Gitte Seeberg (KF), 2002-12-09:
Jeg synes, vi fra Det Konservative Folkepartis side kan være overordentlig tilfredse med den indgåede finanslovaftale, for selv om vi i fredags måtte høre beskyldninger om blokpolitik, står det klart, at der er indgået mange aftaler på kryds og tværs, i alt 17.
Enhedslisten er med i de færreste, i alt fem aftaler, Dansk Folkeparti er med i de fleste, nemlig 15 aftaler, og de øvrige partier i Folketinget er som nævnt også med i et antal aftaler, som ligger et sted i dette interval.
Efter De Konservatives mening er det meget glædeligt, at denne udvikling var og er mulig, og jeg ser derfor også frem til det kommende års politiske arbejde.
Finanslovaftalen tager fat i problemer, der i en tid har trængt sig på: en forbedret social indsats for nogle af de svageste grupper i samfundet, en indsats mod den negative sociale arv, behandlingsgaranti for narkomaner og en forlængelse af psykiatriaftalen.
Aftalerne er en udmøntning af satsreguleringspuljen, og herudover kommer aftalen med Dansk Folkeparti om en pulje på 50 mio. kr. til andre svage grupper.
Målet er, at ingen skal vente på at komme på hospice.
Forskning og uddannelse har fået et løft, og dette er også af afgørende betydning, når vi skal fremtidssikre vort samfund.
Det gælder både for universiteterne, hvor vi har fået vedtaget en helt ny reform, og på forskningsområdet, hvor der over de næste år tilføres over 3 mia. kr.
Universitetsreformen indfører i øvrigt en modernisering i form af en mere moderne ledelsesform.
I fredagens debat blev vi kritiseret for at have afskaffet et statsligt tilskud på omkring 300 mio. kr. til den kollektive trafik.
Det er faktisk en ordentlig kvalitet og ikke mindst tog og busser til tiden.
Det er ikke lavere priser, men driftssikkerhed og regelmæssige togtider, der får folk til at vælge den kollektive trafik, og specielt her i hovedstaden og andre større byer vil det være en oplagt fordel, hvis flere vælger den kollektive trafik.
Der er et kæmpeefterslæb på vedligeholdelsesarbejdet, som der nu vil blive rettet op på med den 4-årige vedligholdelsesaftale.
På boligområdet tegner fremtiden sig nu også lysere.
Det almennyttige boligbyggeri får også et løft, og der vil blive bygget omkring 1.300 nye ungdomsboliger årligt i de kommende år, så faktisk tegner det meget fint.
Også flere ældreboliger står på programmet.
Regeringens samlede nye initiativer vil betyde 15.000 boliger oven i dem, der allerede er truffet beslutning om, og det betyder, at der de næste 5 år vil blive opført over 100.000 nye udlejningsboliger.
Med andre ord: Der er iværksat målrettede initiativer til afhjælpning af boligmangelen.
Mellem alle partier i Folketinget er der indgået en aftale om at styrke forbrugerområdet, og det er et område, vi fra konservativ side lægger meget vægt på.
Jeg vil også nævne et andet område, som ligger os på sinde, nemlig miljøområdet.
De 50 mio. kr., som er afsat i 2003, ser vi med glæde frem til bliver udmøntet, og vi er også parat til at videreføre initiativerne for naturområder og -parker i de kommende år, gerne allerede når der skal forhandles finanslov for 2004.
Året 2003 vil indebære forandringer på miljøområdet; bl.a. skal vi jo i gang med forhandlingerne om Vandmiljøplan
Det er uhyggeligt med de mange tilfælde af iltsvind i vore farvande, og vi anser det for overordentlig vigtigt, at der igen bliver taget fat på reducering af kvælstofudledningen. I regeringens første år har vi fået gennemført en række af vore valgløfter - ja, faktisk de fleste, eksempelvis strengere straffe for voldtægt, vold og menneskesmugling.
Det er naturligvis oplagt, at det på sigt vil betyde, at flere vil komme i fængsel, og at det kræver flere fængselspladser.
Ved tidligere forlig har vi været med til at aftale opførelse af nye fængsler og skabe flere fængselspladser, men det alene rækker ikke.
100 nye pladser er forligskredsen blevet enig om.
Forliget om Kriminalforsorgen udløber med udgangen af næste år, men det er mit håb, at Folketingets partier i løbet af foråret kan indgå et nyt forlig, som træder i kraft i 2004.
Dette bliver der som sagt rig lejlighed til at drøfte i det kommende år, og her vil der også blive lejlighed til at drøfte alternative strafformer og andre relevante emner.
Alt i alt må man sige om den finanslov, som vi i dag skal vedtage, at den rækker ud i fremtiden.
Antallet af ældre medborgere vil stige, og antallet af yngre falde.
Skal økonomien hænge fornuftigt sammen, skal der skabes 85.000 nye arbejdspladser.
Den nye arbejdsmarkedsreform tager hul på problemstillingen, og det fælles initiativ, som satspuljepartierne aftalte for nogle år tilbage om førtidspensionister, er meget væsentligt.
Arbejdsmarkedsreformen er med til at sikre en del af væksten i beskæftigelsen, men selv med de initiativer, regeringen allerede har taget, er der en bid vej endnu, og det er vi også klar over.
Ifølge prognoserne for 2010-planen skal der ud over de initiativer, der allerede er iværksat, skaffes yderligere 55.000 nye arbejdspladser. Den tidligere regering var meget ambitiøs i sine forventninger til udviklingen i arbejdsstyrken.
På trods af næsten 9 år med gode konjunkturer og historisk lav rente lykkedes det ikke SR-regeringen at indfri egne forventninger om udviklingen i arbejdsstyrken, tværtom.
Ambitionen om den øgede arbejdsstyrke på 72.000 blev et fald i arbejdsstyrken på 24.000.
Ambitionerne om en moderat vækst i den offentlige sektor blev heller ikke rigtig til noget.
Nyrup-Lykketoftmålsætningen var 1 pct. i årlig vækst, men blev i realiteten over 2 pct. Antallet af offentligt ansatte overskred også de mål, som var opstillet.
Den borgerlige regering har rent faktisk overholdt ikke kun egne målsætninger, men også den tidligere regerings målsætninger om en moderat vækst i den offentlige sektor.
Men alt dette afføder kun kritik fra oppositionen.
Til tider undres man: Hvad mon Socialdemokratiet og De Radikale selv ville have gjort, hvis de havde haft regeringsmagten og selv havde været indstillet på at holde målsætningen?
Med andre ord: Den borgerlige regering er ambitiøs i sine målsætninger, og den økonomiske politik og vores langsigtede målsætninger er afhængige af fremgangen i beskæftigelsen.
Det vedstår vi, og det vil vi arbejde efter.
Derfor mener vi også fra konservativ side, at man ikke skal være bleg for at tage nødvendige skridt.
Målet er jo hele tiden det, at vores velfærdssamfund også skal være holdbart, når vi når 10-20 år længere frem.
Vi skal holde målsætningerne om afviklingen af den offentlige gæld; vi skal holde målsætningerne om på sigt at sænke skattetrykket, ikke dramatisk, men alligevel noget, der kan mærkes.
Vi mener, at skatten af den sidst tjente krone skal ned, men vi mener også, at mange skal have glæde og gavn af skattelettelser.
Når vi ønsker skattelettelser, er der jo ikke bare for at love guld og grønne skove.
Nej, forslaget er tænkt som en måde at fremtidssikre vores samfund på.
Der er klart behov for en indsats, men også at en ekstra indsats belønnes i form af kontante skattelettelser.
Mere til den enkelte lønmodtager vil få flere til at arbejde mere, og dermed kommer der flere kroner i kassen.
Andre partier har også i udspil luftet deres tanker til en kommende skattereform.
Vi ser frem til at drøfte dette spørgsmål i en bred kreds af partier.
Arbejdsmarkedsreformen har i forhold til bistandsklienter og for den sags skyld nogle indvandrere uden arbejde fået indbygget nogle forbedrede mekanismer, så man ikke siger nej til et arbejde, bare fordi man derved går ned i overførselsindkomst.
Målet er det modsatte.
Mon ikke også man kunne få lidt flere i beskæftigelse, hvis folk fik lidt mere til sig selv? Det er jeg helt sikker på.
Konkret foreslår vi som bekendt mellemskatten afskaffet over en årrække.
Men vi har også fokus på den gruppe, som tjener mindst, og er også åbne over for andres ideer.
Vi er parate til at se på udfordringerne om fremgang i beskæftigelsen.
Desværre er tiden ikke til at love den arbejdende del af befolkningen mere fritid, ferie og tidligere pension.
Tværtimod er der stadig meget behov for, at den reelle tilbagetrækningsalder stiger og ikke falder
yderligere.
Vi er tilfredse med fokuseringen på indvandrere og de tiltag, der allerede har været for at få flere ind på arbejdsmarkedet.
Desværre er ledigheden blandt denne gruppe medborgere stor.
Alle bør påtage sig et ansvar for, at indvandrere bliver en del af det danske arbejdsmarked
, det gælder både offentlige og private arbejdsgivere, lønmodtagere og kollegaer.
For den nemmeste måde at lære dansk på, hvilket jo er forudsætningen for at komme videre i det danske samfund, er, at man kan sproget, og det lærer man nu engang bedst på det danske arbejdsmarked med danske kollegaer.
Det kan bl.a. gøres ved at sikre, at de så vidt muligt vælger den rigtige uddannelse fra starten.
Man kan også overveje at se på SU-ydelserne, og om der eventuelt kan indbygges incitamenter i ydelsesstrukturen.
Der bliver nu en bedre erhvervsvejledning i forbindelse med bedre uddannelser, som forhåbentlig trækker i den rigtige retning, for danske studerende er rent faktisk meget længe undervejs, før de bliver færdige med studiet.
Erhvervslivet er grundstammen i vores velfærdssamfund, det er dér, pengene genereres, de penge, der skal betale for vores alle sammens samfund.
I en årrække har erhvervslivet måtte holde hårdt for i form af et utal af nye skatter og afgifter og et utal af administrative byrder og regler.
Jeg siger ikke, at det er slut med skatter og regler, men det er slut med nye afgifter på erhvervslivet, og der er iværksat målrettede initiativer for at lette virksomhedernes administrative byrder.
Til gengæld må erhvervslivet så acceptere, at en række tilskud, som tidligere blev udbetalt udvalgte brancher, nu ikke længere eksisterer.
Men det er faktisk det, erhvervslivet har bedt os om, når vi har haft drøftelser med erhvervslivet.
Dansk erhvervsliv skal ikke være afhængigt af tilskud.
Dansk erhvervsliv skal have bedre rammevilkår og enklere regler, og mest af alt ser erhvervslivet gerne skatten på lønindkomst lempet, for den høje skat medvirker til at presse lønningerne op, som igen forringer virksomhedernes konkurrenceevne.
Vi har oplevet, at ledighedstallene er knap så gode, som vi havde forudset i august måned.
Men dansk økonomi er robust, og hvor andre lande har haft problemer, har vi rent faktisk klaret os godt. Renten er lav, og huspriserne er stabile. Aktiekursernes fald har naturligvis haft indvirkning på skatteindtægterne, men ikke i en grad, så dette reelt er af nogen afgørende betydning for dansk økonomi. Men på trods af lidt flere ledige end forudsagt i august måned er ledigheden fortsat lav i Danmark sammenlignet med andre lande, og det synes jeg vi skal glæde os over.
Vi vil et samfund, hvor vi skal tilskynde og belønne de flittige, og hvor vi skal have et sikkerhedsnet under samfundets svageste, ikke så fintmasket, at det samler alle op, men heller ikke så grovmasket, at de fleste falder igennem.
Vores mål er hele tiden at arbejde på det afbalancerede samfund.
Vi ønsker, at vi fra dansk side skal tage et internationalt medansvar.
Det skal vi i kraft af en høj ulandsbistand og vores tilstedeværelse i internationale sammenhænge.
Det være sig som fredsbevarende styrker på den internationale scene, i FN-sammenhæng eller i EU.
Det sidste har regeringen præsteret til ug.
Med andre ord: Vi har meget at byde på.