Keld Albrechtsen (EL), 2000-02-04:
Ja, efter den her runde må det jo konstateres, at Enhedslisten står alene i Folketinget i den her sag, helt alene.
Bekymringen over gensplejsningen finder man ikke i det danske Folketing, det må man konstatere.
Den findes udenfor, men ikke herinde, og jeg synes, jeg fra flere ordføreres side har oplevet en ganske nedladende holdning over for de millioner af forbrugere i Europa, som er dybt bekymrede.
De får at vide, at det bare er frygt, ja, det er endda uvidenhed, var der en ordfører, der var fremme med, og topmålet nåedes i Kristeligt Folkepartis indlæg, hvor vi fik at vide, at forbrugerne snakker om genfrit, som om de tror, at man kan have organismer, der slet ikke indeholder gener.
Mage til nedladende holdning til forbrugerne skal man da lede længe efter.
Selvfølgelig ved forbrugerne godt, at der er gener i alting.
Og jeg må indrømme, at dér nåede debatten sit absolutte nulpunkt.
I Enhedslisten er vi bekymrede.
Den forskning, der har været lavet her i Danmark, var der også nogle der var inde på.
Vi ved altså stort set ingenting om konsekvenserne, for vi har ikke undersøgt det.
Men blandt de to rapporter, der faktisk eksisterer, findes der én fra Risø, og den rapport - den er fra Forskningcenter Risø, og jeg har den her, hvis der er andre ordførere, der er interesserede; det er faktisk et seriøst stykke arbejde - konkluderer, at der vil kunne opbygges såkaldte frøbanker, altså frø af gensplejsede organismer, der spreder sig ud i naturen, og som vil kunne bestå i uforudsigelig lang tid og give anledning til opvækst af gensplejsede afgrøder, som igen kan gå ind i marker og natur, også lang tid efter et eventuelt genstop. Det betyder altså sagt på rent dansk: Vi ved, at der er en risiko for, at hvis man slipper det løs i naturen, så dannes der frø, som vil sprede sig i lange tider, men vi kender ikke konsekvenserne.
Alligevel er alle andre partier end Enhedslisten nu indstillede på at slippe gensplejsningen løs til kommerciel dyrkning i Danmark, når den nye EU-lov, hvor man kan vedtage de her ting med et mindretal imod et flertal, er vedtaget. Man spiller virkelig hasard med sin egen fremtid og med naturen og med det økologiske landbrug her i Danmark.
Alle rapporter - men det er ikke ret mange, det indrømmer jeg, for man har ikke forsket i konsekvenserne, men Risø har altså gjort det -
tyder på, at der vil ske en spredning i naturen.
Alle rapporter tyder på, at i et land af Danmarks størrelse kan man ikke på én gang have gensplejsning og økologisk landbrug; dér må man vælge.
Jo, man kunne selvfølgelig, som ministeren antydede det, vælge den løsning at sige: O.k., vi kalder det økologisk. Selv om det er dybt forurenet med gensplejsede organismer, så hæver vi bare den procentel, der må være forurenet af gensplejsning, og så bliver vi ved med at kalde det økologisk.
Sådan kan man selvfølgelig komme uden om det problem, og det er en meget smart manøvre.
Men så vil forbrugernes tillid til økologiske produkter jo forsvinde, hvis de ved, at det må godt være forurenet helt op til måske 1 pct., eller hvad man nu finder på, med gensplejsede organismer.
Og efterhånden som gensplejsningsforureningen breder sig i naturen, så hæver man bare den restprocent og bliver ved med at kalde det økologisk.
Men sådan vil man ikke kunne føre befolkningen bag lyset, for forbrugerne er nemlig temmelig meget klogere, end flertallet herinde i Folketinget åbenbart tror. Og mange, mange forbrugere ved godt, at det her er splitterravende tosset, for nu at sige det rent ud - jeg håber, det går efter forretningsordenen?
Lige på kanten.
Jeg vil også godt stille ministeren et par enkelte spørgsmål i forbindelse med den her Montrealkonvention, som ministeren har gjort en stor indsats for at få vedtaget, og hvor vi fik at vide der var et forsigtighedsprincip.
Så kan vi ikke her i Danmark sige ud fra forsigtighedsprincippet, at dem vil vi alligevel ikke have, for når de er vedtaget i EU, er forsigtighedsprincippet pr. definition opfyldt.
Jeg vil godt spørge, om ikke det er rigtigt.
Og så vil jeg godt spørge, hvad værdien så egentlig er af det, man fik vedtaget i Montreal. Nu håber jeg ikke, jeg maler en vis herre på væggen uden grund, men jeg har den fornemmelse, at når EU så har vedtaget en gensplejsning efter den samlebåndshasteprocedure, som man nu vil indføre, og som regeringen åbenbart vil affinde sig med, altså hvor man hastegodkender produkter, der ligner nogle, man har godkendt allerede i forvejen - og der ligger jo faktisk nogle, der er godkendt, også hvor Danmark har stemt imod - så vil de kunne danne basis for hastegodkendelser af en række nye produkter.
Og kan vi så påberåbe os forsigtighedsprincippet, hvis vi er blevet stemt ned af et mindretal i Ministerrådet?
Ja, det er absurd, det her, men vi bliver altså stemt ned af et mindretal i Ministerrådet, og så siger vi her i Danmark, at så påberåber vi os trods alt forsigtighedsprincippet.
Det tror jeg bare ikke vi kan.
Jeg tror, at EU har den fortolkning, at når EU har godkendt det, så har man dermed også overholdt forsigtighedsprincippet.
Vi er på vej ud i en sump her, og Enhedslisten har i dag sendt et fortvivlet nødråb til regeringen om at ændre kursen, inden det er for sent.
Jeg vil sige, at vi ikke selv giver op på trods af den debat, vi har haft i dag, men humøret er hos mig ikke højt, når jeg forlader den her bygning i dag, det må jeg tilstå.
Jeg synes ikke, man er klar over, hvad det er, man er på vej ud i.
Men man skal i hvert fald ikke bagefter komme og sige, at Enhedslisten ikke gjorde, hvad den kunne for at råbe de andre partier op. Der vil være mange konkrete, detaljerede spørgsmål i det her, som vi skal kigge på under udvalgsarbejdet.
Jeg vil i øvrigt gerne igen takke ministeren for en omhyggelig og grundig besvarelse; det er ikke dér, uenigheden ligger.
Jeg forstod også på ministeren, at ministeren i virkeligheden hellere ville have haft det behandlet i Miljø-
og Planlægningsudvalget
Jeg vil godt sige, at fra Enhedslistens side er vi meget åbne over for, hvor man udvalgsbehandler det henne.
Det vigtige er at få gode, fyldige svar til udvalgsarbejdet.
Men jeg vil altså sige, at vi vil stille en række spørgsmål.
Det bliver ikke så meget spørgsmål, der kommer til at medføre, at det her bliver vedtaget, det kan jeg åbenlyst se ikke bliver tilfældet, men så bliver det i hvert fald spørgsmål, som kan give nogle svar, der kan give anledning til en ny offentlig debat om det her, for jeg håber, at den debat, vi har her i dag, vil afføde en offentlig reaktion; det må jeg sige at jeg meget håber.
Jeg håber, at de grønne organisationer f.eks. vil reagere på den debat og diskussion, der har været i dag.
Det tror jeg ikke de grønne organisationer synes er forsvarligt på nuværende tidspunkt.
Så der forestår et kæmpearbejde uden for dette hus, også for Enhedslisten.
Jeg vil ikke sige mere nu.
Det kan ikke rigtig flytte holdningerne, er jeg bange for, her i dag, men jeg tror, at når dokumentationsmaterialet om det, der er foregået her i dag, kommer ud og bliver diskuteret udeomkring, så vil partierne komme til at ryste på hænderne i denne her sag, og det er der brug for.