Arne Melchior (CD), 2001-05-03:
Som ordfører for CD vil jeg indledningsvis opholde mig et øjeblik ved præsident Bush og al den omtale, han har fået her i salen i dag.
Jeg kan jo nok tillade mig at sige i mere end én forstand, at præsident Bush ikke er min præsident.
De foretog aktive handlinger og lod foretage forskning og prøveaffyringer inden for det samme projekts overskrift.
Det andet er - og her citerer jeg fra Ritzau i går fra den tale, George W. Bush holdt i forgårs - at han sagde, at USA vil nedskære sin beholdning fra over 7.000 atomsprænghoveder til en mængde, som afspejler virkeligheden, nu da den kolde krig er forbi.
Det er altså et klart signal fra USA's nuværende præsident, som har fået så mange på hatten af forespørgselspartierne i dag, hvor han altså viser, at han går ind for nedrustning og ikke det modsatte.
Det, som forespørgselspartierne og Greenpeace, som vi har fået en henvendelse fra, og lignende kræfter er ude på, er, at Danmark skal sige ikke bare til nu, men sige fra på nuværende tidspunkt.
Vi skal give et signal om, at vi ikke ønsker, at man skal fortsætte med at forske i denne idé om dette antimissilvåben.
Det kan jeg ikke forstå, for som så mange har været inde på, ved vi jo ikke meget om det endnu, men én ting er da sikkert, nemlig at der jo er tale om et forsvarsvåben.
Der er jo ikke tale om et angrebsvåben.
Skulle man virkelig lade være at undersøge, at forske, at fordybe sig i og søge at fremskaffe så mange forsvarsvåben som muligt - hvad er det
for noget?
Men det ville da være kritisabelt, hvis en nation, der har kapacitet til det både økonomisk og videnskabeligt osv., undlod at undersøge: Er det muligt at frembringe nye forsvarsvåben, der er med til at sikre freden og stabiliteten i verden?
Hvordan kan man tage stilling til noget, man ikke aner, hvad bliver til.
Vi hørte jo i går en amerikansk ekspert sige
- og der er en anden af ordførerne, der har været inde på det - at der er en 10-års-horisont på at se, hvad det hele udvikler sig til.
Vi aner altså slet ikke, om det kommer til at involvere Grønland.
Det hørte vi også ved høringen.
Men vi kan da ikke tage stilling til sådan noget.
Jeg mener, det er forkert at sige, at det her giver anledning til våbenkapløb.
Det burde heller ikke være nogen provokation, for det er et forsvarsvåben, det drejer sig om.
Men jeg erkender da blankt, at mange opfatter det sådan.
Rusland og Kina tillader sig at sige, at vores tavshed opfattes som støtte, og de tillader sig at sige, at USA's undersøgelse af frembringelse af nogle gode forsvarsvåben er en provokation og starten til et våbenkapløb.
Og da det altså er sådan, at de opfatter det sådan, eller i hvert fald påstår, at de opfatter det sådan - det behøver jo ikke være den skinbarlige sandhed - så er det selvfølgelig en realitet i debatten, og den må vi forholde os til.
Derfor siger vi: Jamen lad os gå i dialog med dem.
USA har jo accepteret at gå i dialog med dem, med Kina og med Rusland og med hvem der ellers vil blande sig, og det er helt oplagt for CD, at sagen allerførst, når den er moden
nok dertil, skal drøftes i NATO i den alliance, som vi sammen med USA og så mange andre er medlem af.
Det er klart, at så vil også Grønlands interesser, som det er Danmarks, den danske regerings og Folketings opgave at varetage, komme allerforrest ind i billedet, og derfor har en dansk debat da en ganske særlig interesse.
Men jeg vil bare advare imod den helt skrupforkerte timing, som venstrefløjen i dette hus har ved gang på gang at rejse den debat, som slet ikke er moden til at blive rejst på nuværende tidspunkt.
Fra CD's side er overskriften en anden.