runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Tom Behnke (KF), 2006-11-30:
Forslaget her handler om sikkerhed.
Forslaget handler om børns sikkerhed.
Nu er der jo nogle få tilfælde – det er heldigvis få, men der er nogle – hvor forældrene ikke er helt så opmærksomme med hensyn til at sikre sig, at de nu også har placeret børnene rigtigt, eller at børnene bruger det rigtige sikkerhedsudstyr, og derfor er der selvfølgelig også en sanktion forbundet med at overtræde de her bestemmelser knyttet til loven.
Men forudsætningen for, at man kan løfte bevisbyrden, om jeg så må sige, er jo, at politiet får en hjemmel til at kontrollere, om barnet nu også benytter det rigtige sikkerhedsudstyr, og det er den hjemmel, som det her forslag giver politiet.
Det andet element er bestemmelsen om, at børn under 5 år ikke må være passagerer på motorcykel eller trehjulet knallert, medmindre køretøjet er forsynet med en sikkerhedssele, og det er et rigtig godt forslag.
Jeg kan huske helt tilbage til dengang, jeg selv erhvervede kørekort til motorcykel.
Jeg undrede mig over, at bestemmelsen dengang var – og sådan har den været indtil i dag – at for børn fra 8 til 14 år er det førerens pligt at påse, at barnet har det rigtige sikkerhedsudstyr, altså har styrthjelm på, og at den er fastspændt, men at der for børn under 8 år ingen regler er.
Det vil sige, at man i dag fuldt lovligt kan køre rundt med en 7-årig bag på en motorcykel, uden at barnet har styrthjelm på.
Det er jo fuldstændig uforsvarligt, og derfor er det godt, at lovforslaget her kommer, og at vi får strammet op på de her ting, og at vi siger, at børn over 5 år selvfølgelig skal have styrthjelm på, hvis de er passagerer på motorcykel, og at de, hvis de er under 5 år, ikke må være passagerer på en motorcykel eller en trehjulet knallert, medmindre der er en sikkerhedssele.
Det tredje element i forslaget handler om hjemmelen til at kunne reservere en bestemt handicap-p-plads til et bestemt køretøj.
Det sidste element er så – som flere ordførere har nævnt – at kommunerne nu får mulighed for frit at vælge, hvordan de vil opkræve gebyret for udstedelse af pas, og det sker jo i forbindelse med, at det fremover – fra nytår – bliver kommunerne, der tager sig af ansøgninger om pas.
Om det har så meget at gøre med det øvrige lovforslag, ved jeg ikke – det har det formentlig ikke – men jeg kan ikke se, at der er nogen problemer i, at vi kan køre det her lovforslag igennem med de elementer, der ligger i det.
Jeg har ikke hørt de store protester mod nogen af elementerne i forslaget her, så jeg tror da på, at vi med en lidt smidig udvalgsbehandling kan sørge for, at lovforslaget bliver vedtaget og kan træde i kraft den 1. januar.
Det er jo altså et lovforslag, som er nødvendigt, og det er meget påkrævet, at det bliver vedtaget så hurtigt som muligt, i hvert fald efter konservativ opfattelse, og vi støtter det samlede forslag.
Lone Dybkjær (RV), 2006-11-30:
Da mit partis ordfører ikke kan være til stede, skal jeg på partiets vegne sige, at vi overordnet set støtter forslaget, selv om vi er enige med de ordførere, der har sagt, at der er lidt blandede bolsjer i det, men det er så o.k., og det er måske også meget forståeligt.
Det spørgsmål har også den socialdemokratiske ordfører rejst, nemlig om det rent faktisk er forsvarligt at transportere børn under 5 år på motorcykel eller motorcykel med sidevogn.
Det vil vi godt diskutere i udvalget.
Som en af dem, der havde børn dengang, da der overhovedet ikke var tale om nogen form for sikkerhedsforanstaltning, har det sådan set glædet mig, hvor meget der også er kommet i forbindelse med almindelig bilkørsel, og det her synes jeg i virkeligheden er lidt ude af trit med alle de stramninger, der er sket i forbindelse med transport af børn i bil.
Derfor synes jeg, det er en drøftelse værd i udvalget, om vi i virkeligheden skal sige, at det ikke er forsvarligt.
Nu kan man jo selvfølgelig også kigge på, hvor mange det drejer sig om, og hvor mange ulykker der har været og al den slags, og det vil så i hvert fald indgå i vores overvejelser.
Så er der spørgsmålet om handicapparkeringspladser.
Jeg havde nok den opfattelse, at det kunne lade sig gøre, men når det ikke kan lade sig gøre, så synes jeg selvfølgelig, det er helt rigtigt, at man får indført den regel, som ministeren vil indføre.
Men på linje med hr. Kim Christiansen vil jeg stille et spørgsmål – nu havde han og jeg lige en ordveksling, fordi jeg misforstod noget af det, han sagde – for jeg forstår ikke, hvorfor der skal stå »når særligt tungtvejende hensyn taler herfor«, og det vil jeg godt bede ministeren lige reflektere over.
Det er jo, kan man sige, i forvejen meget besværligt at være handicappet, og det betyder meget for den handicappede, hvis den handicappede skal kunne bevæge sig til arbejde eller andre ting, at bilen er tæt på – hvis man er så handicappet, at man får et køretøj.
Derfor ved jeg ikke, hvad begrundelsen for »særligt tungtvejende hensyn« er.
Men det kan ministeren jo svare på enten her eller i forbindelse med udvalgsbehandlingen.
Så skal jeg ikke sige noget yderligere om pasgebyrerne osv.
Vi tilslutter os også dette.
Pia Olsen (SF), 2006-11-30:
Vi synes, det er godt, at der bliver sat fokus på børnenes tarv, og at der bl.a. kommer forbud mod, at børn under 5 år kan sidde på en motorcykel, hvilket de kan i dag; det synes vi er godt at loven strammer op om.
Det er også godt, at man er opmærksom på måling og vejning af børn i forbindelse med kørsel.
Så vi synes egentlig, at mange af de elementer, der ligger i lovforslaget, sikrer børnenes tarv langt bedre, end det sker i dag.
Så er der delen om de øvrige svage trafikanter, som handler om handicappladser.
Indtil videre har det jo været sådan i København, at man har fået en dispensation, så man kunne sikre sig og fastholde en handicapplads.
Vi er glade for, at der nu bliver hjemmel i loven til, at man faktisk kan fortsætte med at have de her pladser, da vi mener, det er utilstrækkeligt, at man som handicappet ikke er sikret en eller anden form for holdeplads i områder, hvor der er tæt trafik.
Så det ser vi også som positivt i lovforslaget.
At man generelt prøver at stramme op med hensyn til politiets hjemmel i forbindelse med de svage trafikanter er bestemt et positivt element.
Så vil SF sige, at man jo kunne overveje at udskille pasdelen – det kunne være en måde at rydde lidt op i det her lovforslag på – og der er vi enige med De Radikales ordfører i, at der lidt er tale om blandede bolsjer.
Vores konklusion er altså, at vi gerne vil give politiet hjemmel til de her ting i forbindelse med de svage trafikanter.
Generelt synes vi nu, at man skal passe på med overlovgivning og med at lave lovgivning om alt muligt, men netop fordi det handler om lidt svage trafikanter, kan vi godt støtte det her forslag.
For os handler det om børnenes tarv og de handicappedes tarv, og derfor kan vi godt gå videre med behandlingen.
Frode Sørensen (S), 2006-11-30:
Jeg er glad for ministerens svar med hensyn til konduite i forbindelse med måling og vejning, og det bliver spændende at se, om motorcykelbetjentene nu rejser rundt med tommestok og vægt på ryggen, eller hvordan de vil klare den side af sagen.
Men det får vi nok at se.
Med hensyn til den hurtige behandling af gebyr på pas må vi vel sige, at når det passer ind i det her lovforslag, så kunne det vel have passet ind i et hvilket som helst lovforslag, ministeren har fremsat siden åbningen i oktober måned, men hvis ministeren nu vil sige, at det er, fordi man har glemt det, så vil jeg sige, at det jo er en undskyldelig ting.
Men mit spørgsmål går på: Ministeren siger, at af hensyn til forældres mulighed for at transportere børn, er det stadig væk godt, at man kan transportere børn f.eks. mellem 5 og 8 år på motorcykel, i stedet for hvis vi nu ville rykke alderen til 8 år, men synes ministeren ikke, at forældrene så har et problem i forbindelse med børn mellem 0 år og 5 år?
Nu betragter jeg altså ikke det her som et teknisk snit.
Jeg betragter det som, at et barn på 7-8 år måske har en større følelse af, at man må holde ordentlig fast.
Jeg er i den situation, at jeg aldrig selv har kørt på motorcykel, men jeg har en opfattelse af, at det selvfølgelig er supergodt, man har en hjelm på, men ryger man med pæn fart af en motorcykel, så tror jeg, en 5-årig kan have meget, meget svært ved at overleve alene på grund af hjelmen.
Jeg håber også, ministeren eventuelt vil tage stilling til, om vi skulle ændre alderen, mere ud fra – hvad skal man sige – det trafiksikkerhedsmæssige og hensynet til barnet end alene det rent tekniske, fordi der er jeg enig med ministeren i, at vi altid kan diskutere, om det skal være 5 år, eller om det skal være 8 år.
Blot er det min holdning, at ved 8 år har man en større mulighed for at kunne håndtere det at sidde bag på en motorcykel.
Frode Sørensen (S), 2006-11-30:
Ministerens forslag rummer sådan cirka fire elementer, hvoraf det væsentligste nok er det, der handler om sikkerhed for børn på motorcykler og knallerter, idet der jo altså ikke i dag er noget alderskrav i forbindelse med at kunne være passager på en motorcykel eller en knallert.
Det må jo egentlig være en kilde til forundring, at færdselsloven aldrig har haft særlige regler for befordring af børn på motorcykler, så man har jo egentlig mest lyst til at takke ministeren for at have fremsat forslaget.
Men måske har vi lovgivere ikke haft fantasi til at forestille os, at andre end voksne kunne være passagerer på disse køretøjer, og derfor er det på høje tid at sikre børnene.
Som nævnt indeholder lovforslaget sådan cirka fire selvstændige dele.
Børn, som er passagerer på motorcykler og knallerter, skal sikres med sele og styrthjelm.
Det lyder jo i hvert fald meget fornuftigt.
Børn under 5 år skal ikke transporteres på motorcykler eller knallerter, idet de hverken kan bruge sikkerhedssele eller styrthjelm.
Det vil efter min mening være vanvittigt at transportere 3-4-årige bag på en motorcykel med eller uden hjelm.
Jeg ved ikke, om jeg skal vente lidt, indtil debatten er slut ovre i hjørnet.
Karsten Nonbo (V), 2006-11-30:
Jeg vedkender mig min fortid, og jeg vedkender mig også, at jeg er SSP-medarbejder.
Jeg har været ude og fået nogle med en plettet straffeattest ansat i et firma, fordi de unge mennesker er ærlige, de unge mennesker vil videre.
Det er ikke et spørgsmål om at marginalisere nogen, de får netop ved at være ærlige en mulighed for at komme videre med deres liv i stedet for at rende rundt og fortie deres fortid.
Det giver det her gedulgte, hvor man aldrig bliver ærlig og tror, man kan gemme sig.
Jeg kender arbejdsgivere, som hellere end gerne vil antage folk – var jeg lige ved at sige – hvis der på deres straffeattest står, at de har fået foretaget en konfiskation af cylinderdelene på en knallert.
Der er da en mekaniker, der kan se, at dér er et ungt menneske, der kan pille og skrue ved en knallert.
Det er da næsten et gode.
Selvfølgelig vil tyveri aldrig være et gode, men man kan godt tilgive, folk kan godt komme videre i livet, og det er en fælles opgave at fortælle arbejdsgiverne det.
Jeg har fået en henvendelse fra Dansk Arbejdsgiverforening, der også siger: Jamen vi kan nøgternt se på straffeattesten, hvad der står, og så kan vi hjælpe det unge menneske videre.
Det er klart, at hvis man bliver ved og bliver ved, så bliver man marginaliseret.
Anne Baastrup (SF), 2006-11-30:
Jeg er skuffet.
Hr. Karsten Nonbo ved eller burde vide, at den gruppe unge, der er ude i kriminalitet, deres familier og deres netværk er meget skrøbelige, og det er ikke dem, der kender nogen, som kender en, der engang har været forbi en læreplads.
Det er mennesker, som i forvejen er marginaliseret via deres opvækst, og som har meget, meget svært ved at forstå den måde, man skal opføre sig på i samfundet i dag.
Det er den gruppe, jeg godt vil prøve at se om vi dog for søren ikke kan lade være med hele tiden at lægge store sten i vejen for.
Det her går ikke ud på, at jeg vil fjerne straffeattestbegrebet, men det går ud på at fjerne risikoen for, at man ikke får en chance som flaskedreng, at man ikke får en chance for at få en læreplads på en større virksomhed.
Det er det, jeg gerne vil sikre, så disse unge ikke bare tabes.
Men jeg kan forstå, at hr. Karsten Nonbo ikke vil være med.
O.k., så tager vi diskussionerne rundtomkring i landet om, hvad det er vigtigt for de unge at tænke på for at undgå kriminalitet.
Kim Christiansen (DF), 2006-11-30:
Hvis man følger op på SF’s forslag, hvor de stort set ikke skal være tilgængelige – i hvert fald ikke det, der står i dem – så ryger den præventive virkning også.
Kunne der ikke godt være en pointe i det?
Fru Anne Baastrup udtrykker jo selv, at det her er en meget lille gruppe af personer, en meget marginaliseret gruppe, som man i forvejen ofrer store ressourcer på i det sociale system, også for bl.a. at bringe dem i arbejde, uagtet at de har pletter på straffeattesterne.
Der mener jeg, at de danske virksomheder rent faktisk er gået ind og har taget et meget stort socialt ansvar i et forsøg på at få de her unge mennesker i arbejde.
Så jeg mener, at der bliver gjort en stor indsats for det.
Det vil jeg gerne have et svar på.
Anne Baastrup (SF), 2006-11-30:
Jeg er da fuldstændig klar over, at vi bruger utrolig mange penge inden for det sociale område for at sikre, at børn og unge, hvis familier og hvis netværk i øvrigt er ekstremt skrøbelige, ikke går fuldstændig deroute, og at de ikke bliver marginaliseret fuldstændig.
Men der synes jeg også godt, at vi som retsordførere kunne udvise en vis ansvarlighed over for, hvordan det sociale system fungerer.
Vi ved, at der ikke er mange, men nogle, som er forhindret i bare at komme i gang på en arbejdsplads, så de kan vise arbejdsgiveren, at de er gode til at stå op om morgenen og gode til at udføre nogle arbejdsopgaver, for de får ikke lov.
De får ikke lov på grund af en firkantet regel i den pågældende virksomhed om, at man ikke tager folk med plettet straffeattest.
Det synes jeg er et problem.
Kim Christiansen (DF), 2006-11-30:
Det, jeg efterfølgende lige ville spørge om, er – jeg sagde det også i min ordførertale, men jeg mener ikke at jeg har fået et svar på det: Hvem mener fru Anne Baastrup skal vurdere, hvad der er væsentligt, når nu SF ønsker at fratage arbejdsgiveren retten?
Så må der jo være nogle andre, der skal vurdere, hvad der er væsentligt i en straffeattest.
Hvem skal det så være?
Skal det være de sociale myndigheder, skal det være den unge selv, eller skal det være politiet?
Jeg synes ikke, at vi har fået et klart svar på, hvor det ansvar skal ligge henne?
Anne Baastrup (SF), 2006-11-30:
Vi har inspirationen fra lov om helbredsoplysninger, og deri er der en relativt klar ansvarsfordeling.
Vi har fremsat et beslutningsforslag.
Vi har ikke ressourcer til at nedsætte et udvalg, der skal arbejde i lang tid for at finde ud, hvordan man konkret skal komme med nogle bud.
Derfor er dette beslutningsforslag meget løst i koderne, netop for at få en dialog med højrefløjen om, hvad vi gør ved den lille marginaliserede gruppe af unge, som ikke får adgang til arbejdsmarkedet; som ikke registreres i arbejdsformidlingen, fordi de ikke har adgang til arbejdsløshedsunderstøttelse; som sejler rundt, og hvor der ikke er familie og netværk til at samle dem op.
Jeg kan forstå, at på trods af, at det er en meget lille gruppe, så er Dansk Folkeparti fløjtende ligeglad.
Det synes jeg ikke er godt.
Det synes jeg faktisk er træls, for vi har brug for alle på arbejdsmarkedet.
Afstemning
Charlotte Antonsen (V), 2006-11-30:
I Venstre er vi glade for, at man opprioriterer menneskerettighederne i Europa.
Derfor afviser vi forslaget fra Dansk Folkeparti.
I øjeblikket går menneskerettighederne deres sejrsgang i hele verden.
Efter kommunismens sammenbrud er det jo lykkedes, bl.a. når Europa laver aftaler med tidligere marxistiske lande i Afrika og andre steder i verden, at få lagt ønsker ind om, at de pågældende lande gør fremskridt på menneskerettighedsområdet.
Når vi har så travlt med menneskerettigheder i resten af verden, er det helt naturligt, at vi også opprioriterer menneskerettighederne internt i EU.
Det ville vi gerne have gjort med den nye forfatningstraktat, hvor menneskerettighederne ville få retsvirkning, men forslaget om et agentur er jo også et eksempel på, at man opprioriterer menneskerettighederne.
Vi synes, det er helt naturligt, at man har et organ, der sikrer, at når EU laver love eller direktiver, er de pågældende direktiver selvfølgelig i overensstemmelse med menneskerettighederne.
Og det er jo noget af det, der er en vigtig opgave for det ny agentur.
Vi mener også, det er rigtigt, at man hele tiden skal overvåge menneskerettighedssituationen i Europa.
Alle ved, at der jo blandt de nye medlemslande i EU er en del, der for nylig har haft problemer med menneskerettighederne.
Og derfor er det jo også naturligt, at vi hele tiden overvåger, samler data ind og sikrer os, at vi på det her område er fuldstændig klar på, at vi alle sammen i EU overholder de grundlæggende rettigheder og i hvert fald får et instrument, så vi har en mulighed for at følge op på det område.
Ministeren har allerede været inde på det, og jeg vil gerne gentage, at det da også er vigtigt, at man ikke laver dobbeltarbejde.
Vi har allerede Europarådets domstol i Strasbourg, som ser på menneskerettighedsspørgsmål.
Der lægges op til, at agenturet ikke skal lave det samme som Menneskerettighedsdomstolen.
Det er vi tilfredse med fra Venstres side.
Med hensyn til diskussionen om Europarådet kontra EU – og det ved jeg at hr. Morten Messerschmidt er meget optaget af, for hr. Morten Messerschmidt er jo Dansk Folkepartis repræsentant i Europarådet – vil jeg sige, at virkeligheden i Europa i dag altså er, at alle demokratierne enten er i EU, eller også er de på vej ind i EU.
Der er et par stykker, som ikke er det endnu, Norge og Island, men ellers er billedet, at de demokratier, der er velfungerende, søger om at blive medlem af EU.
Mange er allerede medlem, og flere har ønsket at komme til.
Så jeg opfatter altså også det her som en konsekvens af virkeligheden, nemlig at vi har fået et nyt europakort, hvor de lande, der tidligere ikke kunne være medlemmer af EU, fordi de ikke var demokratier, nu kommer over i vores gruppe, og så må vi også se på, hvordan man forbedrer menneskerettighedssituationen i EU.
Morten Messerschmidt (DF), 2006-11-30:
Det her agentur udspringer jo af Beate Winklers institut i Wien, som jeg går ud fra at fru Antonsen også er bekendt med, og jeg kunne egentlig godt tænke mig at høre, om fru Antonsen kunne sige, hvordan hun vurderer den indsats, som Beate Winklers overvågningscenter i Wien har bedrevet de sidste år.
Der vil jeg gerne høre, hvordan fru Antonsen vurderer det center, og om hun virkelig mener, at det centers renommé kvalificerer til, at det nu bliver opgraderet til et agentur.
Karsten Nonbo (V), 2006-11-30:
Det har jeg fortalt i min ordførertale, men jeg vil gerne gentage det.
Det er et spørgsmål om, at man, hvis man skal videre med tilværelsen, gør op med fortiden; at man er ærlig over for sig selv og over for sine omgivelser, og at man også har sine forældre og andet netværk, der kan hjælpe en.
Man kunne jo eventuelt skrive, når man ansøger, at her har jeg en straffeattest med den lille plet, der skete det og det den dag.
Så vil arbejdsgiveren i langt, langt de fleste tilfælde sige: Godt, så arbejder vi ud fra det.
Det er alt andet lige sådan – så kan man sige desværre eller ej – at de, der møder op om morgenen, de, der kommer hver eneste dag, har et stort fortrin.
Og det er da klart, at står man med forskellige ansøgere og skal bruge en, så tager man altid det bedste af det bedste.
Det ville jo være at stikke folk blår i øjnene at lade dem tro, at man ikke også tager hensyn til straffeattesten, det medgiver jeg da.
Det kan ikke nytte noget, at vi står her med et beslutningsforslag, der siger: Du kan gøre, hvad du vil, og så skal vi nok få slettet dine pletter bagefter.
Charlotte Antonsen (V), 2006-11-30:
Jamen altså, Beate Winkler ligger også langt væk fra mig politisk, det skal jeg da ikke lægge skjul på, og mange af de ting, hun er kommet med, har jeg da ikke brudt mig om.
Men der er altså forskel på Beate Winkler som person og på agenturet for menneskerettigheder.
Det er jo heller ikke sådan, at Venstre er i gang med at nedlægge Sundhedsstyrelsen, fordi den forrige direktør lavede nogle fejl.
Og sådan må man altså skelne.
Så skal jeg da også gerne sige herfra, at jeg da håber, at man finder en mindre politisk leder for det kommende institut, men det er da ikke direktøren for et eller andet organ, som afgør, om vi er for eller imod, at man skal have et menneskerettighedsinstitut.
Jamen jeg er da ked af, at hr. Morten Messerschmidt ikke lyttede til, hvad jeg svarede til det forrige spørgsmål.
Derfor vil jeg gerne gentage det, fordi det altså også er svaret på hr. Messerschmidts andet spørgsmål.
Det er altså ikke sådan, at fordi man har en uheldig direktør for en institution, det være sig for agenturet for menneskerettigheder – eller Sundhedsstyrelsen for at tage et konkret dansk eksempel – siger: Nå, men så vil vi overhovedet ikke have noget med det her at gøre, og så nedlægger vi det.
Det er klart, at jeg nok ikke er politisk på linje med Beate Winkler, men det er jo ikke det samme som at sige, som hr. Messerschmidt sagde, nemlig at hun ikke havde levet op til kravene, for hvis hun ikke havde levet op til kravene, var hun jo nok blevet fyret.
På menneskerettighedsområdet såvel som på alle mulige andre politiske områder – vi har et miljøagentur her i København, og der vil da også være masser af ting, der kommer fra Miljøagenturet med anbefalinger osv., som der vil være politisk uenighed om – kan man jo ikke undgå i en politisk verden, at der kommer nogle politiske udmeldinger.
Men altså, jeg er enig i kritikken af den person, og jeg håber, at vi får en person, som måske er lidt mere forsigtig i sine politiske udmeldinger.
Per Clausen (EL), 2006-11-30:
Når man hører hr. Morten Messerschmidt, skulle man næsten tro, at den tjekkiske regering havde taget forskud på glæderne ved at forbyde en politisk organisation med henvisning til, at den går imod den private ejendomsret til produktionsmidler, for jeg kunne forstå på hr. Morten Messerschmidt, at det bliver en menneskeret – ikke at gå imod det, men at have det.
Morten Messerschmidt (DF), 2006-11-30:
Jo, forslaget om et agentur vil helt klart gøre, at menneskerettighederne vil få større tyngde, ikke i Europa, men kun i EU, og det er det, der er den centrale forskel.
Der findes altså snart 20 lande i Europa, som ikke er med i EU, men er med i Europarådet, og dem vil man hensætte i en frit flyvende tilstand, hvor man netop ikke har mulighed for at kontrollere deres menneskerettighedstilstand, at være inde og monitorere de demokratiske valg.
Man slipper dem og giver faktiske frie hænder til dem, der virkelig ønsker at krænke menneskerettighederne.
Det er punkt 1. Punkt 2 er selvfølgelig, at vi betragter det som noget helt centralt, at menneskerettighedsspørgsmålene ligger på et mellemstatsligt niveau, at de ligger i en mellemstatslig forsamling, hvor det i sidste instans er landenes egne domstole, egne myndigheder, som vælger at fortolke de helt centrale ting, som hr. Per Clausen jo peger på: den frie ejendomsret og retten til lige uddannelse og alle andre forhold, som har været inde i diskussionen.
Det bør være den danske Højesteret og ikke EF-Domstolen, der med forrang skal afgøre de ting.
Derfor ser vi den konflikt, der er mellem Menneskerettighedsdomstolen som en mellemfolkelig domstol og EF-Domstolen som en overstatslig domstol.
Nu vil det jo være hr. Per Clausen bekendt, at EU i forvejen har temmelig store problemer med at fungere, og jeg tror ikke, de problemer vil blive mindre, hvis vi skal overveje at optage f.eks. Rusland.
Det vil jeg i al beskedenhed mene.
Derfor er løsningen selvfølgelig ikke, at man tager alle de her lande med ind i EU.
Menneskerettigheder er ikke et EU-anliggende.
EU skal tage sig af grundlæggende bestemmelser om frihandel og tekniske standarder på miljøområdet og forbrugersikkerhed og alle sådan nogle ting, men menneskerettighederne som sådan skal altså ligge i Europarådet under Menneskerettighedsdomstolen, ikke bare for, at de kan dække hele det europæiske kontinent, men sandelig også for at sikre, at det her altså er et mellemstatsligt værktøj, ikke et overstatsligt, som man vil gøre det til i EU.