runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Per Kaalund (S), 2006-01-19:
Efter vores opfattelse er det selvfølgelig helt gennemtænkt.
Vi kender godt FN's resolution og anmodning, vi kender brevet fra den irakiske regeringschef, og vi kender brevet fra Condoleezza Rice, den amerikanske udenrigsminister; vi kender hele baggrunden for det her.
Vi tilsidesætter ikke noget af det.
Vi har vurderet det, og jeg synes, at man igen skal se på proportionerne i det her, altså at de danske styrker på nuværende tidspunkt befinder sig i Basraregionen, og se det i forhold til, at der er 150.000 soldater i Irak.
Fordi de 500 danske trækkes ud, tror vi altså ikke, at hele korthuset vælter.
Vi ser også gerne, hvad man også drøfter i USA og i England, en tilbagetrækningsstrategi dér, og meldingerne fra både USA og England er selvfølgelig, at de agter at reducere væsentligt i 2006.
Det vil sige, at de vil reducere fra 150.000 soldater og nedefter.
Vi mener, at vi med den indsats, Danmark har gjort, godt på nuværende tidspunkt kan reducere med de 500 soldater og stadig væk blive der i NATO's træningsmission og måske endog udvide den.
Pia Christmas-Møller (KF), 2006-01-19:
Dermed tilsidesætter den socialdemokratiske ordfører, og jeg kan forstå også en fuldstændig enig socialdemokratisk folketingsgruppe, fuldstændig FN's anmodning om, at vi bliver der; irakernes egen anmodning om, at vi bliver der; Forsvarets Efterretningstjenestes vurdering af, at hvis vi hurtigt trak de internationale styrker ud, ville vi efterlade et land, der meget hurtigt ville ende i en borgerkrig.
Det er konsekvenserne af det, den socialdemokratiske ordfører lægger op til her.
Er det helt gennemtænkt, og kan Socialdemokraterne virkelig stå ved en sådan politik?
Per Kaalund (S), 2006-01-19:
Det aviscitat, som fru Pia Christmas-Møller refererer til, går jeg ud fra er det, der var i Berlingske Tidende for kort tid siden, hvor fru Helle Thorning-Schmidt samtidig svarede på dette indlæg.
Det er en enig socialdemokratisk gruppe, der i dag fremlægger sine synspunkter om det her – selvfølgelig med partiets formand i spidsen.
Man skal hele tiden se på, på hvilket tidspunkt
og under hvilke forudsætninger man udtaler sig
Det gælder os alle sammen.
Vurderingen i den socialdemokratiske gruppe i dag er den, at vi nu kan trække os tilbage.
Man skal også huske, at det, vi befinder os i, er Basraregionen, som trods alt er en af de mere rolige regioner i Irak.
Derfor mener vi, det er rigtigt, også med de tidligere bemærkninger, der er faldet, at vi nu forlader Irak.
Pia Christmas-Møller (KF), 2006-01-19:
Jeg fristes til at citere hr. Kaalunds egen partiformand, som til Berlingske Tidende har sagt, og jeg citerer: Jeg mener, at vi skal markere langt kraftigere, at vi ikke forlader Irak, før der er et fredeligt, stabilt og demokratisk Irak at forlade.
Citat slut.
Hvad er det lige, der gør, at Socialdemokratiet mener, at den situation er opnået nu, hvor man efter tre demokratiske valg med solid og markant opbakning fra de irakiske vælgere er i gang med komplicerede forhandlinger om dannelsen af en regering?
Hvad er det, der gør, at man netop nu mener, at tiden er inde til, at vi med højfart skal trække os ud og tage hjem?
Hvorfor skal vore tropper være ude den 1. juli?
Hvorfor ikke afvente regeringsdannelsen i Irak og derefter analysere situationen og høre den nye demokratisk valgte regerings eget bud på, hvad der skal ske, hvorefter vi kan tage bestik af situationen?
Ville det ikke være en hel del mere ansvarligt, og ville det ikke være at give freden en chance frem for at dømme den borte, sådan som ordføreren gjorde det for et øjeblik siden?
Troels Lund Poulsen (V), 2006-01-19:
Så vil jeg bare bede hr. Per Kaalund bekræfte, at der i det beslutningsforslag, som Socialdemokratiet sagde man overhovedet ikke ønskede at tage stilling til indholdet af, netop er en opprioritering af alle de ting, som hr. Per Kaalund har stået og talt om, hvad angår den civile genopbygning og træningsindsatsen.
Alle de parametre, som Socialdemokratiet har lagt vægt på, kan aflæses i beslutningsforslaget.
Jeg bliver også nødt til at stille hr. Per Kaalund et spørgsmål.
Man lægger meget vægt på, hvilke lande der forlader Irak, men man burde nævne de rigtige lande, for, som det forhåbentlig også er hr. Per Kaalund bekendt, har Ukraine jo ikke forladt Irak.
De er stadig væk aktive i Irak med hensyn til NATO's træningsindsats.
Så det med at bygge det hele op på en exitstrategi, hvor man begynder at bruge lande, som ikke har forladt Irak, skal man måske passe en smule på.
Det tilkommer ikke mig at give Socialdemokratiet råd, men det gør det i hvert fald i forhold til den her debat.
Lad mig til sidst spørge: Hvornår er det så, at vi har uddannet de irakiske sikkerhedsstyrker, som Socialdemokratiet også lægger vægt på skal kunne tage vare på landets sikkerhed?
Har man det på nuværende tidspunkt?
Mener hr. Per Kaalund, at man i løbet af foråret har irakiske sikkerhedsstyrker nok, hvilket betyder, at irakerne kan varetage deres egen sikkerhed?
Per Kaalund (S), 2006-01-19:
Vi har, og det ligger også i hr. Troels Lund Poulsens bemærkninger, meget respekt for FN og for de beslutninger og resolutioner, der kommer derfra.
Det havde vi også i marts 2003, da et flertal her i Folketinget mod socialdemokratiske stemmer sendte Danmark i krig i Irak.
På daværende tidspunkt forelå ikke et FN-mandat.
Vi kender udmærket det mandat, man har i øjeblikket, og som er det, man kører på, og vi er overbeviste om, at hvis der skulle uddeles karakterer og en karakterbog og laves en test og en resultatvurdering, så ville Danmark stå meget højt på listen som et land og en nation, der har ydet en meget stor indsats i Irak.
Vi er et lille land, men forholdsmæssigt har vi ydet en meget stor indsats, og den mener vi har været fin og tilpas.
På den anden side mener vi også, at det nu må være slut.
Vi har tidligere i forbindelse med en exitstrategi tilbudt, at man øgede indsatsen for både en del civile opgaver og for noget genoptræning af forskellig art.
Den indsats ville vi gerne øge, og det tilbud står stadig væk ved magt, for det er en NATO-operation, der kører dernede, og den vil vi gerne støtte op om.
Først en bemærkning til det, hr. Jens Rohde udtrykte om latterliggørelse af danske styrker: Det er der intet belæg for, det har ingen gang på jorden.
Socialdemokraterne har været med i forsvarsforlig, og vi har været med i stort set alle – for ikke at sige alle – aktioner, bortset fra at vi stemte mod deltagelsen i Irakkrigen, og vi har fuldt ud bakket op om disse ting.
Så derfor er der intet belæg for at komme med bemærkninger af den art.
Med hensyn til en exitstrategi har vi efterlyst den gang på gang, og det er nu engang ikke oppositionens rolle, men måske snarere regeringens rolle at komme med en exitstrategi.
Vi har ikke set antydningen af den.
Holland må da have haft en exitstrategi, Ukraine må have haft det, en lang række andre lande må have haft en exitstrategi.
Man kunne da prøve om ikke andet så at kigge på de exitstrategier og se, hvad de går ud på.
Med hensyn til den 1. juli er det ikke, fordi vi har sagt, at den 1. juli skal være datoen for tilbagetrækning.
Vi har bare sagt, at den 1. juli er den yderste frist for os; det er ikke et spørgsmål om, at det præcis skulle være på den dato.
Vi har i øvrigt også sagt, at hvis endelig regeringen havde sagt, at det havde været et spørgsmål om en eller to måneder eller lignende, så kunne vi da have diskuteret det.
Men vi savner regeringens exitstrategi her; den er ikkeeksisterende, og det mener vi er for dårligt.
Jens Rohde (V), 2006-01-19:
Jeg synes, at man fuldstændig desavouerer og nærmest latterliggør de danske soldaters indsats med den holdning, som Socialdemokraterne lægger for dagen, og det, som hr. Per Kaalund står og siger.
Det synes jeg bare er meget beklageligt, når det er sådan, at vi har danske soldater ude i verden, som oven i købet er der – i hvert fald nu – på et meget, meget klart FN-mandat.
Med hensyn til exitstrategien synes jeg jo, at det eneste, jeg kan høre af exitstrategi hos Socialdemokraterne, er tænk på et tal eller rettere tænk på en dato – den 1. juli.
Hvad er baggrunden for, at man lige nøjagtig den 1. juli ønsker at få disse soldater ud?
Hvis nu den irakiske regering, som – i demokratisk ånd – må tænkes at være repræsentanter for den irakiske befolkning, modsat alle mulige meningsmålinger, som hr. Per Kaalund har refereret til,
ønsker, at de danske soldater skal blive der indtil oktober eller november, hvorfor skal man så på forhånd lægge sig fast lige på den 1. juli?
Hvad er rationalet bag denne dato?
Per Kaalund (S), 2006-01-19:
Til hr. Jens Rohde: Det er jo en kendt sag, at man gik i krig i Irak – amerikanerne og englænderne førte an, Danmark sluttede sig umiddelbart til med et flertal her i Folketinget – på et grundlag, der ikke var til stede og uden et FN-mandat.
Det, vi efterfølgende har kunnet se, er, at der jo ingen plan var, ingen strategi for, hvad der efterfølgende skulle ske, når Saddam Hussein var fjernet; når man havde væltet regimet som sådan, hvad skulle der så ske?
Der var ingen plan.
Og det er det, jeg mener med, at freden er tabt.
I øvrigt gav jeg i mit indlæg ros til de danske soldater, de har gjort et ganske udmærket stykke arbejde.
Mine betragtninger om problem og løsning går på de i størrelsesordenen op imod 150.000 udenlandske soldater, der i dag er til stede i Irak, hvoraf danskerne har 500.
Det vil sige, at stiller man f.eks. 300 soldater op på rad og række af dem, der er repræsenteret i Irak, vil den ene være dansk.
Derfor mener vi, at vi har gjort en indsats dernede, og det har været en god indsats, men vi må, i lighed med hvad Holland og en række andre lande har gjort, kunne trække os tilbage nu.
Jens Rohde (V), 2006-01-19:
Jeg må sige, at jeg nærmest synes, det er forstemmende at høre socialdemokrater igen og igen sige, at de danske soldater er en større del af problemet, end de er en del af løsningen, når alle, der bare følger en lille smule med, ved, at de danske soldater gør en fantastisk indsats i Irak.
De sætter livet på spil for at sikre fornødenheder som el, vand, sikkerhed, træning af irakiske sikkerhedsstyrker; fornødenheder, som er helt basale forudsætninger for, at der overhovedet kan skabes en endelig og varig fred i Irak.
Derfor vil jeg godt spørge: Hvordan i alverden kan hr. Per Kaalund det ene minut sige, at freden er tabt i Irak, og samtidig sige at de danske soldater skal trækkes ud den 1. juli.
Jeg forstår simpelt hen ikke rationalet.
Troels Lund Poulsen (V), 2006-01-19:
Jeg hverken kan eller vil bekræfte nogen af de ting, som hr. Per Clausen vil have mig til at bekræfte.
Men jeg vil i hvert fald gerne kort redegøre for nogle af de ting, som sker i dag i Irak.
Det er helt rigtigt, at der er nogle spændinger imellem shiaer og sunnier i Irak.
Det er jo også derfor, det er vigtigt, at der kommer en bred regering i Irak, som også samler de kræfter op, som måske kan være skyld i, at der kommer øgede uroligheder.
Det er derfor, vi må kæmpe på alle fronter for, at der kommer en bred regering – det er jo for tidligt at sige noget om på nuværende tidspunkt – men det er jo netop for, at det ikke nødvendigvis skal være shiaerne, der sætter sig fuldstændig på regeringsmagten.
Det håb deler vi alle sammen, håbet om, at det kan lade sig gøre.
Men lad mig også sige, at vi har en klar forpligtelse til nu at føre Irak videre.
Det gør den danske regering, fordi vi har en forpligtelse til at gøre det, fordi vi vil gøre en forskel i Irak.
Hans Kristian Skibby (DF), 2006-01-19:
Allerførst vil jeg da gerne sige til Enhedslistens ordfører, at man jo altid kan diskutere, hvornår en krig kan være ulovlig, og hvornår en krig kan være lovlig.
Jeg synes jo i princippet, at man skulle gøre alt, hvad man kunne, for at undgå krig.
Men det, man har været vidne til igennem hele historien, hvor FN har arbejdet på at stabilisere samfundet i Irak og lagt massivt pres på for at få Saddam Hussein til at overholde selv de mindste og mest minimalistiske regler inden for hele FN-konventionens lovgivning osv., nemlig at skulle tilgodese bl.a. civile og religiøse mindretal,
er, at Irak og det daværende styre totalt har tilsidesat al sund fornuft og diktatorisk afvist ethvert demokrati.
Det gør jo selvfølgelig også, at da man skulle tage en beslutning om dansk tilstedeværelse i den her sikringsstyrke i Irak, skulle man ikke kun overveje det, som Enhedslistens ordfører nævner her, altså et langt sammensurium af, hvad der selvfølgelig og helt klart har været af negative konsekvenser af den her militære indgriben i Irak, men også omvendt, synes jeg, forsvare det ud fra, at man har forskånet det irakiske samfund for en masse andre lidelser, der i stedet for ville have været.
Lad mig eksempelvis nævne, at Amnesty International har anslået, at 300.000 er blevet dræbt af Saddam Husseins styre gennem tiden.
Det er trods alt også et væsentligt antal personer.
Det kunne da være spændende og udviklende for Folketinget som sådan, hvis man kunne få Enhedslisten til at lave en oversigt over, hvilke krige der igennem hele samfundshistorien har været lovlige, og hvilke der har været ulovlige.
Det synes jeg er et mærkeligt sammensurium, men hvis det er det, man ønsker fra Enhedslistens side, skal man have lov til det.
Det er ikke en diskussion, som Dansk Folkeparti ønsker at bidrage til.
Det, der har været helt udslagsgivende for, at vi valgte at gå med, har netop været, at der har været et ønske om at stoppe den massive undertrykkelse af den civile befolkning i Irak, et ønske om at stabilisere samfundet, fordi man kunne se, at den irakiske ledelse på daværende tidspunkt på en lang, lang række områder totalt tilsidesatte alle normer og regler om, hvad der var almindelig anstændighed over for mennesker.
Det undrer mig da, at man så i dag skal opleve Enhedslisten stå og forsvare, at man skulle lade Saddam Hussein blive ved med at husere i et så ustabilt samfund, som Irak var.
Holger K. Nielsen (SF), 2006-01-19:
Ved lejlighed vil jeg godt drøfte Holberg med fru Pia Christmas-Møller, det tror jeg måske bliver på en lidt anden måde end det, som hun gav udtryk for her.
For det her har hverken noget at gøre med bedstemødre, Erasmus Montanus eller noget som helst andet.
Det har noget at gøre med den danske udenrigspolitik.
Der bekræftede statsministeren fuldstændig tindrende klart, at det her slet ikke handler om irakerne, det handler om USA.
Det, som regeringen og Det Konservative Folkeparti bliver nødt til at forholde sig til, er, hvor længe endnu vi skal være logrende skødehund for den amerikanske udenrigspolitik.
Hvor længe endnu skal vi føre politik på grundlag af, hvad George W. Bush mener er det rigtige?
Hvor længe endnu skal vi være uselvstændige i vores udenrigspolitik?
Hvornår får vi en linje, hvor vi fra dansk side begynder at tænke os om og have nogle selvstændige strategier og nogle selvstændige tanker om, hvad der skal gøres, også i forhold til Mellemøsten?
Pia Christmas-Møller (KF), 2006-01-19:
Hr. Holger K. Nielsen befinder sig jo konsekvent i fantasiens verden, når det drejer sig om udenrigspolitiske forhold.
Det er igen hvis og hvis og hvis, sådan har det været hele vejen igennem med SF's udenrigspolitik, som jo på den ene side siger, at man meget gerne vil deltage aktivt i internationalt forpligtende samarbejde, men bare ikke lige i det, der er muligt i det virkelige livs verden.
Hr. Holger K. Nielsens argumentation her ligner jo i forbløffende grad Holbergs, hvor der argumenteres med, at Gamle Bedste ikke kan trille, det kan en sten heller ikke, ergo er Gamle Bedste en sten.
Det er jo en fuldstændig barok argumentation, vi får præsenteret her.
Det siger sig selv, at Danmark alene med 530 mand ikke kan løse den udestående opgave, der er i Irak.
Det siger sig selv.
Men som en del af en international koalition kan vi påtage os vores del af ansvaret, fordi vi fører en udadvendt udenrigspolitik, fordi vi gerne vil vise omverdenen, at vi faktisk mener noget med demokrati, menneskerettigheder og respekt for individet.
Det vil vi gerne sætte handling bag med de kræfter, vi nu forholdsmæssigt har.
Holger K. Nielsen (SF), 2006-01-19:
Vi hører den konservative ordfører gentage det mantra, som har kørt hele tiden, at vi er her, fordi den irakiske regering har bedt os om det.
Men det passer jo ikke.
Den 30. november stillede SF's formand et spørgsmål her i Folketinget til statsministeren, hvor han spurgte, om man nu kunne forestille sig, at den irakiske regering bad os blive i en situation, hvor USA har trukket sig ud.
Svaret var et klart nej.
Det kunne statsministeren ikke forestille sig.
Derfor er sandheden jo, at vi er i Irak, fordi USA har bedt os om at være i Irak.
Det er jo det, som er sandheden i det her.
Det har intet at gøre med den irakiske regering, det har intet at gøre med kampen for demokrati.
Det har noget at gøre med, at den danske regering ville stå på god fod med George W. Bush, og at den amerikanske regering havde brug for allierede i en situation, hvor en række andre europæiske lande syntes, at det var en dårlig idé.
Det er sandheden.
Pia Christmas-Møller (KF), 2006-01-19:
For det første: Vi er i Irak, så længe irakerne selv beder os om det, så længe FN beder os om det, så længe vi selv mener, vi gør en mærkbar forskel til den positive side.
Det er tre væsentlige forudsætninger, som Det Konservative Folkeparti igen og igen har fremhævet.
For det andet må jeg ikke med hensyn til hr. Helveg Petersens spørgsmål om, hvorvidt det er at gå terroristernes ærinde, hvis man giver en præcis exitdato, bare referere til et ritzautelegram, som er kommet, og som refererer til, hvad Al-Qaeda selv mener er situationen i Irak.
Her siger en meget fremtrædende repræsentant for Al-Qaeda-terrornetværket i en videooptagelse fredag, at den amerikanske plan om at trække soldater ud af Irak betyder, at USA er blevet besejret af muslimer.
Det er da tydeligt for enhver, at terroristerne vil opfatte en tilbagetrækning på nuværende tidspunkt som en klar sejr.
Nu er der heldigvis ikke tale om en fast beslutning fra amerikanernes side, det er en voldsom overtolkning fra Al-Qaedas side, men det er at gå terroristernes ærinde, hvis vi giver dem en præcis dato for, hvornår vi vil være ude af landet.
Det vil give dem muligheden for at forberede en modoffensiv, og det har ingen demokratiske og fredelige kræfter interesse i.
Morten Helveg Petersen (RV), 2006-01-19:
Men virkelighedens verden er jo, at en lang række andre lande er i fuld gang med at trække styrker hjem i et langt, langt større omfang end de 530 mand, som vi har.
Jeg hørte fru Pia Christmas-Møllers indlæg i retning af, at man gik terroristernes ærinde, ifald man begyndte at trække sig ud.
Det må jeg så forstå er det, en lang række andre lande omkring os gør.
Vi har forsøgt at komme i dialog med regeringen igennem et år omkring en konkret strategi for tilbagetrækning, og regeringen har ikke villet den dialog.
Derfor står vi selvfølgelig fast på vores strategi for tilbagetrækning, som vi har forsøgt at præsentere for regeringen og diskutere med regeringen igennem lang, lang tid.
Endelig ville jeg gerne have et svar på mit spørgsmål: Er vi i Irak om 25 år, hvis irakerne beder os om det?
Det er jo sådan, man må forstå den konservative ordfører her i dag.
Pia Christmas-Møller (KF), 2006-01-19:
Hr. Morten Helveg Petersen har en dårlig sag, og derfor er han jo selvfølgelig nødt til at prøve at vende situationen til et angreb.
Og vi ønsker ikke at svigte vores indsats i Irak.
Vi ønsker ikke på dette tidspunkt, hvor man har en uafklaret regeringssituation, at forlade Irak med det ragnarok, der kunne være følgen.
Hvis vi skulle følge det radikale forslag om at have trukket alle vores tropper ud pr. 1. juli, så måtte vi jo også forvente, at andre lande gjorde det samme, amerikanerne, briterne og alle de øvrige i alliancen, som jo i dag består af 22 lande ud over Danmark.
Hvis alle i den internationale koalition gjorde, som Det Radikale Venstre og Socialdemokratiet anbefaler, så skulle man være ude den 1. juli i år.
Det ville ikke være ansvarligt.
Det ville være at efterlade de demokratiske kræfter i Irak i et ragnarok.
Det kan man simpelt hen ikke være bekendt.
Morten Helveg Petersen (RV), 2006-01-19:
Jeg er sådan lidt forbløffet over indlægget, fordi fru Pia Christmas-Møller taler om det her med at gå terroristernes ærinde.
Altså de lande, som har trukket tropper ud, går de virkelig terroristernes ærinde?
Er det det, fru Pia ChristmasMøller vil sige til Norge, til Holland?
Er det også det, fru Pia Christmas-Møller vil sige til Tony Blair, at nu går Tony Blair terroristernes ærinde, når briterne begynder at trække styrker ud?
Eller for så vidt Rumsfeld eller Bush selv?
Går de også terroristernes ærinde?
Jeg synes, det er en argumentation, der måske er lidt for skinger og trukket lidt for hårdt op, men det kunne da være interessant at høre, om fru Pia Christmas-Møller har tænkt sig at sige det til den stribe lande, den lange række lande, som faktisk har trukket styrker ud eller er begyndt at trække styrker ud.
Mit spørgsmål går egentlig på: Hvis irakerne beder os om det, forestiller fru Pia ChristmasMøller sig så, at vi også er i Irak om 25 år?
Hans Kristian Skibby (DF), 2006-01-19:
Nu har jeg jo svært ved at se, hvad spørgsmålet om, hvad et parti, som ikke er repræsenteret i Folketinget, sagde for 20 eller 15 år siden, har med den her debat at gøre.
Dansk Folkeparti er altså mig bekendt ikke Fremskridtspartiet.
Der er i hvert fald så noget, som jeg har misforstået, eller også er det måske hr. Kaalund, der har misforstået noget.
Er SF DKP i dag?
Eller er Det Radikale Venstre Venstre?
Nej, det er de ikke.
Der er altid en politisk brydningsproces i gang, hvor samfundet ændrer sig.
Og det betyder også, at der efterspørges forskellige politiske partier.
Jeg synes, det er et noget særpræget spørgsmål, og jeg har egentlig ikke nogen kommentarer til det.
Per Kaalund (S), 2006-01-19:
I mit spørgsmål før lå der også spørgsmålet om den linje fra Fremskridtspartiet og med de ledende folk derfra, der gik over og blev Dansk Folkeparti, om holdningen til internationale konflikter og opbygningen og sikringen af islamiske stater.
Er det en holdning, man vil fortsætte med?
Er det en ny politik fra Dansk Folkepartis side, at man medvirker til opbygningen af islamiske stater og dermed fremmer islamisme?
Hans Kristian Skibby (DF), 2006-01-19:
Er der noget, man kan frygte, så er det ikke sådan bare en muslimsk stat, så er det en udemokratisk muslimsk stat.
Og hvis man kigger på den måde, verden er bygget op på i dag, så findes der ikke ret mange demokratiske stater, som har muslimske indbyggere.
Så selvfølgelig er det noget, som giver anledning til bekymring.
Men igen vil jeg gerne på Dansk Folkepartis vegne prøve at tage udgangspunkt i virkelighedens verden.
Og virkelighedens verden har altså været, at der har været et massivt problem i Irak, sikkerhedsmæssigt, borgerretsmæssigt og demokratisk osv. osv., og også et religionsmæssigt problem, i og med at der er flere forskellige muslimske grupper osv.
Det giver en masse forskellige ikke bare barrierer, men deciderede konflikter, som man ikke kan undgå.
Men det har i og for sig ikke så meget at gøre med, at der nu af især den vestlige verden er sat en proces i gang, hvor man yder store, store bidrag ikke for at gøre Irak til et kristent samfund eller til et superdemokratisk projekt, hvor man kan sige: Der kan I bare se, venner, det kunne faktisk godt lade sig gøre.
Det ville nok være naivt at tro, at det ville ske på ret kort sig.
Det skulle jeg hilse og sige.
Men omvendt har den vestlige verden i hvert fald været med til at bidrage både økonomisk og militært til også at forbedre vilkårene for befolkningen i Irak, og det må da trods alt stå højere end trosretning.