Thor Pedersen (V), 2001-09-06:
Og det gør det så!
Men jeg forstår på den socialdemokratiske ordfører, hr. Jan Petersen, at det ansvar har en regering for så vidt ikke, når det gælder finansiering.
Det er jo en udmærket opgavevaretagelse, der viser, hvad det er, der tegner sig ude i horisonten, men det er en lidt speciel opgave på nuværende tidspunkt at give en opposition. Det går igen som en rød tråd, at regeringen ikke ved, hvad den vil.
Og når regeringen ikke ved, hvad den vil, så begrænser det selvfølgelig debatten om det, regeringen vil.
Men vi ved én ting, nemlig at regeringen dog vil gøre noget.
Regeringen vil gøre noget for forskning; den siger
Danmark skal være den førende IT-nation.
Det siger statsministeren; regeringen siger ikke hvordan.
Regeringen vil gøre noget for erhvervslivet - man må vel forstå noget positivt - den siger ikke hvad. Regeringen vil gøre noget for uddannelserne; den siger ikke hvad.
Og den vil gøre noget for de svageste grupper; den siger ikke hvad.
Det leder selvfølgelig tankerne tilbage til Socialdemokratiets krisemøde på badehotellet i Havnsø sidste efterår.
Det er, som om der er byttet om på rollerne, som om det er Venstre, der er i regering, og regeringen, der er i opposition.
Se, i Venstre vil vi godt fortælle, hvad vi vil.
Det fremgår af vores oplæg til politiske forhandlinger.
Jeg vil nævne fem hovedtemaer:
I Venstre vil vi ikke længere affinde os med de lange ventelister til sygehusene.
Derfor ønsker vi at tilføre 1,5 mia. kr. mere til sygehusene under den forudsætning, at budgetsystemerne ændres, så pengene følger med patienten, der
er visiteret til behandling,
til det sygehus, der er i stand til at give behandlingen, og at patienten selv har retten til at vælge sygehus, herunder også muligvis privatsygehus.
De ekstra 1,5 mia. kr. skal gå til betaling af merbehandling i det eksisterende sygehusvæsen og til nødvendigt udstyr, altså til en optimal udnyttelse af de 24.000 sengepladser, vi har i det offentlige sygehusvæsen.
Skulle en patient ønske at vælge en af de 200 sengepladser på et af de private sygehuse, skal det også være tilladt.
Det må nu en gang også her gælde, at det er mennesket frem for systemet, og at det ikke er pengepungens størrelse, der skal afgøre det, sådan som det er i dag.
Der skal være lige ret for alle.
På samme måde ønsker vi ret til valg mellem tildelte offentlige ydelser, f.eks. børnepasning, hjemmehjælp eller plejehjem.
Det afgørende må være, hvor borgeren selv mener, at han eller hun får den bedste løsning.
Vi ønsker et retssystem, der sikrer borgernes tryghed.
I Venstre kan vi ikke accepterer det niveau, der er lagt af domstolene, når det gælder straf for vold og voldtægt.
Der er et misforhold mellem beskyttelsen af de økonomiske værdier på den ene side og beskyttelsen af personer på den anden side.
Vi ønsker ikke, at økonomisk kriminalitet skal straffes mildere, men vi ønsker, at vold og voldtægt skal straffes hårdere.
Vi ønsker også en opstramning af udlændingepolitikken, en hurtigere behandling af asylsager og en smidigere integration.
Samtidig skal asylsøgere, der får afslag, udsendes hurtigere.
Venstre ønsker en stærkere indsats for afsløring af fupasylsøgere og en forstærket indsats mod kriminelle asylsøgere.
Også på andre områder har vi forslag.
Hvor regeringen reelt reducerer forskningsbevillinger, giver vi et løft til den frie forskning.
Hertil kommer en forstærket indsats i forskning i fødevaresikkerhed og dyrevelfærd.
Det gælder både traditionel produktion og økologisk produktion.
Hvor regeringen taler om en forstærket indsats på IT-området og udbredelse af pc'er, der viser Venstre vejen: Genindførelse af hjemme-pc-ordningen, som regeringen har fjernet, og en udbygning af pc'er i skolesystemet. Danmark skal være bedst muligt rustet over for fremtidens udfordringer i en globaliseret verden.
Det er vigtigt at starte tidligt.
Det er det også med barselorloven.
Vi ønsker bedre vilkår for børnefamilierne omkring de yngste for børnenes skyld.
Et års barselorlov med frihed for far og mor til selv til at tilrettelægge dagligdagen, frihed til at indgå aftale med arbejdsgiveren om deltidsansættelse og mulighed for at spare orlovsperioder helt op til, at barnet er 9 år.
For samtlige Venstres forslag gælder, hvad enten den socialdemokratiske ordfører kan lide det eller ej, at de er finansieret krone for krone: 1½ mia. kr. til sygehusene er finansieret ved at begrænse stigningen i ulandsbistanden.
Vi vil bl.a. ikke være med til at finansiere regimer, der udøver statsterror, ikke overholder menneskerettigheder og demokrati.
Men Danmark vil stadig være det land i verden, der yder mest relativt.
500 mio. kr. til fremme af pensionisters ret til selv at vælge hjemmehjælp tages fra besparelser i den ustyrlige knopskydning, der har været i råd, nævn, puljer, centre og tilskud.
Vi ønsker at forhandle med Folketingets partier og regeringen om en nøje analyse af hele dette område.
I en foreløbig fase har vi i Venstre fundet en ramme på 1 mia. kr. til forhandling, og målet er heraf at frigøre 700 mio. kr.
Ekstra 1,4 mia. kr. til Venstres forslag om barselorlov findes ved en begrænsning i hovedløs aktivering og urimelig aktivering.
Vi ønsker, at flere kommer i private jobtilbud og efterfølgende får arbejde i rigtige virksomheder.
Ledige skal ikke blive en del af en aktiveringsindustri, der er målrettet imod aktivering, men ikke imod efterfølgende beskæftigelse.
Alt i alt foreslår Venstre nye udgifter på 6,6 mia. kr.
, men til finansiering af nye udgifter har vi anvist en besparelse på 7,7 mia. kr., således at vi har en samlet budgetforbedring på 1,1 mia. kr.
Det betyder selvfølgelig på godt gammelt dansk, at vores forslag er fuldt finansieret krone for krone.
Det er selvfølgelig provokerende for regeringen, at Venstre finansierer sine forslag, og at Venstre har modet til at bryde igennem stive systemer for at fremme det folkestyre, som først bliver reelt, når danskerne har retten til ikke alene at stemme ved valg, men også retten til at stemme med fødderne mellem valgene.
Intet af det, Venstre foreslår, hvor den enkelte får retten til et friere valg, medfører så meget som én ekstra krones offentlig udgift.
Ja, det er da ærligt.
Det var så årsagen til en sommerføljeton om barselorlov i regeringspartierne, hvor ingen vidste ud eller ind.
Og det må være en følge af dette skrækscenario, der fik økonomiministeren til at påstå - det var så i Jyllands-Posten den 1. juli - at Venstre gik til valg på en politik, som er bluff.
Ja, ministeren sagde: »Det er det største bluffnummer, som nogensinde er blevet præsenteret i dansk politik.«
Og det er nu, man skal holde sig fast.
Den radikale leder sagde: »Frit valg er blevet Venstres sesam-ord for løsning af alle problemer.
Men stort set hele befolkningen vil tabe på det.
Derfor er det asocialt ...«
Den fik ikke for lidt med tasken.
Det var især Venstres forslag om ret til selv at kunne vælge sygehus, børnepasning og hjemmepleje, der faldt fru Marianne Jelved for brystet.
Det skriver avisen og derfor navnet.
Hvordan kan man mene, at hele befolkningen vil tabe på, at folk på venteliste kan blive behandlet?
Hvordan kan hele befolkningen tabe på, at folk, der lider, kan blive behandlet for deres lidelser?
Hvordan kan hele befolkningen tabe på, at en pensionist får den hjemmehjælp, der er blevet bevilget, eller får retten til at vælge en anden hjemmehjælp?
Hvordan kan en hel befolkning tabe på, at børnefamilier kan få den børnepasning, de selv ønsker, når pengene er bevilget? Og hvordan kan hele befolkningen tabe på, at man kan indrette sin barselorlov, så far og mor får den største mulighed for selv at bestemme, hvad der passer bedst?
Men måske: Jeg forstår godt, at Socialdemokratiet frygter, at hele den store socialdemokratiske magtbase synker i grus, for den er baseret på tvang og manglende mulighed for egne valg.
Det er vel også derfor, at statsministeren forsøger sig med usaglige og urigtige postulater.
Venstre vil et forsikringssamfund - det siger statsministeren.
Nej, det vil vi ikke.
Vel vil vi ej!
Det er regeringens og Socialdemokratiets politik, der har medført, at almindelige mennesker føler sig tvunget til at tegne forsikring mod sygdom, også som en del af deres lønoverenskomst.
Det gælder bl.a. HK, Dansk Politiforbund, Post Danmark, Arbejdernes Landsbank.
Og det er arbejderbevægelsens eget forsikringsselskab, ALKA, der tilbyder forsikringerne.
Når - og jeg siger når - Venstres forslag om, at pengene følger patienten, bliver gennemført, så forsvinder grundlaget for disse ordninger.
Der er ingen, der har brug for dem, fordi pengene til behandling, som man er visiteret til, følger patienten til behandlingsstedet.
Det er statsministeren, der tegner Forsikringsdanmark. Da finansministeren fremlagde finansloven, var det en genopførelse af Kejserens Nye Klæder.
Det er jo sandheden, regeringen har ikke noget på.
Men hvor er det snusfornuftige budget, når finansieringen mangler?
Regeringen vil, som det er sagt, bruge 1 mia. kr. på IT, erhvervspolitik, uddannelse og svage grupper.
Men regeringen indrømmer, at den ekstra ene milliard har man ikke; den må andre partier hjælpe med at finde.
Man har dem ikke, kom og hjælp os.
For slet ikke at tale om barselorloven.
Her har Socialdemokratiet og Det Radikale Venstre slingret rundt hele sommeren, og der er ikke anvist en eneste krone til finansiering af Socialdemokratiets, eller er det regeringens forslag, der er meldt ud.
Der er blot meldt ud, at det koster mellem 1 og op mod 1½ mia. kr. i første fase.
Man vil gerne opkræve yderligere 1,2 mia. kr. i grønne afgifter.
Nu ved man egentlig ikke helt, hvor man skal hente de 1,2 mia. kr.
Derfor hedder det konsekvent grønne afgifter, selv om der er tale om røde skatter.
Jeg husker i den forbindelse, at Skatteministeriets departementschef, Peter Loft, i december sidste år er refereret for at sige, at den skattemæssige idérigdom er på retur, og at der skal utraditionelle tanker til blandt skattefolkene for at få penge i kassen.
Kort sagt, skal der nye produkter på hylderne.
Vores primære - og det er stadig departementschefen i Skatteministeriet, der citeres - opgave som skattefolk bliver at være opfindsomme i et marked, hvor det efterhånden er meget svært at finde på nye ting.
Det blev så fødslen for cementafgiften.
Det er der måske perspektiv i, for kunne en cementafgift fjerne betonen i Socialdemokratiet, ville det være et fremskridt.
Ellers er alt ved det gamle.
Regeringen mener noget med det rummelige arbejdsmarked, og regeringen har stor forståelse for de mindre virksomheder. Minsandten om man ikke udviser den forståelse ved at gøre det dyrere at ansætte medarbejdere, især de medarbejdere, der ikke er lige et hundrede procent effektive og måske ikke kan matche dem, der i forvejen er på arbejdsmarkedet.
Dem, der endnu ikke har haft en mulighed for at få fodfæste på arbejdsmarkedet, skal det være dyrere at ansætte.
Hertil kommer, at regeringens forslag forringer virksomhedernes konkurrenceevne, selv om statsministeren har lovet det modsatte.
Så alt er ved det gamle: nye byrder til virksomhederne af milliardstørrelse kombineret med likviditetsstramning, der næste år flytter 13 mia. kr. fra virksomhedernes kassebeholdning over i statskassen.
Alt er ved det gamle.
Og det vælger jeg så at tro dækker ordføreren.
Derfor vil jeg sige til slut, at vi gerne vil hjælpe.
Selv om vi arbejder for et regeringsskifte, møder vi op til forhandling om finansloven hos finansministeren med en åben og positiv indstilling.
Vi vil gerne nå resultater og indgå aftaler på de områder, hvor vi har mulighed for at bevæge udviklingen i den rigtige retning.
Vi rækker hånden frem, som vi har gjort i de tidligere år, til et muligt samarbejde, og det er på områder, hvor vi i hvert fald ved, at det trænger sig på.
Det er i sundhedssektoren, det er i ældreplejen, det er i forskning, og det er i uddannelse.
Uanset alle forhåbninger er jeg desværre ikke sikker på, at finansministeren har en tilsvarende god vilje, for jeg læste et interview i dagbladet Børsen her den 21. august.
Der udtalte finansministeren: »V og K vil også blive inviteret til forhandlinger.
Men jeg har ikke tænkt mig at bruge meget tid på dem, hvis der ikke er nogen fælles flader, vi kan mødes på.«
Og så kommer det: »Men regeringen har jo også gode erfaringer med CD, SF og Enhedslisten, og det samarbejde forventer jeg da bliver fortsat her i efteråret.«
Finansministeren oplyste så samtidig, at hun allerede har haft uformelle drøftelser med disse partier.
Derimod har hun endnu ikke haft samtaler med Det Konservative Folkeparti og Venstre.
Her ser vi måske regeringens og finansministerens tankegang.
Så det er op til regeringen, om den vil tage imod en fremstrakt hånd.