runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Keld Albrechtsen (EL), 2000-03-22:
Jeg har selv opfattet den finske model sådan - men det kan vi selvfølgelig gå dybere ned i, når vi har notatet - at situationen med hensyn til euroen er, at man ikke bare kan pumpe penge ud af statskassen, for det forhindrer reglerne om euroen.
Hvis man kommer i en arbejdsløshedskrise, kan man altså ikke løse den ved bare at åbne for statskasserne, hvad enten man låner pengene eller skaffer dem på anden vis.
Hvis man derimod har sparet op i en fond, kan man øse penge ud af den fond, uden at Centralbanken eller EU kan straffe det pågældende land, og det er jo det, der er grunden til, at man sparer op til den situation.
Nu ved jeg ikke, om ministeren kan bekræfte, at min beskrivelse af situationen er rigtig,
men ellers må vi jo kigge på det i notatet.
Marianne Jelved (RV), 2000-03-22:
Hvis den fond er skabt ved lovgivning, så man ved lov pålægger arbejdsmarkedet at indbetale til den, indgår fonden på fuldstændig samme måde som Den Sociale Pensionsfond for at tage den som eksempel.
Den Sociale Pensionsfond tæller jo også i den danske opgørelse af den offentlige sektor og gældskvoten, og det har vi drøftet i flere år.
Jeg kender ikke systemet, hvis det er frivillige bidrag, og der ikke er lovgivet om det, men så er regelsættet formentlig et andet.
Men det kan vi jo få belyst.
Så vil jeg sige til hr. Frank Dahlgaard, at det er virkelig demagogi.
Danmark er underlagt de samme inflationskrav, vi skal med en fastkurspolitik holde vores inflation på linje med de lande, vi har fastkurspolitik over for.
EBC træffer beslutninger for at kunne føre en pengepolitik, der understøtter konjunkturerne og beskæftigelsen og skaber stabile priser, og de har sat sig et mål, der hedder 2 pct. for inflationen, og det styrer de efter nøjagtig som de lande, der fører den samme type valutapolitik.
Det betyder ikke, at de danske priser ikke må stige mere end 2 pct., før vi skal til at gøre et eller andet, og det ved hr. Frank Dahlgaard udmærket.
Men vi er økonomisk integrerede, og vi skal derfor på længere sigt have den samme inflation som de andre, for ellers kan vi ikke holde en fast kurs.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-03-22:
Nej, der er altså ikke tale om demagogi, når man siger tingene, som de er: at der er nogle faste maksimumregler inden for euroområdet for priserne, for underskuddet og for pengemængden, men at der ingen maksimumregler er for, hvor meget arbejdsløsheden må vokse.
Vi ved vi jo godt, at når arbejdsløsheden vokser, kommer der social uro, folk vil have mere i løn, og så kommer der et pres på priserne.
Det hele bliver uholdbart, og det er derfor, jeg vil spørge ministeren, om ministeren måske kunne erkende, at der måske er en sammenhæng i tingene, når euroen er faldet så meget, som den er.
Den er faldet 20 pct. over for dollaren, 35 pct. over for yenen, 15 pct. over for det engelske pund, 10 pct. over for de skandinaviske kroner, og jeg kunne blive ved, og når den er faldet så meget, er det vel, fordi der er en skævhed i systemet, og det er ustabilt.
Vi ved, at bliver arbejdsløsheden meget høj, ender det med eksploderende priser og lønninger, og så ryger valutakursen endnu længere ned, fordi der slet ikke er den politiske overbygning på systemet, som skal til for at holde det på plads.
Er det ikke rigtigt?
Men får man den politiske overbygning, har vi Europas Forenede Stater, og det er jo det, man arbejder på.
Marianne Jelved (RV), 2000-03-22:
Svaret er nej og nej og nej og atter nej.
Det bliver ikke sandt, selv om hr. Frank Dahlgaard taler hurtigere og hurtigere.
Sagen er meget mere enkel.
De økonomiske rammer, vi arbejder inden for, er det bedste grundlag for en høj beskæftigelse, og når der er forskel mellem flydende valutaer, er det
, fordi vækstudsigterne er forskellige i USA og Europa.
Nu står Europa over for den bedste situation, det nogen sinde i sin historie har stået over for.
Økonomierne er stabile, de er sunde, vi har høje vækstudsigter og stigende beskæftigelse foran os.
Hvis jeg kan nå flyveren om lidt, skal jeg til Lissabon og drøfte målene for beskæftigelsen de næste 10 år.
Alle regeringerne i Europa har den samme målsætning: varig høj beskæftigelse på baggrund af en sund og stabil økonomisk udvikling og fred i Europa.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-03-22:
»Vil ministeren invitere euroskeptikere med til Nordisk Ministerråds ØMU-konference i København den 22. juni 2000 for at sikre, at konferencen ikke udvikler sig til en ensidig lovprisning af »euroens fantastiske succes«?« Skriftlig begrundelse
Konferencen er planlagt til den 22. juni 2000 i København med deltagelse af bl.a. statsminister Poul Nyrup Rasmussen og de nordiske finans- og økonomiministre.
Når det betænkes, at økonomiministeren har betegnet euroen som »en fantastisk succes« trods euroens kraftige og vedvarende kursfald på de internationale valutabørser, er der grund til bekymring.
Det er derfor vigtigt, at det ikke bare er euro- og unionspolitikere, som deltager i konferencen, men også samfundsforskere, økonomer og politikere med en skeptisk holdning til euroen.
De nordiske lande fører alle forskellig valutapolitik.
Den svenske krone »flyder«, men styres efter et inflationsmål, mens Norges og Islands kroner har såkaldt »styret flydende valutaer«.
En konference om emnet er derfor relevant nok, men på grund af den danske folkeafstemning tre måneder senere må det sikres, at der bliver tale om en seriøs og alsidig konference, der belyser fordele og ulemper ved de forskellige nordiske former for valutapolitik.
Dét gøres bedst ved at have indlægsholdere og deltagere i øvrigt på konferencen med forskellig holdning til »euroens fantastiske succes«.
Ministeren har indkaldt til en konference inden for Nordisk Ministerråd den 22. juni her i København, hvor emnet er euroen og Den Økonomiske og Monetære Union, og da vi står foran en folkeafstemning i Danmark om emnet, så er der jo en ængstelse for - i hvert fald hos mig - at denne konference kan blive misbrugt til ensidigt at markedsføre »euroens fantastiske succes«.
Det er baggrunden for det spørgsmål, om ministeren vil tilkendegive her, at der også til den konference vil blive inviteret euromodstandere, euroskeptikere og folk, der ser mere balanceret og nøgternt på tingene.
Marianne Jelved (RV), 2000-03-22:
Der vil komme mange deltagere, som ser lige så nuanceret på Europas fremtid, som jeg gør.
Det var bare lige for at sige, at der ikke skal være misforståelser.
Det er rigtigt, at der skal laves en konference.
Den er under forberedelse.
Den forventes i øvrigt at finde sted den 22. juni i år i København, og deltagerne i konferencen vil være en bred kreds af nordiske politikere fra hele det politiske spektrum samt økonomer, organisationsfolk og andre meningsdannere. Både tilhængere og modstandere fra alle de nordiske lande vil blive inviteret og være repræsenteret ved konferencen og også være blandt oplægsholderne.
Der ventes omkring 40-60 deltagere fra hvert land.
Fra dansk side påtænkes det bl.a. at invitere alle medlemmer af Folketingets Politisk-Økonomiske Udvalg og Europaudvalget.
Formålet med konferencen er at skabe rammer for en seriøs, alsidig dialog mellem de inviterede og oplægsholderne om, hvorfor euroen er skabt, hvad den betyder for Norden og for de forskellige tilknytninger, som de nordiske lande har til euroen.
Et program for konferencen og invitationer til deltagerne er under udarbejdelse og ventes fremsendt i løbet
af kort tid.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-03-22:
Jeg skal ikke forhindre ministeren i at nå sit fly, men takke for svaret, som jeg anser for positivt, fordi der altså kommer andre med end lige dem, der synes, at det er i Bruxelles, det hele foregår.
Men jeg vil spørge ministeren her til slut, om ministeren vil overveje at sørge for at få inviteret to svenskere, nemlig professor i økonomi Lars Calmfors, som jo stod i spidsen for den såkaldte Calmforsrapport i sin tid i Sverige, og professor Søren Vibe, som også er svensk politiker, og som ser skeptisk på tingene.
Det kunne være interessant at få de to nationaløkonomer med.
Marianne Jelved (RV), 2000-03-22:
Nu er det jo kun en enkelt dags konference, og det skal jo ikke kun være økonomer, der taler om det her.
Der er mange andre aspekter, og vi har ikke fået tilsagn fra alle dem, vi har stående på programmet.
Men en af dem er netop Calmfors fra Sverige, og jeg håber selvfølgelig, at hr. Calmfors kan, det er i hvert fald programsat sådan, ellers vil vi finde en anden.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Knud Erik Hansen (SF), 2000-03-22:
»Hvorledes vurderer udenrigsministeren konsekvenserne af FN's økonomiske sanktioner for den politiske situation i Irak og for den irakiske civilbefolkning, og vil regeringen tage initiativer, der kan fremme en ophævelse af de økonomiske sanktioner mod Irak?«
Det er nu 10 år siden, krigen i Irak sluttede, og dengang indførte man efterfølgende sanktioner mod Irak, i høj grad for at holde Irak i ave og også for at sikre, at Irak ikke opbyggede en militær kapacitet.
Nu knap 10 år efter kan vi så begynde at se nogle af konsekvenserne af sanktionerne, og det, vi kan se, er, at de rammer civilbefolkningen ganske hårdt.
For at tage det i de hårde økonomiske tal så er bruttonationalproduktet nede på det, der svarer til det, man havde i 1940'erne.
Børnedødeligheden er fordoblet de sidste 10 år.
Der mangler hjælp til hospitalerne, der mangler mad, medicin, og der mangler rent vand og mange andre ting.
Man har heller ikke opnået at svække Saddam Hussein, tværtimod er der stor sympati for ham i befolkningen, og han kan faktisk bruge sanktionerne som argument for sig selv, idet han siger, det er FN, der har påført befolkningen ulemperne.
Niels Helveg Petersen (RV), 2000-03-22:
FN's Sikkerhedsråds sanktioner, og det er jo dem, vi taler om, mod Irak opretholdes ikke for at påvirke den politiske situation i Irak og ikke for at genere den irakiske befolkning.
Irak accepterede i våbenhvilebetingelserne
bl.a. at give afkald på alle ødelæggelsesvåben og langtrækkende raketter.
Iraks regering har trukket sagen om afskaffelse af masseødelæggelsesvåben og raketter helt urimeligt i langdrag og har chikaneret FN's våbeninspektørers arbejde.
De har derfor ikke kunnet afslutte deres arbejde for at imødegå følgerne for den civile befolkning af sanktionen og FN's Sikkerhedsråds indførte ordning »olie for mad«.
Efter den seneste forbedring af denne ordning har Irak nu ubegrænsede muligheder for at eksportere olie og for at bruge indtægterne herfra til indkøb af mad, medicin og reservedele til olieindustrien og til at betale krigsskadeerstatninger.
Desværre udnytter det irakiske styre ikke denne mulighed fuldt ud, og det gennemfører ikke en effektiv fordeling af de varer, der kommer til Irak under ordningen.
Jeg er selvfølgelig dybt bekymret over den humanitære situation i Irak, men ansvaret ligger hos den irakiske regering.
Både EU og Danmark har ydet humanitær bistand til befolkningen, men med de muligheder, regeringen i Baghdad allerede nu har for at øge importen og forbedre fordelingen af mad og medicin, tror jeg, en ophævelse her og nu af sanktionerne først og fremmest vil føre til, at regimet på ny forsøger at skaffe sig et stort arsenal af masseødelæggelsesvåben og fremføringsmidler.
Knud Erik Hansen (SF), 2000-03-22:
Tak for svaret.
Det, jeg hører i svaret, er i virkeligheden, at Vesten og dermed også Danmark faktisk fralægger sig et ansvar på den måde, at man bruger et våben og for mig at se i virkeligheden bruger civilbefolkningen som gidsel i den her kamp.
Vi er enige om, at det, der foregår i Irak, ikke er acceptabelt, og at man heller ikke skal opbygge dets militærkapacitet, men det er yderst problematisk, at man bruger befolkningen som gidsel, så jeg vil godt høre ministeren, hvilke elementer i de økonomiske sanktioner, der i øjeblikket består - for de er jo ikke lempet helt - der er vigtige for at at holde Iraks militærkapacitets nede.
Villy Søvndal (SF), 2000-03-22:
Politiken har i dag en udmærket gengivelse på side 12 i første sektion under overskriften »Den glemte krigs ofre«, og det, der er beskrevet, er, hvordan virkningerne er over for civilbefolkningen.
Men det, jeg synes udenrigsministeren glider uden om i sit svar, er, at nu har man så forsøgt i 10 år og været med til at bombe et land tilbage til, hvor landet befandt sig for 60 år siden.
Har det været en succes?
Vil udenrigsministeren fremdrage den danske regerings vurderinger, og vil den danske regering tilslutte sig den kreds af europæiske lande, der i stigende grad er kritiske, ikke over for kampen mod Saddam Hussein, men over at man tager civilbefolkningen som gidsel, i det omfang tilfældet er?
Niels Helveg Petersen (RV), 2000-03-22:
Jeg må stærkt tage afstand fra, at vi holder befolkningen som gidsel.
Den seneste ændring af olie for mad-ordningen rummer alle muligheder for, at befolkningen kan få adgang til mad og medicin.
Styret vil det ikke, men det er dem, der har ansvaret for det, det ikke er ordningen, der ikke tillader en sådan politik.
Så det er ikke gidseltagning.
Er det nogen, der tager gidsler her, så er det den irakiske regering, der ikke vil bruge de ressourcer, den har til at brødføde sin egen befolkning og skaffe den medicin.
Jeg har også læst artiklen i Politiken.
Jeg synes ikke, det er nogen særlig god artikel.
Det synes jeg er trist.
For nu at tage et punkt: Artiklen skriver, at medicin er omfattet af FN's sanktioner.
Det er ikke rigtigt.
Tværtimod er medicin undtaget fra FN's sanktioner.
Irak kan importere og har importeret medicin bl.a. fra Danmark under olie for mad-programmet.
Det er heller ikke rigtigt, at der føres en glemt krig.
Det er rigtigt, at USA og Storbritannien patruljerer i den nordlige og den sydlige del af Irak for at beskytte den irakiske civilbefolkning mod irakiske overgreb, bl.a. er det kurdere i det nordlige Irak, vi beskytter.
Flyene, som patruljerer, har kun tilladelse til at forsvare sig, ikke til at angribe, og derfor er det helt uhyrligt at tale om Storbritanniens og USA's hyppige bombetogter over Irak.
Det er ren og skær irakisk propaganda.
Knud Erik Hansen (SF), 2000-03-22:
Jeg fik ikke noget svar på, hvori de økonomiske sanktioner er med til at begrænse Iraks militære kapacitet.
Jeg ville også sige om den sidste lempelse: Det er jo ikke den vurdering, FN's udsending Hans von Sponeck havde.
Hans anbefaling efter at have været dernede har jo klart været, at det ikke var tilstrækkeligt, og at den eneste løsning, hvis man skal sikre ordentlige levevilkår for civilbefolkningen, er at ophæve de økonomiske sanktioner.
Villy Søvndal (SF), 2000-03-22:
Jeg synes stadig, udenrigsministeren bevæger sig rundt om det, der er det principielle spørgsmål.
Jeg tror, vi har fælles opfattelse af, at Jorden havde været rigere uden Saddam Hussein, men det er nu engang en kendsgerning, at han eksisterer, og man har så haft en sanktion i 10 år.
Hvis en læge har behandlet en patient i 10 år med et bestemt medikament, og tilstanden bliver dårligere og dårligere, så må han vel på et tidspunkt spørge sig selv, om det, han er i færd med, er rigtigt.
Han sidder så sikkert som nogen sinde, men børnedødeligheden er fordoblet i denne her periode, og det er derfor, jeg synes, det er rimeligt at tale om gidseltagning.
Uskyldige børn, uskyldige irakere, der aldrig har stemt på Saddam Hussein, betaler prisen, og derfor er mit principielle spørgsmål: Vil man støtte andre europæiske landes bestræbelser for at nå en mere normaliseret situation?
Niels Helveg Petersen (RV), 2000-03-22:
Jeg ser slet ikke nogen som helst grund til at tro, at yderligere indtægter til Irak som følge af ophævelse af sanktionerne på nogen måde ville føre til en forbedring af situationen for irakiske børn.
Det tror jeg ikke på.
Jeg har også lyttet til den kritik, der kom fra Hans von Sponeck, og jeg synes, man skal lytte, og så prøver vi selvfølgelig at overveje situationen.
Jeg kan godt forstå, at mennesker, der arbejder i Irak og ser den elendighed, der eksisterer, bliver stærkt berørt af det, men når vi ser på det overordnede, på de tal, der ligger for, hvad Irak kan under det nuværende olie for mad-program, så er der ingen som helst begrænsninger, så er Irak i stand til at brødføde sin befolkning, sine børn og oven i købet give dem medicin.
Med hensyn til opretholdelse af sanktionerne er det jo en sag for FN's Sikkerhedsråd, og vi har jo med mellemrum diskussioner om det.
Jeg må sige, som sagen ser ud i øjeblikket, med de muligheder, der er inden for olie for mad-programmet, ser jeg ikke en dansk forpligtelse
til at arbejde for sanktionernes ophævelse
Hermed sluttede spørgsmålet.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-03-22:
»Kan udenrigsministeren bekræfte, at NATO i et hemmeligt direktiv med kodenavnet MC400/2 har udvidet sin atomstrategi, men at NATO's øverste organ, udenrigministerrådet, endnu ikke har godkendt den nye strategi, og at Danmark vil gå imod den?«
Skriftlig begrundelse
Det nye i NATO's strategi er netop, at den åbner mulighed for angreb med atomvåben mod lande, der ikke har atomvåben selv.
Niels Helveg Petersen (RV), 2000-03-22:
Hr. Keld Albrechtsen har spurgt til et NATO-dokument, MC400/2: Det omtalte dokument er klassificeret som internt NATO-dokument.
Det angiver retningslinjerne for, hvorledes NATO's strategiske koncept skal gennemføres og implementeres af det militære system i NATO.
Det går altså på ingen måde ud over den linje, der er fastlagt i det nye strategiske koncept fra Washingtontopmødet i april sidste år.
Som regeringen er oplyst, er der med vedtagelsen af NATO's nye strategiske koncept ikke sket ændringer i NATO's atomvåbenstrategi.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-03-22:
Jeg vil godt spørge ministeren, om regeringen har orienteret Folketinget om det dokument, MC400/2, for efter min opfattelse er det et meget stort problem, at man altså i NATO er ved at beslutte en atomstrategi, der går ud på, at man godt må angribe lande med atomvåben, altså bruge atomvåben mod lande, som ikke har atomvåben.
Jeg vil godt spørge ministeren, om det ikke er i direkte strid med internationale ikkespredningsaftaler og den såkaldte NPT-traktat.
Jeg vil godt spørge ministeren, om ikke det faktisk er et stort problem, hvis NATO har eller er ved at få en atomstrategi, som strider imod den internationale folkeret.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-03-22:
»Overvejer regeringen, som man gør i Finland og Sverige, at oprette særlige »bufferfonde« til at imødegå de problemer, som en indførelse af euroen kan skabe for beskæftigelsen i Danmark?« Skriftlig begrundelse
Ifølge Berlingske Tidende den 13. marts 2000 siger formanden
for Folketingets Europaudvalg, Claus Larsen-Jensen, at »Danmark måske bør kopiere Finlands overvejelser om at oprette såkaldte økonomiske bufferfonde, hvis Danmark vælger at gå med i den europæiske valutaunion«. Sveriges udenrigsminister har foreslået, at Sverige bør overveje at oprette bufferfonde, når og hvis Sverige tilslutter sig euro-unionen.
Marianne Jelved (RV), 2000-03-22:
Jeg vil gerne gentage, hvad jeg har sagt tidligere: at euroens bevægelser i forhold til dollaren og dollarens bevægelser i forhold til euroen svarer fuldstændig til de bevægelser, der er imellem flydende valutaer, hvor vækstudsigterne er forskellige.
Og det er så enkelt, og det ved nationaløkonomen hr. Frank Dahlgaard godt.
Det mener jeg der er.
Der er både politiske og økonomiske fordele.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-03-22:
Men der er dog sket en glidning i ministerens argumentation.
Det er jo mindre end 1 år siden, at ministeren sagde, at de, der siger, at det her har med andet end økonomi at gøre, lægger den europæiske tanke for had eller sådan noget.
Når ministeren siger, at det her har med fred at gøre, så ved jeg ikke rigtigt.
Nu deltager ministeren jo ikke i Euro 11-møderne med de 11 eurolande, men det er ikke mit indtryk fra det, man læser og fornemmer, at der er særlig fredeligt på de møder.
De diskuterer jo, hvordan de kan stoppe euroens kursfald, for den falder og falder jo.
Og det er vel også udtryk for, at der er nogle spekulationsbølger og valutabølger, som ikke rigtig vil bevæge sig ind i euroen, men gerne ind i dollar og pund og skandinaviske kroner og japanske yen og alt muligt andet.
Hvor fredelige disse møder er ved jeg ikke.
Men kan ministeren bekræfte, hvad den tidligere nationalbankdirektør sagde, at der er ingen gode økonomiske grunde til, at Danmark skulle træde ind i den sidste fase af ØMU'en og lade kronen erstatte af den europæiske supervaluta, euroen?
ØMU'en har et politisk sigte, der er ingen ordentlige argumenter for, at der skulle komme en økonomisk fordel for EU-landene.
Kan ....
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2000-03-22:
Nej, jeg har ikke givet nogen generel instruks.
Det ville være helt overflødigt. Regeringens dygtige medarbejdere sørger altid for, at der er ordentlig information.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-03-22:
Skal det så forstås sådan, at selv om statsministeren går rundt og skræmmer befolkningen med alle mulige billeder om finanspolitiske stramninger og rentestigninger og sådan noget, så har statsministeren samtidig fuld tillid til, at danske embedsmænd i Økonomiministeriet, f.eks. når de bliver spurgt, om det nu er rigtigt, at hvis vi stemmer nej, bliver der en finanspolitisk stramning og en rentestigning, så svarer: O.k., det mener statsministeren, men der er altså også nogle økonomer fra f.eks. de store banker i udlandet, som siger, at det har ingenting på sig og sådan vil det ikke gå, for den danske krone er stærk og stabil, og selvfølgelig vil der ikke ramle ulykker ned over hovedet på danskerne, hvis de stemmer nej?
Har man sikret, at det vil der blive svaret sagligt på fra embedsmændenes side, når befolkningen henvender sig for at få konkrete oplysninger?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-03-22:
Nu har vi jo ved forskellige lejligheder set, hvordan statsministeren mener at kunne bruge eller, i vores terminologi, misbruge embedsapparatet i sin politiske kamp, og det er jo en almindelig diskussion, vi løbende må have, når vi også ser nogle eksempler på det. Men det, der er interessant i denne sammenhæng i forhold til det spørgsmål, som er rejst, er selvfølgelig, at statsministeren nu vil give en garanti for, at embedsmændene også i deres besvarelser til borgerne overholder de forpligtelser, der følger af Folketingets vedtagelse om, at man både skal oplyse om fordele og ulemper.
Derfor ville jeg gerne spørge statsministeren, om statsministeren så her i Folketingssalen vil bevise, at det rent faktisk sker, ved at give nogle eksempler på de ulemper, der så oplyses til borgerne, når de henvender sig til bl.a. Statsministeriet og andre ministeriers embedsfolk for at få en objektiv vurdering af fordele og ulemper ved Danmarks eventuelle tilslutning til euroen.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-03-22:
Jamen det er jo næsten en gentagelse af det spørgsmål, der lige er kommet.
Statsministeren kan jo feje den mistanke for unfair trav væk, hvis statsministeren her og nu ganske kort siger lidt om de ulemper og betænkeligheder, der er ved at afskaffe kronen til fordel for euroen.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2000-03-22:
Til det første spørgsmål er svaret: Nej, det er det ikke nødvendigt at sikre
; vores dygtige medarbejdere vil altid sammen med regeringen give ordentlig og redelig information. Jeg er fuldt og fast overbevist om, at vi er bedre til her i landet at vurdere vores samfunds fremtid inden for og uden for en fælles valuta, end fjerne kapitalmarkedsfolk er.
Til spørgsmålet om en garanti kan jeg sige: Nej, det er helt overflødigt, for sådan er vores samarbejde og demokrati indrettet her i landet, at vi har medarbejdere, der står til rådighed for regeringen, og det gør de helt efter ordentlig skik og brug.
Til det sidste spørgsmål: Det ligger uden for det stillede spørgsmåls rammer.