runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Mimi Jakobsen (CD), 2000-05-25:
Fordi jeg har en anden vision om det her arbejdsmarked, jeg har en vision om fleksibel arbejdstid; det tror jeg vi kunne blive enige om.
Jeg forestiller mig et helt andet familieliv, hvis der var mulighed for, at far f.eks. kunne holde tirsdag eftermiddag fri og mor kunne holde torsdag eftermiddag fri, så skulle alt det her, der skal ordnes i weekenden, ikke ordnes i weekenden.
Jeg ser et andet arbejdsliv for mig i fremtiden med hjemmearbejdspladser, muligvis kan alle ikke have det, men mange kan noget af tiden, og jeg venter mig faktisk en masse af de hjemmearbejdspladser.
Den dag, hvor vi ikke hver eneste dag skal spilde 1 til 2 timer på transport, hvor vi i langt højere grad indimellem kan arbejde hjemmefra, men stadig med en tilknytning til arbejdsstedet, der ligger fjernt væk,
da synes jeg, at også børnefamilierne ville være nået langt.
Selvfølgelig skal arbejdet derhjemme også passes, men det er en helt anden fornemmelse, at man er der.
Ole M. Nielsen (KRF), 2000-05-25:
Det sidste tror jeg ikke fru Mimi Jakobsen kan holde, når vi kommer til efteråret, det bliver jo næste samlings absolut største sag, og den er jo ikke så indviklet, at alle ikke kan deltage.
Det er jo det gode ved den sag, alle kan have meninger om den, så den tror jeg nu ikke at fru Jakobsen bliver fri for.
Men så siger fru Jakobsen, at hun gerne ville hjælpe dem, der ræser rundt: Jamen hvorfor ikke hjælpe dem til at have et halvt år, hvor de kunne puste rigtig ud sammen med deres børn?
Vi mener da heller ikke, at børn skal gå isoleret hjemme ved deres forældre i alle årene, især da ikke, hvis ikke forældrene synes om det.
De skal selv have lov at vælge, og når nu pengene er til rådighed, når pengene alligevel bliver brugt på at passe børn et eller andet sted, hvorfor så ikke også give den mulighed til de forældre, som gerne vil?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-05-25:
Hun stillede det spørgsmål.
Og nu ved jeg ikke, hvor skrap fru Mimi Jakobsen ønsker at være i dag, det skifter jo sådan lidt fra måned til måned, men vil fru Mimi Jakobsen gå så vidt som til den udtalelse, fru Mimi Jakobsen gjorde sig skyldig i helt tilbage i 1992, noget med at danskerne er direkte dumme, når de ikke kan forstå de visioner med det europæiske samarbejde, som fru Mimi Jakobsen har?
Måske skulle man minde fru Mimi Jakobsen om, at selv om der bliver stemt nej den 28. september, er Danmark stadig en del af Europa.
Det er en geografisk betegnelse.
Vi er også stadig med i det EU-samarbejde, der er for nærværende.
Vi har vores nej i dag.
Vi vil have vores nej, hvis der bliver stemt nej den 28. september.
Det vil sige, at det grundlæggende er en fortsættelse.
Og så vil jeg gerne spørge fru Mimi Jakobsen, om CD er enig i den kritik, der har været rejst bl.a. fra Venstres og regeringens side af vismændenes arbejde, som den er kommet til udtryk her de sidste par dage, eller om man i CD accepterer den konklusion, vismændene er kommet frem til, som vel må betyde, at resten af debatten omkring euroen er et spørgsmål om, hvordan man forholder sig politisk til projektet.
Mimi Jakobsen (CD), 2000-05-25:
Nej, jeg mener ikke, forældre skal have penge for at passe deres egne børn.
Det mener jeg ikke.
Jeg har meget kærlighed
til dem, der gør det.
Jeg prøver, idet jeg taler om det rare samfund, ikke at se ned på dem, tværtimod.
Jeg prøver at redde, afhjælpe, dagligdagen for dem, der ræser rundt og prøver at få det hele til at hænge sammen, for jeg synes, det er dem, der er mest jagtet i øjeblikket.
Så må jeg sige, at jeg har lovet mig selv, at jeg ikke mere i mit politiske liv vil beskæftige mig med lukkeloven.
Jeg har brugt så mange kræfter og så meget energi og så meget spildt tid på den lukkelov.
Andre og nye stærke kræfter må tage over.
Jeg orker ikke at sige mere om den lov.
Jeg melder mig ud.
Ulla Tørnæs (V), 2000-05-25:
Jeg er meget glad for, at fru Mimi Jakobsen her i dag bekræfter, at CD vil være med til at styrke de faglige færdigheder i folkeskolen.
Jeg er helt sikker på, at vi nok skal nå til et resultat omkring udmøntningen af de 350 mio. kr., for vi er i Venstre også meget optaget af, at der bliver skabt en større helhed i børnenes skolegang.
Det er jo sådan, at der allerede i dag kører omkring 150 forsøg ude rundtomkring i kommunerne, hvor man har det, som vi kalder samordnet indskoling, og vi har stor forståelse for de meget positive resultater, der kommer af de forskellige projekter og forsøgsprojekter, der er i gang.
Så jeg er meget glad for, at fru Mimi Jakobsen her har tilkendegivet, at der er en vilje fra CD til også at se bort fra begrebet helhedsskole i den sammenhæng, som CD har valgt at bruge begrebet helhedsskole i.
Så jeg er meget sikker på, at vi nok skal nå til et resultat i fællesskab.
Så lige til det dér med, hvad det koster at øge timetallet: Det er rigtigt, at det koster 38 mio. pr. time, men sådan som konstruktionen er bygget op, og det har fru Mimi Jakobsen selv været med til, forudsætter det, at der er en kommunal medfinansiering, så jeg forudser sådan set, at man kan nå temmelig langt med de 350 mio. kr. Så jeg synes ikke, der er nogen grund til på forhånd at sige fra på grund af finansieringen af et øget timetal.
Mimi Jakobsen (CD), 2000-05-25:
Jo, det vil jeg ikke afvise.
Jeg er selv meget bekymret over den nedsættelse af undervisningstiden, der reelt er sket, for der er jo ikke bare sket en nedskæring af undervisningstiden, der er jo også sket det, at et hav af nye, såkaldt timeløse fag er kommet ind i undervisningen.
Men jeg synes, at noget af det vigtigste er at prøve at få set det her i en helhed, for det er dyrt at få lavet en ekstra undervisningstime, det ved vi.
Jeg tror, fru Ulla Tørnæs selv har fortalt mig, at det er noget med 38 mio. kr. for en enkelt time, og så får de 350 mio. jo hurtigt ben at gå på.
For min skyld behøver det ikke hedde en helhedsskole.
Jeg er ligeglad.
Men jeg synes bare, det er så tosset, at vi bruger himmelhøjt mange penge på pasning, og at vi har europæisk bundrekord, når det drejer sig om penge til undervisning.
Det vil jeg bare så gerne jævne ud, og det er derfor, jeg gerne vil prøve at bruge lidt af denne eftermiddag til at lægge noget mere kvalitet, noget mere helhed og noget mere sammenhæng ind i dagen.
Og det betyder ikke, at børnene skal sidde og boge den hele dagen, vorherre bevares.
Så fik jeg bank, når jeg kom
hjem, hvis jeg vedtog sådan noget.
Ulla Tørnæs (V), 2000-05-25:
Nøjagtig som fru Elisabeth Arnold synes jeg også, at fru Mimi Jakobsen holdt en rar tale.
Og jeg er også helt enig med SF's ordfører, hr. Jes Lunde, som siger, at hovedoverskriften for fru Mimi Jakobsens tale i virkeligheden kunne være »mennesket frem for systemet«, og det er det bedste slogan, som overhovedet findes.
Og så kan jeg meddele hr. Jes Lunde, hvis han ikke allerede ved det, at det faktisk er overskriften på Venstres principprogram, og det er det slogan, som faktisk er hovedoverskriften for hele Venstres politik.
Så hvis ellers vi kunne blive enige om indholdet, så tror jeg, vi kunne komme langt i fællesskab.
Til fru Mimi Jakobsen: I Venstre er vi meget optaget af at skabe en større helhed i børnenes hverdag.
Vi er nøjagtig ligesom CD meget optaget af at skabe en større helhed i folkeskolen.
Det har vi lagt stor vægt på i de forhandlinger, der har været omkring udmøntningen af de 350 mio. kr., som blev afsat til folkeskolen.
Men oven i det har vi også erkendt, at den konkrete undervisningstid er blevet sænket meget. Det viser sig faktisk, at i løbet af de seneste 25 år er den konkrete undervisningstid sænket med 25 pct. Jeg vil så bare spørge fru Mimi Jakobsen, om fru Mimi Jakobsen vil være med til i forbindelse med udmøntningen af de 350 mio. kr. da at styrke de faglige færdigheder i folkeskolen.
Og her tænker jeg selvfølgelig specielt på, at man kan øge timetallet i dansk eller matematik.
Mimi Jakobsen (CD), 2000-05-25:
Det er dagens letteste spørgsmål at svare på.
Jo, det synes jeg vi skal.
Elisabeth Arnold (RV), 2000-05-25:
Jeg lyttede med stor fornøjelse til fru Mimi Jakobsens ordførertale.
Den er utrolig svær at stille kritiske spørgsmål til, for beskrivelsen af det rare samfund er jo et, vi på mange måder alle sammen gerne kunne ønske os.
Det er svært at lovgive og lave regler for, hvordan man skal være rare mod hinanden, og man får ikke et rart samfund ved blot selv at være rar.
Så dér kommer vi ikke så langt.
Men jeg var meget glad for den sammenligning, fru Mimi Jakobsen gjorde mellem holdningen til Europa og holdningen til de fremmede, for begge dele signalerer jo en eller anden form for overskud til at møde andre synspunkter end ens egne.
Og jeg tror, Det Radikale Venstre og CD efterhånden har nærmet sig hinanden meget på det punkt.
Men til gengæld må jeg sige, at så hører man SF, som er meget positiv over for fremmede og mindre over for Europa, Dansk Folkeparti på den anden side er ganske overordentlig fjendtligt indstillet over for de fremmede og også over for Europa, og andre partier igen har det stik modsat.
Så jeg synes, det er godt, at der er nogen, der har overskud til at turde møde andre synspunkter.
Kan vi så ikke prøve i fællesskab at gøre en indsats for at opmuntre tvivlere til, at et ja ikke nødvendigvis er udtryk for følgagtighed over for eliten, men godt kan være resultat af en selvstændig tankevirksomhed?
Mimi Jakobsen (CD), 2000-05-25:
Nej, jeg tror med al respekt, at vores første samtalepartner i den sag nok vil være regeringen.
Men det betyder jo ikke, at man ikke kan begynde at få det her problem yderligere belyst, for jeg gentager, hvad jeg sagde, at en af de klager, jeg oftest hører om hele systemet, er dette med, at folk føler, de bliver placeret et eller andet sted og bliver dappet ud på et eller andet kursus osv., osv. Og det mener jeg ikke er en lykkelig løsning.
Jette Gottlieb (EL), 2000-05-25:
Jo, men nu påpeger jeg netop, at alle de pæne ord faktisk stod i arbejdsmarkedsreformen i 1994.
Det, der er min påstand, er, at CD har medvirket i og arbejdet med i, at man sætning for sætning har strammet det, så der ikke er mere tilbage af det.
Det var kun de pæne ord, og nu er de pæne ord oven i købet væk.
Og det, jeg så spørger om, er: Kan man nu høre, at der kan være en arbejdsgruppe, der består af først og fremmest CD og SF og Enhedslisten, som vil gå til angreb på den stramning, der er kommet ud af det, som vil gå til angreb på, at man nu har låst folk mere og mere fast i systemet, så de faktisk ligger mere fast, end hvis de stod fuldstændig på egne ben?
Mimi Jakobsen (CD), 2000-05-25:
En af de klager, jeg oftest hører over systemet som sådan, kommer stadig fra folk, der føler sig skidt behandlet af arbejdsformidlingen i den forstand, at de føler, der ikke bliver lyttet til dem, at der bliver talt ned til dem, at de får at vide, hvad der er godt for dem.
Det er jeg ikke tilhænger af.
Jeg erkender, at vi har lavet om på det system så mange gange, at det efterhånden ikke er nemt at følge med i, hvordan reglerne nu er, og det er det sikkert heller ikke for medarbejderne og deres edb-systemer.
Men jeg synes, at målet også på det område må være - og det var jo også målet - at man i så høj grad som muligt så det menneske, der kom, an og spurgte: Hvad kunne du tænke dig?
, dengang vi startede i 1993 med at lave en arbejdsmarkedsreform.
Det er klart, at der ligger en masse økonomi i, hvornår man kan få de tilbud, men det kan også være, at ressourcerne med stor fordel kunne bruges anderledes, ikke så regelbundet, men så individbundet som muligt.
Jette Gottlieb (EL), 2000-05-25:
Fru Mimi Jakobsen sagde, at CD om nogen havde været aktive i bekæmpelsen af regelbøvl, og det vil jeg godt lytte lidt til.
Jeg synes bare, der er lidt falsk varebetegnelse.
Jeg er enig i, at det har været tilfældet, når det gælder regelbøvl i forhold til virksomheder, men jeg synes ikke, det har været tilfældet, når det gælder regelværk omkring enkeltpersoner. Jeg vil godt give to eksempler.
Det ene eksempel er den arbejdsløse, der skal vente på at starte en uddannelse, og som skal være arbejdsløs så og så længe, før vedkommende kan få lov at deltage i en eller anden form for uddannelsesaktivitet.
Og det er noget, man skal.
CD har været med hele vejen igennem, hver gang man har strammet arbejdsmarkedslovgivningen, og sidst man ændrede den, vedtog man for at bøde på det, at nu kunne man så få 6 ugers selvvalgt uddannelse i starten af sin ledighedsperiode.
Og det slagnummer blev netop solgt med den motivering, at selvfølgelig skulle man jo kunne tage nogle initiativer.
Det har man nu også slettet ved den allersidste ændring her, så nu er den også væk, altså ikke mere selvvalg dér.
Et andet er, at man i hele systemet har haft noget, der hed den enkeltes ønsker og arbejdsmarkedets behov.
Sætning for sætning hvert eneste sted i arbejdsmarkedslovgivningen er den enkeltes ønsker forsvundet, og nu er det kun arbejdsmarkedets behov og vel at mærke kun arbejdsmarkedets behov, sådan som det er formuleret af arbejdsformidlingen.
Det er da ikke at gøre det mere værdigt, mere selvvalgt, mere selvbestemt for den enkelte.
Det kan jeg ikke høre.
Mimi Jakobsen (CD), 2000-05-25:
Man kan have den opfattelse, at Danmark klarer sig bedst, hvis vi holder os ude af euroen.
nogle, der har den opfattelse.
Vi er nogle, der mener noget andet og mener det af stærkt politiske grunde, men derfra og så til at blande dumhed ind i det.
Det var hr. Thulesen Dahl, der gjorde det.
Det var faktisk ikke mig.
Man fik mere eller mindre rettet op på noget med det nationale kompromis
, men det er jo ikke noget, der har løst problemet, eftersom vi stadig væk beskæftiger os med de fire forbehold og skal gøre det en rum tid endnu, så vidt det ser ud.
Jeg synes, det havde været klogere at stemme ja.
Men jeg har ikke i min tale med ét eneste ord antydet noget om dumhed, og jeg synes ikke, det er fair at trække det frem.
Dette er en gedigen bekymring for, om der er for mange mennesker i vores samfund - i, uden for arbejdsmarkedet, på arbejdsmarkedet, ældre, yngre, alle mulige grupper - der efterhånden, fordi vi har indrettet det her samfund noget forkert, føler sig så presset, at de ikke længere kan møde omverdenen i åbenhed.
Og det er jeg bekymret for.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-05-25:
I forholdet til de økonomiske vismænd synes jeg da egentlig, at det er en befriende melding.
Altså det kan da godt være, der tabes lidt, det kan da godt være, der vindes lidt, det er der ikke nogen der kan sige noget kvalificeret om.
Og derfor er det her et politisk spørgsmål, som man må tage stilling til.
Gid alle jasigere ville erkende det, så vi kunne få det som udgangspunkt for debatten, i stedet for at vi skal høre en statsminister starte debatten her i dag med et udgangspunkt om økonomisk ruin i tilfælde af et nej, med at huspriserne stiger, renten går op, kursen på kronen falder osv., osv.
Men det gør man ikke, for der skal være borgfred.
Og så bare til den med, om danskerne er dumme eller ej
Og så kan vi se, at fru Mimi Jakobsen åbenbart mener, at danskerne er på vej til at træffe endnu mere dumme beslutninger.
Ole M. Nielsen (KRF), 2000-05-25:
Jeg synes også, det var en god ordførertale, fru Mimi Jakobsen holdt.
Den indeholdt noget af det, som vi kalder værdier.
Det kunne næsten have været vores værdisamfund i lange stræk.
Fru Jakobsen er knap så ambitiøs med det rare samfund, som vi er med værdisamfundet.
Det rare samfund er jo fuldstændig uden politik.
Sådan nogle ekstremister har vi forhåbentlig ikke i samfundet.
Men problemet både med værdier og det rare er jo, at vi hver især sådan har vores holdninger til, hvad der er værdier, de rigtige værdier, og hvad der er det rare.
Og det, jeg vil anfægte ved fru Mimi Jakobsen, er, at fru Mimi Jakobsen ikke mener, at det er rart at passe sine børn selv.
Det må man ikke have lov til at få tilskud til, men det er rart at få et mægtig stort tilskud til at få sine børn passet i en institution.
Fru Mimi Jakobsen mener f.eks. ikke, det er rart med en alsidig butiksstruktur i bymidterne.
Jeg vil gerne høre et svar på de par spørgsmål.
Pia Kjærsgaard (DF), 2000-05-25:
Det må da være i forhold til, hvad arbejdsmarkedets parter beslutter.
Jeg kunne godt forestille mig, at den lavtlønsarbejder, som ikke er i arbejde, fik en større ydelse, at man faktisk er med til at betale ved en privat ordning til dem, der ikke har så stor en løn.
Det kunne jeg godt forestille mig.
Det synes jeg ville være en fornuftig ordning.
Med hensyn til det andet med daginstitutionspladserne
må jeg sige nej.
Hvis spørgsmålet bliver stillet til Dansk Folkeparti: Vil Dansk Folkeparti have, at man selv skal betale for sin daginstitution, ja eller nej?
Så må jeg sige:
Nej, ikke hvis det betyder, at vi samtidig opretholder den skat, som vi har i dag.
Så skal det selvfølgelig ikke være sådan.
Men når man hele tiden bliver afkrævet svar på, hvor man vil finde pengene, så er det da en fornuftig ting, i det øjeblik man selv har råderet over sine egne penge og kan bestemme, hvad de skal gå til.
Man har måske lyst til at blive derhjemme med de penge, og det kan betyde, at man kan få mere, eller at man kan betale for noget andet; det behøver måske ikke engang være en offentlig daginstitution.
Elisabeth Arnold (RV), 2000-05-25:
Fru Pia Kjærsgaard gav en meget præcis karakteristik af regeringens integrationspakke, som blev fremsat tidligere på året, og som nu er vedtaget.
Hun sagde, at den handlede om integration, integration og integration, og det er fuldstændig rigtigt.
Det handler nemlig ikke om, hvor mange vi integrerer.
Det handler om, hvordan vi integrerer, hvor godt vi integrerer, hvor hurtigt folk har mulighed for at komme i arbejde, og hvor hurtigt de får mulighed for at få en uddannelse og blive til nytte i det danske samfund.
Jeg vil gerne spørge fru Pia Kjærsgaard, om hun har forestillet sig, hvordan det danske samfund skulle kunne fungere i fremtiden, når vi ikke har hænder nok til at udnytte alle de muligheder, vi har for at eksportere vore varer.
Det største problem i øjeblikket er jo, at den stigning i beskæftigelsen og den mulighed for ekstra eksport, som findes i øjeblikket på grund af vores gunstige situation, kun er hæmmet af, at vi ikke har hænder nok til at udføre det arbejde, der skal til for at fremstillet de produkter.
Kan fru Pia Kjærsgaard bekræfte, at vi har det problem, at vi simpelt hen ikke er danskere nok?
Pernille Blach Hansen (S), 2000-05-25:
Nu snakker fru Pia Kjærsgaard jo udenom en gang til.
Så lad mig stille et meget klart spørgsmål, hvor fru Pia Kjærsgaard kun behøver at svare ja eller nej: Mener Dansk Folkeparti stadig væk, at der skal være fuld forældrebetaling i daginstitutioner, ja eller nej?
Så det andet: Fru Pia Kjærsgaard snakker om, at det jo er småting, vi tager fat i, men fru Pia Kjærsgaard har jo tidligere svaret - så sent som i 1997, det er 3 år siden - at Dansk Folkeparti mente, at dagpengesatsen skulle være væsentlig lavere end i dag.
Gælder lavere dagpenge og fuld forældrebetaling også stadig væk, ja eller nej?
To meget klare svar.
Pia Kjærsgaard (DF), 2000-05-25:
Hvorfor i alverden skulle noget som helst politisk parti straffe familier med børn?
Kan fru Pernille Blach Hansen ikke selv høre, hvor tosset det lyder?
Det, det drejer sig om, er i al sin enkelhed at give magten tilbage til forældrene.
Det ville være velgørende også for meget andet i det danske samfund, for jeg tror, at børn ville have godt af at være langt mere sammen med deres forældre. Man burde lade pengene følge barnet, og jeg kan da fortælle fru Pernille Blach Hansen, at det er en politik, vi har på linje med f.eks. partiet Venstre.
Jeg tror også, De Konservative har det på den måde, og det er da et af de tiltag, som man kunne forestille sig ville blive iværksat af en borgerlig regering.
Det er da også logisk, at når pengene følger barnet, er det jo sådan, at det bliver forældrene, der bestemmer, hvordan de vil bruge de midler.
Jeg synes, fru Pernille Blach Hansen er meget demagogisk i sin fremstilling af tingene.
Der er ikke nogen, og slet ikke Dansk Folkeparti, der vil skade børnefamilierne.
Børnefamilier er meget, meget vigtige og værdifulde for det danske samfund
, og det, det drejer sig om, er at give dem de bedst mulige vilkår.
Pernille Blach Hansen (S), 2000-05-25:
Det vil sige, at nu trækker Dansk Folkeparti i land, fordi det bliver fremhævet, at der er ubehagelige konsekvenser af Dansk Folkepartis forslag.
Så mener Dansk Folkeparti måske lige pludselig noget andet, end de plejer at mene.
Jeg kan bare kort nævne tallene for en ganske almindelig familie med to børn, hvor det ene går i daginstitution, og det anden er i vuggestue.
Den kommer til at betale mellem 115.000 kr. og 150.000 kr. ekstra om året, og der er mange almindelige familier, der vil have meget, meget, meget svært ved at finansiere det.
Hvis det er Dansk Folkepartis børnepolitik - og det er det, for det står der jo i programmet, og i et program skriver man jo, hvad man gerne vil gennemføre - synes jeg bare, man skal melde ærligt ud, at man gerne vil straffe familier med børn.
Pia Kjærsgaard (DF), 2000-05-25:
Ja, man kunne jo næsten forestille sig, at fagbladet er udkommet i dagens anledning.
Det kunne være, Socialdemokratiet skulle bruge det, som Socialdemokratiet har brugt så mange andre ting her i løbet af det sidste halve års tid.
Og den enlige mor, fru Pernille Blach Hansen taler om, skal selvfølgelig have al den støtte, hun overhovedet har behov for fra samfundet, for sådan skal et samfund være.
Hvis et enkeltindivid har behov for støtte af det danske samfund, skal vedkommende selvfølgelig også have det. Men dee er mennesker, som f.eks. folketingsmedlemmer, som jo får en ganske god gage, der kan betale for et daginstitutionsophold af deres egen pengepung, samtidig med at skatterne bliver reduceret.
Jeg har en ...
nå, jeg kan se, den røde lampe lyser, men jeg er helt sikker på, jeg får lejlighed til at komme herop igen.
Pernille Blach Hansen (S), 2000-05-25:
Det er lidt svært ikke at føle, at det er varm luft, når fru Pia Kjærsgaard står heroppe og snakker om de svage, og derfor vil jeg gerne spørge, om fru Pia Kjærsgaard har haft fornøjelsen af at læse dagens »Børn og Unge«, for her er der faktisk en meget god artikel på første side med overskriften: Dansk Folkeparti vil ribbe børnefamilierne.
Og med hensyn til de svage er det jo så som så, for det er åbenbart børnene og børnebørnene, der skal betale for alle de lyksaligheder, fru Pia Kjærsgaard står her og taler om.
Dansk Folkeparti har jo med i sit principprogram, at der skal ske fuld forældrebetaling for daginstitutionspladser.
Det betyder faktisk, at en enlig mor på lavindkomst med to børn, det ene i børnehave og det anden i vuggestue, risikerer at komme til at betale mere for at få passet sine børn, end hun har i indkomst.
Det er Dansk Folkepartis børnepolitik, og det er da virkelig noget, der er asocialt og rammer skævt, og som er direkte familie- og børnefjendsk.
Hvis det er at gøre noget for de svageste, så synes jeg virkelig, Dansk Folkeparti har et stort problem.
Pia Kjærsgaard (DF), 2000-05-25:
Jeg forestiller mig i hvert fald ikke det multietniske samfund, som vi er stærkt på vej til at blive, eller som vi
måske allerede er blevet.
Det forestiller jeg mig
aldeles ikke.
Jeg synes, det er en forfærdelig udvikling, der sker, og det er jo en udvikling, der er sket, uden at f.eks. den danske befolkning har taget stilling til den.
Jeg tror såmænd heller ikke rigtig, at politikerne har taget stilling til den.
Det, der sker, er jo, at det er folk fra den mindre udviklede del af verden, vi procentvis modtager flest af.
, ganske enkelt fordi de har en kultur, som aldrig nogen sinde vil kunne forenes med den danske.