runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Sandy Brinck (S), 2003-05-27:
Det er mange år siden, at den almindelige opfattelse i Danmark var, at børn skulle ses, men ikke høres.
Inddragelse af børn i deres eget liv med deres egen stemme er grundlaget i de fleste hjem, i daginstitutioner, i folkeskolen og også her i Folketinget.
Vi har på det seneste diskuteret og vedtaget, at børn skal høres i de meget vitale spørgsmål for deres eget liv, som en anbringelse uden for hjemmet er.
Desværre oplever vi en uacceptabel træghed, når de gode intentioner skal føres ud i livet, og her er der ikke andet at gøre end at blive ved med at presse på og blive ved med at diskutere og tilkendegive, at vi faktisk mener det.
Børn skal både høres og ses, også hos myndighederne.
Vi er derfor enige med Kristeligt Folkeparti i, at der stadig er en opgave, der skal løses.
Vi mener, at børn skal have samme adgang som voksne til at klage over myndighedernes afgørelse over deres liv, og det gælder altså ikke kun ved tvangsanbringelser.
Vi mener, at børns adgang til disse klageorganer skal være langt mere børnevenlig og dermed reel, og at børn naturligvis skal vide, at de har den adgang; at børn ikke er fuldstændig retsløse. Dilemmaet er, om man giver børn lige rettigheder ved at oprette en særlig myndighed, en særlig institution for børn, eller om man måske netop derved degraderer børn til at have en anden status.
Vi synes, det ville være en god løsningsmodel, at man inden for den nuværende Ombudsmandsinstitution lavede en særlig afdeling, som bredt har fokus på børns rettigheder.
På den måde kunne vi fastholde synspunktet om, at børn er borgere på lige fod med voksne og har krav på den samme forvaltningsretlige beskyttelse; den samme overvågning af myndighedernes måde at behandle børnenes sager på og deres rettigheder.
Dette kunne med fornuft kobles sammen med et tæt samarbejde med Børnerådet, som kunne være det forbindelsesled, der letter adgangen og skaber tilgængeligheden i børnehøjde.
Vi er således enige i intentionerne bag forslaget, men frygter, at modellen er at gøre børnene en bjørnetjeneste.
Men vi har også læst forslaget sådan, at den endelige model ikke er afgørende, blot at målet, nemlig det at et klageorgan også er tilgængeligt for børn, bliver opnået, og det vil vi meget gerne medvirke til.
Henriette Kjær (KF), 2003-05-27:
Jamen det vil jeg meget gerne belyse behovet for.
Dermed ikke være sagt at jeg ender med at være enig i, at det er en god idé, men jeg er selvfølgelig fuldstændig åben over for, at vi ser på behovet for det; hvordan det ville kunne anvendes, hvis man synes, det er hensigtsmæssigt osv.
Jann Sjursen (KRF), 2003-05-27:
Jeg skal vende tilbage til ministerens besvarelse mere generelt senere, men jeg synes også godt, det kunne være rart på nuværende tidspunkt i debatten at få klarlagt i forhold til det undersøgelsesarbejde, som nu bliver iværksat af ministeren og i samråd med Børnerådet, hvilket jeg i øvrigt synes er positivt, om det så også rent faktisk vil indeholde overvejelser og undersøgelser i forhold til tilsynets funktion, altså også den inspektionsmulighed, som vi efterlyser i vores beslutningsforslag, som en børneombudsmandsinstitution kunne få.
Vil man belyse det problemfelt mere præcist i det arbejde, som nu bliver igangsat?
Det står i hvert fald ikke helt klart for mig ud fra det, ministeren allerede har tilkendegivet.
Henriette Kjær (KF), 2003-05-27:
Jeg ved ikke rigtigt, om det, forslagsstillerne foreslår - nu måske også fru Sandy Brinck - er, at der skal være tilsyn med tilsynet.
Jeg forstår simpelt hen ikke forslaget.
Det, der er tale om her, er, at man kan inspicere institutioner, hvor jeg nok mener, at mange af de inspektioner vil være dækket ind under, at der skal føres et generelt tilsyn og også kan føres et specifikt tilsyn med en institution, hvis der er problemer eller mistanke om, at der foregår overgreb på børn, eller hvad det kan være.
Det er det overblik, jeg gerne vil have - for det er ikke et komplet - inden vi træffer afgørelse om, i hvilken form der skal etableres klageinstanser.
Måske er de muligheder, der er i dag,
gode nok, men man har måske et for ringe kendskab til dem, eller måske er der behov for at oprette nye klageinstanser.
Det mener jeg simpelt hen ikke vi har et godt nok overblik over her og nu, og jeg er heller ikke sikker på, som jeg sagde i min svartale, at en børneombudsmandsinstitution er det rigtige.
Det kan være, vi skal udvide Børnerådets beføjelser.
Charlotte Dyremose (KF), 2003-05-27:
Sagt til hr. Erik Mortensen: Systemet findes faktisk i ganske få, ganske store og ganske dyre biler i Danmark, og hele intentionen bag det her lovforslag er, at de her systemer ikke kun skal findes i de biler, men skal findes forhåbentlig så vidt muligt i alle de biler, som helt almindelige danskere har råd til at købe og ikke bare selv kører rundt i, men også kører deres børn og familie rundt i.
Derfor er det så positivt, og jeg er utrolig glad for, at det her bliver gennemført.
Det er faktisk en hjertesag for mig og for Det Konservative Folkeparti.
Derfor er det helt nødvendigt og naturligvis også positivt, at det bliver gennemført hurtigst muligt, sådan at flest muligt får mulighed for at få det her system installeret i deres biler, og vi dermed kan undgå nogle udskridningsulykker, som kan have alvorlige konsekvenser for de implicerede.
Sandy Brinck (S), 2003-05-27:
Der er bare lige en enkelt ting i ministerens besvarelse, som jeg synes vi bliver nødt til at have klarlagt, inden debatten for alvor går i gang.
Ministeren henviser til tilsyn, og sådan som jeg har forstået forslaget, og sådan som vores indfaldsvinkel i hvert fald er, er det jo netop tilsynet med myndighederne, altså det at børn er underlagt de samme forvaltningsretlige beskyttelsesregler som alle mulige andre. Derfor synes jeg ikke, at man kan henvise til et tilsyn.
Line Barfod (EL), 2003-05-27:
Da Enhedslistens ordfører på området, fru Pernille Rosenkrantz-Theil, ikke kan være til stede, skal jeg fremføre følgende: Det er dejligt at høre, at regeringen ønsker at styrke trafiksikkerheden. Det var ellers ikke det, som var afgørende, da hastighedsgrænserne skulle sættes op.
Men i dette tilfælde tillægges trafiksikkerheden altså afgørende betydning, og det er jo sådan set godt nok.
Enhedslisten er nemlig enig i, at det ville være en god idé, hvis vi grundlæggende omlagde bilbeskatningen i Danmark, så det kunne betale sig at investere i biler med høj trafiksikkerhed, og hvor miljøbelastningen er minimal.
Det har regeringen imidlertid opgivet.
Vismændene har ellers understreget, at det både ville være samfundsøkonomisk og miljømæssigt fornuftigt, men også her stiller hensynet til skattestoppet sig i vejen for at gennemføre fornuftige forbedringer.
Dette bør imidlertid kombineres med en trafikpolitik, hvor de mindst miljøbelastende og mest sikre transportformer opprioriteres.
I den situation ønsker Enhedslisten ikke at medvirke til ufinansierede nedsættelser af registreringsafgiften, lettelser, som ifølge ministerens egne tal vil give et provenutab på op imod 1 mia. kr. i løbet af de kommende år.
Det ønsker vi slet ikke i en situation, hvor det efter vores opfattelse er uklart, om både ESP-systemer og selealarmer ikke under alle omstændigheder vil blive indført som standardudstyr.
Ole Sohn (SF), 2003-05-27:
Jeg synes, det er vigtigt, om ikke andet så over for protokollen, at Folketinget nu, inden man skal stemme her, bliver bekendt med regeringens holdning til begrebet valgfrihed.
For ministeren har i et svar meddelt, at når man ønsker at lave den her valgfrihed, så mener man også, det er rimeligt, at alle skal tvinges til at betale, for at nogle kan få en valgmulighed.
Det er jo ikke sådan, at man siger, at de, der ønsker at vælge, skal være med til at etablere en ny ordning.
Næh, ministeren finder det rimeligt, at alle kontohavere skal være med til at betale for etablering af ordningen, fordi den giver en mulighed.
Det er ikke, fordi man ønsker det.
Men fordi nogle bestemmer, at det skal være sådan, så skal alle, uanset om man gør brug af ordningen, være med til at betale gildet.
Det synes jeg er en lidt speciel form for valgfrihed.
Det svarer lidt til den ordning, man har lavet i kommunerne, hvor man siger: I får 500 mio. kr. ekstra til ældreomsorgen, men de skal bruges til at skabe et system.
På den måde synes jeg, at man får syn for sagn for, hvad det er for en form for valgfrihed, og hvem det er, der skal betale.
Og jeg håber da, at Dansk Folkeparti er glad for at støtte regeringen i den her sag.
Søren Søndergaard (EL), 2003-05-27:
Enhedslisten er imod de kriterier for tildeling af indfødsret, som et flertal i Folketinget har besluttet.
Men vi konstaterer, at der er et flertal, og derfor vil vi også, så længe det flertal eksisterer, acceptere, at det er de regler, der gælder, og stemme for ved den endelige afstemning om tildeling af indfødsret her i Folketinget.
Der har været lidt tvivl om, hvorvidt der rent faktisk var et flertal, eller det var et mindretal, der havde fastsat reglerne.
Med Dansk Folkepartis melding får vi nu bekræftet, at der er tale om et flertal, og derfor kan vi også stemme for det endelige forslag.
Søren Krarup (DF), 2003-05-27:
Det, vi gør i denne sag, er at udtrykke vores respekt for det danske folk.
Man kan jo sagtens forestille sig, at der kunne være, skal vi sige op mod 0,5 million fremmede, der med ét slag var i stand til at opfylde de betingelser, vi stiller. Det ville være fuldstændig uacceptabelt at give dem statsborgerskab, selv om de opfyldte disse betingelser.
Vi havde håbet, at disse stramninger i cirkulæret ville reducere det til et antal, vi kunne acceptere.
Det er blevet tvivlsomt.
Det er derfor, vi tager forbehold for fremtiden.
Viser det sig som sagt, at den stigning, vi allerede nu konstaterer, fortsætter, så vil vi stille krav om et maksimalt antal.
Dét er respekt for det folk, vi er sat til at være lovgivere for.
Lars Kramer Mikkelsen (S), 2003-05-27:
Det, der er nonsens i denne her snak, er jo i virkeligheden at tale om et antal, for det, det handler om, er
selvfølgelig, hvad det er for nogle mennesker, der kommer ind, og hvad det er for nogle krav, man stiller til det statsborgerskab.
Vi har jo fra Socialdemokraternes side sagt, at der er elementer i denne aftale, som vi er enige i.
Der er elementer, som er krav og som vi synes, det er rigtigt at stille til mennesker, der søger dansk statsborgerskab, men vi synes, at det er forkert at begynde, som Dansk Folkeparti gør, at tale om et antal, for det, det hele handler om, er, hvad det er for nogle krav, man stiller til de mennesker, som søger statsborgerskab.
Vi er i Socialdemokratiet af den opfattelse, at man skal stille krav til mennesker for at vise mennesker respekt.
Det, som Dansk Folkeparti gør i denne her sammenhæng, er et udtryk for despekt for det enkelte menneske.
Det er et udtryk for menneskeforagt.
Søren Krarup (DF), 2003-05-27:
Almindelig høflighed fordrer jo, at når man bliver ønsket tillykke, siger man tak, og jeg svarer, at jeg vil takke hjerteligt for hr. Lars Kramer Mikkelsens lykønskning og sige, at for os har det hele drejet sig om, at den efter vores mening fuldstændig uansvarlige tildeling af statsborgerskaber, der før fandt sted, hvor man sidste samling havde op mod 20.000 fremmede, der fik dansk statsborgerskab, var fuldstændig uforsvarlig, nationalt dybt uansvarlig. Det er vi lykkelige for at vi har været med til at standse, og hvis det alligevel viser sig, gentager jeg, at tallet begynder at stige, så siger vi nej, og det er ganske normalt, og det er det modsatte af nonsens.
Lars Kramer Mikkelsen (S), 2003-05-27:
Nonsens
Ja, jeg ved ikke, hvad man skal sige.
Denne her aftale, som VK og Dansk Folkeparti har indgået, giver mulighed for at øge eller begrænse, hvor man nu lægger vægten, antallet af mennesker, der kan få dansk statsborgerskab ved en ganske almindelig administrativ afgørelse.
Så hvis ikke man skulle mene, at det var en aftale, som havde politisk betydning, også for ministerens måde at kunne forvalte sit område på, så ved jeg ikke, hvor man skal anvende ordet nonsens, hvis ikke det er om den udlægning, hr. Søren Krarup giver her fra Folketingets talerstol.
Jeg vil ønske Dansk Folkeparti held og lykke, hvis man vil til at ændre på den aftale med regeringen.
Søren Krarup (DF), 2003-05-27:
Det parlamentariske princip er nu engang sådan, at de, der har magten, har mulighed for at stemme deres ting igennem.
Men det, der er sket i forbindelse med det kontorcirkulære, der er vedtaget, og som ikke er loven, men er lovforberedende, er jo altså, at flertallet herinde har lavet et cirkulære, som forbereder loven på de betingelser, vi ønsker.
Men som Socialdemokratiets ordfører at anføre dette som noget parlamentarisk, endsige demokratisk betænkeligt, er rent nonsens.
Lars Kramer Mikkelsen (S), 2003-05-27:
Socialdemokraterne ønsker ikke at stemme imod indfødsretsloven, fordi den selvfølgelig giver nogle mennesker mulighed for at fuldende deres integrationsforløb i det danske samfund ved at blive medborgere i det danske samfund.
Men jeg vil omvendt sige, at det ikke er noget glædeligt forløb, der er i den her sag omkring lov om indfødsret.
Regeringen, V og K indgår en aftale med Dansk Folkeparti om indfødsrets meddelelse, som rummer en begrænsning, en mulighed for at søge indfødsret, om man vil.
Man ændrer på aftalen, laver et såkaldt kontorcirkulære, som ministerens embedsmænd kan arbejde med.
Og den aftale indgår man med Dansk Folkeparti, uden at andre partier i Folketingssalen har mulighed for at få indflydelse på den.
Det eneste, man ikke sikrer sig,
er, at Dansk Folkeparti vil stemme for den endelige lov.
Det er simpelt hen noget rod.
Det er parlamentarisk en mærkelig situation at stille Folketinget i.
Og derfor vil jeg sige: Det er ikke klædeligt.
Det, vi stadig væk mangler, er, at Dansk Folkeparti tilkendegiver, at det er dem, der indgår en aftale med regeringen, og at de på den baggrund også vil stemme for den samlede lov.
Det gør de så denne her gang.
Det er en præcis forklaring på, at Socialdemokraterne også trykker på de grønne knapper.
Søren Krarup (DF), 2003-05-27:
Vi har meddelt ved andenbehandlingen, at vi stemmer for dette lovforslag.
Vi har haft et godt samarbejde med regeringen, med integrationsministeren, som vi takker for.
Vi har opnået store resultater.
Vi har opnået, at antallet af statsborgerskaber på 1 år er reduceret med 15.000.
Det mener vi er en ganske betragtelig sejr.
Men vi er bange for fremtiden, fordi vi synes, at det antal, der er på dette lovforslag, er for højt.
Derfor vil jeg ved denne lejlighed sige, at vi må tage forbehold for fremtiden.
Hvis det bliver ved med at fortsætte i den takt, vi har kunnet konstatere med det seneste her, at der kommer en stigning, så vil vi formodentlig ikke være med, og det er muligt, at vi vil stille som et krav, at der ikke må optages flere på lovforslagene end maksimalt 2.000 om året.
Erik Mortensen (S), 2003-05-27:
, fordi jeg jo sådan set fremhævede, at regeringen altså i nogle situationer vælger at lytte til én type eksperter, og i andre så vælger ikke at lytte til andre eksperter.
Det var sådan set også relevant i forhold til, hvad vi har diskuteret her i løbet af en meget lang dag.
De økonomiske vismænd ønsker man altså ikke at lytte til, når de siger, at det jo godt kunne være, man kunne indrette sagen med relevans til det her omkring afgifterne helt, helt anderledes.
Det vælger man så at se helt bort fra og siger, at det jo ikke er relevant.
Det vil sige, at man bare vælger de eksperter, som nu engang passer til dagsordenen.
Sådan er det jo, og det her er da et soleklart eksempel på, at det er det, man gør.
Svend Erik Hovmand (V), 2003-05-27:
Jeg skal ikke fordybe mig i hr. Erik Mortensens argumentation, kun sige én ting: Hr. Erik Mortensen skal ikke gå heroppefra med en påstand om, at det er fuldstændig ligegyldigt, hvad Færdselsstyrelsen mener.
Den indstilling, som foreligger fra Færdselsstyrelsen, har været og er helt afgørende for regeringens valg af sikkerhedsudstyr, nøjagtig som tilfældet var med den tidligere regering.
Var det også ligegyldigt for den tidligere regering, hvad Færdselsstyrelsen sagde?
Jeg synes, den bemærkning må anholdes, og så vil jeg i øvrigt godt spørge, hvad det er for nogle andre, som mener, at det ikke er relevant at indføre de systemer, som vi her taler om.
Erik Mortensen (S), 2003-05-27:
De svar, som bliver givet, er jo nøjagtig, som man kan forvente.
De, som skulle høre dem, er selvfølgelig gået på nuværende tidspunkt.
Men lige nøjagtig i dag at tale om de investeringer, som ministeren nu omtaler skulle spare menneskeliv, når vi har været igennem hele debatten om motorvejshastighederne.
Der var menneskeliv jo sådan set bare en parentes.
Nu er det lige pludselig blevet centralt i sammenhængen her.
Det kan man da ikke afvise.
Men samtidig: Kan regeringen som sådan afvise, at det andet fænomen overhovedet var et problem?
Hastværk, ja, siger ministeren.
Færdselsstyrelsen siger sådan.
Min fornemmelse er rent faktisk, at jeg selv på det her tidspunkt af døgnet ikke kan lade være med at sige, at man vælger at lytte til den ekspert, der nu har med det her område at gøre, som tjener regeringens synspunkter bedst, og så har man altså andre eksperter i andre sammenhænge, som siger, at det ikke er relevant overhovedet.
Jeg har aldrig hørt nogen gå ind og virkelig indregne de besparelser, man kunne forvente.
Det hænger ikke sammen, hr. minister.
Jann Sjursen (KRF), 2003-05-27:
Der har i mange år været tradition for at give fradrag i registreringsafgiften for særlig miljø- og sikkerhedsfremmende udstyr for at neutralisere den høje marginalafgift, som dette udstyr ellers ville blive pålagt.
Det er en tradition, som understøttes også af Kristeligt Folkepartis stemmer, når den skal udmøntes i lovgivning her i Folketinget.
Derfor er det ikke så mærkeligt, at jeg indledningsvis kan sige, at vi er positive over for intentionerne bag lovforslaget her.
Jeg synes da også, der kan være grund til ud over dette at sige, at det er vigtigt at vurdere de her tiltag af sikkerhedsmæssig karakter i forhold til andre tiltag, der kunne gøres, og også vurdere det i forhold til, hvordan vi får mest sikkerhed for pengene, om jeg så må sige.
Det synes jeg er et spørgsmål som kunne være værd at prøve at forfølge, eller kigge nærmere på, skal man måske kalde det, i forbindelse med udvalgsarbejdet.
Det er jo til syvende og sidst
et spørgsmål om, hvordan vi bedst investerer og også et spørgsmål om, som en ordfører var inde på, hvorvidt disse ESP-systemer alligevel vil blive standardudstyr i bilerne fremover.
Det hænger selvfølgelig sammen med, hvordan vi får mest sikkerhed for pengene eller, hvis vi ser på registreringsafgiften, mest miljø for pengene.
Det synes jeg også er et spørgsmål, der efterfølgende må ses nærmere på under udvalgsarbejdet.
Men med disse få ord på vegne af Kristeligt Folkepartis sædavanlige ordfører på området, hr. Mogens Nørgård Pedersen, vil jeg sige, at vi vil se positivt på lovforslaget i forbindelse med udvalgsarbejdet.
Villy Søvndal (SF), 2003-05-27:
Da SF's skatteordfører, hr. Morten Homann, ikke kan være til stede, skal jeg på hans vegne sige følgende: Ideen med at aftrappe nedslagene i registreringsafgiften efter nogle år, hvor det pågældende sikkerhedsudstyr er blevet standardudstyr, er grundlæggende god, og den skal ministeren roses for.
Men der er to grunde til, at SF ikke kan støtte forslaget, som det ligger.
For det første burde ideen om aftrapning jo føre til, at man afviklede fradraget til eksisterende udstyr, så der ikke blev næsten 0,25 mia. kr. pr. år i provenutab på forslaget, for det er jo en skattelettelse i den størrelsesorden, vi i virkeligheden forholder os til.
For det andet giver det ikke nogen mening at lave den slags småændringer af registreringsafgiften uden at tage hensyn til, at registreringsafgiften som helhed bør laves om, så den først og fremmest afspejler miljøbelastningen af den pågældende bil.
Her kan SF kun endnu en gang beklage, at ministeren for nylig valgte at droppe det ellers udmærkede forarbejde til en fremadrettet, miljøvenlig omlægning af registreringsafgiften.
SF kan ikke støtte forslaget, som det ligger.
Henriette Kjær (KF), 2003-05-27:
Dette forslag til folketingsbeslutning tager udgangspunkt i, at der er behov for at etablere en instans, der kan behandle konkrete klager fra børn, der mener, at deres rettigheder er blevet tilsidesat.
Forslagsstillerne vil til dette formål ved siden af det eksisterende Børneråd sikre, at der oprettes en børneombudsmandsinstitution, der kan behandle konkrete klager fra børn, undersøge en sag på eget initiativ, inspicere institutioner, kræve oplysninger af myndigheder og fremsætte kritik m.v., og henviser i den forbindelse til FN's Børnekomités anbefaling.
Jeg er enig i, at det er vigtigt, at børn har et sted at gå hen, når de føler sig forkert behandlet, men til gengæld er jeg ikke overbevist om, at en børneombudsmand er nogen løsning.
Mit udgangspunkt for processen er, at der eksisterer veludviklede omsorgs- og tilsynsforanstaltninger, der bidrager til at mindske behovet for en egentlig klageinstans, at der foretages en afdækning af børns eksisterende klagemuligheder og børns kendskab til disse.
For det er jo altså også sådan, at man kan klage til den almindelige Ombudsmand også som barn.
Hvis der viser sig behov for ændringer af klagemulighederne, vil der blive taget initiativ
hertil.
Formen for ændringer vil afhænge af, i hvilken situation det er, at børns individuelle klageadgang ikke er tilstrækkelig. Jeg har allerede før det her beslutningsforslag planlagt at forestå en afdækning af børns klagemuligheder i konkrete tilfælde og børns kendskab til eksisterende klagemuligheder, og den afdækning ser jeg gerne sker i et samarbejde mellem ministeriet og Børnerådet.
Derfor afviser regeringen dette forslag.
Lotte Bundsgaard (S), 2003-05-27:
Jeg vil godt starte med at sige tak for en god debat.
På trods af det sene tidspunkt kom der da en lille smule debat.
Tak til hr. Jann Sjursen, hr. Kim Sejr, fru Line Barfod og hr. Villy Søvndal for den klare opbakning til det her beslutningsforslag.
Jeg vil godt sige, at jeg modsat indenrigsministeren bestemt ikke mener, at hr. Villy Søvndal er en grædekone.
Tværtimod mener jeg, der er behov for, at man en gang imellem fortæller noget om, hvordan den virkelige verden ser ud, og at der faktisk er mennesker i det her land, som har store sociale problemer.
Også tak til socialministeren og fru Charlotte Dyremose, fordi de trods alt kan se, at der er et problem her, fordi de er enige i, at vi skal have lavet ordentlige undersøgelser, at vi skal have lavet metodeudvikling, der kan gøre livet for de børn og unge, som er på vej ud i prostitution, til et andet liv, nemlig et liv uden prostitution.
Det er jeg overordentlig glad for, og jeg glæder mig til, at vi under den kommende udvalgsbehandling i fællesskab kan få sikret, at vi får udviklet nogle ordentlige metoder, kan få sikret, at der er penge til at sikre, at børn og unge ikke kommer ud i prostitution, og i det hele taget kan få sikret, at man altså får et ordentligt kendskab til det her område, som man ikke har i dag, så man ikke tror, som flere talere har sagt, at børneprostitution kun er noget, der finder sted i Thailand eller Indien, men faktisk får en viden om, at det også er noget, der finder sted i Danmark, og at det kan vi bestemt ikke være bekendt.
Vi skal være os vores ansvar bevidst, det, at vi på den ene side kriminaliserer de kunder, som er sammen med prostituerede under 18 år, men på den anden side også gør noget på det socialpolitiske område for at sikre, at vi også forebygger det her store problem. Men i hvert fald tak for en god debat.
Flemming Oppfeldt (V), 2003-05-27:
Jeg tror, hr. Villy Søvndals troværdighed ville vinde en hel del, hvis SF's ordfører i nogle tilfælde ville prøve at vurdere, hvad det er for et emne, der bliver debatteret, og hvordan de faktiske forhold er, før disse præfabrikerede taler over den samme læst bliver fyret af.
Der er ikke ét eneste punkt - og det har SF jo heller ikke kunnet påvise - hvor der er tale om nedskæringer over for den gruppe borgere, vi taler om her, og det er kun at afspore debatten at henvise til nogle generelle politiske forhold.
Her taler vi altså om en gruppe borgere, der ikke er udsat for én eneste nedskæring.