Jesper Langballe (DF), 2002-05-21:
Jeg synes, der sker en kortslutning for hr. Tórbjørn Jacobsen svarende til, at hr. Tórbjørn Jacobsen i sine bemærkninger til beslutningsforslaget klandrer den danske regering for, at den ikke har forhandlet med færingerne som den ene ligeberettigede part med den anden.
Men der er jo ikke tale om ligeberettigede parter, før færingerne har effektueret deres status som folkeretsligt subjekt ved at beslutte ved en folkeafstemning, at Færøerne vil være en selvstændig stat.
Indtil det sker, er færingerne en del af det danske rige og underlagt den danske overhøjhed.
Det er lidt svært at se, hvad problemet er, i betragtning af at både regeringen og hele Folketinget har en konsensus om, at man vil rette sig fuldstændigt efter færingernes ønsker.
Ingen, der har besøgt Færøerne og lært færingerne at kende, kan være i tvivl om, at denne befolkning på kun godt 45.000 mennesker udgør et sluttet folk.
Ja, befolkningen har alt, hvad et folk eller en nation skal have, nemlig et eget sprog og en egen historie, der selvsagt er forbundet med de nordiske brødrenationers, en stor litteratur, en fremragende malerkunst og først og fremmest en markant selvforståelse som folk.
Det ville klæde den danske regering at give et klokkeklart svar på dette principielle spørgsmål: Ja, Færøerne er et folkeretligt subjekt.
Jeg vil endog tilføje, at danske politikere, som uanfægtet sælger danskernes førstefødselsret til Den Europæiske Union, kunne lære af færingerne at besinde sig på, hvad det er at være et folk. Det kunne være et vægtigt dansk udbytte af rigsfællesskabet.
Så langt kan vi altså følge forslagsstilleren.
Men herefter forekommer det os, at begrebsforvirringen sætter ind for hr. Tórbjørn Jacobsen.
Han mener, at det er et overgreb, at den tidligere regering insisterede på, at »forhandlinger med Færøerne om færøsk suverænitet var et rent dansk indenrigspolitisk anliggende.«
Jamen det er det da, indtil færingerne ved en folkeafstemning har besluttet sig til at blive en suveræn stat.
Det kan det færøske folk netop som et folkeretligt subjekt afgøre.
Og der er, som statsministeren har sagt, enighed i det danske Folketing om, at en sådan afgørelse vil blive respekteret. Selvfølgelig er forhandlingerne indtil da ikke et rent dansk, men netop et indenrigspolitisk anliggende, eftersom Færøerne er en del af det danske rige med bl.a. medlemmer af det danske Folketing.
Denne status gælder selvfølgelig også i forhold til internationale institutioner.
Det er almindelig logik.
Derfor må vi stemme nej til beslutningsforslaget. Bolden er helt på færingernes bane.
Hr. Tórbjørn Jacobsen må skaffe sig sit flertal på Færøerne.
Vores respekt for færingerne som brødrenation og som folkeretligt subjekt tilsiger os, at den afgørelse ikke tilkommer det danske Folketing.
Det var en betændt sag, at den daværende regering i 1946 overhørte det ganske vist spinkle flertal, der stemte for løsrivelse og nøjedes med et par år efter at lade Færøerne få en hjemmestyrelov.
Når færingerne ønskede at stå økonomisk på egne ben, så var det en dårlig behandling af et brødrefolk at håne dem som nassere, fordi færingerne ønskede en overgangsordning på 15 år i stedet for på 4 år.
Resultatet var jo under alle omstændigheder i den sidste ende blevet, at tilskuddene ophørte.
Det spørgsmål skulle selvfølgelig forhandles, men den daværende statsminister, hr. Poul Nyrup Rasmussen, kunne have gennemført det på en værdig og høflig måde.
At dette intermezzo så fulgte efter Den Danske Banks og Finanstilsynets skandaløse sjakren med de færøske bankkunder med regeringens velsignelse skulle ikke bidrage til at gøre færingerne mere venligt stemt over for Danmark.
Vi håber, at den nuværende regering under en eventuel senere forhandling af samme art vil optræde mere værdigt og undlade den slags unødige ydmygelser af færingerne.
Jeg vil føje den personlige betragtning til, at en rolig og værdig ophævelse af det nuværende rigsfællesskab eventuelt til fordel for en union med et fælles kongehus, hvad ved jeg, måske godt kunne blive en lykke for begge parter og især for det gode forhold imellem dem.
Der har fra dansk side været udvist for megen arrogance, og der har fra færøsk side været for megen martyrtilbøjelighed til at give danskerne skylden for alle ulykker, hvilket det aktuelle beslutningsforslag vist godt kan tages som eksempel på.
Men afgørelsen er helt færingernes egen.