Christian Wedell-Neergaard (KF), 2005-03-31:
Planlægningsområdet er et af de områder, hvor der sker de største ændringer som følge af strukturreformen.
Her er der ikke bare tale om en flytning af opgaver til nye myndigheder, men om et helt nyt plansystem.
De gamle, kendte regionsplaner nedlægges, og kommunerne får en mere central rolle i planlægningen.
Målet er, at planlægningen skal blive mere enkel og i højere grad baseres på inddragelse af borgere, virksomheder og interesseorganisationer.
Kommunerne får en central rolle i den fysiske planlægning.
Kommunerne overtager hovedparten af de nuværende amters opgaver på planområdet.
Det bliver kommuneplanerne, der fastlægger mål og retningslinjer for udvikling i byer så vel som i det åbne land.
Det hænger godt sammen med, at mange af de 99 nye kommuner er en sammenlægning af land- og byområder.
Også VVM-opgaverne overføres til kommunerne, bortset fra meget store og komplicerede projekter.
Også her er ønsket om lokalt engagement og ansvar fulgt.
Kommunerne får sammen med borgerne selv stor indflydelse på, hvordan deres område skal udvikle sig.
Processen kommer til at fungere direkte, og resultaterne bliver til at se i landskabet.
For borgerne vil det være engagerende at deltage i høringsprocessen, idet den vedrører deres eget område.
Amternes rolle som mellemled afskaffes, og planlægningen lægges så tæt på borgerne som muligt.
Kommuneplanerne bliver det bindende kompleks, der indeholder de begrænsninger i arealanvendelse, som er resultatet af kommunernes egne beslutninger.
Her kan borgerne informere sig om de holdninger og visioner, kommunalbestyrelsen har for deres område, og se, hvilke bindinger der er gældende for visse arealer.
På den måde bliver det mere nærværende og enklere for borgerne.
Det er klart, at kommuneplanerne ikke kan stå alene.
Der skal selvfølgelig være sammenhæng i planlægningen.
Argumentet om, at kommunerne i denne struktur i højere grad vil tilgodese egne behov, og at der bliver udlagt områder til boliger og erhverv til skade for naturen, bliver ikke sandt.
Kommunerne har sikret sig arealer.
Fremover bliver der et incitament til, at planlægningen i højere grad kommer til at afspejle det faktiske behov, og kommunerne kommer til at føle et større ansvar for, at planerne udtrykker borgernes egentlige prioritering.
Regionerne skal så udarbejde de regionale udviklingsplaner, som vi har talt om i dag.
Det er en helt ny plantype, der indeholder generelle og overordnede strategiske målsætninger for regionen.
Udviklingsplanerne skal indeholde en samlet vision for regionens udvikling og vil på erhvervsområdet være baseret på den regionale erhvervsudviklingsstrategi, som skal udarbejdes af de regionale vækstfora.
Også af den grund kan det være vanskeligt, at der bliver to vækstfora i visse af regionerne, og jeg håber, det bliver sådan, at der kun bliver ét vækstforum pr. region.
Staten får også en mere aktiv rolle for at sikre det overordnede planhensyn.
Den skal kontrollere, at de overordnede interesser bliver respekteret, og den kan gøre indsigelser over for både kommuner og regioner.
På den måde er der sikret en mere ensartet kvalitet i planlægningen, og særlige interesser vil blive beskyttet.
Selv om det er en decentralisering af processen, er der fortsat en overvågning af, at kvaliteten lokalt er i orden.
Kommunerne kan ikke bare frit gennemføre planlægninger og nye arealudlæg.
Den overordnede landsplanlægning og overordnede planlægning af natur og miljø ligger fortsat i staten.
Der gælder en række overordnede interesser for beskyttelse af f.eks. vores ky ster.
Det gælder også planlægning af konkrete anlæg som større infrastrukturprojekter og anlæg af national betydning.
Staten beholder også VVM for risikoanlæg og for store virksomheder.
Kommunerne har hovedansvaret for detailhandelsplanlægningen, og det er et mål med dette lovforslag, at målene på dette område bliver fastholdt.
For hovedstadsområdet kommer der til at gælde nogle særlige regler.
Indtil videre er det jo HUR, der har det overordnede ansvar for planlægningen i de fem enheder i hovedstaden, og det er sket i erkendelse af, at hovedstaden er ét byområde med sammenhængende bolig- og arbejdsmarkedsområder og har fælles grønne områder.
Den hidtidige planlægning har taget udgangspunkt i fingerplanen, og derfor er Roskilde og Køge medinddraget, selv om de ligger i Region Sjælland.
Det betyder, at kommuneplanlægningen skal ske på grundlag af en vurdering af udviklingen i hovedstaden som helhed.
Det er en forudsætning, at arbejdet over Øresund indarbejdes, og at hovedstaden styrkes i forhold til og i konkurrence med andre europæiske hovedstæder.
Det skal konkretiseres af et landsplandirektiv, som først skal i offentlig høring, og som vil give kommunerne vide rammer for planlægningen.
Der vil også være mulighed for ændringer i landsplandirektivet, hvis udviklingen kræver det, f.eks. en forlængelse af de fem byfingre.
Udviklingsplanerne skal være en overordnet strategisk plantype, som dækker området, der er relevant for udviklingen i en region.
Den skal være en form for vision eller paraply over kommunernes planlægning og tjene som inspirationsgrundlag, og den skal koordinere kommunernes planlægning.
Det gælder både udviklingen i byerne og i det åbne land samt natur- og miljøområder.
Den skal også indeholde afsnit om erhverv, turisme, beskæftigelse, uddannelse og kultur.
Regionerne skal på den måde tage nye planinitiativer og gøre indsigelse mod forhold i kommuneplanerne.
Kommuneplanerne skal så lokalt udmøntes inden for rammerne af udviklingsplanerne og bliver den bærende plantype.
Her skal den lokale arealanvendelse prioriteres, og det vil også være her, det vil fremgå, hvordan kommunalbestyrelsen har tænkt sig udviklingen.
Det gælder udlægning af arealer i byzone eller disponering inden for byzonen.
Hertil kommer som noget nyt arealer til fritidsformål, skovrejsning, infrastruktur og tekniske anlæg, som jo tidligere var at finde i regionplanerne.
Lovforslaget medfører, at kommunerne varetager den borgerrettede planlægning, og det vil være en forenkling i forhold til i dag.
Natur og miljø vil ikke blive ringere stillet som følge af loven, og der vil fortsat være den samme beskyttelse som ved den gamle regionplan.
Jeg er glad for den her ændring.
Jeg har altid følt det vanskeligt at få indflydelse på de gældende regionplaner.
For borgerne har det været noget, der lå lidt fjernt, det samme gælder selve processen.
Kun få borgere har benyttet sig af muligheden for at få indflydelse på de nugældende regionplaner, og kun meget få borgere har fået ændringer igennem som følge af deres ønsker og indsigelser.
Dermed vil jeg sige, at Det Konservative Folkeparti kan støtte lovforslaget.