Ole Vagn Christensen (S), 1998-11-17:
Jeg skal på Socialdemokratiets vegne gentage Socialdemokratiets holdning til beslutningsforslaget
Beslutningsforslaget vedrører den i retlig henseende negative organisationsfrihed, altså retten til at undlade at være medlem af en faglig organisation.
I Danmark vedtog Folketinget i 1982 lov om beskyttelse mod afskedigelse på grund af foreningsforhold.
Foreningsfrihedsloven skal ses på baggrund af Den Europæiske Menneskerettighedsdomstols dom i 1981.
Men det skal samtidig understreges, at principperne i det danske aftalesystem opretholdes i loven, vel at mærke med støtte fra bl.a. De Konservative og fra Fremskridtspartiet.
Det sikres nemlig i loven, at eksklusivaftaler fortsat er lovlige i kollektive overenskomster, fordi en privat arbejdsgiver ved en ansættelse kan lægge et bestemt medlemskab til grund for beskæftigelse.
Arbejdsgiveren skal naturligvis gøre den arbejdssøgende opmærksom på betingelserne forud for ansættelse.
Loven sikrer, at uorganiserede medarbejdere, der er ansat ved indgåelse af eksklusivaftalen, kan forblive uorganiserede uden at dette medfører afskedigelse.
Forslagsstillerne har i denne omgang lagt vægt på den europæiske menneskerettighedskonvention, og til den del vil jeg henvise til ministerens udtalelse om, at regeringen prioriterer sine internationale forpligtelser meget højt og følger retsudviklingen inden for de internationale organisationer nøje.
I forhold til spørgsmålet om, hvorvidt det danske aftalesystem er i overensstemmelse med EU's sociale pagt, er Socialdemokratiet af den opfattelse, at den sociale protokol undtager organisationsforhold, et synspunkt, som understøttes af professor og dr.jur. Ruth Nielsen.
Det fastslås bl.a., at EU's sociale charter er en ikkebindende EF-retlig regulering.
Der er derfor ikke tale om, at Danmark ikke efterlever EU-reglerne.
Det er da også bemærkelsesværdigt, at forslagsstillerne i deres bemærkninger nu for første gang tilslutter sig dette synspunkt. I forhold til det sociale charter står der i bemærkningerne: »Der er dog tale om hensigtserklæringer og altså ikke retligt bindende bestemmelser.«
Det er da nye toner, at de borgerlige partier nu vedkender sig, at regeringen ikke bryder med de EF-retlige bestemmelser.
I EU's sociale charters tolvte afsnit hedder det: »Arbejdsgiverorganisationerne på den ene side og arbejdstagerorganisationerne på den anden side har ret til under de vilkår, der gælder efter national lovgivning og praksis, at forhandle og indgå kollektive overenskomster.«
Med henvisning til dette afsnit og hovedaftalens bestemmelser og praksis mener Socialdemokratiet, at her findes nøglen til løsning af problemstillingen omkring den negative organisationsfrihed, nemlig hos arbejdsmarkedets parter og ikke i Folketinget.
Jeg vil også lige præcisere, at når de borgerlige partier i deres bemærkninger til beslutningsforslaget på side 4 siger, at fagbevægelsen tabte sagen i landsretten, så er der tale om, at den kristelige fagbevægelse tabte sagen.
Ligeledes synes det på sin plads at fastslå, at sagen fra England jo vedrørte en eksklusivaftale på det offentlige område, hvor man ikke forud for ansættelsen havde orienteret om et krav om medlemskab af en fagforening.
Den engelske sag har vi for længst garderet os imod i Danmark i såvel foreningsfrihedsloven og den danske forvaltnings lighedsgrundsætning.
Eksklusivaftaler findes ikke i den offentlige sektor, og på det private område skal arbejdsgiveren gøre den arbejdssøgende opmærksom på en sådan medlemskabsbetingelse forud for ansættelse. Afsluttende vil jeg sige, at Socialdemokratiet naturligvis vedstår og støtter det danske aftalesystem.
Det skaber rammen for kontinuitet og stabilitet på arbejdsmarkedet, og vi kan derfor ikke støtte beslutningsforslaget.
Og så skal jeg på vegne af Det Radikale Venstre meddele, at partiet med henvisning til tidligere holdte ordførertaler vedrørende emnet ikke kan støtte forslaget.