runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ole Stavad (S), 2000-03-21:
Jeg ved ikke rigtig, om der er nogen uenighed hr. Jensby og mig imellem.
Jeg synes, det er rigtigt og det er vigtigt, at
der, hvor man er udsendt i en eller anden form for offentlig eller international tjeneste og der er aftalt aflønning under den forudsætning, at lønnen er skattefri, så er der efter skattereglerne mulighed for det.
Men hvis lønnen er fastsat sådan, at den er skattepligtig, ja, så bliver man beskattet.
Derfor ligger aftalerne mellem de to parter og ikke hos skattemyndighederne.
Hvis vi ikke opkrævede skat i den situation, så er jeg ret overbevist om, at så ville vi begge kunne se den modsatte historie af den, vi har set her, rulle op i offentligheden og i pressen.
Derfor mener jeg faktisk, at reglerne er gode nok, men jeg har signaleret, at jeg som altid er parat til at lytte til argumenter og bestemt ikke mindst fra en nordjyde som hr. Jensby. Hermed sluttede spørgsmålet.
Knud Erik Hansen (SF), 2000-03-21:
Når der har været diskussioner i den her sag, skyldes det i høj grad problemerne med menneskerettighederne i Mexico, og den aftale, vi nu skal tage stilling til i dag, rummer rammer for diskussion af menneskerettighederne, således at man løbende kan tage dem op. Det, der har været problemet, har været spørgsmålet om, hvorledes man så udfylder de rammer, og når det er vigtigt at tage det op i den her forbindelse, så skyldes det, at der er
så grove krænkelser af menneskerettighederne i Mexico, at det også er vigtigt, at vi får nogle retningslinjer for, hvorledes disse rammer skal udfyldes.
Vi har fået et tilsagn fra regeringen om, at man jævnlig vil komme med en redegørelse til Europaudvalget herom og også, at man i EU vil arbejde for, at der bliver udarbejdet årlige rapporter.
Vi havde gerne set, at man havde været lidt mere præcis i sin formulering af, hvorledes man vil praktisere den aftale i forhold til menneskerettighederne, specielt hvorledes man vil inddrage NGO'erne, og specielt også, at man ville tage fat på arbejdstagerrettighederne.
Det har vi ikke fået, men vi synes, der i tilsagnene fra regeringen ligger et tilsagn om, at man vil gå ind i den her sag og også arbejde aktivt for det.
Også det, at vi så løbende kan følge det i Europaudvalget,
betyder, at vi også løbende kan se, hvad der sker, og evt. også kan stramme op, hvis det skulle være nødvendigt, også i lyset af, at aftalen faktisk rummer den klausul, at hvis man ikke opfylder menneskerettighederne, så kan den ene af parterne foretage passende foranstaltninger imod en overtrædelse af menneskerettighederne.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-03-21:
Vi har jo i Folketingets Europaudvalg behandlet den her sag og fået en hel del spørgsmål besvaret hos udenrigsministeren, og vi har også fået belyst og dokumenteret, at menneskerettighedssituationen i Mexico faktisk er meget dårlig, og det synspunkt er der ingen der har modsagt.
Derfor synes jeg, det er en meget stor skuffelse, at sagen nu ender med, at et stort flertal i Folketinget om lidt i virkeligheden blåstempler menneskerettighedssituationen i Mexico.
For da den mexicanske regering gik ind i forhandlingerne om den her aftale, var den mexicanske regering dybt bekymret for, om nu forhandlingerne om den her aftale skulle gå hen og føre til konkrete bestemmelser, der ville få betydning for menneskerettighedssituationen i Mexico, men det viste sig, at aftalen kun kom til at indeholde bestemmelser, som ikke får nogen konkret betydning.
Jo, men vi behøver jo ikke flere redegørelser fra udenrigsministeren for at finde ud af, at det står hamrende galt til med overholdelsen af menneskerettighederne i Mexico.
Det er da fint, at udenrigsministeren giver tilsagn om at komme en gang om året i Folketingets Europaudvalg og fortælle os én gang til, at det står hamrende galt til med menneskerettighederne i Mexico.
Problemet er, at det ved vi faktisk godt.
Det er faktisk ikke flere redegørelser, vi har brug for, men det er handling, vi har brug for.
Det har vi så stillet et ændringsforslag om, som vil betyde, at der dog blev taget nogle skridt til handling, der vil lægge et pres på Mexico, men ikke engang det ændringsforslag kan Enhedslisten få vedtaget, for sagen er jo, at på grund af handelspolitiske og økonomiske interesser ønsker man i virkeligheden ikke, at menneskerettighedsspørgsmålet skal spolere den gode stemning i forholdet mellem Danmark og den mexicanske regering.
Det er jo realiteterne i den her sag. Jeg synes, det har været en dyb skuffelse, og jeg må sige, at det lag fernis, som flertallet her i salen forsøger at smøre på lovforslaget i betænkningen, altså ikke skjuler de dystre realiteter bag denne sag.
Svend Aage Jensby (V), 2000-03-21:
Så lader vi fortiden hvile, og så ser vi fremad, og netop fremtiden betyder meget for de mennesker, der i dag overvejer, om de skal tage ud til løsning af internationale opgaver, hvad enten det er politifolk, beredskabsstyrelsesfolk eller soldater.
Derfor er mit spørgsmål nu: Vil skatteministeren støtte et forslag fra Venstre om ændring af ligningsloven, således at mennesker, der bliver udsendt til internationale opgaver, får en skattemæssigt gunstigere stilling, end der i dag efter skatteministerens opfattelse er hjemmel til?
Aase D. Madsen (DF), 2000-03-21:
Jeg vil gerne spørge ministeren, hvor meget der ligger i de planer, der rumles med i øjeblikket med hensyn til at sætte befordringsfradraget op på grund af de stigende benzinpriser.
Og det er da helt i orden.
I den anledning vil jeg gerne spørge, hvorledes ministeren ønsker at behandle borgernes øvrige energiregning - jeg tænker på varme- og elregningen - da priserne på naturgas og olie også er stærkt stigende, og det betyder jo en voldsom ekstraregning for alle mennesker her i det danske land.
Jeg vil da gerne høre, om ministeren også rumler med planer om at nedsætte afgifterne, således at varmeregningerne og elregningerne kan nedsættes på grund af det stigende provenu, der tilflyder statskassen.
Ole Stavad (S), 2000-03-21:
Jeg vil meget gerne bekræfte, hvad jeg også mener jeg har gjort, at hvis det er sådan, at man er i besiddelse af to boliger, fordi man har købt en ny, inden man har solgt den gamle, så er der ejendomsværdiskat for begges vedkommende, hvis vel at mærke de pågældende boliger er beboelige.
Men ellers har fru Mariann Fischer Boel fuldstændig ret.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Mariann Fischer Boel (V), 2000-03-21:
Nu er skatteministeren jo god til at bruge mange ord til at forklare ofte sådan relativt simple problemstillinger.
Men kan skatteministeren ikke bekræfte, at der er boligejere, der kommer i en situation, hvor de efter vedtagelsen af pinsepakken må se i øjnene, at de skal betale ejendomsværdiskat for to boliger?
Frank Dahlgaard (UP), 2000-03-21:
I forbindelse med eurodebatten om eventuel afskaffelse af den danske krone til fordel for euroen har det været inde i debatten i den forløbne uge, at Danmark eventuelt skulle gøre sådan, som man overvejer at gøre i eurolandet Finland og i Sverige, som jo måske også vil tilslutte sig, nemlig opbygge nogle bufferfonde - en slags euro- eller ØMU-fonde - som kan anvendes til at sikre beskæftigelsen i en fremtidig situation, så de bånd, der, hvis vi kommer med i euroen, bliver lagt på finanspolitikken, kan undgås.
Ole Stavad (S), 2000-03-21:
Jeg har godt set, at der er lande, der har haft den diskussion, men jeg må sige, at jeg egentlig står meget uforstående over for den.
Jeg mener, at det at tilslutte sig den fælles valuta netop er en forsikring mod en række af de problemer, man risikerer at løbe ind i, hvis man står alene med sin egen, lille valuta, og derfor mener jeg ikke - og jeg har heller ikke hørt kolleger i regeringen sige det - at der er noget som helst grundlag for, at vi skulle bygge nogen bufferfonde op.
Tværtimod kan man sige, at behovet for buffere ikke bliver større; det bliver efter min opfattelse mindre.
Det andet, jeg godt vil sige, er, at det, vi gør os megen umage for at sige fra regeringens side - og heldigvis har der hidtil været et flertal i Folketinget, der har været enigt med os - er, at det er meget vigtigt for os at få afviklet vores gæld, så det råderum, vi har i den danske økonomi, er så betydeligt, at vi har den tilstrækkelige bevægelsesfrihed, også i en situation, hvor konjunkturerne måtte se anderledes ud, til at foretage de modtræk, der skal tages, og føre en modkonjunkturpolitik.
Hr. Frank Dahlgaard kan altså se, at det har været og er
regeringens stålsatte linje at få nedbragt den danske gæld.
Vi ved jo begge to, at jo hurtigere vi får gælden bragt ned, jo større bevægelsesfrihed har vi i vores økonomi, og det at få nedbragt gælden skal altså ske inden for rammen af de skatter og afgifter, vi opkræver, og de overskud, vi år for år forsøger at få på vor finanslov og i den offentlige sektor.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-03-21:
Jeg opfatter det altså lidt som en svaren udenom, for skal en sådan bufferfond opbygges, skal der jo kræves nogle penge op et eller andet sted til at opbygge den.
Så vil jeg spørge skatteministeren, om finnerne og svenskerne er fuldstændig tossede, når de begynder at tale om behovet for at have sådan nogle bufferfonde af hensyn til beskæftigelsen i fremtiden - ikke for tiden, når de er selvstændige lande, eller som de var før, men når de er kommet ind i Euroland, som Finland allerede er, og som Sverige overvejer at gøre.
Så kommer overvejelserne frem.
På den baggrund var det da rimeligt at forvente, at man havde nogle ideer i Skatteministeriet om, hvad det må koste i ekstra skatter.
Ole Stavad (S), 2000-03-21:
Jeg mener faktisk ikke, jeg svarede udenom.
Hr. Frank Dahlgaard spurgte, om vi skal opbygge sådanne bufferfonde, og mit svar var: Jeg ser ikke noget behov eller noget grundlag for, at vi skal opbygge sådanne bufferfonde.
Jeg mener tværtimod, at behovet måske bliver mindre og ikke større, også set i lyset af den risiko, som ikke mindst svenskerne selvfølgelig har stående meget klar på nethinden.
De oplevede tilbage i 1992-1993, at selv om de satte renten op med 500 pct. for at sikre den svenske krone, var det ikke nok, og de fik en nedtur, som virkelig blev et angreb på det svenske velfærdssamfund.
Hr. Frank Dahlgaard vil aldrig få mig til at kalde nordiske broderfolk som svenskere og finner for tossede, selv om jeg må indrømme, at på dette punkt har jeg svært ved at se
den økonomisk-saglige begrundelse for det, man gør.
Men det kan være psykologisk begrundet.
Man skal jo huske på, at finnerne oplevede en voldsom påvirkning af deres økonomi, da det gamle Sovjet kollapsede, fordi 40 pct., var det vist, af deres samhandel gik den vej.
Det var dengang, da taxachaufførerne, når de kom ud til lufthavnen, spurgte svenskere, om de ville betale med danske dollars eller svenske pesetas, og det gjorde ondt i den svenske selvbevidsthed.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-03-21:
Formanden for Folketingets Europaudvalg har altså udtalt - og jeg må gentage det - at der er en ting, man må overveje i Danmark i forbindelse med ønsket hos et flertal i Folketinget om, at man skal ind i euroen og opgive den danske krone.
Man ser netop ligesom svenskerne og finnerne, at der i fremtiden kan blive nogle problemer for beskæftigelsen, som kan imødegås ved at opbygge sådanne fonde.
Så må jeg spørge skatteministeren, når han nævner det svenske eksempel og den svenske krise, om ikke skatteministeren trods alt vil erkende, at krisen i Sverige kunne være blevet en meget værre beskæftigelseskrise, end den blev. Den blev jo slem, men den var blevet værre, hvis ikke den svenske krone i den situation havde haft mulighed for at falde.
Og det samme skete i øvrigt nogle år tidligere i Finland: Havde den finske mark ikke kunnet falde, var arbejdsløsheden i Finland i begyndelsen af 1990'erne jo ikke steget fra 4 pct. til 20 pct., men måske til 40 pct.
Er det ikke rigtigt?
Må jeg så spørge skatteministeren, om skatteministeren mener, at formanden for Folketingets Europaudvalg står helt alene.
Er det nogle vanvittige tanker eller en forkert reaktion, når han siger, at disse bufferfonde og deres opbygning er noget, vi må overveje i Danmark af hensyn til beskæftigelsen, hvis vi går ind i euroen?
Og må jeg så også spørge skatteministeren, om han er bekendt med, hvad arbejdsløsheden er i landene uden for euroen, dvs. Danmark, Sverige, Norge, Island og Schweiz: Er det ikke korrekt, at arbejdsløsheden her er under det halve af, hvad den er i euro-området, hvor den i øjeblikket er på 10 pct.?
Og hvad er så egentlig problemet?
Ole Stavad (S), 2000-03-21:
Må jeg først sige om bemærkningerne fra formanden for Folketingets Europaudvalg, hr. Claus Larsen-Jensen, at jeg er ikke selv stødt på de bemærkninger.
Hvis befolkningen træffer den efter min opfattelse kloge beslutning at tilslutte sig den fælles valuta, vil vores risiko for over en nat at blive væltet af valutaspekulanter ikke stige; den vil falde, for ikke at sige, at den vil falde væk, og det synes jeg er en gevinst.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-03-21:
Det er jo helt fornøjeligt at høre på denne meningsudveksling
Det virker jo ikke, som om Socialdemokraterne er så enøjet sikre på denne euros lyksaligheder, når det kommer til stykket.
Nu har vi hørt statsministeren sige til os, at vi kan og skal stemme ja til euroen, fordi vi har en fortrydelsesret, så vi kan hoppe ud af den igen, og nu hører vi så en diskussion, hvor formanden for Folketingets Europaudvalg - som jo også er Socialdemokratiets EU-ordfører - åbner for muligheden for, at vi skal indføre bufferfonde, fordi vi ellers vil få nogle problemer i forhold til euroen.
Det tegner jo egentlig helt godt, kan man sige, også for den videre debat.
Men det, jeg bare gerne vil have skatteministeren til at svare på og bekræfte i Folketingets spørgetime her i dag, er, at den kickstart, som Socialdemokraterne gjorde sig til talsmand for i 1993, ikke kunne have været udformet sådan, som den blev, inden for euroens rammer.
Den kickstart, som Socialdemokraterne mente var så god, kunne ikke være lavet med den konstruktion, man valgte, hvis vi havde haft euroen på det tidspunkt.
Ole Stavad (S), 2000-03-21:
Det er en interessant skattepolitisk debat, kan vi jo sige, der er i gang i øjeblikket.
Jeg synes, det er spændende, at vi også skal diskutere euro, selv om det måske ikke ressortmæssigt specielt er skatteministerens bord.
Men jeg vil gerne svare hr. Kristian Thulesen Dahl: Ud fra alt, hvad vi har foretaget af beregninger og analyser, kunne vi også have foretaget den kickstart.
Men den anden del af det, vil jeg sige til hr. Thulesen
Dahl, var, at hvis Europa havde holdt sammen om nogle fælles mål efter første oliekrise, da vi var ved at få lidt luft, og fulgt op af anden oliekrise, så var Europa formentlig aldrig endt i en situation med så høj arbejdsløshed, så stor ubalance på økonomierne. Derfor er det ikke et argument imod, det er et argument for.
Det, vi forsøger, er at bygge branddøre, så ilden ikke opstår og breder sig.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Mariann Fischer Boel (V), 2000-03-21:
Og så skal vi til noget helt andet.
Vi skal snakke om beskatning af boligen.
Se, det var jo sådan indtil den 1. januar 2000, at da havde vi noget, der hed lejeværdi af egen bolig.
Og der var reglerne sådan, at man aldrig kunne komme i den situation, at man kom til at betale lejeværdi af to boliger.
Man betalte kun af den, man boede i.
I forbindelse med vedtagelsen af pinsepakken blev reglerne ændret, og vi opererer nu her efter den 1. januar med et begreb, der hedder ejendomsværdiskat. Og jeg ved ikke, om jeg kunne bede skatteministeren kort - det er måske et uopnåeligt ønske, men så relativt kort - at gøre rede for de regler, der gælder i dag i forbindelse med pinsepakkens ejendomsværdiskat.
Ole Stavad (S), 2000-03-21:
Altså reglerne for lejeværdiskatten, hvis man har to boliger, er, at det altovervejende normale vil være, at man betaler sin ejendomsværdiskat, på samme måde som man i øvrigt også betaler sine grundskatter.
Dog er der en bestemmelse, der siger, at hvis den pågældende bolig ikke kan bruges af ejeren, slipper man for at betale ejendomsværdiskatten.
Det er vel meget kort fortalt.
Jeg tror ikke, det kan gøres så meget kortere, vil jeg sige til fru Mariann Fischer Boel, sådan som reglerne, som jeg husker dem på det specifikke område, er.
Mariann Fischer Boel (V), 2000-03-21:
Ja tak.
Så kunne jeg godt tænke mig at høre skatteministeren:
Vil skatteyderen være i en situation, hvor han bliver tvunget til at betale ejendomsværdiskat af to boliger?
Ole Stavad (S), 2000-03-21:
Og hvornår man vil sælge, og hvornår man vil købe,
det er den enkelte persons egen beslutning.
Da jeg sad som bankmand, var mit råd altid, når folk kom
ind og spurgte: Det er klogt at få solgt, inden man køber.
For på helt samme måde, som renteudgifterne jo ikke falder væk, og grundskatterne ikke falder væk, og en række andre udgifter ikke falder væk, selv om man flytter ud af en bolig, ja, så falder ejendomsværdiskatten - jeg mener, jeg kort har fortalt, hvordan reglerne er - heller ikke væk.
Det, vi har glædet os over, efter at vi fik et regeringsskifte i 1993,
er, at der også er kommet gang i bolighandelen, som har gjort, at der oftest ikke har været de store problemer med inden for forholdsvis korte tidsfrister at få afhændet sin bolig.
Mariann Fischer Boel (V), 2000-03-21:
Nu siger skatteministeren så flot, at man vælger at sælge.
Jeg ved ikke, om skatteministeren kunne være bekendt med, at der i visse egne af landet kan være vanskeligheder med at sælge sit hus i det tempo, som man ofte måtte ønske sig, og at man i realiteten sagtens kan komme i den situation, at man i en periode bebor ét hus i en del af landet og stadig væk ejer et andet hus i en anden del af landet.
Jeg vil godt høre, hvordan ministeren synes, det rimer med de udtalelser, skatteministeren kom med i forbindelse med fremsættelsen af pinsepakken, hvor skatteministeren sagde, at for nuværende ejere medfører omlægningen generelt set ikke et øget beskatningsniveau for ejerboligen.
Der er jo også situationer, hvor ældre mennesker kommer i en situation, hvor de bliver nødt til at flytte f.eks. i en beskyttet bolig, og hvor det ikke er muligt i det tempo, ministeren lægger op til, at komme af med den tidligere ejerbolig.
Ole Stavad (S), 2000-03-21:
Man vælger i hvert fald selv, om man vil købe en ny bolig, inden man har en slutseddel og en bindende aftale om at sælge sin bestående, og alle de udgifter, der nu engang knytter sig til en bolig, måske bortset fra, hvor mange graders varme man skal have, og hvor meget el man bruger, er jo ikke afhængige af, om man bor i det eller man ikke bor i det.
Det gælder, som jeg sagde før, renteudgifter, grundskatter og en lang række andre udgifter. Med hensyn til det citat, som fru Mariann Fischer Boel nævnte, så mener jeg, at det fuldstændig holder.
Generelt set tog vi det vidtgående hensyn, at alle, der havde erhvervet deres bolig senest den 1. juli 1998, får nedslag og rabatter, der betyder, at man ender på det samme beløb, for så vidt angår den gamle lejeværdi, endda for de flestes vedkommende mindre, fordi man gik ned og beregnede ejendomsværdiskatten efter 40 pct., hvor lejeværdien også var omfattet af mellemskatten, og det vil sige, at der lå man typisk på 46-48 pct.
Niels Helveg Petersen (RV), 2000-03-21:
Drøftelserne har jo først og fremmest
drejet sig om menneskerettighedssituationen i Mexico.
Jeg har lovet, at jeg med jævne mellemrum vil give en redegørelse for udviklingen i menneskerettighedssituationen i Mexico.
Og jeg vil herudover arbejde for, at der i EU udarbejdes årlige rapporter om menneskerettighedssituationen
i Mexico.
Jeg vil gerne slå fast, at aftalen med Mexico giver os mulighed for at rejse spørgsmålet om menneskerettighedssituationen, herunder om konkrete menneskerettighedssager over for den mexicanske regering i et egentligt forhandlingsforum.
Dermed, og det er det afgørende - det er jo det, som hr. Keld Albrechtsen ikke vil forstå - får vi et nyt instrument i hænde, som kan bruges til at arbejde for at fremme demokrati, respekt for menneskerettighederne og god regeringsførelse.
Jeg tror, det er langt mere effektivt end at forsøge at isolere Mexico.
Jeg tror, at vi kan opnå mere for menneskerettighederne i Mexico, ved at vi skaber os dette nye instrument til at påvirke udviklingen med.
Vi ønsker en dialog med en dagsorden, der omfatter menneskerettigheder, for at kunne påvirke landenes udvikling i en retning, som er ønskelig.
Så diskussionen mellem det store overvældende flertal af Folketinget og hr. Keld Albrechtsen
er ikke, om vi ønsker at fremme respekten for menneskerettigheder i Mexico, men den er en diskussion om, hvilke midler vi skal vælge.
Jeg er overbevist om, at den metode, som flertallet vælger, nemlig at søge dialog med Mexico, at prøve at påvirke Mexico, er den metode, som har de største muligheder for at føre til en forbedring af situationen.
Ole Stavad (S), 2000-03-21:
Jeg tror, forskellen på hr. Frank Dahlgaards og min egen indfaldsvinkel til diskussionen om euroen
er, at hr. Frank Dahlgaard henter alle sine erfaringer fra fortiden, hvor vi netop ikke havde sammenholdet, men hvor der gang på gang blev smadret en positiv udvikling i Europa, fordi landene spillede sorteper med hinanden og forsøgte at eksportere deres egne problemer andre steder hen.
Det er det ene.
For det andet: Det, der er det afgørende i eurosamarbejdet og for den fælles valuta, er jo, at man lægger en stabil, sund økonomi som grund for den fælles valuta, og det, vi kan glæde os over - det, som jeg i hvert fald glæder mig over - er, at selv europæiske lande, som i årtier ikke har haft styr på deres økonomi, har fået det i dag, fordi vi er inde i et samarbejde, og fordi vi undgår at spille sorteper med hinanden, men løser problemerne i fællesskab ved at trække i den samme retning efter de samme mål i stedet for at modarbejde hinanden.
Knud Erik Hansen (SF), 2000-03-21:
Jeg må sige til hr. Keld Albrechtsen, at vi ikke opfatter det her som et lag fernis, når vi nu stemmer det her forslag igennem, og heller ikke regeringens tilsagn.
Det, vi opfatter der er sket, ved at vi har rejst debatten om menneskerettighederne, er faktisk, at vi har fået en øget opmærksomhed, og vi har også fået sat et forløb i gang, hvor vi løbende kan se, hvad der sker, og også foretage de passende sanktioner eller foranstaltninger, hvis det bliver nødvendigt.
Derfor er det ikke uvæsentligt, at vi en gang om året får udarbejdet en rapport, hvor det her kommer til debat, og hvor vi så på den baggrund kan diskutere, hvad vi skal foretage os.
Også på den baggrund kan vi diskutere konkrete politiske foranstaltninger og ikke blot her på forhånd udsige ganske bestemte politiske foranstaltninger.
Det vil være meget mere effektivt at gøre det i de konkrete situationer, og netop når vi følger de konkrete situationer, har vi også et grundlag for at gribe ind.
Anne Baastrup (SF), 2000-03-21:
Jeg synes, at vi skal afslutte denne her diskussion om, hvem det egentlig er, der er årsag til, at vi står her i dag.
Det er hverken SF eller Enhedslisten.
Det er en gruppe ihærdige elever og studerende, som år efter år efter år har punket på, kommet med gode ideer til, hvordan vi skulle komme videre.
SVARNU-gruppen: Jeg ved ikke, om fru Charlotte Antonsen har talt med dem. Vi har i hvert fald talt med dem mange gange.
Det er nogle effektivt arbejdende studerende fra de forskellige organisationer, og det er dem, der skal have rosen for, at Undervisningsministeriet nu har vendt på en tallerken.
Og så synes jeg, vi slutter denne her diskussion.
Jette Gottlieb (EL), 2000-03-21:
Jamen en sådan fordomsfri drøftelse ser vi naturligvis frem til, når lovforslaget bliver fremsat.
Er det det, der er frygt for, den megen snak og megen bureaukrati, for så har vi et demokratisk problem, tror jeg.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2000-03-21:
Ja, vil jeg sige til fru Jette Gottlieb, det er det i høj grad.
Jeg frygter meget, at der nu bliver etableret en masse arbejdsgrupper, og jeg ved ikke, hvad rundtomkring på institutionerne, hvor eleverne kommer med deres synspunkter, de studerende kommer med deres synspunkter, og det får man så samlet op, og man får stillet nogle forventninger om, at nu bliver det her så klaret - så sker der i øvrigt ikke mere.
Det ville give en masse frustrationer; der er brugt en masse tid på det.
Det, vi ville sikre os, er, at der rent faktisk kommer en handling efterfølgende.
Det er det afgørende, for ellers er snak og bureaukrati næsten mere end skadeligt.