runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anni Svanholt (SF), 1998-12-11:
I SF synes vi, at det vigtigste i nyvurderinger og revurderinger af pesticider er, at sagsbehandlingen er ordentlig og forsvarlig i disse ret komplicerede sager, altså at der er tale om en forsvarlig godkendelsesprocedure, ligesom forbudsproceduren selvfølgelig skal hvile på en saglig behandling. Men sagsbehandlingstiden er selvfølgelig ikke underordnet for os.
Det er bl.a. et spørgsmål om, hvor mange personaleressourcer der afsættes til opgaven.
Det er bl.a. derfor, vi netop med regeringen har aftalt afsættelse af 5 mio. kr. i forbindelse med udmøntningen af det resterende provenu fra den fordobling af pesticidafgiften, som vi aftalte med regeringen for et års tid siden.
Vi ser det som en håndsrækning til et trængt erhverv i en fase, hvor vi forhåbentlig er i færd med at udvikle økologisk jordbrug på bekostning af det konventionelle, med mere modstandsdygtige sorter m.v.
Vi håber, at forslagsstillerne er positive over for dette initiativ, men i øvrigt afviser vi forslaget.
Ebbe Kalnæs (CD), 1998-12-11:
CD vil ikke afvise det her forslag.
Det er klart, at sagsbehandlingstiderne i denne sammenhæng ikke skal være længere end nødvendigt.
Vi vil sådan set bare hilse forslaget velkommen og så henvise det til udvalget, og så må vi jo kigge på, hvad det er for nogle sagbehandlingstider.
Jeg går ud fra, ministeren vil spille positivt med og komme med de oplysninger, der skal
til, og så må vi gå det igennem og vurdere det og se, om der er andre måder at gøre det på. Men som sagt, vi er ikke umiddelbart afvisende over for forslaget.
Vi vil bare se konkret, hvad det er for en situation, vi er i.
Søren Kolstrup (EL), 1998-12-11:
Jeg kan meddele, at Enhedslisten ikke kan tilslutte sig det her forslag.
Så længe vi ikke har fået udfaset pesticider, farlige bekæmpelsesmidler, kan vi ikke være grundige nok i behandlingen.
Derfor må vi afvise det her forslag.
Henriette Kjær (KF), 1998-12-11:
Vi ønsker med dette forslag at give brugerne af bekæmpelsesmidler en bedre vejledning i brugen af de forskellige sprøjtegifte for på den måde at sætte fokus på miljøet.
Det er helt afgørende, at man som bruger af disse midler også får de bedst mulige forudsætninger for at vælge de mindst skadelige stoffer.
Disse forudsætninger er ikke til stede i dag, selv om vi hører fra de erhverv, der bruger pesticider, at det er noget, man ønsker sig, og det er noget, der burde kunne laves.
Man har altså ikke i dag en reel chance for at vælge det mest skånsomme middel.
Derfor ønsker vi udarbejdet et belastningsindeks, så man klart kan se, hvilke midler der belaster miljøet på hvilken måde og med hvilken styrke.
Desuden ønsker vi, at man styrker vejledningen og rådgivningen over for de erhverv, og det er selvfølgelig hovedsagelig landbruget, der benytter pesticider.
Det er meget vigtigt, at midlerne bruges med omtanke, og at man bruger mindst muligt, men også at man vælger det mest skånsomme middel, når det nu skal være. Endelig mener vi, at forskningen inden for dette område skal styrkes.
Det ville virkelig være i en god sags tjeneste, og når ministeren fremhæver, at det er besværligt og nærmest umuligt med et indeks, kunne man vel som minimum forske mere i emnet.
Man kunne i hvert fald undersøge, hvilke erfaringer
Jeg synes, afvisningen fra ministeren er lidt gold, og jeg kunne ønske mig lidt mere konstruktivitet, for jeg tror faktisk, at vi er enige i det langsigtede mål.
Vibeke Peschardt (RV), 1998-12-11:
Det Radikale Venstre kan ikke støtte forslaget.
Thorkild B. Fransgaard (FP), 1998-12-11:
Fremskridtspartiet er klar over, at der bliver mere og mere pres på at få godkendt bedre og bedre midler, men det er ikke en undskyldning for, at man ikke kan få det hurtigt godkendt.
Vi går selvfølgelig ind for det her beslutningsforslag ikke bare af hensyn til dem, der producerer, men også af hensyn til miljøet.
Hver gang vi har godkendt et nyt middel, går det i den rigtige retning.
Derfor er det helt rigtigt at sætte en begrænsning på, så man skal have det vurderet og godkendt, inden der er gået 9 måneder.
I særtilfælde er det noget, vi kan snakke om i udvalget, og så må vi selvfølgelig kunne tage det op. Men en generel begrænsning på 9 måneder må være rigtig.
Jann Sjursen (KRF), 1998-12-11:
Da Kristeligt Folkepartis ordfører på området, hr. Ole M. Nielsen, ikke kan være til stede, skal jeg her tilkendegive, at Kristeligt Folkeparti er positiv over for det beslutningsforslag, som en række partier har fremsat.
Vi ønsker selvfølgelig også så kort en sagsbehandlingstid for vurdering af bekæmpelsesmidler som overhovedet muligt.
Men vi synes, det er vigtigt i forbindelse med udvalgsbehandlingen og i en dialog med ministeren at få lidt flere facts på bordet i forhold til, hvordan virkeligheden ser ud i dag, også for at vurdere, hvor langt man rent faktisk kan komme på det her område for at få nedbragt de her sagsbehandlingstider, når vi jo også skal sikre os, at det enkelte bekæmpelsesmiddel bliver vurderet på forsvarlig vis.
Men altså fra Kristeligt Folkepartis side vil vi gå positivt ind i udvalgsbehandlingen af det her forslag.
Anni Svanholt (SF), 1998-12-11:
Det, vi taler om her, og som er Venstres og hele den borgerlige fløjs holdning, er, at når man laver projekter andre steder, så skal det modregnes i det danske CO2-reduktionsmål.
Det er den tankegang, der er fuldstændig gal.
Det er jo glimrende, hvis man kan have et samarbejde om energibesparelser og vedvarende energi i andre lande og i Østeuropa, og der er projekter i gang.
Det er udmærket, men det skal jo ikke modregnes sådan, at vi slipper billigere.
Vi er nødt til at reducere vores CO2-udslip, og det kan så være svar til fru Aase D. Madsen.
Det kan slås op i en statistik, at når man gør det op pr. indbygger, er det faktisk sådan i Danmark, at det er noget med 12 ton pr. indbygger.
USA ligger som nr. 1.
Det er et meget, meget, meget højt tal, og det kan dokumenteres.
Ingen tvivl om det.
Det tal skal nedbringes, og det er man nødt til at gøre på trafikken først og fremmest og også i energisektoren og i industrien.
Vi kan komme meget længere dér.
Ingen tvivl om det.
Hans Christian Schmidt (V), 1998-12-11:
Tak for svarene.
Nu er det jo sådan, at når vi stiller sådan et forslag, så er det selvfølgelig, fordi vi også gerne vil afdække, om partierne er villige til at gå med ind i det, så vi kan lave et eller andet kompromis om det.
Vi går jo ikke ind og siger, at det skal være fuldstændig, som vi har forestillet os det.
Vi vil prøve og se, om vi kan lave et forslag sammen.
Derfor skal jeg bare spørge fru Anni Svanholt: Skulle jeg forstå det sådan, at det var, fordi forslaget opererede med en total erstatning af CO2-afgifter?
Altså at joint implementation totalt skulle erstatte CO2-afgifter, at det var det, man afviste, og at hvis vi gik ind og lavede et kompromis, hvor vi måske lavede en kombination, så var SF med.
Svend Aage Fauerholdt (DF), 1998-12-11:
Tilbageføring af CO2-afgiften vil helt klart også have indflydelse på beskæftigelsen.
Dansk erhvervsliv skal have tro på, at vilkårene for at producere her i landet skal være lig med vilkårene i andre lande, hvor man måske har lempeligere miljøkrav.
Derfor skal hele afgiftsprovenuet tilbageføres til erhvervene, således at effekten for virksomhedens omkostninger forbliver neutrale.
Det danske stormløb med afgifter og skatter skal vi have stoppet.
Vibeke Peschardt (RV), 1998-12-11:
Det er jo en lidt interessant debat at følge, selv om det nu er fredag eftermiddag, og der er mange, der skal nå deres flyvere. Jeg synes alligevel, der er grund til at dvæle også lidt ved historien bag det her.
Jeg synes, vi skal gå tilbage til 1990, dengang man havde en VKR-regering, hvor Lone Dybkjær var miljøminister og Jens Bilgrav Nielsen var energiminister.
Han fik faktisk i et borgerligt samarbejde fastsat nogle mål
for det her, nemlig de mål, at Danmark inden år 2005 skulle nedbringe sit CO2-udslip til 1988-niveau.
Jeg går ikke ud fra, at der er nogen her i salen, der ikke er enig i de mål.
Jeg kan selvfølgelig godt høre, at når det kommer til midlerne, så kniber det altså betragteligt mere.
Vi er i Det Radikale Venstre varme tilhængere af grønne afgifter, også uanset den kritiske rapport, der er kommet fra Rigsrevisionen, og som ligger rundt om på de fleste ordførerborde i dag.
Jeg vil bare sige, at vi nødig vil være med til at forringe det her instrument, som de grønne afgifter er.
Samtidig udvikler man jo nogle teknologier, som man kan bruge ikke bare her i landet, men også på eksportmarkederne, og det må da specielt glæde V og K, ligesom det glæder os andre.
Så vi vil selvfølgelig ikke være med til at afskaffe de grønne afgifter.
Med hensyn til joint implementation synes jeg lige, at der er grund til at understrege, hvad det i grunden er, man blev enig om på opfølgningen af Kyoto sidste år i Buenos Aires, hvor nogle af os var nede for knap en måned siden.
ret vigtigt, når man tænker på, hvor stor
denne jord er.
Jeg er også enig i, og det står vi selvfølgelig bag, de forsøg, man forsøgsvis laver med energi- og elsektoren enkeltstående steder i Østeuropa, men det er jo egentlig ikke det, joint implementation går ind på. Vi afventer, hvad der sker på de områder, og så afviser vi i øvrigt beslutningsforslaget.
Ebbe Kalnæs (CD), 1998-12-11:
Med hensyn til B 44 skal jeg sige til Venstre, som har fremsat det, at det har vi selvfølgelig nogle vanskeligheder med at støtte, og det er der jo en forklaring på, nemlig den, at CO2-afgifterne på erhvervslivet har vi været med til at indføre.
Oprindelsen af det ligger jo langt tilbage.
Det ligger tilbage til den borgerlige regering med Per Stig Møller og et Dithmerudvalg, man lavede på et tidspunkt, og som foreslog 7 mia. kr. i grønne afgifter på erhvervslivet.
Vi sad i en regering efter at have fået tæsk ved det foregående valg og kæmpede den her sag hjem uden nævneværdig hjælp fra Venstre og De Konservative.
Vi endte til sidst med at få et nik, sådan opfattede jeg det i hvert fald,
Vi havde fem mandater, og vi nåede frem til, at vi skulle tilbageføre 5 mia. kr.
Det var noget af en kamp.
Jeg vil gerne sige, at når jeg i Børsen ser ordene »Administrationen af de grønne afgifter under skarp kritik«, er det selvfølgelig med en vis bekymring, for vi har jo virkelig ørerne i maskinen her.
Vi har jo været ude og garantere for, at de 5 mia. kr. kom tilbage.
Vi har adskillige gange undervejs været kritiske over for ministeren, fordi vi syntes, han manglede lidt kreativitet i at få udvidet bredden på, hvordan vi førte dem tilbage.
Det er i og for sig ikke særlig kritisk, men vi vil bare godt høre lidt nærmere om det.
Vi vil også gerne høre lidt om ansvarsfordelingen
mellem skatteministerens og miljøministerens ressortområder
Generelt må vi sige, at de grønne afgifter på
erhvervslivet er vi bundet af i et forlig, men vi er meget bekymrede over, at de ikke er ført tilbage.
Jeg ved, der allerede nu ligger en række rapporter.
Når det gælder joint implementation eller det, som vi i CD ofte har kaldt miljømæssigt købmandskab, for det betragter vi det egentlig som, har det noget med prioriteringer at gøre.
Og jeg er nødt til at sige, at både nu og i forhandlingerne om energi og andet er vores holdning den, at vi skal tænke os om med hensyn til, hvordan vi bruger de penge, vi har til rådighed.
Det er meget vigtigt.
Hvis vi vil de her CO2-mål, er vi nødt til at opfatte det bredere, ellers giver det ikke nogen mening.
Og de 8 pct., vi sammen har lovet i EU, er i virkeligheden det mål, vi først og fremmest skal gå efter.
Når vi har et stort CO2-udslip i Danmark, er det jo ikke, fordi vi sviner meget med energi.
Der sker faktisk det i Danmark, at vi bruger en masse energi, fordi vi er et rigt land.
Men med det store forbrug, vi har, sviner vi relativt lidt.
Vi er faktisk ret dygtige til at undgå det.
Derfor skal vi passe på en gang imellem, at vi ikke vil udbrede den eminente evne, vi har i Danmark til at håndtere det her, til andre lande. Med hensyn til joint implementation vil jeg garantere for, at det vil vi følge op undervejs, hele vejen.
Det er i virkeligheden den helt rigtige måde at gøre tingene på.
Det er det, der giver nogle resultater.
vi ikke væk lige nu med vores hjælp.
Vi vil gerne se, om ikke det her vil lykkes, vi vil gerne se, om ikke tingene kommer tilbage, men på et eller andet tidspunkt er vi vel ikke forpligtet af forliget længere, hvis ikke vi er nogenlunde sikre på, det lykkes og de kommer tilbage.
Hans Christian Schmidt (V), 1998-12-11:
Jeg forstod på hr. Søren Kolstrup, at han talte meget varmt og længe for, at man skulle have direkte tilbageførsel af de midler, der blev indbetalt i CO2-afgifter, og at der skulle være orden i tingene og orden i huset, og det er jo tit, man hører, at politikere fra Enhedslisten gerne taler for de sager, når de er udeomkring.
Vil hr. Søren Kolstrup kunne bekræfte her fra Folketingets talerstol, at han absolut deler Rigsrevisionens kritik af den måde, man har gennemført hele dette sæt af grønne afgiftspilleregler på - altså alle CO2-afgifterne - og at Enhedslisten ikke kan acceptere den uigennemskuelighed, den manglende opridsning af, hvor meget der i grunden er kommet ind, den manglende tilkendegivelse af, hvor mange af midlerne der er blevet brugt til administrationen, og at nogle af dem er brugt til andet end det, der var tilsigtet?
Er hr. Søren Kolstrup på Enhedslistens vegne enig i, at der er gjort et mangelfuldt stykke arbejde fra ministeriernes side med de grønne afgifter?
Søren Kolstrup (EL), 1998-12-11:
I Rigsrevisionens arbejde synes jeg, man skal skelne skarpt mellem to forhold: for det første administrativt koks, og for det andet det, der vedrører den debat, vi er samlet om i dag, nemlig CO2-debatten og realisering af nogle miljømålsætninger.
Hvad angår det første, lytter Enhedslisten selvfølgelig altid til en kritik, der er leveret af offentlige myndigheder - det er klart - og hvorfor gør vi det?
Netop fordi vi er enige i, at den skal være så effektiv som vel muligt.
Vi ville dog være nogle tåber, hvis vi så at sige slog klapperne for og ikke lyttede til en sådan kritik.
Men jeg skal i samme åndedrag gøre opmærksom på, at der er sket en forvridning af debatten, når man tillægger denne kritiske rapport nogle udsagn, som den ikke udtaler sig om, og det er jo med hensyn til miljøeffekten.
Ebbe Kalnæs (CD), 1998-12-11:
Jeg vil gerne sige til hr. Søren Kolstrup, at vi har nogle klare forventninger til Enhedslisten.
Da forslaget om, at de 5 mia. kr. skulle retur til erhvervslivet, blev skruet sammen, kæmpede Enhedslistens hr. Bent Hindrup Andersen og CD's hr. Peter Duetoft bravt, og i forslaget lå der nogle mål, men bestemt også, at man skulle være ordholdende over for dem, der skulle have pengene tilbage.
Ole M. Nielsen (KRF), 1998-12-11:
Jeg kan jo lige så godt sige med det samme, at Kristeligt Folkeparti ikke kan gå ind for dette beslutningsforslag.
Vi går stadig stærkt ind for grønne afgifter som et adfærdsregulerende instrument, også for erhvervslivet, men vi mener selvfølgelig også, at disse grønne afgifter skal tilbageføres fuldt ud efter bestemmelserne, hvorimod grønne afgifter på forbrug meget gerne må være en skat, som erstatter andre skatter. Kristeligt Folkeparti udtrykte i forbindelse med forespørgsdebatten om klimakonferencen i Buenos Aires sin holdning til det gode begreb joint implementation.
Kristeligt Folkeparti går ind for princippet om joint implementation, men vi mener, det er vigtigt, at mekanismen er et supplement til de nationale foranstaltninger.
Ellers vil det jo føre til, at ilandene kan undgå selv at skulle gøre en indsats for at nedbringe udledningen af drivhusgasser, og det vil give et forkert signal, idet diskussionen så ville komme til at handle om, hvordan de fattigere lande kan reducere udslippet. Det må være rimeligt, at det er de rige lande, der forurener mest, som i langt overvejende grad bidrager med hovedparten af begrænsningen af drivhusgasser.
Men vi finder det vigtigt, at de grønne afgifter tilbageføres til erhvervslivet.
I Rigsrevisionens beretning til statsrevisorerne om indførelse af administration og kontrol af den grønne afgiftspakke hedder det bl.a.: »Rigsrevisionen finder det uheldigt, at Skatteministeriet og Miljø- og Energiministeriet ikke umiddelbart efter vedtagelsen af lovpakken nøje vurderede, hvilke procedurer der var nødvendige for at sikre, at såvel merprovenu som tilbageførsel kunne følges.«
Det finder vi selvfølgelig er uheldigt, idet det var en af forudsætningerne for den grønne afgiftspakke, at merprovenuet fuldt ud skulle tilbageføres til erhvervslivet.
Rigsrevisionen finder endvidere, at vejledningen om indsatsen i forbindelse med indførelse af de grønne afgifter ikke har været tilfredsstillende.
Det er selvfølgelig også meget uheldigt, såfremt en utilstrækkelig vejledningsindsats fra myndighedernes side har medført, at virksomhederne har fået unødigt besvær med at administrere ordningerne.
Vi kan altså ikke stemme for beslutningsforslaget, men vi er enige i, at det skal sikres, at de grønne afgifter fuldt ud og så hurtigt som muligt tilbageføres til erhvervene.
Det er endvidere vigtigt at gøre en indsats for at reducere unødige byrder for virksomhederne i forbindelse med arbejdet med at administrere ordningerne.
Vi er ikke umiddelbart stolte af at have det medansvar for ordningerne, som vi jo har, men vi må erkende, at vi ikke fik mulighed for at være med til at administrere ordningerne.
Jens Vibjerg (V), 1998-12-11:
På baggrund af ministerens bemærkninger om aftalen med Kommunernes Landsforening og Amtsrådsforeningen, som jeg synes er prisværdig, men hvor ministeren ligesom vil give indtryk af, at forslagsstillerne her ikke vil noget på det område, vil jeg godt spørge ministeren: Har ministeren helt glemt det beslutningsforslag, som vi har fremsat tidligere, bl.a. sidste år?
Det er forslaget om begrænsning i anvendelse af bekæmpelsesmidler på ikkedyrkede arealer, altså hvor der virkelig skulle være en voldsom begrænsning i anvendelsen på de arealer og ikke bare fra kommuners og amters side, men hele vejen igennem.
Da var ministeren imod det forslag, men det er jo altid dejligt, at regeringen sådan følger lidt bagefter; det kunne bare gerne være i et hurtigere tempo.
Svend Auken (S), 1998-12-11:
Det ulyksalige ved det forslag var jo, at det var knyttet sammen med en hel masse andre ting, som ikke var særlig kløgtige.
Men hr. Vibjerg ved, at han ikke kunne stå for fristelsen til at komme alle mulige andre og ikke nær så kløgtige tanker ind i det samme forslag.
Jens Vibjerg (V), 1998-12-11:
Nu er regeringspartierne åbenbart alt eller intet-partier, men det er vi ikke i Venstre, og vi havde selvfølgelig, da vi fremsatte B 18, været glade, hvis ministeren et stykke hen ad vejen ville have imødekommet os på det tidspunkt.
Og så vil jeg da spørge, om det er det, vi nu kan lægge i modtagelsen af det forslag om bl.a. et belastningsindeks, som vi opererer med her i dag.
Ministeren afviste jo for så vidt beslutningsforslaget - sådan hørte jeg det i hvert fald - men må jeg tage ministerens tanker som udtryk for, at ministeren trods alt er indstillet på, at vi nu også skal gå den vej i Danmark?
Inger Bierbaum (S), 1998-12-11:
Vi har behandlet forslaget her før, hele tre gange endda, som det er blevet sagt, og man skulle egentlig tro, at forslaget var fuldt belyst, især når forslagsstillerne ikke har præsenteret nye argumenter i forslagets bemærkninger.
Jeg kan da også oplyse, at Socialdemokratiets holdning heller ikke har ændret sig. Vi kan stadig væk ikke støtte det. Forslaget har tre dele, som jeg hver især skal knytte et par bemærkninger til.
Til den første del af forslaget, om at indføre et samlet belastningsindeks, der skal være vejledende for brugere af sprøjtemidler, vil jeg sige: Principielt er det vores holdning, at brugen af pesticider bør undgås.
Pesticider har uundgåeligt en indvirkning på grundvand, dyr og mennesker.
Kunne vi derfor helt undgå at bruge dem, ville det være det bedste. Vi er derfor meget tilfredse med, at regeringen har gennemført et forbud mod et stort antal pesticider i forbindelse med revurderingen af de eksisterende midler. Samtidig er vi tilfredse med, at regeringen i november har indgået en aftale med Kommunernes Landsforening og Amtsrådsforeningen om over en årrække helt at udfase det offentliges brug af pesticider. Næste skridt må blive at forbyde brugen i private haver.
Det er også vores holdning, at vi kan bruge afgifter til at begrænse brugen af sprøjtemidler.
Forhåbentlig vil det betyde, at pesticider fremover kun bruges i begrænset omfang.
Vi kan dog være enige i ønsket om at få oprettet et belastningsindeks, hvis det var muligt, men som det også under tidligere behandlinger er blevet påpeget, er det ikke muligt videnskabeligt at udarbejde et samlet indeks for miljøbelastning.
Et sprøjtemiddels belastning af miljøet afhænger nemlig af de miljøforhold, som midlet anvendes under.
Derfor skulle man i et generelt belastningsindeks sammenveje en lang række usammenlignelige størrelser, og det er som nævnt det, den videnskabelige basis ikke kan klare endnu.
Af samme årsag kunne et generelt belastningsindeks modsat intentionen måske komme til at virke vildledende for brugerne.
Vi ser dog gerne, at der udarbejdes delindekser, der hver især viser miljøpåvirkningen under specielle forhold.
Forslagets anden del, om en forbedret vejledning om korrekt brug af sprøjtemidler, synes jeg er noget upræcis.
Godt nok kan vejledninger jo altid blive noget bedre, men hvis forslagsstillerne finder den nuværende vejledning mangelfuld, må der jo peges på konkrete forbedringer. Det samme kan siges om forslagets tredje del, hvor der kræves øget forskning i resistente planter og alternative bekæmpelsesmidler: Her er der heller ikke peget på konkrete tiltag.
Men Socialdemokratiet er helt enigt i, at forskning inden for området er meget vigtig.
Den er også allerede iværksat, idet der blev afsat betydelige midler til formålet i forbindelse med forhøjelsen af pesticidafgiften, og i forbindelse med dette års finanslov er der igen afsat yderligere midler på området.
Arbejdet er derfor allerede godt i gang, som miljø- og energiministeren jo også pegede på. Som sagt kan vi ikke støtte forslaget.
Jens Vibjerg (V), 1998-12-11:
Det er jo tragisk at måtte konstatere, at den socialdemokratiske ordfører læser forslaget med nedrullede gardiner, for der er jo sket noget ude i verden, siden vi sidst diskuterede det her, og det er også beskrevet i vores beslutningsforslag.
Hollænderne er nemlig nu kommet så vidt med belastningsindeks, at de bruger det i deres vejledning, og tyskerne arbejder med det, og amerikanerne arbejder med det.
Så er det godt nok utroligt, at Danmark ikke kan finde ud af det.
Danmark vil gerne bryste sig af at være med fremme i forreste geled, når det handler om miljø, men når vi snakker belastningsindeks, som kan være et utrolig givtigt værktøj i dagligdagen, så vil man ikke være med.
Jeg forstår det ikke, men det kan være, den socialdemokratiske ordfører kan fortælle mig hvorfor.
Henriette Kjær (KF), 1998-12-11:
Jeg synes, fru Inger Bierbaum gør sig til fortaler for en lidt underlig socialdemokratisk miljøpolitik.
Fru Inger Bierbaum nævner nemlig, at der er kommet høje afgifter på de skrappeste af de her pesticider, men hvis pesticiderne er så skrappe og så giftige, burde de jo forbydes.
Men på den anden side viser det jo også, at man kan vurdere, hvordan pesticiderne virker, for der er nogle, der er milde, og der er nogle, der er skrappere, og så kan man selvfølgelig også lave et belastningsindeks.
Så jeg synes altså, der er modsætninger i det, der bliver sagt.