Aase D. Madsen (DF), 2003-05-22:
Dansk Folkeparti er et langt stykke hen ad vejen enig med ministeren i de målsætninger og energipolitiske visioner, som oplistes i redegørelsen, og i det omfang, Dansk Folkepartis energipolitiske synspunkter og målsætninger er i overensstemmelse med regeringens, vil jeg af hensyn til tiden undlade at kommentere.
Dansk Folkeparti finder det meget positivt, at ministeren inviterer til en dialog og samarbejde med Folketingets partier, når den politiske udmøntning, der skal ske på grundlag af redegørelsen, skal forhandles på plads.
På trods af debatten om, hvorvidt ringen sidder på ministerens finger eller ligger i lommen, vil vi gerne forhandle, og det er da noget af et tilbud.
I Dansk Folkeparti håber vi ikke, at ministeren ryster på hånden, men går målrettet efter at gennemføre regeringsgrundlagets vækststrategi »Vækst med vilje«, debatoplægget »Liberalisering af energimarkeder« og sidst, men ikke mindst, regeringens klimastrategi, som hele fire af regeringens ministre står bag.
På klimaområdet er det som bekendt store samfundsøkonomiske milliardværdier, der står på spil, og så sent som den 9. maj indgik regeringen og oppositionen en biogasaftale, som hr. Auken omtalte før, og som medfører pristilskud til den producerede el.
Denne politisk fastsatte overpris er i øvrigt gældende 20 år fremover.
Jeg regner naturligvis med, at både finansministeren og miljøministeren har godkendt aftalen og dens samfundsøkonomiske virkninger, som skal ses på baggrund af skatte- og afgiftsstopaftalen med Dansk Folkeparti.
For miljøministeren vedkommende har ministeren gang på gang givet løfter om et helt eksakt miljøregnskab, hvori alle økonomiske parametre er lagt ind, når der skal investeres i miljørigtige foretagender på energiområdet, og selvfølgelig skal de langsigtede økonomiske konsekvensberegninger indgå i disse beregninger.
Jeg mener, miljøministeren har kaldt det et miljøråd, der skulle samle alle trådene.
Jeg er nødt til at sige, at hvis der gennemføres yderligere udgiftskrævende aftaler på energiområdet, som sætter skatte- og afgiftsstoppet under pres, fordi det vil påføre energiforbrugerne store ekstraudgifter af afgiftslignende karakter, der samtidig belaster samfundsøkonomien, bringer regeringen sig selv i en uholdbar situation over for Dansk Folkeparti, hvis Dansk Folkeparti ikke har været draget ind i forhandlingerne.
Alle er klar over, at Danmarks forpligtelser på energiområdet vil medføre meget store udgifter på 2-5 mia. kr. om året fremover.
Det er en af de største økonomiske udfordringer, det danske samfund har stået over for i mange år, og jeg regner derfor med, at det vil give regeringen alvorlig grund til eftertanke.
Det har det i hvert fald gjort hos Dansk Folkeparti.
I sin redegørelse nævner ministeren også barmarksværkerne.
Den 24. april rejste Dansk Folkeparti en forespørgselsdebat om de fortsatte økonomiske problemer, Energistyrelsens medvirken og de foregående ministres ansvar i sagen, og et enigt Folketing bakkede op om et forslag til vedtagelse.
Det er ligeledes vigtigt at få oplyst, om der nu er fundet den rigtige fremtidssikrede model, der skal bringe værkerne og deres varmekunder ud af det økonomiske hængedynd.
Sagen har allerede verseret i alt for mange år.
Nu skal sagen afsluttes, og der må ikke kastes mere grus i maskineriet.
Det har Folketinget i enighed bakket op om den 24. april.
Elspareaktiviteterne er højt prioriterede i redegørelsen.
Dansk Folkeparti opfordrer regeringen til at foretage et økonomisk serviceeftersyn i forbindelse med den såkaldt gratis energirådgivning, der udføres af ELFO sammen med netselskaberne og Elsparefonden.
Man må sige, at det er så som så med gratisprincippet, da det er energiforbrugeren, der selv betaler omkostningerne over elregningen, og der opkræves hvert år ca. 275 mio. kr. til formålet.
Så mon ikke det er på tide at se på, om der ikke er lidt kød på det ben, før der tilføres yderligere midler på det område.
Det kunne jo være, at en statslig energisparepulje eller en ny organisation, der er uafhængig af selskabsinteresser, kunne fremvise samme resultater på elspareområdet og til færre penge.
Det kommende køb og salg af netselskaberne var måske også en god anledning til at lægge et ejerskabsuafhængigt kriterium ind i forbindelse med en ny lovgivning.
Under alle omstændigheder må DONG ikke kunne spænde ben for den 100 pct.s gasmarkedsåbning, der skal ske fra 1. januar 2004.
Dansk Folkeparti har gang på gang taget spørgsmålet op.
Elselskaberne og erhvervslivet har gjort det samme, senest i Ugebrevet Mandag Morgen, tror jeg det hedder, der i det seneste nummer bragte en artikel med overskriften »Eksperter: Sælg DONG nu«, hvor professor Jørgen Grønnegård Christensen bl.a. udtaler: »DONG er udelukkende i gang med at puste sig op, så staten kan sælge til den højest mulige pris«.
Så langt, så godt, men vi må jo i alle tilfælde se i øjnene, at der kan gå en rum tid, inden 9. maj-aftalens »gulerodsparagraf«, som jeg kalder den, får den virkning, at forudsætningerne for køb af elselskaber kan ske på lige vilkår.
Alt andet lige vil dette indebære, at DONG - lig med staten - mere eller mindre vil være den eneste køber med alt, hvad det indebærer på den samfundsøkonomiske minusside, og at staten så at sige vil snuppe de bedste lunser på markedet for salg af energiforsyningsselskaber.
Det finder
Dansk Folkeparti er en uholdbar situation.
Dansk Folkeparti er på en række punkter stærkt bekymret for de mange uløste problemer i energipolitikken, som efter Dansk Folkepartis mening mangler løsninger og sammenhæng - og også konsekvensberegninger.
Lad mig blot nævne få områder: Eloverløbsproblemerne er stadig ikke løst, der er uudnyttet kraftværkskapacitet samtidig med, at der sker en stigning i elproduktionen med store forbrugerbetalte tilskud - jeg tænker her specielt på vind; alene de forbrugerbetalte tilskud til vind og til decentral kraft-varme ligger nu på 2 mia. kr. - der er overproduktion, ikke mindst på grund af vind og decentral kraft-varme, og denne overproduktion, som de danske forbrugere har givet et meget stort tilskud til, eksporteres til 0,0 øre; det foregår temmelig tit - jeg har nogle statistikker liggende her - og det er ikke en rar tanke. Alligevel udtalte miljøministeren til Jyllands-Posten - så jeg i går - at han ville genoverveje, om de landbaserede vindmøller i Danmark skal tages op igen i Danmarks klimastrategi på trods af den overkapacitet, jeg nævnte før, og den overkapacitet, som uvægerlig vil komme, når økonomi- og erhvervsministeren udbyder havvindmøllerne i 2003.
Jeg hørte ministeren sige, at fundamenterne, eller hvad det var, ministeren kaldte dem, altså det, vindmøllerne skal stilles op på, var en opgave, som systemansvaret skulle tage sig af.
Så siger jeg: Jamen systemansvaret, så bliver det vel en forbrugerbetaling, og jeg har gang på gang hørt ministeren sige, at disse vindmøller skulle udbydes på rent kommerciel basis, og det lader det jo ikke til, at det bliver.
Men tilbage til det positive.
Som jeg sagde i starten af min ordførertale, er Dansk Folkeparti til enhver tid parat til at indgå i forhandlinger med regeringen på hele det bredspektrede energiområde.