runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ole M. Nielsen (KRF), 1998-04-02:
Jeg tror, vores uenighed mest drejer sig om evnen eller viljen til at høre, hvad vi hver især siger.
Hvis det, fru Margrete Auken siger, gælder, så har fru Margrete Auken en gang for alle bestemt, at det er uhensigtsmæssigt at transportere på landevej og hensigtsmæssigt at køre på spor.
Det er det, jeg varierer en lille smule.
Det kommer an på, hvor mange gange man skal omlade, hvor mange ressourcer det kræver, hvor meget emballage det kræver, og hvor meget tid det kræver, altså den tid som godset opholder sig i systemet osv.
For mig er det ikke et spørgsmål om politik eller ideologi.
Det er et spørgsmål om at opføre sig ressourcemæssigt hensigtsmæssigt.
Arne Melchior (CD), 1998-04-02:
Jeg føler også trang til at gribe hr. Ole M. Nielsen lidt under armen, for han sagde faktisk i sit oprindelige ordførerindlæg noget meget korrekt, da han sagde, at han tvivlede på, om de naturgivne omstændigheder gør det velegnet at køre gods på skinner her i landet.
Det er det samme som med coastertrafikken, som jeg er tilhænger af, men den kan ikke betale sig.
Der er altså også en part i sagen, der hedder forbrugeren, som ofte skal have varen hurtigt frem og ikke har tid til at vente på omladninger, hvis det skal være friske varer.
Der kan også være andre grunde til, at det haster, og prisen på transporten spiller selvfølgelig ind på prisen til forbrugeren.
Jeg har ikke hørt hr. Ole M. Nielsen sige andet end en meget jordnær konstatering af, at Danmark er et lille land, og at det selvfølgelig spiller en rolle.
Derfor kan man jo mægtig godt være tilhænger af gods på skinner, når det drejer sig om store mængder og lange afstande, men det er også nok kun dér, at det overhovedet kan være virkelig fordelagtigt for nogen som helst.
Ole M. Nielsen (KRF), 1998-04-02:
Nu kom hr. Arne Melchior til allersidst til at sige lige nøjagtig det, som jeg vil supplere med nu.
Det er klart, at hvis man skal have hele vognladninger herfra til Sydeuropa, er det helt oplagt en fordel at køre på banerne eller oven i købet at sejle med containere rundt om kontinentet for at komme til Sydeuropa.
Det er klart, at det er uhensigtsmæssigt med alle de store lastbiler, som farer ned gennem Europa, og det er altså et spørgsmål om fornuft, alle ting taget i betragtning.
Det, jeg vil understrege, er, at jeg absolut er for den ressourcemæssigt set mest hensigtsmæssige transportform.
Thorkild B. Fransgaard (FP), 1998-04-02:
Det, der kalder mig op, er den diskussion, der nu har været om godstrafik, og jeg må give hr. Arne Melchior fuldstændig ret i, at vi må se nøgternt på det. Fru Margrethe Auken var inde på, at det hele skal transporteres med tog.
Det kan ikke lade sig gøre.
Ude i det virkelige liv, ude i erhvervslivet ved man udmærket, hvordan man skal have det hele transporteret, og det sker med lastbil.
Jeg har set - jeg må sige straks, at jeg ikke har papirerne med - at en virksomhed siger
, at 95 pct. af al godstransport udføres med lastbil, og at DSB kun står for 5 pct.
Lad os nu holde benene på jorden, for det er rigtigt, som hr. Arne Melchior sagde, at det drejer sig om at få varerne hurtigt frem, og det er en ting, som tages stadig mere alvorligt ude i erhvervslivet.
Så lad os nu lige holde benene på jorden, når vi diskuterer godstrafik.
Sonja Mikkelsen (S), 1998-04-02:
Det er jo en interessant diskussion, på hvilke køretøjer godset skal transporteres, og der er mange nuancer i den debat, men den skal jeg ikke gå videre ind i her, for jeg tror, alle vinkler har været belyst i den sidste ordveksling.
Jeg skal svare på et spørgsmål, som blev stillet af fru Margrethe Auken, om DSB nu får anstændige vilkår, hvis en operatør går konkurs.
Dér vil jeg gerne sige, at det ligger i lovforslaget, at DSB kan pålægges at køre offentlig servicetrafik, men det er klart, at de kun kan pålægges det mod betaling, så vi behøver ikke at græde over DSB's situation i så tilfælde.
Det andet spørgsmål, jeg skal svare på, var fru Margrethe Auken også inde på, og det var hr. Søren Kolstrup også.
Det var om takstsamarbejde.
Af hensyn til kunderne er det regeringens opfattelse, at den type samarbejde, som vi har set udvikle sig, og som fortsat skal udvikle sig, nemlig bus/togsamarbejdet, skal udvikles sådan, at borgerne får bedst mulig service på dette område, får de bedste betingelser for at købe billetter og også købe til de strækninger, de skal bruge billetter til. Det vil også komme til at indgå i det kontraktlige materiale, som herefter skal udarbejdes på baggrund af de mange bemyndigelser, som ministeren får ifølge lovforslaget.
Jeg håber, at det er et tilstrækkeligt svar.
Det er dér, hvor der er ledig kapacitet, når den offentlige servicetrafik har fået, hvad den skal have.
Hvis der er overskydende kapacitet, når godstrafikken har fået, hvad den skal have, som private operatører, andre operatører eller DSB ønsker at gå ind på, kan de altså gøre det på egne vilkår, om jeg så må sige, og er ikke forpligtet til at indgå i et etableret takstsamarbejde.
Men det er min vurdering, at de af konkurrencehensyn vil vælge at gå ind i et takstsamarbejde, for forbrugerne forventer simpelt hen, at der er sammenhæng i de transportydelser, som de på den ene eller den anden måde skal købe på markedet.
Jytte Wittrock (S), 1998-04-02:
Da den radikale ordfører ikke er dukket op, har jeg en aftale
om, at jeg på vegne af De Radikale skulle anbefale begge lovforslag.
Margrete Auken (SF), 1998-04-02:
Jeg vil sige tak til ministeren for svarene.
Jeg synes ikke, det med taksterne var helt trygt, for vi har set, hvad der skete i England, da området blev givet frit, og jeg kunne høre lidt på ministeren, at der lå en mulighed for den fri kørsel.
Så om det med konkurserne.
Det kan altså godt være, at det bliver helt håbløst at være DSB i det her foretagende.
Jamen hvad nu, hvis den part, som de udbyder til, ikke skal bruge det eller sådan noget, så kan de jo brænde inde med en forfærdelig masse rullende materiel?
Og nu skal de pludselig være rede til at kunne gå ind og overtage en transport, som nogle andre har haft
, osv.
Det kan blive
ganske nedslående at være DSB i det her foretagende, for hvis de skal ind og konkurrere på anstændige vilkår, må de jo også have anstændige vilkår, og det synes jeg ikke helt ligger i det, som ministeren yderligere fik føjet til om, at DSB skulle kunne gå ind og klare det, hvis der f.eks. var en konkurs.
Det er jo det, vi kan være bekymrede for, og når jeg diskuterer det her med hr. Søren Kolstrup, er det, fordi det jo ikke bare er min interesse, at der skal stå på min gravsten, at jeg havde ret.
Jeg vil gerne have gjort noget ved det, og det er derfor, jeg kaster mig ud i det og siger: Kan vi ikke gøre det på en anden måde, end vi gør det på i øjeblikket?
Det er da klart, det er vi enige om, som jeg også håbede regeringen var enig med SF om, at der er en meget klar målsætning om, at det her skal føre til, at vi får mere gods på skinner.
Det skal ikke bare være sådan, at vi håber det,
Det skal vi kigge på i den støttepolitik, vi også føjer ind i det her system.
Endelig til sidst: Jeg har lige været rundt og interviewe for at høre, om ministeren sagde noget om bemyndigelserne
, og ved at høre dem, der havde lyttet, kunne jeg komme så langt, at ministeren havde sagt, at nu var ministeren klar over, at vi var klar over, at der var et problem med de bemyndigelser. Jeg vil altså godt have lidt mere end bare et sådant tilsagn.
Jeg vil godt have vished for, at det nu går helt ind på ministerens lystavle.
Hvad vil ministeren gøre ved det?
Arne Melchior (CD), 1998-04-02:
jeg egentlig ikke sige andet.
Jeg behøver ikke som rigtig
CD'er igen at bevidne vor opbakning bag god kollektiv trafik
Det ved jeg også ministeren går ind for, så dér kan vi arbejde godt sammen.
Jeg har ikke genlæst den, men jeg er sikker på, at den var fyldestgørende.
Der var en af ordførerne, der talte om noget med at være på banen, så den skal jeg lade ligge, men i stedet for love ministeren og de øvrige aftalepartier, at vi selvfølgelig er med til at skubbe bagpå.
Tom Behnke (FP), 1998-04-02:
Tak til ministeren, for så er jeg jo meget mere tryg!
Men der var en enkelt spørgsmål, som ministeren ikke løftede sløret for, og det er muligt, at ministeren ikke kan gøre det på nuværende tidspunkt, og det har jeg stor respekt for.
Men på et eller andet tidspunkt må ministeren have gjort sig nogle overvejelser om, hvordan man har tænkt sig at byretterne skal løfte opgaven, når man nu skubber så mange flere sager ned til at begynde i byretterne og dermed lægger en langt større arbejdsmængde på byretternes borde.
Vil der blive større ressourcer til byretterne, eller er det noget, som byretterne bare lige skal kunne klare ud over alle de mange andre sager, som de har i forvejen.
Det synes jeg er ret vigtigt at få at vide.
For når man sparer ressourcer ét sted ved at flytte nogle sager, må det nødvendigvis betyde, at der bliver behov for flere ressourcer et andet sted.
Margrete Auken (SF), 1998-04-02:
Jeg ved ikke, om det er helt rigtigt, men jeg synes, det er meget forkert, hvis det er blevet sådan.
Vi kan selvfølgelig godt sige, at nu lægger vi bare et enormt drænrør ind i statskassen, og så skal der bare betales og betales og betales og betales og betales.
Men det, der hidtil er sket med godstransporten i stort set hele Europa, skyldes, at jernbaneselskaberne ikke har kunnet finde ud af at organisere tingene ordentligt.
Lige så mange penge, der er blevet hældt ind fra den ene side,
Det er en af grundene til, at vi står i den fortvivlede situation, vi står i nu, og vi er nødt til at gøre noget ved det.
Om det, vi gør her, så er det rigtige, kan måske diskuteres, men det kræver megen vilje, og det er en af grundene til, at vi godt vil have kigget på tingene hen ad vejen.
Birthe Rønn Hornbech (V), 1998-04-02:
været noget virvar om, hvad der har været af forslag og rapporter om ændringer i den civile retspleje.
Og man kunne jo spørge, om det ikke var fornuftigt nu at få det hele samlet og få fremsat et samlet forslag om det hele.
Men jeg forstår, at man meget gerne vil have det her forslag igennem inden sommerferien for at frigøre ressourcer i landsretterne og Højesteret, og det er jo et ædelt formål, som vi kan støtte.
Vi spørger bare: Hvad så med byretterne?
For der bliver jo ikke færre sager af den grund.
Men dér kan ministeren formentlig berolige os; han har vel et kvikt svar på dét nu eller skriftligt senere.
Det er det ene spørgsmål.
Det andet, som vi i hvert fald skal have et skriftligt svar på, har jo at gøre med, at der altså nu bliver færre sager, som automatisk kan indbringes for Højesteret, og at jeg mener at kunne huske, at der har været en diskussion om, hvorvidt der i det hele taget via Procesbevillingsnævnet ville blive indbragt for få principielle sager for Højesteret.
Dér vil vi godt lige have vore bekymringer af vejen, inden vi siger ja til det her, men jeg går ud fra, at heller ikke det vil det være så vanskeligt for justitsministeren at sørge for.
Så hvis vi kan få tilfredsstillende svar på de to spørgsmål, jeg her har stillet, i Retsudvalget, og der i øvrigt ikke kommer nogen overraskelser med hensyn til retssikkerheden, vil vi være indstillede på at få forslaget stemt igennem inden sommerferien.
Bendt Bendtsen (KF), 1998-04-02:
I Det Konservative Folkeparti er vi positive over for lovforslaget.
Det fremgår jo også, at formålet bl.a. er at begrænse antallet af civile sager, der frit kan indbringes for Højesteret, så at Højesteret i videre omfang end hidtil kun skal behandle sager af principiel karakter.
Også forhøjelse af den såkaldte landsretsgrænse fra den halve til den hele million er vi meget enige i.
Og det fremgår så, at 30-40 pct. af de formueretlige sager, der i dag behandles af landsretterne som første instans, kan flyttes til byretterne. Så alt i alt er vi enige i, at der skal frigøres nogle ressourcer ved vore retter på det område.
Aage Frandsen (SF), 1998-04-02:
Jeg skal på vegne af vores partis ordfører, fru Anne Baastrup, fremkomme med SF's synspunkter i denne sag.
Vi er enige i den tankegang, der ligger bag lovforslaget: at man skal se at få aflastet Højesteret og landsretterne, så gangen igennem de to retter kan blive hurtigere, så ventetiden ikke bliver så lang.
Men det ændrer jo ikke ved, at antallet af sager er lige så stort, og der vel ikke af den grund kommer flere dommere til.
Og det vil sige, at presset så bliver flyttet til byretterne, og derfor er der under alle omstændigheder behov for at være meget opmærksom på, hvordan det kan sikres, at sagsgangen i retssystemet er så hurtig som muligt.
Vi kan også acceptere, at grænsen forhøjes.
Så kan man selvfølgelig altid diskutere, hvor den er, og hvornår en sag er så vigtig, at den automatisk bør gå til landsretten, og hvornår den ikke er så vigtig, men det er formentlig rimeligt nok at fastlægge grænsen dér, hvor den ligger i lovforslaget. Men det, der under alle omstændigheder er værd at fremhæve, er, at behovet for, at sager af principiel art kan ankes videre til Højesteret, ikke må svækkes væsentligt i den forbindelse.
For på den ene side er vi ganske vist interesserede i, at der ikke er for mange sager i landsretterne og Højesteret, men på den anden side er vi også interesserede i at sikre den størst mulige retssikkerhed, og det sikres jo for de principielle sager ved, at de kan indbringes for Højesteret, så de principielle spørgsmål kan blive afgjort.
Vi er også godt tilfredse med, at man laver denne lille ændring og ikke går ind i en række større ændringer, som der muligvis også kan være behov for, men som kræver langt mere grundige overvejelser, ikke mindst af retssikkerhedsmæssige årsager.
Med hensyn til dette forslag - som altså har været fremsat, men ikke behandlet - kan man selvfølgelig spørge, om det er nødvendigt at få det gennemført inden sommer.
Dér har vi det sådan, at vi ikke er særlig vilde med at vedtage love, medmindre de er strengt nødvendige.
Men hvis vi kan være sikre på, at her ikke er noget, som krænker noget som helst, og at der er behov for at få det gennemført, og at det samtidig er overskueligt, kan vi også være med til at gennemføre det nu.
Under alle omstændigheder kan vi støtte forslaget.
Det er altså kun et spørgsmål om det mere principielle med hensyn til, hvor mange sager der skal behandles inden sommerferien.
Peter Skaarup (DF), 1998-04-02:
I Dansk Folkeparti er vi enige i den tankegang, der ligger bag lovforslaget, nemlig at det er vigtigt, at de sager, der ligger ved retterne, bliver behandlet færdigt hurtigere.
Sagsbehandlingstiden må simpelt hen ned.
Derfor er det vigtigt at få sagsbehandlingstiderne ned nu og her.
Vi er imidlertid skeptiske over for den metode, man har valgt til at nedsætte sagsbehandlingstiderne, idet man tilsyneladende vil udelukke visse sager fra overhovedet at komme for Højesteret, og det ser vi med stor skepsis på i Dansk Folkeparti, og vi ønsker ikke, at man skal forsøge at få nedsat sagsbehandlingstiderne på den måde. Vi forstår også, at den måde, regeringen vælger at bruge Højesteret på i nogle tilfælde, er problematisk.
Og det er selvfølgelig under al kritik, at det så går ud over en række andre sager, som venter på at blive behandlet ved Højesteret.
Derfor er det vores opfattelse, at man skal finde andre veje til at nedsætte sagsbehandlingstiderne ikke bare ved Højesteret, men også ved de andre retter her i landet.
Og en af de veje, man kunne gå, var jo at sørge for at give det område nogle flere ressourcer.
For et af de områder, som Dansk Folkeparti ikke har noget imod at dele flere ressourcer ud til, er altså retsområdet, og vi synes, det er vigtigt, at man får taget fat på det her.
Men igen synes vi, det er halve løsninger, man leverer.
Så hvis det står til os i Dansk Folkeparti, ønsker vi ikke dette her gennemført inden Folketingets sommerferie, og vi beder regeringen om at komme med noget bedre, og vi vil af al kraft arbejde for, at forslaget ikke bliver gennemført inden sommerferien og enten bliver afløst af noget andet eller helt udskudt til efter sommerferien.
Sonja Albrink (CD), 1998-04-02:
I CD synes vi, det er en god idé, at reglerne bliver ændret, så presset på domstolene bliver mindre, og i CD finder vi ikke, at der er noget, der taler imod de ændringer, som justitsministeren foreslår med hensyn til fordelingen af sagerne mellem byretterne og landsretterne.
Og vi kan støtte ændringen af beløbsgrænsen, og vi kan også støtte de ændrede regler for, hvilke sager der skal behandles ved Sø- og Handelsretten i København.
Sidste gang man ændrede beløbsgrænserne for, hvilke sager der kunne behandles ved landsretterne, gav det et lidt uventet problem, nemlig at det var svært for unge advokater at få nogle prøvesager, så de kunne få møderet for landsretten.
Og det spørgsmål kunne jeg godt tænke mig at spørge om justitsministeren kunne give et svar på allerede i dag, men ellers vil vi i CD stille det spørgsmål under selve udvalgsbehandlingen. Men et positivt ja.
Tom Behnke (FP), 1998-04-02:
Som det er nævnt, går forslaget jo i al sin enkelhed ud på principielt og hovedsagelig at få aflastet Højesteret og dermed få gjort noget ved ventetiderne ved Højesteret i de civile sager.
Og i Fremskridtspartiet kan vi ikke have noget som helst imod, at man prøver på at aflaste Højesteret.
Spørgsmålet er så om måden, man gør det på, og dér vil jeg nok sige, at hovedprincippet i det her forslag, om, at man nu forhøjer værdigrænsen fra en halv million til en hel million, jo falder meget godt i tråd med den udvikling, der i øvrigt er, så det har vi ingen indvendinger imod.
Og vi har heller ingen indvendinger imod, at Højesteret hovedsagelig skal beskæftige sig med sager af principiel karakter.
Og den værdigrænse, man nu fordobler, vil jo så betyde, at en række sager skal begynde i byretten, hvor de tidligere har skullet begynde i landsretten, og det betyder selvfølgelig en aflastning af Højesteret derved, at der så ikke er en automatisk ankeadgang til Højesteret; men det, man så kan spørge sig selv om, er: Når vi nu aflaster Højesteret og formentlig også i en vis grad landsretterne ved, at vi skubber sagerne nedad, hvad sker der så med byretterne?
For dér vil man jo så lige pludselig få et langt større antal sager, som man skal realitetsbehandle, og det vil vel alt andet lige betyde, at arbejdsmængden flyttes nedad i systemet.
Har man taget højde for dét, eller er det sådan
Det andet spørgsmål, som jeg under udvalgsbehandlingen vil have vished for,
er, om det i alle sager sikres, at toinstansprincippet bliver overholdt.
Men det får vi vel afklaret under udvalgsbehandlingen, så dér skal jeg nok stille uddybende spørgsmål om den del af det.
Så har vi også nogle betænkeligheder, som vi ønsker afklaret, og det er specielt betænkeligheder med hensyn til mulighederne for at behandle skattesager, idet jeg kan se, at man nu fjerner muligheden for at gå til Højesteret med dem.
Som ministeren selv siger og skriver i forslaget, er en del af meningen med forslaget faktisk at få nogle regelforenklinger, og det er vi alt andet lige tilfredse med.
Med andre ord er Fremskridtspartiet positivt indstillet over for forslaget, og vi vil naturligvis arbejde positivt videre på det.
Men der er da nogle ting i forslaget, som man godt kan trække på smilebåndet ad og undre sig lidt over. Blandt andet står der i bemærkningerne på side 7, at en sådan forhøjelse vil »betyde en voldsom sagsnedgang for Sø- og Handelsretten.
Konsekvensen heraf kan være, at retten vil have vanskeligt ved at oparbejde og vedligeholde den erfaring, som behandlingen af et større antal sager kan give.«
Det er jeg for så vidt enig i, men det er vel ikke et argument, man kan bruge, for hvad nu hvis der ikke var så mange konflikter, som man havde behov for at gå til Sø- og Handelsretten med, ville Sø- og Handelsretten så falde fra hinanden, fordi den ikke ville have mulighed for at arbejde, hvis den ikke havde det store antal sager, som den har i dag?
Det er jo faktisk det, der står.
Så jeg tror, man et langt stykke ad vejen har grebet til nogle argumenter, som ikke er helt holdbare.
Men lad os se på det; vi er i hvert fald positive over for forslaget.
Jann Sjursen (KRF), 1998-04-02:
For Kristeligt Folkeparti er det vigtigt at få begrænset ventetiderne ved Højesteret og landsretterne, og derfor synes vi, det forslag, som regeringen er kommet med, er positivt
Og vi synes, det formål, som regeringen har, opnås ved, at Højesterets behandling begrænses til kun at dreje sig om sager af principiel karakter, og ved, at beløbsgrænsen forhøjes fra den halve til den hele million kroner.
Det er såmænd, hvad jeg vil sige ved førstebehandlingen
af lovforslaget.
Vi kan altså tilslutte os både formålet med lovforslaget og det hovedsigte, der er i de enkelte elementer i forslaget, og derfor vil vi tilsige en positiv udvalgsbehandling.
Klaus Kjær (DF), 1998-04-02:
Lovforslag nr. L 27 er en genfremsættelse af et lovforslag fra forrige samling, og Dansk Folkeparti er nu som tidligere positivt stemt for forslagets hovedidé, som åbner mulighed for, at også private nu får mulighed for at bryde det monopol, der hidtil og for længe har været på området.
Det vil blive til gavn for konkurrencen og dermed også for kunderne.
Dansk Folkeparti må imidlertid fortsat udtrykke bekymring over de mange og vidtgående bemyndigelsesbestemmelser, forslaget indeholder.
Det gælder f.eks. ved fastsættelse af baneafgifter og de nærmere betingelser for benyttelse af infrastrukturen, altså selve banelegemet og de tilhørende bygninger og områder, og her tænker jeg specielt på bestemmelserne om bemyndigelse til at regulere privatbanerne.
Forslaget indebærer endvidere, at der skal indhentes en række høringssvar, og at vi må afvente henvendelser fra interesseorganisationer og virksomheder ud over det, der allerede måtte være fremkommet i forbindelse med den tidligere fremsættelse af lovforslaget.
Forslaget kræver endvidere på grund af sin kompleksitet og de mange berørte parter en tilbundsgående behandling i udvalget.
Men Dansk Folkeparti er som sagt positiv over for forslagets hovedidé om liberalisering på området.
Med hensyn til lovforslag nr. L 28, som behandles samtidig, er der jo blot tale om en konsekvent videreføring af politi- og sikkerhedsbestemmelserne m.v. i den gamle lov, som det vil være naturligt at opretholde som udgangspunkt.
Dansk Folkeparti er positivt stemt for forslaget, men det kan da godt være, at vi skal benytte lejligheden mellem første- og andenbehandlingen til at file lidt på bestemmelserne både på baggrund af de indkomne høringssvar, og samfundsudviklingen i al almindelighed taget i betragtning.