Helge Sander (V), 2006-05-03:
Vi har i det daglige en meget tæt kontakt med branchen, og der har vi lavet, som jeg allerede har anført, en række meget vellykkede frivillige aftaler, og derfor vil jeg da også gerne sige i forlængelse af mit svar her, at jeg vil opfordre til, at man gør det her på samme vis, som jeg også var inde på det i min tale.
Selvfølgelig er jeg helt enig i både forslagsstillernes og hr. Morten Østergaards synspunkt, at det gerne skulle være sikkert for børn og unge at færdes på nettet, og derfor mener jeg også, at vi må bakke op om de tiltag, som allerede er kommet fra bl.a. Red Barnet, Medierådet for Børn og Unge og Det Kriminalpræventive Råd.
Men hvis vi kan klare det ved en videreudbygning af det, hvor branchen vil stille sig til rådighed, så mener jeg, det er klart at foretrække for os alle sammen ikke mindst set i lyset af de ting, jeg har nævnt om ytringsfrihed og domæneloven.
Det fremsatte beslutningsforslag pålægger regeringen at oprette en licensordning for internetsider for børn og unge.
Forslaget medfører, at licensordningen skal være en forudsætning for, at man kan få en dansk tilladelse til at oprette en større internetside for børn og unge.
Licensordningen stiller en række konkrete minimumskrav til internetsidens opsyn med brugerne.
For det første et krav om en strategi for at spotte og forhindre pædofile og andre seksuelle krænkelser af de børn og unge, der færdes på internetsiden.
For det andet forpligter internetsiden sig til hvert halve år at offentliggøre en rapport, der kortlægger hjemmesidens arbejde med at beskytte brugerne mod overgreb og krænkelser.
For det tredje skal siden have en politik for bekæmpelse af mobning, trusler og chikane af lærere og andre udenforstående.
Internetsider, der sælger VIP-profiler og andre tilsvarende ydelser, skal sikre, at der ikke bliver opfordret til tiggeri, krænkelser og prostitution.
Målet er altså at skabe øget sikkerhed på hjemmesider for børn og unge.
Der skal ikke herske tvivl om, at regeringen deler ønsket om at øge sikkerheden på internetsider for børn og unge.
Beslutningsforslagets mål stemmer således overens med regeringens nuværende politik på området.
Men selv om regeringen principielt tilslutter sig beslutningsforslagets intentioner, kan regeringen ikke støtte det konkrete forslag, og det sker med baggrund i følgende: Med licensordningen er det ikke umiddelbart muligt at oprette en hjemmeside med indhold, der retter sig mod børn og unge.
Helt overordnet vurderer regeringen, at det er betænkeligt at indføre forudgående kontrol med indholdet af visse hjemmesider.
Sikkerhed på internettet er vigtig, det er regeringen meget enig i, men en licensordning synes umiddelbart ikke hensigtsmæssig.
I forhold til domæneområdet og domæneloven kan enhver juridisk eller fysisk person i dag anskaffe sig et domænenavn ved at indlevere en skriftlig ansøgning til DK Hostmaster via en registrator.
Domæneudvalget har i betænkning nr. 1450 om administration af domænenavne i Danmark anbefalet, at der fortsat skal være lige ret til at registrere domænenavne, uden at der som betingelse herfor skal gennemføres en forudgående kontrolprocedure.
Dette er til dels begrundet i systemets smidighed samt de forholdsvis begrænsede omkostninger og dermed begrænsede brugerudgifter, der er forbundet med et system, hvor der ikke skal udføres forudgående kontrol.
Et af hensynene bag domæneloven tilsiger således, at der ikke skal ske en forudgående prøvelse af en ansøgning om registrering af et domænenavn.
Beslutningsforslaget rejser en række spørgsmål, der bør give anledning til nærmere overvejelser og eventuelt undersøgelser.
En licensordning vil medføre en omfattende regulering, især da forslagsstillerne kræver: »Licensordningen skal fremover være forudsætningen for, at man kan få en dansk tilladelse til at oprette en større internetside for børn og unge.«
Forslagsstillerne har ikke anført, hvem der skal kvalitetssikre chatportalernes efterlevelse af minimumskravene.
Det kræver et omfattende og ressourcekrævende reguleringsarbejde.
Der fremgår af beslutningsforslaget, at det tænkes anvendt på danske internetsider af en vis størrelse.
Såfremt der med en dansk internetside menes en internetside under dot-dk-domænet bemærkes, at internetsider med lethed kan overføres til andre såkaldte top level-domæner, f.eks. dot-com.
Såfremt der med en dansk internetside menes en internetside med dansksproget indhold, rejser der sig spørgsmålet om, hvorledes man i praksis forestiller sig at kunne overvåge samtlige internetsider med dansksproget indhold.
Forslaget rejser endvidere spørgsmålet om, hvem der skal udstede licenstilladelsen og på hvilke vilkår.
Hertil kommer en manglende afklaring af, hvem der skal føre kontrol med overholdelse af licensvilkår, herunder kontrollere, at der udarbejdes den foreslåede rapport, og at der faktisk udarbejdes en politik.
Det er også et spørgsmål, hvilke sanktioner der i givet fald skal gælde for overtrædelse af reglerne.
Det må forventes, at varetagelsen af ovenstående opgaver vil være meget ressourcekrævende.
Spørgsmålet er, om det ikke er mere hensigtsmæssigt, at staten opfordrer til selvregulering.
Det kunne f.eks. gøres ved, at ejerne af chatportalerne samt internetsider for børn og unge sammen med de relevante myndigheder etablerer et samarbejdsforum på linje med internetudbyderkredsen på børnepornoområdet, hvor udbyderne udveksler erfaringer samt har oprettet branchekodeks og filter.
I et sådant forum kunne ejerne af chatportalerne endvidere udarbejde et kodeks for webetik og guidelines for chatportalerne.
En sådan selvregulering er på linje med Europa-Kommissionens Safer Internet Plus-program.
Dette program foreskriver, at medlemslandene skal skabe rammerne for en selvregulering.
Iføl ge Europa-Kommissionen er det mest hensigtsmæssigt og fleksibelt, at det er industrien, f.eks. internetudbyderne og ejerne af chatportaler, der foretager reguleringen og iværksætter de nødvendige sikkerhedsforanstaltninger.
Ud fra dette er det mest hensigtsmæssigt og fleksibelt, at it-branchen, altså ejerne af hjemmesider for børn og unge, ad frivillighedens vej etablerer de nødvendige sikkerhedsforanstaltninger, som f.eks. også allerede er iværksat eller påbegyndt iværksat på flere hjemmesider.
Det er vigtigt at understrege, at der allerede i dag er en række veletablerede oplysningstiltag på plads.
Medierådet for Børn og Unge, Red Barnet samt Det Kriminalpræventive Råd har allerede udarbejdet en række informationskampagner om, hvilke forholdsregler børn og unge bør tage, når de eksempelvis chatter på internettet.
Desuden har en redegørelse fra IT- og Telestyrelsen netop vist, at Danmark på oplysningsområdet er blandt de absolut førende i Europa.
Opsummerende synes regeringen derfor, at det er bedre, at it-branchen undersøger mulighederne for at udarbejde en frivillig mærkningsordning, der skal vise, om en bestemt hjemmeside overholder et branchekodeks for webetik for børn og unge.
Jeg synes med andre ord, at vi skal fortsætte ad frivillighedens vej, og at it-branchen og ejere af interaktive chatportaler for børn og unge skal overveje mulighederne for at udarbejde et branchekodeks, der eksempelvis kunne beskrive, hvordan ejerne af chatportalerne tilsikrer, at der er en god webetik på de chatportaler, som medvirker i en mærkningsordning. Men det skal understreges, at der må være tale om en frivillig ordning.
Samlet set
er beslutningsforslaget meget vidtgående.
Det er ikke i overensstemmelse med intentionerne i domæneloven, og regeringen vurderer, at det er betænkeligt at indføre forudgående kontrol med indholdet af visse hjemmesider.
En frivillig ordning derimod, hvor it-branchen ad frivillighedens vej udarbejder et branchekodeks og iværksætter de nødvendige sikkerhedsforanstaltninger, synes som nævnt klart at være en mere hensigtsmæssig og fleksibel løsning.