Tove Videbæk (KRF), 2000-02-24:
Målsætningen med disse lovinitiativer er at sikre gode uddannelser, videreudvikle og forbedre især mellemlange videregående uddannelsers indhold og struktur samt sikre videreuddannelser og skabe mere overskuelighed, skabe uddannelsesmuligheder til befolkningen i alle dele af landet, skabe konsekvens og sammenhæng i det samlede videregående uddannelsessystem osv.
Alt det kan Kristeligt Folkeparti kun være positiv over for, og vi må nødvendigvis også være positive over for tanken om et samarbejde på tværs og i netværk, da det kan sikre kvalitet, bedre studiemiljøer og bedre udnyttelse af ressourcer. Yderligere kan det give os gode professionsuddannelser som et godt alternativ til universitetsuddannelser.
Men på den anden side mener vi, at forslagene, når vi går ned i detaljerne, mere indeholder struktur og rammer end indhold.
Der peges mere på struktur end på, hvordan kvaliteten forbedres.
For et års tid siden var jeg forsigtigt positiv over for de nye tanker i ministerens redegørelse om de videregående uddannelsers institutionelle struktur, og jeg nævnte i min ordførertale, at det ideelle må være, at eventuelle omlægninger sker på de præmisser, som man lokalt vil foretrække. Lovforslag nr. L 186, L 187 og L 188 handler mest om seminariesektoren og de pædagogiske uddannelser og er i det hele taget mest præget af uddannelser, som er rettet mod den offentlige sektor.
Vedrørende MVU, L 186, har flere høringsberettigede gjort opmærksom på, at de frygter en titelforvirring eller en begrebsforvirring i forhold til bachelortitlen.
Således udtaler IDA, Civiløkonomerne, DJØF og ESF, at de har svært ved at se motivationen for, at loven også skal omfatte eksisterende akademiske mellemuddannelser som diplomingeniører, HA og bachelor i erhvervssprog.
Disse uddannelser er jo akademiske, fungerer under selvstændige lovkomplekser, har et stort arbejdsmarked og er alle blevet evalueret med gode resultater.
Evalueringen har derudover påpeget, at uddannelsen snarere har brug for en styrkelse af det teoretiske niveau end det modsatte.
Og grundforudsætningerne for praktiske og akademiske uddannelser er og skal være forskellige.
Og disse høringsparter er enige med en lang række andre høringsparter, bl.a. Rektorkollegiet og AC, i, at § 2, stk. 2, bør fjernes fra L 186.
Men det væsentligste vedrørende MVU-forslaget er efter min mening nok, at det mest drejer sig om struktur og mindre om indhold, mens det så til gengæld overlades til ministeren eller regeringen at fylde indholdet i og sikre kvalitet og niveau i uddannelserne.
Vedrørende CVU'erne, L 187, mener vi i Kristeligt Folkeparti, at det er overordentlig vigtigt, at der er mulighed for at vælge et forpligtende samarbejde i stedet for sammenlægning eller fusion, som det er.
Der er skitseret tre modeller til oprettelse af et CVU, nemlig en generel
sammenlægning eller fusion, partnerskabs-CVU, hvor sammenlægningen af institutionen skal ske senest efter 3 år, og så enkeltstående MVU-institutioner, der kan godkendes som CVU.
Altså et A- og B-hold af uddannelsesinstitutioner på MVU-området.
Blandt andre mange seminarier frygter denne situation.
I forhold til nuværende selvejende institutioner er det også afgørende vigtigt, at man i studiebestyrelsen har kompetence til ansættelse af det enkelte instituts studierektor.
Besættelse af en rektorpost ved en uddannelse er helt afgørende for den enkelte institution.
Mange selvejende institutioner er etableret med idégrundlag, identitet, egen profil og tradition, og det ville være helt uacceptabelt, hvis man ikke her selv har helt afgørende indflydelse på dette område.
Kristeligt Folkepartis helt klare mening er stadig væk, at vi foretrækker, at seminarier, hvad enten det er lærerseminarier eller pædagogseminarier, skal have en selvstændig bestyrelse, der består af såvel enkeltpersoner som organisationstilknyttede medlemmer, ligesom rektor og repræsentanter for de forskellige medarbejdergrupper m.fl. har sæde der.
Seminariebestyrelsen bør foruden afgørende indflydelse på dette område også have løn- og ansættelseskompetence, og endelig bør seminariebestyrelsen have budgetansvar.
Seminariebestyrelsen bør samarbejde med andre institutioner om udvikling.
Så altså et samarbejde seminarier imellem regionsvis eller hvordan man nu vil det, idet et sådant samarbejde naturligvis kan styrke uddannelserne generelt og i særlig grad efter- og videreuddannelser.
Vedrørende det økonomiske siger forslaget, at tilskud til udviklingsarbejde og institutionsudvikling skal finansieres gennem besparelser opnået ved fjernelse af grundtilskud ud over ét tilskud pr. CVU.
Altså mister alle institutioner som sådan hvert ét grundtilskud efter etableringsfasen.
Det fremgår klart af bemærkningerne til lovudkastet under punktet økonomiske konsekvenser, at ministeriet regner med, at der vil opstå besparelser ved bortfald af grundtilskud, og at disse besparelser skal konverteres til udviklingsmidler.
Videre fremgår det, at tilskuddet til institutionsudvikling vil blive fastsat ud fra, hvor mange grundtilskud der bortfalder, og at dette tilskud efter en overgangsperiode kan overføres til puljen af udviklingsmidler.
Det fremgår helt klart, at det er de sparede grundtilskud, der skal finansiere tilskud til udvikling.
Det er derimod ikke klart, hvordan en sygeplejeskole kan opnå status som ligestillet part i et CVU med egen rektor og egen studiebestyrelse.
Og det fremgår heller ikke klart, hvorvidt amtets interesser kan varetages gennem indgåelse af driftsoverenskomst med et CVU vedrørende sygeplejerskeuddannelsen.
For de institutioner, der påtænker at gå ind i et CVU, virker betingelserne ikke helt klare.
Der er tale om en kompliceret juridisk konstruktion, hvor ministeren får vide beføjelser at gribe ind over for det betingede CVU og de stadig eksisterende stiftende institutioner. Med vor nuværende undervisningsminister vil jeg ikke være det mindste nervøs, men virkelighedens verden viser os jo, at ministre altså ikke sidder til evig tid på deres poster.
Vedrørende DPU, L 188: DPU opstår ved, at DPI, DPH og DLH bliver sammenlagt.
For Kristeligt Folkeparti er det vigtigt, at DPU koncentrerer sig om det, som det formodes at DPU er ekspert i, nemlig uddannelse og forskning inden for børne- og skoleområdet og dermed seminariesektorerne. Forskning inden for eksempelvis naturvidenskab og sprog bør udvikles i universitetsmiljøerne.
Aalborg Universitetscenter og Roskilde Universitetscenter har f.eks. dannet et konsortium for forskning i læring og pædagogik i voksenuddannelserne, erhvervsuddannelserne, de videregående uddannelser og erhvervslivet.
Learning Lab, som handler om kompetenceopbygning, kan blive særdeles perspektivrigt, hvis det bliver udbudt til eller af
universiteterne
Generelt om L 186, L 187 og L 188 vil vi fra Kristeligt Folkeparti gerne sige, at det ikke er åndelig tyngde, der præger disse lovforslag og udviklingen i øvrigt på området i øjeblikket.
Det er ord som øget vækst, produktivitet, rationalitet og kompetence.
Det er nogle af de vigtigste kodeord for tiden.
Og det virker lidt, som om det er finansministeren, der i øjeblikket sætter dagsordenen.
Alt skal være strømlinet og effektivt, og vi skal alle ligne hinanden mest muligt, for så er det lettest at styre det hele.
Alle de folkelige idébaserede organer og foreninger bag selvejende institutioner, ja, de besværliggør jo blot en beslutningsproces.
Nej, statens værdineutrale styring er meget enklere og mere effektiv, synes det at lyde ud fra dette forslag.
Det er meget vidtrækkende beslutninger, der tages via dette lovkompleks.
Og det er derfor vigtigt med en stor opbakning fra alle de involverede parter, så der kan blive et bredt forlig og en god grobund for et godt samarbejde på dette område i en lang årrække fremover. Så som forslagene ligger nu, kan Kristeligt Folkeparti ikke støtte dem, men vi ser frem til et godt og grundigt arbejde i udvalget, for at vi måske kan komme frem til noget, som vi alle kan stemme for.