Kristian Jensen (V), 2002-03-20:
Det er en god dag at være Venstremand, det er en god dag at være liberal, og det er en god dag at være folketingsmedlem, for det er i dag et godt finanslovforslag, der vedtages, 3.142 sider stort, 4,4 kg tungt, 138 mm tykt og 42 paragraffer med et hav af underparagraffer og tekstanmærkninger.
Der er mange måder at betragte et samlet finanslovforslag og bilag på.
Ud over en meget snæver kreds af finanslovordførere og arbejdsglade talknusere tvivler jeg på, at der er ret mange, der er kommet hele forslaget igennem.
Men selv om finanslovforslaget er det ubetinget tungeste, både fysisk og betydningsmæssigt, lovforslag i folketingsåret, så ligger betydningen af lovforslaget jo heller ikke i en granskning af den enkelte tekstanmærkning eller i at dykke ned i, hvad konto 36.31.02.10 egentlig dækker over.
Denne finanslov er historisk, og dens betydning ligger i det samlede sigte med statens husholdningsbudget.
Hvad er det, der har været målet med de ændringer, der er blevet gennemført både i forslaget og i de ændringsforslag, der blev vedtaget i går?
Hvad er sigtet med finansloven for 2002?
Det er det billede, man skal holde op for sig, når man politisk skal vurdere finanslovens betydning.
Finansloven for 2002 gennemfører en række vigtige skridt
i retning af et samfund, hvor styrkelse af velfærdssamfundets kerneydelser går hånd i hånd med større valgfrihed og færre snærende bånd for borgerne.
Venstre vil sikre, at hverdagen bliver lettere for danskerne, og det er der i finansloven og i regeringens øvrige initiativer en række eksempler på.
I Løgstør havde en ung slagteriarbejder brug for at blive opereret i sin finger for at kunne komme tilbage på arbejdsmarkedet i stedet for at modtage sygedagpenge.
Desværre var der udsigt til 2 år på venteliste, så kommunen valgte at sende slagteriarbejderen på privathospital og betale regningen på 28.850 kr. Derved sparede kommunen over 120.000 kr. i sygedagpenge.
Takken var at modtage en næse fra tilsynsrådet.
Nu rettes der op på den urimelighed, sådan at når der er ventelister, så kan kommunerne vælge at aktivere sygedagpengene ved at sende borgerne i behandling.
Borgere på venteliste bliver gjort til aktive borgere og kan dermed bidrage til at skabe vækst og produktion.
Et andet eksempel er Else og Holger, der havde været gift i næsten 60 år, inden de kom i den ulykkelige situation, hvor Else måtte flytte på plejehjem.
Holger havde naturligvis et ønske om at flytte med, sådan at de fortsat kunne leve sammen i deres livs aftenstund.
Desværre var Valby Bydelsråd ikke af samme opfattelse, og derfor måtte den næsten 90-årige Holger tage sin knallert, når han skulle besøge hustruen.
Til sidst og efter mere end 2 års kamp mod de lokale myndigheder fik Else og Holger lov til at flytte sammen, men da var Holger desværre så svækket af sygdom, at de kun fik 2 måneder sammen.
Regeringen har nu fremsat et lovforslag, der giver ægtepar et retskrav på at kunne følges ad, når den ene ægtefælle kommer på plejehjem, sådan at de kan have deres sidste tid sammen i stedet for at blive skilt ad af stive regler.
Et andet eksempel er Brugsen i Store Ejstrup, som ikke kan siges at være noget storcenter alene af den grund, at Store Ejstrup kun består af ca. 40 husstande.
Alligevel blev Brugsen nægtet retten til at udvide for at kunne fortsætte med at sælge hårde hvidevarer som en vigtig biindtægt.
Den indtægt, som holdt liv i den lille brugsforening, ville stoppe med store konsekvenser for landsbyen som resultat.
Ved et helt særligt tilfælde genoptog Naturklagenævnet sagen og ændrede den første afgørelse, men hvis ikke Brugsen i Store Ejstrup skal være et enestående tilfælde, så er det nødvendigt at gennemføre det lovforslag, som miljøministeren har stillet, om at ændre planlovens stive regler.
Alt for mange danskere har oplevet at stå alt for lang tid på venteliste til den nødvendige behandling.
Af den tidligere regerings seneste pjece fremgår det, at der i løbet af 1 år er 247.000 mennesker, der står på venteliste i mere end 3 måneder.
Man kan næsten fristes til at spørge: Kan vi ikke gøre det lidt bedre?
Og jo, det både kan og vil den nye regering gøre bedre.
Nu gennemføres løftet om at yde ekstra 1,5 mia. kr. til øget produktivitet og til fremme af frit valg på sygehusområdet.
Jeg vil endnu engang gerne kvittere for, at Socialdemokratiet i går opgav sin fejlslagne prioritering, hvor kampen mod privathospitaler var vigtigere end kampen mod ventelister.
At Det Radikale Venstre så blev det systembevarende parti og overtog pladsen i betonen, er en overraskelse, som er meget skuffende.
Nu skal jeg ikke fortsætte hele min taletid med eksempler på områder, hvor finansloven danner baggrund for større frihed til den enkelte borger.
Det er jo heller ikke enkeltsagerne, vi lovgiver på baggrund af, men den lange liste af eksempler levner ingen tvivl om, at denne finanslov vil få hel konkret betydning for danskernes hverdag.
I stedet for et systemstyret regime skabes der nu plads til forskellighed og individualisme.
Det er det, jeg forstår ved at sætte mennesket frem for systemet.
I Venstre begrænser vi os nemlig ikke til at fremhæve den personlige frihed i festtaler og i glitrede publikationer.
For os er det et politisk mål, som kan tænkes ind i den konkrete, daglige politik.
Vi har modet til at overlade vigtige beslutninger i danskernes hverdag til netop de personer, der bliver berørt af beslutningerne.
Denne finanslov bryder med systemtænkning.
Denne finanslov giver borgerne frihed til at skabe den tilværelse, de selv ønsker.
Denne finanslov er historisk og et skridt i liberal retning.
Kl. 9.10 Med finansloven, som den ligger nu, er de økonomiske mål frem mod år 2010 fastholdt.
Det er vigtigt, at målene, at få styr på de offentlige udgifter, vækst i den samlede arbejdsstyrke og fortsat nedbringelse af statens gæld, fastholdes.
Det gør vi med finansloven, og i de kommende år skal målene konkretiseres, udleves og opfyldes.
Der er ingen lette snuptagsløsninger til at nå det ambitiøse mål om at udvide arbejdsstyrken med 66.000 mennesker, især ikke når udgangspunktet er, at der er en naturlig afgang fra arbejdsmarkedet på yderligere 66.000 mennesker.
Og det betyder, at regeringen skal tilrettelægge en politik, som skaffer flere i arbejde, svarende til i alt 132.000 job.
Det er en opgave, som skal løses ved at tage mange forskellige redskaber i brug.
Derfor skal vi væk fra systemtænkningen og med et åbent sind se på, hvilke midler der virker, og hvilke der ikke virker.
Det er vigtigt at turde udfordre de eksisterende systemer for at nå det bedste resultat og hjælpe flest mulige mennesker i arbejde.
En af de væsentlige opgaver bliver at sikre, at personer, der er kommet til Danmark med en anden etnisk baggrund, får bedre muligheder for at komme i arbejde.
Flygtninge og indvandrere skal i arbejde og ikke klientgøres.
Det er vigtigt for at nå de økonomiske mål, at beskæftigelsesgraden for personer med flygtninge- og indvandrerbaggrund hæves.
Hvis deres tilknytning til arbejdsmarkedet havde været den samme som den øvrige del af befolkningens, ville der være 60.000 flere i arbejde.
Det er altså ganske afgørende for regeringen og for opfyldelse af de økonomiske målsætninger for en sund økonomi, at integrationen bliver mere vellykket.
Men ønsket om en bedre integration gennem arbejde rummer meget mere end blot den økonomiske side.
Det er også vigtigt, at integrationen bliver sikret, for at skabe rammerne for en bedre tilværelse og større selvrespekt for de flygtninge og indvandrere, der nu engang er i Danmark.
I Venstre glæder vi os over, at ministeren for flygtninge, indvandrere og integration har præsenteret udspillet »På vej mod en ny integrationspolitik«.
Stik imod alle forudsigelserne fra det efterhånden traditionelle hylekor har udspillet fået en flot modtagelse, også i flere indvandrerorganisationer som POEM og INDsam.
Det er et godt udgangspunkt for det arbejde, der nu skal udmøntes i lovgivningen, og hvor vi skal arbejde for, at både arbejdsgivere og kolleger bliver bedre til at tage positivt imod nye medarbejdere med en anden etnisk baggrund.
Det andet vigtige mål er en fast budgetdisciplin i den offentlige sektor.
Vi er tilfredse med, at både kommuner og amter har lyttet til regeringens gode råd om at udsætte væksten i de offentlige budgetter.
Det betyder, at målet, at begrænse den offentlige vækst, som jo er nøje beskrevet i den tidligere regerings publikation »Danmark år 2010«, nås i 2002 og 2003 set under ét.
Hvis ikke kommuner og amter havde været enige i ønsket om at udskyde forbruget, så ville der være sket ubodelig skade på målet om i gennemsnit at have en samlet offentlig vækst på 0,75 pct. frem til år 2010. Det er vigtigt at huske på, at kommunernes daværende førstemand, Odenses socialdemokratiske borgmester Anker Boye, kom jublende ud fra forhandlingerne med den daværende regering og glad kunne meddele: »Vi er enormt tilfredse med aftalen.
Vi har fået alt det, vi har behov for«.
Så det forbrug, der nu bliver udskudt til 2003, er altså et forbrug, der ligger ud over den ramme, som KL for under et år siden mente dækkede alt, hvad de havde behov for.
Der fjernes ikke en eneste krone fra de kommunale kasser, men en del af den vækst, der ligger ud over aftalen mellem KL og den daværende SR-regering, vil blive gemt til senere. V og K har fundet besparelser i det statslige forbrug på råd, nævn, puljer og kommissioner på 500 mio. kr., som omprioriteres til at gå til en bedre kvalitet og valgfrihed i ældreplejen.
De ekstra 500 mio. kr. giver dermed ikke en stigning i det offentlige forbrug, da det er en omprioritering af bestående udgifter.
Hvis de politiske partier, der i sin tid stod bag udgivelsen af »Danmark år 2010«, fortsat ønsker at holde dansk økonomi på en ansvarlig økonomisk kurs, må de partier også bakke op om de nødvendige beslutninger for at holde det offentlige forbrug under kontrol. Kl. 9.15 Debatten i går var jo én lang, pinlig afsløring af, at Socialdemokratiet er på vild flugt fra den tidligere politik om en ansvarlig offentlig økonomi.
Talrige socialdemokrater med den finanspolitiske ordfører i spidsen blæste på, at kommunerne har et gigantisk overforbrug i forhold til den aftale, KL indgik med de selv samme socialdemokrater. Jeg må ganske enkelt konstatere, at den ansvarlige økonomiske politiske linje hos Socialdemokratiet er forsvundet sammen med regeringsmagten, og at det atter bliver en opgave alene for de borgerlige, liberale partier at sikre den solide, stabile, ansvarlige økonomiske politik. Det tredje hovedmål i den økonomiske politik er nedbringelse af statens gæld.
En halvering af gælden til at udgøre under 25 pct. af BNP er målet, og derfor er det meget glædeligt, at finansloven for 2002 har det hidtil største overskud renset for engangsindtægter.
Når tidligere finansministre har kunnet bryste sig af store tal på bundlinjen af den såkaldte DAU-saldo, så har det været at pynte sig med lånte fjer enten i form af fremrykninger af betalinger, som da den daværende regering opfandt et år med 13 indtægtsmåneder, hvor man kun havde 12 udgiftsmåneder, eller i form af bortsalg af statens aktiver som i 1998, hvor salget af Tele Danmark dækkede over et budget med røde tal på bundlinjen, når engangsindtægterne blev pillet ud.
Sådan er det heldigvis ikke med den finanslov, der vedtages i dag.
Her er overskuddet hverken fremkommet ved salg af arvesølvet eller prokuratorkneb.
Her er overskuddet udtryk for solid økonomisk politik og en modig politisk prioritering af midlerne.
Det er ærlig politik, og det er sund økonomi.
Derfor er det meget tilfredsstillende, at der allerede er taget fat på at rette op på serviceniveauet på de vigtige kerneydelser i velfærdssamfundet, samtidig med at skattestoppet sikrer borgerne mod yderligere beskatning.
Med regeringens skattestop og fjernelse af de afgiftsstigninger, som SR-regeringen ønskede, har vi sparet borgerne for nye grønne afgifter på 500 kr. pr. familie, et ganske tilfredsstillende resultat af de første 3 måneders arbejde.
Ud over de allerede fremhævede forbedringer for borgerne er der også taget et fremragende skridt, idet der gives modtagerne af hjemmehjælp valgfrihed.
Nu kunne nogle måske tro, at følgende var et citat fra en liberal borgmester i en liberal mønsterkommune:
»Gammeldags betonsocialistiske ideer om, at kommunalt ansatte er de eneste, som kan hjælpe de ældre, holder ikke.
I min verden er muren faldet, og jeg har den grundlæggende opfattelse, at de ældre skal have muligheden for at vælge selv.«
Ja, citatet er så godt, at jeg kunne ønske, at det var en partifælle, der havde sagt det, men sådan forholder det sig langtfra.
Det er nemlig SF-rådmanden fra Odense, Villy Larsen, der udtalte de kloge ord.
Det hilser vi velkommen i Venstre.
Vi vil tage borgernes side og give modtagerne af offentlige ydelser størst mulig frihed til selv at vælge, hvordan og fra hvem den offentlige ydelse skal leveres.
Vi ønsker at give borgerne mulighed for at vælge imellem at modtage ydelser fra dygtige offentligt ansatte eller fra dygtige private ansatte, alt efter hvad den enkelte borger finder vil passe ham eller hende bedst.
Spørgsmålet er jo: Kan du se på en hjælpende hånd, om den er offentlig eller privat?
Og svaret er naturligvis: Nej.
Du kan kun se, det er en hånd, der giver den ønskede hjælp.
Men at én gruppe af ansatte er dygtige, betyder jo ikke, at en anden gruppe ikke kan være mindst lige så dygtige.
Med Villy Larsens ord holder den gammeldags betonsocialistiske idé om, at kun kommunalt ansatte kan tage sig af de ældre, ikke.
Vi skal naturligvis ikke skelne mellem, hvilke typer af ansatte der udfører opgaven, men derimod kigge på, hvilken kvalitet vi tilbyder vores borgere, og hvem er bedre til at vurdere kvaliteten af en modtaget ydelse end netop modtagerne?
Derfor er fritvalgsmodellerne gode og rigtige.
Kl. 9.20 Med vedtagelsen af finansloven er det vigtigt for os politikere at huske, at samfundsværdierne i Danmark jo ikke er skabt i dette hus eller af os, der nu engang er valgt til at være medlemmer af Tinget.
Samfundsværdierne bliver skabt af mennesker som svejserne på Lindøværftet, der gennem deres produktion skaber både vækst og valutaindtjening.
Værdierne bliver skabt af mejerister og ingeniører på Arla Foods, der gennem en årrække har udviklet sig til at være verdens største producent af økologiske mejeriprodukter.
Værdierne skabes af it-medarbejderne i Navision, som leverer danskudviklede økonomistyringssystemer på verdensplan.
Værdierne skabes kort sagt af travle og dygtige danskere, der gennem flid, initiativ og virkelyst er med til at gøre Danmark til et rigere land og skabe grundlaget for vores velfærdssamfund.
Vores mål er at gøre Danmark til et endnu bedre sted for de mennesker, der gør en ekstra indsats, hvor virkelyst og flid belønnes og værdsættes.
Derfor skal der skabes mulighed
for, at flere kan komme i gang med deres ideer, og der skal skabes bedre muligheder for, at de nye virksomheder overlever. Danmark bliver aldrig et land, der skal konkurrere med lavtlønslandene i Fjernøsten eller konkurrere på bekostning af de ansatte.
Danmark skal være et land, hvor der er plads
til, at initiativer blomstrer på baggrund af den viden, vi har, og den viden, vi skaber.
Med vedtagelsen af finansloven i dag lukkes et ganske specielt kapitel i historien om finanslovens tilblivelse.
Det er en ganske speciel fødsel, som finansloven for 2002 har haft, og et tidsmæssigt forløb, som sikkert aldrig bliver gentaget.
Også på det område er denne finanslov historisk.
Det er dog ikke gået ud over resultatet, som jeg kun kan være godt tilfreds med.