runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ole Stavad (S), 2003-05-14:
Er statsministeren ikke enig i, at det er dybt utiltalende, når der opstår en diskussion som den, vi har i øjeblikket, at en regering så vælger instrumenter, der kun vender sig imod embedsapparatet?
Er statsministeren ikke enig i, at det er svært for os andre at opleve på anden måde, end at statsministeren forsøger at beskytte sin minister, og at det reelt bliver på bekostning af de embedsmænd, der er sat under anklage?
Og er statsministeren ikke enig i, når der ligger en række udsagn i offentligheden, udtalelser til offentligheden, der dokumenterer, at der ikke findes skriftligt materiale, der kan belyse den her sag, at så er der kun én vej for at sikre, at såvel ministeren som embedsmændene får en fair behandling, nemlig at lave en undersøgelseskommission, som har mulighed for at afhøre under vidneansvar?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-05-14:
Jeg må bare sige til hr. Søren Søndergaard, at nok er jeg selvfølgelig stærkt irriteret over, at hærchefen er forsvundet fra Sorø, hvor han rettelig burde opholde sig, eller et andet sted i Danmark, hvor han rettelig burde opholde sig.
Men det er ikke en sag, man kan forvente sorterer direkte under den amerikanske præsident, og der var altså andre og - undskyld jeg siger det til hr. Søren Søndergaard - væsentlig mere betydningsfulde sager at drøfte med den amerikanske præsident end en tidligere irakisk hærchefs manglende tilstedeværelse i Sorø.
Jeg kan oplyse hr. Søren Søndergaard om, at jeg overhovedet ikke drøftede den irakiske hærchef med den amerikanske præsident.
Villy Søvndal (SF), 2003-05-14:
»Vil statsministeren i forlængelse af sit bebudede løfte om åbenhed nu ophæve hemmelighedsklausulen for de dokumenter i sagen om miljøoprydning ved Thulebasen, som ved en fejltagelse blev udleveret til Greenpeace?«
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-05-14:
Jeg synes faktisk ikke, jeg er i stand til føje mere til, hvad jeg allerede har sagt.
Som bekendt har der været drøftelser mellem den danske regering og det grønlandske landsstyre, og en række spørgsmål vil herefter blive bragt frem over for amerikanerne.
Det her handler jo ikke, som hr. Villy Søvndal er inde på, om noget for det gode venskabs skyld.
Det handler jo om, at vi fra dansk side har ganske bestemte standarder, ganske bestemte krav, vi stiller, når det gælder miljø.
Og dem vil vi selvfølgelig sikre bliver overholdt under alle forhold. Hermed sluttede spørgsmålet.
Søren Søndergaard (EL), 2003-05-14:
Jeg blev også lidt forundret over statsministerens svar, for betyder det, at statsministeren ved nærmere eftertanke vil fastholde den opfattelse, at det, Danmark ønsker at fremlægge i de forhandlinger, skal være hemmeligt for den danske befolkning?
Det er jo sådan set det, statsministeren siger.
Jeg bad jo ikke om, hvad der nødvendigvis ville blive forhandlingsresultatet.
Jeg må indrømme, jeg heller ikke forstår positionen, hvis det virkelig er sådan, at man ikke vil stille det krav.
Det er vel meget rimeligt, at hvis et andet land sviner på dansk territorium, så skal de selv rydde op.
Det tror jeg da at de fleste mennesker synes lyder fuldstændig logisk.
Så jeg synes da, det er beklageligt, hvis statsministeren ikke kan bekræfte det.
Det krav vil han selvfølgelig stille i de
forhandlinger
Villy Søvndal (SF), 2003-05-14:
Jeg synes, det er lidt underligt, at statsministeren affærdiger det med, at det er et hypotetisk spørgsmål.
Det er jo det, der forhandles.
Det er da ikke et hypotetisk spørgsmål, hvem der skal betale en regning, der formentlig løber op i hundredvis af millioner kroner.
Det må statsministeren da have en holdning til.
Derefter spørger jeg: Har statsministeren den holdning, at for det gode venskabs skyld med USA og med Bush-administrationen skal man ikke genere dem med den type krav, som vi formentlig ville stille til alle andre, nemlig at man skulle rydde op efter sig?
Er det det, statsministeren siger,
eller vil statsministerens udgangspunkt være, at den, der griser et område til, skal også sørge for, det bliver ryddet op?
Det synes jeg ikke er noget hypotetisk spørgsmål i en situation, hvor Danmark faktisk forhandler det.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-05-14:
Jeg kan sige til hr. Villy Søvndal, at jeg kun har udtalt mig om den konkrete sag, som vi har kendskab til og har behandlet og har forhandlet, nemlig Dundas.
Jeg vil slet ikke tage stilling til hypotetiske spørgsmål om andre mulige sager.
Til hr. Søren Søndergaard skal jeg kun sige, at jeg ikke har til hensigt overhovedet på nuværende tidspunkt at kommentere indholdet af de forhandlinger, der skal være mellem amerikanerne og Danmark og Grønland.
Søren Søndergaard (EL), 2003-05-14:
Jeg vil bare høre, om jeg har forstået statsministeren korrekt, at det fra statsministeren vil blive et fuldstændig ufravigeligt krav til en genforhandlet, fornyet forsvarsaftale med USA omkring Grønland, at USA naturligvis rydder op efter sig og naturligvis rydder op efter sig i forhold til en dansk standard, da Grønland jo, i hvert fald folkeretligt set, er en del af Danmark.
Jeg vil bare have bekræftet, at jeg forstod statsministeren korrekt, at det simpelt hen er et ufravigeligt krav i de forhandlinger, der skal til at foregå
med amerikanerne, at der bliver sådan en oprydning.
Villy Søvndal (SF), 2003-05-14:
Det er også om Thule og drejer sig om offentlighedens indsigt
i de papirer, der ligger
Det er jo sådan, at Greenpeace ved et uheld, forstår jeg, fra Forsvarsministeriet fik oversendt de papirer, som de ikke havde kunnet få fra Udenrigsministeriet og Miljøministeriet, nemlig den amerikanske 4.000 sider lange rapport, der beskriver problemerne miljømæssigt på Thule og Dundas.
Nu er det sådan, at vi står i den forunderlige situation
som folketingsmedlemmer, at vi kan luske os til at kigge lidt over skuldrene, hvis vi har nogle gode venner i Greenpeace eller andre steder og på den måde blive oplyst om rapportens indhold
Men ellers har vi ingen adgang til det.
Derfor er jeg selvfølgelig meget glad over, at statsministeren så uforbeholdent har bekendt sig til åbenhed.
Det, jeg godt vil have et svar på, er, hvornår Folketingets medlemmer får den rapport oversendt.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-05-14:
Et af de spørgsmål, man jo må drage ind i billedet her, er, at der kan være - og der er rent faktisk - en forskel på den amerikanske og den danske holdning til de standarder, der skal være opfyldt.
Det er i dag amerikansk politik, at der på de oversøiske baser kun vil blive foretaget miljøoprydning, hvis der er tale om det, der på engelsk i aftalerne hedder »eminent and substantial danger to human health«.
Det var det, der var afgørende for, hvad USA kunne gå med til i Dundasaftalen.
Og her fandt USA ikke, at der var tale om så alvorlige miljøproblemer. Det kan jo meget vel være, at vi fra dansk side har en helt anden målestok for, hvad der er reelle miljøproblemer.
Derfor tror jeg da egentlig, at hr. Villy Søvndal nok også til syvende og sidst, med det kendskab jeg har til hr. Villy Søvndals skepsis over for amerikansk miljøpolitik, vil være mere tilpas med de standarder, som vi lægger til grund fra dansk side, end dem, som måtte blive lagt til grund fra amerikansk side, og at hr. Villy Søvndal derfor ligesom jeg vil være ganske tryg ved, at vi påtager os et ansvar fra dansk side.
Villy Søvndal (SF), 2003-05-14:
Det er for så vidt ikke Dundasaftalen fra februar måned i år, jeg er så optaget af, for det er jo på den måde historie, at regeringen har indgået en aftale, hvor man har sagt: Danmark rydder op efter amerikanerne.
Dundas indeholder efter det for mig oplyste tre ud af i alt 54 affaldsdeponier, der ligger på Grønland.
Det vil jeg godt bede statsministeren bekræfte, og derfor er den store regning, vi diskuterer, altså ikke for Dundasområdet, men for alle affaldsdepoter, de 54, der ligger rundtom på Grønland.
Med 1991-aftalen i erindring, som jeg lige citerede fra, hvor det klart præciseres, at det er amerikanerne, der har indgået en aftale om, at de vil rydde op efter sig,
kan jeg slet ikke forstå den danske regerings position, at der skulle være noget at forhandle om.
Vi talte ikke om Dundas - det er historie.
Vi talte om de øvrige 51 deponier, der skal renses.
Derfor vil jeg spørge igen: Er det ikke et forhold, der efter statsministerens opfattelse er danske skatteydere
fuldstændig uvedkommende?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-05-14:
Jeg tror, at hr. Villy Søvndals spørgsmål må være foranlediget af manglende kendskab til den aftale, der rent faktisk er indgået mellem USA på den ene side og Danmark-Grønland på den anden side i forbindelse med tilbageleveringen af Dundas.
Der er det jo som bekendt sådan, at vi fra dansk og grønlandsk side, og det vil i praksis jo sige fra dansk side, har påtaget os ansvaret i forbindelse med de foranstaltninger, der miljømæssigt måtte blive aktuelle efter tilbageleveringen af Dundas.
Villy Søvndal (SF), 2003-05-14:
Men det er jo et meget centralt punkt.
Jeg antager, at statsministeren deler min opfattelse af, at det ville være helt underligt, hvis det land, der har forårsaget problemerne med de miljøfarlige stoffer på Grønland, ikke også skulle rydde op efter sig.
Det vil jeg sådan set godt høre statsministerens svar på.
Er det ikke statsministerens opfattelse, at den, der griser til, også skal rydde op efter sig, og at det er danske skatteborgere ret uvedkommende, hvad der i øvrigt er sket på Grønland?
Tror statsministeren, der vil være nogen som helst folkelig forståelse for, at danske skatteydere skal betale for en oprydning, de hverken har haft lod eller del i?
Det er det ene, jeg godt ville spørge om. Det andet er, at det, der er vigtigt ved 1991-aftalen, jo er, at det sådan set er en meget klar aftale.
Jeg citerer fra den: » ...særlig artikel 11 og andre relevante aftaler, så skal De Forenede Staters myndigheder for militære anlæg, som De Forenede Staters styrker trækker sig ud af, fjerne eller på anden måde uskadeliggøre alle kendte farlige stoffer, herunder spildolie, kemiske opløsningsmidler, asbest, som kan smuldre, og PCB, der er affødt af De Forenede Staters militære tilstedeværelse, inklusive civile, der beskæftiges af De Forenede Staters militære styrker.«
Det må man sige er en meget klar tekst.
Derfor undrer det mig, at statsministeren ikke nævnte det afsnit i sin besvarelse, for med den her aftale må det vel stå krystalklart, at det er amerikanerne, der skal betale for oprydningen, og ikke Danmark.
Jeg vil spørge, nu da vi så er kommet frem til den aktuelle aftale: Er statsministeren ikke enig i det synspunkt, at oprydningen på Thule er danske skatteydere fuldstændig uvedkommende?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-05-14:
Ja, naturligvis var jeg vidende om 1991-aftalen.
Jeg konstaterede den 6. maj i Folketinget, at forsvarsaftalen af 1951 ikke tager højde for miljøspørgsmål.
Det bliver i den aftale alene angivet, at forsvarsområder, som opgives, ikke behøver at blive efterladt i den stand, som de oprindelig var i.
Og min konstatering indgik som en begrundelse for, at vi fra dansk-grønlandsk side vil tage spørgsmålet om en modernisering af forsvarsaftalen af 1951 med amerikanerne op.
Jeg foregav ikke den 6. maj at gennemgå samtlige de aftaler, som Danmark, Grønland og USA har indgået siden 1951.
Villy Søvndal (SF), 2003-05-14:
Vi skal diskutere Thule.
Sidst, vi diskuterede det her i Folketinget, var den 6. maj, hvor vi diskuterede, hvem der skal rydde op i de mange farlige stoffer, der er efterladt på Thule ved Dundas osv. efter det amerikanske militærs tilstedeværelse.
Og der svarede statsministeren: »I øvrigt er det jo sådan, at forsvarsaftalen af 1951 ikke tager højde for miljøspørgsmål.«
Hvis man så undersøger, hvad der ligger af dokumenter, ligger der faktisk en 1991-aftale, som klart præciserer, at amerikanerne skal rydde op.
Når det har betydning, er det jo ikke kun, fordi det er meget aktuelt i forhold til de drøftelser, der pågår i dag på Grønland mellem udenrigsministeren og hjemmestyret, men også, fordi jeg tror, at det er helt uforståeligt for danske skatteydere, hvis den, der har svinet området til, sender regningen videre til Danmark.
Derfor vil jeg spørge statsministeren, om han var vidende om 1991-aftalen, da han svarede den 6. maj.
Var statsministeren uvidende om de med USA indgåede tillægsaftaler til 1951-aftalen - herunder tillægsaftalen af 1991 -
da han i Folketinget den 6. maj 2003 bl.a. svarede, at »i øvrigt er det jo sådan, at forsvarsaftalen af 1951 ikke tager højde for miljøspørgsmål«, og i fald dette ikke måtte være tilfældet, mener statsministeren da, at hans svar giver et sandfærdigt billede af Danmarks udgangsposition for forhandlingerne med USA?«
Lars Løkke Rasmussen (V), 2003-05-14:
Der er masser af konsekvens.
Der er masser af konkret handling.
Der er givet en dispensation til Farum Kommune, der hviler på nogle forudsætninger.
Hvis man honorerer de forudsætninger, har man altså den kommunale selvbestemmelsesret i behold.
Det er ikke min opgave at være barnepige for et byråd og specifikt tage stilling til, hvilke udgiftsposter der kan optages på et budget, og hvilke der ikke kan.
Det er min opgave at stå vagt om de vilkår, hvorpå den dispensation er givet.
Det er også gjort.
Det vender vi givetvis tilbage til i næste spørgsmål.
Det ligger ikke inden for rammerne af min bemyndigelse at gå ind og suspendere konkrete beslutninger, et byråd har truffet, hvis ellers de er lovlige.
Sådan er det desværre.
Det er det politiske i det.
Det andet er så: Hvilke handlemuligheder har jeg?
Og der er rummet altså det, jeg her har angivet i en række svar, det kommer vi næppe meget nærmere, at det kommunale selvstyre også består for kommuner, der er under administration.
Men det er klart nok, og så gentager jeg mig selv fra før, at hvis man kommer og går tiggergang til mit ministerium med en anmodning om at få lempet nogle vilkår, vil jeg naturligvis se på, hvordan man konkret har ageret, indtil man banker på med tiggerstaven.
Og det gør selvfølgelig ikke meget indtryk på mig, at man vil forsøge at sælge et budskab, hvor man i den ene hånd har argumentet om, at man mangler penge, og hvor man med den anden hånd giver penge ud på områder, der ud fra en nødvendighedsbetragtning forekommer at være knap så nødvendige.
Villy Søvndal (SF), 2003-05-14:
Ja, det er helt rigtigt, at jeg ikke er en stor beundrer af amerikansk standard på miljøområdet.
Det formoder jeg statsministeren heller ikke er.
Men statsministeren kan jo passende svare på om lidt, om han er tilfreds med det. Det, udtrykket »eminent danger to human health« dækker, er, at kun i det omfang, det er en direkte trussel mod menneskeligt helbred, menneskelig sundhed, vil man rydde op efter sig.
Det kan jeg ikke forestille mig er statsministerens standard for oprydning.
Når statsministeren så nævner, at Dundasaftalen jo lagde det snit, der hedder amerikansk standard, så antager jeg, at statsministeren også er bekendt med, at Dundasaftalen indeholder en passus om, at det ikke er præjudicerende for andre aftaler.
Det var en meget vigtig ting for Danmark at få igennem på det tidspunkt.
Hører jeg statsministeren sige, at statsministeren vil være tilfreds med, at det bliver en standard som den på Dundas, hvor Danmark så betaler, hvis man vil længere op?
Så er det jo en meget, meget stor millionregning, statsministeren er i gang med at udskrive til de danske skatteydere.
Søren Søndergaard (EL), 2003-05-14:
Det forstår jeg ikke.
Hvorfor gjorde statsministeren ikke det?
Er det, fordi det er et for teoretisk spørgsmål for statsministeren?
Er det simpelt hen for svært at få fat på, hvad det går ud på?
Jeg synes jo, det er et meget simpelt spørgsmål. En person, som burde være under lovens overvågning i Danmark, er forsvundet, og der er rejst påstand om, at USA, som har udvist interesse for denne person, har været medvirkende til det.
Så er det vel ikke særlig vanskeligt - o.k., hvis man har munden fuld af mad, er det måske vanskeligt, men hvis der er en pause imellem, er det vel ikke særlig vanskeligt at spørge: Hvordan går det egentlig med den sag?
Så spørgsmålet til statsministeren er: Hvorfor blev sagen så ikke rejst, når nu statsministeren ikke rejste den?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-05-14:
Jeg kan oplyse, at den, som hr. Villy Søvndal jo også selv refererede det, meget omfattende og meget tekniske rapport, som jo er en amerikansk miljørapport, der omhandler hele Thulebasen inklusive Dundasområdet, ikke er ønsket offentliggjort fra amerikansk side.
Men som udenrigsministeren har forklaret, så er Grønlands hjemmestyre som led i de dansk-grønlandske forhandlinger med USA om Dundasområdets tilbagelevering fuldt bekendt med såvel denne rapport som Miljøstyrelsens analyse af rapporten.
Men da det nu er sådan, at den amerikanske rapport er kommet frem, så vil Udenrigsministeriet tage sagen om offentliggørelse op med de amerikanske myndigheder.
Alle ansvarlige myndigheder og personer, der er omfattet af reglerne om tavshedspligt, må selvfølgelig følge de regler.
Men jeg kan da godt sige til hr. Villy Søvndal, at min klare opfattelse er, at nu da rapporten er blevet udleveret, bør den selvfølgelig også offentliggøres, det siger sig selv.
Det vil være det synspunkt, vi vil føre frem.
Men som jeg også nævnte, er vi altså af formelle grunde nødt til at drøfte det med de amerikanske myndigheder.
Det er en amerikansk miljørapport.
Men sagt ligeud giver det efter min mening ingen fornuftig mening at tilbageholde den.
Det er min klare opfattelse, at man lige så godt kunne offentliggøre den.
Søren Søndergaard (EL), 2003-05-14:
Nu skal jeg selvfølgelig ikke udelukke, at det skyldes min meget teoretiske indfaldsvinkel til spørgsmålet om forbrydelse og straf, at jeg også stiller det næste spørgsmål.
Men jeg kunne alligevel godt tænke mig, at statsministeren løftede sløret for, hvad han diskuterede med USA's præsident omkring den tidligere irakiske hærchef, som jo rettelig burde være om ikke bag lås og slå, så i hvert fald under lovligt opsyn i Danmark, men som jo desværre befinder sig et eller andet sted ude i den store verden.
Derfor kunne jeg godt tænke mig at høre, hvordan det spørgsmål blev diskuteret med den amerikanske præsident under besøget.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-05-14:
Jo, men det var netop et centralt emne, og jeg har også redegjort for det her, nemlig at det amerikanske ønske både er at sikre, at en ny irakisk regering får så gode muligheder som muligt for at starte sit arbejde, at kunne fungere i trygge rammer, og så samtidig at amerikansk tilstedeværelse i området bliver så kort som muligt.
Men hvem kan i dag sige noget om, hvor lang tid det er?
Men det er der jo ikke nogen der kan sige noget om i dag.
Vi kan jo begge ønske, at det irakiske folk inden for så kort en periode som muligt kan samles om en demokratisk valgt ledelse.
Men jeg tror, hr. Søren Søndergaard må give mig ret i, at vi altså her befinder os i en meget urolig region, hvor det kan være forbundet med betydelig risiko for en nydannet irakisk regering at fungere.
Der kan det altså være meget betryggende for sådan en regering i starten at have lidt hjælp udefra til at komme i gang med sit arbejde, og der er altså ingen i dag, der kan sige noget som helst om, hvor lang tid det vil vare.
Men jeg kan sige til hr. Søren Søndergaard, at det amerikanske ønske, jeg hørte udtrykt, og som jeg i øvrigt deler, er, at udenlandsk tilstedeværelse kan blive så kortvarig som muligt.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Søren Søndergaard (EL), 2003-05-14:
Men statsministeren kan jo ikke komme uden om, at USA har valgt at fremsætte en resolution i FN's Sikkerhedsråd, hvoraf det klart fremgår, at de autoriteter, der nu bliver installeret, deres ret til at træffe beslutninger og deres ansvar som besættelsestropper fortsætter, indtil Sikkerhedsrådet beslutter noget andet.
Da jo både USA og England har vetoret i Sikkerhedsrådet, betyder det, at det kan fortsætte uendeligt, hvis man ønsker det.
Det er derfor, jeg virkelig er meget bekymret over, at statsministeren sad sammen med USA's præsident - jeg tror oven i købet, det var i en hel time - uden at man overhovedet brugte nogle få ord på at diskutere, om det her var et projekt, som man forventede og tilstræbte kunne overstås i løbet af 1 år, eller om der var tale om 10 år eller 15 år eller 20 år. Jeg forstod, at det var et morgenmadsmøde, men man kunne da godt have udvekslet et par ord alligevel, mens man spiste, for at få det meget centrale spørgsmål afklaret.
Jeg tror også, den danske befolkning synes, at det er et meget centralt spørgsmål at få afklaret, om vi har begivet os ind i en besættelse, der kan vare 10, 15, 20 år eller endnu længere.
Så lad os nøjes med at snakke om besættelsen, og ikke, hvad der sker efter en eventuel besættelse, for det er jo hverken noget, statsministeren eller Folketinget skal træffe beslutning om.
Det er noget af det, som det irakiske folk skal træffe beslutning om.
Men når jeg spørger om det her, er det jo, fordi det undrer mig, at amerikanerne - statsministeren har altså lige været ovre og tale med repræsentanten for amerikanerne, nemlig præsidenten - har fremsat et forslag i FN's Sikkerhedsråd, som betyder, at besættelsen kan fortsætte i al evighed, hvis koalitionens styrker ønsker det.
Hvad er baggrunden for, at man har lavet sådan en formulering om, at den kan fortsætte i al uendelighed, i stedet for at man giver mulighed for, at f.eks. FN's Sikkerhedsråd om 1 år eller om 2 år eller om 3 år traf beslutning om, hvad der skulle ske?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-05-14:
Nej, det er ikke nogen korrekt gengivelse af, hvad jeg har sagt, og konklusionerne må stå fuldstændig for hr. Søren Søndergaards egen regning.
Det, jeg har sagt, er, at meningen er, at der så hurtigt som muligt bliver opbygget et bæredygtigt irakisk demokrati.
Hvis det kan gå meget hurtigt og der er ro og fred i landet, så kan internationale styrker trække sig hurtigt ud.
Hvis en ny irakisk regering har behov for og måske endda oven i købet selv beder om, at der er internationale styrker i landet for at give beskyttelse og for at sikre, at der er ro og fred til at udvikle et irakisk demokrati, så kan internationale styrker blive der lidt længere tid. Men jeg kan forsikre hr. Søren Søndergaard om, at der vist ikke er nogen, der har nogen interesse i eller noget ønske om at have tropper stående der længere end allerhøjst nødvendigt.
Selv under de mest pessimistiske forudsætninger har jeg ikke fantasi til at forestille mig et spand af år på 25, som hr. Søren Søndergaard påstår.
Søren Søndergaard (EL), 2003-05-14:
Men bekymrer det så ikke statsministeren, at den amerikanske regering har gjort utrolig meget ud af at få en resolution igennem FN's Sikkerhedsråd, som faktisk betyder, at besættelsen og koalitionsstyrkernes og administrationens bestemmelse over, hvad der foregår i Irak, faktisk kan udstrækkes i uendelighed; at der faktisk ikke er nogen som helst former for begrænsning i den resolution, som amerikanerne har fremsat i FN's Sikkerhedsråd, på, hvornår besættelsen skal bringes til ophør?
Det vil altså sige - det lyder lidt, som om statsministeren heller ikke udelukker det - at den trestjernede general faktisk har ret, at det, vi snakker om, er en 25 år lang besættelse af Irak.
Det er det, der kan komme til at ske.
Er det korrekt forstået?