Ulla Tørnæs (V), 2004-02-25:
Jeg vil gerne takke Socialdemokraterne for, at vi kan få denne, synes jeg, meget principielle debat om tilrettelæggelsen af hele vores voksen- og efteruddannelsessystem. Jeg synes, der er sagt mange gode og mange rigtige ting om vigtigheden af efteruddannelse, og det er synspunkter, som jeg fuldt ud deler.
Men det står mig bare en anelse uklart, hvad det egentlig er, Socialdemokraterne vil, og derfor synes jeg, det er helt relevant i denne sammenhæng og i forbindelse med en så principiel og grundlæggende debat om et så vigtigt system som vores voksen- og efteruddannelsessystem, at spørge: Hvad er det egentlig, Socialdemokraterne vil?
Vil Socialdemokraterne genindføre skatteskruen?
Vil Socialdemokraterne igen flytte rundt på ressorterne, så arbejdsmarkedsuddannelserne vender tilbage til det, vi tidligere kendte som Arbejdsministeriet?
Vil Socialdemokraterne tilbage til den fulde udbudsstyring, hvor det alene er udbuddet, der er afgørende for, hvordan vi bruger over 2 milliarder skattekroner på området?
Vil Socialdemokraterne, sådan som vi har forsøgt, holde fast i en kvalificering af efterspørgslen, så vi er sikre på, at de over 2 mia. kr. bruges dér, hvor der også er et reelt behov?
Eller vil Socialdemokraterne vende tilbage til systemet med mere end 2.500 forskellige arbejdsmarkedsuddannelser frem for de nuværende 140 kompetencebeskrivelser?
Altså med andre ord og kort sagt: Vil Socialdemokraterne rulle tiden tilbage til før november 2001?
Det synes jeg er relevante spørgsmål, når nu Socialdemokraterne har rejst debatten, hvilket jeg synes er godt, og det får mig til at bruge nogle ord på at begrunde og forklare, hvad det er, vi har gjort på området, og hvad vi har villet opnå med det.
Vi har som sagt med indførelsen af deltagerbetalingen ønsket at få en mere kvalificeret styring af efterspørgslen.
Vi har ønsket at sikre, at de mere end 2 mia. kr., vi bruger på området, bruges dér, hvor virksomhederne og medarbejderne har et behov, og jeg er af den opfattelse - vel vidende, at systemet ikke har virket i særlig lang tid, skal jeg sige til fru Margrethe Vestager - at vi er landet på en model, som gør, at vi rent faktisk får en større sikkerhed for, at midlerne bruges dér, hvor der er et reelt behov.
Som jeg forsøgte at sige i min besvarelse af spørgsmålet, har vi været uhyre opmærksomme på at sikre, at der ikke er sket et fald i omfanget af den samlede offentlige efteruddannelsesaktivitet.
Der er flyttet rundt på nogle delområder, og det er klart, for det er jo resultatet af, at vi ønsker at sætte ind dér, hvor der er et reelt behov, og ikke ønsker at fastholde udbudsstyringen.
Måske vil Socialdemokraterne vende tilbage til det, men det er jeg ikke klar over.
Det står mig ganske uklart.
Det er fuldstændig korrekt, skal jeg sige til hr. Aage
Frandsen, at med deltagerbetalingen har vi ønsket et noget for noget-princip, men ikke, som hr. Aage Frandsen var inde på, at give virksomhederne en pisk i den forstand, at det skal være en skat.
Næh, det skal være et noget for noget-princip, hvor vi er sikre på, at arbejdsgiverne har en betalingsvillighed, så de også får den kvalitative efteruddannelse, som de reelt efterspørger.
Man kan faktisk godt kalde det noget for noget, men jeg er altså dybt uenig med hr. Aage Frandsen i, at det skulle være nødvendigt at genindføre pisken i form af en skat på området.
Jeg er til gengæld meget enig med hr. Aage Frandsen i, at det selvfølgelig fordrer, at der er en ansvarlighed hos virksomhederne.
Det gjorde det gamle system egentlig også, men det fordrer selvfølgelig, at virksomhederne er opmærksomme på de behov, der er i den enkelte virksomhed, og også opmærksomme på, hvilke muligheder der er rent efteruddannelsesmæssigt.
Her er det min klare opfattelse, at de forenklinger, vi har lavet, faktisk betyder, at vi er endt med et langt, langt mere brugervenligt system end det, vi kendte tidligere.
Jeg er helt enig med fru Margrethe Vestager i, at det er ærgerligt, hvis det viser sig, at nogle virksomheder af den ene eller den anden grund slækker på efteruddannelsesindsatsen, for det er selvfølgelig ikke det, der er meningen med de ændringer, vi har lavet.
Jeg kan se, at min taletid er ved at være opbrugt, men lige her til sidst vil jeg gerne understrege, at i den individuelle kompetenceafklaring er der ikke nogen deltagerbetaling.
Det er vigtigt, og her er jeg også enig med fru Margrethe Vestager.