runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Charlotte Dyremose (KF), 2004-11-19:
Jeg kan med det samme udløse spændingen og sige, at vi Konservative ligesom sidst ikke kan støtte forslaget fra SF.
Jeg måtte under debatten sidst konstatere, at man jo ikke skal klandre SF for at være socialistisk, og sådan er det vel stadig.
Derfor synes jeg også bare, det her forslag er en god anledning til sådan at fremføre nogle af forskellene og de grundlæggende ideologiske betingelser, der ligger bag det her med at føre politik.
Der skal ikke herske nogen som helst tvivl om, at vi i Det Konservative Folkeparti naturligvis anerkender det gode måltid mad, uanset om det så er i form af en madpakke, som jeg denne gang til almindelig serviceoplysning skal anføre allerede på forhånd at jeg normalt selv har med, eller om det er den mad, man vælger at købe i kantinen.
Det er jo heldigvis også sådan, at madpakkerne er blevet lidt mere spændende, efter at man, så vidt jeg kan forstå, har indført køleskabe de fleste steder på institutionerne, sådan at maden ikke skal ligge og lumre i tasken.
Det er jo ikke mindst sådan, at vi nu ikke bare har skabt en mulighed for, at man kan lave forældrebetalte madordninger i daginstitutionerne, vi har faktisk også udvidet muligheden, så man kan komme til at betale for dem, der tilbereder maden, så man netop har gode muligheder for, at der laves et spændende og kreativt måltid i institutionerne.
Men vi mener altså grundlæggende fra konservativ side, at det er forældrenes ansvar at sørge for, at børnene får den her mad, uanset om man så gør det på den ene eller den anden måde.
Vi vil, som jeg har sagt det et par gange før, meget gerne skabe rammerne for, at familierne kan indrette sig på den måde, som passer dem bedst, og det er, uanset om man vælger madpakken, eller om man vælger en fælles madordning, men vi mener altså i bund og grund, at det er forældrenes ansvar, og at vi ikke skal stå herinde på Christiansborg og diktere, at nu skal det være sådan, og nu betaler vi så fra vugge til grav, og så gør vi det på den måde, som vi synes er rigtigt her.
Nej, vi lader det være op til forældrene, hvordan de vurderer, at man skal lave en ordning, om man vil lave en fælles madordning, eller om man vil lade børnene have madpakke med hjemmefra.
Jeg forstår, at der er lidt almindelig uenighed om, hvorvidt de der sodavandsmaskiner ude på skolerne stadig væk eksisterer, men så vidt jeg kan forstå, eksisterer de desværre stadig ganske få steder, og derfor kan vi da kun bakke op om opfordringen til, at man de forskellige steder på skolerne får fjernet de automater, der måtte være tilbage, ligesom vi jo ualmindelig gerne ser, at der er et økologisk alternativ i kantinen, hvis der er en sådan, eller i madordningen, hvis der er en sådan, da det jo er svært at tilvælge det økologiske, hvis ikke der er det alternativ.
Så denne opfordring vil vi da også meget gerne bidrage med her.
Men vi kan altså ikke støtte forslaget.
Pia Kristensen (DF), 2004-11-19:
Lovforslaget var oprindelig en del af L 207, som blev fremsat og behandlet i foråret.
Dette lovforslag er nu delt i to: private børneinstitutioner, som vi netop har behandlet, og så dette om frit valg af klubtilbud eller andre socialpædagogiske fritidstilbud over kommunegrænserne.
Dansk Folkeparti mener helt klart, at det her forslag er meget sympatisk.
Det gode ved det her forslag er, at børn, der f.eks. flytter til en nabokommune, får mulighed for at blive i den vante SFO-ordning, altså i et kendt miljø, og barnet kan bevare kontakten til vennerne.
Det mener vi er til barnets bedste.
SFO-børn er jo ikke helt små børn, så det er ikke bare lige at omplacere dem, for de har allerede fået en vennekreds.
Der er omvendt også børn, der måske mistrives i den SFO-ordning, de er tilmeldt.
De trives ikke i den SFO-gruppe, de går i, og hvorfor skal vi så spænde ben for, at børn kan placeres de rigtige steder?
Vi mener som sagt, det er uhyre vigtigt at tage hensyn til børnenes tarv, og det mener vi det her forslag gør.
Så derfor kan vi støtte det.
Hans Andersen (V), 2004-11-19:
Lovforslaget her er anden del af en revideret genfremsættelse af L 207 fra sidste samling.
Forslaget giver mulighed for forældrenes frie valg af klubtilbud eller andre socialpædagogiske fritidstilbud på tværs af kommunegrænser og indførelse af en minimumsgrænse for tilskud til private pasningsordninger.
Forslaget består således af to dele.
I Venstre ser vi indførelsen af frit valg af klubtilbud over kommunegrænser som endnu et led i at udvikle det frie valg.
Det skal være lettere at være børnefamilie, og der skal være mulighed for at vælge mellem flere tilbud afhængig af ens behov.
Med det forslag bliver det eksempelvis muligt for børn og unge, der flytter til nabokommunen, at bevare deres kammerater i klubtilbuddet i fraflytningskommunen, og nu skal det ikke længere være dette, der forhindrer en familie i at flytte over kommunegrænsen.
Det er også helt naturligt at lade pengene følge det enkelte barn eller den enkelte unge.
Venstre kan derfor støtte en tilskudsstørrelse på minimum 75 pct. af den billigste nettodriftsudgift pr. plads i dagtilbud til samme aldersgruppe, ligesom vi kan støtte en kommunal pligt til at sørge for forældrenes administration af pasningsordningen mod en reduktion i tilskuddet.
Villy Søvndal (SF), 2004-11-19:
Hvis familieministeren har ret i, at det her tilbud er rettet mod foreninger og lokale kredse og ikke mod børnehavebaroner eller store virksomheder, kan jeg simpelt hen ikke forstå, man ikke kan følge forslaget fra fru Tove Videbæk om at sikre, at der ikke kan tages penge ud.
For hvis det er en lokal idrætsforening, eller hvis det er en lokal gruppe af pædagoger, så ønsker de vel at drive det af ideelle grunde og ikke for at tjene penge.
Jeg vil stadig fastholde, at det eneste nye i det her lovforslag er børnehavebaroners ret til at drive profitbørnehaver uden noget som helst loft over betalingen.
Det er det nye, der præsenteres her i dag.
Det kan jeg godt forstå De Konservative har lyst til.
Det er jo en gammel konservativ tanke, at der skal være forskel på folk.
Jeg synes, det er lidt tidligt at starte allerede med børn, og at man godt kunne vente, til de blev lidt ældre.
Men det er vel selve hensigten med det, og det synes jeg egentlig man skulle sige lidt tydeligere i stedet for at pakke det ind i nogle ting, for hvis man havde disse ting som hensigt, ville man kunne imødekomme Kristendemokraternes forslag.
Det, der er det væsentligste nye, er, at man kan etablere sig uden en driftsoverenskomst, og at man har ret til at få et administrationsbidrag med.
Det er kernen i forslaget.
Det andet er også nyt, men det er ikke det eneste nye.
Jeg vil så også sige, at det jo ikke fordrer, at der kommer til at blive forskel på folk, at der er nogle, der kan tjene penge på det.
Hvis de er dygtige, og hvis de har den ambition, så fred være med det.
Det skaber da ikke forskel på de børn, der går i daginstitutionen, at dem, der driver den, kan tjene penge.
Tove Videbæk (KD), 2004-11-19:
Jeg kan altså ikke forestille mig, at man kan være så hjerteløs i hverken daginstitutionen, kommunen eller andre steder, at man vil gøre det.
Jeg tror, man vil finde en løsning på en eller anden måde.
Nu er alle muligheder og alle de situationer, der kan opstå, jo ikke beskrevet i forslaget, men det kunne måske komme med i bemærkningerne, eller vi kunne under udvalgsbehandlingen stille et forslag om, hvad der eventuelt kunne gøres i en sådan situation.
Jeg synes, det ville være forfærdelig hjerteløst, hvis man gjorde det, og jeg kan ikke forestille mig, at man ville gøre det, uanset hvem der har oprettet den daginstitution.
Men jeg synes, vi under udvalgsarbejdet skal stille nogle spørgsmål om det.
Line Barfod (EL), 2004-11-19:
Mit andet spørgsmål, som fru Tove Videbæk ikke nåede at svare på, gik på, at lovforslaget lægger op til, at hvis forældrene til børn i en privat institution ikke kan betale, f.eks. fordi de bliver arbejdsløse eller syge, skal barnet kunne smides ud af institutionen.
Kan Kristendemokraterne virkelig stemme for, at man kan smide børnene ud, hvis de får det andet krav opfyldt?
Tove Videbæk (KD), 2004-11-19:
Fru Line Barfod siger, at hele kernen i forslaget er, at der skal kunne tjenes penge.
Sådan læser jeg nu ikke forslaget.
Sådan som det er i dag, kan en kommune til hver en tid sige nej, hvis en gruppe eller en forening, f.eks. en idrætsforening, gerne vil lave en daginstitution.
Som det er blevet nævnt adskillige gange, kan kommunen bare sige nej, og det er ikke alle kommuner, der er lige så velvillige, som man er i Kolding.
Masser af kommuner har sagt nej til masser af gode forslag, og det sætter denne lovgivning nu en stopper for.
Men vi vil selvfølgelig sige nej, hvis det ikke kommer ud af forslaget, at overskuddet kan trækkes ud.
Så siger vi nej til det.
Line Barfod (EL), 2004-11-19:
Det er selvfølgelig altid rart at høre fru Tove Videbæk tale om den miljølov for børn, som både Kristendemokraterne, SF og Enhedslisten har fremsat forslag om adskillige gange.
Fru Tove Videbæk sagde, at Kristendemokraterne meget gerne vil stemme for forslaget, hvis bestemmelsen om, at man skal kunne trække overskuddet ud, bliver fjernet.
Men det er jo det, der er kernen i forslaget.
Det er lige præcis kernen, at man skal kunne tjene penge, og derfor vil jeg gerne høre, om fru Tove Videbæks indlæg skal forstås sådan, at Kristendemokraterne ikke kan stemme for, at man skal have lov til at tjene penge.
Det var det ene spørgsmål.
Det andet er, at jeg hørte ikke fru Tove Videbæk sige noget om det problem, at børn kan smides ud af institutionerne, hvis deres forældre ikke har råd til at betale.
Mener Kristendemokraterne, at der skal være den mulighed?
Villy Søvndal (SF), 2004-11-19:
Ministeren var ikke med i Norge, men ministerens embedsmænd var, og jeg er sikker på, at de til ministeren har berettet om det, alle vi andre fik at vide, nemlig at de offentlige institutioner i Norge var billigere, fordi der ikke skulle trækkes penge ud.
De private institutioner var meget, meget dyre, og det var årsagen til, at man i Norge havde været nødt til at lægge et loft ind over og tvinge de private ned i pris.
Når man så her åbner op for, at der ikke skal være noget loft på de private institutioner, så synes jeg, det er underligt, hvis man negligerer de norske erfaringer med, at det bliver dyrere, også fordi der jo skal gives afkast til dem, der har investeret – ISS, eller hvem der nu skal drive de nye institutioner.
Så betyder det, at vi får institutioner, som er billige, som almindelige folk har råd til at betale, og så får vi de virkelig dyre, som folketingsmedlemmer og departementschefer og direktører og sådan nogle har råd til at betale.
Og så får vi den de facto-deling af børnene, som jeg er imod, men som jeg forstår, at De Konservative og Venstre og Dansk Folkeparti er tilhængere af.
Og man er da ikke så dum, at man vil betale en hel masse penge for et tilbud, man kan få billigere udført af det offentlige.
Det er ganske rigtigt, som fru Pia Kristensen sagde, at der da er en grænse for, hvad man vil betale også som vellønnet, så det er da en helt urealistisk forudsigelse af, hvordan markedet vil udvikle sig.
Jeg bliver nødt til at sige det igen, for det er jo, som om hr. Villy Søvndal ikke vil erkende det: Udgangspunktet er ikke det samme i Danmark og i Norge.
I Norge har kommunerne ikke en forpligtelse til at skabe dagtilbud, derfor er markedet fuldstændig frit.
Så etablerer de private sig.
Så er der nogle kommuner, der synes, at det vil de da godt, og så får de etableret nogle dagtilbud.
Men der er jo stor efterspørgsel af dagtilbud, og derfor kan man også holde prisen oppe, fordi der simpelt hen ikke er en forpligtelse fra det offentliges side til at få dem etableret.
Charlotte Dyremose (KF), 2004-11-19:
Ja, jeg fristes jo lidt til at indlede min tale, nogenlunde ligesom jeg gjorde til det sidste forslag, nemlig med at vi nu endnu engang står over for et forslag fra en konservativ minister, der er med til at udvide rammerne for den fleksibilitet, den danske familie har.
Altså endnu en gang ikke en definition på, hvordan det bør være, men en mulighed for at gøre endnu en ting: i det her tilfælde at man får mulighed for at vælge en SFO, en fritidsordning for børnene, i en anden kommune.
Det var egentlig ikke noget, jeg sådan umiddelbart havde tænkt, at der ville være stor efterspørgsel efter, fordi man vel typisk gerne vil gå i nærheden af sin skole.
Men jeg kan sagtens forestille mig de situationer, hvor det vil være relevant.
Det kan f.eks. være i den situation, hvor man bor meget tæt på kommunegrænsen og derfor meget gerne vil bruge en institution på den anden side af kommunegrænsen.
Man har måske leget med nogle børn længere nede ad vejen eller på en af de næste veje, som tilhører den anden kommune.
Det kan også være, at det passer bedre i forhold til mors og fars arbejde eller netop fraflytter/tilflytterproblematikken.
Derfor er det altså formentlig ikke noget, en hel masse vil benytte sig af, og derfor er det også noget, man kunne forestille sig at der kunne komme den her kritik af, nemlig at der ikke er en hel masse, der har brugt det, så er det nu også en succes?
Det handler nemlig ikke om, at man skal gøre det her.
Det kan vi fra konservativ side naturligvis støtte.
Den anden halvdel handler om minimumstilskuddet til det, der hedder § 20-ordningerne, altså at forældre vælger at lave en puljeordning, hvor man får passet sine børn.
Det glæder vi os sådan set også over og bakker også meget gerne op om, netop fordi vi så sikrer os, at kommunerne er forpligtet til minimum at give det her tilskud, hvis det er det, der passer til den enkelte familie, til den forældregruppe, der har valgt at ville have deres børn passet i en puljeordning.
Vi er derfor glade for, at vi med det her forslag netop kan sikre os, at kommunen ikke økonomisk kan spænde ben for, at det lige præcis er den ordning, man måtte ønske sig for sine børn.
Så alt i alt endnu et fremragende forslag fra en konservativ minister, som vi naturligvis bakker op.
Villy Søvndal (SF), 2004-11-19:
Det her er jo, tror jeg godt at man kan sige uden at fornærme nogen, ikke et af de mest vidtgående forslag, Folketinget har behandlet i nyere tid.
Hvis man kigger på konsekvenserne, så er »ingen« vel det mest fremtrædende ord i skemaet omme til sidst.
Men det er klart, at jeg ikke skal fratage nogen, heller ikke den tidligere ordfører, glæden over små ting.
Det er en vigtig ting for livskvaliteten at kunne glædes også over små ting, men jeg synes nok, det giver anledning til at sige det præcis på en dag, hvor de store ting bliver rejst i den offentlige debat, at jeg er imponeret over regeringens evne til spindoktori.
Det må jeg sige.
Jeg roser jo altid regeringen, når der er lejlighed til det.
At tænke sig at kunne fremsætte et så lille forslag, hvor det mest gennemgående ord i konsekvensberegningerne er, at det ingen konsekvenser har, som et fantastisk tilbud, der virkelig vil flytte hegnspæle i det her samfund, samtidig med at der uden for det her hus foregår en debat, som f.eks. Politiken er fyldt af i dag, om, at kvaliteten rasler ned i de almindelige dagtilbud, at kredse, der er fjernt fra SF, som Danfoss' direktør, udtrykker dyb bekymring over den faldende kvalitet i daginstitutioner!
Der synes jeg egentlig, at det er en smule bekymrende, at regeringen ved at lave spindoktori i det omfang, det ofte lykkes den, er i stand til at præsentere et billede af, at man kommer med store, banebrydende forslag, når det, hvis man sætter sig ind i materien, er forslag af endog meget ringe betydning.
Når alt det er sagt, drejer det sig så om at vælge klubtilbud over kommunegrænserne.
Vi vil, som den socialdemokratiske ordfører nævnte, være optaget af under udvalgsarbejdet at sikre, at det ikke forøger ghettoiseringen i samfundet.
Vi vil også være optaget af, at forudsætningen for, at forældrene vælger det frie valg, er, at de selv afholder merudgiften ved det her.
Det er der nogen der er blevet meget overraskede over.
Men ellers vil vi afvente udvalgsarbejdet, inden vi vil give en endelig melding om forslaget.
Ida Jørgensen (RV), 2004-11-19:
Jeg skal gøre det kort.
Vi synes, det som udgangspunkt er et godt lovforslag, som det ligger her.
Vi ser frem til de spørgsmål, som Socialdemokraterne har stillet, dem vil vi da gerne se svarene på.
Vi har et par stykker selv.
Vi kan se et problem, hvis en klub har lagt en pædagogisk profil, og de så godt vil have lov til at gå ind og tage en diskussion med forældrene og muligvis også sige nej, hvis klubben ikke synes, at et barn passer til den.
Men det kan vi jo stille nogle spørgsmål om, og vi kan også få klarlagt, hvad der i lovforslaget egentlig menes med, at man skal tage imod et barn, medmindre det kræver en kraftig udbygning.
Der kunne vi godt tænke os at få fundet ud af, hvad det her ord kraftig egentlig betyder, men som udgangspunkt tror vi på, at vi får det klarlagt, og så kommer vi jo frem til, at vi støtter det her forslag.
Jette Jespersen (DF), 2004-11-19:
Jamen det vil vi da naturligvis, vil jeg sige til fru Line Barfod.
Jeg vil da anbefale alle partier at gøre det.
Line Barfod (EL), 2004-11-19:
Fru Jette Jespersen opfordrede SF til at sige til sine kommunalbestyrelsesmedlemmer, at de ude i kommunerne skulle arbejde for, at der blev mulighed for mad i institutioner og skoler.
Sådan forstod jeg fru Jette Jespersen.
Vil Dansk Folkeparti også opfordre sine egne kommunalbestyrelsesmedlemmer til, at man skal støtte, at det skal være muligt at få mad i daginstitutioner og skoler?
For vi har på jo ældreområdet set, at der stemmer Dansk Folkeparti for nedskæring.
Selv om man herindefra siger, man ikke synes, der skal skæres ned, så gør man det i realiteten.
Så nu ville jeg gerne høre Dansk Folkeparti, når man nu synes, det er en god idé, at der mulighed for mad, om man så også vil sige det til sine kommunalbestyrelsesmedlemmer?
Jette Jespersen (DF), 2004-11-19:
Dette beslutningsforslag er en gentagelse fra april, og derfor var det jo fristende bare at genbruge fru Pia Kristensens ordførertale, for i Dansk Folkeparti kan vi fortsat ikke støtte forslaget om gratis skole- og institutionsmad.
Vi er dog enige i, at børn og unge skal have et sundt og næringsrigt måltid og ikke bare en tyver til, hvad ved jeg, som det jo desværre også er brugt i nogle familier.
I Dansk Folkeparti mener vi, det er en opgave, der skal løftes i samarbejde mellem kommunen og forældregruppen.
Vi mener, der er mange muligheder for at supplere madpakken eller mangel på samme med noget sundt.
Bl.a. kan der på skolerne etableres frugtbod, mælkeautomater i stedet for cola og slik osv.
Men det er helt op til skolen og forældrene.
I Dansk Folkeparti mener vi ikke, vi her fra huset skal blande os i de kommunale anliggender, og jeg vil derfor anbefale SF at rette henvendelse til deres kommunale byrådsmedlemmer om at deltage aktivt, så der, hvor det ikke allerede er indført, vil blive mulighed for, at børnene kan tilkøbe sunde madprodukter.
Det var måske også en løsning at appellere til kommunerne om at indsætte små køleskabe til børnenes madpakker i alle klasseværelser.
Jeg vil derfor slutte med fru Pia Kristensens ord fra april: Det må være op til skoler, daginstitutioner og forældrebestyrelser at beslutte, hvilke typer madordninger man vil oprette.
Vi er enige i intentionerne i forslaget, men vi er langtfra enige med forslagsstilleren i, at skole- og institutionsmad skal være gratis.
Vi mener faktisk, det er rimeligt, at forældrene selv betaler deres børns mad.
Så på den baggrund kan vi ikke støtte forslaget.
René Skau Björnsson (S), 2004-11-19:
Vi danskere bliver tykkere og tykkere i de her år.
Der var en undersøgelse her i foråret lavet af Institut for Folkesundhedsvidenskab, som viste, at de yngste teenagere de sidste år i snit er blevet 1,5 kg tungere.
Det er et stort problem, som vi politikere må tage alvorligt.
Problemet har i dag et omfang og nogle konsekvenser, som gør det til et generelt samfundsmæssigt anliggende: En tredjedel af vores børn er overvægtige i dag.
De stramme økonomiaftaler, som er lavet med kommunerne, har betydet, at mange byråd rundtomkring sparer på livet løs.
I Århus har det borgerlige styre sparet også på børneområdet, og det har betydet, at mange vuggestuer og børnehaver nu ikke længere tilbyder mad til børnene.
Hvor mange vuggestuer og børnehaver i Århus før tilbød gode, økologiske, sunde og ernæringsrigtige måltider, skal børnene nu selv have madpakke med.
Det er konsekvensen af regeringens spareiver, og det er ikke til gavn for nogen, tværtimod.
Ser vi på tallene for dårligt ernærede børn, så viser de klart, at der er en social slagside.
Det er børn fra de dårligst stillede familier, som også er dårligst ernærede.
Derfor er der brug for politiske initiativer.
Der skal gøres en ekstra indsats over for de børn, der aldrig får chancen for korrekt ernæring.
Der skal sættes ind på mange felter, og sund institutionsmad er en af mulighederne.
Under den socialdemokratiske regering lavede vi en forsøgsordning, der hjalp skolerne med at udbygge og omstille til at kunne levere sund skolemad.
Det var en kæmpe succes, som desværre blev sparet væk af regeringen.
Det gælder oplysning om sund mad, det gælder motion, det gælder livsstil, det gælder mange ting, så der skal sættes bredt ind, og noget skal der gøres.
Hans Andersen (V), 2004-11-19:
Idet Venstres ordfører på den her sag ikke kan være til stede, skal jeg fremsætte følgende: Jeg vil gerne takke SF for at genfremsætte sit forslag fra sidste år om gratis skole- og institutionsmad.
Det er jo altid udmærket at genfremsætte et forslag, om ikke for andet så for at få diskussionen endnu en gang.
Jeg vil allerede fra begyndelsen slå fast, at Venstre ikke støtter beslutningsforslaget.
Helt principielt er det altså forældrenes ansvar, at børnene får noget at spise hver dag.
Det kan og skal ikke være en samfundsopgave.
Det er rent faktisk tankevækkende, at SF stadig har den holdning, at samfundet skal holde i hånd fra vugge til grav og dermed pille al selvstændighed ud af befolkningen frem for at understøtte og smidiggøre samfundet, så man føler sig inspireret til selv at skabe og tage hånd om egen tilværelse.
Den nuværende regering har efter en lovændring givet forældrene bedre muligheder for at etablere frivillige, fornuftige og billige madordninger på skoler og i institutioner, som er med til at lette dagligdagen for travle forældre.
Lovgivningen er således indrettet, at kommunerne kan give forældrebestyrelserne mulighed for at indføre forældrebetalte madordninger i daginstitutioner for børnene, og på folkeskoleområdet fik kommunerne sidste år frihed til at beslutte, om forældrebestyrelserne skulle gives mulighed for at indføre madordninger.
Der er med andre ord givet mange gode muligheder for at indføre frivillige ordninger med sund og god kost rundtomkring i de danske daginstitutioner og skoler, og Venstre afviser dermed beslutningsforslaget.
Villy Søvndal (SF), 2004-11-19:
Ministeren bemærkede rigtigt, at forslaget her er en genfremsættelse.
Jeg synes, ministeren lød en smule træt over, at det var en genfremsættelse, og der vil jeg bare komme med det trøstens ord til ministeren, at det jo tit er SF's rolle at komme med forslag, og når vi så har gjort det nogle gange, bliver de vedtaget.
Jeg er sikker på, at ministeren kan bekræfte, at f.eks. pladsgarantien har været fremsat af undertegnede fire gange, tror jeg, og så kom det pludselig fra regeringen.
Det er i det lys, det skal ses.
Så hvem ved?
Det kan være, det en dag går i opfyldelse, men det bliver altså ikke lige i morgen.