Lisbeth L. Petersen (V), 2003-10-09:
Og det vil jeg protestere vildt imod.
Det vil jeg bare sige.
Angående den fulde opbakning til landsstyret, så ved hr. Tórbjørn Jacobsen udmærket, at det har været sådan ca. fifty-fifty med hensyn til, hvordan befolkningen står.
Jeg vil gerne stille et spørgsmål til hr. Tórbjørn Jacobsen for at få bekræftet, om jeg hørte rigtigt, da han sagde, at han ville foreslå, at udvalget vedrørende Færøerne og udvalget vedrørende Grønland skulle lægges sammen til et.
Og hvis det var rigtigt, hvad jeg hørte, så vil jeg bare sige: Det vil jeg aldrig stemme for.
Skal man have selvstændighed, skal man selv forhandle om selvstændighed, og så skal det være hver for sig.
Et nyt folketingsår er begyndt, og i dag har vi så debatten om statsministerens åbningstale, som jeg lyttede til med stor interesse.
Mere frihed og mere ansvar til det enkelte menneske, erklærede statsministeren i sin tale.
Og det er vi ganske enige i.
Statsministeren sagde helt klart i sin åbningstale, at færingerne selv bestemmer deres fremtid, og hvordan tilhørsforholdet til Danmark skal være i fremtiden.
Denne udtalelse har også været markeret tidligere fra den nuværende regerings side.
Det er også Sambandspartiets overbevisning, at det er på Færøerne, den interne diskussion skal foregå og beslutningen tages.
Der er brug for en grundig debat.
Debatten mellem færinger skal foregå på Færøerne og i det færøske Lagting og ikke i det danske Folketing.
Den færøske befolkning står splittet med hensyn til fremtiden.
Mange har ikke noget imod en modernisering af den nuværende form, andre vil ud af fællesskabet.
Det fremgik af statsministerens tale, at der i dette folketingsår skal fremlægges en overtagelseslov for Folketinget.
Det er vigtigt at pointere, at det er efter ønske fra det færøske landsstyre; det er en del af deres løsrivelsesprogram.
Samtidig vil jeg dog understrege, at jeg selvfølgelig fuldt ud respekterer, at det er det færøske landsstyre, som forhandler med den danske regering om det fremtidige forhold
mellem Færøerne og Danmark
Det er helt efter bogen.
Men som medlem af Folketinget og som formand for Færøernes største parti, som desværre sidder i opposition, er det mindst lige så vigtigt at informere Folketinget om, at der på Færøerne ikke er fuld folkelig opbakning bag landsstyrets kurs, og efter min overbevisning har informationerne udadtil været meget ensidige.
Det er en kendsgerning, at suverænitetslandsstyret efter den første fireårige periode, hvor koalitionen bestod af tre partier, efter lagtingsvalget i 2002 blev nødt til at tage det fjerde parti med for at få flertal til en ny koalition, så de kunne fortsætte deres løsrivelsesprogram.
Desuden skete der det, at Tjódveldisflokkurin, det republikanske parti, som havde haft den største vælgertilslutning, måtte vige denne plads til fordel for Sambandspartiet, som går ind for rigsfællesskabet med Danmark.
Det må da være udtryk for en protest mod landsstyrets politik.
Denne sag har selvfølgelig som mange andre flere sider.
Det overordnede mål for Sambandspartiet er, at det færøske samfund fortsat udbygges til gavn for alle borgerne på Færøerne.
Vi har og vil fortsat arbejde for, at Færøerne varetager og finansierer så mange områder som muligt, og som vi magter.
Men vi magter ikke alt.
Der er nogle politikere, der sammenligner begrebet løsrivelse med det at flytte hjemmefra.
Det er i orden at flytte hjemmefra, men det behøver ikke at medføre, at man melder sig ud af familien; det bliver man ikke mere selvstændig af.
Den generelle overtagelseslov, som statsministeren nævnte, har været omtalt på Færøerne, men indholdet kender vi i oppositionen ikke endnu.
For os er betingelsen for et rigsfællesskab, at nogle anliggender bliver administreret af rigsmyndighederne, bl.a. retsvæsen og politi.
Det drejer sig
ikke kun om økonomi, men det er også et spørgsmål om retssikkerheden i et samfund med ca. 48.000 indbyggere.
Det er ikke, fordi jeg tror, at vi på Færøerne ikke har dygtige og veluddannede mennesker, for det har vi, men snarere at vi får problemer med habilitet eller inhabilitet, hvis vi overtager f.eks. retssystemet.
Færøerne er et lille samfund.
Allerede nu løber vi ind i problemer, og jeg er overbevist om, at de ikke bliver færre, hvis vi overtager retssystemet.
Der er den mulighed at tage folk ind udefra og betale sig fra habilitetsproblemerne, men det bliver både dyrt og urationelt for samfundet.
Sambandspartiet har sat grænser for, hvad vi vil overtage.
Derfor vil vi gerne se indholdet af overtagelsesloven, før vi tager stilling til selve loven.
Vores parti har et forslag til modernisering af fællesskabet og en nyordning med markering af et større ansvar og dermed også økonomisk ansvar.
Vi klager ikke over manglende frihed.
Vi føler os frie, og vi føler os som en nation, og det har vi også formuleret i vores forslag til en nyordning. Afslutningsvis vil jeg gerne nævne, at den store debat om EU, den nye EU-forfatningstraktat og forbeholdene, som statsministeren omtalte, den får vi ikke på Færøerne.
Vi har valgt at stå udenfor, men de stigende problemer bl.a. på lovgivningsområdet gør, at vi er nødt til at tage debatten op om en eller anden ny form for samarbejde eller tilknytning til EU.
Det drejer sig om et fællesskab, som vi ved for lidt om.
Sambandspartiet har taget initiativ til en ærlig og åben debat, så vi mere konkret får at vide, hvad det hele drejer sig om.
Skal man vælge at sige ja eller nej, skal man helst vide, hvad det er, man skal sige ja eller nej til.
Den debat mangler vi, men vi får den forhåbentlig.