runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Inger Bierbaum (S), 2004-03-17:
Forslaget omhandler kommunal udgiftsdækning og forlænget søgsmålsfrist.
Jordforureningsloven, som blev fremsat i SR-regeringsperioden, i 1998-1999, havde først og fremmest til formål at gøre forureneren ansvarlig for følgerne af jordforureningen, og det er kun naturligt, at princippet om, at forureneren betaler, også skal gælde for de kommunale myndigheder.
Selve baggrunden for dette forslag er, at en række borgere er kommet i økonomisk klemme, fordi det først efter købet fra kommunen viser sig, at arealet, de har købt, er forurenet.
Den anden del af forslaget går på at forlænge søgsmålsfristen fra 6 til 12 måneder.
Det støtter Socialdemokratiet også, idet ministeriet og Advokatsamfundet i høringssvarene oplyser, at den nuværende søgsmålsfrist på 6 måneder forårsager retssager alene med det formål at afbryde fristen.
En forlængelse af søgsmålsfristen vil skabe et fald i antallet af retssager, og det kan Socialdemokratiet også støtte, for det at lette sagsbyrden ved domstolene er jo en god ting.
Som det fremgår af både lovforslagets bemærkninger og høringssvarene, vil dette forslag have begrænset betydning.
Men af hensyn til de borgere, der kommer i økonomisk klemme, synes forslaget velbegrundet og på sin plads.
Princippet om, at forureneren betaler, er et princip, som vi i Socialdemokratiet støtter fuldt og aldeles.
Det skal også gælde for offentlige myndigheder.
Forureningen sætter sig dybe spor langt ind i fremtiden, så derfor er det vigtigt, at man ikke kan løbe fra sit ansvar.
Som sagt: Socialdemokraterne er positive, men vi har dog en række spørgsmål, som vi håber at få opklaret under udvalgsarbejdet.
Det gælder bl.a. om reglerne omkring kommunalfuldmagten og nogle andre ting.
Kristian Jensen (V), 2004-03-17:
»Vil ministeren oplyse, hvilke råd, nævn, kommissioner og lignende kommunerne er forpligtet til at oprette i henhold til lovgivningen?«
»Vil ministeren beregne konsekvensen for beskæftigelsen af Socialdemokratiets forslag om en 2-promilleskat på arbejdsgivernes lønsum, jf. Socialdemokratiets oplæg til FFL-04?«
»Vil ministeren i forlængelse af svar på spørgsmål nr. S 2102 fra Jacob Buksti oplyse, hvor stor stigningen i skattetrykket har været med udgangspunkt i det skattetryk, som forhenværende finansminister Mogens Lykketoft overtog efter den tidligere KV-regering?«
Helle Sjelle (KF), 2004-03-17:
Det Konservative Folkeparti ønsker, at der holdes et vågent øje med jordens forureningstilstand.
Glæden ved rent vand, frisk luft og velbevarede naturområder er begrænset, hvis vi samtidig er henvist til at bygge boliger og institutioner og arbejdspladser på giftige arealer.
Og det er der faktisk mange steder, hvor man er.
Vi er af den klare opfattelse, at der skal gøres et ansvar gældende over for dem, som forurener arealer eller efterlader eller videresælger en forurenet grund.
Men vi er helt opmærksomme på, at grundejere naturligvis ikke spekulerer på, om de nu bebor en forurenet grund, medmindre de er opmærksomme på, at der er et problem. Derfor kan der gå lang tid, inden et eventuelt forureningsproblem med jorden bliver opdaget, og et krav kan gøres gældende over for sælger. Med de nuværende forældelsesregler på 20 år kan borgeren derfor havne i en meget vanskelig situation.
Ministerens redegørelse fra den 11. december levner for os at se ingen tvivl om, at der er et behov for at forbedre og rydde op i den eksisterende lovgivning på området.
Det lovforslag, som nu er fremsat, gør det muligt at hjælpe borgere og andre, der er kommet økonomisk i klemme enten som ejere eller som sælgere af et areal, der på et tidspunkt har været ejet af en kommune.
Helt konkret bliver det muligt for en kommune at betale for udbedring af forureningsproblemer også i de tilfælde, hvor et krav måtte være forældet, fordi der er gået mere end 20 år, siden kommunen solgte det forurenede areal.
Allerede i 1999 understregede Det Konservative Folkeparti her i Folketinget, at det var et klart krav fra vores side, at en egentlig forurener skulle bære ansvaret i sager om forurenet jord.
Både dengang og nu ville det være uacceptabelt for os, hvis ansvaret blev væltet over på borgere eller virksomheder, der tilfældigvis ejer en grund, men som hverken har viden om eller er skyld i, at den er forurenet.
Den form for ansvarsplacering til gavn for det offentlige og til skade for private bryder vi os ikke om.
Også på det punkt er det afgørende for os, at den enkeltes interesser bliver sat i centrum.
Det her fremsatte lovforslag vil yderligere sikre borgerne mod at stå med et ansvar, som strider mod enhver retfærdighed og logik.
Derfor modtager vi det meget positivt.
Vi ser også positivt på, at søgsmålsfristen på jordforureningsområdet forlænges fra 6 til 12 måneder.
Det er en god idé at give lidt længere tænkepause til de borgere, der overvejer en domstolsafgørelse i en jordforureningssag. I dag oplever vi, at visse sagsanlæg kun har til formål at holde selve sagen i live i forhold til eventuelt at kunne føre den til doms på et senere tidspunkt.
Der er ingen grund til, at domstolene bruger tid og masser af ressourcer på sager, hvis man med længere frist ofte kan få bilagt striden i ro og mag uden for retslokalet og dermed helt og holdent spare systemet og også borgerne for en sag.
Det Konservative Folkeparti mener, at ændringerne i de nuværende uhensigtsmæssige lovbestemmelser bør ske hurtigt af hensyn til at skaffe borgerne øget tryghed, når de erhverver grunde.
Vi ser derfor frem til, at lovforslaget bliver vedtaget.
Hans Andersen (V), 2004-03-17:
»Vil ministeren oplyse, i hvor mange tilfælde kommuner har benyttet sig af retten til at yde hel eller delvis betaling for sygdomsbehandling for egne borgere?«
»Vil ministeren oplyse, hvor mange børn og forældre der har valgt en anden kommunal tandplejeklinik end i hjemstedskommunen, eller har valgt at benytte sig af privat tandlægepraksis?«
»Vil ministeren oplyse, hvor mange patienter som indtil nu har kunnet opleve en forenkling af adgangen til højt specialiseret behandling for diagnosticerede patienter, jf. ændringen af lov om sundhedsvæsen som blev vedtaget i maj 2003?«
Lene Espersen (KF), 2004-03-17:
Jeg vil gerne takke hr. Jacob Buksti for, at hr. Jacob Buksti på vegne af Folketinget trods alt giver ministeren den frihed til selv at disponere, såfremt det viser sig, at opgaven er mere uoverskuelig, end jeg her i dag giver udtryk for.
Jeg må dog sige for at berolige både hr. Jacob Buksti og hr. Jens Peter Vernersen, at jeg rent faktisk tror på, at vi kan få undersøgelseskommissionen nedsat inden for ganske kort tid, altså få udspørgeren med, så arbejdet kan gå i gang.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Bortfaldne spørgsmål
Jacob Buksti (S), 2004-03-17:
Jeg tror ikke, at der vil være nogen i dette Ting, som vil modsætte sig, hvis ministeren kom med en indstilling til Folketinget om, at man på grund af de der langvarige problemer og overvejelser om habilitet osv. havde fundet det mest rimeligt, for at der ikke skulle være nogen som helst diskussion, at vælge en person, som meget vel kan have en revisoruddannelse og en revisorbaggrund, men som har en anden placering, på et universitet eller som rådgiver eller noget andet.
Der findes faktisk ekspertise i det her land.
I stedet for at hænge fast i en formulering, som man er startet med, kunne man præcis gøre det, som ministeren gerne vil, nemlig sørge for, at vi får den bedst mulige ekspertise så hurtigt som muligt, og uden at der kan sættes spørgsmålstegn.
Når det tager så lang tid at vurdere, kunne det jo godt være, at man sagde: O.k., nu skærer vi igennem, og så kommer vi med en anden indstilling.
Det tror jeg ikke at ministeren ville få nogen kritik af.
Lene Espersen (KF), 2004-03-17:
Jeg ville da gerne starte med at takke hr. Jacob Buksti også for den tilgang, han har valgt at tage til sagen, og jeg vil gerne understrege, at en af årsagerne til, at vi nu forsøger at gøre vores arbejde så grundigt, er netop for at gøre os umage med at finde nogle personer, der ikke vil kunne blive stillet habilitetsspørgsmål ved, for der skal ikke herske nogen tvivl.
Der bliver virkelig gjort et grundigt stykke arbejde, så det er ene og alene af hensyn til at have en sikkerhed for, at det bliver en god proces, også efterfølgende, når kommissionen arbejder.
Jeg vil sige til hr. Jacob Buksti, at jeg er fuldt ud opmærksom, og jeg synes sådan set heller ikke, at der er nogen grund til at skjule, at Socialdemokratiet gjorde opmærksom på, at det her kunne være en lidt langvarig proces.
Men vi afvejer meget nøje, hvilken type personer der vil give
den bedst tænkelige dækning i en sag af den her type, og der har vi altså fortsat den opfattelse, at det er mest formålstjenligt, at en person med en revisorbaggrund sidder som medlem i undersøgelseskommissionen. Som jeg svarede hr. Jens Peter Vernersen før, har jeg også en forventning om, at undersøgelseskommissionen kan nedsættes inden for meget kort tid, og at vi også får fundet en udspørger til at varetage det hverv.
Helge Adam Møller (KF), 2004-03-17:
Tak for svaret.
Jeg prøvede ikke at beskrive, at Ida og generationen dengang havde et let liv.
Det, jeg faktisk prøvede, var at beskrive, at umiddelbart set med dagens øjne havde de jo et liv, der var meget, meget hårdere, altså arbejdsmæssigt og på enhver måde og ingen støtte, og alligevel kom de tilsyneladende følelsesmæssigt bedre ud af det, fordi der var færre, der dengang begik selvmord.
Det er det, der er det underlige paradoks.
Vi har i virkeligheden på mange områder skabt et tryggere og sikrere liv, men måske har der, som fru Irene Simonsen siger, været
så meget vat, så meget bomuld, så meget tryghed, at de i virkeligheden bliver utrygge.
Jeg ved det ikke, men jeg prøvede bare at spørge.
Hans Andersen (V), 2004-03-17:
»Vil ministeren oplyse, i hvor mange tilfælde en arbejdsgiver har betalt for en behandling af en medarbejder efter afskaffelsen af beskatningen på arbejdsgiverbetalte behandlinger?«
Pia Gjellerup (S), 2004-03-17:
Der er tale om et forholdsvis omfattende lovforslag, som er ganske omfattende forberedt ved det arbejde, der allerede blev sat i gang under den tidligere SR-regering og fulgt op af handlingsplaner under den nuværende regering.
Det har ført til et resultat fra en arbejdsgruppe, som i meget store træk er blevet fulgt af Justitsministeriet i forbindelse med fremlæggelse af lovforslag til høring, og høringen har givet anledning til nogle enkelte gode, yderligere inspirationer, som også er medtaget i justitsministerens forslag.
Det koncentrerer sig jo i meget høj grad om gennemførelse af digital kommunikation ved domstolene, og jeg skal sige på Socialdemokratiets vegne, at vi finder, at der er tale om nogle ganske grundige, gode overvejelser med en god balance, både for så vidt angår det at sikre sig, at modtagelse fra domstolene af digital kommunikation finder sted på en betryggende måde, at der foregår kryptering i det omfang, det er nødvendigt af hensyn til persondataloven eller andre hensyn, og at man, for så vidt angår den sikkerhed, der er for afsenderen og det beskyttede materiale, der fremsendes, også anvender digital signatur.
På mange måder er der tale om et fint forslag, som har taget højde for mange ting.
Jeg skal herved ikke sige, at der nødvendigvis er taget højde for alle ting.
Udvalgsbehandlingen vil jo kunne medvirke til at afdække, om der skulle være noget, der ikke er taget fornøden højde for, og der vil vi tilsige en positiv udvalgsbehandling for at få de eventuelt sidste elementer på plads.
Men vi er som udgangspunkt meget positivt indstillet. Så kan man jo godt ærgre sig en lille smule over, at vi i forhold til domstolenes digitale ressourcer ikke er på højde med situationen.
Til de øvrige elementer, der ligger i forslaget, bl.a. vedrørende forvaring af vidner og skyldnere, finder vi i Socialdemokratiet, at der er taget nogle gode og fornuftige paralleller til andre regler i retsplejeloven, og derfor kan vi også på det punkt sige, at vi vil medvirke til en positiv udvalgsbehandling.
Aage Frandsen (SF), 2004-03-17:
Da mit partis ordfører, hr. Jørn Jespersen, desværre er forhindret i at være til stede, skal jeg fremføre SF's synspunkter på hans vegne.
Spørgsmålet er så blot, om ikke det burde være en pligt i stedet for en mulighed for den kommune - eller det kan være amtet eller et kommunalt selskab - der har videresolgt grunden, da det er dem, der har ansvaret, og det altså er sådan, kan man sige, at den pågældende køber er helt uskyldig i den forbindelse.
Ifølge bemærkningerne til lovforslaget kender Miljøministeriet ikke antallet af arealer, der har været i kommunalt eje og som så bliver omfattet af dette.
Det er derfor vanskeligt at bedømme, hvor stor en del af den eksisterende jordforurening, som kommunerne nu kommer til at hænge på. Lovforslaget omhandler alene spørgsmål om ansvar og mulighederne for at yde kompensation og ikke spørgsmål i forbindelse med oprensning af jordforurening.
Regeringen har som bekendt nedsat arbejdsgrupper i den her forbindelse vedrørende kriterier for oprydning og en jordforureningsgruppe, der skal se på forenkling vedrørende jordforurening.
Begge ting kan efter vores opfattelse tyde på, at man måske ikke er helt klar over, hvor store udgifterne i den her forbindelse bliver, men det er jo ikke omfattet af lovforslaget.
Men for så vidt angår selve lovforslaget, så støtter vi det.
Mogens Nørgård Pedersen (KD), 2004-03-17:
Vi Kristendemokrater glæder os naturligvis over, at vi lever i et land og i et samfund, hvor der i mange år har været sat fokus på miljøet og herunder også jordforureningen, og det er jo en af årsagerne til, at det trods alt ikke er gået værre, end det er gået.
Vi erkender jo ligesom lovforslaget, at der er nogle problemer, som vi nødvendigvis må tage fat om, og derfor kan vi også støtte lovforslaget.
Vi undrer os over, ligesom de to tidligere ordførere, at kommunerne bør tage sagen op igen.
Vi så nok hellere, at det var en ret, borgerne havde, sådan at man ikke skulle stå med den usikkerhed, om ens grund nu kommer med eller ikke kommer med.
Og vi kunne da godt tænke os at høre ministerens svar på, hvorfor man ikke siger, at kommunerne skal.
Ja, lovforslaget sætter grænsen ved 20 år, men kunne ministeren ikke forestille sig, at det var ubegrænset, således at hvis en kommune har solgt en forurenet grund, så er den også forpligtet til at være med til at rydde op efter sig?
Og når vi er helt ude over 20 år, må vi formode, at det er ganske få grunde, der kan blive tale om, så vi synes, at det kunne være en god idé, hvis det kom med.
Men som sagt støtter vi forslaget.
Elisabeth Arnold (RV), 2004-03-17:
Det her bliver så et tema med variationer, for jeg vil også på Det Radikale Venstres vegne sige, at det er godt, at der kommer nogle forenklinger og nogle administrative lempelser, og det er godt, at man giver større ansvar til voksne mennesker, så de selv kan ordne deres private forhold.
Der er en del af de enkeltforslag, der er nævnt i lovforslaget, som vi umiddelbart kan tilslutte os, og som vi synes er yderst fornuftige.
Jeg vil fremhæve punkt 7 om, at den forælder, der ikke har forældremyndigheden, har ret til at blive orienteret om skole, institution, og hr. Helge Adam Møller nævnte vaccination.
Det er en klar forbedring, og det er selvfølgelig for dårligt, at vi ikke for længst har givet den slags rettigheder.
Jeg synes, at lempelserne i forhold til at indgå registreret partnerskab her i landet er ganske udmærkede, og jeg vil godt komplimentere lovforslaget for at kanonisere vores nye sprogbrug med »haltende partnerskaber«.
Det synes jeg er en interessant beskrivelse af det registrerede partnerskab, hvor den ene partner i sit hjemland ikke ville kunne få anerkendt det pågældende registrerede partnerskab.
Men så er der de ting, hvor der er bekymringer.
Det Radikale Venstre har samme type bekymringer, som flere andre ordførere har givet udtryk for.
Jeg er meget bekymret for, at forældre vil bruge børnene som kastebold og som gidsel i nogle personlige opgør, hvor det i virkeligheden er forældrenes rettigheder, det handler om, og ikke så meget børnenes tarv. Vi har desværre set mange eksempler på, at den slags konflikter kører i årevis, og hvor det helt tydeligt er én forælder, der typisk er den forurettede, som er voldsomt pikeret over, at vedkommende ikke kan få den ret, som vedkommende mener der er til barnet. Derfor vil jeg være meget bekymret for at overlade det totalt til parterne selv, for jeg tror, at der kan være nogle børn, som vil komme voldsomt i klemme.
Det vil sige, at i de forslag, der her er om ændringer af samværsvilkår og tvangsfuldfyrdelse osv., tror jeg , at vi skal være meget forsigtige, og vi vil meget gerne have sådan en gennemgang, som Retsudvalgets formand har bebudet.
Jeg tror, at vi skal være forsigtige med ændringer, og vi skal i hvert fald sørge for, at der kommer nogle begrænsninger ind i de forslag, der er nævnt her.
Jeg vil også gerne tilslutte mig de bekymringer, der er nævnt, over vilkårsbehandlinger ved skilsmisse, hvor svage parter kan risikere at blive klemt.
Nu taler vi f.eks. meget om muslimske kvinders ret til skilsmisse.
Man kunne godt forestille sig, at en svag kvinde fik at vide af sin mand, at nu er de enige om det her, og så siger hun ikke noget om, at de ikke er enige, fordi hun simpelt hen ikke ved, hvilke rettigheder hun har ifølge dansk lov.
Ifølge sharialovgivningen, som hun måske er blevet gift under, har hun nemlig ikke nogen rettigheder. Det er der ikke nogen der har fortalt hende, og der tror
Anne Baastrup (SF), 2004-03-17:
Regelforenkling er godt.
Der er en blanding af forskellige typer sager inde i det her lovforslag.
Der er for at sige det alt mellem himmel og jord, når det drejer sig om skilsmisse.
Vi har jo gennem et par år diskuteret: Hvordan skal vi egentlig placere børns forhold til samværsforældrene?
Hvordan skal vi kunne ændre det fastlagte samvær osv.?
I SF vælger vi at se på lovforslaget på den måde, at det er fint med en regelforenkling, men er det, der er kommet, godt nok, går man vidt nok nogle steder, eller går man for langt andre steder?
Jeg tror, det er meget vigtigt, at vi ikke gør det her til et konfliktområde her i Folketinget.
Det er for centralt for en lang række børn, for centralt for en lang række forældre, både bopælsforældre og samværsforældre, til, at vi drager nogle hastige konklusioner under udvalgsarbejdet.
I forlængelse af fru Lissa Mathiasens tale lægger vi også fra SF op til, at vi forhandler os igennem det og gennemfører de ting, som vi kan opnå enighed om, og så i øvrigt skyder nogle af de andre ting til hjørnespark.
Men som udgangspunkt vil vi gå ind i et positivt udvalgsarbejde fra SF's side.
Helge Adam Møller (KF), 2004-03-17:
Det Konservative Folkeparti synes, det er et godt lovforslag.
Der er en række forenklinger af eksisterende regler, som gør det lettere at være borger i det danske samfund i både glade situationer og i mindre glade situationer, og vi synes, at samtlige de forslag, der er foreslået her, er hensigtsmæssige. Jeg kan høre, at enkelte andre ordførere har noget, som de enten godt yderligere vil have med, eller som de godt vil have diskuteret grundigere i Retsudvalget.
Jeg vil da ikke udelukke, at man kan finde en enkelt eller to ting, som yderligere forbedrer lovforslaget, hvis vi tager det med.
Men generelt synes vi, det er godt, uanset om det er punkt 7 eller 10 i ministerens skriftlige tale.
Her bliver der nu mulighed for, hvis den ene forælder eksempelvis skal på ferie med det barn, som man ikke har forældremyndigheden over, at få oplysninger fra lægen om, hvilke vaccinationer barnet har fået, hvilket man ikke tidligere kunne.
Det er jo af ret stor betydning, hvis man eksempelvis skal til dele af verden, hvor der er gul feber eller japansk hjernehindebetændelse.
Der var jo et eksempel i Århus for et års tid siden, hvor den ene forælder, som havde forældremyndigheden, nægtede den anden, der skulle på ferie med børnene i 14 dage, at få de oplysninger.
Da vedkommende så ringede op til den praktiserende læge, måtte man konstatere, at loven var sådan, at lægen ikke måtte fortælle, hvad børnene var vaccineret mod, og vi jo ved, at det kan være farligt at få den samme vaccination to gange.
Det er bare sådan en enkelt ting, der altså er med her, at det nu bliver medtaget i loven, at selvfølgelig kan den anden forælder få den slags oplysninger, hvis vedkommende har brug for det, eksempelvis i forbindelse med ferie eller andet.
Vi er sådan set enige i det, fru Lissa Mathiasen sagde om, at det er alt godt fra havet.
Det er der jo ikke noget galt i.
Alt godt fra havet er normalt godt, også når det er på en restaurant, så vi kan fuldt og helt støtte lovforslaget, men vi vil selvfølgelig godt være med til at diskutere eventuelle detaljer eller forbedringer under udvalgsarbejdet.
Per Dalgaard (DF), 2004-03-17:
Dansk Folkeparti finder de forenklinger, som L 179 medfører, gode.
Vi kan ikke se de store problemer i dem, men vil dog gerne have en lille tilføjelse, nu hvor man er inde på området samvær.
Jeg modtager som så mange andre MF'ere, er jeg helt sikker på, en hel række henvendelser fra borgere, der erfarer, at deres retmæssige samvær med det barn, der typisk lever hos moderen, ikke kan gennemføres.
I de sager skal der selvfølgelig tages hensyn til misbrugsforældre, hvor moderen selvfølgelig ikke er interesseret i at udlevere et barn til en far, som har misbrugsproblemer af den ene eller den anden art.
Det ligger selvfølgelig helt klart, at sådan skal det være.
Der skal være rimelighed i tingene, således at et samvær for et skilsmissebarn kan gennemføres, uden at forældrestrid og andre negative påvirkninger kommer til at præge barnets opvækst.
Et andet punkt, som jeg godt lige vil hæfte mig en lille smule ved, er punkt 3 i det fremsatte forslag, hvor der står: »Det foreslås, at statsamtet skal kunne meddele skilsmisse ved bevilling på uændrede vilkår efter forudgående separation i tilfælde, hvor den anden ægtefælle ikke reagerer på statsamtets henvendelser om, hvorvidt ægtefællen har bemærkninger til skilsmissen.«
Det er sådan set også udmærket, men jeg vil lige påpege, at Dansk Folkeparti anser ægteskabet for at være en af de bærende institutioner i det danske samfund og har derfor ikke lyst til, at den her sag udvikler sig til, at man rent faktisk bare via et telefonkald kan opnå skilsmisse.
Vi er godt tilfredse med, at der i det, der står nævnt her, har været en separationsperiode, og at der derefter, når tiden er gået, skal kunne opnås en almindelig skilsmisse.
Hvis manden eller kvinden ikke reagerer, kan den så opnås på anden vis.
Så Dansk Folkeparti er positiv over for forslaget, men vi ønsker som sagt lige en drøftelse af den problematik med obstruktion i forbindelse med samvær.