Erik Mortensen (S), 2001-05-08:
Hvad angår hr. Peter Hansen-Nord, må jeg nok sige, at det spørgsmål var vel nok rent teknisk til ministeren, og svaret er også kommet den vej omkring.
Til hr. Søren Kolstrup vil jeg sige om liberalisering: Selvfølgelig!
Altså når vi nu engang er medlem af EU og dermed også er indstillet på at følge de retningslinjer, som er gældende for hele EU og samtlige lande, så er vi selvfølgelig også med på de linjer, som tegnes fra EU på dette område her.
Derudover må jeg også sige, at netop spørgsmålet om fri prisdannelse er jo også et spørgsmål om, hvorvidt vi hylder eller bare tilslutter os begrebet liberalisering, så jeg ser ikke noget odiøst i at bruge ordet.
Om man skal sige selvfølgelig eller ej, kan sådan set være underordnet i den her sammenhæng.
Ressourcerne i Nordsøen og strækningen er jo selvfølgelig et meget tillokkende emne at svare ja til, men vi må jo se historisk på det, at de omkostninger ved efterforskning og udvinding af områderne derude var der jo ikke rigtig nogen mulighed for på statslig vis at kunne klare.
Derfor er der så indgået nogle privatretlige aftaler, som vi ikke bare kan negligere.
Dermed følger også, at omkostningerne i Nordsøen typisk er højere, end de vil være i mange andre områder.
Derfor kunne man selvfølgelig godt fra starten have tilrettelagt en anden politik, men det var jo altså ud fra nogle usikkerhedsmomenter dengang.
De fleksible mekanismer som joint implementation har jo aldrig været vores store livret.
På den anden side set er de nu indeholdt i Kyoto-protokollen, og vi sikrer os jo i den sammenhæng her, når de skal udmøntes, netop at der bliver tale om reelle, skal vi sige, bytter, hvor vi økonomisk støtter, og hvor vi så i givet fald kan overtage ledige CO2-kvoter.
Så lige så længe det foregår på reelle vilkår, er det for mig at se ganske sobre mekanismer, som kan bruges til fordel for begge parter.
Det var dengang, vi ikke - Venstre ville ikke hjælpe - kunne få gennemført den seneste afgiftudligning.
Men dér havde pengene sådan set været, og så var vi nået langt.
Til hr. Søren Kolstrup vil jeg sige: Det er ikke et spørgsmål om at lade fire og syv være lige.
Hvorvidt vi skal stoppe f.eks. efterforskning og udvinding, er selvfølgelig et spørgsmål, som kan afgøres rent politisk her i Folketinget; men jeg fornemmer ikke, at der er stemning for det, og det er heller ikke Socialdemokratiets politik.
Vi har i bred enighed med mange partier her i Folketinget lavet reglerne for, hvordan udbudsrunderne finder sted, og hvordan betingelserne er.
Angående økonomien som sådan følges tingene jo ad.
Selvfølgelig har firmaerne med disse oliepriser, vi har kendt gennem årene, haft meget store fordele, men det har staten af samme grund også, så jeg ser ikke nogen faresignaler.
Hvis vi havde lagt politikken om for længe, længe siden, inden vi overhovedet lavede de første aftaler med bl.a. DUC, kunne verden have set anderledes ud, men hverken ud fra juraen eller ud fra de faktiske forhold finder jeg, det ville være fair at sige nu, at det kan vi ændre i morgen.
Til fru Aase D. Madsen må jeg sige, at oliemilliarderne kan selvfølgelig bruges til barmarksværkerne, og de kan bruges til mange forskellige ting, hvis det er det, man har ønske om.
Vi havde et ønske om sammen med forligspartierne bag energireformen at skabe lighed på afgiftområdet, og de beregninger, der ligger til grund for aftalen, sagde jo netop, at der ville være et betydeligt besparelsesbeløb for de mindste og dermed i høj grad også for barmarksværkerne, så muligheden har været der.
Men vi må jo så beklage, at Venstre blokerede for denne mulighed.
For os var det overhovedet ikke et problem, at der kom en stigning i afgifterne.
Det var kun en fair udligning, så man betaler samme afgift af den samme vare, så muligheden for at lette én gang mere har netop været til stede.
Generelt kan man ikke sige, at alle skal have tilskud, for nogle har opført sig mindre klogt end andre, så det ville være noget af en jungle at vove sig ind i, hvis man lovede, at X milliarder skal bruges til formålet.