runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Dorte Bennedsen (S), 2001-05-23:
Det var da rørende at høre, at fru Birthe Rønn Hornbech syntes, at det var så synd for den konservative justitsminister Hans Engell, at den der væmmelige opposition lagde sten i vejen for ham, så han ikke kunne få sagsbehandlingstiden ned.
Det tror jeg alle gerne vil.
Men fru Birthe Rønn Hornbech glemmer lige, at når nu der kommer asylansøgere ind, skal man jo lige bruge lidt tid på at finde ud af, hvem af dem der har opholdsgrundlag, og hvem der ikke har opholdsgrundlag.
Det er jo derfor, der bliver lidt sagsbehandlingstid.
Den skal være så kort som overhovedet muligt, og det er jo altså også derfor, at der så sent som pr. 1. januar i år - der skete nogle forøgelser sidste år - så vidt jeg erindrer, er blevet tilført 25 nye medarbejdere til Udlændingestyrelsen, netop med henblik på at få asylsagsbehandlingstiderne ned.
Og det synes jeg at fru Birthe Rønn Hornbech skulle kvittere for i stedet for at komme med disse usaglige angreb.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2001-05-23:
Jeg er desværre nødt til at gå i rette med fru Pia Kjærsgaard
igen, for fru Pia Kjærsgaard vil ikke høre, hvad jeg siger. Jeg sagde, at der sidste år kom 5.000 asylsøgere, der ikke har opholdsgrundlag.
Det svarer sådan til, hvad regeringen selv oplyser, at der kommer omkring 10.000, og halvdelen har ikke opholdsgrundlag.
Det er dem, jeg er interesseret i at få ud hurtigst muligt.
Det er ressourcespild ud over alle grænser, at man skal bruge måneder og måske år på at huse asylsøgere, der overhovedet ikke skal være her.
Og så er det jo fuldkommen rigtigt, som fru Pia Kjærsgaard siger, at der tilsyneladende intet sker på udlændingeområdet, så længe denne regering sidder.
Der er kun én vej, og det er, at vælgerne stemmer anderledes.
Til hr. Peter Duetoft vil jeg sige, at intet var jo herligere, end hvis der skete udsendelse på 48 timer.
Det kunne ske i Birte Weiss' tid, da vi havde fået kritiseret den politik dengang tilstrækkelig meget, da det drejede sig om de baltiske lande.
Vi har fået nogle statistikker, der viser, at for russere, når først de er identificeret,
Så må jeg sige til hr. Duetoft om øgede ressourcer: Jamen Venstre har ikke på noget tidspunkt udtalt sig imod øgede ressourcer.
For man skal jo først sætte sig ind i sagerne, så det ville være en yderligere belastning.
Fejlen består i, at man har fyret folk, i stedet for at man gradvis skulle have ansat flere og flere folk.
Det er menneskeligt uforsvarligt, som det kører, og det er økonomisk uforsvarligt, som det kører.
Peter Duetoft (CD), 2001-05-23:
Jeg vil godt sige til fru Birthe Rønn Hornbech, at jeg også af og til undrer mig over sagsbehandlingstiden. Jeg har hjemme i Sindal et notat liggende fra den tid, der var tyverier nede i Gram, og der var man nede på en sagsbehandlingstid, der hed noget med 48 timer.
Og jeg undrer mig så over, at man nu snakker om uger og måneder, men det er så noget andet.
For jeg er helt enig i det med sagsbehandlingstiden.
Og jeg er også enig i, at det er vanvid, hvis der ikke er ressourcer nok i Udlændingestyrelsen.
Men så synes jeg da, at vi skulle foreslå regeringen, at vi godt vil bakke op om øgede ressourcer til Udlændingestyrelsen.
Så synes jeg, vi skal sige: Jamen så lad os dog få på bordet, hvad det er, der er flaskehalsene, og hvor det så er, der er et problem.
Og jeg er overbevist om, at vi vil nå et stykke af vejen, hvis vi i fællesskab gør det.
Det har ikke noget med ideologiske diskussioner eller noget at gøre.
Men det er da tosset at få den her diskussion på baggrund af nogle flaskehalse i praksis.
Så lad os sige, at de penge, der skal til det, finder vi i fællesskab, og så kan Finansudvalget nok vedtage et aktstykke om det, når vi er blevet enige.
Gitte Lillelund Bech (V), 2001-05-23:
»Vil statsministeren oplyse, hvad regeringen agter at foretage sig for at rette op på ministrenes lemfældige omgang med Europaudvalgets mandatgivning?«
Lars Kramer Mikkelsen (S), 2001-05-23:
Nu er det jo ikke tilladt at refere fra udvalgsmøderne, så det vil jeg ikke gøre, men jeg kan da referere mine egne synspunkter og mine egne holdninger til den her sag.
Jeg har på intet tidspunkt afvist politiske drøftelser og politiske forhandlinger om den her sag.
Jeg har alene forholdt mig til, at der fra Venstres side var udmeldinger, der fortalte, at man ville stille et ændringsforslag, og at man samtidig agtede at stemme nej til den samlede lovpakke.
Så politiske forhandlinger har der på intet tidspunkt været lagt op til.
Charlotte Antonsen (V), 2001-05-23:
Nu har vi jo haft statsministeren i salen før, så vi ved, at det skal tages bogstaveligt, når statsministeren ikke svarer igen, og det er derfor, vi har sørget for, at der er flere spørgsmål.
Statsministeren tror, at vi bare kan være glade, fordi vi er glade for Kyoto, og så kan det andet være nærmest ligegyldigt.
Det er en uholdbar situation, vi er havnet i, og jeg håber, at statsministeren under de efterfølgende spørgsmål vil skære ud i pap, at man agter at rette op på den slendrian, der på det seneste har udviklet sig vedrørende mandatgivningen, for ellers fungerer Europaudvalget altså ikke længere ifølge den beretning, vi har, og ifølge den praksis, vi har haft siden begyndelsen af 1970'erne.
Birthe Skaarup (DF), 2001-05-23:
Jeg kan kun svare bekræftende til fru Tove Fergo.
Det er også min vurdering af det.
Tove Fergo (V), 2001-05-23:
Jeg vil blot sige til fru Birthe Skaarup, for at det ikke ligesom skal stå, at det absolut skal være totalt ensomme mennesker, som skal have en handleplan, at jeg kender da familier, hvor forældrene f.eks. er utrolig ulykkelige over, at kommunen ikke lever op til den forpligtelse, der ligger i § 111 i socialloven.
Vi skal vel se det som et rettighedsspørgsmål, at man har ret til at få en plan udarbejdet og få den støtte og opfølgning og alt det, der hører med.
Det har ikke noget
at gøre med, om man er ensom eller man har familie.
Har man behov for det, jamen så har man ret til at få udarbejdet sådan en plan.
Birthe Skaarup (DF), 2001-05-23:
Servicelovens § 111 åbner jo op for diverse muligheder, og det er klart, at der kan man få de der støttetilbud og handleplaner.
Det er også sådan - det er til fru Tove Fergo, fru Anne Baastrup tror jeg nok udmærket ved, hvad jeg mener -
at det ikke er den type patienter, der ryger ind og ud, som har et netværk, som ved, at de på et eller andet tidspunkt i en måned eller to går ned, og at det er noget, de må lære at leve med, og det gør mange af den slags, men jeg taler om, at det er folk, som ikke har netværk, som er indlagt på psykiatriske afdelinger, der skal hjælpes i gang, og her er det, at jeg synes, det er nødvendigt med handleplaner.
Jeg har stor tiltro til, at der er et fagligt personale, der lever op til den lovgivning, vi har på det her område.
Karen J. Klint (S), 2001-05-23:
Det er et spørgsmål, der går lidt i samme retning.
Når fru Birthe Skaarup siger, at cirka hver femte dansker får et behov for psykiatrisk behandlingstilbud på et eller andet tidspunkt, går mit spørgsmål på: Hvor er nuancerne i Dansk Folkepartis opfattelse af, hvornår man er psykisk syg i et mere kronisk forløb, og hvornår man mere er psykisk svag og dermed også er en almindelig borger med den helbredelse, der ligger i dét?
Det kunne jo godt være, at det er den sondring, vi
skulle drøfte lidt oftere, frem for at kalde alle for kroniske syge, fordi de har et periodisk problem.
Anne Baastrup (SF), 2001-05-23:
Jeg fortolker i virkeligheden også fru Birthe Skaarups svar således, at det svar, fru Tove Fergo får nu, er et ja.
Sådan som jeg forstår fru Birthe Skaarup nu, er det ikke alle, der skal have en plan, men det er lige præcis den gruppe, som også ligger i lov om tvang i psykiatrien, og det vil sige, at det er for de folk, som ikke har noget netværk, hvor der ikke er et almindeligt liv udenfor.
Jeg har en veninde, som med ujævne mellemrum ryger ind, hun ved præcis, hvornår hun ryger ind, hun får meddelt sit arbejde, at nu tager hun altså lige 3 måneders orlov, og det accepterer de på hendes arbejde, og sådan er dét.
Hun vender tilbage til sin familie og sine børn, og det hele fungerer, når hun kommer ud.
Hun skal ikke have en handleplan, sådan har jeg ikke forstået fru Birthe Skaarup.
Tove Fergo (V), 2001-05-23:
Se, når vi er på § 71-tilsynsbesøg, så spørger vi altid på afdelingerne, om der bliver udarbejdet planer efter servicelovens § 111.
Det er netop en paragraf, som socialministeren også kender til, hvorefter man som psykisk udviklingshæmmet eller psykisk syg, eller hvis man på anden måde tilhører en af de grupper, har ret til at få udarbejdet en handleplan.
Jeg vil spørge fru Birthe Skaarup, om ikke fru Birthe Skaarup synes, at det er en god paragraf i loven, som netop giver borgeren ret til sådan en plan.
Birthe Skaarup (DF), 2001-05-23:
Jeg tror, det er hver femte dansker, der på et eller andet tidspunkt kommer ud for at få en eller anden form for psykisk nedbrud eller psykisk sygdom, og det er klart, at det ikke er alle, der har behov for en handleplan.
Jeg glemmer aldrig et syn, jeg så for flere år siden.
Det var en psykisk syg, der havde været indlagt 40 år på en psykiatrisk afdeling, og han kom ud i et bostøttetilbud, og han fik lavet en plan.
Tænk, den mand, der kom ud i det bostøttetilbud, var fuldstændig rundt på gulvet.
Det var simpelt hen en lykke for ham.
Dengang troede vi ikke på, at sådan en som netop denne mand kunne fungere andre steder end på et psykiatrisk hospital.
Det viser sig nu, at han fungerer godt ude i det virkelige liv.
Der blev lagt en plan for ham.
Det er den slags patienter, jeg ønsker, at der skal lægges den slags planer for.
Det kan være, at han kan frekventere et uddannelsestilbud eller et arbejdstilbud på en eller anden måde.
Det er her, jeg mener, det er nødvendigt.
Til fru Karen J. Klint
spørgsmål om, hvorvidt de psykisk syge skal friholdes for at lave mad: Det er klart, at der er nogle psykisk syge, der ikke kan det, som skal have en medicinsk behandling og måske ikke kan deltage i det, som jeg synes er vigtigt, nemlig at lave mad, få ergoterapi osv., osv.
Det er klart, at den slags personer findes, men på et eller andet tidspunkt bliver de jo også udskrivningsklare, det har vi da lov at håbe, og dér vil jeg gerne have, at man begynder at forberede sig til at komme ud og tage vare på sit eget liv.
Man kan få et meget, meget bedre liv, hvis de psykiatriske patienter på et tidligt tidspunkt inddrages på netop det område.
Ligeledes med de demente, de psykisk syge, hvor det er klart, at det ikke alene er hospitalspsykiatrien, det handler også om socialpsykiatrien til disse mennesker.
Det er rigtigt - og det er til fru Anne Baastrup - at vi gerne ser, at der bliver lavet nogle handlingsplaner, når de psykisk syge er færdigbehandlet på hospitalerne.
Man kan måske få dem i arbejde, man kan måske få dem i gang med en uddannelse, og det synes jeg vil være det rigtige for disse patienter.
Anne Baastrup (SF), 2001-05-23:
Man valgte så kun at lave udskrivningsplaner for dem, hvor overlægen fandt, at det var nødvendigt.
Men jeg kunne forstå på fru Birthe Skaarups indlæg, at Dansk Folkeparti mener, at der skal laves udskrivningsplaner for alle, og jeg vil godt lige have at vide, om det er rigtig forstået.
Karen J. Klint (S), 2001-05-23:
Jeg har lige to spørgsmål til fru Birthe Skaarup for at undgå misforståelser.
Det ene er i forbindelse med fru Birthe Skaarups opremsning af, hvilke tilbud der skal ind i de psykiatriske afdelinger til de syge.
Sådan ihukommende at man er der meget kort tid og man nok også er meget syg, når man er derinde, kan der så ikke være en idé i, at man også får lov til at blive betragtet som patienter, der ikke nødvendigvis skal lave mad, der ikke nødvendigvis skal gå på arbejde og alle de andre ting, som syge med andre sygdomme bliver friholdt for, når de ligger på sygehus?
På ældreområdet går mit spørgsmål på, om det alene er hospitalsudviklingen, Dansk Folkeparti efterlyser til ældre demente, eller om det også godt kunne være nogle sociale tilbud på lige fod med tilbud til andre ældre.
Tove Fergo (V), 2001-05-23:
Ministeren siger, vi har ydet støtte til 2.000 nye botilbud.
Det er selvfølgelig rigtigt, at det kan fortolkes, som de vil komme en dag, men foreløbig er der altså kommet 250 boliger.
Det, jeg harcelerer over, er, at man kalder støttecentrene, som jo ikke er boliger, for boliger.
Støttecentrene, hvor beboere, som har en lejlighed i forvejen, kommer, kalder man boliger, og det er altså ikke ret brug af sproget.
Den rapport, som nu er kommet om botilbudspuljen, har med al tydelighed vist, at to tredjedele af de mennesker, som kommer i støttecentrene, havde en bolig i forvejen.
Jeg siger ikke, at det ikke kan være godt, de kommer i et støttecenter, men vi har altså bevilget penge til boliger til de mest udsatte.
Foreløbig har vi fået 250, og pengene blev bevilget i 1996.
Derfor min tone, kan jeg sige til ministeren, for jeg er harm på de menneskers vegne.
Det kan da godt være, når flaget kipper, blomsterne er sat ud, solen skinner, og der skal klippes en snor, at alle er glade, men ministeren skulle tage ud til Hedelund, Københavns Kommunes mammutinstitution, og tale med beboerne dér eller tage på uanmeldt besøg på de psykiatriske afdelinger og tale med dem, som ikke kan blive udskrevet, fordi der mangler en bolig, eller tale med de pårørende, som vrider deres hænder og spørger: Hvad skal vi gøre?
Der er ingen tilbud til vores unge.
Så var det måske et andet billede, der viste sig.
Så siger fru Karen J. Klint, at der er nogle, der sidder
med ved bordet, og det er godt, at man inddrager brugerne.
Det synes jeg er helt fint.
Fru Anne Baastrup taler om ventelister på børn og unge-området, og det er fint, hvis man bruger andre.
Vedrørende det beslutningsforslag, som jeg på Venstres vegne har skrevet, og vi har sendt ud til høring - det er der jo mange, der gør, det gør man vel også i SF, for at høre, hvad reaktionen egentlig er på det - vil jeg godt sige, at det tager udgangspunkt i en behandlingskontrakt, som patienten selv indgår, og jeg synes, at det burde være sådan, at man, når man er sindslidende og ved, man ryger ud i en psykose, hvor man ikke kan tage vare på sig selv, skal have mulighed for at bestemme, hvilken type behandling man vil have, når man bliver psykotisk, og hvis man nu skriver under på, man godt vil have en behandling i sit hjem, fordi man ikke vil udsættes for dobbeltvang ved at blive slæbt af sted af politiet i håndjern, ind på en psykiatrisk afdeling, lukket inde for så at få tvangen dér, hvad har fru Anne Baastrup så imod, at mennesker har den selvbestemmelse?
Den vil jeg gerne have hvis jeg var sindslidende.
Anne Baastrup (SF), 2001-05-23:
Fru Tove Fergo ved godt, at jeg også er træt af, at der ikke bliver bygget boliger, men det, jeg spurgte om, var ventelisterne på børn og unge-området, og om fru Tove Fergo var indstillet på, at vi anvendte og uddannede nogle andre faggrupper.
Det var ventelisterne, jeg fokuserede på, og derfor blev jeg også nødsaget til lige at betro Folketinget, hvordan hr. Haarder heglede gennem universiteterne.
Skidt nu med det.
Et andet spørgsmål, som jeg har til fru Tove Fergo er set i lyset af, at jeg er blevet udsat for nogle brugere, der har fået et lovforslag sendt til høring, som fru Tove Fergo har lavet, om tvang i eget hjem.
Jeg har ikke selv set lovforslaget.
Jeg har bare hørt om det.
Jeg vil derfor godt sikre mig, at fru Tove Fergo ikke længere agter at komme med det lovforslag, som netop, sådan som jeg har hørt det, jeg har ikke set det, havde til formål at indføre tvang i eget hjem.
Det tror jeg vil være vigtigt
for den videre debat
Karen J. Klint (S), 2001-05-23:
Det skal være en kort bemærkning om, at en gang imellem er praksis heldigvis meget mere positiv, end vi tror herinde.
Vi har jo alle sammen en fortid, også før vi blev politikere.
Min fortid var bl.a. også at lave sådan nogle boliger til sindslidende, og det er faktisk mit indtryk, at de sidder med ved tegnebordet i hvert fald visse steder i landet.
Så kan det godt ske, det ikke er tegninger til egne boliger, men det er tegninger til boliger til mennesker med tilsvarende behov, og det er faktisk en meget god form for medindflydelse.
Henrik Dam Kristensen (S), 2001-05-23:
Må jeg godt starte med at sige, at jeg synes den tone, som fru Tove Fergo anlægger, ikke er den virkelighed, jeg oplever, når jeg har fornøjelsen af at være ude i landet og være med til at åbne et nyt værested, når jeg tager ud i amtskommunerne og møder både politikere, embedsmænd, støttepersoner til sindslidende og også dem selv og ser det engagement, der er, og hvor meget der i realiteten sker derude.
Jeg har ikke været et eneste sted, hvor der ikke klart er blevet givet udtryk for, at man som pårørende, som engageret i det her, er glad, fordi der er sket nogle ting på det her område.
Meget af det er kommet fra satspuljen, og der er ikke sket en eneste bevægelse over satspuljen, uden at fru Tove Fergo og hendes parti er blevet orienteret om det.
Hvad var det, jeg sagde indledningsvis om boliger, som nu har fyldt temmelig meget?
Jeg sagde, at der er 2.000 nye botilbud, og vi har to aftaler.
Den første aftale tilbage fra midt i 1990'erne gav 250 pladser, og så gav den 600 bostøttetilbud.
Så har vi nu bevilget 1.191 pladser i henhold
til den aftale, som går fra 2000 til 2002.
Det tager altså lidt tid, fra at vi herinde har bevilget pengene, til de også står som mursten derude og er noget, der kan flyttes ind i.
Jeg synes i realiteten, at man skulle tage og vende det her rundt og sige, hvor er det da glædeligt, at der endelig er kommet fokus på det her område, at Folketinget alt andet lige i bred enighed har bevilget en indsats på det her område.
Der sker noget derude.
Så er der stadig væk nogle mål, som vi gerne vil forfølge, og det er det forslag til vedtagelse, der er så bred enighed om, jo i øvrigt et ganske godt udtryk for.
Anne Baastrup (SF), 2001-05-23:
Nu er der jo mange mennesker, der kommer ind på et psykiatrisk hospital i en periode og så vender tilbage til et familieliv og et arbejde, hvor det vil være spild af tid, at man overhovedet bruger 5 minutter på at tænke over, hvad det er for et liv, vedkommende får uden for hospitalet, for det liv er bare en fortsættelse af det tidligere liv.
Vi skal huske på, at vi alle sammen kan stå i en situation, hvor vi bryder sammen, kommer ind på en lukket eller åben afdeling og kan fungere, når vi kommer ud af vores depression eller vores psykose, eller hvad det nu er.
Det er heldigvis en meget, meget lille del af patientgrupperne, der har brug for den plan, som ligger i udskrivningsplanen.
Man kan måske komme til at fastholde en patient i en dårlig situation, hvis alle skal igennem sådan et planarbejde.
Karen J. Klint (S), 2001-05-23:
Jeg vil gerne spørge hr. Peter Duetoft, om CD har nogle bud på, hvordan vi kan gå fra ord til handling.
Det kunne jo være, at det er forkert, at det er herinde, vi drøfter at gå fra ord til handling.
Måske skulle vi flytte nogle møder, nogle debatter ud sammen med vores lokalpolitikere fra vores egne partier og få dem til at gå til handling.
Og så vil jeg også lige spørge hr. Peter Duetoft, om han er opmærksom på, at § 71-udvalget faktisk har fået en indbydelse fra Hedensted Kommune, som godt vil vise nogle gode eksempler på, at en lille kommune godt kan bære en stor opgave?
Peter Duetoft (CD), 2001-05-23:
Det er jeg bestemt opmærksom på, og jeg er også opmærksom på, at jeg har været i 40 kommuner og set, hvad der foregår, og jeg har været i samtlige amter, der i øvrigt alle sammen har danmarksrekord i at klare problemerne, lige indtil man hører de sindslidende, de pårørende og de ansattes udlægning.
Så er systemet ikke lige helt så godt. Derfor må jeg sige til socialministeren, at det der med at komme ud til en åbning af et eller andet er meget udmærket.
Champagnen er der måske, hvis man er heldig.
Men i dagligdagen ser det meget ofte anderledes ud i alt fald hos naboerne, der ikke har de samme tilbud.
Jeg var vel en af de første, der rejste den helt tilbage i 1991. Dem vil jeg gerne køre ud til fru Karen Klint.
Der er forslag efter forslag, eksempel efter eksempel på, hvad man kunne gøre.
Men problemet med de forslag er stort set, at Socialdemokratiet har stemt mod dem alle sammen. Socialdemokratiet vil ikke lave mindsteregler for de ting, der skulle foregå på de lukkede afdelinger.
Socialdemokratiet vil ikke være med til at sætte ind over for den skjulte tvang.
Socialdemokratiet vil ikke være med til at lave strukturændringer, der kunne ændre kassetænkningen.
Altså jeg har massevis af forslag.
Så hvis fru Karen Klint med al den respekt, jeg har for hende, vil være med til at ændre Socialdemokratiets holdning på det område, så kan vi måske også få nogle resultater igennem herinde i Folketinget.
Pia Christmas-Møller (KF), 2001-05-23:
Jeg kan helt bekræfte, at hr. Peter Duetoft har kæmpet de sindslidendes sag i en årrække.
Jeg vil spørge hr. Peter Duetoft, om han vil være med til at opfordre sundhedsministeren til at tage kontakt til de faglige grupper, her især psykiatere og psykologer, og prøve på det niveau at få bilagt nogle af de faglige stridigheder, for det var jo et centralt punkt i hr. Peter Duetofts tale.
Og jeg er fuldstændig enig i, at den fagkrig, der finder sted på det her område, er en selvstændig barriere for, at tingene kan lykkes til fordel for de sindslidende.
Jeg vil gerne høre, om sundhedsministeren vil tage et sådant initiativ for derigennem at få det bragt ind som et tema også på amtsniveau, for det er jo sandt, at meget af det praktiske ligger ude i amterne.
Det, vi kan gøre, er, at vi kan afsætte nogle penge, lave nogle lovgivningsmæssige rammer og så i det hele taget prøve rent politisk at sætte problemerne på dagsordenen.
Frank Aaen (EL), 2001-05-23:
Jeg må sige, at jeg ikke er vant til i mine debatter herinde at få en masse spørgsmål, hvor jeg til alle sammen bare skal gå op og sige, at jeg er helt enig.
Det er sådan set en dejlig oplevelse, og jeg kan bare sige - og det er der også en del af dem, der har skrevet mit manuskript, der har sagt - at det selvfølgelig gælder om at undgå, at patienter med forskellige lidelser og patienter, der er i forskellige faser af deres sygdom, absolut skal bo sammen. Så jeg er fuldstændig enig med hr. Peter Duetoft i, at man selvfølgelig skal tage hensyn til, hvem man bor sammen med, at det er nogle, som ikke direkte generer hinanden, fordi de er vidt forskelligt syge.
Peter Duetoft (CD), 2001-05-23:
Jeg er meget enig i, at enestuerne skal være et tilbud, og at der er situationer, hvor man kan få flersengsstuer.
Så vil jeg godt spørge hr. Frank Aaen: Kræver flersengsstuer så ikke, at man lader være med at indlægge folk efter postnummer, men i stedet for indlægger dem efter diagnose?
Vi har altså flere amter i Danmark, bl.a. i Nordjylland,
hvor man simpelt hen tager postnummeret og siger: O.k., så er det dem, der ligger dér, og dem, der ligger dér, hvilket vil sige, at den, der er manisk, kommer til at ligge ved siden af den, der trænger til ro, og det er altså noget rod.
Så hvis man nu supplerer den der fleksibilitet med så også at sige, at det da i øvrigt ville være rart, hvis de inden for et amt kunne finde ud af at gå efter diagnoser i stedet for efter, hvor folk tilfældigvis bor, er hr. Frank Aaen så ikke enig i dét?
Frank Aaen (EL), 2001-05-23:
Vi er helt enige i, at der skal være tilbud om enestuer.
Hvis ikke jeg fik det sagt i mit indlæg, så sagde jeg forkert; der skal være et tilbud, men det skal til gengæld også være der. Til fru Anne Baastrup vil jeg sige tak for muligheden for at læse et afsnit op fra min tale, jeg af tidsmæssige årsager var nødt til at springe over i første omgang.
For vi går ind for, at man skal have tilbud om medicinfri behandling.
Det kræver dels at der lægges en plan, som f.eks. typisk involverer mere personale, en anden form for behandling - det er selvfølgelig også derfor, den medicinfri behandling tit er fravalgt - og at vi vil understøtte udvikling og forskning inden for områder, der sigter mod en medicinfri behandling, lavere medicinering og/eller mindre pacificerende medicin.
Og selvfølgelig skal der også penge til det, det er klart.