runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
René Skau Björnsson (S), 2002-11-27:
Det nye forslag adskiller sig ved ud over kravet om gratis receptpligtig medicin også at indeholde et krav om gratis briller til børn og unge under 18 år.
Første gang vi behandlede forslaget, var vi i Socialdemokratiet skeptiske, og det er vi stadig.
For Socialdemokratiet er det selvfølgelig helt afgørende, at ingen person uanset alder af økonomiske grunde afstår fra en relevant medicinsk behandling eller brug af briller.
Men vi mener, at de gældende tilskudsregler er rimelige og tilstrækkelige til at hindre sådanne situationer.
Medicintilskuddet i dag ydes efter et behovsafhængigt system.
Unge under 18 år er efter disse regler særlig begunstiget, og ydermere har børn og unge, hvis forældre stadig ikke har råd til at dække medicinudgifterne, mulighed for at få yderligere tilskud gennem sociallovgivningen.
En anden grund til vores skepsis er, at vi kan være bekymrede for, at forslaget vil medføre en unødig stigning i børns forbrug af medicin, og det er i hvert fald ikke ønskeligt.
Men jeg vil også gerne sige, at vi på baggrund af beslutningsforslaget nu vil bede sundhedsministeren om en redegørelse for de hidtidige erfaringer af de ændringer, vi gennemførte i 1998 i medicintilskudsreglerne.
Vi vil gerne have belyst situationen for børn og unge, der har brug for receptpligtig medicin, herunder hvor mange, om nogen, der går fra apoteket uden livsvigtig medicin, hvilket jo er ulovligt.
Vi har meget sympati for Enhedslistens forslag, men i en situation, hvor vi skal foretage en prioritering mellem de offentlige midler og de mange initiativer - initiativer, der hver for sig kan være gode nok, men som alle koster penge - er det her forslag ikke højest på vores liste. På den baggrund kan Socialdemokratiet ikke tilslutte sig beslutningsforslaget.
Jens Christian Larsen (V), 2002-11-27:
Venstre kan ikke støtte det fremsatte beslutningsforslag.
Vi har samme holdning til forslaget, som da Enhedslisten fremsatte et tilsvarende forslag for omkring 1 år siden.
Vi er tilhængere af det behovsafhængige medicintilskudssystem, som trådte i kraft den 1. marts 2000.
Vi finder, at dette system i høj grad tilgodeser børn med et stort medicinbehov, samtidig med at det forebygger misbrug af et forøget og et fordyrende medicinforbrug.
Regler i dette system er socialt afbalanceret ved, at personer med et beskedent medicinbehov har en relativt høj egenbetaling, mens personer med et stort medicinbehov får et relativt stort tilskud til tilskudsberettiget medicin.
Nu anviser forslaget ikke nogen finansiering, men hvis forslagsstillerne forestiller sig, at den nuværende egenbetaling på ca. 230 mio. kr. for medicin og briller til børn og unge under 18 år skulle skattefinansieres, ville det på grund af skatteloftet komme til at vende den tunge ende nedad med større social ulighed til følge.
Et gratisprincip vil derfor især komme de velstillede forældre til gode.
Med denne begrundelse kan Venstre ikke støtte forslaget.
Ole Stavad (S), 2002-11-27:
I det polemiske vil jeg aldrig kunne måle mig med indenrigsministeren.
Det er en indrømmelse, jeg har givet tidligere, og det beviser indenrigsministeren jo igen, når han snakker om mange penge og få penge.
Når vi ser på det, som er aftalegrundlaget, nemlig landet under ét, alle under ét, rammer man så tæt på, at hvis det var en skive, man havde skudt efter, havde man ramt den sorte prik.
Men når vi taler om de to berørte og konkrete parter, Vestsjællands Amt og Frederiksberg Kommune, er det forholdsvis mange penge.
Indenrigsministeren mener, at mit indlæg var polemisk.
Det var bestemt ikke ment sådan, og jeg synes, indenrigsministeren bør tænke over, at man kun kan forlange en vis kvalitet af andre, hvis man selv er i stand til at levere den.
Jeg kan konstatere, at alt det, som indenrigsministeren forlanger af hvert eneste amt og hver eneste kommune, har han i sin egen tid i amtsråd og kommunalbestyrelser aldrig kunne levere - aldrig!
Lars Løkke Rasmussen (V), 2002-11-27:
Jeg har sådan set rundet af én gang, men nu kan jeg forstå, at vi tager debatten over flere omgange.
Det indlæg, der lige er blevet holdt, bringer sådan set ikke noget nyt frem i sagen ud over en række, mod mig personligt rettede, insinuerende og lidt løse påstande om min embedsførelse i Frederiksborg Amt.
Det skal jeg slet ikke gå ind i, for jeg tror, spørgeren udtaler sig uden noget særlig fuldstændigt indblik i det og øjensynligt også uden at tænke på, hvad det var for en parlamentarisk situation, der var i det amt, jeg tidligere havde fornøjelsen af at være amtsborgmester for, herunder hvordan ordførerens eget parti agerede eller ikke agerede.
Men alt det er jo bare ren polemik af værste skuffe, som jeg sådan set slet ikke agter at kommentere, for det centrale er jo: Skal man acceptere, at aftaler skrider?
Ja eller nej?
Vi fik en lille afsløring af, hvad grunden er til, at historien har vist, at det stille og roligt er skredet og skredet og skredet.
120 mio. kr. er jo ikke særlig mange penge, blev der sagt, og når det kun er skredet med 120 mio. kr., så fred være med det.
Jamen det er jo præcis den holdning, der over en årrække har gjort, at tingene er skredet.
Så kan jeg i øvrigt ikke finde ud af, om det er mange penge eller få penge.
Den ene ordfører siger i sit indlæg, at det er en katastrofe, og hvis man ikke ikke får de penge hjem, skal stort set hele hospitalssektoren nedlægges og de psykisk syge sendes på gaden.
De burde falde for en bagatelgrænse, slå dog en streg over dem.
Jamen det kan jo ikke på én og samme tid være et stort og et lille beløb. Jeg tror ikke, jeg kan berige debatten yderligere, så jeg skal bare afslutningsvis sige, hvad jeg også sagde, da jeg rundede af sidste gang: Jeg er glad for, at der er et flertal i Folketinget, der vil hjælpe regeringen med at understøtte aftalesystemet, så der kommer respekt for de aftaler, der indgås, og borgerne kan føle sig trygge ved, at det historiske mønster, hvor skatteskruen er skruet tungere og tungere og tungere i bund, nu er erstattet af en ny tid, hvor der er sat et effektivt stop for skatte- og afgiftsstigninger.
Tove Videbæk (KRF), 2002-11-27:
Jeg er her på vegne af Kristeligt Folkepartis ordfører, hr. Mogens Nørgård Pedersen, som desværre ikke kunne være til stede, og jeg skal derfor på hans vegne udtale følgende: Man kan ikke komme uden om, at dette er et interessant lovforslag - ikke fordi regeringens skattestopmantra i sig selv er interessant, men fordi forslaget underminerer den ligeværdighed og subsidiære tankegang, der ligger i den årlige aftale mellem regeringen, amterne og kommunerne.
Hvis dette forslag vedtages, har den borgerlige regering i princippet tilsidesat det kommunale selvstyre og indført en centralistisk budgetstyring, som leder tankerne hen på fortidens regimer i øst.
Når skattestoppet fører til en så stram budgetregulering og kontrol, som tilfældet er her, fjerner man i princippet det økonomiske element i selvstyret.
Når det drejer sig om selve måden at udføre den kollektive afstraffelse på, bliver det ikke et hak bedre.
Skattestoppet og forslaget her får mig - altså hr. Mogens Nørgård Pedersen - til at spørge, hvad vi i det hele taget skal med en Strukturkommission.
Skattestoppet har jo allerede dikteret en ny struktur, hvor den finansielle centralkomité i København bestemmer, og den regionale og lokale selvbestemmelse er sat ud af kraft.
Kristeligt Folkeparti mener selvfølgelig ikke, at kommuner og amter bare skal sætte skatten op.
Det er vigtigt, at kommune- og amtsskatterne holdes i ro, men udgangspunktet skal ikke være skattestoppet.
Kristeligt Folkeparti kan altså ikke støtte forslaget.
Thomas Adelskov (S), 2002-11-27:
Det interessante i denne sammenhæng er: Hvis nu man havde taget Vestsjællands Amt som eksempel og havde spurgt, hvad skatten var i Vestsjællands Amt i 1988, er svaret 12 pct.
Og hvad var skatten i 1998?
Den var 12 pct. I 1999 12 pct., i 2000 12 pct. og i 2001 12 pct.
Men nu har man altså lavet et så stort træk på kassen, at man har følt, det var nødvendigt at hæve skatten. Man har haft sit helt eget personlige skattestop i Vestsjællands Amt under en socialdemokratisk amtsborgmester.
Jeg ved godt, det er noget, man ikke bryder sig om at høre, men nu er de simpelt hen i den situation, at økonomien er elendig, og der er hul i kassen.
Det problem forsøger man at løse selv, men jeg forstår - og det fremgår også af lovforslaget - at indenrigsministeren langt hellere ser
, at man skal komme med hatten i hånden og bede om at blive sat under administration, og så kan indenrigsministeren af egen nåde sige: Det er o.k., I må godt hæve skatten ligesom ude hos vennerne i Farum.
Jeg synes simpelt hen, det er noget juks.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2002-11-27:
Ja, det må jo blive lidt i spredte fægtninger, hvis jeg skal nå at få alle med.
Vi tager ikke hensyn
til service, lad os smadre hospitalssektoren, sørge for, at de psykisk syge ikke får noget boligtilbud, sende dem ud på gaden, altså det er vores målsætning.
For hvis man ikke tillader, at de aftaler, der er indgået, bliver brudt, er det resultatet. Det er jo det argeste vrøvl.
Det er der plads til inden for aftalen.
Det er jo hele humlen i det, at der er lavet beregninger på, hvor det amtskommunale udgiftsniveau er, hvad det så er for en rummelighed, der er til stede med de vækstprocenter, vi regner med, og med uændret skat.
Hvad er det for nogle værktøjer, amtskommunerne
skal have for at kunne leve med den ramme og forfølge de mål?
Hvad er det for realistiske mål, man kan have, sådan at penge og mål matcher hinanden?
Det er det, vi er enige om, for vi har indgået en sådan aftale.
Og det er jo præcis derfor, at der fra starten har været den fleksibilitet
i skattestoppet på det kommunale område, at det netop ikke cementerer en - i gåseøjne - tilfældig skatteprocent, høj som lav, i en enkelt kommune eller et enkelt amt, men tværtimod er en fleksibel model, der betyder, at når der er rummelighed under ét, så kan man selvfølgelig også fordele det og justere det på den måde, at hvis nogle sætter skatten op, så skal andre bare sætte den ned.
Og det skal gå i balance, for hvis det ikke går i balance, har man brudt den helt grundlæggende forudsætning; så har man nemlig forgrebet sig på borgernes penge i et omfang, som ligger ud over det, der er aftalt.
Så kan man diskutere: Hvem er så den skyldige?
Er det dem, der sætter skatten op, eller er det dem, der undlader at sætte skatten ned?
Det kan der komme en spændende diskussion ud af.
Og det er jo sådan set den diskussion, der er skåret igennem ved at lave det miks mellem det individuelle og det kollektive.
For hvad skulle alternativet være til det, hvis man nu tænkte sådan bare teoretisk over det?
Ja, så skulle alternativet jo være statsstyring, så det klodser.
Det ville fordre, at man lavede rummelighedsregnestykker amt for amt, kommune for kommune, hvor ministerielle embedsmænd skulle sidde og gøre sig kloge i detaljer på, om den rigtige skatteprocent i Glamsbjerg, Ikast, Herning, Vestsjællands Amt, Roskilde Amt, og hvad det nu ellers måtte være, skal have en given størrelse.
Det ville være statsstyring, og det er sådan set for at undgå den statsstyring, at vi har lagt en mekanisme frem, som har været kendt meget, meget længe, bl.a. i et svar til Folketingets Finansudvalg fra finansministeren, og som matcher det individuelt rettede og det kollektive.
Vi smadrer ikke noget som helst, for hele aftalen har et niveau, der gør, at det er muligt at udbygge og udvikle.
Derfor er det forkerte præmisser, der diskuteres ud fra, når fru Line Barfod vanen tro tager ordet for at opremse den efterhånden kendte og indstuderede sætning om busbilletter, kopiafgifter m.v.
Line Barfod (EL), 2002-11-27:
Nu bliver der jo talt så meget om skatterne og om, at de stiger og falder osv.
Ministeren siger, at borgerne nu skal opleve, at der ikke kommer skattestigninger.
Men kan ministeren ikke bekræfte, at til gengæld stiger brugerbetalingen, og til gengæld kommer de, der har mindst, til at mærke, at de skal betale mere for at få en uddannelse, at de skal betale noget mere for at gå på aftenskole og komme ud og være sammen med andre mennesker og have del i folkeoplysningen? Og kan ministeren ikke også bekræfte, at fra 2004 skal folk betale langt mere for at køre med bus og tog, og hvor mange af dem, der er henvist til bus og tog, jo ikke har andre muligheder og derfor er tvunget til at betale? Så det, ministeren og hans regering med støtte fra Dansk Folkeparti gennemfører, er altså langt større grad af brugerbetaling, som rammer dem, der har mindst, i stedet for en solidarisk finansiering over skattesystemet, hvor man tager fra dem, der har mest.
Karen J. Klint (S), 2002-11-27:
Ja, man kunne næsten fristes til at fortsætte: Når det først er smadret, er det også nemmere at nedlægge, og det er måske det, vi ser det første skridt på vejen til her, for hvorfor samle på noget, der er smadret?
Det, jeg vil forfølge lidt, er, om jeg ikke kan få ministeren til at gentage, for det lød, som om ministeren sagde, at der i aftalen specielt var taget højde for Vestsjællands Amt.
Jamen kan jeg så ikke få ministeren til bare at sige ja eller nej til, om det ikke er korrekt, at i det høringssvar, vi har fået fra Amtsrådsforeningen, har Amtsrådsforeningen i al fald en helt anden opfattelse.
Dels mener de, at hvis der er to om en aftale, skal der også være to til at vurdere, om den bliver brudt, og når de nævner noget særligt om Vestsjælland, er det vel, fordi de føler, at det ikke er retfærdigt, det, der er på vej til at ske her. Så vil jeg også gerne have lidt mere konkretiseret, hvornår pengene kommer tilbage til borgernes lommer igen, for når man kan konkretisere, hvornår de kommer op af bloktilskuddene, det ser vi jo her i lovforslaget, når det kan konkretiseres, kunne man jo lige så vel have konkretiseret, hvordan de kommer tilbage i lommerne.
Ole Stavad (S), 2002-11-27:
Jeg vil godt sige, at med den måde, som ministeren argumenterer på, bliver jeg allerede nu nødt til at bebude, at jeg gerne vil sige lidt mere senere.
Men lad mig bare gøre den bemærkning til ministeren, at han glemte, da han havde sin perlerække af amtsskatter, at sige: Jamen den tidligere regering sørgede jo for at nedsætte statsskatten så meget hvert eneste år, at slutresultatet for borgerne blev, at indkomstskatten faldt.
Når jeg mener, at det her ikke har noget med skattestop at gøre, men har noget med magtbrynde at gøre og ligner rockermentalitet, så er det jo, fordi når man rammer så præcist som 0,02 pct. - og ministeren har endda skrevet, at selv om det kun havde været 0,01 pct., altså hvis Vestsjællands Amt havde halveret procenten, at så ville han stadig væk lave indgreb - så har det ikke noget med samfundsøkonomien at gøre, så har det ikke noget med skattestoppet at gøre, så har det ikke noget med brudte aftaler at gøre.
For man har slet ikke brudt nogen aftaler helt i modsætning til det, ministeren sagde, for amterne har ikke tilsluttet sig den del.
Derfor er det her bare en regering, der skal vise sin magtbrynde og er i gang med at smadre det lokale demokrati og det nære samfund, som engang for mange år siden var noget, Venstre holdt festtaler om.
Men vi kan forstå, at der kun er festtaler, ikke nogen realiteter.
Tove Videbæk (KRF), 2002-11-27:
Kristeligt Folkeparti er helt enige i, at syge mennesker ikke skal pålægges ekstra udgifter, og Enhedslisten foreslår derfor, at de særlige tilskud til medicin til børn og unge under 18 år udvides, så medicin bliver gratis for børn og unge under 18 år.
Hertil kan jeg sige, at loven om ændring af medicintilskudsreglerne jo trådte i kraft i 1999, og den lov blev til på baggrund af et bredt forlig blandt partierne her i Folketinget.
Den medicintilskudslov har nogle helt specielle og gunstige regler for børn og unge under 18 år.
Derudover indeholder loven en regel om, at Lægemiddelstyrelsen efter ansøgning fra patientens læge kan bestemme, at forsikrede med et stort, varigt og fagligt veldokumenteret behov for lægemidler kan få hundrede procent dækning for den samlede egenbetaling.
Under forhandlingerne og under arbejdet med loven gav vi fra Kristeligt Folkepartis side udtryk for vores bekymring for de kronisk syge, for børn og unge og for de mindrebemidlede, og derfor skrev vi også i betænkningen, at Kristeligt Folkeparti ønsker at udtrykke sin bekymring for, at lovforslaget særlig vil ramme enlige forsørgere og unge på SU.
Kommunerne skulle derfor have klare regler og vejledninger at handle efter, så de ikke administrerede imod dét, der var lovgivers intention på området.
Endvidere pointerede Kristeligt Folkeparti og flere andre partier gentagne gange over for den daværende sundhedsminister, at vi ikke ønskede at se situationer, hvor økonomisk dårligt stillede måtte efterlade deres nødvendige medicin på apoteket, fordi de ikke havde penge til at få medicinen med hjem.
Derfor skrev vi i tillægsbetænkningen, at vi noterede os sundhedsministerens tilsagn om, at regeringen ville søge at etablere kreditordninger osv. osv.
Kristeligt Folkeparti mener, at vi fik lavet en god, ny ordning for medicintilskuddet.
Det er en ordning, som netop prioriterer at give de største tilskud til de mennesker, som har mest brug for medicin og som køber mest medicin.
Naturligvis kan der opstå problemer, og hvis der gør, så vil vi i Kristeligt Folkeparti gerne være åbne for at diskutere ændringer med de øvrige partier i forligskredsen, men vi kan ikke støtte det foreliggende forslag.
Birthe Skaarup (DF), 2002-11-27:
Jeg kan ikke rigtig nære mig over for Enhedslisten, for Enhedslisten kommer altid med det der »når vi får lov af regeringen«. Dansk Folkeparti har sin egen politik, og når vi finder, at tiden er inde til, at det her område også skal prioriteres, så vil vi helt sikkert komme med et forslag. Jeg kan ikke love Enhedslisten, hvornår det bliver, men jeg har sagt, at vi er positive over for det.
Vi har vores egen politik.
Når vi indgår i et forlig med en regering, så er vi naturligvis solidariske, og foreløbig kan jeg ikke overskue økonomien i år 2004.
Vi har indgået forlig i år 2003, og det er det, jeg vil forholde mig til.
Men som sagt, og det mener jeg naturligvis også, er vi positive over for sådan et forslag.
Pernille Blach Hansen (S), 2002-11-27:
Ja, det spørgsmål her drejer sig om, hvad der er den faglige baggrund for, at Lomborg-instituttet skal have flere penge.
Og det er ikke mindst interessant, fordi der jo stod i avisen, den her gang er det så B.T. den 25. november, at Miljøministeriets departementschef netop havde afsendt en henvendelse til instituttets direktør og bestyrelsesformand og bedt om en forklaring på, at arbejdsprogrammet ikke var på plads.
Og det er så fire dage før, instituttet får tilført en ekstra millionbevilling, en forøgelse af sin bevilling med over 50 pct., selv om instituttet kun har fungeret i et halvt år og endnu ikke har lavet et arbejdsprogram.
Så kan vi ikke få den saglige og faglige vurdering af, at det var nødvendigt allerede nu at tilføre et sådant institut ekstra penge?
Tove Videbæk (KRF), 2002-11-27:
Beslutningsforslag nr. B 24 er et rigtig godt forslag.
Det er en god samfundsinvestering at styrke den sundhedsfremmende og forebyggende indsats, og derfor har Kristeligt Folkeparti også støttet, at en del af satspuljen for de kommende 4 år skulle gå til styrkelse af sundhedspleje og anden tidlig forebyggende indsats.
Via satspuljen skal der nu sættes en del forsøg i gang på det forebyggende og sundhedsfremmende område og til at bryde den negative sociale arv.
Sundhedsplejersker ved meget om at støtte forældre og give dem råd, inden forældrene oplever fiasko i forældrerollen, og inden børnene er skadet.
Sundhedsplejerskerne opleves af de fleste familier som en støtte, en sparringspartner og en hjælp, som det er legitimt at drøfte vanskeligheder og problemer med.
Jeg har til i dag fået en mail fra en sundhedsplejerske, som fortæller om bl.a. mødregrupper for særligt udsatte børn, som fungerer til stor glæde og nytte for alle involverede familier.
Flere steder i landet har man også taget initiativ på dette område, bl.a. i Thisted tog en sundhedsplejerske initiativ til et tværfagligt arbejde, hvor man træder til allerede før fødslen.
Denne Thistedmodel, som nu er blevet udviklet, er blevet bredt ud til en hel række kommuner i landet.
I beslutningsforslag nr. B 24 er der rigtig mange gode ideer om opnormering af sundhedsplejersker, styrkelse af den faglige ledelse, supervision af sundhedsplejersker, koordinering af det tværfaglige arbejde, om mødregrupper og udviklingspuljer, rigtig mange gode ideer.
En del af disse forslag og ideer er allerede ført ud i praksis i adskillige kommuner, og satspuljepengene og de indsatser og forsøg, som vil blive resultatet af dem, forventer vi os meget af. Så det er absolut et godt forslag, som Socialdemokratiet er kommet med om sundhedsplejens forebyggende indsats.
Det er et fint forslag, men vi er fra Kristeligt Folkeparti ikke helt klar til at stemme for det, idet vi mener, at det ikke er det her forslag alene, der vil kunne løse alle problemer. Vi tror, at en bred vifte af forslag skal til, og vi vil se på, hvordan de forsøg, som bliver sat i gang via satspuljen, vil virke i praksis.
Naser Khader (RV), 2002-11-27:
Med dette forslag ønsker Socialdemokratiet at styrke indsatsen over for socialt udsatte familier samt familier med anden etnisk baggrund.
Forslaget oplister en række tiltag, som bør styrkes eller iværksættes, og vi er på mange måder meget enige i de forslag.
Der er ingen tvivl om, at det er vigtigt at skabe kontakt så tidligt som muligt til disse familier, og der er ingen tvivl om, at sundhedsplejerskerne spiller en meget væsentlig rolle i den sammenhæng, ikke mindst i den sammenhæng at nedbryde den negative sociale arv, og for de etniske minoriteter vil det også bedre stimuleringen tidligt i forløbet, skabe muligheder for en bedre integration og for en bedre sprogudvikling. Den indsats kan ikke undervurderes, så på den måde er vi meget positivt stemt over for forslaget, men vi savner undersøgelser, der ligger til grund for at ændre på området, og vi savner de praktiske erfaringer og evalueringer, forslaget bygger på.
Det er også uafklaret, hvad forslaget vil koste, og hvilke krav man kan stille af denne art uden at intervenere i det kommunale selvstyre.
Før de spørgsmål bliver afklaret, vil Det Radikale Venstre derfor ikke tage stilling, men vi glæder os til udvalgsbehandlingen, hvor vi håber på at få besvaret flere af de spørgsmål.
Lene Garsdal (SF), 2002-11-27:
Da SF's ordfører på området, hr. Kamal Qureshi, ikke kan være til stede i dag, skal jeg på hans vegne fremføre partiets synspunkter.
SF er en klar tilhænger af en styrkelse af sundhedspleje og tidlig sundhedsfremmende og forebyggende indsats.
Derfor er det et godt forslag, hvadenten det skal udmøntes i lovgivning eller i ændringer i administrative forskrifter.
SF støtter de enkelte punkter, som dette beslutningsforslag lægger op til.
Det er meget vigtigt, at sundhedsplejen ikke blot ydes efter skema, men at ydelser i højere grad gives efter behov.
Ikke mindst udsatte mødre og mødre med anden etnisk baggrund har behov for socialt fællesskab og mødregrupper.
Og vi støtter gerne, at der oprettes puljer til udviklingsprojekter inden for området.
Endelig finder vi i SF, at det er en god idé, at sundhedsplejen løbende følges op og evalueres.
Så SF støtter forslaget.