Lise von Seelen (S), 2006-11-15:
Lovforslagene L 57 og L 58 er en udmøntning af velfærdsforliget.
Der knytter sig nogle konsekvenser til forliget, som handler om tilbagetrækning fra arbejdsmarkedet og en gradvis forandring af henholdsvis folkepensionsalderen og efterlønsalderen, der betyder, at forandringen for folkepensionen vil være fuldt ændret i 2027 til de 67 år, og at efterlønsalderen vil være ændret til de 62 år i 2023.
For os har hele spørgsmålet om at sikre den fremtidige velfærd handlet om at skabe de bedste forudsætninger for, at vi netop kan gøre det, og at der skal være gode muligheder for, at den fremtidige velfærd kan udvikle sig i takt med den øvrige samfundsudvikling.
Det har været vores ambition, og det har vi forsøgt at fastholde hele vejen igennem.
Det er ikke nok for os at holde den standard, der er på velfærden i dag.
Vi vil gerne udvikle den og udbygge den yderligere, og derfor glæder det os, at vi har haft mulighed for at trække forliget i den rigtige retning på rigtig mange punkter.
For at opnå de gode muligheder for at udvikle vores velfærdssamfund er det en forudsætning, at der er mennesker på vores arbejdsmarked, som kan bidrage til den vækst, som vi har brug for.
Når vi ser på, hvordan befolkningssammensætningen vil udvikle sig, er det indlysende, at hvis vi ikke gør noget, hvis der ikke sker noget, og hvis vi ikke tager nogen initiativer, vil der ske en forandring, en forskydning, så vi vil se flere børn, unge og ældre, som vil være uden for arbejdsstyrken, hvis vi kigger nogle år frem.
De forskydninger mellem, hvor mange der er arbejdsaktive, og hvor mange der ikke er det, er noget af det, som vi har til behandling her.
Hvordan kan vi sikre, at antallet af mennesker, der deltager i arbejdsstyrken, er til stede, og hvilke initiativer kan vi tage?
Og med hensyn til den alt for store gruppe mennesker, der i dag står uden for arbejdsmarkedet, er der initiativer til, hvordan de i højere grad kan komme med ind.
Så er der de ældre, som i kraft af, at vi har en højere levealder og en bedre sundhed, skal blive lidt længere på arbejdsmarkedet.
Der ligger faktisk modeller i forliget, der viser, hvordan man regner sig frem til det.
Vi finder, det er en rigtig god idé, at man på den måde får en bred opbakning og en bred forpligtelse for mange til at bidrage til, at der bliver flere på arbejdsmarkedet, både de unge, dem midt imellem og de ældre.
Det synes vi er sundt og fornuftigt.
Vi tror, det er et godt vilkår for at have et fælles ansvar over for den fremtidige velfærd, og vi tror faktisk, det er noget af det, som sikrer sammenhængskraften i vores samfund.
Det kan være noget af det kit, der er med til at få det til at hænge sammen.
Vi skal sikre, at arbejdsmiljøet kommer meget mere i fokus.
Det blev behandlet i går her i salen, og der var en debat om det.
Der er rigtig mange gode initiativer, og det er meget afgørende, at vi har fokus på det område.
Vi har snakket om, hvordan vi kunne forebygge nedslidning.
Der er en forebyggelsesfond med, som vi er rigtig, rigtig glade for er der.
Og der er forbedringer på andre områder, som er med til, at vi får et sundere arbejdsmarked, sundere arbejdspladser, og det synes vi er et gunstigt vilkår, et vilkår, som er en kolossal fordel for den samlede arbejdsstyrke.
Det er en fordel for det, vi gerne vil opnå med flere på arbejdsmarkedet, og det er også en fordel for den enkelte, at der er sundere arbejdspladser.
Når vi siger det her med, at man skal have flere i den ældste gruppe til at blive på arbejdsmarkedet, betyder det også, at vi rent faktisk skal gøre noget ved sagen.
Vi har jo i nogle år snakket meget om det grå guld på arbejdspladserne, og vi har som politikere oftest talt om det i festtaler.
Og vi ved også godt, at mange af de mennesker, som er over 55 år, ikke rigtig har kunnet genkende deres egen hverdag i de festtaler, der er blevet holdt om det grå guld.
Det ser vi som en mulighed at lave om på her, så det giver mening at sige til folk, at når der er en sikkerhed for nogle forbedrede muligheder for folk over 55 år på arbejdsmarkedet, hører det med i hele den diskussion om en senere tilbagetrækning.
Så er der også det vilkår, at forandringer på det her område, som betyder så meget for så mange mennesker, aldrig må komme som en tyv om natten og overraske folk i forbindelse med den måde, som de vælger at planlægge, hvordan de skal holde på arbejdet, på.
De forandringer, der berører mennesker på så væsentligt et område, skal komme på en måde, hvor man kan forberede sig på dem, og det synes vi faktisk også det gør i det her tilfælde; der er en meget lang reaktionstid, så folk kan nå at omstille sig.
Det, at efterlønnen fastholdes som en rettighed, synes vi jo er en kolossal fordel, det har været meget centralt for os at holde fast i det.
Og det, at efterlønnen fortsat er en 5-årig ret, synes vi også er noget af det, som er det rigtig gode ved forliget, og noget af det, der gør, at vi synes, at det giver mening at tale om at trække sig senere tilbage fra arbejdsmarkedet.
Så vi opfatter altså, at man med forandringen om at trække sig tilbage senere bidrager til, at man i tide laver den forandring, der skal til, så man ikke parkerer et spørgsmål, som bliver svært for vores børn eller vores børnebørn at forholde sig til.
Vi mener, at man har pligt til at tænke over det nu, og vi bryder os faktisk godt om den udformning, det har fået her – vi synes, at der er perspektiver i det, og derfor arbejder vi selvfølgelig positivt videre med lovforslagene.