Jakob Axel Nielsen (KF), 2005-11-25:
Det har jeg hermed gjort.
Aftalen her er i virkeligheden noget, der virkelig griber fat om nældens rod, når vi taler om nogle af de største udfordringer, vi står over for i dag.
Herinde kan vi diskutere til hudløshed, om balancen mellem renovering, nybyggeri, huslejenedsættelser og social forebyggelsesindsats er korrekt.
Men det, som i virkeligheden er interessant, og som også må være interessant for dem, der lytter med, er, om vi er vores ansvar bevidst, når det gælder nogle af de allerstørste udfordringer, dette samfund kommer til at stå over for, nemlig at få stoppet dannelsen af parallelsamfund og skabe bedre muligheder for at forbedre integrationen.
Det kan vi gøre ved at gøre det mere attraktivt at bo i de almene boligområder.
De skal gøres mere mangfoldige, der skal være mulighed for noget idrætsliv og noget erhvervsbyggeri, og derfor skal der gives hjemmel til flere erhvervslejemål.
Der skal også være plads til nogle liberale erhverv og nogle kulturinstitutioner i de områder.
Der har været megen snak om høringssvarene, men generelt har høringssvarene faktisk været meget pæne.
Faktisk får vi stor ros for udredningsarbejdet.
Hvad er det, der bliver grebet fat i, når vi taler udredningsarbejde?
Jo, der bliver netop grebet fat i, at man glæder sig over, at parterne nu vil sætte sig sammen med henblik på at finde en varig, fremadrettet løsning på, hvordan balancen i Landsbyggefonden og den almene sektor skal være mellem renovering og nybyggeri.
I den forbindelse synes jeg, vi skal erkende, at vi står over for nogle meget, meget store udfordringer med hensyn til integrationen.
M022S14321560ALFV.FM Page 1500
Tuesday, January 31, 2006 1:45 PM
Der er flere gange her fra talerstolen og også nede fra salen blevet talt om lejernes penge, og denne gedigne misforståelse – for det er efter min mening noget sludder og vrøvl – er anledningen til, at vi i virkeligheden taler forbi hinanden, fordi vi ikke har de samme holdninger.
I 1933 startede den almene boligsektor, og tror man, at det almene boligbyggeri kom dumpende ned fra himlen?
Nej, det kom ikke dumpende ned fra himlen.
Det kom fra staten, og det blev bygget af staten.
I 1967, da man oprettede Landsbyggefonden og oprettede fondens fundats, anbragte man den i den almene sektors regi.
Derfor er Landsbyggefonden at sammenligne med en statsinstitution, og derfor kan lovgivningsmagten i de forskellige forlig afgøre, hvordan balancen mellem renovering og nybyggeri skal være.
Jeg var jo med til at forhandle aftalen, og jeg bemærkede, at der var et godt forløb, og at det gik godt i lang tid.
Vi kunne læse en lørdag, at hr. Rasmus Prehn, Socialdemokratiets ordfører, udtalte til Ritzau, at det gik godt, og at vi nok skulle nå frem til en aftale, for der var kun nogle små knaster.
Men vupti, bum – søndag morgen kunne vi læse i aviserne, at fru Helle ThorningSchmidt kom med et helt nyt forslag.
Det er sandelig en fin måde at forhandle på: Vi har haft et langt forløb, og så kommer der pludselig dumpende noget helt nyt ned fra himlen.
Socialdemokraterne mente nok et langt stykke hen ad vejen, at det, de var med til i 2002, kunne de også godt være med til i 2005.
Men nej, der var sket noget andet.
Man var kommet på hælene, fordi man var flygtet fra integrationsaftalen med et hundrede og firs kilometer i timen, derfor skulle der ske noget andet, og så kom man med helt nye vilkår.
Men det er jo ingen seriøs forhandling, når der pludselig midt i forløbet kommer noget nyt, og man i øvrigt bruger store fagter og store gestikulationer for åbent tv og beskylder andre mennesker for tyveri, samtidig med at det er nøjagtig det samme, man selv har været med til.
Hvad er formålet med Landsbyggefonden?
Det har jo altid været, at den skal finansiere nybyggeri og renovering med den rette balance mellem de to ting.
Når der bygges nyt alment boligbyggeri, sker det på særlig fordelagtige lånevilkår, og derfor er det de nye lejere, der via deres husleje betaler nybyggeriet, hvilket kun kan lade sig gøre, fordi der tilbydes fordelagtige vilkår for byggeriet.
Nu kan jeg se på formanden, at jeg ikke må tale længere.