Claus Hjort Frederiksen (V), 2003-12-05:
For omtrent halvandet år siden blev problemstillingen om bedre beskyttelse af lønmodtagere mod opsigelse i forbindelse med barselorlov rejst første gang.
Dengang, fordi man frygtede, at der med de nye, udvidede barselregler ville rejse sig en eksplosion af sager, hvor kvinder blev afskediget på grund af graviditet, eller fordi de var på barselorlov.
Regeringen lovede dengang, at man ville undersøge omfanget af afskedigelser som følge af graviditet eller barsel, herunder om der var behov for at se på reglerne om størrelsen af godtgørelsen, som en arbejdsgiver skal betale, hvis han ulovligt afskediger en ansat.
Det førte til, at regeringen i oktober i år afleverede en redegørelse til Folketingets Arbejdsmarkedsudvalg som opfølgning på B 94.
Som det fremgår heraf, er det regeringens vurdering, at det er for tidligt at drage den konklusion, at der er en stigning i antallet af afskedigelser på grund af graviditet eller barsel efter ikrafttrædelsen af barselreformen, ligesom det kan konstateres, at godtgørelsesniveauet rent faktisk er stigende.
Det er regeringens opfattelse, at der på det grundlag ikke er behov for at ændre godtgørelsesniveauet i ligebehandlingsloven eller for den sags skyld at ændre i funktionærloven som foreslået af forslagsstillerne.
B 43 bygger på den tankegang, at det er urimelig billigt for en arbejdsgiver at afskedige en kvinde med et langt opsigelsesvarsel under barsel, fordi kvinden alene får sin godtgørelse, som altså i dag snarere er på 9 måneders løn end på 6.
Derfor har forslagsstillerne fundet frem til særreglen
i funktionærlovens § 7.
Arbejdsgivere skal her i stedet for halv løn i indtil 14 uger efter fødslen betale fuld løn, hvis funktionæren opsiges under de 14 uger.
Denne regel vil man, så vidt jeg forstår, udvide til at gælde alle lønmodtagere i hele barselorlovperioden.
For andre lønmodtagergrupper klares disse spørgsmål ved kollektiv overenskomst.
For funktionærgruppen er der i dag ingen grund til at udvide den særlige lovmæssige beskyttelse.
Ret til løn under barsel, hvad enten det er under opsigelse eller ej, det er det, der forhandles ved overenskomstforhandlingerne. Hertil kommer tre andre forhold, der slår mig, når jeg læser forslaget.
Som bekendt er lange opsigelsesvarsler undtagelsen på det danske arbejdsmarked.
Hvad er egentlig grunden til, at lovgiver yderligere skulle begunstige en relativt lille gruppe med lange opsigelsesvarsler?
Det andet er, at det vil være uforudsigeligt, hvad en udvidelse af funktionærlovens regler om løn under barsel i opsigelsesperioden ville betyde for domstolenes udmåling af godtgørelse.
Det kan konstateres i retspraksis, at der i flere sager ved udmålingen af godtgørelsen er henvist til skadevirkningerne af en afskedigelse under barsel.
Det er derfor sandsynligt, at godtgørelsesniveauet vil falde for den gruppe kvinder, man her ønsker at begunstige.
Nettoresultatet bliver altså mindre.
Jeg kan heller ikke frigøre mig fra en tvivl om, at et sådant lavere godtgørelsesniveau for én gruppe vil få afsmittende virkning på andre.
For det tredje tror jeg, at det godtgørelsesniveau, vi har i dag på 9 måneders løn, og måske er det stigende, er rigelig afskrækkende for arbejdsgivere.
Det er ikke afgørende, om der kommer et antal måneders opsigelsesløn oveni. Og jeg tror, at den sammenligning, forslagsstillerne foretager, med, hvad det ville have kostet at afskedige den pågældende fra beskæftigelse, er både hypotetisk og teoretisk.
Den ligger meget langt fra en arbejdsgivers praktiske hverdag.
Og der har altså ikke på de knap 2 måneder været en drastisk stigning i antallet af sager om uberettigede afskedigelser, og der har heller ikke kunnet konstateres en udvikling i retspraksis, der har fået regeringen til at ændre holdning i det spørgsmål. Jeg er overbevist om, at forslagsstillerne har fremsat dette forslag i den bedste mening.
Regeringen mener imidlertid ikke, at der er grundlag for at tro, at problemet har et omfang som forudsat af forslagsstillerne.
Spørgsmålet om løn under barsel, hvad enten det er i forbindelse med opsigelse eller ej, er ikke et lovgivningsspørgsmål.
Desuden anser jeg det for stærkt tvivlsomt, om forslaget ville få den ønskede effekt.
Man kunne frygte snarere tværtom.
Regeringen kan derfor ikke støtte forslaget.
Jeg vil dog gerne her understrege, at vi selvfølgelig fortsat vil følge udviklingen i retspraksis nøje for at se, hvordan den udvikler sig efter de ændrede barselregler, som det også er blevet lovet i opfølgningen på B 94, og vi vil vende tilbage med en ny redegørelse.