Margrethe Vestager (RV), 2005-06-02:
Jeg vil anmode Tingets medlemmer om at genoverveje den modstand mod vores ændringsforslag, som vi kan se i betænkningen.
Undervisningsministeren sagde i forbindelse med debatten om beslutningsforslag nr. B 40, at han blev spurgt om, hvorvidt børn skulle køres rundt i busser.
Han sagde meget klart, at han for det første var imod det, og at det for det andet heldigvis er sådan, at indvandrer- og flygtningeforældre næsten altid er meget optagede af, at deres børn lærer noget i skolen, og at vi derfor ikke behøver tvangsmidler.
Det eneste problematiske i det her forslag er sådan set, at man falder tilbage på tvangsmidler.
Der er nemlig mange rigtig fine takter i forslaget med henblik på at sikre det enkelte barn en pædagogisk begrundet undervisning, der sørger for, at barnet lærer det, barnet skal.
Problemet er den tvang, der ligger i det.
Når vi har stillet et ændringsforslag, er det for at sikre, at der i de processer, der leder frem til, at barnet kommer til at gå i en skole, der kan imødekomme barnets læringsbehov, faktisk er en ordentlig dialog med forældrene om, hvad der skal ske.
Det er vores vurdering, at det er meget vigtigt for barnets skolegang, at forældrene er enige i det, der leder frem til en stillingtagen om barnet.
Det andet, ændringsforslaget indeholder, er, at der faktisk bliver udarbejdet en konkret plan for barnets undervisning, så man kan følge fremskridt, og så forældrene faktisk har en reel frihed i forhold til barnets skolegang, når barnets læring er på et niveau, der gør, at det også ville kunne undervises i distriktsskolen, hvis det skal undervises et andet sted.
Derfor er vi lidt ærgerlige over, at man ikke kan følge os i det.
Det betyder desværre, at vi kommer til at stemme imod forslaget i dets helhed, selv om vi naturligvis støtter det, som vi har oplevet som en helhjertet bestræbelse på at give det enkelte barn et pædagogisk begrundet bedre undervisningstilbud.
Derfor har vi også i debatten om B 40 konstateret, at ministeren sagde, at han oplevede sig fejlciteret i den artikel i Politiken, som vi i betænkningsbidraget henviser til.
Det tager vi naturligvis ad notam og glæder os over, fordi vi synes, at de udtalelser, vi har citeret, var meget skæmmende for forståelsen af lovforslaget.
Men vi kan forstå, at ministeren ikke føler sig dækket, og det synes vi stiller forslaget i et langt mere positivt lys.
Derfor havde vi naturligvis håbet, at vi kunne have opnået flertal for vores ændringsforslag, så vi kunne have støttet det samlede lovforslag.
Afstemning
Ændringsforslaget forkastedes, idet 19 stemte for, 92 imod.
Lovforslaget overgik derefter til tredje behandling.
Jeg anerkender selvfølgelig ydmygt ministerens ret til at få det sidste ord, det er klart.
Jeg tager mig selvfølgelig også efterrettelig, hvis ministeren synes, at jeg har antaget en anden position end den ydmyge over for parlamentet.
Men vi havde faktisk, som formanden har gjort opmærksom på, forudset en kort debat om det her forslag og ikke en debat, som handlede om, hvorvidt man blev rundtosset eller ej af det ene eller det andet partis politik, tværtimod.
Vi har fra radikal side fremsat et forslag til et evalueringsinstitut, som vi faktisk tror ville give fuld mening, fordi det i meget videre udstrækning var kommunernes eget, og fordi staten spillede en ganske anden rolle i det.
Vi anerkender – derfor stemmer vi også for de ændringsforslag, som er stillet – at der er sket ændringer til det positive.
Men jeg synes, det er helt afgørende at sige, at det her ikke er et spørgsmål om, hvor lidt eller meget man vil decentralisere, men et spørgsmål om, på hvilken måde man varetager de nationale hensyn i forhold til det.
Derfor synes jeg ikke, at det her er stedet at diskutere, om man vil decentralisere det ene eller det andet.
Det har vi faktisk lige brugt – ja, lad mig se – 3-4 timer på at diskutere.
Det var bare i det lys, at mine bemærkninger skulle ses, og ikke som en despekt for dette sted.
Jeg synes, at det svæver i vinden.
Nu har jeg ad nogle omgange kredset omkring det evalueringsinstitut, der er oprettet på Undervisningsministeriets område.
Jeg mangler altså de stærke argumenter for og det ræsonnement, der ligger bag, at man oprettede et uafhængigt institut, dog forankret i Undervisningsministeriet, bl.a. for at have indblik i folkeskolen, som er en primær kommunal kompetence.
Det var da at sætte kloge overvejelser bag, og det hvilede på nogle gennemarbejdede radikale principper.
Vi tager den samme model og overfører den helt bredt på kommunerne for bl.a. i et samspil med kommunerne – det er noget af det, vi diskuterer med KL for tiden – at se, om vi kan udvikle værktøjer til at finde ud af, hvordan det står til med kvaliteten og ressourceanvendelsen i ældreomsorgen, som i den grad har givet anledning til debat her i Folketingssalen.
Det er en parathed til at begynde at styre på detaljen ude i kommunerne, men når vi introducerer den samme tænkning i forhold til f.eks. ældreområdet, er det pludselig statsstyring og formynderi.
Jeg har meget tiltro til, at Det Radikale Venstre er et principfast parti.
Det var også derfor, jeg før tog ordet, fordi jeg måtte forstå, at det var en fortalelse, at man kunne tage det som et udtryk for at ulejlige parlamentet, at vi havde en politisk debat om det.
Det er jo præcis, fordi jeg har så stor respekt for den radikale principfasthed, at jeg har svært ved at forstå, at der ikke her kommer et argument på bordet.
Hermed sluttede forhandlingen.
Afstemning
Ændringsforslag nr. 1 og 2 vedtoges uden afstemning.
Lovforslaget overgik derefter til tredje behandling.