Kristian Thulesen Dahl (DF), 2001-03-21:
Efter den ordveksling mellem fru Lene Espersen og mig selv, der var umiddelbart før hr. Holger K. Nielsens ordførerindlæg,
er det selvfølgelig befriende at få konstateret, at der er flere herinde, der mener, at det ikke er i strid med grundloven at tage en folkeafstemning også om Nicetraktaten, også selv om man måtte mene, at der ikke er suverænitetsafgivelse i Nicetraktaten.
Det synes jeg også er et overordentlig sympatisk synspunkt.
Det, jeg vil spørge hr. Holger K. Nielsen om, er, om man ikke i SF har diskuteret at gøre sin tilslutning til Nicetraktaten betinget af nogle af de ting, som SF taler for.
Det synes jeg ville være naturligt.
For det fremgår altså klart af grundloven, at hvis der er fem sjettedeles flertal for et forslag her, så kan det gennemføres, også selv om der er suverænitetsafgivelse.
Så kan det altså gennemføres uden folkeafstemning.
Det kunne jo godt være interessant i forhold til den efterfølgende analyse, hvis man nu når frem til, at man faktisk har vurderet det her forkert, om der i Folketinget, da man stemmer ved tredjebehandlingen af det her ratifikationslovforslag, vi skal behandle efterfølgende, har været fem sjettedeles flertal eller ej.
Derfor er jeg lidt interesseret i at få svar på, om man på nogen måde vil gøre svaret på de spørgsmål, hr. Holger K. Nielsen rejser, afhængige af, om man vil stemme for ved den endelige behandling.
Nu gik det lige så godt.
Nu fik vi nogle klare svar, og så stiller jeg et uddybende spørgsmål om, hvordan vi skal tolke det her med, at man ikke skal gå til befolkningen, hvis man kan undgå det, og så ønsker fru Lene Espersen ikke mere at svare på spørgsmål.
Altså jeg spurgte helt konkret, om det er sådan, som også hr. Keld Albrechtsen nu her senest har været oppe at spørge om, at fru Lene Espersen kun vil benytte sig af befolkningens tilkendegivelse, når det er den eneste mulighed for eventuelt at få mere union, mere EU.
Altså at det kun er i de situationer, hvor der i Folketinget er en skepsis, hvor der er et flertal her i Folketinget, som siger nej til en udvidelse af EU's magt, at Det Konservative Folkeparti vil forbeholde sig retten til at spørge befolkningen.
Men i alle de andre situationer, hvor De Konservative desværre har et flertal, et stort flertal, for, at vi bare skal have mere integration, og vi skal have mere union,
skal befolkningen ikke spørges.
Det er jo det, der står tilbage som konklusion efter denne her lille ordveksling
, medmindre vi får nogle klare svar om noget andet, og det er jo sådan, vi må tolke det rent historisk, når fru Lene Espersen altså ikke vil sige, at hun ikke synes, Schlüter handlede forkert i 1986, da han bad om befolkningens tilkendegivelse. Ellers skulle man jo med fru Lene Espersens udgangspunkt sige, at det var en fejl dengang.
Man skulle have taget flertallet i Folketinget på ordet og have afvist det indre marked.
Det var da et underligt svar på mit spørgsmål.
Det følger altså af Nicetraktatens protokol A, artikel 4, som hr. Claus Larsen-Jensen selvfølgelig også er bekendt med, at hvis det er vedtaget, er det Rådet, der med enstemmighed fastsætter et lavere antal kommissærer end 27, når Unionen er på 27 medlemslande. Der er ikke mulighed for, som det står her, at man kan fastsætte et antal, der sikrer, at hvert land har en kommissær.
Det er direkte skrevet ind i den pågældende artikel 4, at der skal fastsættes et antal medlemmer af Kommissionen, som er lavere end antallet at medlemsstater.
Så siger hr. Claus Larsen-Jensen som svar på mit spørgsmål om, hvorvidt vi skal forholde os til det her ud fra en grundlovsdiskussion, at det kan vi jo forholde os til i år 2010, når det måske skal udmøntes.
Jamen det er da ikke et svar.
Det afgørende er, at det med Nicetraktaten bliver en pligt.
Det er det, hr. Claus Larsen-Jensen og Socialdemokratiet må forholde sig til i stedet for fortsat at snakke udenom.