Thomas Adelskov (S), 2006-05-09:
Jeg synes jo, det er tydeligt for enhver, at der har været utilsigtede konsekvenser af ungeindsatsen, fordi unge psykisk syge ikke har haft mulighed for på nogen som helst måde at leve op til det, der var forudsætningen for ungeydelsen og ungeindsatsen, altså at leve op til vores krav, som er krav om, at man enten skal gå i gang med en uddannelse eller finde sig et arbejde.
Unge mennesker, som i dag kæmper med deres psykiske lidelser, må leve for et ringe beløb – unge mennesker, som kæmper i behandlingssystemet for at blive raske og blive en del af normalsamfundet, kæmper med store økonomiske problemer.
Det har en række organisationer gjort Arbejdsmarkedsudvalget opmærksom på, og det skal de have tak for.
Det har også tidligere været tydeligt for Det Konservative Folkeparti, og når jeg hører debatten i dag og de konservative ordførere, bliver jeg nødt til at sige, at havde den konservative ordfører forsøgt det samme tilbageløb i Parken på næste søndag, så tror jeg, at der fra samtlige fire siddetribuner havde lydt et »tudefjæs« ned mod den konservative ordfører.
For det er uomtvisteligt, at Det Konservative Folkeparti jo også tidligere har set de her problemer og har været enige i, at det var et stort problem, som vi burde gøre noget ved.
Det er nemlig ikke, som hr. Jakob Axel Nielsen sagde fra talerstolen, et spørgsmål om, at man ville forsøge at finde alle mulige hjælpemidler til unge psykisk syge.
Det er et spørgsmål om, at man den 14. december i Politiken lovede at ville hjælpe unge psykisk syge økonomisk.
Det er et spørgsmål om, at Det Konservative Folkepartis socialordfører, hr. Tom Behnke, den 18. december i Århus Stiftstidende lovede, at unge skizofrene ikke skulle rammes af kontanthjælpsloftet.
Han sagde ved den lejlighed, og jeg citerer: Det har vi vedtaget i partiets folketingsgruppe.
Statsministeren har meddelt i tirsdags, at han er enig, et synspunkt, han også har meddelt på regeringsmøde, så vi står fast på kontanthjælpsloftet, men det må ikke utilsigtet ramme grupper, der slet ikke står til rådighed for arbejdsmarkedet, fordi de er syge ...
Ligesom Jakob Axel Nielsen lovede hr. Tom Behnke, at man ville hjælpe de unge psykisk syge.
Det løfte er man nu løbet fra.
Det er også tydeligt for Dansk Folkeparti, at der er et problem og en gruppe unge psykisk syge, som vi skal og bør hjælpe.
Derfor skal jeg også tage positivt imod den udstrakte hånd fra Dansk Folkeparti om, at vi hurtigt får sat os ned og i fællesskab får formuleret en afgrænsning, så vi kan afgive en beretning eller en betænkning fra Arbejdsmarkedsudvalget, således at vi inden sommerferien kan få vedtaget det her beslutningsforslag og dermed pålægge regeringen at sikre, at unge psykisk syge får en tillægsydelse ved siden af kontanthjælpen, således at de rent faktisk har noget fornuftigt at leve af.
Statsministeren sagde i december måned, at man nu ville finde en model for at hjælpe unge psykisk syge, og siden har statsministeren brugt mange lejligheder til at forsøge at løbe fra de løfter, han afgav, bl.a. ved at påstå, at synspunkterne i to aviser og fra to journalister, der havde gengivet statsministerens synspunkt, måtte stå for deres egen regning.
I dag er Det Konservative Folkeparti banket på plads, statsministeren er løbet fra løftet, De Konservative er løbet fra løftet, og beskæftigelsesministeren står tilbage som den eneste, der har fået ret i, at regeringen ikke mener, at den her gruppe skal hjælpes.
Hvad er det så, beskæftigelsesministeren siger til os i dag?
Ja, beskæftigelsesministeren siger, at det jo ikke er for pengenes skyld, det er for de unge psykisk syges egen skyld.
Til det tror jeg at jeg bliver nødt til at sige, at nu ved jeg jo ikke, hvad unge psykisk syge mennesker tænker, men jeg tror nok, at de fleste unge psykisk syge, som må leve af ungeydelsen, vil være ganske udmærket tilfreds med at få en økonomisk håndsrækning, således at de kan leve for mere end 300 kr. om måneden, så de kan få ro i deres behandling, så de kan komme tæt på normalsamfundet igen, blive raske og påbegynde et arbejde eller påbegynde eller afslutte en uddannelse.
Beskæftigelsesministeren sagde også, at der var nogle, som var så syge, at de skulle over i førtidspensionssystemet, og det kunne man jo så senere hoppe ud af – en interessant tanke, som vi jo rent faktisk har spurgt bl.a. socialrådgivere og nogle af de sindslidendes organisationer om hvorvidt man ønskede.
Til det svarede de: Nej, vi ønsker ikke førtidspensionsordninger, vi ønsker ikke midlertidige førtidspensioner for den her gruppe, for de har ikke brug for, at vi efterlader dem på passive ydelser, de har blot brug for økonomisk ro under deres behandling, og de har brug for behandling og for at komme så hurtigt som muligt tilbage i nærheden af normalsamfundet.
Det er, som om regeringen med sin afvisning og beskæftigelsesministerens afvisning af forslaget her i dag har et eneste budskab til unge psykisk syge mennesker, og det er, at man skal gå ud og finde sig et arbejde.
Det er, som om regeringen tror, at arbejde gør rask.
Jeg vil godt slutte med at takke alle ordførerne, særlig de ordførere, der har tilkendegivet, at de støttede forslaget.
Jeg vil også gerne takke de mange organisationer, der har henvendt sig til Arbejdsmarkedsudvalget: OPUS Vesterbro, Dansk Socialrådgiverforening, SIND, LAP, Landsforeningen Bedre Psykiatri og de ni foreninger for pårørende til psykisk syge i Århus Amt.
De har været med til at rejse denne debat.
Nu håber jeg, at vi med Dansk Folkepartis tilkendegivelse i dag og de fire partier bag forslaget kan få realiteter ud af det inden sommer.