runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lene Jensen (S), 2004-10-20:
Her har vi så den anden side af den her internationaliseringsmønt, nemlig den, at regeringen på den ene side vil give stipendier til nogle få udvalgte, og på den anden side afskærer man så statstilskuddet til den type, der kommer i dag – uden for alle de aftaler, der jo også er, skal man huske på – og man vil give lov til at opkræve betaling af visse udenlandske studerende.
Igen gælder, at vi i Socialdemokratiet sådan set anerkender, at der er en problemstilling, som vi skal beskæftige os med i internationaliseringens navn, for den gode nyhed er jo sådan set, at vi alle sammen er enige om, at det er vigtigt med internationalisering, og at udenlandske studerende er en berigelse.
Jeg må sige, at det er en overgangsperiode, som næsten ikke er der, fordi det her i givet fald skulle træde i kraft allerede til begyndelsessemestret næste år.
Jeg ville nødig være uddannelsesinstitution, der både skulle dimensionere sig i forhold til, hvis man tidligere havde haft mange internationale studerende, skulle ud på det her frådende internationale marked og sælge sig selv og så få det hele til at klappe allerede fra studieårets start næste år.
Så jeg synes, det er et problem, at overgangsperioden i givet fald skulle være så kort.
I forhold til opkrævning af betaling hos de studerende er der en væsentlig nyskabelse her, og det er, at uddannelsesstederne ikke kun må opkræve det, uddannelsen koster, men at de også kan tjene penge på det ved at tage lidt mere, end det sådan gennemsnitlig langsigtet vil koste, og at også grunduddannelserne skal kunne udbydes i fri konkurrence.
Det var noget, jeg meget kort berørte i redegørelsesdebatten, og dengang sagde jeg, er jeg ret sikker på, at det at tage det skridt kræver nærmere overvejelser, og det kræver en analyse af, hvordan man kan forestille sig, det indvirker også på de danske studerendes uddannelser, hvis der er noget markedslogik, der tilsiger, at man skal op på et vist kvalitativt niveau af det, der skal sælges, og paralleliteten over til de andre uddannelser, der måtte være samme sted.
Dermed bestemt ikke være sagt, at Socialdemokratiet fuldstændig afviser den her model, men vi mener faktisk, at der må lidt mere analysevirksomhed til.
Vi må lidt dybere ned i det, før vi i hvert fald kan være overbevist om, at det var en vej, man kunne gå.
Så her må jeg altså igen melde, at om end vi er optaget af problemstillingen omkring internationalisering, kan vi ikke bruge det, som det ligger, men vi går selvfølgelig ind i udvalgsbehandlingen.
Helga Moos (V), 2004-10-20:
Som det blev sagt under behandlingen af lovforslag nr. L 22, er der en sammenhæng med lovforslag nr. L 23, så lovforslaget her skal ses i sammenhæng med det samtidig fremsatte lovforslag nr. L 22 om stipendieordningen til visse udenlandske studerende.
Lovforslaget her har til hensigt at skabe en balance mellem ønsket om at tiltrække flere udenlandske studerende og ønsket om styring af de udgifter, vi har til at have udenlandske studerende.
Ved at lade taxametertilskuddet til udenlandske studerende, der kommer fra områder uden for EU og uden for de lande, der er underlagt EØS-aftalerne, falde bort, kan vi åbne for optag af udenlandske betalende studerende.
Betalingsordningen omfatter med andre ord udelukkende dem, der kommer fra lande uden for de områder, som vi i dag har særlige aftaler med.
Jeg synes, at det, vi er i gang med, er interessant.
Vi er i øjeblikket i gang med at udfase producerende arbejdspladser til Østeuropa, til Sydøstasien og til Kina, og vi gør det jo fuldt bevidst og fuldt åbent.
Vi opfordrer faktisk virksomhederne til at sørge for, at der kommer noget aktivitet i de lande, der står og venter på en industrialisering.
Så stiller vi spørgsmålet: Hvad skal vi så leve af?
Og samtidig går vi rundt og taler om, at den nye verdensorden handler om viden, vidensamfund, vi taler om videnøkonomi, og så lige pludselig kan jeg fornemme, at nogle holder sig for fine til at tage penge for at sælge det, vi har at sælge, nemlig viden.
Det kan jeg slet ikke forstå.
Det er hensigten, at betalingsordningen skal træde i kraft fra 2005, og den skal så erstatte den nuværende kvoteordning.
Vi har sagt, at så mange vil vi have ind, for vi har ikke råd til flere.
Nu går vi ind og siger, at der ingen grænser er.
I kan komme, hvis I vil betale det, som det koster.
Vi siger jo ikke, at de skal betale af egen lomme.
Vi har jo ikke noget imod, at der er fonde, arbejdspladser, arbejdsgivere, der finansierer det.
Så vil vi selvfølgelig være i konkurrence med de uddannelsesinstitutioner i det øvrige Vesteuropa og i USA, som i dag tilbyder uddannelse på betalingsvilkår.
Med loven vil vi muliggøre, at uddannelsesinstitutioner i Danmark får større frihed til at drive kommercielle uddannelsesaktiviteter på det internationale marked.
Jeg er overbevist om, at ønsket om at tiltrække betalende studerende vil være med til at sikre en meget høj kvalitet i vores uddannelsessystem.
Det bliver målt direkte.
Konkurrer om at få de unge hertil.
Og jeg er ikke bange for vejret.
Det er ikke det.
Jeg har været steder med værre vejr, hvor der er uddannelsesinstitutioner.
Bare tænk på Bergen; der skulle ikke komme nogen derop overhovedet.
Så det går nok.
Det her lovforslag giver klart et incitament til nytænkning, og det vil givet få den enkelte uddannelsesinstitution til at starte med henblik på at tiltrække dygtige studerende udefra.
Aage Frandsen (SF), 2004-10-20:
Hvad er det, vejledningen kan give det unge menneske?
Hvis vedkommende kommer i dag, i slutningen af oktober måned, og siger: Jeg har opgivet det der, jeg skal være et andet sted, jeg vil gerne videre med mit liv, men jeg ved ikke rigtig, hvad jeg skal gøre –
hvad er det så, vejledningen kan give vedkommende, hvad kan de vejlede vedkommende til?
Kan de sige: Du kan gå i gang med en ny erhvervsuddannelse den 25. oktober?
Nej, det kan de sådan set ikke, for der er ikke noget, der begynder den 25. oktober.
Kan de sige: Du kan begynde i hf eller gymnasiet?
Nej, det kan de heller ikke vejlede til.
Derfor kunne det jo godt være, at produktionsskolen var et glimrende sted, hvor man blev vejledt til måske at komme i gang med noget andet fra nytår eller måske næste sommer, når vedkommende er blevet – i overført betydning – mere voksen og har fået styr på sit liv.
Pia Boisen (EL), 2004-10-20:
Regeringen vil gerne have danske uddannelser til at konkurrere på det globale uddannelsesmarked.
Regeringen kan desværre kun forestille sig internationalisering af uddannelserne ved at efterligne andre, og derfor skal uddannelserne kommercialiseres, og derfor har skiftende regeringer i mange år forsøgt at markedsføre uddannelsessystemet.
Det er sket gennem taxametersystemer og gennem stadig større indflydelse til erhvervslivet, som jo skal være aftager af uddannelsernes produkter, nemlig de mennesker, som tager en uddannelse.
Vi ser det gennem sammenligninger, rangordninger, tal og tabeller.
Regeringen har altså et ønske om et uddannelsessystem, der uddanner specifikt og snævert til et umiddelbart arbejdskraftbehov, og disse lovforslag, som jo hører sammen, er blot en naturlig følge heraf.
Vi kan forstå, at et af formålene med dette lovforslag om stipendierne er at få fingre i nogle af de bedste studerende ude i verden i et håb om, at de vil blive her som veluddannet dansk arbejdskraft.
Så må vi jo se, om de har lyst til at blive her med det klima, vi har, ikke blot sådan i fysisk forstand, men også det klima, vi har over for folk med en anden etnisk baggrund end den danske.
Lovforslaget handler jo om at give stipendier til en lille gruppe og, som det er nævnt tidligere, også til nogle helt bestemte studieretninger.
Enhedslisten synes også, det viser regeringens lidt snævre syn på uddannelse, at det kun er en række og primært naturvidenskabelige uddannelser, som er opremset som stipendiegivende.
Det viser på sin vis jo også regeringens snæversyn på internationalisering, at det kun er studerende fra en bestemt række lande, man så vil udvælge, der skal kunne få de stipendier.
Det er Enhedslistens opfattelse, at dette lovforslag hæmmer og skader internationaliseringen af det danske uddannelsessystem, og derfor kan vi ikke støtte det.
Margrethe Vestager (RV), 2004-10-20:
Først vil jeg selvfølgelig udstrække min undskyldning til fru Louise Frevert.
Jeg vil med interesse læse ordførertalen, så jeg kan komme i en forventningsglædelig tilstand i forhold til de forslag, som vil blive fremsat.
Jeg har lidt svært ved at forstå, at det er relevant at spørge, om Danmark skal oversvømmes af udenlandske studerende, der skal studere på de danske skatteyderes bekostning, for vi er ikke i nærheden af den situation.
Det er ikke situationen.
Som hr. Aage Frandsen på glimrende vis anskueliggjorde, bor vi i et land, som man skal lære at elske på grund af dets sprog, på grund af dets klima og på grund af dets mennesker, og det sætter helt naturlige grænser for, hvor mange der egentlig kommer.
De problemer, vi har haft, synes jeg har været velhåndterede i forhold til højskoler, i forhold til andre ting, og derfor har jeg lidt svært ved at se, at man kunne sætte, hvad skal man sige, sådan en værn mod bølgen-begrundelse op for den her type forslag.
Men selvfølgelig kan vi ikke uddanne hele verden, det giver sig selv, at det ligger på den flade hånd, men vi er heller ikke i nærheden af at uddanne bare en promille eller en promille af en promille af verdens potentielle studerende.
Louise Frevert (DF), 2004-10-20:
Nu vil jeg lige gøre opmærksom på, at jeg absolut ikke har noget imod at blive citeret.
Det eneste, det fordrer, er blot, at jeg bliver citeret korrekt.
Uanset hvilke metaforer der bliver brugt her, så var det, jeg talte om, faktisk at løfte en lille flig af sløret for Dansk Folkepartis uddannelsespolitik og forslag, vi vil fremsætte senere, men fru Margrethe Vestager havde så travlt med at stå og tale, at hun kun hørte det, hun ville høre, nemlig slutningen af mit strålende indlæg, som var en redegørelse for Dansk Folkepartis kommende politik inden for uddannelsesområdet.
Det havde ikke noget med lovforslaget som sådan at gøre.
Når nu jeg alligevel har fået lov til at få ordet, kunne jeg da godt tænke mig at spørge fru Margrethe Vestager, om fru Margrethe Vestager egentlig mener, at der skal være et ubegrænset antal studerende, der bare skal komme over grænserne, og så kunne jeg godt tænke mig at vide, hvordan det skal finansieres.
Margrethe Vestager (RV), 2004-10-20:
Jeg synes, det er meget interessant, og jeg skal selvfølgelig med omhu læse min ordførertale, når den kommer på skrift, for det ligner nemlig ikke det, jeg mener at have sagt, at Det Radikale Venstre ikke mener, at man på noget tidspunkt i nogen sammenhæng kan betale for uddannelse.
Det var sådan set ikke det, jeg sagde.
Det, som er karakteristisk for det forslag, som vi ikke behandler nu, men som vi kommer til at behandle, og i forhold til hvilket jeg også vil holde en ordførertale, som vil handle om det forslag, er, at her kaster man sig hovedkulds ud på det internationale uddannelsesmarked i forhold til, at vi har haft en ganske, ganske anderledes strategi i Danmark i de sidste mange, mange år, som er groet ud af udveksling, af Bolognaproces, af nordisk samarbejde, af nogle ganske andre virkemidler med henblik på internationalisering end dem, som foreslås her.
Helga Moos (V), 2004-10-20:
Det er særdeles relevant, fordi fru Margrethe Vestager har talt meget negativt om, at der er betaling mellem en uddannelsesinstitution og en studerende.
Men vi har jo situationen, hvor virksomheder køber uddannelse til deres medarbejdere, så det er jo et almindeligt udbredt fænomen også i Danmark, at der er penge mellem uddannelsesinstitutioner og studerende.
Jeg kan i øvrigt også sige, at min egen datter har modtaget stipendier, som andre har betalt, for at hun kunne betale for en bog i udlandet og få en uddannelse.
Så jeg tror ikke på, at vi kan fjerne pengestrømmen i uddannelsessystemet, men jeg vil høre, om fru Margrethe Vestager tror på, at vi fuldstændig kan fjerne pengestrømmen i uddannelsessystemet.
Margrethe Vestager (RV), 2004-10-20:
Det ville være et lidt vanskeligt løfte at afgive, da vi jo går ind for det i en række sammenhænge.
Det gælder f.eks. i forhold til oplysningsforbundene, hvor der jo nu er en urimelig, men tidligere var en rimelig betaling for den undervisning, som man deltog i.
I forbindelse med højskolerne er der også en betaling for uddannelserne.
Det, som er karakteristisk, er jo, at det er uddannelser, som ikke er kompetencegivende i klassisk forstand, og som derfor ikke hører til i det, som vi betragter som det grundlæggende, det uddannelsessystem, der skaber adgang til arbejdsmarkedet.
Det er der mange gode eksempler på, og derfor forstår jeg ikke helt spørgsmålets relevans i denne her sammenhæng.
Louise Frevert (DF), 2004-10-20:
Som fru Margrethe Vestager måske var opmærksom på, var vi alle sammen, da vi behandlede R 14, opmærksomme på, at vi ikke måtte have et domænetab i Danmark.
Ergo har det også noget at gøre med, hvilke uddannelser der efterhånden kan blive udbudt, men det primære sprog i Danmark, uanset hvor meget engelsk der kommer ind i nogle af uddannelserne, vil stadig være dansk.
Eftersom det er kunden, der betaler, er det også kunden, der ved, hvad kunden går ind til.
Vi har ikke noget imod, at der bliver drevet en forretning i det øjeblik, institutionerne bliver drevet som forretninger, hvis det er i overensstemmelse med det grundlag, de har i deres vedtægter og deres styreform.
Så kan vi ikke se, det skal være noget problem, at de kan være en forretning, lige så vel som alle andre kan drive en forretning i det øjeblik, de tager betaling for det.
De private markedsmekanismer går fuldt ud i clinch med, hvad vi ellers ønsker på det private arbejdsmarked.
Helle Sjelle (KF), 2004-10-20:
Som vi allerede har sagt tidligere i dag, ser Det Konservative Folkeparti meget positivt på internationaliseringen af en række uddannelser i Danmark.
Vi deler i allerhøjeste grad den holdning, at en internationalisering vil styrke det danske uddannelsessystem og det danske studie- og forskningsmiljø og vil medvirke til at gøre Danmark til en stærkere aktør på den internationale scene.
Vi kan fremover forvente at blive vidne til en større studentermobilitet mellem forskellige lande, og for at matche det er det efter vores opfattelse derfor nødvendigt at gøre det danske uddannelsessystem så attraktivt og konkurrencedygtigt som muligt på det internationale uddannelsesmarked.
Det kan bl.a. gøres ved at indføre betaling for visse udenlandske studerende.
At betale for en uddannelse ved en udenlandsk uddannelsesinstitution kan være med til at højne de udenlandske studerendes forventninger til uddannelserne, og det vil forhåbentlig give de enkelte uddannelsesinstitutioner incitament til at forbedre uddannelsernes kvalitet.
Alt i alt har vi en forventning om, at lovforslaget vil medvirke til at gøre det danske uddannelsessystem konkurrencedygtigt.
Der vil blive skabt et internationalt, højt kvalificeret studieog forskningsmiljø, som både nu og på længere sigt vil komme Danmark til gode, og derfor støtter vi forslaget.
Aage Frandsen (SF), 2004-10-20:
Som det er fremgået, skal dette lovforslag jo ses i sammenhæng med det lovforslag, vi behandlede for et øjeblik siden, og også med et tilsvarende lovforslag fra videnskabsministeren, som følger senere.
Intentionen med lovforslagene skulle være, at Danmark i større udstrækning end hidtil kan gå ind i en international verden, hvor vi også modtager studerende udefra til gavn for Danmark og selvfølgelig også til gavn for de studerende, der kommer hertil.
Men hvis man ser på dette forslag, er risikoen jo i virkeligheden, at det kan virke modsat.
Der er en række principielle ting om brugerbetaling og sådan noget, som også kunne smitte af på andre forhold i uddannelsessystemet senere hen, og hvis man ser isoleret på det, kan vi risikere, at det betyder, at der kommer færre studerende fra udlandet end hidtil.
Hvad vil man gøre, hvis det nu viser sig, at der ikke kommer særlig mange?
Vil man så sige, at nu skal prisen sættes ned, og at der skal tilføres støtte, så man er sikker på, at der kommer nogle?
Det er jo ikke utænkeligt, at det i virkeligheden er nødvendigt for at få udenlandske studerende hertil, at der bliver givet økonomisk støtte.
Vi ved ikke, hvordan markedet vil virke, hvis det viser sig, at det danske uddannelsessystem ikke er attraktivt – ikke fordi det ikke er godt nok, men fordi det danske sprog jo trods alt er en barriere, og man måske synes, at Danmark ligger lidt højt mod nord.
Og hvad så?
Hvis man ønsker at fremme noget, vil man normalt sige, at så må man støtte det økonomisk, men er regeringen indstillet på det og indstillet på at sige: Jamen hvis vi skal have nogle udefra, må vi sætte prisen ned, og midlerne må komme fra en anden kasse end uddannelsesinstitutionernes kasse.
Vi er ikke i tvivl om, at forslaget let kan medføre det modsatte af intentionen, nemlig at der tages højde for internationaliseringen, og at Danmark bidrager dertil.
Vi vil få færre udenlandske studerende til Danmark, for nogle af dem, vi havde håbet ville komme i fremtiden, kommer ikke, og derfor kan dette lovforslag ikke få den samme karakteristik som det forrige.
Det forrige var for småt, men dette her er for ringe, og det duer ikke.
Ulla Tørnæs (V), 2004-10-20:
Som jeg nævnte før ved behandlingen af det foregående forslag, handler de her to forslag om at give de danske uddannelsesinstitutioner bedre muligheder, bedre rammer for at agere på et voksende uddannelsesmarked.
Det skal selvfølgelig ses i lyset af, at vi fra regeringens side har et ønske om at sikre en internationalisering af de danske uddannelser.
Hr. Aage Frandsen indledte med at sætte spørgsmålstegn ved, om det overhovedet ville være attraktivt for udenlandske studerende at komme til Danmark.
Der vil jeg gerne understrege, at jeg er af den helt klare opfattelse, at vi faktisk har så attraktive uddannelsestilbud, at unge mennesker gerne vil komme her.
Det forudsætter selvfølgelig, at vi giver vores institutioner muligheder for som sagt at agere i et voksende marked, giver vores institutioner muligheder for at markedsføre deres uddannelsestilbud på en anden måde, end de reelt har mulighed for i dag.
Det vil de få med de nye regler, altså hvor vi laver en betalingsordning, der er underlagt betingelserne her.
Jeg vil gerne understrege, at indførelsen af så vel betaling som stipendieordningen ikke vil ændre på de nuværende kvalitetskrav til vores uddannelser.
Jeg vil sådan set
gerne fremhæve, at vi jo i Danmark i mange år har arbejdet intensivt med lige præcis kvalitetssikring af vores korte og mellemlange videregående uddannelser.
Her kan jeg såmænd bare henvise til bekendtgørelserne for de forskellige uddannelser, altså bekendtgørelserne om de overordnede indhold og rammer, kvalitetsbekendtgørelser, centrale eksaminer og vores helt unikke censorordning.
Jeg kan også nævne Evalueringsinstituttet, og endelig vil jeg da ikke mindst nævne flerårsaftalen, som jo også er med til at bidrage til en kvalitetssikring af de mellemlange og korte videregående uddannelser.
Så er det også blevet spurgt, hvordan vi så forestiller os, at prisen for en studieplads skal beregnes.
Der er det tanken, at prisen skal fastsættes ud fra reglerne om indtægtsdækket virksomhed, og det betyder, at prisen som minimum selvfølgelig skal dække de langsigtede gennemsnitsomkostninger, der er forbundet med at optage udenlandske studerende, dvs. altså inklusive markedsføringsomkostninger, rekruttering, visitering og måske også det, at der kan være tale om særligt tilrettelagte uddannelsesforløb.
For mig er der ingen tvivl om, at der vil blive tale om en øget konkurrence på det internationale marked, og den konkurrence vil institutionerne altså få mulighed for at deltage i med den ordning, som vi indfører med lovforslagene her.
Jeg har som sagt lyttet mig til den bekymring, som en række ordførere har givet udtryk for, men jeg håber, at jeg undervejs i udvalgsbehandlingen, ikke kun for så vidt angår det foregående forslag, men også det forslag, vi behandler her, kan bidrage til at opklare eventuelle uafklarede spørgsmål.
Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslaget overgik derefter til anden behandling.
Afstemning
Bodil Kornbek (KD), 2004-10-20:
Som jeg håber, jeg også har givet udtryk for tidligere, er det nødvendigt og rart at have det i fokus og være optaget af, hvordan vi kan sørge for, at det danske uddannelsessystem bliver en del af hele internationaliseringen, og hvordan vi vil fylde de rammer ud, der også er sat på dagsordenen, nemlig om at uddannelserne bliver meget mere markedsorienterede.
Så jeg synes igen, at fokus er helt ret.
Ved det tidligere forslag var jeg jo meget betænkelig, fordi jeg syntes, det var snævert.
Det her forslag har jeg også visse betænkeligheder ved.
Jeg kan dog sige, at vi som udgangspunkt i Kristendemokraterne ikke finder, at der er noget i vejen med, at udenlandske studerende skal bidrage til finansiering af deres ophold på en dansk uddannelsesinstitution.
Men jeg kan ikke gennemskue konsekvenserne af det, der ligger her, og det bekymrer mig.
F.eks. synes jeg selvfølgelig, at det ville være beklageligt, hvis en afskaffelse af taxameterordningen til udenlandske studerende og den entydige satsning på elitestuderende gennem stipendieordningen egentlig ville komme til at betyde færre udenlandske studerende på uddannelserne.
Vi er jo i hvert fald ikke sikret, at det vil betyde flere.
Så hvis nu det betyder en tilbagegang, får vi jo ikke det, vi godt kunne tænke os, og som også er hensigten med det, regeringen har lagt frem.
Det synes jeg ville være ærgerligt og bekymrende.
Jeg må også være ærlig og sige, at jeg i hvert fald ikke kan gennemskue, hvad det kommer til at betyde, når man giver uddannelsesinstitutionerne frihed til at drive kommerciel uddannelsesaktivitet på det globale uddannelsesmarked.
Hvilken betydning får det?
Hvordan vil vi agere på det marked?
Der mangler jeg altså nogle analyser, jeg mangler noget bund for at kunne forholde mig konstruktivt til det her forslag.
Så, som andre ordførere har påpeget, netop at analysere, hvad det er, vi nu sætter i gang, at gennemskue det, at prøve at beregne konsekvenserne i højere grad end det, jeg kan læse ud af det her forslag, synes jeg kunne være meget gavnligt.
Jeg vil være konstruktiv i tilgangen til forslaget, og så må vi jo så se.
Pia Boisen (EL), 2004-10-20:
Regeringen vil jo gerne have, at danske uddannelser skal kunne konkurrere på det globale uddannelsesmarked, og det er i den sammenhæng, vi skal se på de to forslag, vi debatterer her i dag.
Dette forslag handler om at opkræve fuld brugerbetaling for visse udenlandske studerende, nemlig de studerende, der ikke er omfattet af udvekslingsaftaler, EØS-aftaler eller lignende, og det er, som det lige blev nævnt, op til 15 pct., der indtil nu har kunnet optages gratis på uddannelserne for udenlandske studerende.
Det er Enhedslistens opfattelse, at lovforslaget vil betyde færre udenlandske studerende på de danske uddannelser, og at de også vil blive koncentreret på færre uddannelser.
Det vil sige, at den inspiration, man kan få af udenlandske studerende, bliver indsnævret til ganske mange færre uddannelser, end der er mulighed for i dag.
Hvis man kigger på de to forslag, vi nu har behandlet i sammenhæng, virker det, som om man har to grupper, man gerne vil lukke ind på de danske uddannelser.
Dels den elite, som har fået stipendier, dels dem, der vil betale.
Det synes Enhedslisten er et meget snævert syn på den gavn og glæde, man kan have af udenlandske studerende på de danske uddannelsesinstitutioner.
Det er vores samlede opfattelse, at dette lovforslag hæmmer og skader internationaliseringen af det danske uddannelsessystem, og derfor kan Enhedslisten ikke støtte det.