runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Frank Dahlgaard (UP), 2001-04-18:
Det er snart 12 år siden, Muren faldt, det er 10 år siden, Sovjet brød sammen, og det er 2½ år siden, den hemmelige kode til Stasiarkiverne blev brudt.
Det er den såkaldte PET-undersøgelseskommission, der blev nedsat ved lov i juni 1999, og som i øjeblikket afhører en række personer, og det er Dansk Udenrigspolitisk Institut, som midt under den hede eurodebat sidste sommer blev anmodet af regeringen om at udarbejde en hvidbog om Danmarks sikkerhedspolitiske situation efter 1945 og frem til Sovjets opløsning.
Det er man så gået i gang med.
Vi må naturligvis afvente resultatet af disse instansers arbejde, men det er næppe færdigt i form af beretning og hvidbog før engang i år 2003, og det er hverken rimeligt eller holdbart, at Folketinget i en så lang periode skal afholde sig fra at deltage i debatten om dette afgørende område.
Jeg føler, det er tiltrængt med en slags halvvejsdebat om Danmark under den kolde krig, og det er især tiltrængt at få klarhed over, om de to bebudede rapporter, PET-kommissionens beretning og DUPI-hvidbogen, også vil belyse og afdække det, som de skal og bør belyse.
Besvarelse
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2001-04-18:
Jeg må sige, netop som spørgeren var inde på, at der er to rapporteringer i gang, og det ville være forkert af os, i hvert fald fra regeringens side, at foregribe de konklusioner, som de to rapporter vil nå frem til.
I den forbindelse har vi også nævnt, at i det omfang de efterretningsmæssige hensyn tillader det, foreligger der oplysninger om Politiets Efterretningstjenestes virksomhed på området, og de vil selvfølgelig indgå i arbejdet. I vurderingen af, om der er grundlag for at foretage efterforskning og retsforfølgning af de personer, hr. Frank Dahlgaard omtaler i sin forespørgsel, må vi sige: Jamen det kan der ret beset ikke tages stilling til, før vi kender rapporterne.
Lad mig i den forbindelse nævne, at Folketinget i forbindelse med behandlingen af forespørgsel nr. F 53 i 1999 pålagde regeringen at undersøge danske statsborgeres forbindelser til den østtyske efterretningstjeneste, Stasi, og at drage omsorg for, at skyldige i videst muligt omfang blev retsforfulgt.
Det var et vedtagelsesforslag, som regeringen selv var medforslagsstiller til, og som regeringen naturligvis har efterlevet.
Jeg kan derudover nævne, at ud over den generelle orientering, som Folketinget altså har fået ved flere lejligheder, har Folketingets udvalg vedrørende efterretningstjenesterne, det såkaldte Kontroludvalg, løbende modtaget en nærmere orientering om de bestræbelser, der udfoldes af de danske myndigheder på området.
Som det blev sagt før, er der i de seneste år ikke blot iværksat én, men flere undersøgelser, PET-kommissionen og DUPI, med henblik på at sikre, at vi også i et mere generelt perspektiv får afdækket efterretningsaktiviteterne mod Danmark under den kolde krig.
Jeg skal derfor overgive ordet
- ja, det kan jeg ikke, men det tror jeg formanden vil være indstillet på - til justitsministeren for videre uddybning.
Frank Dahlgaard (UP), 2001-04-18:
Tak for besvarelserne.
Selvfølgelig må vi afvente de to igangsatte arbejder, men der har jo ikke været nogen koldkrigsdebat her i Folketinget siden 1999, og den måde, PET-kommissionen er kommet til verden på, og DUPI-arbejdet, som blev sat i gang midt på sommeren sidste år, da eurokampagnen overskyggede alt andet, gør mig ikke særlig tryg.
Først DUPI: DUPI er jo ikke uafhængige historieforskere ved universiteterne.
Det er embedsmænd, og embedsmænd ønsker typisk ikke at genere nogen.
Derfor kunne man, hvis man var meget kritisk, frygte, at den overordnede, ubevidste ledetråd ikke så meget bliver at nå at frem til kendsgerninger om Danmark og danskerne under den kolde krig, men måske at undgå at genere nogle politikere og andre indflydelsesrige mennesker på indflydelsesrige poster i det danske samfund.
Derfor er jeg bange for, at vi får et meget omfattende, men tandløst og overfladisk materiale fra DUPI.
Så til PET-kommissionen: Udpegningen af medlemmerne af denne kommission gør mig heller ikke tryg.
Først forsøgte man at få en DKP'er ind i kommissionen, og det var jo en skandale; men det endte så med en SF'er og en socialdemokrat, den ene historisk ekspert i besættelsestiden i Danmark og den anden i EU.
Hvorfor gjorde man ikke det?
Det forekommer mig, at det lykkedes for SR-regeringen at styre de to nedsatte udvalg, i hvert fald i nedsættelsesfasen.
Jeg har en ubehagelig fornemmelse af, at man har søgt at sikre sig mod fremkomst af ubehagelige rapporter i 2003, eller hvornår det nu bliver, men det kan vi vel få en fornemmelse af her i debatten.
Hertil kommer de to instansers kommissorier.
Min bekymring er, at PET-kommissionen helt overvejende fokuserer på, om PET har handlet lovligt og inden for de givne instrukser, og at DUPI-hvidbogen alene vil beskæftige sig med de ydre forhold for Danmark under den kolde krig.
I givet fald bliver der et hul mellem de to undersøgelser, som betyder, at det ikke bliver ordentligt belyst, i hvilket omfang danske politikere, embedsmænd, organisationsfolk og andre fungerede som nyttige idioter og i realiteten gik Sovjetstatens ærinde.
Arne Melchior (CD), 2001-04-18:
Jeg vil egentlig nødig trække denne debat i langdrag, men der er alligevel spørgsmål, der bør afklares fra starten. Forespørgslen har en besynderlig slutning med et spørgsmål: »... hvorledes mener regeringen, at danske kollaboratører skal stilles til ansvar?«.
Det spørger hr. Frank Dahlgaard om.
Han har ikke selv i det forslag til vedtagelse, han har fremsat, udtalt sig om, hvordan han mener, det skal ske.
Jeg mener, at spørgsmålet overhovedet ikke skal kunne stilles.
Der er selvfølgelig kun én måde, hvorpå man kan drage nogen til ansvar, og det er efter loven.
Ministrene har klogeligt i deres besvarelser undladt at tage stilling til spørgsmålet, men det er da rart for den kommende debats skyld at vide, om hr. Frank Dahlgaard egentlig havde tænkt sig andet end efter loven.
Skal regeringen tage stilling til, hvordan mennesker, vi ikke har kendskab til endnu, skal drages til ansvar, når vi ikke engang ved, hvad de har gjort?
Har hr. Frank Dahlgaard andet bud?
Statsministeren var lidt inde på det, men kom med en fortalelse, da han sagde, at skyldige bliver retsforfulgt.
Men hvad er det for et helt ubrugeligt og egentlig uansvarligt og uanstændigt spørgsmål, der her er stillet?
Elisabeth Arnold (RV), 2001-04-18:
Ligesom hr. Arne Melchior har heller ikke jeg noget specielt ønske om at trække debatten i langdrag, men jeg synes alligevel, at nogle af hr. Frank Dahlgaards indledende bemærkningerne påkalder sig en reaktion, i hvert fald fra min side.
Det Radikale Venstre var meget aktivt i arbejdet med at få nedsat PET-kommissionen og få igangsat den undersøgelse, som blev igangsat ved lov på et senere tidspunkt.
Men når hr. Frank Dahlgaard siger, at han synes, at kommissionen er skævt sammensat, og der er noget galt med den måde, kommissionen skal arbejde på, vil jeg blot sige, at det flertal, der står bag den undersøgelse, var det største flertal, man kunne få.
Højresiden af Folketingssalen, som hr. Frank Dahlgaard normalt tilslutter sig, var fuldstændig totalt passiv i hele denne sag.
Der var intet som helst ønske om at få undersøgt noget som helst om PET's aktiviteter.
Blot sagt for referatets skyld.
Søren Søndergaard (EL), 2001-04-18:
Der blev ikke foreslået nogen DKP'er til kommissionen; det er forkert.
Det er rigtigt, at der er fem medlemmer af kommissionen, og hr. Frank Dahlgaard kender måske alle fems partitilhørsforhold og ikke kun de tos.
Men kunne hr. Frank Dahlgaard så ikke oplyse alle fems partitilhørsforhold?
F.eks. kunne jeg da godt tænke mig at få oplyst, hvor mange af medlemmerne af den kommission, der er medlem af Det Konservative Folkeparti.
Det skulle hr. Frank Dahlgaard måske have en forudsætning for at kunne sige, når nu vi skal have alle detaljerne frem.
Så vil jeg sige, at når en person som Bent Jensen ikke indgår i den kommission, skyldes det kun én ting, og det er, at hr. Frank Dahlgaard og de øvrige borgerlige partier gik imod det ændringsforslag, Enhedslisten stillede, om, at det var Folketinget, der skulle udpege, hvem der skulle sidde i kommissionen.
Så havde Bent Jensen og andre haft mulighed for at komme ind i kommissionen, men det ønskede man åbenbart ikke fra de borgerlige partiers side.
Man ønskede åbenbart ikke at få denne sag undersøgt.
Frank Dahlgaard (UP), 2001-04-18:
Hr. Arne Melchior stiller mig det spørgsmål, hvordan jeg havde forestillet mig, at noget skal stilles til ansvar.
Det må selvfølgelig være ifølge loven.
»Kollaboratører« er selvfølgelig et stærkt ord; det er folk, der samarbejder med fjenden.
Her er der selvfølgelig et politisk ansvar.
Jeg ved det ikke, men jeg forestiller mig, at vi skal have nogle store debatter i Folketinget
, når disse rapporter engang
foreligger, og det forhåbentlig bliver afdækket, i hvilket omfang en lang række nuværende og forhenværende politikere, regeringsmedlemmer, folketingsmedlemmer og organisationsfolk på den ene eller anden måde, ubevidst eller bevidst, har modvirket danske interesser.
Det er ikke noget, man skal sættes i spjældet for, men det er noget, man efter min opfattelse skal drages til politisk ansvar for.
Fru Elisabeth Arnold siger, at da PET-kommissionen blev til, ville de borgerlige partier ikke være med.
Nej, men jeg kender godt hele det forløb, og det startede jo med, at det alene var Politiets Efterretningstjeneste, som skulle undersøges, fordi den havde registreret nogle mennesker, der var medlemmer af lovlige partier på venstrefløjen, og nu skulle man rigtig komme efter Politiets Efterretningstjeneste.
Men efter pres udvidede man det hele.
Det var et langt forløb, og jeg ved godt, at Venstre og De Konservative og hele den borgerlige fløj var imod det.
Det var ikke lykkeligt.
Til sidst til hr. Søren Søndergaard: Jamen det er jo lidt trist, at fire af de fem, som blev udpeget til PET-kommissionen, formentlig blev det efter politisk tilhørsforhold og ikke efter deres saglige kapacitet på historieområdet med hensyn til at forske i den kolde krig, Østlandene og Sovjetunionen.
Det synes jeg er beklageligt.
Arne Melchior (CD), 2001-04-18:
Hr. Dahlgaards svar indeholdt ikke noget svar på mit modspørgsmål, og der er heller ikke givet noget svar på, hvad hr. Dahlgaard selv mener, der kunne svares på det, hverken i hans første eller andet indlæg eller i det forslag til vedtagelse, han har fremsat.
Jeg har kun taget ordet for denne anden korte bemærkning for at konstatere, at det spørgsmål, hr. Dahlgaard slutter sin forespørgsel af med, er ubrugeligt, ubesvarligt og i virkeligheden uanstændigt.
Aage Frandsen (SF), 2001-04-18:
Jeg er utrolig glad for, at vi i Danmark har en klar magtdeling: Folketinget lovgiver, regeringen er udøvende, og vi har domstolene til at dømme.
Jeg er utrolig glad for, at vi ikke har den situation, som man næsten kan høre hr. Dahlgaard er tilhænger af, nemlig at Folketinget skal være over det hele, at vi skal blande os i alt.
Jeg er også utrolig glad over, at vi har en fri forskning, og at vi har universiteter til at ansætte professorer og lektorer osv., så det ikke er os i Folketinget, der skal tage hensyn til den slags ting.
Vi må også gå ud fra, at de mennesker, som er ansat på universiteterne, har forskningens og deres hæderligheds intregritet, og det vil sige, at vi må gå ud fra, at en person, som er udpeget til at være professor, er hæderlig og har en sådan integritet, at det er ligegyldigt, om vedkommende har den ene eller den anden politiske opfattelse.
Jeg ved ikke, hvilke partitilhørsforhold de har, for det er sagen fuldstændig uvedkommende.
Keld Albrechtsen (EL), 2001-04-18:
Jeg synes, hr. Arne Melchior stillede et meget væsentligt spørgsmål, og jeg vil godt spørge hr. Frank Dahlgaard: Begår hr. Frank Dahlgaard ikke i virkeligheden nøjagtig den samme fejl, som EU-statsministrene begik, da de begyndte at indføre sanktioner mod den østrigske regering på grund af formodede gerninger eller på grund af holdninger?
Er det ikke meget betænkeligt, hvis vi skal ind på det system, at staten skal til at drage folk til ansvar for deres holdninger?
Det er en anden ting, hvis der er begået noget strafbart, men det har vi jo politi og domstole, der tager sig af.
Nu taler vi om holdninger, og hr. Frank Dahlgaard forestiller sig åbenbart, at Folketinget skal laves om til en folkedomstol, hvor folk skal indbringes for deres holdninger, og så skulle vi her i Folketinget til at stemme om, hvorvidt folks holdninger nu var rigtige eller forkerte.
Det var nøjagtig det, EU-lederne gjorde forkert over for Østrig, og det synes jeg hr. Frank Dahlgaard skulle overveje, for nu er han med på samme galej.
Frank Dahlgaard (UP), 2001-04-18:
Først til hr. Melchior og hr. Keld Albrechtsen: Nej, Folketinget skal ikke være nogen domstol.
Men det er dog utroligt, at jeg stiller en forespørgsel til statsministeren og justitsministeren og bliver bedt om selv at besvare den, og når jeg så gør det delvis, får jeg at vide, at jeg ikke har svaret. Jeg svarede, at de politikere, som også er aktive politikere i dag i Folketinget, naturligvis kommer til at stå til ansvar for deres handlinger i det omfang, de har været venlige og overvenlige over for det tidligere DDR og Sovjetunionen og har rejst rundt derovre og ladet sig bespise og besnikke og besnakke.
Det er klart, at der er et politisk ansvar her i Folketinget og i sidste ende over for vælgerne, og det var det, jeg forestillede mig.
Men jeg synes da egentlig, at regeringen skal have lov at svare på det.
Så til hr. Aage Frandsen: Ja, vi skal have en klar magtdeling, og Folketinget skal ikke blande sig i det hele.
Men jeg må altså minde om, at PET-kommissionen med sine fem medlemmer er udpeget af justitsministeren efter indstilling forskellige steder fra, og de to historiske eksperter blev overhovedet ikke indstillet. Jeg nævnte noget om deres politiske tilhørsforhold, men så lad os se på deres kapacitet som historikere.
Der er ikke noget at råbe højt hurra for, for det her drejer sig om Østeuropa, Sovjetunionen og den kolde krig, og disse to historikere er ikke kendt for at være kapaciteter på området i forhold til andre i det danske samfund.
Jeg nævnte i al beskedenhed professor Bent Jensen, som rager højt, højt op over alle andre, når det drejer sig om det her, og Bent Jensen sidder hverken i DUPI- eller PET-kommissionen.
Det er en skandale, synes jeg.
Keld Albrechtsen (EL), 2001-04-18:
Hr. Jens Hald Madsen mente, at jeg ville have bestridt generalens udtalelser om, at der ville blive anvendt atomvåben.
Tværtimod, sagt til hr. Jens Hald Madsen, var det nøjagtig, som også hr. Frank Aaen nævnte det, hvad vi gjorde opmærksom på at der ville ske.
Samtidig gjorde vi opmærksom på, at USA havde nøjagtig de samme planer om angreb mod øst, den såkaldte AirLandBattle-doktrin - hvis vi skal ned i de tekniske detaljer, og dem kender hr. Jens Hald Madsen sandsynligvis utrolig lidt til - som gik ud på hurtig første brug af atomvåben for at smadre den sovjetiske hær.
Sådan havde begge supermagter deres angrebsplaner.
Vi var modstandere af atomvåbnene, hvad enten de var opstillet i Tyskland af USA, eller de var opstillet af Sovjetunionen med mål i sigte mod vest.
Vi var imod atomvåben.
Vi mente ikke, der var gode atomvåben og dårlige atomvåben, sådan som hr. Jens Hald Madsen mente det.
Men hvor var hr. Jens Hald Madsen henne på det tidspunkt?
Hvad gjorde han imod disse atomvåben?
Ingenting.
Ingenting overhovedet.
Så jeg vil gerne have undersøgelser af det her helt til bunds, så vi kan få frem i lyset, hvem det var, der kæmpede imod truslen om atomkrig og atombomber, der skulle ramme Danmark, og hvem der ikke tog det problem højtideligt.
Frank Aaen (EL), 2001-04-18:
Det var et meget fint citat, hr. Jens Hald Madsen havde før, om, hvad konsekvensen var af et krigsudbrud.
Hvis der udbrød krig mellem USA og Sovjetunionen, ville det naturligvis straks udløse bl.a. atomangreb mod Danmark. Det har jeg selv skrevet om.
Det har jeg selv tegnet kort over, som jeg har udgivet i bogform, og skrevet om,
hvad konsekvensen ville være af en atomkrig for Aalborg by, når man ville ramme flyvestationen i Aalborg bevæbnet med amerikanske jægere.
Det indgik i hele vores agitation for at sørge for, at der blev
en atomvåbenfri zone, og for at sørge for, at man skulle undgå atomvåben, forbyde atomvåben.
Det var vores position.
Må jeg så spørge hr. Jens Hald Madsen: Kan vi ikke blive enige om, at når der er en kold krig, er der mindst to parter, ellers er der ingen krig?
Og var det kun den ene part, der begik fejl?
Jens Hald Madsen (V), 2001-04-18:
Der vil man høre tidligere forsvarschef, generalløjtnant Kjeld Hillingsø, fortælle om, at man havde planlagt en massiv førstebrug af atomvåben mod Danmark i en tidlig fase af et overraskelsesangreb, kort efter at der ville ske et krigsudbrud.
Jeg synes, det er rystende læsning, som hr. Keld Albrechtsen helt sikkert under den kolde krig ville have sagt var det pure opspind.
Men det var sandheden. Til hr. Søren Søndergaard om Rumænien: Ja, vi kan da i Venstre ikke gøre for, at der er nogle naive socialdemokrater, som har givet en elefantorden.
Det kan vi da ikke gøre for.
Indstillingen kommer vel ikke kun fra kongehuset, men også herindefra.
Sydafrika, Grækenland nævner hr. Søren Søndergaard.
Var det nogle fjender, vi havde?
Var det det?
Se, vi havde nemlig nogle fjender, og det var Sovjetunionen, det var Warszawapagten.
Det var vores fjender.
Og det er det, der gør forskellen.
Forskellen er, hvem man arbejdede for, hvem man var så naiv at fremstille de her budskaber for.
Det er
forskellen.
Jo, vi kan da godt undersøge PET, men det, der først og fremmest er interessant, er at undersøge venstrefløjens aktiviteter under den kolde krig.
Jeg har da ikke noget imod, hvis der skulle være noget, PET har gjort forkert, at få det frem i lyset.
Men det, der jo er den rigtige mission, er, at man vil flytte lyset fra venstrefløjen og over på politiet og forsvaret og mistænkeliggøre dem - dem, som stod fast omkring dansk sikkerhed.
Det er det, der er problemet, sagt til hr. Søren Søndergaard.
Søren Søndergaard (EL), 2001-04-18:
Jeg er enig i, at der var mange, og at der var for mange, der vendte det blinde øje til de undertrykkende regimer i Østeuropa.
Tænk engang, diktatoren Ceausescu fik en elefantorden fra Danmark.
Det er jo næsten til at kaste op over.
Det var ikke DKP eller VS eller SAP eller KAP, der tildelte ham den elefantorden, skal jeg hilse og sige.
Det var formentlig nogle folk, som føler, at de har en meget stor demokratisk bevidsthed.
Undertrykkeren fra Rumænien kunne få sådan en elefantorden!
Det var ikke bare diktaturer i Østeuropa, det blinde øje blev lukket over for.
Det var jo også Sydafrika, Franco-Spanien, Portugal, Salazar-diktaturet, Grækenland, som selvfølgelig var vores NATO-allierede, Tyrkiet, militærjuntaen, som var vores NATO-allierede.
Jo, der var mange, der lukkede øjnene over for diktaturer, og det er da vigtigt at få det kritiseret.
Men jeg har et konkret spørgsmål til hr. Jens Hald Madsen om PET-kommissionen.
Hvis PET gjorde et fint arbejde og der ingen problemer var med det arbejde, PET gjorde,
hvad er så problemet i at få det fastslået i en undersøgelse, at få lavet en undersøgelse, der meddeler, at alt, hvad PET gjorde under den kolde krig på trods af alle de mistanker og rygter og smædekampagner, som har været rettet mod PET, bare var i orden?
Ville det ikke være godt at få den undersøgelse?
Frank Dahlgaard (UP), 2001-04-18:
Hr. Jens Hald Madsen sagde i en i øvrigt, synes jeg, glimrende tale, at det var forkert timing, fordi der nu er nogle instanser og kommissionsundersøgelser i gang, og så må vi vente på det.
Mit spørgsmål er til hr. Jens Hald Madsen: Hvor længe skal vi vente?
Skal der slet ikke her i Folketinget være nogen debat om det her, medens det kører på fuldt drøn i aviserne, i de elektroniske medier?
Skal der slet ikke være nogen debat om det her i Folketinget, før vi har resultatet
fra PET-kommissionen og fra DUPI, som formentlig først bliver færdigt engang i 2003, altså om næsten 2 år?
Men det kan være, vi kan få mere præcise oplysninger om det fra justitsministeren.
Keld Albrechtsen (EL), 2001-04-18:
Hr. Jens Hald Madsen øver sig i rollen som koldkriger, som han åbenbart har tænkt sig at overtage fra tidligere generationer.
Nu siger hr. Jens Hald Madsen så f.eks., at der var ingen, der vidste, at der var atomvåben, der ville kunne ramme Danmark, hvis atomkrigen kom.
Vi gjorde, i hvert fald gjorde jeg, et stort nummer ud af også her i Folketinget at gøre opmærksom på, at en række steder her i Danmark faktisk var atombombemål, fordi man opstillede masser af atomvåben fra Vestens side bl.a. i Tyskland, og man havde selvfølgelig også angrebsplaner i Sovjetunionen, og hvis det gik galt og atomkrigen kom, så ville nogle af atombomberne selvfølgelig også falde i Danmark. Nu hører vi så hr. Jens Hald Madsen gentage hele denne gamle koldkrigsretorik, hvor amerikanske atomvåben var gode og sovjetiske var forfærdelige.
Det fører ingen steder hen, sagt til hr. Jens Hald Madsen.
Det eneste, der fører nogen steder hen, er en ordentlig, konkret undersøgelse af, hvad der foregik, og den kan jeg høre at hr. Jens Hald Madsen har utrolig meget brug for at få lejlighed til at studere.
Jens Hald Madsen (V), 2001-04-18:
Det lyder jo flot: Vi var imod atomvåben.
Vi kæmpede inde i organisationerne.
Atomvåbenfri zone.
Det er flot.
Faktisk kan man påvise, at nogle af de her organisationer, som havde kæmpet for atomvåbenfri zone, også var infiltreret.
For det var da utrolig belejligt for Sovjetunionen, at der var nogen, der rendte rundt og protesterede mod USA og mod NATO, som havde atomvåben, for dér havde man jo demokrati, dér havde man jo ytringsfrihed.
Dér kunne man få lov til at sige sin mening og protestere mod atomvåben.
Det kunne man jo faktisk ikke i Sovjetunionen.
Det, vi snakker om her, er, at man siger: Jamen vi vidste da godt, at man ville bruge atomvåben ved et angreb.
Ja, hvis NATO angreb, jo, jo.
Det, det handler om for mig, er, at der var mulighed for, at det var Sovjetunionen, der slog til først, og at de ville slå til med atomvåben.
Atomvåbenfri zone.
Jeg husker den dér fuldstændig blændende naivitet, hvor man ville tvinge amerikanerne til at fortælle, når de kom med atomvåben i Norden, men sjovt nok ignorerede man fuldstændig de ubåde, som Sovjetunionen drønede frem og tilbage med i de danske farvande.
Det var grænseløst naivt, grænsende til det mistænkelige. Og det er det, jeg synes er problemet. For mig har begge parter lavet forkerte ting, men der var kun én fjende.
Frank Dahlgaard (UP), 2001-04-18:
Til hr. Søren Søndergaard: Jo, der er da i hvert fald én i PET-kommissionen, som jeg mener er medlem af Det Konservative Folkeparti.
Men som sagt er det jo ikke det, der skal være det afgørende.
eller ...
Det afgørende for mig er, at den historiske undersøgelse bliver varetaget af folk, som ikke har indsigt, speciel viden på de områder, der er vigtige her, og som heller ikke har de sproglige forudsætninger i orden og kan tage til Moskva og læse på tingene.
Det kan hr. professor Bent Jensen, og derfor kan jeg personlig sådan set godt beklage - nu er jeg jo en fri mand og en fri fugl i Folketinget - at man ikke på det punkt fulgte hr. Søren Søndergaards og hans partis anbefaling i sin tid, for så havde vi fået Bent Jensen med ind i det.
Til fru Elisabeth Arnold vil jeg bare sige, at vi kender jo alle sammen hele forløbet omkring PET-kommissionens nedsættelse, og det startede ensidigt med at være PET, der var under anklage og skulle undersøges.
Jeg forstår godt, at V og K - jeg selv var med dengang, og det er jeg ikke ked af - ikke ville være med i det, som det udviklede sig. Der var en ting til, jeg ville sige til sidst til hr. Søren Søndergaard, som spurgte, om jeg ønskede, at det kun var venstrefløjen, der skulle undersøges.
Nej, det skal selvfølgelig undersøges hele vejen rundt.