Knud Enggaard (V), 2001-03-30:
Skilsmisser er en meget alvorlig sag.
Der findes lykkelige skilsmisser, det er der nogle, der siger.
Jeg har hørt det her i dag.
De fleste er nok ikke særlig lykkelige, men aftvunget af en udvikling.
Spørgsmålet er så, om de i alle tilfælde har været nødvendige, eller om nogle kunne have været afværget.
Det er vel noget af det, som vi i virkeligheden diskuterer her.
Det er heldigvis sådan, at antallet af skilsmisser er
for nedadgående. Så vidt jeg har forstået, er tallet faldet ca. 10 pct., og det er jo lykkeligt.
Hvad årsagen er til det, kan man gætte på.
En af årsagerne kunne være, at folk måske tænker sig lidt bedre om, inden de gifter sig, og i så fald er det udtryk for noget, som vi kan håbe på er varigt, og som kan forstærkes i den kommende tid.
I Venstre mener vi, at det familiepolitisk er et godt mål at reducere antallet af skilsmisser yderligere.
Hvordan vi kan gøre det, er det, vi diskuterer her i dag.
Jeg synes, det både principielt og i reelle spørgsmål er en interessant diskussion, som vi her har.
Grundlæggende er spørgsmålet om, hvordan man får sit ægteskab til at forløbe, den enkeltes ansvar.
Vi skal ikke overse, at der kan være en tilbøjelighed til, at man i vores samfund overfører mere og mere af den enkeltes ansvarsområde til at være et offentligt anliggende. Det synes vi ikke er nogen god udvikling.
Vi mener, at man skal understrege den enkeltes mulighed for selv at realisere sit liv på en fornuftig måde.
Men der kan naturligvis være situationer, hvor rådgivning i en krisesituation kan være en mulighed for parterne for at få en hensigtsmæssig løsning eller for at få vurderet sagen og dens rækkevidde.
Det er der jo i dag en række muligheder for, som vi kender det, og det er da muligt, at man skal kigge på, hvad andre muligheder der kunne være.
Vi er positive over for selve grundideen i Kristeligt Folkepartis tankegang, men det siger jo ikke meget om den ydre ramme for parlovgivningen.
Den finder jo sted i varierende omfang og i forskelligt regi i dag.
Det er desuden en meget frivillig sag, om man vil tage imod en parrådgivning, og det må være en mulighed, som man i givet fald også selv er med til at betale helt eller delvis.
Jeg har heller ikke sporet nogen uenighed om i diskussionen
her i dag, at det altså ikke er nogen gratis offentlig service, vi her taler om i den forstand, vi ellers kender det så mange steder.
Der findes heldigvis rådgivning i kommunerne i sammenhæng med anden sagsbehandling.
Der er stadig mange præster, der yder en værdifuld og gratis parrådgivning.
Jeg har set i en af dagens aviser, at der synes at være uenighed
inden for kirkens rækker om, hvor langt forpligtelsen rækker her.
Jeg vil henstille, at kirken finder ud af en entydig opfattelse af dens forpligtelser.
I Venstre mener vi, at kirken har en forpligtelse på det område her. Jeg er desuden orienteret om, at hele spørgsmålet, vi diskuterer, har været forhandlet i forbindelse med satspuljen i efteråret 2000.
Det er en selvfølge, at vi ikke her i dag drøfter satspuljens fordeling eller for den sags skyld finansloven for 2002.
Men der er også nogle omstændigheder i forbindelse med hele denne diskussion, som tyder på, at man i offentligheden har fået det indtryk, at vi her i dag skulle diskutere de økonomiske rammer, og det mener vi i Venstre ikke at vi skal.
Det gør vi til den tid.
Man kunne gøre noget for at gå
hele lovgivningen igennem for at prøve at fjerne de bestemmelser, der straffer ægteskabet.
Meget er gjort, og en række sociale love er tilrettet med det sigte.
Skattelovene er i færd med at blive fulgt op, men jeg tror, at en gennemgribende gennemgang af vores lovgivning med henblik på at finde de områder, hvor man stilles ringere ved at indgå ægteskab eller ved at lade sig skille, ville være en nyttig foranstaltning.
Det var mit konstruktive bidrag til debatten i dag.