runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lene Garsdal (SF), 2004-02-27:
For det første frygter jeg sådan set, at mange BST er bukket under.
Hvilken sikkerhed er der for, at de her arbejdsmiljørådgivere overhovedet vil eksistere fremover?
Det vil jeg godt høre.
Så vil jeg godt lige vende tilbage til de administrative bøder.
Det lyder, som om det er sådan noget særlig ondt, som arbejdstilsynet kan gøre over for virksomheden, men i virkeligheden er alle arbejdsmiljølovens paragraffer jo strafsanktioneret på en eller anden måde.
Jeg vil gerne høre fru Charlotte Antonsen, om man ikke kan se, at det er problematisk, at man netop forenkler sagen, ved at man drukner det på stedet ude på arbejdspladsen.
Fru Charlotte Antonsen sagde, at det skulle være op til de enkelte virksomheder selv at vælge deres rådgivere, alt efter hvad de nu synes.
Men er der overhovedet, og det vil jeg gerne spørge om, nogen sikkerhed for, at den enkelte virksomhed rent faktisk vil bruge arbejdsmiljørådgivning?
Vi ved jo fra tidligere undersøgelser, at nogle af de BST-pligtige virksomheder har brugt BST, fordi de havde betalt.
Forestiller fru Charlotte Antonsen sig virkelig, at man i samme omfang som tidligere vil bruge arbejdsmiljørådgivning?
Charlotte Antonsen (V), 2004-02-27:
Naturligvis er målet på arbejdsmiljøområdet at reducere antallet af ulykker og skader.
Hvad skulle man ellers lave det her for?
Det er jo et fuldstændig meningsløst udsagn, hr. Bjarne Laustsen kommer med.
Må jeg til det andet spørgsmål sige, at hr. Bjarne Laustsen sådan set selv levererer svaret på, hvorfor det ikke kunne lade sig gøre at lave en aftale med Socialdemokratiet.
Netop det sidste indlæg fra hr. Bjarne Laustsen var jo meget, meget firkantet: Vi skulle komme ind og gøre, ligesom Socialdemokraterne synes, og vi kunne bare tage forslagene fra Socialdemokratiet, og så ville man gerne være med.
Men vi har altså skiftet regering for efterhånden et par år siden, så det siger sig selv, at hvis man vil være med til at gennemføre beslutninger, er man altså også nødt til at acceptere, at regeringen har fået en anden farve, og gå ind
på de overvejelser, vi har
Så er det klart, at hvis vi så skal mødes og lave et kompromis, skal vi også bøje os.
Men det, vi undervejs har hørt fra Socialdemokratiet og i særdeleshed fra hr. Bjarne Laustsen, har været en meget markant afvisning af nytænkning.
Det er problemet.
Bjarne Laustsen (S), 2004-02-27:
Jeg skal oplyse Venstres ordfører om, at Socialdemokratiet har deltaget i to møder med regeringen om arbejdsmiljø siden den 10. juni sidste år af cirka godt og vel en times varighed.
Det foregik i fuld fordragelighed.
Vi har ikke afvist noget som helst.
Vi har givet regeringen en række gode råd, og hvis man vil forbedre arbejdsmiljøet, så bør man lytte bl.a. til det, som Socialdemokratiet dengang sagde.
Til gengæld har man valgt at gøre
dette.
Jeg forstår slet ikke, hvad det er, man står og bryster sig af, for da regeringen kom til, afskedigede man 137 i arbejdstilsynet, så påstår man, at man nu vil ansætte 140, det er et plus på 3, så jeg kan ikke rigtig se, hvad det er, regeringen har fået ud af det.
Det er den konkrete del, som Venstre har været med til at foreslå sammen med andre partier.
Det er det, man har fået ud af det.
Det er ikke det, som står på tavlen herinde i Folketinget, nemlig fire reelle forslag, der vil forbedre arbejdsmiljøet.
Det er jo heller ikke sådan, at regeringen i forhold til de 1.000 anmeldte arbejdsulykker har et succeskriterium med hensyn til at få det nedbragt.
Det er åbenbart ikke det, der er målet.
Målet er bare at fritage virksomhederne for BST.
Det er det eneste, man opnår ved den aftale, der er lavet.
Lene Garsdal (SF), 2004-02-27:
Jeg vil gerne vende tilbage til de formelle administrative bøder.
Jeg kan forstå på fru Charlotte Dyremose
, at det bare er papir, mens bøderne for de materielle ting, f.eks. maskinbeskyttelse og sådan noget, er noget med arme og ben, man mister osv. Så er det bare, jeg vil spørge: Er det ikke sådan, at f.eks. den formelle sikkerhedsorganisation, det at have en sikkerhedsorganisation, det at have en arbejdspladsvurdering, jo netop er forebyggende instanser på virksomheden, som skal sikre, at maskinerne er afskærmet osv., osv., så man undgår ulykkerne?
Derfor: Er det ikke sådan, at man nedprioriterer det forebyggende arbejde ved at sige, at der ikke skal kunne gives administrative bøder til det i forhold til de materielle ting?
Charlotte Antonsen (V), 2004-02-27:
Jeg synes, det er udmærket, at fru Lene Garsdal spørger til BST.
Hr. Bjarne Laustsen var også lidt inde på det.
Vi mener, at i og med at BST bliver bedre, fordi BST får konkurrence, vil efterspørgslen efter at benytte BST og ikke kun betale til BST stige.
Jeg er ikke i tvivl om, at 99 pct. af de danske virksomheder er meget opsatte på at have et godt arbejdsmiljø, for et godt arbejdsmiljø hjælper også på bundlinjen, for det betyder jo også, at virksomheden får bedre råd til at koncentrere kræfterne om at producere.
Så jeg tror altså ikke, at vi står over for en hel masse grumme virksomheder, som kun er ude på at genere deres medarbejdere. Her har jeg et andet positivt syn på danske virksomheder.
Man kan selvfølgelig altid finde nogle brodne kar, og det er jo det, som hele vores indsats fremover i højere grad skal rette sig imod.
Charlotte Dyremose (KF), 2004-02-27:
Det er jo ganske klart, hvorfor vi primært starter med dem, der er underlagt BST, det er jo, fordi der er lavet en prioriteret rækkefølge.
Man er startet med at trække de virksomheder ind under BST, som man vurderede generelt nok
var dem, der var flest farlige situationer på.
Så er det vel meget naturligt, når vi nu skal starte et eller andet sted, at vi så også starter i de brancher, hvor der har været store problemer, og at vi så sørger for at få skilt fårene fra bukkene i de brancher, inden vi går videre til andre brancher.
Det er sådan god, gammeldags socialdemokratisk politik, ikke?
Tilskud og afgift.
Vi har vist diskuteret det før, om der overhovedet ikke var nogen, der læste bemærkningerne og opdagede, hvor tåbeligt det var.
Men en anden ting er jo så, at ud over at vi nu sørger for, at de her virksomheder rent faktisk skal have rådgivning, hvis der er et problem, så går vi jo også målrettet efter netop de virksomheder, hvor problemerne er størst.
Som jeg bl.a. sagde, prioriterer vi dem, der er inde under BST, og andre, der har de farlige områder, så derfor gør vi netop med det her en kæmpe indsats og prøver på at nytænke det her område, fordi der længe har været store problemer.
Bent Bøgsted (DF), 2004-02-27:
Jamen jeg har da ikke ministerens kalender, så jeg kan da ikke se, hvor mange partier der har været indkaldt til møde.
Jeg ved bare, at hr. Bjarne Laustsen over for Dansk Folkeparti ikke sådan ligefrem gav udtryk for den lyst til at skulle have indflydelse på BST-systemet, som hr. Bjarne Laustsen har i de forslag her.
Og hvad der er sket under de forhandlinger med ministeren, hvor Socialdemokratiet har været med, kan jeg af gode grunde ikke sige noget om, for jeg har ikke været med til de forhandlinger, det vil jeg ærligt indrømme, så derfor kan jeg ikke sige noget om det.
Så blev der henvist til arbejdsskadeloven.
Jamen vi fik en god arbejdsskadelov.
Den havde Dansk Folkeparti
maksimal indflydelse på, og det er faktisk blevet verdens bedste arbejdsskadelov.
Og jeg tror på, at det her bliver verdens bedste arbejdsmiljølov, så det kommer til at hænge sammen.
Bjarne Laustsen (S), 2004-02-27:
Jeg er glad for, at hr. Bent Bøgsted bekræfter, at arbejdsskadeloven faktisk ikke var så tosset endda.
Den byggede også på den tidligere regerings forslag, så det kan vi kun kvittere for.
Der er to andre ting, jeg godt lige vil tage fat i.
Den ene er, at det ifølge hr. Bent Bøgsteds udtalelse omkring det var vanskeligt at få sikkerhedsrepræsentanter.
Kan hr. Bent Bøgsted ikke bekræfte, at SiD har oplyst, at dengang, reglen blev sat ned til fem ansatte, fik SiD 1.500 nye sikkerhedsrepræsentanter?
Det bekræfter jo ikke ligefrem hr. Bent Bøgsteds udsagn om, at det skulle være besværligt.
Når det så drejer sig omkring BST, hvad er der så egentlig galt ved, at man indfører BST, f.eks. når det drejer sig om rengøringsarbejde
Hr. Bent Bøgsted kan vel også bekræfte, at vi har haft besøg af Kvindeligt Arbejderforbund, som har udtalt sig omkring de arbejdsmiljøproblemer, der er dér, ligeledes på transportområdet, ligeledes på daginstitutionsområdet, hvor der trænger til at blive gjort noget. Hvorfor kunne man ikke tage og starte med at screene dem eller indføre en BST-ordning for dem, hvor der klart og tydeligt er dokumenteret arbejdsmiljøproblemer?
Bent Bøgsted (DF), 2004-02-27:
Ja, jeg kan godt huske, dengang de her 1.500 sikkerhedsfolk kom ind, da vi havde problemer ude på virksomhederne.
Det var faktisk tvang, at der skulle findes én, koste hvad det ville. Der skulle være en, der meldte sig som sikkerhedsrepræsentant.
Vi skulle simpelt hen finde en, selv om der ikke var nogen, der ønskede at være det.
Så kort er det.
Selvfølgelig har der været nogle steder, hvor der var nogle, der gerne ville være det.
Helt sikkert.
Så er der de her områder, som hr. Bjarne Laustsen nævnte.
Det er jo sådan, at vi starter med de BST-pligtige, men derudover starter vi også med de her 20.000 virksomheder, der er belastede, og der går de her jo ind under, så de er med fra starten i arbejdsmiljøreformen.
De er med lige fra starten.
Vi ser på dem med det samme.
Selvfølgelig kan vi ikke se på dem på en uge eller på en måned, for der er
mange virksomheder, men de er med fra starten.
Lene Garsdal (SF), 2004-02-27:
Jeg vil gerne stille spørgsmål til det, som hr. Bent Bøgsted sagde om de små virksomheder med fem til ti ansatte.
Hr. Bent Bøgsted sagde, at de jo alle sammen får en screening, og så får de jo pålæg om både rådgivning og alt muligt andet.
Men er det, som er en af pointerne ved at have en sikkerhedsrepræsentant på de små virksomheder, ikke, at man får en viden om arbejdsmiljø via den arbejdsmiljøuddannelse, sådan at man måske, når man har den viden, kunne løse problemerne selv i stedet for at vente, til der kom nogen og gav én bøder, eller hvad ved jeg?
Bent Bøgsted (DF), 2004-02-27:
Jeg kan kun give fru Lene Garsdal ret i, at det da er vigtigt at have noget viden om arbejdsmiljø, helt sikkert.
Men hvis det endelig skal være, står det jo ikke skrevet nogen steder, at virksomheder med fem til ti ansatte ikke må vælge en sikkerhedsrepræsentant.
Firmaet kan da bare sige, at de vil have en sikkerhedsrepræsentant, og så er det helt fint.
Jeg tror da ikke, at ministeren vil modsætte sig, hvis der er en virksomhed, der kommer og siger: Vi vil gerne have en sikkerhedsrepræsentant, vi har kun seks ansatte eller syv ansatte.
Det, vi har lavet, er jo, at det har været tvungent, at der skulle være en, fordi der var besvær med at få nogen.
For tænk på de her små virksomheder, hvor der måske er seks ansatte, som arbejder seks forskellige steder og som måske dårligt nok ser hinanden hver dag.
Det giver et problem.
Det skal vi huske, og det har de sammen med virksomhedens ejere.
Lene Garsdal (SF), 2004-02-27:
Jeg synes, jeg hørte hr. Bent Bøgsted sige, at det var, og nu citerer jeg, så vidt jeg kan huske det ordret, et »kæmpe fremskridt«, når det nu bliver op til Arbejdstilsynet at pålægge rådgivningspligt.
Så synes jeg på en eller anden måde, at det jo lige præcis er det, der ligger i vores forslag.
Vi synes, at alle skal have pligt til at være omfattet af BST.
Så jeg kan ikke helt se det logiske i det, hr. Bent Bøgsted siger.
Det andet er, at jeg næsten synes, jeg hørte hr. Bent Bøgsted tale på alle bedriftssundhedstjenesters vegne ved at sige, at de selv er glade for det, og at der ingen frygt er for, at de bliver nedlagt.
Det vil jeg gerne have en eller anden dokumentation for.
Bent Bøgsted (DF), 2004-02-27:
Jamen man kan sige så meget.
Jeg har haft møde med Anders Kabel.
Det, vi har hørt i tv, når BST'erne har været fremme,
er, at de jo netop har sagt, at de nok skal klare sig.
De ved, at de har den kapacitet, der skal til, der er eftertragtet hos firmaerne, der har brug for rådgivning.
De tror på, at de nok kan klare sig i konkurrencen med andre rådgivere, og derfor tror de heller ikke på, at de bliver nedlagt.
Det kan da godt være, der er en enkelt BST'er rundtomkring, der måske ikke kan klare sig, men det er dér, hvor jeg har sagt, at de så må lægges sammen med andre.
Og nu er tiden udløbet, så jeg når ikke det sidste.
Bjarne Laustsen (S), 2004-02-27:
Jeg vil gerne spørge fru Charlotte Dyremose, hvad der er vigtigst for De Konservative, om det er vigtigst at få afskaffet BST-pligten eller at gøre noget reelt ved arbejdsmiljøet.
Vi ved, at der er 1.000 anmeldte arbejdsulykker hver eneste uge i Danmark.
Det er et meget højt tal, og jeg går ud fra, at De Konservative synes, det skal bringes ned.
Den aftale, som bl.a. De Konservative har lavet sammen med regeringen, siger ikke noget om, hvad det skal bringes ned til.
Hvad er succeskriteriet for den aftale, som regeringen har indgået?
Skal det fortsætte uændret, eller hvad er målet med den nye aftale?
Hvad er måltallet for regeringen?
Der står ikke noget om det nogen steder.
Svaret blæser i vinden, indtil vi får det.
Charlotte Dyremose (KF), 2004-02-27:
Jeg kan sige meget klart, at vores mål med den her arbejdsmiljøreform - og det er jo egentlig et lidt morsomt spørgsmål - naturligvis er at nedbringe antallet af arbejdsulykker, det er at forbedre arbejdsmiljøet på den enkelte virksomhed.
Det er jo noget, som ikke nødvendigvis sådan kan måles.
Gudskelov er det jo ikke en situation, hvor der er nogle, der dør, eller nogle, der mister arme og ben; det kan måles, hvor mange der mister arme og ben.
Derfor handler det her om generelt at nedbringe ulykkerne og så specifikt at fokusere der, hvor der er dødsulykker eller de rigtig alvorlige ulykker.
Det vigtige for os med hensyn til BST er at sikre viljen til at arbejde for det mål, som vi har sat os.
Det er derfor, vi siger, at vi gerne vil sikre os, at det er de virksomheder, der rent faktisk har problemerne, der nu får rådgivning, og at de så er tvunget til at tage den rådgivning, frem for at man bare over en bred kam siger, at nogle virksomheder skal være under en BST-forpligtelse, uanset hvordan det går i virksomheden.
Bjarne Laustsen (S), 2004-02-27:
Jeg prøver igen.
Det går åbenbart bare ud på at afskaffe BST.
Man er reelt ikke interesseret i at gøre noget reelt ved arbejdsmiljøet; det et det, jeg så kan forstå.
Men hvad forventer De Konservative vil være resultatet af den aftale, man har indgået?
Når man nu ikke kan støtte de her forslag, som man ved virker, hvad er det så, man mener?
Hvor er incitamentet til det, fru Charlotte Dyremose står og taler om, nemlig at virksomheden skulle gøre en indsats?
Hvor skulle man egentlig gøre noget henne?
Regeringen gør det, at de sender de signaler om, at nu kommer vi og besøger de der virksomheder inden for rengøring og transport og daginstitutioner om 5, 6, 7 år, for det, der er vigtigst først, er at afskaffe BST-pligten, og derfor besøger vi de virksomheder først, men ikke de andre. Dem, der har udtalte arbejdsmiljøproblemer, venter man med til sidst.
Så jeg synes, at det, Det Konservative Folkeparti står for, virker meget hult.
Charlotte Antonsen (V), 2004-02-27:
For det første har jeg faktisk været med i forhandlingerne.
Der kan godt have været et enkelt møde, som jeg ikke har deltaget i, og det har så været det møde, hvor Socialdemokraterne kom og afviste det, der er hele grundideen i regeringens udspil.
Det, der jo er tale om her, er, at vi med det forslag, vi fremlagde allerede i juni måned, lægger op til en prioriteret indsats, og når det, der ligger på bordet fra Socialdemokratiet, SF og Enhedslisten, går i den modsatte retning, nemlig i retning af, at vi fortsat bare skal smøre et tyndt lag ud over det hele, er det klart, at det er to uforenelige størrelser. Så er det rigtigt, at der selvfølgelig har været en udveksling af synspunkter, og der har været nogle møder med Socialdemokratiet, hvor det så er blevet klart, at Socialdemokraterne ikke var parat til at gå ind på vores tankegang og prøve noget nyt.
Det er jo ikke sådan, at arbejdsmiljøet under den daværende socialdemokratiske regering var fuldstændig toptunet, tværtimod var der meget, meget store problemer.
Vi synes, det var kedeligt og trist, at Socialdemokraterne ikke på baggrund af de dårlige erfaringer besluttede at sige: Ja, lad os da gå med, lad os prøve noget nyt, lad os gå ind og prioritere indsatsen.
Socialdemokraterne kan da prioritere på andre områder, hvorfor så ikke på det her område?
Bjarne Laustsen (S), 2004-02-27:
Jeg vil gerne spørge hr. Bent Bøgsted, om ikke han kan bekræfte, at da beskæftigelsesministeren fremlagde udspil til arbejdsmiljøreform den 10. juni 2003, var
afslutningsbemærkningen, at nu ville han forhandle det her sammen med alle Folketingets partier, og om så ikke hr. Bent Bøgsted kan forstå, at det er underligt, at f.eks. hverken SF eller Enhedslisten var inviteret til møder.
Socialdemokratiet har som sagt være inviteret til to møder af en times varighed - ganske udmærkede møder, det er ikke noget med det.
Men hvorfor har Dansk Folkeparti ikke været med til at kræve reelle forhandlinger i Folketinget?
Hvorfor har man afvist det ønske?
For vi har jo ikke siddet over for hinanden og afprøvet vores argumenter.
Jeg vil gerne spørge hr. Bent Bøgsted: Hvad er der egentlig galt med det forløb, som arbejdsskadeforhandlingerne havde, hvor ministeren indkaldte alle Folketingets partier, og der kom noget konstruktivt ud af det: Et lovforslag, der stort set fik alle i Folketinget med?
Hvad var der galt med det forløb
, siden man ikke valgte det samme, når det drejer sig om arbejdsmiljøreformen?
Jeg forstår måske bedre, hvorfor fru Charlotte Antonsen argumenterer, som hun gør, fordi hun måske ikke deltog i regeringens forhandlinger om en arbejdsmiljøreform.
Kan fru Charlotte Antonsen ikke bekræfte, at de fire forslag rent faktisk har virket under den tidligere regering som en del af incitamentspakken, og at de fire forslag her også var fremsat, før regeringen foreslog sin arbejdsmiljøreform den 10. juni sidste år, og derfor har ligget som et grundlag for oppositionens politik?
Derfor hænger argumentationen simpelt hen ikke sammen for Venstre, og derfor vil jeg godt spørge, hvordan det kan hænge sammen, hvis det er sådan, at noget skal virke.
Jeg forstår, at det oprigtig var ærgerligt, at man ikke kunne lave en fælles aftale, men nu er det jo sådan, at Socialdemokratiet opfatter det sådan, at vi blev smidt ud.
Jeg står med et brev fra beskæftigelsesministeren, og det drejer sig om BST og om, hvem man skal starte med at screene, og der står: Vi foreslår, at vi tager fat på de farligste virksomheder først, altså BST-virksomhederne, og I ønsker at starte med de andre.
Det blev sendt til os midt under forhandlingerne, så det er bestemt ikke Socialdemokratiet, der har svigtet eller noget som helst andet, men vi blev bedt om ikke at være med i forhandlingerne mere, sådan er det korrekte forløb.
Freddie H. Madsen (DF), 2004-02-27:
Vi har endnu ikke taget beslutning om, hvordan vi vil støtte op om forslaget her, om vi overhovedet vil støtte op om det.
Jeg vil blot sige, at det er helt klart, at såfremt en administrator eller en udlejer ikke overholder de forpligtelser, han har over for lejerne, skal der ske en sanktion.
Om der skal være nogle påbud, tre, fem eller syv gange, før man eventuelt mister rettighederne, skal jeg lade være usagt.
Morten Homann (SF), 2004-02-27:
Det synes jeg lyder meget positivt, for så tror jeg faktisk, at vi vil kunne nå frem til en situation, hvor der kan være et flertal i Folketinget, som kan vedtage en sådan ordning.
Det synes jeg lyder rigtigt.
Kan hr. Freddie H. Madsen bare som et oplæg til en sådan diskussion prøve at komme lidt mere præcist ind på, hvad det er for nogle kriterier, som kriterierne i beslutningsforslaget skal suppleres med, og hvilke kriterier der skal ændres, så vi ligesom har et udgangspunkt for den videre drøftelse, og så folk, som hører på debatten, kan høre lidt om, hvor Dansk Folkepartis smertegrænse ligger, hvor Dansk Folkepartis kriterier ligger, når det drejer sig om det her?
Charlotte Dyremose (KF), 2004-02-27:
Og det må først og fremmest være, om afskærmningerne er i orden, om det psykiske arbejdsmiljø er i orden, om risikoen for at komme til skade på liv og lemmer er til stede eller ej.
Det må være det, det primært handler om.
Det er et langt mere seriøst problem.
Da den konservative ordfører, fru Carina Christensen, desværre ikke kan være til stede i dag, har jeg blot lovet på hendes vegne at sige, at Det Konservative Folkeparti ikke kan støtte forslaget.
Martin Lidegaard (RV), 2004-02-27:
Da den radikale ordfører heller ikke kan være til stede, skal jeg på Det Radikale Venstres vegne tilkendegive, at vi ser positivt på forslaget.
Som udgangspunkt er det helt oplagt, at der er nogle problemer på det her område.
Vi er imidlertid lidt i tvivl om, hvor stort problemet er.
Det fremgår ikke klart af beslutningsforslaget, hvor meget forslagsstillerne egentlig forventer at de her regler overtrædes.
Hvor mange gange sker det egentlig?
Det fremgik heller ikke af ministerens tale, hvor stort et problem man
egentlig opfatter det er i ministeriet, altså om man har nogen som helst form for oplysning eller kortlægning af, hvor alvorligt det er.
Det er jo sandt, at det er i meget få tilfælde, at man frakender retten til at administrere udlejningsejendomme.
Men er det udtryk for en slap praksis, eller er det udtryk for, at problemet måske ikke er så stort?
Jeg kunne måske godt give forslagsstillerne ret i, at noget kunne tyde på det første, men hvad ved vi om det?
Det synes vi kunne være rart at få kortlagt, inden man indfører det her, som er en meget voldsom sanktion, som kan have vidtrækkende konsekvenser for de mennesker, det handler om.
Det er nogle voldsomme lovovertrædelser, når de finder sted, og derfor er vi indstillet på, at vi skal kigge på det.
Men som sagt synes vi, at det ville være rart at få en lille smule mere viden om problemets omfang.
Jeg skulle hilse og sige fra Kristendemokraterne, at de deler denne opfattelse.