Anne Grete Holmsgaard (SF), 2005-05-17:
I SF er vi overbeviste om, at en meget stor del af de nye job, der skal skabes i den private sektor, skal komme fra at koble løsningen med de meget alvorlige globale miljøproblemer sammen med skabelsen af nye produkter, nye processer og dermed nye job.
Vi mener sådan set, at den sammenhæng, der er mellem at skabe nye job i den private sektor og det at løse miljøproblemer – ikke kun klimaproblemer, som jeg har talt meget om fra denne her talerstol, ikke kun på det energipolitiske område, men bredt set – er ret indlysende.
Men det er samtidig klart, at hvis man ligesom prøver at hænge sig i, at det vil markedet nok sikre af sig selv, så går man galt i byen.
Som det også er blevet diskuteret i dag, viser vores erfaringer os, at der, hvor vi har turdet satse politisk, også er der, vi er blevet særlig dygtige, særlig fremragende, og man har brug for at være særlig dygtig og at være særlig fremragende, når man er et lille land.
Hvis vi går et par år tilbage, så var vi kendt i hele Europa og en stor del af den øvrige verden for at være det her lille, kolde, våde land, hvor vi var ualmindelig dygtige til vindenergi, men hvor vi også var dygtige til energiteknologier på en lang række andre områder.
Så fik vi desværre et dyk.
Det var dengang, med hr. Lars Lilleholts ord, regeringen rystede posen tilbage i 2001-2002.
Ja, posen blev rystet, desværre med den konsekvens, at vi mistede to ting.
For det første har vi mistet en masse arbejdspladser i den private sektor, det er jo ikke særlig glædeligt, og for det andet mistede vi i hvert tilfælde akut vores omdømme, vores prestige i den omgivende verden. Prestige og omdømme er jo ikke sådan noget, man kan lægge på en hylde, og så kan man tage det ned på et eller andet tidspunkt og støve det af, og så er det intakt.
Det er en form for levende organisme, som man hele tiden skal pleje, hvis man skal have det.
Sådan er det selvfølgelig også med produkter og produktudvikling.
Derfor er det så fantastisk vigtigt, at vi rent faktisk får omsat den her sammenhæng mellem at løse miljøproblemer og skabe job til konkret politisk handling, for det er der, vi rent faktisk kan flytte noget.
Så vidt jeg kan høre, og det synes jeg er glædeligt, er der faktisk også sket noget i regeringen gennem de seneste godt og vel 3 år.
Man er faktisk på vej bort fra den tænkning, man havde, da man rystede posen og sagde, at nu er der kun én ting, der gælder: billige energipriser, og vi skal have skåret alle mulige former for tilskud væk.
Nu er man på vej til at tænke i andre baner igen.
Jeg synes, det klarest kom til udtryk i det, hr. Christian Wedel-Neergaard sagde, nemlig at vi igen er åbne over for at sige, at vi kan gå ind og give tilskud i en tidsbegrænset periode, sådan at man fremmer en bestemt teknologiudvikling og får den teknologi ud på markedet.
Det er jeg specielt glad for, fordi jeg faktisk har siddet og bokset om det her med den tidligere energiminister, nemlig økonomi- og erhvervsministeren, ved rigtig mange forhandlingsmøder, hvor jeg foreslog ham det samme, men hvor han ikke rigtig var kommet til det tidspunkt i sit liv, hvor han faktisk syntes, det var en god idé.
Det tidspunkt håber jeg så han er kommet til nu eller i hvert tilfælde er lige på grænsen af at komme til, for hvis det sker, så begynder vi jo virkelig at kunne rykke igen, så begynder vi virkelig at kunne skabe et stærkt hjemmemarked her og via det hjemmemarked skabe job, skabe eksport og skabe en økonomisk dynamik, hvor vi skaber produkter, og hvor vi skaber os et brand eller et varemærke, hvor vi kan gøre os selv til et udstillingsvindue for, hvordan man i praksis kan skabe fremtidens bæredygtige løsninger, både på energiområdet – hvor vi jo ved, at de fossile brændsler ikke holder evigt, og at der jo også kommer nogle mennesker efter os, der gerne skulle have både varme og el – og på de andre områder, hvor vi arbejder med eller kunne komme til at arbejde med miljøteknologier.
Man kan nævne mange eksempler, men jeg vil ikke lægge skjul på, at der er et af eksemplerne, som jeg brænder særlig stærkt for, og det er energibesparelser, og det gør jeg, fordi det er så absolut sund fornuft at gennemføre energibesparelser, for hver gang vi sparer en del af vores energi, så er det en så rasende god investering, både fordi vi sparer produktionskapacitet, og fordi vi skaber rigtig mange job, og de job, vi skaber, er på hjemmemarkedet.
Vi skaber også grobund for en eksport af produkter inden for et område, hvor vi faktisk er højt kvalificeret stadig væk, og hvor vi virkelig har mulighed for det, for det er et område, der er præget af, at vi både har store virksomheder og en meget stor underskov af små virksomheder, som kan det her, og som i øjeblikket sådan set står og banker på døren til os alle sammen og siger: Få sat skub i det, få nu realiseret de energibesparelser, som jo er en god forretning for den enkelte boligejer, den enkelte bygningsejer.
Problemet er bare, at hverken han eller hun kan se det, for det er måske danmarkshistoriens bedst bevarede hemmelighed, at det faktisk er en god investering også for den enkelte at investere i energibesparelser, samtidig med at det giver et fantastisk tilskud til job på det private arbejdsmarked, og der vil jeg godt sige til økonomi- og erhvervsministeren, at cirka en fjerdedel af det er til absolut kortuddannede mennesker, faktisk ufaglærte.
Det er blot for at komme med en bemærkning til det, ministeren sagde i sin indledning, hvor han fremhævede vindindustrien som et område, der hovedsagelig var for de højtuddannede, hvilket faktisk heller ikke er rigtigt.
Punkt 1.
Først og fremmest drømmer jeg jo om, at der bliver skabt et politisk flertal for det, vi mener er så pokkers vigtigt for det her land, nemlig at skabe job i den private sektor ved at koble løsningen af miljøproblemer sammen med skabelsen af fremtidens arbejdspladser.
Så drømmer jeg da om både store og små teknologispring.
Hvis vi går 20 år tilbage, så tror jeg ikke, vi ville have kaldt vindmøllerne for et stort teknologispring på det tidspunkt.
Men det er blevet et stort teknologispring i kraft af den dynamik, vi har skabt ved at sige, at vi giver et tilskud, som derefter blev tidsbegrænset – jeg var faktisk med til at anbefale, at det blev tidsbegrænset – for at sætte ind med en udviklingsproces, hvor vi bruger hjemmemarkedet til at afprøve vores produkter og få gjort dem bedre og bedre.
Nu vil jeg sige, at lige præcis om forsatsvinduer har vi jo en aftale, som blev forhandlet igennem efter mange møjsommelige møder, hvor det faktisk lykkedes at få lavet en aftale om, at ikke forsatsvinduer, men de energimæssigt dårligste ruder skal udfases i løbet af nogle år, og der er blevet afsat penge til at fremme introduktionen af de mest energivenlige vinduer.
Det kan man muligvis kalde et lille teknologispring.
Det er jeg nu ikke sikker på, for hvis man ser på en bygning, så sker en meget stor del af energitabet faktisk gennem vinduerne.