runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Poul Erik Christensen (RV), 2006-10-26:
Den nuværende forvaltning af tilskuddene fra Den Europæiske Regionalfond har været med til at etablere virksomheder mange, mange steder i landet.
Tilskuddene har været fødselshjælpere, og de har været med til at skabe udvikling i områder, der ellers har haft det svært.
Med den nye kommunalreform, hvor man jo opretter vækstfora, har jeg en forventning om at der vil ske en effektivisering af netop det at aflevere midlerne til virksomheder, som er i drift, og som skaber udvikling.
I forhold til den eksisterende lovgivning vil administrationen af Regionalfonden og Socialfonden blive samordnet.
De opgaver, der på nuværende tidspunkt i forbindelse med administrationen af Regionalfonden varetages af amterne og de regionale udvalg, overføres til regionerne og de regionale vækstfora.
I lovforslaget står der, at de økonomiske konsekvenser ved flytningen af de administrative opgaver mellem stat, amter og regioner er afklaret i forbindelse med kommunalreformen.
Det bliver meget spændende at følge, om det også viser sig, at man har fået de midler til det, som er nødvendige, så vi ikke får de samme problemer med regionerne, som vi har haft med kommunerne og deres forståelse af, om der har været fuld dækning for de administrative opgaver, der har været.
Når det er sagt, kan jeg sige, at Det Radikale Venstre, som også er en del af forliget om regionerne, fuldt ud støtter ministerens forslag.
Poul Henrik Hedeboe (SF), 2006-10-26:
Da SF’s ordfører på området, hr. Kristen Touborg, ikke kan være til stede i salen i dag, skal jeg give udtryk for SF’s holdninger.
Landsstyret har motiveret sit forslag med, at det grønlandske landsråd med grønlandske pengesedler kan medvirke til en yderligere selvstændig profilering af Grønland.
Der er et mindretal i Landstinget, der har rejst tvivl om, hvorvidt det vil indebære, at der skal betales et vekselgebyr.
Det er ikke endeligt afklaret, men Finansrådet har i hvert fald henstillet, at der ikke opkræves et vekselgebyr, og det er vi også enige i.
Der er et flertal i Landstinget, som ønsker at indføre disse pengesedler, og vi er virkelig parate til at følge et sådant ønske derfra, så SF kan støtte forslaget.
Line Barfod (EL), 2006-10-26:
For at starte med konklusionen kan også Enhedslisten støtte forslaget.
Men i lighed med Socialdemokraternes ordfører, hr. Frank Jensen, vil vi meget gerne have opklaret, hvem det er, der har fundet på det, og det håber jeg ministeren vil svare på, når han kommer på talerstolen om lidt.
Hvem er det, der har fået ideen om, at Grønland skal have sine egne pengesedler?
Hvor kommer den fra?
Også fordi man kan se, at ved behandlingen i Landstinget i Grønland var der absolut ikke enighed om det.
I lighed med SF’s ordfører, hr. Poul Henrik Hedeboe, vil vi også gerne have et svar fra ministeren – og gerne allerede i dag, hvis det kan lade sig gøre – på spørgsmålet om vekselgebyr, så vi kan være sikre på, at der ikke indføres noget vekselgebyr.
Peter Skaarup (DF), 2006-10-26:
Jeg er da enig i, at vi skal finde en fornuftig model for det her, og der håber jeg, at det bliver et bredt flertal i Folketinget, der finder den rigtige model.
Men der, hvor jeg synes, der kan være et problem, er, hvis en person oplever, at der bliver ført en sag på vegne af den pågældende ved domstolene, som vedkommende ikke ønsker skal føres.
Det kan da meget vel være, som fru Karen Hækkerup siger, at der også er mennesker, som ikke har været opmærksomme på sagen, og som gerne ville have været med, hvis de havde været opmærksomme på sagen, men det er nu engang den lidt ressourcekrævende proces, som vi synes, at de, der fører sagerne, skal kunne gennemgå.
De har formentlig midlerne til på vegne af nogle menneske at kunne gennemgå sager og føre dem på fornuftig vis, og så har de vel også kræfter til at spørge de personer, der har været involveret i den pågældende sag og er blevet ramt eller ikke ramt, om de vil være med.
Det rejser nogle principielle spørgsmål, som jeg synes er vigtige for vores frihedsrettigheder her i landet, at man kun er med i sager, hvis man rent faktisk selv ønsker det.
Karen Hækkerup (S), 2006-10-26:
Jeg forstod på Dansk Folkepartis ordfører, at der kan være mennesker, som ikke har interesse i, at en sag bliver ført, og derfor skal de ikke bare automatisk stå på en liste over dem, som lægger sag an.
Det har jeg bare utrolig svært ved at forstå.
Hvis nu et menneske rent faktisk er blevet snydt, hvorfor skulle vedkommende så ikke have interesse i, at sagen bliver ført.
Hvad er det, man er så bekymret for, ved at man laver den her frameldingsmodel i stedet for en tilmeldingsmodel?
Som jeg ser det, er den her løsning den eneste rigtige til at sikre ressourcesvage personer, som af den ene eller anden grund ikke når at få læst aviser, ikke ser det i fjernsynet, ikke bliver oplyst om, at de har mulighed for at være omfattet af en retssag.
Den eneste mulighed for, at helt almindelige mennesker, som ikke har fulgt med i den politiske debat eller i medierne i det hele taget, også bliver omfattet af loven, er da, at man sikrer, at de ikke skal melde sig til, men at de kan nøjes med at melde sig fra.
Er ordføreren ikke enig i det?
Peter Skaarup (DF), 2006-10-26:
I Dansk Folkeparti er vi meget positivt indstillet over for det forslag, der er kommet fra regeringen om at gøre det nemmere for et antal mennesker at gå sammen om at anlægge en sag ved domstolene med henblik på at få gennemført den holdning, de pågældende har til f.eks. en bestemt vare, de har købt.
Det er et vigtigt skridt til gavn for forbrugerne, der tages her, og det synes vi fra Dansk Folkepartis side at Folketinget skal give god opbakning her i dag.
Det er positivt, at enkeltpersoner med forslaget får lettere og også billigere adgang til domstolene fremover, og at retssikkerheden dermed styrkes for den enkelte.
Det gælder forbrugere, men det gælder også mindre virksomheder, som vil kunne have gavn af at føre sådanne sager for relativt få omkostninger, og det er et vigtigt fremskridt.
Vi mener også, at lovforslaget på udmærket vis opstiller betingelserne for, hvornår disse såkaldte gruppesøgsmål kan anlægges.
Vi er til gengæld skeptiske over for den skitserede frameldingsmodel.
Man kan forestille sig, at mennesker, der i virkeligheden ikke er interesserede i at føre en sag, alligevel bliver en del af en større sag, og man skal efter vores opfattelse have mulighed for at melde fra, så man ikke uretmæssigt bliver en del af en retssag, som man egentlig ikke synes skulle være ført.
Vi er skeptiske over for, om det virkelig kan være så uforholdsmæssig ressourcekrævende at anlægge gruppesøgsmål, at man ikke har kræfter til at spørge parterne i sådan en sag, inden man anlægger retssagen.
Selv om Forbrugerombudsmanden gør sig de største anstrengelser for kun at anlægge sagligt velbegrundede retssager, virker det ikke umiddelbart betryggende for retssikkerheden, at enhver kan blive sagsøger i en retssag uden at blive spurgt først, blot fordi Forbrugerombudsmanden har besluttet det.
Hvad er konsekvensen af, at en sag, man er med i, fordi man ikke har meldt fra, eventuelt tabes?
Hvad vil det sige, at gruppemedlemmer i et gruppesøgsmål efter frameldingsmodellen alene kan pålægges at bidrage til sagsomkostningerne »inden for rammerne af deres eget faktiske kontante udbytte af retssagen«, som der står i lovforslaget?
Og hvordan kan man undgå, at gruppesøgsmål bruges til at politisere med måske en bureaukratisk eller påståelig forbrugerombudsmand?
Jeg siger ikke, at vi har en sådan, men man kunne forestille sig, at man kunne misbruge de her gruppesøgsmål i den retning.
Der er nogle spørgsmål, der trænger sig på ved frameldingsmodellen, og det er svært i bemærkningerne til lovforslaget at få øje på nogen meget, meget overbevisende argumentation for den model, og derfor vil vi selvfølgelig under udvalgsarbejdet sætte ekstra fokus på modellen, så vi er sikre på, at vi får en model, som er fornuftig, og som også sikrer dem, der ikke ønsker at være en del af en sag.
Men vi er positivt stemt over for tilmeldingsmodellen.
Vi mener, at man aktivt skal gå ind i en retssag, og det gælder også søgsmål, som der er tale om her, i gruppe; man skal være indforstået med, at der nu føres en sag på vegne af en, når man går ind i de her sager.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2006-10-26:
Jeg har noteret mig, at den socialdemokratiske ordfører på vanlig socialdemokratisk vis har en helt anden tilgang til den personlige frihed.
Vi mener fortsat, at enhver borger selv skal bestemme, om han eller hun vil være med i en sag som sagsøger og dermed også være forpligtet, også hvis den pågældende borger eventuelt ønsker at føre en sag individuelt.
Det må naturligvis være den enkelte borgers suveræne ret, og det er ikke noget, lovgivningsmagten skal begynde at tyrannisere.
Karen Hækkerup (S), 2006-10-26:
Ja, men det anføres jo bl.a., at i Sverige, hvor man har den model, giver det anledning til store problemer, fordi det tager meget lang tid at identificere de mennesker, som man skal finde, og især hvis de, som man anlægger sag imod, ikke ønsker at oplyse navnene på de kunder, de har haft, kan det være meget vanskeligt at finde flere tusinde menneskers navne og adresser.
Ville det ikke være nok for Venstre, at man bare synliggør en vis gruppe, som man mener kan være berørt?
Så kan sagen føres, og når den så er afgjort, kan man gå i gang med det omfattende arbejde med helt præcist at identificere navnene på dem, som er omfattet af sagen.
Det er de anbefalinger, der kommer fra svensk side, og hvad siger Venstres ordfører til det?
Jeg står med en udskrift, hvor jeg kan se, at Venstres ordfører, fru Birthe Rønn Hornbech, har været meget kritisk over for frameldingsmodellen.
Ordføreren udtalte sig til Børsen den 18. oktober, og nu forstod jeg egentlig også på ordførerens indlæg, at man ikke er meget positiv over for frameldingsmodellen.
Nu siger Venstres ordfører, at man ikke har noget imod det, når bare alle bliver spurgt, men hvornår mener Venstres ordfører, at folk skal spørges?
Birthe Rønn Hornbech (V), 2006-10-26:
Lovforslaget drejer sig om en ændring af retsplejelovens særlige regler for de såkaldte gruppesøgsmål, så det nu bliver lettere for en række borgere at få gennemført berettigede krav ved domstolene i fællesskab.
Det fremgår af regeringens globaliseringsplan, at det er en tendens, som man også ser i andre lande, og som bør følges i Danmark.
Det er jo helt klart, at sådanne ændringer er en stor forbedring af retssikkerheden, specielt for forbrugerne, men man er også nødt til at se på, at der kan være nogle retssikkerhedsmæssige problemer for producenterne.
Sporene fra USA skræmmer jo, og jeg vil godt sige med det samme, at de sager, man har set i USA, hvor større horder af anonyme kan rejse erstatningskrav, ikke er Venstres politik.
Det, det drejer sig om, er at finde en passende balance mellem retssikkerheden for forbrugerne og retssikkerheden for producenten, og hvor det balancepunkt skal lægges, er naturligvis altid en politisk afgørelse.
Man opererer i lovforslaget med to modeller: den såkaldte tilmeldingsmodel og den såkaldte frameldingsmodel.
Det normale ved en retssag er naturligvis, at borgeren selv bestemmer, om han vil anlægge sag eller ej, og for at sikre det er hovedreglen i lovforslaget, at en borger selv skal have tilsluttet sig, at der rejses sag; han skal have tilsluttet sig positivt.
Der er et mindre område, hvor det er den anden model, den såkaldte frameldingsmodel, som er gældende.
Vi har naturligvis bemærket, at en lang række høringssvar fra erhvervslivet ikke blot er imod gruppesøgsmål, men også er imod frameldingsmodellen.
I Venstre kan vi dog godt leve med den måde, forslaget er formuleret på nu.
Vi synes, at der er en fornuftig balance, men man skal selvfølgelig sikre sig, at alle borgere bliver spurgt, så der ikke er nogen, som ikke selv har bedt om det, der står som sagsøgere.
Vi vil selvfølgelig lytte til de deputationer, der kommer i Retsudvalget, men der skal ikke være nogen tvivl om, at sådan som lovforslaget er formuleret i dag, er det altså blevet til i et samarbejde efter forhandling med Venstres ordfører og justitsministeren, og vi står selvfølgelig bag lovforslaget, som det ligger nu.
Men vi vil naturligvis også lytte til andre synspunkter i udvalget.
Med disse bemærkninger kan jeg sige, at Venstre støtter forslaget.
Line Barfod (EL), 2006-10-26:
For det første vil jeg gerne have et svar på det spørgsmål, som hr. Poul Henrik Hedeboe rejste om vekselgebyr, og som jo også blev rejst under det grønlandske Landstings behandling af sagen – bare så vi forhåbentlig kan få det aflivet.
Man må gå ud fra, at det ikke er det grønlandske landsstyre, der har bedt landsstyreformanden om at komme frem med det ønske ved mødet med statsministeren, eftersom et af landsstyrepartierne, nemlig Atassut, stemte imod forslaget ved behandlingen i Landstinget.
Er det noget, som den danske regering har drøftet og har bedt statsministeren om at tage med til mødet med landsstyreformanden?
Det må vi vel i hvert fald kunne få oplyst fra økonomi- og erhvervsministeren, men ellers må vi jo fortsætte med at forfølge spørgsmålet under udvalgsbehandlingen.
Så lige med hensyn til veksling af grønlandske sedler: Der vil fra Finansrådet blive udstedt en henstilling til medlemmerne om at foretage gratis ombytning af grønlandske pengesedler til danske pengesedler.
Det er, hvad der ligger på sagen for nærværende.
Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslaget overgik derefter til anden behandling.
Afstemning
Frank Jensen (S), 2006-10-26:
Det er ganske rigtigt, at sagen har været behandlet i det grønlandske Landsting, men vi går også ud fra, at økonomi- og erhvervsministeren er bekendt med, at det var et spinkelt flertal i Landstinget, der stemte for lovforslaget.
Afstemningen viste 11-15, så det er jo ikke en sag, som har samlet det grønlandske parlament om et ønske om få disse særlige sedler.
Jeg indrømmer, at der er et flertal, og at et flertal er et flertal – sådan er det jo – men da denne sag pludselig er dukket op som følge af en aftale mellem landsstyreformanden og statsministeren, kunne det jo være rart ligesom at finde ud af, hvor ideen kommer fra.
Der bruges trods alt 9 mio. kr. på sagen.
Udgifterne afholdes af Nationalbanken, men det er jo også sådan, at 80 pct. af overskuddet i Nationalbanken overføres til statskassen, og en del af det overføres til Grønland, så det koster selvfølgelig både det grønlandske hjemmestyre og den danske statskasse penge.
Jeg ved ikke, om vi kan komme det nærmere her i dag, men ellers må vi jo prøve at se på det under udvalgsbehandlingen.
Det kan godt være, at afstemningen ikke gav en stor majoritet, men sådan er det altså, og sådan er det jo også her i huset.
Det er jo demokratiets lod.
Med hensyn til hvad Grønland skal bære af udgifterne, er det rigtigt, som hr. Frank Jensen siger, at det koster i nærheden af 9 mio. kr.
Men Grønland skal bære udgifterne set i forhold til de penge, der kommer fra Nationalbanken som overskud til den danske stat, og der er ikke andet at sige, end at det er meget små beløb, det drejer sig om, når vi taler Grønland i denne henseende.
Men det er rigtigt, at det er Nationalbankens overskud.
Ministeren oplyste jo ikke andet end det, vi kan læse i fremsættelsestalen, nemlig at det er en aftale, der er indgået mellem landsstyreformanden og statsministeren.
Det er vel ikke sådan, at statsministeren og landsstyreformanden har fået ideen samtidig, går jeg ud fra.
Der må være en, der ligesom har præsenteret det som et ønske, og kommer det ønske fra Grønland?
Jeg beder om et svar på det, fordi mange af os jo har beskæftiget os med grønlandske anliggender i ganske mange år, og jeg har aldrig hørt det præsenteret som et grønlandsk ønske, at man vil have særlige pengesedler.
Jeg sidder selv som formand for en arbejdsgruppe under Selvstyrekommissionen, der arbejder med økonomi- og erhvervsforhold, og her har det heller aldrig været præsenteret som et særligt grønlandsk ønske.
Så kunne vi ikke komme det bare en lille smule nærmere?
Hvem har egentlig fået den idé om, at Nationalbanken skal udstede særlige sedler, der alene kan bruges i Grønland?
Så må vi lige være opmærksomme på, at det altså er et forslag, der har været behandlet i Landstinget, som har besluttet at tiltræde det.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2006-10-26:
For at man kan have en frameldingsmodel, må det være helt naturligt – det er det i hvert fald for liberale kræfter – at der stilles den betingelse, at det altså er borgerne selv, der bestemmer, om de vil være med i en retssag.
Det er meget elementært, at det ikke er andre formyndere, der skal bestemme, om nogen skal være med i en retssag, de ikke ønsker.
Det er det synspunkt, jeg har givet udtryk for, også her fra Folketingets talerstol, og det er imødekommet med lovforslaget.
Colette L. Brix (DF), 2006-10-26:
Dansk Folkeparti støtter og er part i kommunalreformen.
Dansk Folkeparti mener, at et vigtigt element i reformen er behovet for en ny og bedre erhvervsfremme i landets kommunale og regionale miljø.
Med reformen er der lagt op til en løsning, hvor de nye kommuner tager sig af den lokale og nære erhvervsfremme, mens de regionale perspektiver varetages af de regionale vækstfora.
Derfor står Dansk Folkeparti bag oprettelsen af vækstfora, som vi mener kan være det rigtige instrument til at skabe en langt mere velafbalanceret regional erhvervsfremme, end tilfældet er i dag.
Området har i denne ordførers øjne været plaget af flere fiaskoer og succeser, og derfor vil den regionale erhvervspolitik i meget høj grad have vores bevågenhed.
Først og fremmest skal Dansk Folkeparti bemærke det overordnede fornuftige i, at administrationen af Regionalfonden og Socialfonden bliver samordnet og forankret under Økonomiog Erhvervsministeriets ressort.
Vi noterer os, at de opgaver, der førhen lå i amter og regionale udvalg, som en logisk konsekvens af reformen lægges ud i de regionale vækstfora.
Vi har ikke de store bemærkninger til forslagets indhold, men Dansk Folkeparti finder det overordnet afgørende, at de involverede parter evner at samarbejde, hvis den ny struktur skal fungere efter hensigten – i den sammenhæng tænker jeg specielt på samspillet mellem regioner og kommuner – ellers vil der i høj grad være tale om, at pengene forsvinder ned i et stort hul.
Der er derfor et udtalt behov for at være ekstra opmærksom i de kommende år.
I Dansk Folkepartis gruppe var der et par medlemmer, der havde nogle spørgsmål.
Når man nu f.eks. kommer frem til forskellige projekter udeomkring i landet, hvordan bliver de stillet op?
Er der nogen, der ser på de projekter og siger god for dem?
Hvordan bliver det egentlig afklaret?
Det kunne vi godt tænke os lige at få svar på under førstebehandlingen.
Dansk Folkeparti vil meget nøje følge udviklingen i erhvervssamarbejdet i stat, regioner og kommuner i de kommende år, og uden videre bemærkninger vil jeg blot meddele, at Dansk Folkeparti er indstillet på at gå positivt videre med forslaget.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2006-10-26:
I Det Konservative Folkeparti er vi også positive over for dette omfattende lovforslag.
Det rummer jo en hel del elementer, men jeg synes, det er væsentligt, at det først og fremmest bidrager til det formål og den intention, det er at skabe et fælles finansielt marked i Europa.
Jeg synes, at den modernisering, der sker af reglerne, er tiltrængt, og jeg synes også, at den fleksibilitet, man giver i det her lovforslag, bl.a. når det gælder investeringsrådgivning, og når det gælder skadesforsikring, er gavnlig.
Der ligger selvfølgelig meget arbejde i udvalget med det her komplekse lovforslag, men grundlæggende må vi sige, at vi bakker op om det.
Vi synes, det er meget positivt.
Colette L. Brix (DF), 2006-10-26:
Med lovforslaget gennemføres gennemsigtighedsdirektivet og MiFID-diretivet i dansk lovgivning.
Dansk Folkeparti noterer sig, at det med lovforslaget bliver muligt for finansielle virksomheder udelukkende at beskæftige sig med investeringsrådgivning, hvis de måtte ønske det.
Reglerne for børsvirksomheder og autoriserede markedspladser bliver med forslaget samlet i fælles regelsæt for regulerede markeder.
Det virker rimeligt, at aktiekapitalkravet til operatører på de finansielle markeder ændres, således at grundkravet mindskes til 8 mio. kr. og suppleres med et særskilt individuelt krav.
Det skaber en garanti for, at aktiekapitalkravet følger risikoen.
I forslaget er der også en række ændringer, der vedrører forsikringsselskaber.
Det er fornuftigt, at selskaber, der betaler mindre en 50.000 kr. årligt til garantifonde, ikke behøver at få en revisionspåtegning af, at bidraget er korrekt udregnet.
Samtidig skal forsikringsselskaberne ikke længere betale til garantifonde i to lande.
Vi har ikke yderligere kommentarer til lovforslaget, og Dansk Folkeparti vil gå positivt videre i udvalgsarbejdet.
Niels Sindal (S), 2006-10-26:
Da vores ordfører, hr. Frode Sørensen, hænger i luften mellem Sønderborg og København, har jeg lovet at dække denne sag.
Jeg skal på vegne af Socialdemokraterne sige, at vi gerne ser, at der skabes et fælleseuropæisk finansielt marked baseret på fair og fri konkurrence efter enslydende regler.
Vi erkender, at det finansielle marked er inde i en hastig udvikling, og derfor er der brug for brugervenlige regler, så markedet er så gennemskueligt som muligt for investorer og andre.
Vi kan således støtte forslaget, men skal naturligvis dykke ned i høringssvarene for at afdække usikkerheder, såfremt sådanne findes.
Vi synes, det er væsentligt at bemærke, at vi her får nogle fælles regler, der bl.a. berører hvidvaskloven, som bl.a. sikrer regler for ordninger vedrørende pengeoverførsler osv.
I forlængelse af et spørgsmål fra hr. Frank Aaen vil jeg sige, at det store marked i sig selv ikke er det, der skaber de gode regler.
Det er samarbejdet i det store marked, der skaber gode regler.
Allerede i dag har vi store transnationale investeringer, vi har danske banker, der har store afdelinger i udlandet, så derfor er det væsentligt, at man har et sæt fælles regler, således at man netop ikke bliver snydt i et stort marked.
Jacob Jensen (V), 2006-10-26:
Ved at man laver et gennemsigtigt marked, man laver nogle oplysningsforpligtelser, så beskytter man markedet, og dermed sikrer man også, at man som investor har et marked at handle i, og at man har et marked, som er gennemført.
Man har et marked, som fungerer, og man har et marked, som man kan bevæge sig frit i, alt efter hvordan man nu ønsker at lægge sin investering.
Så jeg mener klart, at med de forslag, der ligger her, får vi faktisk på en lang række områder et velfungerende kapitalmarked, og efter min opfattelse er det også en investorbeskyttelse.
Frank Aaen (EL), 2006-10-26:
Jamen man kan jo få en investorbeskyttelse ved at være sikker på, at det marked, man går ind på, har ordentlige vilkår, og det kan man sikre på mange måder.
Altså jeg mener: USA er et kæmpestort marked med ens regler, men det gik ikke, som vi lige har hørt, så godt med Enron, hvor direktøren har fået 24 års fængsel.
Så jeg er ikke sikker på, at bare det, at tingene er store, frie og åbne, giver en bedre beskyttelse.
Jeg tror faktisk, at det giver det modsatte.
Nu blev det sagt, at det altid er godt med et større marked, at det giver en bedre investorbeskyttelse, men hvorfor giver det en bedre investorbeskyttelse at have et større marked?
Jeg mener, at så kan folk spekulere endnu vildere over grænserne, end de kan i dag.
Ligger der automatisk en bedre beskyttelse i det?
Det forstå jeg sådan set ikke.