Morten Homann (SF), 2003-11-20:
Dette lovforslag, som er en udmøntning af aftalen mellem regeringen, Dansk Folkeparti, Kristendemokraterne og Det Radikale Venstre, er det tredje trin af en bevægelse, som begyndte ved regeringsskiftet, nemlig en voldsom beskæring af investeringerne i byfornyelsen.
Vi er nu nede i noget, der ligger på et sted mellem en tredjedel og en fjerdedel af det niveau, vi var på for bare 2 år siden.
Det er selvfølgelig ikke gået sporløst hen over landskabet.
Det er også gået ud over beskæftigelsen.
Der er folk, som er blevet arbejdsløse, og vi kan nu også her med fase tre i nedskæringerne se frem til, at arbejdsløsheden stiger yderligere på grund af den her nedskæringspolitik.
Så alene hvis man kigger på rammerne, er det her et problematisk forslag.
Der er selvfølgelig ikke noget gudgivet i, at byfornyelsen skal ligge på et helt bestemt niveau, og at det ikke kan justeres, men når man skærer det ned til et sted mellem en tredjedel og en fjerdedel, så giver det sig selv, at så er det en helt, helt anden form for byfornyelse og et helt andet niveau, vi snakker om.
Men som vi også har været inde på i debatten, er der altså flere elementer, som yderligere trækker i den forkerte retning i det her forslag.
For det første forsvinder den indflydelse, som lejerne hidtil har haft.
Den vetoret, man har haft, som har været basis for en dialog mellem udlejer og lejer - begge parter har haft en nødbremse - forsvinder.
Det betyder, at man bl.a. vil få flere konflikter omkring det her spørgsmål, men altså også, at der er langt flere lejere, som vil blive presset ud i en situation, hvor de må acceptere en byfornyelse, som de ikke ønsker, som de
ikke kan betale, eller som de på andre måder vil blive ramt af
Man indfører også et nyt huslejeloft for byfornyelsen.
Det betyder, at man kan se frem til væsentlig højere huslejer, når der så endelig bliver gennemført byfornyelsesprojekter.
Og oven i hatten bliver der mindre hjælp til at betale den husleje, som man så står over for at skulle betale.
Det synes jeg er værd at opholde sig lidt ved, for den indfasningsstøtte, man så giver til erstatning for den særlige byfornyelsesboligsikring, er jo for det første på et lavere niveau, og for det andet er det op til en frivillig kommunal beslutning, om man vil yde den.
Det skal jo ses i forhold til, at vi har haft en regering, som år for år massivt har skåret ned på den kommunale økonomi.
Derfor har vi kommuner, som må spare på de helt basale velfærdsydelser: skoler, daginstitutioner osv., for at få økonomien til at hænge sammen.
Og så er det altså temmelig naivt at forestille sig, at der vil blive mange penge til at hjælpe lejere, som bliver ramt af store huslejestigninger som følge af den her byfornyelseslov. Endelig er det betænkeligt, at man ikke længere har mulighed for med hensyn til ejendomme, hvor ejeren eller udlejeren lader stå til, ejendomme, som forfalder, og som er i en helt urimelig vedligeholdelsesstandard, og som ejeren ikke tager initiativ til at forbedre, at sætte ejeren stolen for døren og sige: Nu skal der altså byfornys! Så det, man får ud af det her, er, at der bliver mindre byfornyelse, man får højere huslejer, man får ingen lejerindflydelse på det, og man får sidst, men ikke mindst nogle bedre muligheder for at spekulere i kreative byfornyelsesprojekter.
Der er ingen af de fire formål, som vi ønsker at støtte i SF, og derfor vil vi ikke støtte de to foreliggende forslag.
Jeg vil sige, at jeg må give hr. Ulrik Kragh ret i, at hr. Ulrik Kragh står med et problem.
Hvad skal man dog stille op, hvordan skal man sikre, at man overhovedet får noget for den gode fjerdedel af byfornyelsesbudgettet, man har tilbage?
Så må jeg sige, at jeg omvendt ikke synes, at hr. Ulrik Kragh slipper så godt fra det.
Det er et spørgsmål om at prioritere, så man faktisk får mere ud af sine penge.
Med det foreliggende forslag bliver det nemmere for de private udlejere at spekulere i, hvordan man får noget ud af byfornyelseskasserne.
Man mister muligheden for, at man som kommune kan gå ind og sige: Her har vi altså en ejendom, som der er brug for bliver byfornyet, og en ejer, som ikke lever op til sine forpligtelser.
Hvis man skal se på, hvad det er for nogle håndtag, hr. Ulrik Kragh har fundet for bare desperat at få et eller andet ud af den fjerdedel af budgettet, han har tilbage, så synes jeg, det er meget sølle.
Jeg synes ikke, der er noget i det her forslag, der tyder på, at man får mere byfornyelse og mere effektivitet ud af pengene.
Tværtimod synes jeg, at det tyder på, at man måske endda får endnu mindre ud af den fjerdedel af budgettet, man har tilbage.