runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
John Vinther (KF), 2001-02-20:
Jeg ved ikke rigtig, om jeg skal le eller græde, for det er lang tid siden, jeg har hørt en boligminister og en socialdemokratisk ordfører slå så mange krumspring for at lade være med at afvise et forslag og så alligevel gøre det ved at opstille så mange betingelser for, hvordan man muligvis alligevel kan gå ind og se på forslaget.
Jeg noterede mig, at boligministeren havde meget fokus på kvaliteten i byggeriet.
Det har ikke meget med forslaget at gøre.
Boligministeren henviste til, at der jo for nyopførte lejeboliger er fri huslejedannelse.
Det er ikke det, vi har brug for.
Boligministeren lagde også vægt på, at der skal være et privat byggeri.
Vi synes, der i den senere tids mediedebat er blevet påpeget et stort behov for at få opført mere udlejningsbyggeri.
Vi er helt enige i, at det behov er der.
Men vi kan ikke se, at det skulle være et gode for samfundet, at den almene boligsektor på sigt får et monopol på at opføre sådant byggeri.
Vi ønsker så mange aktører på markedet som overhovedet muligt.
Vi tror på det logiske i, at jo flere aktører der er, jo større konkurrence er der, og jo større konkurrence der er, jo større udbud får man af boliger til relevante priser.
Det er sådan set baggrunden for dette forslag.
Der er ikke ideologiske under- eller overtoner i dette forslag.
Det handler alene om at sikre en situation, hvor så mange aktører som overhovedet muligt kan opføre boliger til relevante priser.
Det skal den almene sektor gøre, men det skal der altså også være en privat udlejningssektor, der gør, for ellers får vi en skævvridning af lejeboligmarkedet.
Det synes vi ikke er hensigtsmæssigt.
Den kommer vi meget gerne til, men jeg vil advare regeringen mod at komme med alt for mange forudsætninger, stille alt for mange betingelser for, at man overhovedet kan gøre noget som helst.
Vi synes, det ville være hensigtsmæssigt også af hensyn til alle de mennesker, der meget gerne vil have en god og tidssvarende bolig, at man ikke på forhånd stiller alle disse betingelser, men går fordomsfrit ind i debatten om og drøftelsen af, hvordan man kan sikre en situation, hvor vi får opført så mange relevante boliger som overhovedet muligt.
Til hr. Keld Albrechtsen er jeg nødt til at sige, at hr. Keld Albrechtsen jo udmærket godt ved, at der omkring en sådan forhandling er minimum to parter, og i det her tilfælde formentlig også tre, fordi kommunerne jo er involveret.
Og hvordan forhandlingsforløbet helt nøjagtig var, tror jeg at hr. Keld Albrechtsen ved fuldstændig lige så lidt om som alle andre i den sammenhæng.
Men lad mig da skære det ud i pap.
Min pointe er meget enkel.
Det Konservative Folkeparti ønsker ikke, at vi ad åre skal få et system, hvor alt er det samme sammensurium, alt er en filial af en almen boligsektor, uanset om det hedder privat eller alment.
Og derfor er det ikke konservativ politik, at vi vil gøre anvisningsretten til en del af forudsætningerne for, om private kan få lempeligere vilkår for at opføre udlejningsbyggeri eller ej.
Lotte Bundsgaard (S), 2001-02-20:
Jeg vil bare godt have lov at sige til hr. John Vinther, at jeg da synes, det er en lidt ærgerlig reaktion, vi her møder. Jeg havde glædet mig til på baggrund af det beslutningsforslag, der er fremsat, generelt at diskutere boligpolitik.
Det er jo det, der lægges op til i beslutningsforslaget.
Lad os i stedet for tage en konkret diskussion om boligsituationen i Danmark og om, hvad vi kan gøre.
Det virker lidt, som om hr. John Vinther er ærgerlig over, at vi fortsætter den linje, hvor vi siger, der skal bygges boliger, så der er boliger nok til alle i Danmark.
Lad os fortsætte diskussionen og lade være med ærgre os over, at vi faktisk gerne vil tage diskussionen med hr. John Vinther.
Lissa Mathiasen (S), 2001-02-20:
Jeg er jo nødt til at sige til hr. John Vinther, at det, som jeg også troede var udgangspunktet for debatten i dag, selv om jeg trods alt måtte sige, at der også er nogle ideologiske overtoner i det, der ligger her, stadig væk må være, hvordan vi får bygget flere lejeboliger. Vi har ikke fra Socialdemokratiets side på nogen måde sagt, at vi ønsker, nogen skal have monopol på noget.
Men vi har sagt, og det vil jeg så godt spørge om De Konservative er uenige i, at det må være rimeligt, hvis vi skal gå ind og se
på, hvordan vi bruger penge, offentlige midler, at stille nogle krav om at være med til løse boligsociale formål
Det må også være rimeligt at stille nogle krav i forhold til, at det ikke kun skal være luksusbyggeri, for så er der altså ikke ret mange almindelige mennesker, der er i stand til at bo der med ganske almindelige indkomster. Derfor vil jeg godt høre, om De Konservative virkelig ikke mener, at det er noget, som bør indgå i den her drøftelse.
John Vinther (KF), 2001-02-20:
Jamen hvis fru Lissa Mathiasen gør sig den ulejlighed - og det går jeg da ud fra at fru Lissa Mathiasen har gjort - at læse bemærkningerne til beslutningsforslaget, så fremgår det jo netop, at hele formålet er at sikre en situation, hvor private investorer ikke udelukkende bygger luksusbyggeri.
Det er jo det, der er tilfældet i dag.
Der bygges jo masser af byggeri for pensionskassepenge.
Problemet er, at det er rent luksusbyggeri, fordi det ganske enkelt ikke i dag kan betale sig at opføre boliger, som almindelige mennesker har råd til at bo i.
Det er selve formålet med beslutningsforslaget: at sikre, at private investorer ikke udelukkende bygger luksusbyggeri.
Omkring anvisningsretten: Jo, vi vil gerne indgå drøftelser, men vi mener, at det er mest hensigtsmæssigt, om en sådan anvisningsret tilvejebringes på baggrund af helt frivillige aftaler.
Lad det være sagt med det samme.
Man får ikke Det Konservative Folkeparti til lovmæssigt at opstille kriterier for, hvornår private kan få lov til at bygge med den forudsætning, at der skal være en anvisningsret.
Det skal være et frivilligt aftalegrundlag.
Vi ønsker ikke, at det private udlejningsbyggeri blot gøres til en filial af den almene boligsektor.
Lissa Mathiasen (S), 2001-02-20:
Så er jeg nødt til at spørge hr. John Vinther: Hvad er der så tilbage af den reaktion, som var det første udsagn her, at vi stiller så mange krav, at vi fra Socialdemokratiets side skal have så mange ting opfyldt, og at vi ønsker monopol?
Det eneste, jeg kan høre der er tilbage - og så kan man sige: Nuvel, det er heller ikke for os uvæsentligt - er spørgsmålet om muligheden for at have en anvisningsret også i den sektor, hvis der skal offentlige midler ind.
Så det ærgrer mig lidt, hvis en debat, der ellers kunne have været en god og konstruktiv debat, rent faktisk skal ende med, at man fra konservativ side synes, at det var dog uhyggeligt, det var dog ærgerligt, at vi rent faktisk fra Socialdemokratiets side, fra regeringens side, er parat til at gå ind i nogle drøftelser.
Det er vi, fordi vi mener, at der er en bunke mennesker, der står og mangler nogle boliger.
Derfor vil vi godt gå konstruktivt ind.
Men er det virkelig det, De Konservative vil bruge den her debat til?
Det synes jeg er for sølle.
Keld Albrechtsen (EL), 2001-02-20:
Jeg vil godt spørge hr. John Vinther, hvad han mener med frivillige aftaler, for Det Konservative Folkeparti er vel godt klar over, at der har været forhandlet i flere måneder med udlejerne og pensionskasserne, og de vil ikke have nogen frivillig aftale.
Sådan er situationen.
om, at udlejerne nu skulle være klar til at lave frivillige aftaler
Det tror jeg ikke.
Jeg tror, at der er tale om udenomssnak.
Men jeg synes, at det er væsentligt at få belyst, for vi har hørt det dér med frivillige aftaler før.
Der er også boligministre, der har forsøgt at lave aftaler, men det har altså ikke kunnet lade sig gøre.
Nu snakker man om, hvem der stiller betingelser, hvorefter hr. John Vinther stiller en række fuldstændig ultimative og horrible betingelser.
Så synes jeg, man skulle sige rent ud, hvad det er, man fra borgerlig side vil.
Man vil have, at Folketinget skal give udlejerne en pose penge; det er det, man vil have.
Jeg synes, man skal stå ved, at det er det, forslaget går ud på.
Jeg må sige, hvad Enhedslisten angår, at hvis vi skulle forhandle på de betingelser, som hr. John Vinther stiller op, kom vi jo ingen vegne.
Det kan da ikke være rigtigt, at skatteydernes penge bare skal smides ud ad vinduet.
John Vinther (KF), 2001-02-20:
Jeg skal ikke forlænge debatten yderligere, men blot til hr. Keld Albrechtsen sige, at det her jo ikke er et spørgsmål om, at vi ønsker, at staten skal give udlejerne en pose penge.
Vi ønsker, at staten skal føre nogle af de afgiftskroner tilbage til de private udlejere, som staten har opkrævet.
Det er sådan set, hvad indholdet i forslaget er.
Aage Frandsen (SF), 2001-02-20:
Da SF's ordfører, hr. Knud Erik Hansen, ikke kan være til stede, skal jeg på SF's vegne fremføre vore synspunkter i forhold til det beslutningsforslag, der ligger.
Vi er enige i de betragtninger, som også forslagsstillerne og andre ordførere her i salen har givet udtryk for, nemlig at der er brug for at bygge flere lejeboliger.
Og det her forslag siger jo så smukt, at man vil have lempeligere regler for opførelsen af privat udlejningsbyggeri.
Men det, det så i denne forbindelse er vigtigt at se på, er: Hvad er det så for nogle lempeligere regler, der er tale om, og hvad er det så for noget, vi kan få, hvis det var den private sektor, der var tale om, i forhold til den almene sektor?
Hvis vi tager den almene sektor, må man sige, at der er
to klare forskelle i forhold til den private sektor.
Det er for det første, at i den almene sektor løser man helt klart nogle boligsociale opgaver, og for det andet, at de gevinster, som er i forbindelse med boligen, bliver inden for denne sektor, det bliver ikke kapitaliseret og går til nogen, som er ejer af de private boliger.
Det er en helt klar forskel, og derfor mener vi klart, at når det drejer sig om det udlejningsbyggeri, som vi har brug for, er det den almene sektor, der løser det bedst, plus at det også er den sektor, hvor man sikrer sig, at de penge, man giver til den, ikke går til nogen andre.
Det betyder ikke, at det ikke kan være i den private sektor, det kan det sagtens være, ud over den almene sektor.
Men i hvert fald hvis vi skal prioritere, foretrækker vi den almene sektor.
Så vil jeg også godt anføre, at hvis man vil give tilskud, som der i virkeligheden er tale om, når der er tale om en skattebegunstigelse, kan man lige så godt gøre det ad fordøren, så man kan se, at det er et regulært tilskud til den private sektor, hvis det var det, man ville, i forhold til at foreslå et skattefradrag.
Men vi ved udmærket godt, at det, som de partier, der har fremsat dette forslag, hele tiden løser alle problemer ved, er, at det er skattesystemet, der skal løse problemerne.
Derfor kan jeg sige, at SF gerne vil bidrage til, at vi fremmer det udlejningsbyggeri, som vi har brug for.
For i diskussionen om, at vi har boligmangel, er det i høj grad lejeboliger, vi har brug for ekstra, sådan at den private boligmasse med hensyn til ejerboliger ikke presses så hårdt.
Og så siger det også sig selv, at uanset at vi godt vil se på alle de her ting, så har vi jo aftaler med nogle partier, både i henhold til pinsepakken og i henhold til de aftaler, der blev lavet i efteråret omkring pensionsbeskatning.
Keld Albrechtsen (EL), 2001-02-20:
Det kneb unægtelig nogle gange, og derfor har det også været et stort problem for Sydafrika, at det skulle tage så lang tid at få adgang til markedet i EU.
Det er så den positive del af den her aftale og grunden til, at Enhedslisten faktisk et langt stykke ad vejen var tilbøjelig til at overveje at stemme for forslaget, selv om vi jo af principielle grunde normalt ikke bryder os om via de her aftaler at blåstemple krænkelser af menneskerettighederne osv., som normalt er en bestanddel af de her aftaler.
Det, der gør, at vi måske ikke kan nå så langt som til at stemme for det, er, at aftalen skæmmes af nogle vanvittig dårlige bestemmelser omkring WTO, omkring intellektuelle ejendomsrettigheder, omkring det internationale regelsæt, omkring tjenesteydelser osv., hvor Sydafrika jo, hvis man godkender denne her aftale, tvinges til at underskrive en håndfæstning, som betyder, at de kun kan ændre reglerne om f.eks. intellektuel ejendomsret i en retning, som giver de store selskaber større rettigheder, men ikke i en retning, der f.eks. giver forbrugerne større rettigheder.
Det er direkte indbygget i aftalen, at Sydafrika skal forpligte sig til at anerkende den aftale om intellektuel ejendomsrettigheder, som blev lavet den 1. januar 1996, og de forpligter sig til om fornødent at forbedre den beskyttelse - altså forbedre beskyttelsen af ejendomsretten, dvs. selskabernes rettigheder - som er fastlagt i nævnte aftale.
Det vil sige, at man i dette her helt i tråd med WTO's almindelige filosofi indbygger et regelsæt, der betyder, at tingene kun kan gå baglæns.
Jeg er i hvert fald nødsaget til at sige, at selv om vi
faktisk har stor sympati for det her forslag, fordi vi gerne vil være med til at give det nye demokrati i Sydafrika
en mulighed for at komme på benene, og fordi vi gerne vil være med til at sikre en åbning af mulighederne for f.eks. eksport af fødevarer, så kan vi altså ikke, hvis den fortolkning, som jeg har læst ud af det her, er korrekt, være med til at lægge sådan en møllesten om halsen på den unge sydafrikanske republik og sætte den under administration af f.eks. WTO og de store medicinselskaber.
Det kan vi altså ikke leve med.
Jeg håber, at det undervejs i behandlingen af denne her sag kan lykkes at løse det her problem.
Så vi vil gå positivt ind i udvalgsarbejdet, men jeg synes, det er nogle meget beklagelige afsnit.
Det er den samme grundlæggende filosofi, som vi finder i Nicetraktaten, og som går ud på, at alle skranker for de multinationale selskabers skalten og valten skal brydes ned, således at de kan få så store profitter som muligt, således at ingen regering kan kontrollere dem på nogen som helst måde, således at medicinmonopoler kan opkræve, hvilke priser de vil på aidsmedicin, og således at man kan røve gener rundt om i verden, osv. osv. Vi kender alle sammen problemstillingen, som også er det, der fører til, at der nu heldigvis dannes modbevægelser som f.eks. Attacbevægelsen, hvor den her aftale tilhører en dyster fortid - i hvert fald efter min mening burde gøre det.
Det håber jeg vi kan gøre noget ved under udvalgsarbejdet.
Hvis vi ikke kan, er vi beklageligvis nødt til at stemme
Elisabeth Arnold (RV), 2001-02-20:
Beslutningsforslaget her overlader jo ikke ret meget til Folketinget.
Det er en aftale, som i øvrigt er færdigbehandlet mellem EU og Sydafrika.
Men der må være grund til her ved denne lejlighed at sige, at det jo er et om end sent, så dog et meget stort fremskridt, at denne aftale foreligger.
Vi ved, at forhandlingerne har været vanskelige.
Der har været store interesser fra EU's side især på fødevareområdet, som man gerne ville beskytte.
Lykkeligvis er disse vanskeligheder overvundet, og man har fået en aftale, som man selvfølgelig sikkert i mange detaljer kan kritisere.
Men vi mener, at selve det, at man har en aftale, som er gennemarbejdet og forhandlet, og som afvikler nogle toldskranker, og som gradvist indfører et frihandelsområde mellem de to lande, er til stor gensidig gavn og til stor hjælp formentlig også for Sydafrika. Det Radikale Venstre tilslutter sig aftalen helhjertet.
Jette Gottlieb (EL), 2001-02-20:
Nej, grundsynspunktet er, at vi gerne vil have, at folk får samme løn uafhængig af deres køn, og det er for at modvirke den situation og den tendens, hvor en arbejdsgiver - og han er jo ikke alene - vil sige, hvis jeg skal tage sådan en kone, så vil jeg give hende mindre i løn, for
ellers kan det ikke svare sig, det er, for at man kunne tilvejebringe nogle betingelser, der gør, at lige løn er en selvfølge.
Ja, det er det, jeg står og diskuterer her.
Klaus Kjær (DF), 2001-02-20:
Da Dansk Folkepartis ordfører på området, hr. Kristian Thulesen Dahl, ikke kan være til stede, skal jeg på hans vegne meddele, at Dansk Folkeparti kan støtte forslaget.
Susanne Clemensen (CD), 2001-02-20:
Til hr. Frank Dahlgaard vil jeg blot sige, at vi jo må konstatere, at Socialforskningsinstituttet har fremlagt en undersøgelse, der viser, at når man skræller de forklarede forskelle fra, så viser det sig, at der er en lønforskel mellem kvinder og mænd på det private arbejdsmarked på 12 pct., og det er det, man kalder de uforklarede lønforskelle.
Det er det, jeg har at forholde mig til, og jeg kan altså ikke gå bag om tallene.
Jeg mener heller ikke, at det er min pligt.
Jeg må tage de tal til efterretning.
Det er trods alt en markant forskel, der er tale om.
Frank Dahlgaard (UP), 2001-02-20:
Fru Susanne Clemensen er fuldstændig ukritisk over for den undersøgelse, som er så politisk inficeret og politisk korrekt.
Man har jo ikke taget højde for den reelle arbejdstid.
Det kræver en analyse af, hvor meget mænd og kvinder tager arbejde med hjem om aftenen og sidder og forbereder sig dér eller laver arbejdet dér - det sker jo ikke bare på arbejdspladsen - og en lang række andre forhold omkring engagement.
Hvordan kan det være, at der er flere mænd på chefposter?
Når det drejer sig om folkeskoleområdet, når det drejer sig om hele finansområdet, er det næsten umuligt at få kvinder til at søge chefposter, til at blive skoleinspektører, til at blive filialdirektører.
Kvinderne søger ikke, og en væsentlig grund til, at kvinderne ikke får chefposter, er jo, at de ikke søger.
Hvis kvinder ikke vil være chefer, skal de jo heller ikke være det.
Susanne Clemensen (CD), 2001-02-20:
Hr. Frank Dahlgaard nævnte, at mændene tager arbejde med hjem, og mændene gør dit, og mændene gør dat.
Jeg mener ikke, at det er forskelle, der kan begrunde en lønforskel på 12 pct. på det private arbejdsmarked.
Hvad det sidste angår: at kvinderne ikke søger de her stillinger, ja, det er fuldstændig rigtigt.
Dér står vi med et stort holdningsmæssigt problem, for selvfølgelig er kvinderne også nødt til selv at gøre noget.
Det er fuldstændig rigtigt, det var jeg også inde på i min tale.
Jeg mener også, at kvinderne selv har et ansvar der.
Men mændene har altså også et ansvar for som arbejdsgivere og ledere at sørge for at tilrettelægge arbejdet og give kvinderne mulighed for at kombinere arbejds- og familieliv, så de er i stand til at bestride de her topposter, for vi er forhåbentlig begge to enige om, at det kunne være rart, hvis kvinderne besatte nogle flere af dem.
Frank Dahlgaard (UP), 2001-02-20:
Fru Jette Gottlieb var så venlig eller måske uvenlig at nævne mig i sin ordførertale som den måske eneste, som ikke rigtig går ind for lige løn.
Jo, det gør jeg.
Og dér vil jeg spørge fru Jette Gottlieb: Mener fru Jette Gottlieb virkelig, at der reelt set, når man tager alle forhold i betragtning, er tale om forskel mellem mænd og kvinder i aflønning?
Jeg tror som sagt ikke på det.
Hvis det nu er tilfældet, mener fru Jette Gottlieb så, at kvinder er - havde jeg nær sagt - så dumme, at de skal have særhjælp?
Det er da en underlig form for nedvurdering af sit eget køn.
Jeg tror da godt, kvinder selv kan forhandle deres løn.
Og hvis de ikke kan, skal de så have særhjælp fra Folketinget?
Skal vi gå ind og give særhjælp?
Jeg tror ikke på det, jeg tror heller ikke, der er nogen forskel, når det kommer til stykket.
Jette Gottlieb (EL), 2001-02-20:
Den debat, der har været ført hidtil, har forekommet mig noget stereotyp, så jeg synes, den har været lidt plat at gå
ind i, men lad mig svare på det: Nej, der er forskel i mænds og kvinders betingelser på arbejdsmarkedet.
Det, der er til stede her, det er en vilje til at modvirke de forskelle.
Man ønsker altså at tilvejebringe nogle objektive betingelser, der gør, at man på trods af de forskelle kan opnå den samme økonomiske indtjening ved sin arbejdsindsats.
Grunden, til at mange her i salen ønsker at tilvejebringe det, er, at man synes, at det ikke er hensigtsmæssigt, det er ikke fornuftigt, det er ikke demokratisk.
Der er mange andre ting, det ikke er, at mænd og kvinder har forskellig løn, på trods af at de har forskellige vilkår, forskellige betingelser på arbejdsmarkedet.
Det er vi altså i gang med.
Det er det, der ligger i den her debat.
Det er ikke et spørgsmål om nedvurdering af kønnet eller noget som helst andet.
Frank Dahlgaard (UP), 2001-02-20:
Jamen fru Jette Gottlieb, det må da være en nedvurdering af kvindekønnet, når man mener, at kvinderne skal have særbehandling og skal hjælpes fra Folketingets side med lovinitiativer og på anden måde til at få samme aflønning som mænd.
Jeg forstår det ikke, og jeg tror heller ikke, der er nogen forskel.
Jeg tror, at min sekretær gennem 2½ år her i Folketinget indtil for nylig var den medlemssekretær, der fik mest i løn, og det havde ikke noget at gøre med, om det var en kvinde eller en mand, det var, fordi hun var knalddygtig.
De sekretærer, som nu skal afløse hende, og som er mænd, kan komme op på samme løn, hvis de er lige så gode.
Sådan er indstillingen da i dag.
Jeg aner ikke, hvad det er for en snak, der kører.
Den har ikke en fløjtende pind med virkeligheden at gøre.
Vil fru Jette Gottlieb ikke erkende det?
Og så erkende, at der ikke er brug for særforanstaltninger for det ene køn i forhold til det andet.
Vi har fået ligestilling for længe siden.
Jette Gottlieb (EL), 2001-02-20:
Ja, der er jo mulighed for at stå her på talerstolen og benægte virkelighedens forhold, og det gør hr. Frank Dahlgaard med flid.
Jo, der er forskel.
Det, jeg taler om, er, at vi herfra - fordi vi samfundsmæssigt ønsker en anden situation - etablerer nogle forhold, der gør, at man har mulighed for at få lige løn på samme arbejdsplads.
Hr. Frank Dahlgaard kom selv tidligere i dag med et eksempel, hvor han fortalte, hvor meget vanskeligere det var for en kvinde at oppebære den samme løn som de mandlige kolleger.
Arbejdsgiveren ville nemlig ikke ansætte sådan én en anden gang, fordi den pågældende var i den situation, at hun som gravid var væk fra arbejdspladsen et stykke tid.
Nå: Det, vi prøver, er at tale om, hvordan man kompenserer for den forskel, som vi ikke ønsker skal sætte sig igennem i lønforskelle.
Frank Dahlgaard (UP), 2001-02-20:
Nu begynder debatten jo at blive interessant, når vi kommer ind til sagens kerne.
Jeg tror bestemt ikke, at det er et enigt flertal i Folketinget, bortset fra mig, som mener
ligesom fru Jette Gottlieb.
Hun bliver så gravid.
Har problemer med det.
Barnet er sygt osv., hun er utrolig meget fraværende fra arbejdspladsen og kan ikke erstattes, fordi det kræver et halvt eller et helt års indlæring, før man bliver selvkørende på den lille arbejdsplads, det var.
Arbejdsgiveren måtte arbejde weekender og aften, og selvfølgelig siger han: Jeg gør det aldrig mere!
Vil fru Jette Gottlieb kompensere for det med kunstige særregler?
Vil fru Jette Gottlieb eventuelt forringe mændenes arbejdskraft ved nærmest at tvinge dem til at være lige så meget syge og fraværende som kvinder, eller hvad er det for en absurd tankegang, der grundlæggende ligger bag ved det synspunkt, at der skal være særforanstaltninger for kvinder? Det mener jeg ikke der skal.
Jens Hald Madsen (V), 2001-02-20:
Jeg vil gerne spørge SF's ordfører: Jamen skal vi alle sammen bo i den almene sektor?
Skal det være sådan, at der ikke er nogen alternativer?
Og hvis der så skal være det - og jeg tror også, at SF's ordfører nævnte noget om, at der trods alt var en privat sektor - hvordan skal vi få sat det i gang i den private sektor?
Hvordan får vi lavet nogle vilkår, så vi reelt får nogle private udlejningsbygninger opført?
Hvis ikke det her forslag duer, hvad duer så?