; det er da klart.
Det er korrekt, at vi ved førstebehandlingen ikke lagde skjul på, at vi ville stille en række spørgsmål under udvalgsarbejdet.
Derfor var det vigtigt for Dansk Folkeparti at få klarlagt, om forældres indbetalinger til en madordning holdes adskilt fra daginstitutionens driftsbudget.
Vi kan nu med tilfredshed konstatere, at lovforslagets § 15 b, stk. 3, skal forstås på den måde.
Det fremgår af svaret på spørgsmål 4.
Det har vi bedt om at få optrykt i betænkningen, så der er faktisk ikke noget at tage fejl af.
Vi er også tilfredse med, at socialministeren har lyttet til bl.a. Dansk Folkepartis kritik, og at vi i betænkningen har fået præciseret, at madordninger må forudsættes oprettet efter en debat mellem medarbejdere og forældre, ikke forældrebestyrelsen, som der står i lovforslaget, men medarbejdere og forældre, så holdninger og muligheder, herunder ønsker om pris og kvalitet, afdækkes, og der opnås en bred tilslutning.
Vi synes faktisk, at det er en meget god præcisering at få ind.
Sidst, men ikke mindst, er vi da meget tilfredse med, at socialministeren vil følge udviklingen på området og give Socialudvalget en status i andet halvår af 2005.
Sandy Brinck (S), 2003-05-13:
Vi kunne godt gentage hele førstebehandlingen, for jeg kan høre, at fru Charlotte Dyremose stadig ikke har forstået, hvad vores sigte er.
Vi taler om reel frihed til at vælge.
Det skal ikke være sådan, at nogen er udelukket på forhånd, fordi prisen er for høj, og det er derfor, vi har stillet vores ændringsforslag. Men det betyder ikke, at fordi man har muligheden, får tilbuddet, skal man spise det, der nu står på bordet i dag.
Det havde vi en lang diskussion af under førstebehandlingen.
Og frihed for fru Charlotte Dyremose og Det Konservative Folkeparti er altså på det her område fuldstændig, som hvis man siger til bistandsklienten: Du har din fulde frihed til at købe en meget, meget stor Mercedes - værsgo kammerat, bare gå i gang!
Det er deri, forskellen ligger, men den pointe kan simpelt hen ikke sive ind.
Og jo, der er mange steder, man har haft madordning allerede, og hvor man er glad for den.
Jeg regner også med, at fru Charlotte Dyremose ved, at Socialdemokratiet stemmer for lovforslaget, også selv om vores eget ændringsforslag ikke bliver stemt igennem, fordi vi faktisk har tænkt os at rette op på den fejl, når vi engang får magt, som vi har agt.
Charlotte Dyremose (KF), 2003-05-13:
Det, der bringer mig herop, er fru Sandy Brincks lidt snævre opfattelse af den, synes jeg, ret brede debat, vi havde om dette område.
Jeg vil spørge fru Sandy Brinck, om det er fuldstændig utænkeligt, at nogle familier simpelt hen bare synes, at det er en del af det at være en familie, en del af det at have et forhold forældre og børn imellem, at man står derhjemme og laver madpakken, og at det derfor kunne være af den grund ligesom af mange andre grunde, at nogle ikke ønsker at være med i ordningen.
Og mener fru Sandy Brinck, det er rimeligt, at fordi der måske er et, to eller tre børn, hvis familier har en tradition for, at man ønsker selv at lave madpakken, skal det forhindre alle de andre børn i at være med i en ordning?
Så taler fru Sandy Brinck meget om økonomien.
Men er det ikke tilfældet, at mange, der har haft noget, som svarer til denne ordning, også uden tilskud, har været glade for den og ikke har følt, at den var meget omkostningsfuld?
Line Barfod (EL), 2003-05-13:
Uanset hvor meget fru Charlotte Dyremose prøver at snakke udenom og snakke om forældrenes solidaritet, så ændrer det ikke ved, at det forslag, der ligger fra regeringspartierne, går ud på, at man kan lave en forskelsbehandling, at man kan lave ordninger i daginstitutionerne, hvor der er nogle børn, der får mad, og nogle, der ikke får.
Det er det, vi protesterer så voldsomt imod; det er det, pædagogerne protesterer så voldsomt imod; det er det, mange forældre har protesteret så voldsomt imod.
Det ville være langt bedre, hvis regeringspartierne og Dansk Folkeparti virkelig ønskede at gøre noget for at forbedre børnenes sundhed, at de så genindførte børnekostpuljen og sørgede for, at der rent faktisk også kom nogle penge til daginstitutionerne til at sikre god mad, til at få indrettet køkkener de steder, hvor der ikke er, osv., så ville man for alvor kunne gøre noget for at få en god kost til børnene uden nogen forskelsbehandling.
Charlotte Dyremose (KF), 2003-05-13:
Det er da helt utroligt.
Mener fru Line Barfod virkelig ikke, og jeg må så også spørge fru Sandy Brinck, siden der bliver stillet hjælpespørgsmål, at der er forskel på, hvor bred en ramme, der kan være for en lovgivning, og så hvordan man gør ude i den konkrete situation i den konkrete institution?
Er det så ikke hensigtsmæssigt, at vi, når vi laver lovgivningen, laver den så bred som muligt, så man får mulighed for at lave en ordning, der er tilpasset den enkelte institution? Hvad er det for en sammenligning mellem, hvor bred rammen for lovgivningen er, hvor mange forskellige muligheder forældrene har i den enkelte institution, og hvordan man laver ordningen i den konkrete institution, når man har taget hensyn til de børn, der er i den pågældende daginstitution?
Jeg synes simpelt hen, at det er fuldstændig utilstedeligt at lave den sammenligning.
Peter Christensen (V), 2003-05-13:
Det skal jeg love for.
Men det burde hr. Jacob Buksti.
For det handler om, at vi med det her lovforslag sådan set ønsker at sikre skatteydere.
Og jeg har svaret på den del, der vedrører kommunikationen mellem Landsskatteretten og departementet.
Det ændrer så ikke ved, som jeg også har sagt flere gange fra talerstolen, at vi i Venstre selvfølgelig altid er åbne for at diskutere procedurer.
Men jeg synes, det er værd at notere sig, hvad det her lovforslag handler om, og jeg synes ærlig talt, at hr. Jacob Buksti, selv om hr. Jacob Buksti slår fast med stolthed, at han ikke forholder sig til substansen i lovforslaget, skulle tage at gøre det.
Karsten Nonbo (V), 2003-05-13:
Jamen, det er da også på formandens opfordring, at jeg møder op.
Jeg vil da ønske Socialdemokratiet tillykke med, at de får det med i betænkningsbidraget, som i og for sig er indeholdt i lovforslaget.
Folk, der har evnen til at glæde sig over så lidt, vil jeg da ønske tillykke.
Det er som at sparke en åben dør ind eller at redde en fisk fra at drukne.
Så vi kan fuldt ud tilslutte os det og deler gerne den glæde med Socialdemokratiet.
René Skau Björnsson (S), 2003-05-13:
Det er lidt af en sejr.
Vi havde jo stillet forslag om at skrive det ind i loven, det havde vi gerne set at der var flertal for.
I stedet er et enigt Folketing nu enig om at sikre, at socialministeren skal skrive en ny vejledning til kommunerne, hvor der stilles krav om, at de skal tilbyde barnet og den unge hjælp til at skaffe kontakt til en voksen støtteperson.
Vi ved fra mange undersøgelser, at børn, der anbringes uden for deres hjem, meget ofte bliver eller føler sig udsat
for svigt fra de voksne, specielt de voksne, der er involveret i deres egen sag
Det har mere været en undtagelse end en regel, at børnene er blevet hørt, og mange beslutninger bliver bogstavelig talt taget hen over hovedet på børnene.
Derfor er det Socialdemokratiets mærkesag at sikre børns retsstilling og indflydelse på eget liv i anbringelsessager
, og Folketinget har nu taget et vigtigt skridt i den retning med beslutningen om en støtteperson.
Vi håber, at det vil sætte barnets tarv endnu mere i centrum.
Vi vil følge udviklingen meget nøje, og skal der flere tiltag til, er vi parate.
Det var tæt på ...
Line Barfod (EL), 2003-05-13:
Rent principielt mener jeg godt, at man kan diskutere børn, uden at man har børn, ligesom man kan diskutere mange andre emner, uden at man selv er personligt berørt af dem.
Rent faktisk har jeg børn.
Jeg har også et barn, der går i børnehave, så jeg kender godt den virkelighed, der er i børnehaver.
Der er allerede i dag mange børnehaver, der har indført frivillige ordninger med mad.
Det er klart, at der er forskel fra kvarter til kvarter, der er forskel fra børnehave til børnehave, og der er de steder, hvor man ikke har madordninger, forskelle fra madpakke til madpakke.
Men det er ikke dem, der har allermest brug for at få den gode mad, man hjælper med det her forslag.
Helge Adam Møller (KF), 2003-05-13:
Jeg synes, at debatten i de sidste tre kvarter har båret præg af, at for ganske mange af dem, der har debatteret meget livligt om børns mad i børnehaver og vuggestuer, er det enten mange år siden, de har haft børn, eller også har de slet ikke nogen i den alder, og derfor kender de meget lidt til det.
Det er nemlig sådan, når man kommer hen i den typiske danske daginstitution, hvad enten det er i Næstved, Nakskov, København eller Ganløse, at børnene har mad med hjemmefra, og der er forskel på de 40 madpakker, og der er forskel på, hvordan deres far har lavet madpakken derhjemme, enkelte gange også deres mor.
De får forskellige madpakker
Det, man gør nu, er, at de stadig væk har lov til at have forskellig madpakker afhængig af, hvad forældrene vil, og så kan forældrene, hvis de vil, nogle stykker af dem, slutte sig sammen og sige: Skal vi lave en fælles madordning, som vi enten selv administrerer, eller som vi køber et sted?
Der bliver ikke taget noget som helst fra noget barn.
Det er et ekstra tilbud, hvor forældrene suverænt selv bestemmer, og det uafhængig af, om de bor på Vesterbro, Nakskov eller Holstebro.
Det er sagen.
Prøv at komme ud i virkelighedens verden.