Lars Løkke Rasmussen (V), 2004-02-25:
Forslagsstillerne ønsker, at der ved lov skal indføres ensartede og obligatoriske hygiejnestandarder på danske sygehuse.
Sådan har jeg jo startet et par tidligere taler også
om netop det samme spørgsmål
vi har jo set forslaget før.
Jeg kan også sige helt i tråd med, hvad jeg plejer at sige, når Socialdemokratiet fremsætter forslaget her - efter at Socialdemokratiet kom i opposition - at regeringen fuldt ud kan tilslutte sig intentionerne bag beslutningsforslaget.
Antallet af sygehusinfektioner skal reduceres, ingen tvivl om det.
Resultaterne fra en landsdækkende undersøgelse fra efteråret 2003 er ikke offentliggjort endnu, men ifølge Statens Serum Institut indikerer undersøgelsen, at 9-10 pct. af patienterne pådrager sig en sygehusinfektion ved kontakt til sygehusvæsenet.
Det er et tal, som kan nedbringes, og det er tal, som bør nedbringes.
Det afgørende spørgsmål er derfor, hvordan vi bedst sikrer, at hygiejnen forbedres.
Jeg er nødt til, som jeg også har gjort det ved tidligere lejligheder, at forholde mig lidt til historikken i denne sag.
For Socialdemokratiets beslutningsforslag er jo en uændret genfremsættelse af partiets beslutningsforslag nr. B 16 fra sidste folketingssamling.
I sidste samling behandlede Folketinget derudover et efter min opfattelse mere perspektivrigt beslutningsforslag fra Dansk Folkeparti om indførelse af en smileyordning på hygiejneområdet; indførelse af obligatoriske hygiejnestandarder var også et element i dette forslag fra Dansk Folkeparti.
Folketinget har altså så sent som i forsommeren sidste år grundigt debatteret problemer og mulige løsninger på dette område.
Ved den lejlighed lovede jeg at oversende en statusredegørelse for den danske kvalitetsmodel til Folketingets Sundhedsudvalg inden årets udgang.
Det er fortsat regeringens opfattelse, at den mest effektive vej til bedre sygehushygiejne går via den danske kvalitetsmodel for sundhedsvæsenet.
Jeg skal ikke her trætte med en længere gennemgang af kvalitetsmodellens indhold og perspektiver.
Den er i øvrigt under udarbejdelse for tiden.
Men jeg vil her opholde mig ved det væsentlige.
Staten og amterne har indgået en aftale om at etablere
en obligatorisk kvalitetsmodel for det danske sundhedsvæsen.
Der bliver med kvalitetsmodellen formuleret standarder og kvalitetskrav, der kommer til at omfatte alle væsentlige aspekter af sundhedsvæsenets virksomhed; standarder, som f.eks. skal omfatte patientsikkerhed, sammenhængende patientforløb og medicinering, men altså også sygehusenes hygiejne.
Det, der er ambitionen, er at skabe en sammenhængende og ubureaukratisk kvalitetsmodel, som sikrer, at man vedvarende har fokus på, hvordan allerede opnået kvalitet kan gøres endnu bedre dagen efter.
Det er dermed ikke hensigten at detailregulere hele sundhedsvæsenet, heller ikke på hygiejneområdet.
Der bliver fastsat krav, som sundhedsvæsenet skal efterleve, og herefter er det så op til det lokale niveau at beslutte, hvordan kvalitetskravene bedst kan opfyldes og omsættes i praksis.
Derfor står vi altså med en udfordring, som går ud på at skabe en fornuftig balance mellem obligatoriske krav på den ene side og lokal fleksibilitet på den anden side.
Hertil kommer, at kvalitetsmodellen følger op på, om sygehusene opfylder kvalitetskravene, og det er jo det ganske afgørende.
Det er ikke en bestemt metode, men et system, der sikrer, at man følger op på det, man præsterer.
I kvalitetsmodellens regi skal der løbende ske målinger
Jeg skal i den forbindelse oplyse, at en ekspertgruppe i Sundhedsstyrelsens regi arbejder på at definere målbare kvalitetsindikatorer for sygehushygiejnen, og denne ekspertgruppe afrapporterer i april måned.
Det gælder på hele området, og det gælder altså også på hygiejneområdet.
Kvalitetsmodellen har derudover til formål at understøtte et sammenhængende kvalitetsarbejde.
Det store løft i forhold til sygehusinfektionerne kommer, når god hygiejne bl.a. kombineres med korte indlæggelsestider og korrekt ernæring.
Grundtanken i modellen er, at man kun kommer sygehusinfektionerne til livs, hvis tingene ses i sammenhæng, og det er et perspektiv, som efter min opfattelse ikke er tænkt godt nok med i det foreliggende beslutningsforslag.
Regeringen ønsker altså ikke at lave særordninger for visse dele af sygehusdriftsopgaven med den risiko, som det vil skabe for ressourcekrævende dobbeltarbejde og manglende sammenhæng i arbejdet, men vi ønsker i stedet at fortsætte ad den kurs, som jo i virkeligheden er udstukket for år tilbage, der går ud på at lave en sammenhængende kvalitetsmodel, der så at sige driver kvalitetsarbejdet i den danske sundhedssektor frem til glæde for patienterne.
Målsætningen for kvalitetsmodellen er, at danske sygehuse skal være akkrediterede, dvs. underlagt eksterne kontrolbesøg, inden udgangen af 2006.
Her vil jeg gerne understrege, at inden vi kommer så langt, skal standarder og kvalitetsmålinger være implementeret på sygehusene.
Det er jo forudsætningen for, at man senere ved eksterne kontrolbesøg kan blive akkrediteret.
Sygehusene skal således arbejde systematisk med hygiejnen og de andre spørgsmål i god tid inden 2006.
Hertil kommer, at regeringen ønsker større gennemsigtighed, også på den korte bane.
Regeringen har derfor i december udsendt et debatoplæg om et åbent og gennemsigtigt sundhedsvæsen.
Vi arbejder for, at sygehusene allerede i løbet af i år skal offentliggøre eksisterende kvalitetsdata, og de skal vel at mærke offentliggøre kvalitetsdata i en form, der er alment forståelig for patienter og offentlighed. Jeg har netop aftalt med sygehusejerne på et møde i sidste uge, at vi i fællesskab skal analysere, hvordan vi mest effektivt kan formidle kvalitetsdata allerede i år.
Det er min forventning, at der i år også kan offentliggøres alment forståelige informationer om sygehushygiejnen.
Jeg ved godt, at det perspektiv, jeg her har talt om, perspektivet om gennemsigtighed, ikke indgår i beslutningsforslaget fra Socialdemokratiet.
Men jeg nævner alligevel perspektivet, fordi det er min klare opfattelse, at dette offentliggørelseselement i sig selv kan være et drivmiddel til at styrke kvaliteten i sygehusvæsenet, herunder også på hygiejneområdet.
Jeg vil afslutningsvis sige, at der desværre ikke er hurtige mirakelkure, når vi taler om styrkelse af sygehushygiejnen.
Jeg tiltror sådan set også mine forgængere
på posten, at hvis der fandtes sådanne mirakelkure, havde de nok tyet til dem.
Socialdemokratiets beslutningsforslag pålægger regeringen at fremsætte lovforslag inden den 1. april 2004.
Hvis forslaget vedtages af Folketinget, hvad jeg bestemt ikke håber at det gør,
vil der gå tid med ordningens implementering, og der vil meget hurtigt opstå forvirring og overlap i forhold til kvalitetsmodellen.
Derfor må jeg sammenfattende nå frem til den for forslagsstillerne skuffende konklusion, at regeringen ikke kan støtte beslutningsforslaget, om end vi til fulde deler det synspunkt, at der her er et område, som må påkalde sig fokus af hensyn til kvaliteten i patientbehandlingen.
Det er altså på en positiv baggrund, at jeg når den for forslagsstillerne negative konklusion, at regeringen ikke kan støtte beslutningsforslaget.