Lars Barfoed (KF), 2004-03-30:
Det er jo faktisk det, jeg gør.
Hvis jeg talte om Europas Forenede Stater, ville jeg jo sige tingene, som de ikke er.
Det er jo ikke rigtigt, hvad hr. Jesper Langballe siger, at man udeomkring i Europa og alle mulige andre steder mener, at vi nu skaber Europas Forenede Stater.
Det er jo heller ikke det, der står i forslaget
til forfatningstraktat.
Det fremgår jo fuldstændig tydeligt, at det er en aftale mellem selvstændige stater, at man kan melde sig ud igen, og at hvis forfatningstraktaten skal ændres, så kræver det, at landene hver for sig ratificerer det.
Så der er intet overhovedet i de oplæg, vi har, der tegner et billede af Europas Forenede Stater som en ny statsdannelse.
Med hensyn til at have det sådan mærkeligt med ord er det jo ikke Det Konservative Folkeparti, der har det underlige forhold til ord.
Det er jo Dansk Folkeparti, der bliver ved med at benytte ordet præsident som et led i en skræmmekampagne mod EU, selv om man udmærket ved, at formanden for Rådet i mange, mange år på engelsk og for så vidt også på fransk har været betegnet som president, fordi det nu engang er det ord, man på engelsk bruger om en formand.
I Danmark kalder vi det en formand, og det kunne da være, at vi skulle blive ved med at tale dansk, som hr. Jesper Langballe foreslår.
Hvis vi skal sige tingene, som de er, så er det
en formand.
Da Det Konservative Folkeparti ordfører, fru Gitte Seeberg, ikke kan være til stede, har jeg været så heldig at få til opgave at fremføre det konservative indlæg under denne debat: Det er også for Det Konservative Folkeparti helt afgørende, at vi nu får gjort arbejdet med Den Europæiske Unions nye forfatningstraktat færdigt. Vi har brug for et EU, en Europæisk Union, der kan træffe beslutninger på en effektiv måde, hvor der er en klar opgavefordeling institutionerne imellem, hvor der er åbne og gennemskuelige processer, som skaber tillid hos borgerne i Den Europæiske Union, og hvor nærhedsprincippet står stærkt, så der også er en mere afklaret kompetencefordeling mellem EU og de enkelte medlemslande.
Samtidig fastholder vi selvfølgelig, at Den Europæiske Union også i fremtiden er et samarbejde mellem selvstændige stater, sådan som det er i dag.
Det er ikke en ny statsdannelse, vi er i færd med at skabe, og man kan nok så meget i Dansk Folkeparti, som vi lige hørte eksempler på, bruge ord som præsident i stedet for formand og med denne og andre talemåder forsøge at give vælgerne det indtryk, at vi nu skaber en europæisk stat.
Det gør vi ikke.
EU vil fortsat være et samarbejde mellem selvstændige stater, og det er også det, vi ønsker i Det Konservative Folkeparti, men vi ønsker så sandelig også, at det skal være et stærkt og effektivt samarbejde.
Det er vores vurdering i Det Konservative Folkeparti, at processen med færdiggørelsen af traktaten nu igen er ved at komme ind i en afgørende fase, og det er vi ganske godt tilfredse med.
Den nye traktat skal sikre et solidt grundlag for, at vi får realiseret udvidelsen på en god og effektiv måde, og samtidig skal forfatningen skabe et robust fundament for yderligere udvidelser af Den Europæiske Union i de kommende år.
Der er nemlig ingen tvivl om, at fortsatte udvidelser bliver en vigtig del af EU's fremtidige udvikling.
Inden for de rammer, vi skaber med den nye forfatningstraktat og i forbindelse med udvidelsen med nye lande, bliver der mange vigtige og afgørende opgaver for de europæiske lande at tage fat på.
Der er ingen tvivl om, at med det store marked, der allerede er i EU, og som jo vokser i de kommende år, er der enorme økonomiske perspektiver for EU.
Siden Lissabonaftalens ambitiøse mål om inden 2010 at forvandle EU til den mest konkurrencedygtige og dynamiske videnbaserede økonomi i verden, har bl.a. Barcelonaerklæringen om at øge EU's samlede investeringer i forskning og udvikling til 3 pct. af bruttonationalproduktet i 2010 fulgt op på den vision, dels i erkendelse af, at det er områder, der skal have en speciel fokus, dels i erkendelse af, at EU er langt fra at opfylde den vision.
Derfor er det vigtigt, at vi arbejder aktivt for at nå målet.
Man kan sige, at i en periode har EU's såkaldte vækstlokomotiver, altså de store lande, på grund af de internationale konjunkturer haft svært ved at opfylde deres traditionelle roller med at trække EU's økonomi i gang.
Men meget ser ud til, at opsvinget nu er ved at gå i gang.
Der er lys forude, men det er også nødvendigt, at der nu kommer mere gang i EU's økonomi, ikke mindst hvis vi skal fastholde vores globale position som fortalere for frihandel og liberalisering, men også fordi vi i Den Europæiske Union står med nogle meget store demografiske udfordringer, fordi en stigende andel af befolkningen vil være over den normale erhvervsaktive alder.
Men der er grund til at være fortrøstningsfuld.
Det er et langt og sejt træk, og det kan desværre hurtigt sættes over styr af mennesker, der med terror som eneste instrument forsøger at ændre verdens gang.
Som udenrigsministeren påpegede i sit indlæg, er EU's rolle i bekæmpelsen af terror uhyre vigtig, ikke mindst fordi EU har rollen som den samlende enhed, der fungerer som omdrejningspunkt for medlemslandenes internationale samarbejde om at bekæmpe terrorismen. Vi skal have styrket politisamarbejdet.
Der er taget gode skridt i den retning, men det er også vigtigt, at vi på dette og andre områder supplerer med at bekæmpe de dybereliggende årsagssammenhænge, som skaber den terrorisme.
Afslutningsvis vil jeg sige, at vi i Det Konservative Folkeparti har store forventninger til EU's fremtid, og vi mener, at det er helt afgørende, at der bliver skabt et effektivt, handledygtigt og stærkt EU.
Det er afgørende også for Danmarks fremtid.