runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2004-05-05:
Nu har jeg jo meget stor respekt for fru Marianne Jelved, så når fru Marianne Jelved hævder, at det udtryk, jeg brugte, nemlig skatteplyndringsret, ikke var helt fint i kanten, så tager jeg det naturligvis til mig og ændrer det omgående til skatteudskrivningsret.
Lad det nu ligge.
Så vil fru Marianne Jelved meget gerne have mig til at holde mit gamle foredrag om, hvorfor der ikke skal være direkte valg, men det vil fru Marianne Jelved komme til at lytte forgæves efter, for vi går ind for, at der skal være direkte valg til de fem sygehusregioner.
Det er jo sådan, at jeg ikke mener, at Radikale og Konservative er modstandere.
Vi kan tit være uenige - heldigvis - og så tager vi en debat om det.
Det er jo et velkendt konservativt synspunkt, at vi har ønsket, at vi ikke skulle have det amtslige niveau i Danmark. Vi kunne så operere med en regional løsning.
Det gjorde vi også i vores udspil, og det gør regeringen også.
Så er det fuldstændig korrekt, at der i det oplæg, som vi lavede fra konservativ side, var to grundvilkår omkring regionerne, nemlig at de ikke skulle have skatteplyndringsret, og at de ej heller skulle sammensættes ved direkte valg, men udpeges af kommunalbestyrelsesmedlemmerne i den region.
Det er et gammelt standpunkt.
Nu har vi det samme standpunkt, som man har i Venstre, og som det kommer til udtryk i regeringens oplæg, så vi er tilhængere af, at der skal være direkte valg til de fem sygehusregioner, der er tale om her.
Marianne Jelved (RV), 2004-05-05:
Der er jo åbenlyse grunde til, at vi ikke har et etpartisystem i Danmark, men at vi netop deler os efter forskellige anskuelser og forskellige opfattelser af, hvad et godt samfund er, og hvordan vi indretter et sådant.
Derfor er det jo ikke nogen overraskelse, at Det Radikale Venstre og Det Konservative Folkeparti på visse strækninger er modstandere eller uenige.
Derfor fristes jeg jo til at spørge hr. Knud Erik Kirkegaard, om vi ikke kunne få en uddybning af Det Konservative Folkepartis gruppeformand af, hvad der er i vejen med folkevalgte regioner.
Hvorfor er det en dårlig indretning?
Det har jeg aldrig forstået, og nu har jeg måske chancen for at få en god forklaring.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2004-05-05:
Jeg vil lige gøre opmærksom på, at fru Anne Baastrup ikke har ret.
Noget tyder på, at fru Anne Baastrup ikke har et særlig indgående kendskab til, hvordan man tænker i den kommunale verden.
For det første er man også i den kommunale verden stærkt optaget af at løse de opgaver, de problemer, som borgerne har.
Men dernæst er det jo sådan, at hvis det er en nyere institution, vi taler om her, og hvis man har været parat til at rive hovedet af sig selv for at få placeret den institution i Løgstør, så kan jeg i hvert fald sige med hensyn til den kommune, jeg selv kommer fra, at vi har gjort os meget, meget store anstrengelser for at tiltrække amtslige institutioner og dermed amtslige arbejdspladser til vores kommune, som havde behov for at få flere arbejdspladser.
Der vil være en kamp for at bevare de institutioner, også i mindre kommuner.
Vi går i øvrigt ind for, at kommunerne mindst bør have en størrelse på 30.000.
Så den problemstilling, fru Anne Baastrup her rejser, er en fuldstændig falsk problemstilling.
Løgstør vil være stærkt interesseret i at bevare en institution med en række arbejdspladser, også selv om der måske kun er et begrænset antal af klienterne fra Løgstør Kommune.
Anne Baastrup (SF), 2004-05-05:
Jeg kan forstå, at jeg stadig væk ikke kan få svar.
Det er jo sørgeligt, især for de psykisk syge. Et andet spørgsmål er: I Løgstør ligger der en institution.
Løgstør er en relativt lille kommune, og jeg kan forstå, at Det Konservative Folkeparti ønsker at fastholde de små kommuner, hvis de små kommuner ønsker det.
I Løgstør er der en institution, der består af 16 pladser.
Der er ikke en eneste borger fra Løgstør, der er i den institution.
Hvordan regner hr. Knud Erik Kirkegaard med, at den institution kan overleve på sigt set i lyset af, at man jo overkaster hele udgiften til institutionens drift til Løgstør Kommune, når de kun får kun penge, i det omfang de kan få fyldt deres pladser op?
Har hr. Knud Erik Kirkegaard et svar på det spørgsmål, eller skal vi sige til de børn og de forældre rundtomkring i Danmark: Desværre, du har 1 år fra 2006, hvor det hele skal starte, hvor dit barn kan få specialtilbuddet, ellers er det tilbage i den rummelige folkeskole, eller hvad ved jeg?
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2004-05-05:
Jeg har jo lyttet til fru Anne Baastrups tidligere indlæg.
Én ting står fuldstændig klart: Vi skal tage hånd om de psykisk syge.
Det skal vi nu under det nuværende system, og det skal vi også under det fremtidige system.
Det er naturligvis sådan, at selve behandlingen af de psykisk syge jo er en hospitalsopgave, som vil blive placeret dér, og så er det socialpsykiatrien, som vi diskuterer.
Men der er det sådan, at socialpsykiatrien jo ikke kan svæve frit i den blå luft.
Den skal naturligvis under alle omstændigheder også i dag på en eller anden måde hænge sammen med det sociale system i primærkommunen.
Dér vil der nu være mulighed for at kunne lave en samlet løsning, måske for hele familien, som kan have problemer med de handicap, som vi taler om her.
Jeg vil ikke her fra talerstolen i en kort bemærkning gå ind i en detaljeret beskrivelse af, hvordan det her i praksis vil blive løst, men én ting er sikker: De psykisk syge skal der tages hånd om.
Det skal der i dag, og det vil der også blive i det nye system.
Anne Baastrup (SF), 2004-05-05:
Nu har jeg stillet et par spørgsmål et par gange i løbet af dagen, og jeg ved jo, at hr. Knud Erik Kirkegaard har siddet og lyttet.
Jeg vil derfor gerne høre: Har De Konservative et bud på, hvordan man skal løse problemerne for de psykisk syge, der er i et opsøgende psykoseteam, hvor det afgørende er, at der er et samarbejde med den sociale del? H:S kunne kun gennemføre opsøgende psykoseteam under forudsætning af, at man formelt fik overdraget det sociale område.
Er det hr. Knud Erik Kirkegaards opfattelse, at de opsøgende psykoseteam kan fortsætte?
Eller bliver vi nødt til at sige: Det var det forsøg, det var bare ærgerligt, at der var nogle, der ville noget andet?
Hvordan har hr. Knud Erik Kirkegaard tænkt sig, at det kan lade sig gøre at fastholde en udvikling af psykiatrien, således at man også kan have forsøg med opsøgende psykoseteam?
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2004-05-05:
Jeg må sige til hr. Villy Søvndal, at enhver dag er en stor dag for Det Konservative Folkeparti, så det er ikke noget usædvanligt i dag, selv om jeg er meget begejstret for regeringens oplæg.
Så bevæger hr. Villy Søvndal sig ind på en ganske bestemt handicapgruppe, nemlig autisterne.
Der er nogle stykker af dem i det danske samfund.
Det er ikke den handicapgruppe, der fylder mest, og derfor er det naturligvis en handicapgruppe, hvor man er nødt til at foretage et valg.
Det er også sådan i øjeblikket, at man har institutioner, som kan afhjælpe de problemer, som autisterne står over for, og jeg forestiller mig ganske afgjort, at de institutioner vil kunne fortsætte også under de nuværende vilkår.
I øvrigt er det min opfattelse, at nok er der handicapgrupper, der har behov for den meget specialiserede institution, men der er også handicappede, der i dag bliver anbragt på institutioner langt fra hjemmet, hvor man i realiteten i det nære miljø kunne lave en samlet set bedre løsning.
Økonomien er stram.
Det er den nu, det vil den være fremover, og jeg mener jeg ikke, der vil være noget, der på nogen måde er specielt betænkeligt med den struktur, som regeringen lægger frem.
Villy Søvndal (SF), 2004-05-05:
Tak for svaret og imødekommelsen af, at det er en stor konservativ dag i dag.
Jeg synes, at det, uanset politiske forskelle, også skal anerkendes, når ens modstander står med en sådan sejr.
Men nok om det.
Jeg vil så bare spørge, om hr. Knud Erik Kirkegaard slet ikke ser noget problem i det, når vi bevæger os væk fra amter, der har haft et befolkningsunderlag på 200.000-300.000 eller flere, hvilket betyder, at den handicappede, som har et relativt sjældent handicap, et døvblindt barn, et autistisk barn, og som var sikret både tilbud og ordentlig behandling i en enhed, der var stor nok til at dække det, nu skal ud og have tilbud i en enhed, der er så lille, at sådan et menneske måske møder en gang om året eller hvert andet år.
Hvordan tror hr. Knud Erik Kirkegaard, at den faglige sikkerhed vil forløbe i forhold til de små handicapgrupper?
Det er det ene spørgsmål.
Det andet spørgsmål er: Når man står med så stram en økonomi, som regeringen har dikteret over for kommunerne, og de her handicappede skal ud og konkurrere med de stærke grupper, ældreområdet og børneområdet, om ressourcer, hvem tror hr. Knud Erik Kirkegaard så taber i det spil?
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2004-05-05:
Jeg takker naturligvis hr. Villy Søvndal for lykønskningen.
Jeg følte måske, at der alligevel var en lidt syrlig tone bag, så jeg bliver ikke en halv meter højere - det er heller ikke nødvendigt.
I øvrigt kan jeg sige til hr. Villy Søvndal, at vi er meget glade for at være i den nuværende regering.
Vi føler, der bliver taget vidtgående hensyn til vores synspunkter i regeringssamarbejdet.
Det kan man også se i den resultatliste, som regeringen kommer frem med.
Så vil jeg godt sige, at vi ikke i Det Konservative Folkeparti går ind for centralisme, men vi lider heller ikke af statsforskrækkelse.
Hvis en opgave bedst løses på statsligt niveau, så løser vi den naturligvis på statsligt niveau.
Og lige præcis i forbindelse med nogle af de opgaver, vi har diskuteret i sammenhæng med afskaffelsen af amterne, har vi fundet, at statsløsningen faktisk kunne være den bedste og den ideelle, og den er så også valgt i en række tilfælde.
Så vil jeg sige, at det ikke kun er personer, der kommer på hospitalet, der har behov for specialiseret behandling.
Det gælder naturligvis også en række handicapgrupper.
Det skal vi også sørge for at der bliver mulighed for, og det vil den nye struktur også kunne byde på.
Villy Søvndal (SF), 2004-05-05:
Jeg vil godt starte med at lykønske De Konservative med en stor dag.
Jeg synes, at man uanset politiske forskelle altid skal lykønske en politisk modstander, når vedkommende virkelig får en mærkesag ført igennem.
Jeg synes også, man kunne mærke på hr. Knud Erik Kirkegaards ordførertale, at der er en helt anden begejstring over det her, end da vi hørte Venstre for nogen tid siden.
Det er virkelig en begejstret konservativ, der næsten vokser en halv meter, en konservativ, der har fået den første, store konservative sejr igennem i den her regering.
Tillykke med det!
Det er jo klart, at det for et parti, der er bygget op på centralisme, på ønsket om en stærk centralstat, ønsket om et stærkt embedsmandsstyre, må være dejligt at se alt det, man gerne vil, udfoldet i det oplæg, der nu ligger fra regeringen. Jeg vil så bare sige, at det jo er indlysende, at de, der kommer til at betale for det her, er de mest udsatte sociale grupper, der har behov for specialiserede tilbud.
Vil hr. Knud Erik Kirkegaard ikke godt fortælle mig, hvordan det kan være, at folk, der skal i sygehussektoren, har brug for højt specialiserede tilbud, mens folk, der har en meget sammensat social ydelse, ikke har brug for specialisering, de har brug for standard?
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2004-05-05:
Nej, det vil jeg bestemt ikke erkende.
Så er det muligt, at driftsopgaven skal løses af nogle andre.
Det er jo ikke noget nyt.
Sådan er det jo også i dag.
Der er da masser af amter, der får løst driftsopgaven med hensyn til visse handicapgrupper hos et naboamt.
Prøv eksempelvis at tænke på Bornholm.
Bornholm ligger vist lige omkring godt og vel det indbyggertal, som vi anbefaler som mindstestørrelse.
I dag har de både kommunestatus og amtsstatus.
Og det er jo ikke sådan, at de handicappede går for lud og koldt vand på Bornholm.
Selvfølgelig kan de her problemer løses på den logisk gennemtænkte måde, som regeringen har lagt frem.
Jeg kan sige, at jeg har læst det afsnit igennem med en lup for at opsøge, om der skulle være svagheder.
Sandy Brinck (S), 2004-05-05:
Jeg kvitterer for den åbning, Det Konservative Folkeparti giver her, også fordi jeg faktisk har tiltro til, at vi er rigtig mange i denne Folketingssal, som føler det største ansvar over for de mennesker, som netop har den her afhængighed af velfærdsstaten.
Indtil videre har vi jo også fra den konservative socialminister fået at vide, at det skal vi ikke bekymre os om, for det vil kommunerne selvfølgelig oprette.
Og derfor vil jeg også godt bede hr. Knud Erik Kirkegaard forholde sig til, at hvis man kigger på kommuner i Københavns Amt, hvis man tager en kommune som Gladsaxe, som har 62.000 indbyggere, altså dobbelt så mange som regeringen foreslår, ja, så vil de, som det ser ud i dag, skulle overtage 10 af de amtslige institutioner, men de vil skulle benytte 58 andre institutioner. Kan Det Konservative Folkeparti også være enig med mig i, at det ret hurtigt bliver noget rigtigt rod, også for borgerne, og en anledning til rigtig mange konflikter for den kommune, som har en borger, den gerne vil have et sted hen til et rigtigt tilbud, hvor det tilbud så eventuelt skulle være?
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2004-05-05:
Nu har jeg i løbet af dagen lyttet til fru Sandy Brinck, som har haft en række engagerede indlæg, som jeg har den største respekt for.
Jeg er ikke i tvivl om, at fru Sandy Brinck føler meget for den sag her.
Fru Sandy Brinck er bare nødt til at erkende, at der også er andre, der kan gøre det.
Og jeg kan garantere for, at det er en sag, vi er meget, meget optagede af i den konservative folketingsgruppe.
Vi vil ikke acceptere forringelse for nogen handicapgruppe.
Vi vil ikke acceptere, at der er institutioner, der, om jeg så må sige, bliver placeret mellem to stole.
Vi vil følge det her meget tæt.
For det første mener jeg, at oplægget tager højde for næsten alle tænkelige problemer, der kan opstå i den her forbindelse.
Men naturligvis vil vi sammen med det øvrige Folketing meget nøje følge, om der skulle være et lillebitte hjørne, der kommer problemer med.
Så vil vi naturligvis løse dem.
Det her er en sag, vi også er dybt optagede af i den konservative folketingsgruppe.
Og har vi så fru Sandy Brinck som forbundsfælle, ja, så kan vi næsten flytte hele verden.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2004-05-05:
Jeg går ikke ud fra, at vi skal stå og forhandle her, og så skal jeg vise mine kort og sige, at her er min bagkant, og så skal fru Klint rejse sig op og sige, at her er Socialdemokratiets.
Det, jeg kan sige, er, at det udspil, som regeringen fremlagde i sidste uge, er regeringens bedste bud på, hvad vi tror vil være en god opgave og strukturreform, som bringer den offentlige sektor tættere på den enkelte dansker; som løser en lang række gråzoneproblemer; som understøtter alle de forbedringer, der er i gang i sundhedsvæsenet, og bringer dem helt i mål; som skaber en mulighed for, at der kommer endnu mere reelt indhold i nærdemokratiet; som presser en udvikling i gang, hvor vi får kommuner, der har opgaver og en fylde, der kan være med til at holde et nidkært - og det er ikke negativt ment eller rettet mod nogen personligt - Folketing på afstand, som jo pr. tradition og næsten pr. naturdrivkraft gerne vil ind og blande sig i detaljen.
Det er sådan set det, vi tror på.
Det er vores bedste bud.
Jeg ville da lyve, hvis jeg ikke sagde, at vi hellere end gerne ser det her vedtaget.
Det er da tanken med, at vi har fremlagt det.
Det er da det, vi gerne vil.
Men så har jeg også sagt både i mit første indlæg og for et øjeblik siden, og nu siger jeg det igen,
at når man laver så store samfundsmæssige forandringer, som der er lagt op til her - det er ganske betydelige forandringer, den største reform i vores generation - er det selvfølgelig vigtigt, at der står et bredt flertal bag, at der er en stabilitet omkring det.
Også selv om enhver jo ved, at al den raslen med, at nu holder man lige et folketingsvalg, og så ruller man tiden tilbage, selvfølgelig ikke har meget på sig, er det selvstændig vigtigt, at man er mange om det.
Det er det, den næste tid skal vise.
Det glæder jeg mig utrolig meget til, og præcis af den grund synes jeg ikke, at det er vanvittig befordrende, hvis vi her graver os ned i en masse detaljer.
Jeg tror, at der nu er brug for oven på den afklaring, der er skabt i denne uge, at vi mødes med parti efter parti og får en diskussion om, hvor vi er henne, nu hvor alle har haft en tid til at sunde sig over regeringens udspil, og om, hvordan vi kan komme videre.
Hvor der er en vilje, er der en vej.
Vi er interesseret i at finde vejen frem til en bred politisk aftale, som skaber forudsætningerne for en videreudvikling af det kommunestyre, vi kender i dag.
Karen Jespersen (S), 2004-05-05:
»Hvilke grupper vil kunne fritages for gebyr ved tolkning, foretages der en generel eller individuel afgrænsning, og hvis det er en generel afgrænsning er regeringen så indstillet på at gøre det muligt med en individuel dispensation i helt særlige tilfælde af hensyn til behandlingens kvalitet, og hvem skal afgrænse disse grupper og dermed afgøre, hvem der skal være omfattet af dispensation?«
Lars Løkke Rasmussen (V), 2004-05-05:
Nu var det ikke, fordi jeg sagde, at det at privatisere er pjat.
Det er noget dybt, dybt alvorligt noget, og det skal man ikke bare kaste sig ud i.
Jeg synes, det er noget pjat, at fru Line Barfod fuldstændig vrider denne her debat helt skæv og tillægger os falske motiver.
Jeg må om den debat om privatisering, som jo ikke er en debat om privatisering, kan jeg forstå, men en debat om udlicitering, som også nogle medier, Ritzaus Bureau med andre, har fået lidt galt i halsen, sige, at det er helt hen i vejret.
Det, det handler om her, er, at vi ønsker at skabe en offentlig sektor, som er tæt på borgeren, og som i høj grad også indrettes på den enkeltes præmisser.
Til det at være indrettet på den enkeltes præmisser hører bl.a., at vi ønsker, at folk skal have valgfrihed.
De skal have en mulighed for at vælge deres hjemmehjælp selv.
De skal have en mulighed for at vælge sygehus, hvis det offentlige ikke kan levere sygehusbehandling.
Her er det da rigtigt, at der er
den sammenhæng, at når man går ind og kigger på det - det kan man se i Strukturkommissionens betænkning - er der en tendens til, at de meget små kommuner har svært ved at levere den samme vifte af tilbud, den samme valgfrihed mellem offentlige og private tilbud, som man har i de lidt større kommuner. I den forstand er det da rigtigt, at hvis vi får et nyt kommunelandkort med mere robuste kommuner, så siger det jo sig selv, og det er logisk, at med større kommuner, hvor hjemmehjælpsområdet fylder noget mere, er forudsætningerne for at lave et reelt tilbud om at kunne vælge selv for den enkelte pensionist også bedre til stede.
Det er en målsætning for os.
Om det så sætter sig i, at den enkelte pensionist vælger den kommunale hjemmehjælp eller den private hjemmehjælp, kerer vi os mindre om, men vi vil gerne have, at der skal være et reelt frit valg.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-05-05:
Danske soldater har ikke deltaget i krigshandlinger omkring Falujah.
De danske soldater er stationeret et andet sted.
De gør deres bedste for i samarbejde med den lokale irakiske befolkning at skabe bedre og mere tålelige forhold.
Det er kendsgerningen om Danmarks indsats i Irak.
Og det gør ikke Danmark ansvarligt for handlinger begået af andre partnere andre steder.
Hvad kan man sige andet, end at der er et gammelt dansk udtryk, der hedder at tærske langhalm.
Det, hr. Villy Søvndal, og det, hr. Søren Søndergaard gør her onsdag efter onsdag, er at tærske langhalm.
Jeg tror kun, at jeg kan føje til: De, der tærsker langhalm, trækker sjældent det længste strå.
Søren Søndergaard (EL), 2004-05-05:
For mit eget vedkommende vil jeg sige, at jeg har andre forventninger til folk, som hævder at bekende sig til demokratiske rettigheder, end jeg har til formørkede fundamentalister.
Dem har jeg sådan set ikke nogen forventninger til.
Men det synes jeg man bør kunne have til folk, der hævder at bekende sig til demokratiske rettigheder, til menneskerettighederne, som måske oven i købet har skrevet under på Genèvekonventionen.
Derfor er det selvfølgelig en anden standard, der skal sættes der.
Det er klart.
Jeg spørger statsministeren igen: Er Danmark en del af koalitionen?
Det har statsministeren ikke svaret på.
Er Danmark en del af den internationale koalition?
Hvis Danmark er en del af den internationale koalition, hvordan kan vi så frasige os et medansvar, når amerikanske generaler gang på gang står og fortæller, at angrebene i Falujah blev gennemført af koalitionen?
Eller også siger de noget forkert, og så går jeg ud fra, at statsministeren vil bede dem om at holde op med at snakke om koalitionen, når de angriber civile og slår civile ihjel, børn og kvinder, og i stedet snakke om den amerikanske hær og selv tage ansvaret og lade være med at inddrage koalitionen.
Det spørgsmål, der står tilbage, som statsministeren stadig væk ikke har besvaret, er: Er Danmark en del af koalitionen?
Ja eller nej.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-05-05:
Jeg synes, det er fantastisk at høre hr. Villy Søvndal rette skytset i en anden retning end der, hvor det måske rettelig burde rettes hen.
Hvem er det, der i øjeblikket prøver at skabe uro og ustabilitet gennem terrorvirksomhed i Irak?
Det er ekstremistiske grupper.
Det er grupper, som måske har været eller er tilhængere af den styrtede diktator, Saddam Hussein.
Det er de middelalderlige kræfter, som ønsker, at gamle muslimske regler skal gælde og ligge som et mørke over det irakiske samfund.
Det er alle dem, som ikke ønsker, at Irak skal stå som et lysende eksempel på, at der kan skabes et demokrati i Mellemøsten.
Det er alle de kræfter, der gennem terror mod uskyldige mennesker prøver at skabe uro og ustabilitet.
Jeg kunne godt ønske mig, at hr. Villy Søvndal en gang imellem rettede sine angreb mod dem, som de rettelig burde rettes imod.
Villy Søvndal (SF), 2004-05-05:
Det er vi enige om.
Jeg synes også, at det ville være fuldstændig skamløst at bebrejde de danske soldater, der er sendt ud, det, der sker.
Det skal ikke vaskes af på danske soldater.
Det er statsministerens ansvar.
Her vil jeg spørge: Vil statsministeren påtage sig det politiske ansvar, at han har et ansvar for sammen med statsministerens gode ven Bush, sammen med statsministerens gode ven Berlusconi og andre, at situationen har udviklet sig, som den har, og at statsministeren har en pligt til ved enhver given lejlighed, hvor han møder den amerikanske præsident, at sige, at han synes, at magtdemonstrationen i Falujah med hundredvis af uskyldige dræbte er i direkte modstrid med påstanden om, hvad man ville med den her aktion, på samme måde som det er tilfældet med fængslerne?
Det er det politiske ansvar, jeg efterlyser fra statsministeren.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-05-05:
Svaret er nej.
Danmark har omkring 500 soldater i Irak, som er stationeret i den sydlige del af Irak, som arbejder inden for den britiske division i et område, hvor der er relativt ro og stabilitet, på en måde, hvor de danske soldater er i god kontakt med lokalbefolkningen, hvor de samarbejder med lokalbefolkningen om genopbygningen af de lokale områder, skoler, veje, vandforsyning, elforsyning, alle de praktiske ting, der skal til, for at irakerne i det daglige kan få et bedre liv.
Det er det, den danske indsats går ud på, og det gør altså ikke de danske styrker i Irak medansvarlige for, hvad der måtte foregå i andre dele af Irak.
Villy Søvndal (SF), 2004-05-05:
Når man er med til som i Irak at overstyrte et regime, som tilfældet var, og når Kofi Annan så, FN's generalsekretær, understreger, at besættelsesstyrkerne fra nu af har ansvaret, synes statsministeren så ikke, at han har et medansvar, når Falujahkrigen betyder 600 dræbte, en stor del af dem er ud fra alle de uafhængige oplysninger, vi har fået, fuldstændig uskyldige kvinder og børn.
Nu er vi ikke længere inde i fængslerne.
Nu er vi uden for fængslerne.
Synes statsministeren ikke, at han har noget som helst ansvar for de efter alle de internationale rapporter, vi har fået, ikkemilitært begrundede myrderier, hvor de opfattes som en ren hævnakt for de fire amerikanske sikkerhedsstyrkefolk, der blev dræbt?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-05-05:
Sådan er det altså.