Per Clausen (EL), 2006-05-24:
Det her lovforslag er jo en udløber af et forlig mellem samtlige partier i Folketinget med undtagelse af Enhedslisten.
Og jeg vil sige, at når Enhedslisten ikke er med i det her forslag, er det, fordi vi mener, at det er et forsøg på at lappe på en ikke særlig flatterende situation for det offentlige Danmark, hvor de lokale myndigheder i nogen grad har givet op over for problemet jordforurening.
Det er jo sådan, at der i 1999 blev vedtaget en lov om jordforurening, som skulle sikre mod fremtidige forureninger, og med udformning af regler, som skulle sikre oprensning af forurenede grunde.
I dag står det klart, at mange borgere står med alvorlige problemer.
De afventer oprensning af forureninger, samtidig med at der stadig er store arealer, hvor forureningssituationen ikke kendes, fordi reglerne endnu ikke er blevet kortlagt.
Lovforslaget betyder, at man dropper en egentlig kortlægning af de arealer, som i dag kaldes lettere forurenede, samtidig med at man ændrer definitionen af lettere forurenet jord ved at flytte på grænserne for, hvilke tjærestoffer man anser for problematiske.
Der lægges samtidig op til, at man generelt klassificerer byzoner som lettere forurenet, og man definerer lettere forurenet jord som jord, der indeholder nogle bestemte stoffer i særlige mængder.
Det skulle give husejere en fordel, men Enhedslisten så hellere, at man ændrede reglerne for, hvad man kan lægge til grund for vurderingen af ejendommens værdi, end at man skjuler eventuelle forureningsproblemer ved at undlade at kortlægge dem.
Vi er bekymrede over virkningen af de foreslåede ændringer.
Vi mener ikke, at man kan udelukke, at det her vil føre til, at man forringer beskyttelsen af menneskers sundhed.
At droppe kortlægningen betyder alt andet lige, at man ikke får en detaljeret viden om de enkelte forureningsforhold.
Man kan være heldig, så det ikke betyder noget, og man kan være uheldig, hvis mennesker i øjeblikket lever med en forurening, der reelt er højere, end man troede.
At flytte grænseværdierne for ren jord, så indholdet af tjærestoffer kan øges, betyder alt andet lige, at befolkningen på længere sigt udsættes for en øget belastning.
Det er altså begrundelsen for, at Enhedslisten er imod det, også fordi det forekommer mærk værdigt, at der vil blive forskel på daginstitutioner, idet ældre institutioner i den lettere forurenede zone muligvis ikke vil få renset jorden på legepladsen, mens nybyggede institutioner og boliger skal have lagt ren jord på udearealer.
Og netop det sidste, at nybyggede institutioner og boliger skal have lagt ren jord på udearealer, viser vel også, at forligspartierne, når det kommer til stykket, ikke er sikker på, at det her ikke fører til en øget risiko for befolkningen.
Hermed sluttede forhandlingen.
Afstemning
Når Enhedslisten stemmer for det her forslag, er det ikke, fordi vi mener, at blomsten og svanen, som jo er de to miljømærker, det handler om, er gode nok.
Vi synes, de er alt for lidt ambitiøse; de sikrer på ingen måde, at de produkter, der har de her mærker, er produceret på en bæredygtig måde.
Efter Enhedslistens opfattelse burde man meget mere systematisk arbejde på at udvikle økologiske produkter, også inden for det, man kalder nonfoodområdet, altså det, der ikke kun handler om mad, og man må overveje, hvordan man kunne få etableret et mærke med dette formål.
Under udvalgsarbejdet har vi stillet nogle spørgsmål til miljøministeren omkring det og må konstatere, at det er der ikke politisk vilje til, og desværre bruges blomsten og svanen som argument mod at etablere et økologimærke for nonfoodprodukter.
Det synes vi er beklageligt.
Vi synes også, at det er forkert, at man med dette lovforslag opretholder en afgift på de mindre miljøbelastende produkter, der således bliver dyrere end de mere miljøbelastende produkter, for det er jo konsekvensen af, at man lader virksomhederne betale for at få de her mærker og lader de virksomheder, som ikke ønsker at blive mærket som ikke så miljøbelastende, slippe for det.
Derfor vil Enhedslisten også både følge priserne på de her mærker og de krav, der stilles til de produkter, der får mærkerne, meget nøje.
Når Enhedslisten alligevel har valgt at stemme for det her forslag, er det, fordi vi i det her forslag, særlig præcist i bemærkningerne, gennemfører et frontalangreb på den udbredte myte, at udbud og udlicitering altid er godt.
På det her område skal der netop ikke ske udbud, fordi det har vist sig, at udbud af opgaven, den fysiske overflytning af Miljømærkesekretariatets medarbejdere til en ny operatør og de administrative tilpasninger i den forbindelse indebærer et stort ressourcetræk især i Miljømærkesekretariatet.
Det hæmmer udførelsen af de egentlige miljømærkeopgaver og dermed også realiseringen af miljømærkernes potentiale i miljø- og forbrugerpolitikken.
Dertil kommer ifølge regeringens eget udsagn, at jævnlige udbud er betænkelige i forbindelse med en vidensorganisation som Miljømærkesekretariatet, fordi risikoen for, at medar bejdere vælger at søge væk i forbindelse med udbud, kan være temmelig stor.
Det er jo en meget præcis kritik af hele ideen om, at udbud og udlicitering altid er godt og rigtigt.
Det viser tværtimod, at det i en lang række tilfælde er dårligt og skidt.
Den her kritik vil Enhedslisten huske på andre områder i forbindelse med debatten om, hvordan man skal organisere den offentlige sektor, og ikke mindst fordi der sker den her forandring i loven omkring de her miljømærker, vil Enhedslisten altså stemme for forslaget.
Hermed sluttede forhandlingen.
Afstemning
Lovforslaget vedtoges enstemmigt med 112 stemmer.