Ole Stavad (S), 2001-04-24:
Lovforslaget, som vi her skal behandle, er stort set identisk med to lovforslag, som Enhedslisten har fremsat i to foregående folketingssamlinger, og det fremgår af bemærkningerne til forslaget, at det primært fremsættes for at give Folketinget mulighed for at debattere sagen, og det skal jeg kun hilse med glæde. Som vi gav udtryk for også ved de tidligere behandlinger af samme forslag, er der ingen modsætning mellem regeringens mål for indsatsen på kemikalieområdet og de mål, som Enhedslisten vil opnå med forslaget.
Regeringen vil bare benytte nogle andre midler.
Enhedslisten foreslår, at der i produktsikkerhedsloven indføres en pligt til at deklarere de stoffer, som står på miljø- og energiministerens effektliste.
Samtidig foreslås det, at producenter og importører skal være forpligtet til at trække utilstrækkeligt deklarerede produkter tilbage fra markedet.
Enhedslistens forslag vil altså ophøje effektlisten til lovgivning.
Det mener regeringen stadig vil have en række uhensigtsmæssige konsekvenser.
Som det også blev tilkendegivet ved de forrige behandlinger, er den form, som effektlisten har, valgt med ganske stor omhu.
Listen er ikke udtryk for, at stofferne på den er forbudt; den er et signal til brugerne og i særlig grad til industrien om, hvilke stoffer man bør undgå.
Listen er således en vejledning og ikke en lovgivning, og det har haft betydning for, hvordan listen er blevet udarbejdet.
Stofferne på listen er således primært udvalgt, fordi de besidder skadelige effekter.
Havde man valgt at melde hårdere ud, havde miljømyndighederne været nødt til at foretage en meget mere grundig vurdering af hvert enkelt stof og hver enkelt anvendelse og bl.a. have vurderet, om der fandtes et mindre farligt alternativ.
Det ville have krævet et meget større hjemmearbejde, og listen ville formentlig være blevet en hel del kortere.
Hertil kommer, at en liste som effektlisten ikke er udtømmende, men dynamisk, og den må kunne ændres løbende på baggrund af ny viden, ændret forbrugermønster osv.
Det er baggrunden for, at man har valgt den uformelle vejledning frem for lovregulering.
Det sikrer, at man får sat fokus på en række problematiske stoffer, uden at man behøver at være underlagt de bånd, som bindende regler vil kræve.
Hovedparten af stofferne på effektlisten er udvalgt, fordi de er klassificerede som farlige.
Der er allerede i dag regler om, at de sundheds- og miljøskadelige stoffer skal deklareres.
Det betyder, at sundheds- og miljøskadelige stoffer på effektlisten allerede i dag skal mærkes efter disse regler.
Disse regler bygger i øvrigt på en række EU-direktiver, som harmoniserer kemikalielovgivningen i medlemsstaterne.
Man skal også passe på, at man ikke kommer til at indføre regler om deklarering, hvor det ikke er relevant.
Der er produkter, som indeholder stoffer fra effektlisten, men hvor stoffet ikke konkret er problematisk, og her vil en deklaration ikke være rimelig.
Som et eksempel kan jeg nævne, at bestik af rustfrit stål indeholder nikkel, men at det ikke udgør et problem for nikkelallergikere.
Endelig bør det også siges, at hvis der skal indføres regler på området, vil det være forkert at gøre det ved en ændring af produktsikkerhedsloven.
Den er en overordnet lov, som indeholder generelle regler om produkters sikkerhed, men regulerer ikke enkelte produkter eller produkttyper.
Det gør imidlertid kemikalielovgivningen, som i forvejen indeholder regler om mærkning af kemiske stoffer, indholdsstoffer, og skulle der lovgives på området, bør det ske inden for kemikalielovgivningens rammer. Som allerede nævnt er regeringen enig i Enhedslistens mål med det her forslag: at medvirke til, at problematiske kemiske stoffer udsluses.
Det er netop et af målene i regeringens kemikaliestrategi.
Det fremgår af lovforslagets bemærkninger, at Enhedslisten bl.a. har genfremsat lovforslaget, fordi man ikke mener, at regeringen har taget tilstrækkelige konkrete initiativer på området.
Men det synes jeg ikke er korrekt.
Der kan således nævnes en lang række vigtige nationale initiativer inden for kemikalieområdet de sidste par år.
I regeringens kemikaliestrategi udgør listen over uønskede stoffer og effektlisten nogle af hjørnestenene.
Og det har været glædeligt at konstatere, at listerne rent faktisk bliver brugt af både industri og detailhandel.
Af vigtige nationale initiativer inden for listernes stoffer, men også kemikalier i det hele taget kan bl.a. nævnes ftalathandlingsplanen, forbud mod blyforbindelser og visse anvendelser af metallisk bly, forbud mod privates anvendelse af opløsningsmiddelholdige malinger og lakker til indendørs brug, handlingsplan for bromerede flammehæmmere, udkast til forbud mod anvendelse af de kraftige industrielle drivhusgasser, indførelse af afgifter på ftalater og de kraftige industrielle drivhusgasser, offentliggørelse af en vejledende liste med forslag til klassificering af 20.000 stoffer, som ikke tidligere har været vurderet eller klassificeret, og endelig er der som følge af finansloven for 2001, som jo også Enhedslisten er deltager i, igangsat en forstærket indsats over for kemikalier i forbrugerprodukter. Konkluderende kan jeg sige, at regeringen kan af de grunde, som jeg her har anført, ikke støtte lovforslaget, men det betyder ikke, at regeringen ikke er enig med forslagsstillerne i de mål, der skal arbejdes hen imod på kemikalieområdet.
Det viser de mange vigtige initiativer, som
regeringen har sat i gang på det her område.