Peter Skaarup (DF), 2000-05-15:
Til hr. Jeppe Kofod kan jeg jo sige, at der er masser af lande rundtomkring i verden, der kunne have brug for nøjagtig de initiativer, som vi nu igangsætter over for Indien her.
Der er masser af lande.
Og der er det så, jeg siger: Når vi skal vælge i Dansk Folkeparti, om vi vil støtte nogle af de lande, der ikke afprøver atomvåben, ikke forhøjer deres militærbudgetter med 28 pct., ikke har problemer med at underskrive diverse aftaler i forhold til atompolitikken, ja,
så er det de lande, vi vælger.
Det er ikke Indien, vi vælger, for Indien har ikke ønsket af overholde de ting, som det internationale samfund har stillet op.
Der er ikke nogen udsigt til, at Indien vil skrive under på de aftaler, og derfor er det vigtigt, at vi fortsat signalerer over for den indiske regering: Så længe I ikke overholder de krav, genoptager vi ikke det her; så bruger vi hjælpen over for andre lande.
Jeg har flere gange sagt, at vi synes, det er vigtigt, at man udvælger sine lande med omhu, og at det i de lande, man giver ulandsbistand til, skal kunne nytte noget.
Og der må vi så bare erkende, at vi sender det signal over for Indien: Det er i orden; vi har nu accepteret, at I har den politik angående atomprøvesprængninger, det er helt fint med os, og værsgo, nu får I så noget hjælp her, så I kan løse forskellige situationer. Hvis vi sender det signal, ja, der må Socialdemokratiet jo så køre den politik, de vil, men jeg tror, der i den danske befolkning og også her i Folketinget er en udpræget skepsis mod, at vi bliver ved med at give penge til krigsførende nationer eller nationer, der bruger store penge på militærudgifter.
Og det er jo en åbenlys provokation at forhøje sit militærbudget med 28 pct. svarende til en stigning på 130 mio. rupier til i alt 584 mio. rupier på et tidspunkt, hvor man forventer at skulle få øget hjælp fra det internationale samfund.
Den hjælp kan man ikke forvente at få, når man i den grad gør grin med skatteyderne i de lande ved at give så meget til militærbudgettet.
Vi kunne blive ved med at diskutere det her.
Jeg tror, at jeg afslutningsvis bare vil sige, at vi afgiver vores stemme i Finansudvalget ud fra de principper, som jeg har nævnt her, nemlig at det skal være sådan, at hvis man giver ulandsbistand, skal man sikre, at det sker til lande, der overholder menneskerettighederne, der fremmer demokrati og ikke bruger en unødig stor del af deres penge på militær, for kendsgerningen er jo bare, at i det omfang, vi så giver bistand til sådan nogle lande, får de bedre og nemmere råd til at bruge pengene på militærudgifter, til at føre krig og lave ødelæggelser over for andre lande, skabe flygtningestrømme, som ingen kan være interesseret i.
Så derfor er det nogle vigtige principper at sætte fast, og der synes jeg, at det er godt, at CD støtter den politik også, men jeg kan bare konstatere, at i forhold til Inden er CD, så vidt jeg er bekendt med det, et af de partier, der er med på, at vi genoptager bistanden, at vi går i gang med at arbejde meget sammen med Indien igen.
Der er ikke en tøddel, der har ændret sig.
Indien forbeholder sig stadig væk ret til at producere atomvåben og til at afprøve dem.
Også vi i Dansk Folkeparti vil sige tak til ministeren for besvarelsen her til dagens debat.
Der er gode ting i den, men der er også nogle ting, som vi ikke er helt tilfredse med.
Vi synes i øvrigt også, det er fint, at der er kommet en debat om dansk bistandspolitik og om de signaler, der skal være fremadrettede i forhold til den.
Det er udmærket, at Folketinget af og til følger op på, hvad det er, der foregår på bistandsområdet, og også følger op på, hvordan Danida administrerer ulandsbistandshjælpen til landene.
I Dansk Folkeparti mener vi, at der skal stilles nogle ret klare krav om, hvordan dansk ulandsbistand skal fungere.
Vi mener, at dansk ulandsbistand i højere grad skal koncentreres om at forebygge, at der opstår situationer, hvor mennesker tvinges på flugt fra deres hjemegn og land.
Vi synes, det vil være rigtigt, at dansk ulandsbistand i højere grad koncentreres om at hjælpe flest mulige flygtninge i deres nærområde.
Vi synes også, man skal bruge bistandshjælpen til at søge årsagerne til en sådan flugt afhjulpet samt til at understøtte flygtninges tilbagevenden til deres oprindelsessted.
I Dansk Folkeparti mener vi også, at dansk ulandsbistand i højere grad skal koncentreres om lande, der fremmer demokrati, menneskerettigheder og en leveform, der sikrer de pågældende landes indbyggere en sikker og tryg fremtid.
Vi ser i øjeblikket, at der desværre er eksempler på lande, der i høj grad bruger meget store summer på krigsførelse eller på at producere atomvåben og afprøve atomvåben, og som altså alligevel også fra dansk side får positive signaler - også senest med hensyn til Indien er det lykkedes at genoptage visse dele af den danske bistand - og det synes vi ikke er et rigtigt signal at sende.
Vi ser desværre ofte, når Rigsrevisionen kigger på de bistandsprojekter, som Danmark er aktivt i, at der findes tilfælde, hvor bistanden ikke går til de formål, som man egentlig oprindelig havde regnet med.
Det synes vi er meget beklageligt, og det mener vi er noget, man skal arbejde meget med inden for Danida.
Vi må også sige, at den situation, vi har i øjeblikket, hvor det er sådan, at Danmark giver bistand til lande, der fører krig i Afrika, f.eks. Etiopien og Eritrea - krigene kender vi - er uheldig, også at Danmark giver bistand til Zimbabwe, hvor man jager landmænd ud af deres farme med Robert Mugabes klare medvirken, og at man også i Afrika ser, at Burkina Faso støtter en krig i Sierra Leone.
Det siger alle de rygter, man hører via pressen i hvert fald, og det er selvfølgelig meget uheldigt, at Danmark har et bistandsland på programmet, der understøtter en bestialsk krig i Sierra Leone.
I Zimbabwe ser vi meget grove overgreb, og det er efter vores opfattelse i Dansk Folkeparti nødvendigt, at regeringen markerer meget skarpt over for det.
Jeg ved godt, at regeringen har markeret, men jeg mener, det er meget vigtigt, at man følger op på den situation, inden den kommer ud af kontrol.
Det kan ikke nytte noget, at vi bare accepterer, at man holder et møde blandt nogle afrikanske lande, der ligesom fejer det her ind under gulvtæppet.
Sydafrika
med præsidenten, Thabo Mbeki, i spidsen har jo til en vis grad accepteret situationen i Zimbabwe.
Det er utilfredsstillende, og dér bør vi støtte initiativer fra bl.a. Storbritannien til at kritisere de forhold meget kraftigt.
Vi er også af den opfattelse i Dansk Folkeparti, at det er uheldigt, at man ser projekter, der fremmer bestemte erhvervsgrene, f.eks. i Sydafrika.
Dér har man rejsebureauer, som arrangerer rejser for danske turister uden tilskud af nogen art; men i form af de her business to business-projekter viser det sig, at man fra dansk side giver tilskud til to rejsebureauer, der konkurrerer med private rejsebureauer, der ikke får tilskud, og det synes vi ikke er rimeligt.
Afsluttende kan jeg sige, at vi synes i Dansk Folkeparti, at man hele tiden skal følge ulandsbistanden
meget kraftigt, og vi synes, det er et uheldigt signal, at Danmark eksempelvis over for Indien, samtidig med at inderne beslutter sig for at indføre en 28 procents stigning i forsvarsudgifterne for det finansår, der startede den 1. april, siger, at nu begynder Danmark at give bistand igen.
Det synes vi er uheldige signaler, og her bør den danske ulandsbistand strammes
gevaldigt op
Jamen jeg tror ikke, at man kan sætte noget tal på, hvor mange projekter man stemmer for eller ikke for.
Men det, der er det afgørende for os - og det kunne jeg måske også godt ønske mig at det nogle gange var for CD - er, at man med hensyn til dansk ulandsbistand stiller nogle krav til de lande, der får den, altså at de lande skal arbejde hen imod demokrati, at de skal overholde basale menneskerettigheder, at de skal opretholde en leveform og nogle styreformer, der sikrer landets indbyggere en sikker og tryg fremtid, så det ikke er sådan, at indbyggerne må leve med trusler fra myndighederne, som man f.eks. ser det i Zimbabwe i øjeblikket.
Og dér kunne vi godt ønske os lidt mere støtte til, at man f.eks. fra CD's side og også regeringens side kraftigt sagde, hvis der er lande, der producerer atomvåben, og lad os nu bare tage Indien, som har lavet atomprøvesprængninger: Nu må I overholde internationale aftaler på det her område, underskrive dem, gå ind og medvirke til, at de bliver overholdt.
Det er et misforhold, og det er der mange danskere der ikke forstår.
Hvordan søren kan vi give ulandsbistand til lande, der forhøjer deres militærbudgetter så voldsomt?