runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Nicolai Wammen (S), 2002-05-15:
Det er selvfølgelig udmærket, at ministeren har en redegørelse på vej, men det ændrer bare ikke ved, at både miljøorganisationer, erhvervsinteresser og en lang række andre har peget på, at det, at ministeren stillede det her i bero, har en meget skadelig signalvirkning.
Så kan det være udmærket, hvis man så senere kan finde nogle penge et eller andet sted til at gøre et eller andet, det håber vi da meget at man kan, men indtil nu må vi sige, at det, vi har set fra ministeren også på det her område, går i den stikforkerte retning, nemlig at man nedprioriterer miljøet der, hvor der var brug for at opprioritere miljøet, og ikke mindst i forhold til dioxinindsatsen ved vi, at der er nogle kæmpe problemer, og derfor er det da tankevækkende, når både fiskerne og miljøfolkene går hånd i hånd med et fælles budskab til ministeren, og det er, at det her må ministeren altså se at få lavet om på.
Ministeren må se at komme ud af hængekøjen.
Jeg synes, ministeren burde gå længere end bare at sige, at det altid gør indtryk, når folk henvender sig.
Jeg synes, ministeren burde lytte.
Hans Christian Schmidt (V), 2002-05-15:
Jeg skal starte med at sige, at det gør altid indtryk på miljøministeren, når vi får henvendelser.
Vi læser dem og noterer os dem, og de indgår altid i vores overvejelser.
Vedrørende det spørgsmål, der er stillet her, vil jeg sige, at på et samråd den 10. april 2002 i Folketingets Miljø- og Planlægningsudvalg om indsatsen på kemikalieområdet oplyste jeg, at jeg har bedt Miljøstyrelsen om at komme med en statusredegørelse for dioxinområdet.
Miljøstyrelsen er ved at lægge sidste hånd på redegørelsen, og jeg forventer derfor at sende den til Folketingets Miljø- og Planlægningsudvalg inden for meget kort tid.
I forbindelse med statusredegørelsen vil jeg tage stilling til min fremtidige indsats og på den baggrund tage stilling til allokeringen af de nødvendige ressourcer, hvad jeg også tidligere har oplyst.
Jeg kan i øvrigt oplyse, at det af den kommende redegørelse vil fremgå, at indsatsen heller ikke er stillet i bero.
Redegørelsen vil i lighed med tidligere år omfatte indsatsen på både miljø- og fødevareområdet.
Nicolai Wammen (S), 2002-05-15:
Der skal ikke herske tvivl om, at vi i Socialdemokratiet er stærkt bekymret over, at miljøministeren som et led i regeringens spareplan på miljøområdet i sidste måned valgte at stille indsatsen imod sundhedsskadelige dioxiner i bero.
Dengang opfordrede såvel Socialdemokratiet, SF som Det Radikale Venstre indtrængende ministeren til at genoverveje denne beslutning, idet vi ved, at dioxinerne er blandt de mest giftige stoffer, der findes, og at de derfor har en meget stor indvirkning på mennesker, dyr og natur.
Set i dette lys er der derfor brug for en stærk dansk indsats og
ikke, at man som regeringen stiller vores miljøindsats i bero.
De tre partier formåede ikke dengang at overbevise miljøministeren.
Det skal jeg meget beklage, men jeg vil derfor i dag spørge, om det så i det mindste ikke gør indtryk, at Det Økologiske Råd og Danmarks Fiskeriforening i et markant fælles brev til ministeren slår til lyd for, at regeringens politik på dette område er ude af trit med både miljø- og erhvervsinteresser.
»Har ministeren tænkt sig at revurdere sin beslutning om at stille arbejdet med dioxinsporing i bero på baggrund af henvendelsen fra Det Økologiske Råd og Danmarks Fiskeriforening?
« Skriftlig begrundelse
Ole Vagn Christensen (S), 2002-05-15:
Jeg må da erkende, at jeg ikke har haft lejlighed til at være i Miljøudvalget, men jeg har haft lejlighed til at diskutere dioxinen mange gange, og også de konsekvenser den har.
Derfor er jeg nødt til at stille det konkrete spørgsmål: Er der sket en nedprioritering ved ministerens handlemåde?
En udsættelse er for mig en nedprioritering.
Ministeren må jo kunne svare på, at der er sket en sådan nedprioritering.
Mariann Fischer Boel (V), 2002-05-15:
Så er vi så i dag nået til Fødevaregion Nordøstsjælland ved vores gennemgang her i Folketinget af de enkelte fødevareregioner og de konsekvenser, som vedtagelsen af finansloven for 2002 har haft.
Hvis vi først kigger på de personalemæssige konsekvenser, så har Fødevareregion Nordøstsjælland ikke foretaget afskedigelser som følge af vedtagelse af finansloven for 2002.
Regionen har på grund af vakante stillinger klaret situationen dels ved omrokeringer af laboratoriepersonale, dels ved overførsel af planlægnings- og prøvetagningsopgaver fra fødevareafdelingen til laboratorierne.
Region Nordøstsjælland har for 2002 budgetteret med at udtage 7.879 prøver til mikrobiologisk analyse.
Der blev i 2001 udtaget i alt 7.969 prøver til mikrobiologisk analyse.
Der vil således ikke blive tale om nogen væsentlig nedgang i antallet af mikrobiologiske analyser i Fødevareregion Nordøstsjælland for så vidt angår 2002.
Så vil jeg godt understrege til sidst, at jeg lader fødevareregionerne om at løse detailopgaverne, der er forbundet med varetagelse af hensynet til fødevaresikkerheden.
Jeg har tillid til, at fødevareregionerne kan foretage den nødvendige planlægning, når det kommer til at vurdere det nøjagtige antal analyser i regionen, og det synes jeg i øvrigt også at oppositionen skulle have.
Ole Vagn Christensen (S), 2002-05-15:
Jeg kunne også godt tænke mig at følge lidt op her omkring fiskeriet.
Er det sådan, at man er ligeglad med det danske industrifiskeri, og at man ikke er interesseret i at gøre den indsats, der skal gøres for at få nedbragt mængderne af dioxin, eller skal de bare have lov at sejle deres egen sø?
Er det sådan, vi må forstå regeringens svar?
Er ministeren enig i, at det der princip med at lade fødevareregionerne selv klare det under disse givne rammer, kunne man passende omtale som et Pontius Pilatus-princip for at bruge et citat fra Bibelen?
Så havde ministeren en bemærkning om, at nu var vi kommet til fødevareregion Nordøstsjælland, og deri ligger jo sådan set nærmest, at ministeren synes, at det er en lidt forkert måde at gribe tingene an på for at få dem belyst. Ville det så ikke være i ministerens interesse at lægge et papir frem, således at vi kan se, hvordan udviklingen ser ud for samtlige regioner, så vi ikke behøver at skulle stille spørgsmålene her hver onsdag?
Morten Bødskov (S), 2002-05-15:
Det er selvfølgelig fint nok, at ministeren mener, at fødevareregionerne skal varetage detailopgaverne, når det handler om fødevarekontrol, men ministeren må vel også indrømme, at deres muligheder for at varetage detailopgaverne er en funktion af de bevillinger, som ministeren med finansloven har stemt for.
Så enkelt er det vel også.
Man kan sige, at regeringens guldæg i hele den her diskussion om fødevarekontrollen har været en styrket egenkontrol, men hvis man lytter lidt til regionschefer og andre i fødevarekontrollen rundtomkring, så er de mildest talt ikke trygge ved den egenkontrol, som regeringen nu lægger op til.
De mener ikke, at forudsætningerne for den er på plads.
Det er sådan, hvis jeg husker rigtigt, at det er 2 pct. af landets virksomheder, der har egenkontrol.
Mener ministeren virkelig, at de besparelser, som ligger på fødevarekontrollen, kan retfærdiggøres ved, at de enkelte butikker, kiosker, pizzariaer og andre virksomheder nu simpelt hen skal til at varetage egenkontrol af fødevaresikkerheden? Det er der også folk i de tre pågældende amter, Frederiksborg, Københavns og Roskilde, som selvfølgelig er bekymret for, og det er selvfølgelig også derfor, at det her spørgsmål er stillet.
Svend Aage Jensby (V), 2002-05-15:
Hvis det står uklart for hr. Søvndal, lad mig så gentage: Der skal naturligvis altid inden for det offentlige ligesom inden for det private foretages en samlet vurdering af, hvad der økonomisk er det mest fordelagtige.
Det er også det, som jeg har givet udtryk for i mit svar.
Villy Søvndal (SF), 2002-05-15:
Det vil sige, at ministeren nægter at besvare det meget enkle spørgsmål, om han havde været i kontakt med forsvarschefen under det her forløb.
Det må vi så bare tage ad notam.
Jeg forstod på statsministeren i går, at det gik Venstrefolk ilde, der ikke levede op til Venstreprincipperne
om åbenhed og om ydmyghed i omgangen med magt
Efter alle de her områder med besparelser, vi har været igennem, skal vi nu til et område med en helt anden status, nemlig forsvaret.
Vi skal tilbage til midten af marts, hvor forsvarschefen sammen med tre andre og deres hustruer var på en tur til USA.
Jeg synes personligt ikke, at der er noget underligt i, at forsvarets folk rejser, det gør folketingsmedlemmer jo også, og det er vi jo nødt til i en verden med stadig stigende internationalisering.
Det, der er det afgørende, er måden, man gør det på.
Turen her foregik med Challengerfly, et af forsvarets egne, og kostede i omegnen af 0,5 mio. kr.
Nu ved jeg, at forsvarsministeren tit har problemer med at få pengene til at slå til, og derfor er det selvfølgelig også vigtigt, at vi er opmærksomme på sådan nogle sammenhænge, hvor vi kan være behjælpelige.
Derfor spørgsmålet: Hvornår er ministeren blevet orienteret om den her tur og måden, den skulle foregå på, og hvad var ministerens umiddelbare reaktion?
»Hvornår blev ministeren orienteret om forsvarschefens tur til USA, og hvad var ministerens reaktion?«
Mariann Fischer Boel (V), 2002-05-15:
Så prøver jeg én gang til, og jeg tror også, det er hr. Morten Bødskovs sidste chance, og jeg håber, at hr. Morten Bødskov forstår, hvad jeg siger denne her gang.
For så vidt angår egenkontrol, er det et helt klart accepteret værktøj.
Det er det eneste, der i virkeligheden duer på længere sigt, for, som jeg sagde før, vi kan ikke være alle steder altid, det kan simpelt hen ikke lade sig gøre.
Så er det indlysende klart, at der er nogle butikker, typer af butikker, der har behov for ekstraordinære opsyn.
Jeg vil godt tage det nylige eksempel fra Nordjylland, hvor man sammen med Told og Skat lavede en raid på nogle kiosker, hvor man havde en fornemmelse af, at der var problemer.
Det er det, der er hele ideen i den nye fødevarelov.
Vi sætter ind dér, hvor behovet er, for at sikre, at fødevaresikkerheden er i top.
Det er det, der er hele øvelsen.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Morten Bødskov (S), 2002-05-15:
Der skal ikke herske nogen tvivl om, at Socialdemokratiet selvfølgelig står ved tilslutningen til fødevareloven.
Det var også et fif, regeringsordførerne og ministeren forsøgte under fødevaresikkerhedsdebatten her i Folketinget.
Problemet er bare det, at også i den har man jo selvfølgelig lov til at lægge forskellige prioriteringer.
Og én af de forskellige prioriteringer, der er mellem den tidligere regering og den nuværende regering, er, at den nuværende regering lægger alt for meget vægt på egenkontrollen, men myndighedsovervågningen, som bliver beskåret, er vigtig.
Det siger alle på det her område.
Det kan godt være, at man kan kalde dem eksperter og kalde det et partsindlæg, fordi de bliver ramt af besparelser, men tilbage står det faktum, at der er selv højtplacerede ansatte inden for det her område, som er stærkt bekymrede for fødevaresikkerheden.
Så til sidst: Sandheden er jo den, at selv små kiosker og pizzariaer og andre nu skal til at overgå til egenkontrol.
Kunne ministeren ikke forestille sig, når eksempelvis det er bevist, at pizzariaer har alvorlige problemer med Told og Skat, det sociale kontor, dagpengesystemet og andet, at så kunne det også godt være, at de selv samme pizzariaer også vil have store problemer med at kontrollere bakterierne i deres fødevarer?
Jesper Langballe (DF), 2002-05-15:
Jeg vil gerne spørge ministeren: Er det ikke sådan, at der er et ganske bestemt antal flyvetimer til rådighed, og at en flyvning som den, der er tale om her, indgår i det antal flyvetimer og dermed i det ordinære træningsprogram, i øvrigt ligesom den planlagte og nu aflyste afskedsparade for forsvarschefen?
Mit tillægsspørgsmål kunne så være, om ikke man efterhånden skulle overveje, i betragtning af hvilken vægt Ekstra Bladets oplysninger har fået på Folketingets forsvarsdebatter, at sætte Ekstra Bladet på finansloven.
Morten Bødskov (S), 2002-05-15:
Det er, som om fødevareministeren efterhånden har udviklet en soundbite, kunne man vel kalde det, nemlig at alle besparelser på det her område nærmest bliver retfærdiggjort ved, hvad den tidligere regering havde tænkt sig.
Nu har denne her regering siddet langt over 100 dage.
Det kunne jo godt være, at regeringen på et eller andet tidspunkt ville tage ansvaret for de besparelser, man rent faktisk netop har vedtaget i den finanslov, som man har været med til at lave.
Sandheden er jo, at der er lagt op til større besparelser på det her område, end den tidligere regering havde lagt op til.
Det kunne jo hænge sammen med, og det er det, der er hele problemet i det her, at man lægger for stor vægt på den her egenkontrol, en vægt, som simpelt hen ikke kan holde, og det dokumenteres af, at fødevareregionschefer på rad og række og laboratoriechefer og andre stiller sig kraftigt tvivlende over for de argumenter, som ministeriet bruger i denne her sammenhæng.
Det er det, der er problemet, og det er det, vi har så utrolig svært ved at forstå at ministeren ikke virker lydhør over for.
Mariann Fischer Boel (V), 2002-05-15:
Jeg husker, hr. Morten Bødskov sagde, at det var dramatiske ændringer.
Jeg bliver nødt til at sige til hr. Morten Bødskov, at den tidligere regering i finanslovudspillet fra august 2001 havde budgetteret med en besparelse på det her område på 70 mio. kr. Den tiltrædende regering justerede på området med en yderligere besparelse på 9,8 mio. kr.
Det er det, vi snakker om.
Det er de her »dramatiske ændringer«.
For at hr. Morten Bødskov er helt klar over, hvad jeg mener om det her spørgsmål om egenkontrol, vil jeg godt sige, at det rent faktisk er sådan, at vi i vores politik for, hvordan vi i fremtiden skal drive vores kontrol fra fødevarelaboratorierne, vil fokusere på de områder, der er problematiske.
Det kan da godt være, at der er små butikker, der vil have vanskeligt ved at opfylde de krav, der ligger til egenkontrol,
det vil jeg ikke afvise.
Derfor skal fødevareregionerne selvfølgelig forstærke deres indsats på de risikoområder.
Det vil være fuldstændig naturligt, og det er jeg helt tryg ved at fødevareregionerne også vil gøre.
De virksomheder, der så har styr på tingene, hvor egenkontrollen fungerer perfekt, behøver man jo ikke bruge
alle kræfterne på.
Og så vil jeg i øvrigt sige, at antallet af besøg i de enkelte butikker totalt set vil være det samme, som det har været i 2001.
Til hr. Ole Vagn Christensen: Jeg ser frem til at modtage et skriftligt spørgsmål, det er jo proceduren her i huset.
Til fru Lone Møller
: Selvfølgelig vil en vakant stilling, der ikke bliver besat, betyde, at der bliver færre medarbejdere.
Det er indlysende klart.
Derfor har jeg hele tiden sagt, at vi vælger at fokusere vores kontrol, og jeg tror ikke, at den tidligere regering er uenig i den taktik, det var jo i hvert fald det, der lå på bordet, da jeg overtog ministeriet, at man skal gå ind og risikovurdere i langt højere grad, end det tidligere har været tilfældet.
Der er jo ingen grund til, at man bevidstløst bliver ved med at tage prøver, når man ved, at lige nøjagtig det område eller den butik stort set altid har tingene i orden.
Lone Møller (S), 2002-05-15:
Jeg er heller ikke i tvivl om, at regionerne formentlig er bedre til at detailregulere.
Det var heller ikke det, der var mit udgangspunkt.
Udgangspunktet var jo, at de havde nogle rammer, som var fastlagt af ministeren, til at detailregulere efter, så det er vel et spørgsmål om pest eller kolera.
Men jeg fik ikke svar på forskellen mellem at nedlægge vakante stillinger og lave en decideret fyringsrunde.
Vil ministeren ikke bekræfte, at resultatet er, at der vil blive færre personaletimer til at udføre de samme opgaver, uanset
om man kalder det det ene eller det andet?
Ole Vagn Christensen (S), 2002-05-15:
Jeg vil godt sige tak for svaret fra ministeren, selv om jeg ikke fik noget svar, men jeg kan jo så stille et yderligere spørgsmål.
Det var ministeren selv, der var inde på denne her situation, som de nu er kommet i i den her region, og derfor er mit spørgsmål, om man ikke kunne tænke sig fra ministerens side at oversende et papir, så vi kan få en status over samtlige regioners situation efter finanslovens nedskæringer.
Dermed mener jeg selvfølgelig til Folketinget, for
der er der jo selvfølgelig en åben interesse i, at vi ved, hvad det er, der foregår, så vi er fri for her hver eneste onsdag at skulle tage region efter region op, for det er jo ikke det, der er sjovt.
Det, der er sjovt, er jo at få at vide, hvad der konkret står med hensyn til de tal.
Morten Bødskov (S), 2002-05-15:
Jeg kan da godt have forståelse for, at ministeren synes, det er irriterende gang på gang at skulle møde op her i spørgetiden, i samråd og andet og diskutere fødevaresikkerheden, men det kunne jo hænge sammen med, at der er foretaget så dramatiske ændringer på det her område, at det fordrer en vigtig debat.
Det kunne jo også være konklusionen.
Der er laboratoriechefer hist og her, f.eks. Claus Jeppesen, der er laboratoriechef i Fødevareregion Nordøstsjælland, som tvivler på den her egenkontrol.
Han tvivler på, den vil kunne fungere i de små butikker rundtomkring i landet, hvor ressourcerne er små, og hvor personalet er skiftende.
Det er det, der er bekymringen.
Det er da helt imponerende, at ministeren ikke deler den bekymring og ikke engang vil komme med en indrømmelse af, at det da godt kunne være, at den her egenkontrol, som regeringen anser som sit guldæg, ikke er så sikker, som regeringen rent faktisk ønsker at gøre den til.
Mariann Fischer Boel (V), 2002-05-15:
Først til hr. Morten Bødskov
: Altså nu har vi haft diskussionen om fødevarekontrol og fødevaresikkerhed først ved et samråd i Fødevareudvalget, hvor hr. Morten Bødskov også var til stede.
Vi har haft talrige § 20-spørgsmål her i salen om den samme sag, og så har vi haft en forespørgselsdebat, der generelt har vurderet fødevaresikkerhed i de forskellige områder.
Jeg synes, vi har haft den her debat så utrolig mange gange, men jeg vil godt for hr. Morten Bødskovs skyld gentage besvarelsen af et enkelt spørgsmål, der bliver rejst, nemlig om egenkontrol.
De 2 pct. er udelukkende et spørgsmål om de antal virksomheder, der er færdige.
Hvis vi kigger på status i dag, er det et væsentligt højere tal, og masser af virksomheder er i gang med at implementere egenkontrollen, og som hr. Morten Bødskov sikkert også er bekendt med, er der afsat 11 mio. kr.
ekstraordinært på indeværende års finanslov til at implementere egenkontrollen.
Det her er ikke et spørgsmål om, at vi sætter ræven til at vogte gæs.
Jeg synes, det virker en anelse bagstræberisk.
Til hr. Ole Vagn Christensen skal jeg bare sige, at alle de spørgsmål, som hr. Ole Vagn Christensen måtte have lyst til at stille fødevareministeren, vil blive besvaret så hurtigt, som det overhovedet er muligt, men jeg husker ikke, at vi har modtaget spørgsmål fra hr. Ole Vagn Christensen i den her sag.
Så til fru Lone Møller: Jeg har den klare opfattelse, at fødevareregionerne er væsentligt bedre til at udmønte den kontrol, som de nu skal varetage inden for en given økonomisk ramme.
Jeg tror, de er meget bedre til det end fødevareministeren.
Intentionerne, der lå i vedtagelsen af fødevareloven, fokuserede helt klart på egenkontrolelementet som et utrolig vigtigt værktøj til at sikre, at der i fremtiden var en absolut god kontrol.
Uanset hvor mange laboratoriemedarbejdere, vi ansætter, kan vi aldrig have dem ude i butikken altid, og derfor er egenkontrolværktøjet helt, helt nødvendigt, for så kan vi, når vi kommer ud, tjekke, at virksomheden så har styr på tingene. Og så vil jeg godt sige med hensyn til besparelserne: Jeg påtager mig selvfølgelig det fulde ansvar for de besparelser, der ligger i finansloven for 2002.
Lone Møller (S), 2002-05-15:
Ministeren mener, at regionerne selv skal fastlægge deres detailopgaver.
Men ministeren kan vel bekræfte, at det jo er en bunden opgave, i og med det jo er ministeren, der lægger rammerne for økonomien.
Det kan jo lyde flot nok, at man får lov til at detaljere ude i regionerne, men det er vel en konsekvens af økonomien.
Kan ministeren så ikke bekræfte, at der jo vil blive færre medarbejdere til at lave de samme opgaver, uanset om det er vakante stillinger, eller det er deciderede personalereduktioner?
Hvad er forskellen?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2002-05-16:
Til fru Anne-Marie Meldgaard og andre vil jeg godt sige, at det jo ikke er sådan, at arbejdsgiverforeningerne har klappet af det her lovforslag.
Så på den måde kan man sige, at arbejdsmarkedets parter begge er imod, og derfor har jeg jo ikke lavet nogen aftaler med nogen.
Jeg beklager, at jeg glemte det spørgsmål, hr. Jan Petersen stillede om dag ét efter ansættelsen.
For mig vil det være helt klart, at det vil være en omgåelse af overenskomsten, hvis man dag ét, efter at man var blevet ansat på fuld tid, traf en aftale om deltid.
Det ville helt klart være en omgåelse.
Tillidsmanden skulle med det samme gribe ind og begynde at køre en faglig voldgift på det spørgsmål, fordi omstændighederne er så suspekte i forbindelse med det.
Så kan man rejse det berettigede spørgsmål: Hvornår så?
Det er jeg jo ikke i stand til at give noget svar på.
Det kan være, der 1 måned senere indtræder nogle omstændigheder for lønmodtageren, f.eks. at ægtefællen bliver syg, hvor det kan være berettiget, men det kan da også være 3 år efter. Jeg kan ikke angive nogen periode, men er der nogen mistanke om, at der er noget, der stinker ved en sådan aftale, ja, så er det jo helt klart en omgåelse af overenskomsten.
Ole Vagn Christensen (S), 2002-05-16:
Jeg er i den situation, at jeg ikke fik noget svar fra beskæftigelsesministeren på mit spørgsmål, om Danmark kan komme på deltid via denne her lov, så jeg må jo prøve at konkretisere det lidt nærmere:
Lad os sige, at en arbejdsgiver siger: Jeg har planer om en omstrukturering, en rationalisering.
Den betyder, at hvis I går 2-3 timer ned alle sammen - og det kan vi jo kalde en frivillighed - så kan I, uanset overenskomster, for dem behøver I jo ikke at tage hensyn til med det, der står i loven, få lov til at komme på deltid.
Er det så forkert forstået, er det er det, loven hjelmer mulighed for, og derfor man så har sat en udvikling i gang, der betyder, at flere og flere på denne her måde kan få en arbejdskraftreserve og derfor sådan set ikke behøver at skulle koncentrere sig om at have uddannet denne arbejdskraft, for den har man så en nærmere tilknytning til?
Så spurgte jeg med hensyn til de der tre linjer, der står på side 6: Hvad er det juridiske indhold i det, og hvad er det, det sikrer ved denne her lov?
Jan Petersen (S), 2002-05-16:
nu også beskæftigelsesministeren et meget centralt spørgsmål, nemlig om der kan indgås aftaler om deltid dag ét, efter at ansættelsen er foretaget.
Jeg fik ikke noget svar.
Når jeg spørger, er det selvfølgelig, fordi der også er brodne kar - som Venstres ordfører jo også var inde på - blandt arbejdsgivere.
Det er jo ikke én stor ensartet masse, og det er jo netop de brodne kar, vi via overenskomster sikrer ikke får lov at florere for omfattende.
Så jeg vil gerne gentage mit spørgsmål, så jeg kan give beskæftigelsesministeren lejlighed til at svare.
Og så vil jeg også sige i forlængelse af det her med brodne kar: Gælder denne lov også for Farum?
Anne-Marie Meldgaard (S), 2002-05-16:
Jeg hørte ministeren i sin første lange svartale beklage, at det var gentagelse på gentagelse i de lange forhandlingsrunder, der har været.
Jeg må indrømme, at jeg ikke kan erindre, at der har været nogen som helst forhandling om det her.
Vi har i hvert fald ikke deltaget i den, og derfor er det selvfølgelig klart, at vi benytter os af den mulighed, vi så har her i salen til at få svar på nogle af de spørgsmål, vi ønsker belyst.
Mit spørgsmål er direkte til ministeren, da han ikke svarede i første omgang, om den der omsorg, ministeren har for lønmodtagerne, der jo tilsyneladende bliver trynet af tillidsrepræsentanterne udeomkring på arbejdspladserne, også har medført, at ministeren har lavet en aftale med Dansk Arbejdsgiverforening om at skaffe det der job nummer to og tre, der typisk vil være brug for til ufaglærte kvinder, så de kan få en løn, de kan leve af, når de nu kommer i den situation, at de bliver sat ned på deltid.