Claus Larsen-Jensen (S), 2002-12-03:
Socialdemokraterne finder det prisværdigt, at Enhedslisten med en stribe forslag forsøger at bidrage til at styrke demokratiet og åbenheden i EU-samarbejdet.
Men vi finder samtidig også, at Enhedslisten er alt for uambitiøs.
Vi deler overordnet de målsætninger, man har med sine beslutningsforslag, men vi finder alligevel, at beslutningsforslagene er for løsrevne fra det samlede behov for en reform af Unionstraktaten, af EU's alt for mange uigennemskuelige beslutningsmetoder og arbejdsmetoder, og vi finder også forslagene for løsrevne fra behovet for en samlet reform af de nationale parlamenters rolle i beslutningerne om europapolitikken, som vi jo under det danske EU-formandskab gennem Folketingets Europaudvalg har igangsat i COSAC med europaudvalgene i parlamenterne i de 15 EU-lande og i de 13 ansøgerlande.
Det danske reformforslag skal udfylde de muligheder, den nuværende Amsterdamtraktat giver de nationale parlamenter, og samtidig være med til at udstikke retningen for de nationale parlamenters rolle i den ny forfatningstraktat for EU, som diskuteres netop nu i Det Europæiske Konvent.
Endelig er beslutningsforslagene for løsrevet fra behovet for en samlet fornyelse af Folketingets måde at håndtere dansk europapolitik på, så både Folketingets Europaudvalg, fagudvalgene samt Folketinget, forstået som salen her, som helhed spiller en langt tidligere og mere aktiv rolle i udformningen af Danmarks europapolitik.
Derfor vil vi henvise Enhedslistens forslag til at indgå i dette arbejde som bidrag frem for at sige ja til beslutningsforslagene som løsrevne beslutninger.
Jeg vil derfor i min ordførertale koncentrere mig om at pege på, hvad der efter vores mening bør ske af større sammenhængende fornyelser for at opnå øget demokrati og åbenhed i europapolitikken på nationalt og europæisk niveau.
For det første: Inden for Amsterdamtraktatens rammer skal det danske reformforslag af de nationale parlamenters rolle i europapolitikken færdiggøres.
Det betyder f.eks. vedtagelse af de fælles minimumsregler; de såkaldte Københavnerretningslinjer for de nationale regeringers inddragelse af og samarbejde med nationale parlamenter om europapolitikken skal gennemføres.
Flertalsafgørelser skal gennemføres i COSAC i stedet for enstemmighed.
COSAC-samarbejdet skal udstrækkes til at blive et bredere interparlamentarisk samarbejde for såvel europaudvalgene som fagudvalgene.
Parlamentsformandskonferencen kommer til at udgøre en samlende helhed for de nationale parlamenter.
Vi skal arbejde for etablering af det fælles sekretariat for COSAC i Bruxelles.
Vi skal styrke det politiske, administrative og informationsmæssige samarbejde mellem de nationale parlamenter i EU, og der skal ske en styrkelse af de nationale parlamenters rolle i forhold til subsidiaritets- og proportionalitetsprincipperne eller nærhedsprincippet.
Denne styrkelse af de nationale parlamenters rolle i alle lande samt øget fælles samarbejde vil styrke den demokratiske forankring af europapolitikken i de enkelte lande og følge deres demokratiske tradition.
For det andet skal dette reformforslag følges op, for det falder i god tråd med Konventets arbejdsgruppes synspunkter om de nationale parlamenters rolle i fremtidens EU.
Tankegangen for det danske reformforslag og Konventets arbejdsgruppe om nationale parlamenter skal skrives ind i en ny forfatningstraktat.
For det tredje bør der ske en kraftig forenkling og samling af de mange EU-traktater til en samlet forfatningstraktat, hvor formål, værdier, kompetencer, samarbejdsområder og -former gøres klare.
Denne første del skal suppleres af en anden del med alt det tekniske, juridiske og detaljerede.
Samlet skal det rydde op i uoverskueligheden og lukketheden i EU-samarbejdet, bl.a. med forslag om klare mål og principper for EU-samarbejdet, langt færre
uigennemskuelige beslutningsprocesser, hvilket betyder, at flertalsafgørelser bør være normen, en klar arbejds- og kompetencefordeling og større åbenhed i hele beslutningsprocessen
Det betyder bl.a. åbne ministerrådsmøder, når ministrene lovgiver.
De mange former for EU-beslutninger skal begrænses til langt færre, til EU-love, rammelove eller direktiver, som det hedder i dag, beslutninger, henstillinger osv.
En ny forfatningstraktat skal rydde op og fjerne den mangel på åbenhed og gennemskuelighed, som præger samarbejdet i dag.
For det fjerde skal vi have set på den danske måde, hvorpå vi i Folketinget håndterer europapolitikken.
Der er behov for fornyelse og en reform af dette arbejde, så vi er i stand til i rette tid, tidligt nok og på den rigtige måde at give svar og de rette svar og få maksimal indflydelse på europapolitikken og altså ikke som nu fortrinsvis i den sidste fase, hvor vi er inde lige før ministerrådsmøderne og skal give et mandat gennem Europaudvalget.
EU-politik er indenrigspolitik, og dermed adskiller EU-lovgivning sig i princippet ikke fra national lovgivning.
Derfor skal det forankres stærkere i de nationale parlamenter.
Fagudvalgene skal spille en langt større rolle end i dag.
Hele Folketinget skal langt stærkere og mere systematisk på banen med at lægge den overordnede kurs i dansk europapolitik.
Den fælles beslutningsprocedure mellem Europa-Parlamentet og Rådet stiller også krav om, at Folketinget agerer langt hurtigere end tidligere.
Vi har drøftet det med regeringen, som lægger op til ændringer af det her, så vi kan få gennemført et sammenhængende reformarbejde af hele vores egen interne hjemlige håndtering af europapolitikken i de kommende år.
Enhedslistens forslag er ikke sat i denne sammenhæng, hverken når det gælder den generelle EU-udvikling eller vores egen håndtering på hjemmebanen i Folketinget.
Der er et par bemærkninger til de enkelte forslag, først aktindsigt: Vi har jo lige gennemgået hele diskussionen og er nået så langt, som vi kunne, med dette i forhold til aktindsigt og offentlighedsregler.
Der er ingen tvivl om, at det, der bør være målet, er, at vi i EU skal have opfyldt at følge reglerne så langt som muligt i forhold til danske og nordiske principper.
Når det gælder spørgsmålet om lobbyisme, accepterer vi, at organisationer, personer, institutioner og virksomheder m.fl. forsøger at præsentere deres synspunkter og påvirke den fælles EU-lovgivning, ganske som det sker hos os selv over for den nationale lovgivningsproces.
Det skal præciseres, at det ikke er acceptabelt gennem principperne om god regeringsskik, good governance og hvidbogsoplæg.
Inddragelse af organisationers og virksomheders synspunkter skal fremover fremgå af de dokumenter, som EU producerer, og det fordrer, at man har en meget mere åben og systematisk høringsprocedure på alle disse områder.
Vi er altså ikke overbevist om, at den bedste måde at kontrollere den lobbyvirksomhed på, som Enhedslisten henviser til, er ved at kalkere amerikansk lovgivning.
Vi vil hellere have en demokratisk kultur i tilrettelæggelsen og prøve at tage hånd om det.
Når vi alligevel afviser de her forslag, selv om vi godt kan se, at der er enkelte elementer i det her, der er positive, er det, fordi vi mener, det er nødvendigt, at vi får set det her i sammenhæng med en ny forfatningstraktat, en ændret forvaltnings- og høringskultur i EU, en øget rolle for nationale parlamenter, øget åbenhed om beslutningerne og så en reform af vores egen måde at gøre det her på.
Det kan tidsmæssigt sådan set hænge meget godt sammen.
Konventet skal færdiggøre sit arbejde i første halvår af 2003.
Vi går i gang, umiddelbart efter at vi er færdige med det danske EU-formandskab, og tager hånd om det, vi skal lave i Folketinget, og jeg har forstået på regeringen, at den har overvejelser i samme retning, og så kommer vi i næste runde til at kunne lave en samlet pakke, som i større udstrækning kan gøre EU-samarbejdet betydeligt mere demokratisk, åbent, enkelt og lettere at gå til.
Det kommer ikke i morgen, men det gør det heller ikke af Enhedslistens beslutningsforslag.