runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jens Rohde (V), 2003-05-23:
Mig bekendt proklamerer Socialdemokratiet igen og igen, at de har forslag til skattelettelser og vil levere skattelettelser til den danske befolkning.
Så måske skulle han tale sammen med nogle af sine partifæller, så man kan finde en mere konsistent linje i Socialdemokratiet.
Jeg har ikke sagt noget som helst om gamle regninger.
Og når hr. Ole Stavad tager det op, så er det jo, fordi han ønsker at tale udenom det, jeg spørger om - ganske enkelt.
Når jeg siger, at der er nogle, der skal betale for det, så er det jo, fordi pengene skal jo komme et sted fra.
Og så er det, jeg spørger: Hvem er det, der skal betale for den yderligere vækstramme?
Det kan vi tilsyneladende ikke få noget bud på fra Socialdemokraterne.
Hvem er det, der skal betale for den, for pengene skal jo findes et eller andet sted?
Og så lad være med at komme og snakke om det med de skattelettelser.
Den dér retorik har hr. Ole Stavad jo også brugt, før vi overhovedet begyndte at diskutere skattelettelser.
Det har jo været det samme og det samme, vi har hørt hele vejen igennem.
Og man må da give vælgerne en mulighed for at tage stilling til, om man ønsker en vækstramme, som andrager sådan et eller andet, hvor man skyder sig ind på noget.
Men det skal jo så betales af nogen.
Den regning skal da betales.
Nu har jeg jo meget med mediepolitik at gøre.
Det er, ligesom når man diskuterer offentligt fjernsyn.
Der kalder man det gratis tv fra venstrefløjens side.
Der findes ikke gratis tv.
Folk betaler det via licensen, lige så vel som at alle de ydelser og alle de ting, hr. Ole Stavad står og taler om, skal betales gennem skatten.
Ole Stavad (S), 2003-05-23:
Jeg skal ikke afvise, at det er mine pædagogiske evner, der må have ansvaret for, at det ikke er lykkedes mig at nå hr. Jens Rohde i en form, så vi ligesom kan forstå hinanden.
Det kan vi være uenige om, men det, vi har foreslået, hænger i hvert fald sammen.
Villy Søvndal (SF), 2003-05-23:
Jeg har et spørgsmål, nemlig om Dansk Folkeparti har nogen smertegrænse i det, man nu skal i gang med.
Jeg står her med et bilag fra Folketingets Socialudvalg - det har bilagsnummer 947, alm. del - hvori der gengives det, der er i gang i en arbejdsgruppe fælles med en række ministerier, kommunerne og amterne, som går ud på, at den stigning, der har været på handicapområdet, ikke må fortsætte.
Derfor lægges der op til, at hvis man skal klare de krav om at sænke stigningstakten til en tiendedel af, hvad den har været indtil nu, så skal man i gang med nogle ting på handicapområdet, som jeg synes er ubehagelige.
Man skal udstyre handicappede med chips, altså overvåge dem.
Man skal flytte dem tilbage på de gamle centralinstitutioner, og de skal i stigende grad pålægges brugerbetaling.
Jeg vil spørge, hvordan det stemmer overens med Dansk Folkepartis forsøg på at etablere sig med et socialt rygmærke.
Klaus Hækkerup (S), 2003-05-23:
Det tilkommer ikke mig at blande mig i formandens mødeledelse; jeg skal bare nævne, at det fremgår af dagsordenen, der er omdelt i Folketinget i dag.
Lad mig til Venstres økonomiske politik over for kommunerne og amterne allerførst sige, at jeg er en lille smule overrasket over den skråsikkerhed, hvormed hr. Kristian Jensen går herop og siger, at ventelisterne er faldet.
Jeg har i Kommunaludvalget spurgt til udviklingen i ventelisterne.
Det vil sige, at jeg fra regeringen savner sammenlignelige opgørelser over udviklingen i ventelisterne, og det finder jeg meget beklageligt, og jeg finder, at det i virkeligheden gør, at ventelisterne ikke kan indgå i debatten her.
Det, jeg gerne vil tilbage til og spørge hr. Kristian Jensen om, er: Hvad er det, Venstre forestiller sig for de vanskeligst stillede kommuner?
herop og siger, at med L 187 er problemerne løst.
Så går hr. Kristian Jensen op og siger: Kommunerne i Det Skæve Danmark er tilfredse, de er tilfredse med den aftale, der blev indgået sidste år, og med, at den skal videreføres i år.
Jeg må sige, at det ikke lige var det, vi hørte formanden for Kommunernes Landsforening give udtryk for på KL's delegeretmøde.
Dernæst siger hr. Kristian Jensen, at hvis KL ønsker flere penge til de vanskeligst stillede kommuner, så må de rejse det. Mit spørgsmål til hr. Kristian Jensen
var: Hvordan skal jeg forstå det forslag til vedtagelse, hr. Kristian Jensen har stillet på vegne af Venstre, Dansk Folkeparti og Det Konservative Folkeparti, der til sidst siger: »Endelig opfordrer Folketinget regeringen til i forhandlingerne med kommunerne at være specielt opmærksom på de økonomisk vanskeligt stillede kommuners vilkår.«?
Hvad ligger der i den sætning?
Hvad er det for penge, Venstre forestiller sig, der skal ydes til de vanskeligt stillede kommuner, for at de dog kan komme nogenlunde helskindet ud af 2004?
Line Barfod (EL), 2003-05-23:
Hr. Kristian Thulesen Dahl talte om de skattefolk, man kunne spare væk, hvis flere går over til »tast selv«.
Vi synes så hellere, man skulle bruge de skattefolk til at kontrollere de multinationale selskaber og andre, der ikke betaler skat, så de også kunne begynde at bidrage til fællesskabet, og så vi kunne få råd til at få løst nogle af de mange velfærdsopgaver, der i øjeblikket bliver skåret ned på af regeringen og Dansk Folkeparti.
Hr. Kristian Thulesen Dahl talte om at prioritere.
Jeg synes, det var godt, hvis hr. Kristian Thulesen Dahl fortalte, hvad det er, Dansk Folkeparti mener man skal skære ned på.
Før valget sagde Dansk Folkeparti jo, at om så der ikke var én krone i kommunekassen, ville man ikke være med til at skære ned på de ældre.
Men i den undersøgelse, vi lavede fra Enhedslistens side, viste det sig jo, at Dansk Folkeparti alligevel i næsten halvdelen af de kommuner, hvor man sidder i kommunalbestyrelsen, ville skære ned på de ældre.
Så derfor vil jeg godt høre: Hvad er det, Dansk Folkeparti i år i forbindelse med kommuneforhandlinger mener skal prioriteres ned, og hvad vil Dansk Folkeparti stemme, hvis kommunerne siger nej til den aftale og ikke vil indgå på de meget stramme vilkår?
Vil Dansk Folkeparti så være med til at stemme et diktat igennem?
Kristian Jensen (V), 2003-05-23:
Først til hr. Ole Stavad: Jeg sagde netop, at når man kigger tilbage på, hvad der er fakta, hvad der er virkeligheden efter at have kigget på sidste års kommuneaftale, så er virkeligheden jo den, at kommunerne udviste - jeg tror heller ikke, at det er efter nogen stor plan - den ansvarlighed, at de kunne overholde skattestoppet set under ét.
man sidste år, og det er jeg sikker på at man også vil klare i år.
Det var det, der var hr. Ole Stavads spørgsmål, og derfor er det naturligt, at det også var det, jeg svarede på.
Til hr. Aage Frandsen: Jeg er meget enig med hr. Aage Frandsen - det er jeg i flere ting - når hr. Aage Frandsen siger: Lad os nu diskutere, hvad vi ved noget om.
Lad os nu se på, hvad virkeligheden er.
For det er ganske rigtigt, at når der er to forhandlingspartnere, så er der ofte to forskellige synsvinkler, der er to sider af sagen, der er to synsvinkler.
Men det er trods alt noget, vi ved noget om.
Vi ved nemlig, hvad virkeligheden er om regnskabet for 2002.
Vi ved også, hvad der bliver sagt, også fra SF's side.
Jeg kan ikke huske, om hr. Aage Frandsen var særlig højtråbende i den anledning, men det var andre af hr. Aage Frandsens partifæller.
Man sagde nemlig, at der ville være nedskæringer, at der ville være besparelser, at der ville være massefyringer i 2002, den største sociale nedskæring i 20 år.
Men hvad er virkeligheden?
At det var helt forkert!
Virkeligheden var, at der var vækst.
Virkeligheden var, at der har været et større offentligt forbrug i 2002, endda et større offentligt forbrug end det, vi lagde op til.
Og jeg glæder mig til at vende tilbage her i Folketingssalen om 1 år og diskutere de nye realiteter med hr. Aage Frandsen, nemlig på baggrund af det, vi ved om 1 år, om regnskabet for 2003.
Jeg er helt sikker på, at hr. Aage Frandsen også til den tid bliver nødt til at erkende, at sparespøgelset var et spøgelse, der ikke eksisterede og dermed kun var et begreb i SF's og Socialdemokratiets fantasi.
Ole Stavad (S), 2003-05-23:
Jeg må sige til hr. Kristian Jensen, at det er et overraskende svar at påstå, at når 271 kommuner lægger deres budgetter nøjagtig de samme dage med meget forskellige talstørrelser, er det efter hr. Kristian Jensens opfattelse udtryk for, at der er styr på det og plan over det, når man ender med et nul.
Det kan måske skyldes, at hr. Kristian Jensen ikke er medlem af Folketingets Kommunaludvalg, for vi havde jo besøg af en deputation både fra Amtsrådsforeningen og ikke mindst fra Kommunernes Landsforening, som i hvert fald gav udtryk for, at efter alle de kontakter, de havde med kommunerne, så var det efter deres opfattelse en tilfældighed, som de selvfølgelig hilste med tilfredshed, for alle prøver på at overholde de aftaler, de indgår.
Men deres egen opfattelse var, at det var helt umuligt at styre, specielt når man er inde på noget, hvor man, som man har gjort med amterne, straffer ved en overskridelse på 0,02 pct. Det svarer sådan ca. til 3 kr. om måneden for en indkomst på en 250.000-275.000 kr.
Når man går derned, er det helt umuligt at styre.
Jeg kan bare konstatere, at når hr. Kristian Jensen svarer på den måde, så bliver det lidt meningsløst at tage diskussionen.
Jeg havde håbet, at vi kunne få en principiel diskussion om kollektive aftaler, om individuel afstraffelse og om den måde, skattestoppet er indrettet på, som reelt betyder, at man fjerner det lokale demokrati eller en stor del af det.
Det er egentlig en meget sigende diskussion, vi har her.
Handelshøjskolevenstre tror, at alt kan gøres op i tal.
Når vi sidder i forhandlinger, når regeringen sidder i forhandlinger, så er det tallet, der er vigtigt for hr. Kristian Jensen, og man beslutter tallet på forhånd.
Der er man fra regeringen og Dansk Folkepartis side
startet med at sige, at det tal, vi sagde til kommunerne sidste år man ville bruge som økonomi, når vi skal forhandle næste år, det starter vi lige med at reducere, fordi vi i fællesskab aftalte at lukke nogle ufinansierede skattelettelser ud.
Dem ville vi ikke selv betale, men sender regningen videre til kommunerne og til amterne, sådan at kommunerne og amterne er dem, der skal bære ansvaret over for borgerne, når der skal skæres.
Der må jeg sige, at vi ikke først og fremmest gør tingene op i tal, vi gør det op i mennesker.
Men vi holder altid rammerne inden for noget, der er ansvarligt og forsvarligt.
Det beviste vi i 9 år som regering, og det gør vi selvfølgelig, fordi ellers går det ud over mennesker.
Til hr. Thulesen Dahl
skal jeg kun sige, at jeg mener, jeg har givet et meget klart svar, idet vi ikke har noget aktstykke, vi har ikke noget forhandlingsresultat, vi ved ikke, om der bliver en aftale eller der ikke bliver en aftale.
På det grundlag har jeg sagt, at vi tager stilling, når tingene bliver forelagt Folketinget.
Der er lang vej igen, men jeg har samtidig givet et klart signal om, at hvis det er sådan, at det er et resultat, der giver massive nedskæringer, så bliver det ikke de socialdemokratiske stemmer, der bliver afgørende for, at sådan noget bliver gennemført, for det vil vi ikke være med til af hensyn til mennesker.
Aage Frandsen (SF), 2003-05-23:
Umiddelbart skulle man jo tro, at virkeligheden var virkelig, så vi alle sammen kunne se på den og være enige om, at sådan er virkeligheden.
Men sådan er det åbenbart slet ikke. Finansministeren og Venstres finanspolitiske ordfører har en opfattelse af virkeligheden, som de ser den her fra Christiansborg og fra den røde bygning, og så er der en anden virkelighed ude i kommunerne, som kommer til udtryk ved, at Kommunernes Landsforenings formand, Ejgil W. Rasmussen, udtaler sig, som han har gjort.
Så er spørgsmålet: Er der tale om vækst eller ikkevækst? Hvem skal man tro på?
Jeg synes altså ikke, at jeg umiddelbart kan tro særlig sikkert på det, finansministeren forklarede før. Det kan selvfølgelig skyldes evnen til at formidle tingene, at jeg ikke syntes, det var så godt.
Det kan godt være, det er bedre, men jeg synes nu heller ikke, hr. Kristian Jensen virkede overbevisende.
Vi må jo se på efterhånden, hvem der får ret, men jeg vil i hvert fald sige, at når regeringen møder Kommunernes Landsforening i forhandlingerne, skal den nok have bedre evner til at forklare sig, end den har haft her i Folketingssalen.
Det er jo heldigvis Kommunernes Landsforening, der er modpart, og de har altså fremsat deres synspunkter, og så må man se på, om ikke de, der kender virkeligheden derude - som ved, at der er et pres på en række ting, som også ved, at de handicappede har problemer, og som også ved, at der er udsatte børn - nok alligevel har fat i et eller andet.
Det skulle da være mærkeligt, hvis det bare var noget, de fandt på.
Line Barfod (EL), 2003-05-23:
Hr. Kristian Jensen kan tale udenom, så meget han vil.
Det er jo barokt, at vi har en situation, hvor der er flere og flere, der bliver arbejdsløse, samtidig med at flere og flere bliver tvunget på førtidspension, fordi de bliver ødelagt af at gå på arbejde, bliver slidt ned af at gå på arbejde.
Derfor er det jo, vi foreslår, at man tænker langsigtet og tænker i at ansætte nogle flere, så man deles om arbejdet i stedet for at skulle løbe så hurtigt og knokle så hårdt, at man bliver slidt ned og skal på førtidspension, så vi kan få en vækst i kommunerne, der går til at øge velfærden, i stedet for en vækst, der består i, at flere bliver syge og dårlige på grund af dårligt arbejdsmiljø.
Så det, man laver, er helt kortsigtet og er med til at gennemføre minimalstaten, fordi man laver så store omlægninger, som vi f.eks. ser der er lagt op til på handicapområdet.
Kristian Jensen (V), 2003-05-23:
Hvis hr. Klaus Hækkerup er så usikker på Indenrigs- og Sundhedsministeriets tal vedrørende ventelister, så kunne hr. Klaus Hækkerup gå ind og kigge på amternes tal vedrørende ventelister og gå ind og se på, hvad amterne selv mener, ventelisterne er faldet med siden regeringsskiftet på grund af de ekstra 1,5 mia. kr., der er kommet ind, på grund af, at de har fået nogle effektiviseringsgevinster ved, at de har tænkt kreativt, fordi de skulle effektivisere for at få de 1,5 mia. kr. til nye operationer.
Derfor skal hr. Klaus Hækkerup ikke tro, at det kan lykkes at sige, at det må vi så ikke diskutere her i dag, når vi snakker om kommuneaftaler for kommuner og amter.
Det er naturligvis klart, at så skal vi også snakke om: Hvad er det, der har virket godt i de forløbne år?
Jeg skal bare sige, at i Venstre synes vi, at L 187 er et ganske glimrende resultat; det er et fint udtryk for, hvorledes man kan sikre, at der også er midler til de fattige kommuner.
Vi synes det i Venstre, men vi har jo kunnet høre, at der er nogle i KL, der mener, at der skulle gives mere til de fattige kommuner.
Det har de i hvert fald sagt i pressen
og udadtil
Hvis KL møder op hos finansministeren og siger: Vi mener, og vi ønsker, at af den samlede pulje til udligning skal en større del reserveres til de fattigste kommuner, selv om det betyder, at der i gennemsnit bliver lidt mindre til alle de andre - ja, så synes vi i Venstre, at finansministeren skal acceptere det tilbud, men det kræver altså, at KL siger det i forhandlingslokalet.
Til fru Sandy Brinck
: Jeg kan blot gentage, at der er jo lagt op til, at der skal ske en vækst, og fra vores side vil der ikke være noget oplæg til, at man skal lave besparelser på handicapområdet.
Jeg håber, at fru Sandy Brinck hører det, for p.t. kan jeg ikke se, at hun er til stede.
Så vil jeg sige til fru Line Barfod, at det er jo sådan med fru Line Barfod, at ligegyldigt hvad spørgsmålet er, er svaret flere offentligt ansatte, også her, hvor fru Line Barfod siger: Jamen skulle vi ikke bare ansætte flere i det offentlige?
Der er rent faktisk sket en markant vækst i antallet af offentligt ansatte, også en langt højere vækst i kommuner og amter end det, vi lagde op til fra Venstres side.
Vi havde forventet, at der samlet set ville være en vækst på 6.000 personer i den offentlige sektor i løbet af 2002, men væksten har været højere, og derfor er fru Line Barfods påstand om vejen til minimalstaten lige så forkert, som den var i det foregående indlæg.
Nicolai Wammen (S), 2003-05-23:
Det har stort set været lige så svært at få hr. Kristian Jensen til at indrømme, at der rent faktisk sker nedskæringer i de vækstmuligheder, man giver kommuner og amter i forhold til 2010-planen, som det ville være at få en skotte til at give drikkepenge.
Men det er lykkedes efter ihærdigt pres fra Det Radikale Venstre og Socialdemokratiet, og vi anerkender, at det endelig langt om længe er kommet frem efter al magien.
Hr. Kristian Jensen ville ikke svare på den kritik, der kom fra Venstres kommunale og amtskommunale topfolk, og derfor vil jeg spørge: Kan han erklære sig enig i Ejgil W. Rasmussens beretning på KL's årsmøde, hvor han bl.a. siger: »Det demografiske udgiftspres for KL-kommunerne stiger alene fra 2003 til 2004 med 1 mia. kr.
Det svarer næsten til en vækstramme på 0,7 pct. Dermed spiser demografien vækstrummet op.«?
Det er realiteterne.
Det er hr. Kristian Jensens egen partifælle, som siger det, så vil hr. Kristian Jensen dog ikke forholde sig til den kritik?
Marianne Jelved (RV), 2003-05-23:
Skattestoppet svarer lige til det råderum, som man kunne aflæse i »Danmark 2010«, har den daværende formand for Venstre og den nuværende statsminister sagt.
Nu hører vi hr. Kristian Jensen sige, at man kun bruger noget af råderummet, og at resten af råderummet bl.a. går til at finansiere skattelettelser.
Men der er slet ikke noget råderum til at finansiere skattelettelser, for i virkeligheden er skattestoppet langt mere omfattende, end Venstre troede i første omgang, og derfor bruger man langt ud over råderummet alene til at finansiere skattestoppet.
Der er slet ikke noget råderum til hverken skattestop eller skattelettelser, før der er netto 85.000 flere i arbejdsstyrken, så Venstre slikker pengene op, og det er ikke engang Venstres egne penge.
Det er dybt uansvarligt, og det skal ikke gemmes bag en diskussion om kommuneforhandlingerne.
Vi mangler stadig en forklaring på, hvordan Venstre overhovedet vil løse det problem.
Villy Søvndal (SF), 2003-05-23:
Det er meget sjældent i en folketingsdebat, at et medlem selv efter tre opfordringer ikke vil besvare et spørgsmål.
Jeg synes, det er påfaldende, men det beviser jo noget, hvis hr. Kristian Jensen også denne gang undlader at svare på et spørgsmål: Så er hr. Kristian Jensens vurdering, at det ikke er klogt at svare, for så falder regeringens billede af kommuneforhandlingerne totalt sammen. Jeg startede med at spørge, om man på grund af den ændrede alderssammensætning kunne trække 0,3 pct. fra de 0,7 pct.
Det må være meget enkelt for en finanspolitisk ordfører at svare på det spørgsmål, men det er klart, hvorfor hr. Kristian Jensen selv efter tre opfordringer ikke vil svare, for så falder hele regeringens glansbillede.
Så er der ikke tale om vækst, så er der tale om minusvækst, allerede inden vi regner den stigende arbejdsløshed og de andre ting, der påvirker væksten negativt, med.
Vil finansministeren komme herop og bekræfte, at løntilpasningsklausulen koster noget i retning af 0,5-0,6 pct.?
Men det er selvfølgelig muligt, at hverken finansministeren eller hr. Kristian Jensen har mod til at komme herop og sige det, for så falder hele det glansbillede, som man har forsøgt at sætte op i den offentlige debat, jo sammen.
Thor Pedersen (V), 2003-05-23:
Jeg vil bare sige til hr. Villy Søvndal, at hvis jeg skulle korrigere alt det forkerte, der er sagt heroppefra af fru Marianne Jelved, hr. Nicolai Wammen, fru Line Barfod og hr. Villy Søvndal, kunne jeg ikke bestille andet end at rende op og ned hele tiden, og derfor vil jeg have lov til at vente til mine afsluttende bemærkninger.
Der er sagt mange forkerte ting, også om løntilpasningsprocenten og om, hvad man bruger i amter og kommuner.
Villy Søvndal (SF), 2003-05-23:
Jeg takker finansministeren for svaret, men jeg synes sådan set, det havde været meget let for finansministeren bare at sige langt kortere, at al erfaring siger, at løntilpasningsklausulen koster mellem 0,5 og 0,6 pct. hvert år, for det er jo en kendsgerning.
Det er sandheden, det er virkeligheden, og vil finansministeren ikke godt komme herop og sige, hvad finansministeren vurderer, løntilpasningsklausulen kommer til at koste i 2004, hvis han ikke tror på det?
Thor Pedersen (V), 2003-05-23:
I fremskrivningen til kommuner og amter er grundlaget, at lønudviklingen i den offentlige sektor forudsættes at ligne udviklingen i den private sektor.
Det vil sige, at forbrugsmulighederne også ligger over den almindelige løn- og prisfremskrivning, og hvis der er skævheder på ét område i én forvaltning, kan det være, der bruges flere penge i en anden forvaltning.
Det afhænger af den lønsum, man råder over, hvordan pengene rent faktisk anvendes på delområder, hvilke løntillæg man giver, hvordan man ansætter, om det er en høj anciennitetsgruppe eller en lav anciennitetsgruppe, og det afgøres decentralt.
Men det er sådan, at lønudviklingen på det private område og det offentlige område følges ad, og det vil sige, at det rådighedsbeløb, der eksisterer for de enkelte år, tager højde for lønudviklingen.
I de enkelte år kan der være en skævvridning mellem enkelte grupper, men i amterne må man selvfølgelig sikre sig, at den lønsum, der dækker lønudviklingen, er til rådighed, ligesom man må på statens område og i primærkommunerne.
Villy Søvndal (SF), 2003-05-23:
Igen må jeg takke finansministeren for svaret.
Jeg forstår altså ikke - men det kan være, forklaringen kommer i sidste runde - at det kan være så svært at bekræfte den kendsgerning, at løntilpasningsklausulen, som er udtryk for, at de offentligt ansatte følger de privatansatte rent lønmæssigt, udløser 0,6-0,7 pct. hvert år.
Det er dem vel undt, men pointen er jo, at der kommer ikke mere hjemmehjælp ud af det, der kommer ikke mere hjælp til udsatte børn ud af det, og der kommer ikke mere hjælp til handicappede ud af det.
Jeg forstår ikke, hvorfor vi ikke kan få en ærlig debat, hvor man siger: Når vi laver en så svag vækst, som tilfældet er her, er der tale om minusvækst, og det er grunden til, at kommunalpolitikerne uanset politisk farve siger, at der ikke er tale om et budget med vækst, men et budget med minusvækst.
Hvor ville det være befriende for den offentlige debat, hvis finansministeren ville komme herop og sige, at selvfølgelig er det indlysende rigtigt, og af erfaringen og af tallene kan vi se fra år til år, at løntilpasningsklausulen koster så og så meget.
Men hverken ordføreren eller finansministeren vil indrømme det, og grunden er jo klar nok: Så ville hele glansbilledet af, at der er tale om vækst, falde sammen.
Der er tale om minusvækst, og jeg tager den lange udredning uden konklusion som finansministerens bekræftelse af det.
Ole Stavad (S), 2003-05-23:
Jeg synes, hr. Kristian Jensen og regeringen er nødt til at beslutte, om man vil lave kollektive aftaler eller man ikke vil lave kollektive aftaler.
Hr. Kristian Jensen havde et længere afsnit i sin ordførertale, hvor han argumenterede grundigt for kollektive aftaler og for problemerne med at lave individuelle aftaler, og det startede jeg sådan set med at tilslutte mig.
Men derefter spørger jeg: Hvordan kan det så være, at man laver individuelle afstraffelser inden for rammerne af den kollektive aftale?
Jeg forstår simpelt hen ikke, at man kan få det til at hænge sammen.
De beslutninger, man måtte træffe ude i den enkelte kommune som følge af den sammensætning, befolkningen har givet byrådene og amtsrådene, bliver sat ud af kraft, fordi regeringen laver en kollektiv aftale om en samlet økonomi, som skal overholdes, og derefter laver individuelle straffeekspeditioner over for de enkelte kommuner.
Det er helt umuligt at vide, om regnestykket går op for de 271 kommuner, når budgetterne bliver lagt.
Det er måske lidt lettere for amternes vedkommende, men for de 271 kommuners vedkommende er det helt umuligt, og derfor forstår jeg simpelt hen ikke hr. Kristian Jensens konklusioner i denne sag.