Christian H. Hansen (DF), 2003-10-24:
Jeg vil starte med at sige, at redegørelsen jo er blevet nævnt som værende pæn og tynd osv.
- jeg kommer ind på nogle sideantal, når jeg går videre - men jeg har også været inde at læse baggrundsrapporten, som er på 89½ side.
Jeg håber ikke, at det gør noget, at jeg har gjort det.
Indledningsvis vil jeg sige, at det er meget godt med sådan en redegørelse, også fordi vi så får en fødevarepolitisk debat om, hvad der foregår på området, hvad initiativerne er fra regeringens side, og hvordan det ser ud med fremtiden.
Det handler om fødevarekontrol og om nogle af de elementer, der allerede har været nævnt.
Det er alle sammen for os vigtige elementer. Man kan så sige, at efter redegørelsen er kommet, har det, der nok har været mest fokus på i pressen, været det om fedme. Det er selvfølgelig også godt, at der har været den fokus, men der er mange andre elementer, som jeg også mener at man måske burde have fokuseret lidt mere på.
Hvis vi skal holde os til det med ernæringsindsatsen, kunne jeg godt være fristet til at stille et par spørgsmål til regeringen.
Om den svarer på dem i dag eller den skal have dem som spørgsmål til skriftlig besvarelse, må vi jo så se.
Det er i redegørelsen er anført, at ernæringspolitikkens mål er, at antallet af danskere, som spiser i overensstemmelse med anbefalingerne, skal øges markant, også ud fra det sundhedspolitiske mål, som regeringen kom med i sit sundhedsprogram, »Sund hele livet«, i 2002.
Her lå der nogle helt klare, centrale mål, nemlig at indtaget af fedt og sukker skulle reduceres med 10 pct., samt et ønske om øget forbrug af frugt og grønsager.
Jeg tror egentlig, det er svært at finde nogen, og det er vel også det, der er fremgået af debatten, som er modstander er de intentioner.
Det er jo glimrende ting.
Det kunne være interessant at høre, hvad regeringens holdning egentlig er til en prisdifferentiering på sund og usund mad, også fordi jeg mener, at det hænger meget sammen med det, som er aktuelt: Hvad er det, forbrugerne går efter?
Er det egentlig fødevarernes kvalitet, eller er det priserne på fødevarerne? Hvis vi spørger forbrugeren, vil forbrugeren altid sige: Jeg går meget op i fødevarekvalitet, jeg går meget op i, at fødevaresikkerheden er optimal, og jeg kæder det utrolig gerne sammen med dyrevelfærd.
Alt sammen gode intentioner for den enkelte forbruger, men når vi kommer til køledisken, er det, som om det er prisskiltet, der så bliver den afgørende faktor.
Det hænger jo ikke sammen.
Det er vi også nødt til som forbrugere at sige til os selv, og det mener jeg også er noget, der skal indgå i debatten.
Det er nødvendigt, at man skaber en dialog om, at pris og kvalitet hænger sammen.
Vi må konstatere, at de økologiske varer har været lidt af en succeshistorie i Danmark.
I redegørelsen peges der også på, at salgskurverne har haft en opadgående retning, men også at der i den senere tid har været en vis stagnation i økologien.
Redegørelsen peger på, at økologiens markedsandel nu er på mere end 5 pct. her i landet.
Det synes jeg er et positivt signal.
Samtidig tror jeg også, at vi fra politisk side skal blive ved med at understøtte denne fremgang.
Vi skal ikke bare læne os tilbage i stolen og sige: Nu fremgår det af redegørelsen, at det går godt, og så behøver vi ikke at gøre mere.
Vi kan jo læse i redegørelsen - jeg må hellere sige baggrundsrapporten - at Danmark af en række forskere fra University of Wales er blevet udnævnt til europamester i økologi.
Vi skal faktisk være stolte af den fremgang, vi ser herhjemme, men jeg bliver nok nødt til at sige til ministeren, at så er det ikke nok, at vi kun skriver det.
Må jeg ikke blot nævne Økologiens Hus, som jo bliver ramt i finansloven.
Det er bl.a. et af de steder, hvor man skal være med til at lave oplysninger og stærkere markedsorienteringer.
Med hensyn til fødevarekontrollen læser jeg redegørelsen således, at regeringen lægger op til, at kontrollen skal bruges som sparringspartner for virksomheder og offentlige institutioner.
Hvis det er rigtigt forstået, så tror jeg da på, at regeringen har gode intentioner med det.
Men hvad ville der egentlig ske, hvis forbrugerne opfatter kontrollen som virksomhedernes allierede?
Ville det så ikke medføre, at vi som forbrugere på et eller andet tidspunkt taber tilliden til kontrolsystemet?
Jeg er bange for det.
Her vil jeg gerne stille ministeren et spørgsmål:
Hvordan forestiller ministeren sig, at kontrollen skal kontrollere og sanktionere i sager, hvor kontrollen selv forinden har rådgivet? Jeg vil også gerne knytte et par bemærkninger til egenkontrollen.
Egenkontrollen er også beskrevet i redegørelsen, og der står direkte - det er i baggrundsnotatet, jeg har læst det - at egenkontrollen er væsentlig for fødevaresikkerheden.
Jo, det kan man da sige.
Sikkerheden er da vigtig, men også egenkontrollen skal efter min opfattelse dække hele området, og det gælder både mærkning, vildledning og dokumentation for uskadelighed osv.
Jeg synes godt, at der i redegørelsen kunne have været lidt mere om vildledning af forbrugerne.
Det har været et aktuelt emne også her på det sidste.
Jeg ved godt, at der sikkert er mange ønsker - det har vi jo også hørt allerede nu her i den debat, der indtil nu har været - om, hvad der skulle være indgået i redegørelsen.
Men for mig ser det nærmest ud, som om regeringen nærmest fuldstændig har glemt ordet vildledning.
Her tænker jeg altså ikke på vildledning
af vælgerne, men på vildledning af forbrugerne
Det synes jeg er væsentligt lige at knytte til de bemærkninger, som jeg kommer med her i dag.
I øvrigt er jeg også nødt til at sige, at når vi nu taler om fødevarekontrol, så tror jeg, det er et vigtigt element, at der nu bliver indført et fødevarekørekort.
Det har vi i Dansk Folkeparti talt for siden 1998.
Så kunne jeg forstå lige før, at det blev nævnt, at det nok var noget bureaukratisk bøvl.
Så kan jeg undre mig over, at det nu er blevet skrevet ind i regeringens egen politik, men man skriver måske noget, som man i forvejen synes er noget bøvl.
Det kan jeg da ikke lige forstå.
Bortset fra det vil jeg sige, at vi i Dansk Folkeparti ser positivt på, at der nu kommer noget på det område. På forskningsområdet skriver man også i redegørelsen om nogle intentioner, som jeg er helt enig i.
Men det er jo lidt regeringens problem, at den laver en redegørelse, men glemmer at få den skrevet ind i finansloven.
Vi skal heller ikke diskutere finansloven i dag, men man kan jo godt nævne det.
Sluttelig vil jeg sige, at der i baggrundsrapporten faktisk også er et godt initiativ på vej, nemlig fødevareministerens initiativpris.
Den kan man læse om i baggrundsrapporten på side 86 og 87, hvor der lægges op til, at der gives en sådan initiativpris til en virksomhed eller institution, der har gjort en særlig indsats for deres produkter eller produktudvikling med formål som fødevaresikkerhed, ernæring, miljø og dyrevelfærd.
Det er en tanke, jeg godt kan lide, og den vil jeg gerne have lov til at prise lidt her i dag.
Tiden - kan jeg se -
taler ikke for, at vi kan nå hele vejen rundt.
Jeg tror, at jeg har været lidt inde på nogle områder, som andre ikke har været inde på endnu.