runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Tove Videbæk (KD), 2004-01-22:
Kristendemokraterne er også medforslagsstillere på forslaget, fordi vi mener, at et sygesikringstilskud på 60 pct. til diætbehandling efter lægehenvisning er en rigtig god idé.
Kristendemokraterne har faktisk i flere omgange
i vores egne finanslovforslag afsat penge, så vi kunne begynde at give tilskud til patienter, der har brug for behandling hos diætister i forbindelse med overvægtsrelaterede sygdomme.
Overvægt og dens følgevirkninger ved vi jo koster det danske samfund op til 8 mia. kr. årligt, og 6 til 8 pct. af det samlede budget i sundhedsvæsnet går til overvægtsrelaterede sygdomme.
Vi ved også, at undersøgelser viser, at det er de socialt dårligst stillede, der er hårdest ramt af overvægt.
Der er mange både inden- og udenlandske undersøgelser, der dokumenterer en positiv effekt af diætvejledning hos
Undersøgelser viser også, at skal overvægt bekæmpes effektivt, og det skal den naturligvis, skal det ske i den enkelte familie, og netop det er diætisterne jo uddannet til, altså til helt konkret at se på, hvordan en familie kan ændre levevaner effektivt.
Samfundsøkonomisk er det særdeles hensigtsmæssigt at give tilskud til diætistbesøg, fordi det bl.a. vil reducere antallet af dyre sengepladser på sygehuset, det vil reducere tab af arbejdsdage, det vil spare en del af de pågældende personer for bl.a. blodpropper, diabetes og andre alvorlige sygdomme, og det vil højne livskvaliteten betragteligt. Af bemærkningerne kan vi se, at Praktiserende Lægers Organisation, diverse patientforeninger og forskere støtter forslaget, og det er jo da ret betryggende.
Det er klart, at det her forslag jo ikke er tænkt som noget, der skal stå alene.
Der skal naturligvis også mere motion til og endnu mere motion på recept, som jeg synes er et glimrende initiativ, der skal være mere rådgivning om livsstilsændringer og rådgivning vedrørende sund mad og motion, både offentligt og i institutioner.
Vedrørende de mange overvægtige børn bør der naturligvis sættes ind med rådgivning, der går ud på, at børn skal have mere motion, mere sund mad og mindre pc og tv. Samtidig skal vi også huske de spiseforstyrrede unge, især anoreksipatienterne, som også er nævnt her.
Det her forslag synes vi er rigtig godt, for det vil gøre, at også mennesker, som ikke selv har råd til at betale rådgivningen hos en diætist, kan få den, og det mener vi er nødvendigt.
Anne Baastrup (SF), 2004-01-22:
Det er jo netop også derfor, at vi i formuleringen af beslutningsforslaget har forsøgt at være sådan relativt brede.
Det kan enten dreje sig om lokale eller regionale afdelinger, for vi er jo tidligere blevet mødt med, hvor mange vi så skal have rundtomkring.
Der står jo heller ikke i beslutningsforslaget, at der nødvendigvis skal være lægetilsyn undervejs, men at det kan være sundhedsfagligt personale, der er trænet til det her.
Så vi er relativt åbne, og derfor kvitterede jeg med at sige, at jeg syntes, at ministeren også var meget venlig i sit svar, men omvendt blokerer det, fordi ministeren alligevel mener, at det er et forkromet projekt.
Jeg kan forstå, at hr. Hans Andersen er fuldstændig enig med SF i, at der skal være mulighed for forsvarlig, sundhedsfaglig behandling og tilsyn med de berusede under afrusningen, at der skal være en anstændig omsorg for og pleje af den berusede under afrusningen, at der skal være rådgivning umiddelbart efter afrusningen med henblik på eventuel misbrugsforebyggelse, og at afrusningsafdelingerne skal etableres, således at det svarer til de lokale forhold.
Så er konklusionen ikke, at hr. Hans Andersen er fuldstændig enig i SF's forslag?
Det er bare ærgerligt, det er SF, der er kommet med det og ikke regeringen.
Hans Andersen (V), 2004-01-22:
Jeg er meget enig i, at man skal løfte den her opgave lokalt, og det gør man på forskellig måde.
Det, der bare er afgørende her, er, at politikredsene, amterne er klar over, hvem der gør hvad, så vi sikrer os, at berusede personer ikke falder mellem to stole og der bliver taget hånd om disse personer.
Det skylder vi dem.
Derfor synes jeg, det er godt, det, der nu er lagt til rette, at man ude lokalt på opfordring nu fra Amtsrådsforeningen og Sundhedsministeriet søger at afklare de her spilleregler og derved får klare linjer og bedre behandling af de berusede personer.
Lars Christian Lilleholt (V), 2004-01-22:
Undskyld.
Det er jo sådan, at forslaget omfatter Københavnsområdet, altså de 18 kommuner omkring København samt Københavns og Frederiksberg Kommuner, og ganske kort tid derefter går man
videre i de andre store byer.
Men der er selvfølgelig intet
til hinder for, at også andre kommuner, som har lyst til at lave en kortlægning af støjen og en efterfølgende handlingsplan, har mulighed for det, hvis de har lyst til det og har midler og ressourcer til at gøre det.
Så siger du, at det kun er en mindre del af befolkningen, der får glæde af lovforslaget.
Til det vil jeg sige, at alene det forhold, at der kommer fokus på støjen, vil jo betyde, at der lokalt også vil skabes interesse for at gøre noget ved det.
Jeg er sikker på, at hvis en kommune eller et amt får kortlagt støjproblemerne og får lavet en lokal handlingsplan, vil der også være politisk interesse for at gennemføre de elementer, der måtte være i handlingsplanen.
Morten Homann (SF), 2004-01-22:
Nu er det jo kun en mindre del af landets befolkning, som er omfattet af lovforslaget.
Det er indtil videre kun de fire største byer, og samtidig ligger det 8-9 år ud i fremtiden, før vi kan forvente at se resultater.
Jeg kunne godt tænke mig at høre, om hr. Lars Christian Lilleholt synes, det er
specielt tilfredsstillende.
centrale spørgsmål er: Hvilken glæde har de mennesker egentlig af lovforslaget?
Er det ikke rigtigt, at der udelukkende er tale om en kortlægning?
Der er ikke nogen som helst form for pligt til at handle, og forslaget giver ikke nogen som helst form for garanti for, at der er ét eneste menneske, én eneste bolig, som udsættes for et lavere støjniveau i den sidste ende.
Kan hr. Lars Christian Lilleholt ikke bekræfte det?
Lars Christian Lilleholt (V), 2004-01-22:
Miljøstyrelsen har ved den seneste kortlægning opgjort, at der er omkring 700.000 boliger, der er belastet med en støj, der ligger over den vejledende grænseværdi.
Med støjdirektivet vil der blive sat endnu mere fokus på støj.
Ifølge direktivet skal der udarbejdes støjkort og støjhandlingsplaner, både med henblik på at forebygge og begrænse støj, og der skal sættes ind der, hvor støjproblemerne er størst, dvs. i de større byområder.
I første omgang kommer det til at gælde Københavns og Frederiksberg Kommuner og de 18 kommuner i Københavns Amt, der allerede i 2007 og 2008 skal gennemføre støjkortdækninger og lave handlingsplaner.
I anden omgang i 2012 og 2013 kommer turen til Århus, Odense og Aalborg.
Der skal ikke opbygges nye, store, forkromede systemer for at løse denne opgave.
Derimod vil det være oplagt, at de, der i dag har myndighedsansvaret for den omfattende infrastruktur, og også virksomhederne får ansvar for, at der udarbejdes støjkort og handlingsplaner.
Støjkortlægningerne vil hjælpe kraftigt med at skabe et bedre overblik over støjproblemernes omfang og vil også være et godt grundlag for at lave en langsigtet planlægning for, hvor der kan gøres en indsats for at nedbringe støjen.
Borgerne i amter og kommuner skal inddrages i processen med udarbejdelse af støjhandlingsplaner på stort set samme måde, som vi i dag kender fra udarbejdelse af lokalplaner.
Der skal f.eks. være en høringsperiode, hvor borgerne kan komme frem med deres synspunkter om handlingsplanen.
EU har med støjdirektivet bidraget til at sætte støj på den politiske dagsorden i hele EU og dermed også lægge op til en europæisk debat om, hvordan støjen kan nedbringes.
Løsningen af støjproblemer i de enkelte lande er et nationalt anliggende, men det er fornuftigt nok, at kortlægning af støj og de anlagte vurderingsmetoder er fælles for medlemslandene.
EU kan også være med til at presse på for at nedbringe støjbelastningen fra biler, tog og flyvemaskiner ved at stille krav til producenterne om, hvor meget f.eks. en bil må støje.
At begrænse støjen ved kilden vil kunne løse mange problemer.
Det kan EU være med til at presse på for, og derfor er støj også et europæisk anliggende. Venstre kan støtte lovforslaget.
Kamal Qureshi (SF), 2004-01-22:
Det er jo selvfølgelig rart, at ministeren fortæller lidt om, hvordan det politiske spil herinde foregår.
Det er klart, at ministeren har større erfaring i det, end jeg har.
Det er jo heller ikke en hemmelighed.
Men det var bare for at understrege, og for at ministeren erkender, at der også er forslag, der bliver lavet, som ikke er tænkt i en helhed, men hvor man starter på et område med at sige: Det her mener vi er væsentligt.
Naser Khader (RV), 2004-01-22:
SF's forslag til folketingsbeslutning om etablering af lokale/regionale afrusningsafdelinger er et sympatisk forslag - forstået på den måde, at afrusningsafdelingerne skal give forsvarlig sundhedsfaglig behandling og føre tilsyn med den berusede under afrusningen, sikre en anstændig omsorg for og pleje af den berusede under afrusningen og sørge for rådgivning umiddelbart efter afrusningen med henblik på misbrugsforebyggelse.
Men vi anerkender samtidig, at der kan være et behov for at gøre mere, og bl.a. derfor er SF's forslag et godt udgangspunkt for at se på, hvad der kan gøres bedre.
Derfor er vi sympatisk indstillet over for forslaget og støtter det.
Noget af det, man kunne savne i forslaget, er, at der henvises til finansieringen.
Det håber jeg vi kan få afklaret
Else Theill Sørensen (KF), 2004-01-22:
Langt de fleste mennesker i det danske samfund har heldigvis ikke nogen personlig erfaring
med detentionen, og i virkeligheden kommer den vel først ind i vores bevidsthed, når der - heldigvis sjældent - sker det ulykkelige, at en person dør i detentionen.
Der er i beslutningsforslaget absolut gode hensigter og også gode målsætninger, nemlig at afrusningsstedet skal give forsvarlig sundhedsfaglig behandling og tilsyn med den berusede under afrusningen, og at der skal gives en anstændig omsorg for og pleje af den berusede under afrusningen og rådgivning umiddelbart efter afrusningen med henblik på misbrugsforebyggelse.
Når Det Konservative Folkeparti alligevel ikke kan støtte forslaget, er det, fordi vi mener, det ville være helt urealistisk at etablere lokale afrusningsafdelinger til supplement af detentionerne med det - undskyld udtrykket - kundeunderlag, der vil være for disse afrusningsafdelinger.
Som det allerede har været nævnt, er der for størsteparten af de berusedes vedkommende tale om mennesker, som ud over at have drukket sig fra sans og samling også har begået kriminalitet eller på anden måde gjort sig fortjent til at blive tvangstilbageholdt, og det er altså kun politiet, der kan gøre det.
Tilbage er der, som det også har været nævnt,
ca. 3.000 mennesker fordelt over hele landet, og det vil give et alt for lavt lokalt antal til, at det kan bære en selvstændig afrusningsafdeling.
Jeg håber og tror, at forholdene på dette område til stadighed forbedres, bl.a. ved at man rundtomkring i landet tager opfordringerne fra Amtsrådsforeningen og indenrigs- og sundhedsministeren, som kom i december måned, meget alvorligt og etablerer samarbejder mellem relevante amtslige institutioner og politiet om tilrettelæggelsen af afrusningsopgaven.
Men det er selvfølgelig ikke nok med opfordringer.
Der skal også ske noget, og derfor vil jeg gerne opfordre sundhedsministeren til at holde et vågent øje med udviklingen, så der lægges mærke til, om disse opfordringer også bliver fulgt.
Anita Knakkegaard (DF), 2004-01-22:
Disse afdelinger skal modtage berusede personer, der ikke kan tage vare på sig selv, til akut afrusning.
Afrusningsafdelingen skal give forsvarlig sundhedsfaglig behandling og tilsyn med den berusede under afrusningen, en anstændig omsorg for og pleje af den berusede under afrusning og rådgivning umiddelbart efter afrusningen med henblik på misbrugforebyggelse.
I stedet for detentionsanbringelse skal det ske i sundhedsmæssigt regi. Jeg har forstået af bemærkningerne til forslaget, at målgruppen for afrusning er alle, der anbringes i detentionen.
Men er det sådan, at fru Anne Baastrup deler denne gruppe op i tre delgrupper, hvoraf de to fortsat skal anbringes i detention, nemlig berusede, som er til fare eller til gene for andre, og berusede, som sigtes for kriminalitet og er for berusede til at blive anbragt i arrest eller venterum, altså det, man normalt kalder sigtede personer?
Det vil jeg gerne have svar på fra fru Anne Baastrup.
Som det er nu, er det politiets opgave at varetage detentionsanbringelse af berusede personer.
Dette foregår for Dansk Folkeparti at se på en betryggende måde, fordi politiet tager stilling til, om den berusede tilbageholdes med henblik på enten overgivelse til andre, der på forsvarlig måde kan tage sig af den pågældende og eventuelt køre personen hjem, indbringelse til hospital, indbringelse til forsorgshjem eller indsættelse i politiets detention.
Inden den endelige anbringelse i detentionen skal den tilbageholdte undersøges af en læge, og indtil denne undersøgelse er foretaget, skal der ske tilsyn.
Lægeundersøgelsen af den tilbageholdte skal belyse, om dennes tilstand gør, at den pågældende kan anbringes i detentionen, eller der kræves behandling på sygehus, lægehus eller lignende. Tilsynet i detentionen sker ved fremmøde så hyppigt, som den anbragtes tilstand gør det nødvendigt, så vidt muligt hver halve time, og efter to ganges fremmøde kan overvågningen eventuelt ske ved overvågningsudstyr mindst en gang hver halve time.
Vi ser i Dansk Folkeparti ikke noget problem ved den nuværende ordning og ønsker derfor ikke at ændre fremgangsmåden.
Dog mener vi, det er en god idé, når der foreslås rådgivning umiddelbart efter afrusning med henblik på misbrugsforebyggelse.
Dette kunne eventuelt foregå i et lokale ved detentionen i samarbejde med politi og amt og kunne varetages af en af de private organisationer.
Vi er opmærksomme på, at i hvert af årene 2001 og 2002 skete der et dødsfald i detention, og det beklager vi selvfølgelig.
Men der sker også dødsfald på sygehusene og i hjemmene, det samme vil ske på fru Anne Baastrups afrusningsafdelinger, og vi er derfor ikke positivt indstillet over for forslaget, som det foreligger, men mener dog som sagt, at en del af det kan bruges i andet regi.
Hans Andersen (V), 2004-01-22:
Jeg er enig i, at de målinger, der har været om det her, viser, at 66 pct. er anbragt, og ud over at der er tale om berusede personer, er der tale om personer, der har foretaget sig noget kriminelt. Så det er det, vi taler om, når vi taler om 11.000 personer.
Så det antal personer, vi skal tage hånd om uden i og for sig at komme i strid med at skulle tilbageholde dem samtidig, er de 3.000 personer og ikke de 11.000.
Anita Knakkergaard (DF), 2004-01-22:
Der vil jeg spørge hr. Hans Andersen, om det ikke er fra den rapport, der ligger her, hvor tallene faktisk siger 66 pct. af 10.243 eller sådan noget, hvor man så fremkommer med de 66 pct., og det bliver omkring 3.000.
Og den rapport, vi har her, er fra 2002.
Er hr. Hans Andersen enig i det?
Hans Andersen (V), 2004-01-22:
Til forskel fra Enhedslisten har jeg faktisk tillid til, at politiet kan håndtere den opgave, de her er blevet sat til, og derfor ser jeg sådan set ikke nogen grund til, at vi arbejder yderligere. Jeg synes, at det, der ligger allerede nu, med de præciseringer, der gennem de senere år er sket på det her område, er tilstrækkeligt til, at vi får taget hånd om de mennesker på en god måde.
Jeg har tiltro til og stor tillid til, at politiet i samarbejde med lokale, det er så amtslige, myndigheder, får taget hånd om disse mennesker på en god og ordentlig måde.
Line Barfod (EL), 2004-01-22:
Nu er det vel ikke lige tallet 3.000, hvis det viser sig, at nogle af de øvrige 8.000 er nogle, som, hvis ikke de havde været berusede, politiet ikke ville have tilbageholdt.
Hvis de har kørt ulovligt på knallert f.eks., så vil man normalt ikke begynde at varetægtsfængsle folk, men fordi de samtidig er berusede, så bliver de tilbageholdt.
Det er jo noget af det, vi må få undersøgt nærmere.
Men vil hr. Hans Andersen ikke være med til, hvis Venstre er fuldstændig enig i intentionen, at vi så i udvalgsarbejdet arbejder videre med det her forslag og når frem til en enighed, så vi kan sikre befolkningen i hele landet, at der er mulighed for, at de berusede kommer ind under sundhedsvæsenet, i stedet for at vi overlader det til politiet, som faktisk helst er fri for at skulle tage sig af noget, som egentlig ikke har med politiarbejde at gøre, som de ikke er uddannet til, som de ikke har udrustningen til, fordi politistationerne jo ikke bør udvikles til at være miniskadestuer eller andet?
Hans Andersen (V), 2004-01-22:
Og der er jeg på linje med ministeren.
Det, jeg så har sagt, er, at jeg er overbevist om, at det, at vi finder klare retningslinjer og klare regler ude lokalt for samarbejdet mellem de to forskellige myndigheder, er tilfredsstillende.
Jeg har sådan set flere gange
nu tilkendegivet, at det brev, der er gået ud i december, finder jeg er tilfredsstillende med henblik på at tage hånd om denne problemstilling.
Line Barfod (EL), 2004-01-22:
Jeg forstår hr. Hans Andersen sådan, at Venstre er fuldstændig enig i intentionen i forslaget, nemlig at man skal tage vare på de berusede, og at det helst skal komme ud af detentionsanbringelserne hos politiet og over i sundhedsvæsenet, så man har sundhedspersonale til at tage sig af dem, og at man skal gøre det med udgangspunkt i de lokale forhold.
Så forstår jeg det lidt sådan, at hr. Hans Andersen ikke bryder sig så meget om ordet afdelinger.
Men hvis nu vi under udvalgsarbejdet kunne nå frem til nogle andre formuleringer, ville Venstre så være med til at støtte, at vi fik lavet en lille ændring - hvis SF selvfølgelig er indstillet på det - af forslaget eller fik lavet en beretning, sådan at vi nåede frem til det resultat, som jeg kan forstå at Venstre er enig i at vi skal sikre, at der overalt i landet er mulighed for, at berusede kan bliver anbragt under sundhedsvæsenets omsorg i stedet for at skulle være under politiet, som slet ikke er uddannet og udrustet til at tage sig af de her sager?
Hans Andersen (V), 2004-01-22:
Jeg synes, man skal holde sig for øje, at det, vi taler om her, hvor vi skal lave lokale løsninger, er de 3.000 mennesker, som vi skal tage hånd om i fællesskab.
Det er jeg overbevist om at man gør lokalt, og det gør man ikke ved at oprette afdelinger til den ene, der kommer om ugen i Vejle. Det synes jeg ville være spild af ressourcer.
Anne Baastrup (SF), 2004-01-22:
Jeg stillede hr. Hans Andersen et meget præcist spørgsmål.
Hvad er det for nogle ord i SF's beslutningsforslag, som hr. Hans Andersen ikke er enig i?
Der lægges ikke op til bestemte måder, man skal løse det på.
Er det ikke korrekt, at Venstre er fuldstændig enig i det her forslag
Venstre er bare ikke selv kommet med det.
Naser Khader (RV), 2004-01-22:
Sidste år, da vi behandlede beslutningsforslag nr. B 17, var vi i Det Radikale Venstre skeptiske over for forslaget, men vi har i mellemtiden ændret holdning og er i dag medforslagsstillere til et lignende forslag.
Det har vi gjort ud fra den erkendelse, at forslaget alligevel er et godt supplement til andre initiativer på området, men også ud fra det faktum, at antallet af overvægtige danskere stiger eksplosivt i disse år.
Hveranden dansker skønnes at være overvægtig, men den største stigning er blandt børn.
Overvægt medfører en lang række følgesygdomme som diabetes, hjerte-kar-sygdomme og mange cancerformer, selv børn får nu sukkersyge simpelt hen på grund af fedme.
Overvægt er et stort problem, og det er ikke bare den enkeltes problem, men også et samfundsproblem, i hvert fald et af de største problemer på sundhedsområdet. Overvægt og dens følgevirkninger koster det danske samfund ca. 8 mia. kr.
årligt.
Desuden er der også en social slagside.
Det er oftest de dårligst stillede, som rammes af overvægt.
Vi bliver nødt til at vende denne katastrofale udvikling.
Vi erkender, at beslutningsforslaget ikke gør det alene.
Det kræver meget andet.
Det kræver motion og kostvejledning.
Det kræver også, at familierne er med.
Det er også vigtigt, når man vender hjem, at man ikke er tilbage til samme miljø, til de samme rytmer.
Men alligevel er forslaget et godt skridt på vejen.
Det anslås, at en aftale med sygesikringen vil koste ca. 15 mio. kr. årligt, men dette beløb skal sammenlignes med de udgifter, sundhedsvæsenet har til behandling af overvægt og dens følgesygdomme.
Omkostningerne ved diabetesbehandling alene er 2 mia. kr. årligt, og overdødeligheden er 100 pct. Forekomsten af diabetes kan nedsættes med 70 pct., hvis fedme forebygges.
Et beløb på 15 mio. kr., som forslaget koster, vil dække 60 pct. af udgifterne til omkring 70.000 behandlinger om året, hvilket svarer til f.eks. 5 gange behandling af 14.000 nye patienter om året.
Sygesikringsandelen for fem behandlinger vil udgøre 1.100 kr. pr. patient.
fem behandlinger vil for mange være tilstrækkeligt, især blandt unge, hvor overvægten ikke har været længerevarende. Forslaget har i øvrigt, som fru Lone Møller omtalte flere gange tidligere, støtte fra Praktiserende Lægers Organisation, patientforeninger og forskere.
Alt i alt erkender vi, at det er et forslag, der er et godt skridt i den rigtige retning, og derfor er vi medforslagsstillere.
Lone Møller (S), 2004-01-22:
Nu er der vel en årsag til, at vi i dette Folketing faktisk har lavet en diætistuddannelse, en uddannelse, som specielt går på ernæring.
Vi kan jo ikke nedlægge samtlige fysioterapeuter, og hvad ved jeg, fordi fru Birthe Skaarups læge er god til også at kigge lidt på rygproblemerne. Vi har jo besluttet, at vi har forskellige faggrupper med forskellig ekspertise, og det har kliniske diætister.
Folketinget har betalt for deres uddannelse, og så ville det da også være mest hensigtsmæssigt at bruge dem.
Dermed skal de praktiserende læger da ikke fritages for også at rådgive og vejlede, men det er da naturligt, at vi bruger de faggrupper, som har fået en decideret uddannelse til at løse et bestemt problem, her kostvejledning.
Birthe Skaarup (DF), 2004-01-22:
Det kan da godt være, at det ikke er alle praktiserende
læger, der kan det her med at vejlede patienterne.
Jeg har en god praktiserende læge, og han har i hvert fald kompetence og uddannelse, så han kan vejlede patienterne, og det er ikke blot om kost, det er også om specielle rygøvelser, hvis man har ondt i ryggen.
Det er nogle af de ting, som jeg synes vi skal have ind hos de praktiserende læger, hvis ikke alle gør det.
Den gode praktiserende læge er gatekeeperen til hele vores sundhedssystem, og han skal kunne de her ting og have mulighed for at udøve dem i praksis.
Lone Møller (S), 2004-01-22:
Jeg vil gerne bekræfte, at praktiserende læger formentlig i deres uddannelse har noget ernæringslære, men jeg kan også konstatere uden hverken at være klog eller noget som helst, men bare ved at kigge mig rundt i det danske samfund, at de praktiserende læger ikke er gode nok til at rådgive og vejlede patienterne, for så havde vi jo ikke i dette land en sådan kolossal stigning og eksplosion i det problem, der hedder overvægt.
Så er jeg altså ikke ernæringsvejleder, og jeg ved ikke, om det er rigtigt, at vi bare skal have noget grønt.
Jeg har spist grønsager i dagevis, og jeg har taget 700 g på, så jeg tror altså ikke helt, at det kun er det, der hjælper.
Jeg tror, at det, der er vigtigt, er, at de mennesker, som i dag har så stort et problem med deres overvægt, har en mulighed for at få vejledning om generelt at få omlagt deres kost, for at inddrage hele familien og for at få støtte til, hvad der er rigtigt, og hvad der er forkert.
Jeg tror, vi alle sammen godt ved, at fedtfattig mad er sundere end den med piskefløde.
Birthe Skaarup (DF), 2004-01-22:
Jeg skal have fru Lone Møller til at bekræfte, at de praktiserende læger både har kompetence og uddannelse til at vejlede patienterne med hensyn til diætbehandling og kostvejledning i al almindelighed.
Så vil jeg også have fru Lone Møller til at bekræfte, at diabetes 2-patienter og andre grupper med livsstilssygdomme blot skal behandles med kost med lavt fedtindhold.