Aage Frandsen (SF), 2004-01-30:
Indledningsvis vil jeg godt takke for debatten og de udsagn, der er kommet - ikke, fordi alle i Folketingssalen som helhed har sagt, at det her er alle tiders, det vedtager vi lige med det samme, men det havde vi havde vi heller ikke nogen forventning om.
Det havde vi ikke nogen forventning om alene af den grund, at vi sådan set også ville mene, at det ville være lidt hurtigt og lidt halsstarrigt, hvis vi gjorde det på indeværende tidspunkt.
Men det, som vi havde håb om, og som vi har fået tilgodeset, er, at man trods alt fra Folketingets side siger, at her er nogle centrale problemstillinger, som er relevante, og som det er berettiget at man kigger nærmere på.
Ja, men inden man kan give svarene, skal man stille spørgsmålene, det er altid en begyndelse. Ministeren sagde, ligesom jeg også gav udtryk for, uden at jeg brugte ordet, at tvivlens nådegave har vi alle sammen. Uanset hvor udtrykket stammer fra, og uanset hvor man kommer fra i landet, tror jeg, at det er en god ting, som vi trods alt også henholder os til ret tit i Danmark - heldigvis gør
vi det.
Jeg har det i hvert fald sådan, at jeg ikke ved, hvad der kommer ud af det i sidste ende.
Jeg kender til, at der er en række problemer, som folk har oplevet at stå med, i forhold til at de har oplevet nogle ting i den offentlige sektor, som de syntes var forkerte.
De ville gerne have sagt noget om det, men de har ikke gjort det, for de turde ikke.
Det er svært at gennemskue præcis, hvorfor det skete, men meget tyder på, at det ikke bare er et tilfældigt tidsmæssigt sammenfald, men at der også er en årsagsmæssig sammenhæng.
Den socialdemokratiske ordfører henviste til, at det også er hensynet til noget andet, det er også hensynet til de ansatte og til borgerne og sådan nogle ting. Ja, det er det netop, der er mange hensyn, man skal tage, og det er jo netop det, som er det gode ved politik, at svaret ikke altid er enkelt.
Der er mange udfordringer til os, og det, der gør, at det er lidt sjovt at være politiker, er, at svarene ikke altid er enkle.
Det er enkelt at stille spørgsmålene, men det er ikke enkelt at give svarene.
Jeg er også enig i, at det her kræver nøjere overvejelser om, hvad det skal være for noget, og det er derfor også fornuftigt, at vi lader det gå igennem en kreds af sagkyndige mennesker, som ser på det.
Hvis der foregår
noget, der er direkte kriminelt, skal man ikke kun sige fra, man skal selvfølgelig også sige, at nu er den gal.
Og på den måde blev man jo klar over mange ting i forbindelse med Tamilsagen, som ikke var klare nok tidligere.
Men der, hvor man er inde i gråzonen - der bruger vi så udtrykket uredelighed, og det er jo selvfølgelig et upræcist udtryk, det kan jo ikke gå i juraen, at man bruger det udtryk, men man kan godt skrive det i beslutningsforslaget - er jo der, hvor der er noget, der i hvert fald er moralsk forkert.
Det var den konservative ordfører, der henviste til noget, der er moralsk forkert.
Og der er det jo lidt sværere at sige, hvad vi gør der.
Det, man har i Sverige med hensyn til meddeleret, er jo, at arbejdsgiveren ikke må forfølge sagen. Man skal forfølge indholdet i den sag, der er blevet afsløret, men hvem der har afsløret sagen, skal man ikke forfølge, og det er jo en pointe omkring det her.
Det er ikke enkelt at lovgive omkring det her, men man har det i Sverige, og derfor er det jo vigtigt, at vi ser på, hvordan de har grebet det an.
Kunne vi gribe det an på tilsvarende måde? Den konservative ordfører sagde også, at han var blevet klogere.
Det er jo meget godt og flot i Folketinget at sige, at man er blevet klogere.
Vi har mange gange svært ved at sige, at vi lærer af hinanden, men rent faktisk er det jo sådan, at det, der er meningen med et parlament, jo er, at vi snakker sammen, og at vi helst skulle blive klogere af det.
Der er jo somme tider nogle beslutningsforslag, der berører en problemstilling, som man måske ikke helt har været opmærksom på før, og derfor er vi meget glade for, at vi har peget på nogle problemstillinger, og vi er også helt indforstået med, at det selvfølgelig ikke er færdigt på indeværende tidspunkt.
Vi kender til eksempler fra forskellige sektorer.
Vi har flere eksempler, og det beskriver vi også i forslaget, inden for sygehussektoren, hvor vi har set nogle afskedigelser.
Vi har også eksempler inden for hjemmeplejen og inden for børneområdet, men de er ikke så åbenlyse.
De kommer ikke så meget frem, formentlig fordi det er nogle mennesker, som er lidt mere bange for, at det kommer frem.
Derimod er der en større tilbøjelighed til, at læger, når de ser nogle ting, hvor de synes at det bliver uretfærdigt over for dem, reagerer hårdere.
Men det er ikke nødvendigvis sådan, at vi har set hele isbjerget, kun toppen af det.
Med hensyn til det videre forløb var jeg meget glad for ministerens tilsagn, og jeg er i det her tilfælde ikke bekymret for - det kunne jeg måske være i andre tilfælde - at det bliver syltet.
Det var fru Line Barfod, der sagde, at nu skal det ikke syltes.
For metoden her er jo, at vi beder nogle mennesker om at kigge på den her sag.
Nu er det sådan, at hvis vi siger - så kan vi diskutere, om det er et nyt udvalg eller et udvalg, der fortsætter - at det er et nyt kommissorium, der ligger her, så er det altså, så vidt jeg husker, det kan være, der er flere tilfælde, men det er i hvert fald mindst det fjerde tilfælde, hvor professor Jens Peter Christensen er formand for et udvalg, som er nedsat under den nuværende regering, og i alle tilfælde er der kommet noget frem, som vi politisk har kunnet forholde os til.
De to ting kender vi jo allerede i dag, nemlig vedrørende styrelsesstrukturen inden for kommunerne og vedrørende udvidelse af valgretten, og så afventer vi, hvad der sker omkring spindoktorer.
Der har vi fået rapporter, som er digre og grundige og velgennemarbejdede, og - det er det gode ved eksperter - vi kender ikke altid konklusionen.
Men det, det også er vigtigt at vi husker hinanden på, er, at det er os, der i sidste ende drager den politiske konklusion.
Så uanset hvad udvalget kommer med, har vi selvfølgelig lov til at drage en anden konklusion.
Jeg ved ikke på indeværende tidspunkt, det ved ministeren heller ikke, hvad dette udvalg kommer med, og jeg mener i virkeligheden, det er vigtigt, at det ikke er os, der dikterer en konklusion, vi gerne vil have, men at vi siger til nogle mennesker: Gennemanalyser det her, undersøg, hvad der foregår også i andre lande, og hvad man benytter sig af i andre lande, og hvad der er af mulige ændringer, som skal til; er der tale om lovgivning, er der tale om en præcisering af nogle regler?
Det synes jeg at vi kan overlade til de mennesker, og så er det selvfølgelig os, der i sidste ende tager os af det.
Ministeren nævnte også, at sammensætningen af udvalget selvfølgelig skal justeres i forhold til det udvalg, der sidder i øjeblikket og arbejder med spindoktorproblematikken.
Det er naturligt, for spindoktorproblematikken er jo et statsligt anliggende.
Det er i statsligt regi, man undersøger de her ting, og derfor er det naturligt, at der i det udvalg sidder forholdsvis mange statsrepræsentanter, stats- og embedsmandsrepræsentanter, nemlig fire i alt, mens det, når det drejer sig om den her problematik, jo i høj grad er kommuner og amter, som er arbejdsgivere, og derfor må man alene af den grund justere, plus at den del, som vedrører lønmodtagerdelen, jo selvfølgelig også er en anden, end når det drejer sig om spindoktorer.
Så derfor er der selvfølgelig nogle ting, man må justere i den her forbindelse, men det forstod jeg også at ministeren var åben over for.
I det hele taget er det vigtigt, når vi har den slags svære problemstillinger, at vi er klar over, at der er nogle juridiske ting, som vi har med at gøre, og at der er nogle politiske afgørelser, vi skal træffe.
Men det er selvfølgelig også vigtigt at være opmærksom på, at jura jo heller ikke er noget helligt.
I den forbindelse vil jeg citere den person, som er formand for det udvalg, som arbejder videre med sagen, som netop har understreget, at jura jo netop ikke er hellig, men jura er, for ligesom billedligt talt at beskrive det på en mere, skal vi sige, jordnær måde, fastfrossen politik.
Jura er også politik, men det er altså nogle regler, som vi prøver på at få sat ind i systemer, og så retter vi os efter dem.
Men det er jo noget, der er blevet til på baggrund af politik, og det er det, som vi har med at gøre her, jo også.
Jeg er meget tilfreds både med debatten og også med de kritiske bemærkninger til forslaget - dem har jeg også selv.