runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ole M. Nielsen (KRF), 2000-01-27:
Når man interesserer sig for genbrug, er genbrug jo sådan pr. definition godt.
Men man må nok erkende, at der er visse produkter, som somme tider er designet sådan lidt utilpasset til tiden og formålet, og der må jeg nok konstatere, at når de så bliver taget frem igen og udviklingen er løbet lidt i mellemtiden og sådan, så virker de altså endnu mere skæve i forhold til, at de har et formål for sig, og derfor synes jeg
sådan set ikke, at de fortjener at blive genbrugt.
Det er bare ærgerligt, at ressourcer på den måde går til spilde, men det er nu Dansk Folkepartis problem med hensyn til beslutningsforslaget her.
Det har jo i hvert fald heller ikke kostet så mange ressourcer at lave det her i anden omgang.
Jeg synes, det er lidt genbrugsagtigt, det forslag her, og der er sket noget, siden det blev fremsat første gang, hvor det måske havde noget for sig, havde lidt for sig, det synes jeg nok det havde. Der er to elementer i det her.
Det ene er kvaliteten, altså hygiejnen, kontrollen med de ting der, og dér er der jo sket en hel del med den fødevarelov, vi har fået lavet i mellemtiden, som jeg tror retter op på noget af det, som Dansk Folkeparti berettiget beskæftiger sig med i første omgang.
Det synes jeg for så vidt er i orden.
Den anden del er jeg måske lidt mere usikker på om der er sket så meget med - det tror jeg dog der er - men det er det dér med kontrol med regnskaber og med A-skat, med tilbageholdelse af skat og føren told- eller momsregnskaber, osv. Jeg kan huske, da jeg var i Folketinget i 1993-94 og var skattepolitisk ordfører, at der i ordførerkredsen, hos ministeren og blandt embedsmændene var meget lidt forståelse
for, at der foregik noget forkert i de her mange små butikker, vi har.
Det havde man i embedsmandskredse meget lidt forståelse for.
Jeg har faktisk indtryk af, at der er sket noget på området.
For det er jo helt utilfredsstillende, det giver jeg Dansk Folkeparti ret i, for de 10.300, hvoraf de allerfleste passer deres ting, at der findes nogle, som kører på frihjul.
Det kan vi ikke leve med, det er nedbrydende for moralen, og derfor håber jeg, at Told og Skat har mere styr på det, end de havde dengang, og da jeg ikke har lejlighed til at sige noget i de kredse i øjeblikket, håber jeg, at også Told og Skats folk hører, hvad vi snakker om under dette beslutningsforslag, som har lidt med dem at gøre.
Men jeg synes ikke, at dette beslutningsforslag er tilpasset tiden.
Vi kan ikke støtte det, selv om det selvfølgelig har noget i sig.
Vi synes, at der må være andre måder at bruge ressourcerne på end at belaste de 10.300 mennesker, som har styr på deres ting og også administrationens arbejde med dem.
Lad os hellere sætte mere målrettet ind de steder, hvor der helt åbenlyst foregår misbrug og omgåelse af systemerne.
Det vil jeg gå ind for, så vi kan ikke tilslutte os forslaget her.
Jens Kirk (V), 2000-01-27:
Der var engang, hvor jeg troede, at fødevareministerens kendskab udi det frivillige arbejde var lidt større.
Idrætsforeningerne åbner vel ikke et lille cafeteria eller en kiosk, hvor de kan sælge en enkelt pølse eller to.
Det er jo ikke det, der gør, at de sådan set kan holde forretningen løbende, men det er, at lille Per og lille Poul måske også kan opleve tredje halvleg, og måske på den måde føle, at de ligesom har et fælles arrangement bagefter en træningskamp eller en fodboldkamp.
Derfor kan jeg ikke lade være med at spørge fødevareministeren om, om ikke fødevareministeren mener, at de også har et socialt formål de sidste der.
Det er nu ikke så sjovt at stå og spise en is dér den 30. marts måske i 5 graders kulde, som det ville være at spise en pølse, der måske kunne varme lidt.
Der er da forskel her.
Endelig kan jeg ikke lade være med at spørge:
Lejlighedsstævner - hr. Kristian Jensen var inde på det -
kan jeg forstå, det er i Vorbasse, Ho og Hjallerup og Ulfborg marked, det er lejlighedsstævner, men andet er det ikke.
Lene Espersen (KF), 2000-01-27:
Nu er der jo stor debat her om frivillige og frivilliges arbejde, og den stolte tradition vi har haft i Danmark på det område.
Og jeg vil gerne spørge fødevareministeren, hvis nu vi lige lægger sundhed og fødevarehygiejne lidt bag os, om ministeren har kendskab til, at de her frivillige ulønnede mennesker går på kurser i anden sammenhæng.
For det tror jeg måske vil være rimelig væsentligt at få præciseret, ellers får man det lidt til at fremstå, som om frivillige ikke bliver undervist i noget som helst.
De skal ikke på kurser.
Christian H. Hansen (DF), 2000-01-27:
Det skal også være et spørgsmål til fødevareministeren.
Nu er det sådan, at vi i Dansk Folkeparti jo har en del eksperter også til at sidde og rådgive os, men vi må erkende, at ministerens antal af eksperter nok er lidt større end Dansk Folkepartis på nuværende tidspunkt i hvert fald.
Det kan være, at det ændrer sig. Man kunne forestille sig et pizzaria, som egentlig blev lavet om til en forening, der skulle have dartspil.
Kontingentet ville være 5 kr., og hver gang man skulle ind og købe en pizza, så var det eneste, man skulle foretage sig, at man tog en pil og kastede den op, og så kunne man gå hen og købe pizzaen bagefter.
Ejeren af denne dart/pizzaforening synes, at han gerne vil have lidt medhjælp, så derfor kunne han samle en masse børn, unge mennesker, som gerne ville komme og hjælpe frivilligt, for så fik de også lov til at spille dart.
Ville de så også efter det her forslag kunne blive fritaget, og ville det ikke - nu må ministeren hjælpe mig - kunne blive en skrue uden ende?
Henrik Dam Kristensen (S), 2000-01-27:
Når jeg sådan lidt usædvanligt bad om ordet på nuværende tidspunkt, var det, fordi en skinger tone fra Venstre nu også kom ind i Folketingssalen.
Det er fuldstændig groft at sige, at jeg ikke har forståelse for frivilligt arbejde.
Det er en fuldstændig urimelig påstand at komme med. Det, jeg bare har sagt og gjort opmærksom på, er, at når man som frivillig beslutter sig for at være i direkte konkurrence med cafeteriet nede på hjørnet, så påtager man sig det samme ansvar og den samme forpligtelse.
Jeg kunne så forstå på spørgsmålet omkring lejlighedsarrangementer
, at dér er Venstre tilsyneladende ikke enig.
Jeg har faktisk af hensyn til de frivillige organisationer og de mange, mange gode arrangementer, som de laver, sagt, at man som borger ikke forventer det samme, hvis man kommer til Hjallerup Marked eller Vorbasse Marked eller til et sportsstævne et eller andet sted, som hvis man kommer ind i et cafeteria med menuskilte, med dug på bordet, åbningstider osv.
Det er rent faktisk af respekt for det frivillige arbejde, vi har fastholdt det.
Og til fru Lene Espersen vil jeg sige, at jeg ikke skal gøre mig særlig velbevandret om det frivillige, men jeg kan da huske, at der tilbage i min tid var mange kurser, som vi skulle gennemgå, før vi fik lov til - og det synes jeg er fornuftigt - at træne de små drenge i fodbold osv.
Så det dér med kursus er jo noget, som idrætsorganisationerne helt naturligt er meget kompetente til og ofte håndterer.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-01-27:
Jeg vil bare gerne spørge fødevareministeren, om vi kan få, når nu det her skal behandles i udvalget, en grundig skriftlig redegørelse for de ting, som ministeren fremlagde,
også oplysningerne vedrørende økonomi osv., for vi er i Enhedslisten meget optaget af, at der ikke unødigt skal lægges byrder på de aktiviteter, som de frivillige organisationer driver. Men vi må jo også erkende, at ministeren jo har ret i, at bakterier altså ikke kan se forskel på, om det er lønnet eller ulønnet arbejdskraft, der er tale om, og vi skal altså ikke ud i en situation, hvor det hygiejniske ikke er under forsvarlig kontrol.
Og så må jeg desværre sige, at vi nok var temmelig positivt indstillede over for det borgerlige forslag, men jeg synes, der faktisk var et element af valgkamp og populisme i de to korte bemærkninger, vi har hørt indtil nu.
Og man må altså gøre det bedre fra borgerlig side i sin argumentation, mere sagligt, hvis man skal gøre sig forhåbninger om at kunne få nogle lempelser igennem, i hvert fald fra Enhedslistens side. For jeg hørte ikke nogen argumenter, der gik ind i det saglige, og det her er altså en sag, der skal behandles
sagligt og omhyggeligt.
Kristian Jensen (V), 2000-01-27:
Om den sidste del skal jeg love, at jeg vil vende tilbage med den senere, og hvad angår, hvorvidt valgkampen er i gang,
så er det jo fødevareministeren, der sidder i regeringen, så det må han bedst selv vide.
Grunden til, at jeg kommer herop, er, at når man lytter til fødevareministeren, så virker det som om, at vi i Danmark ikke skulle have en tradition for frivilligt arbejde.
At vi ikke i Danmark skulle have en tradition for, at vi netop for at støtte det frivillige arbejde lavede nogle lempelige regler for de mennesker, der var i gang med at lave et stykke arbejde i idrætsorganisationer, i sociale organisationer, i spejderorganisationer m.v. Men så indrømmer fødevareministeren jo alligevel, at der er et rimeligt hensyn at tage, når det drejer sig om endagsarrangementer, hvor fødevareministeren har lyttet til den sunde fornuft, vurderet med sig selv og gode rådgivere, at dér er det ikke rimeligt at stille krav om kursus.
Og så er det blot, jeg spørger: Mener fødevareministeren, at der er større chance for at blive syg, hvis man spiser en pølse hos Sydbyens Idrætsforenings cafeteria i Horsens, end hvis man lå 4 dage på f.eks. Roskildefestivalen, eller turde man sige Vorbasse Marked?
Frank Dahlgaard (UP), 2000-02-01:
Det var en fortid, hvor vi ikke havde det saglige grundlag for en debat, som vi har i dag, nemlig denne her omfattende redegørelse. Men det generer tydeligvis ud fra ideologiske betragtninger fru Anne Baastrup, at lærerne, hvis foretrukne politiske parti er Socialistisk Folkeparti - det er der undersøgelser der viser - peger på, at man er nødt til som et af de mange midler at fjerne de allermest forstyrrende elever, ikke blot af hensyn til dem, det har også noget at gøre med pædagogik: Hvis man opfører sig fuldstændig vildt, får det konsekvenser.
Det behøver man ikke være pædagog for at vide, det ved alle lærerne også.
Men de peger også på det ud fra hensynet til de andre 18-20 børn, der er i klassen, og for hvem skolen bliver en prøvelse i stedet for at være et sjovt og spændende sted.
Vi skal kunne være her alle sammen.
Det er jo det, det drejer sig om.
Anne Baastrup (SF), 2000-02-01:
Mig bekendt var rapporten udgivet, dengang vi sidst var ude sammen.
Mig bekendt var det også et af de argumenter, som hr. Frank Dahlgaard anvendte.
Og dér var det jo så også, at ungerne - og det er jo dem fra 5. klasse og op til 10. - betroede hr. Frank Dahlgaard, at man bliver smidt ud i den danske folkeskole.
Mit mål som politiker valgt for SF er bare at forhindre, at de bliver smidt ud, at sikre lærerne nogle værktøjer, således at det ikke kommer til at ske.
Så ved jeg godt, at hr. Frank Dahlgaard ønsker, at de skal smides ud i kortere eller længere tid, og det skal vi ikke diskutere, mit mål er bare anderledes, og derfor synes jeg ikke, jeg kan gøre noget som helst andet end at argumentere for, at vi skal sikre nogle værktøjer.
Susanne Clemensen (CD), 2000-02-01:
Jeg synes egentlig godt, at man kan sige, at denne her debat i dag sat på spidsen drejer sig om, om samfundet, herunder eleverne i folkeskolen, skal indrette sig efter folkeskolen, eller om det er folkeskolen, der skal udvikle sig i takt med samfundet, herunder eleverne i folkeskolen.
Det er muligvis sat lidt på spidsen, men jeg synes faktisk, at det er det, som denne her forespørgselsdebat i dag drejer sig om.
Jeg synes, det har været glædeligt at se i den rapport, der er kommet, at problemet med de urolige elever ikke er blevet større.
Og samtidig synes jeg også, det er vigtigt at holde fast i, at dér, hvor man har kunnet påvise, at der var flest urolige elever, var i de yngste klassetrin, og at der var en markant forskel på drenge og piger.
Drengene var nemlig markant mere urolige end pigerne.
Det er da tankevækkende, at man griber eller vil gribe det her problem an med at sige, at man allerede på det tidspunkt faktisk skal lave nogle særforanstaltninger for de børn, og at de skal hives ud af folkeskolen.
Og jeg må indrømme, at jeg forstår faktisk ikke, hvad det er for nogle særforanstaltninger, hr. Frank Dahlgaard gerne vil have, at der laves.
Jeg kan forstå, at hr. Frank Dahlgaard siger, at han ikke har forstand på pædagogik osv. og dermed ikke rigtig kan præcisere, hvad det er.
Men kunne man så ikke forestille sig, at de særforanstaltninger egentlig kunne foregå i folkeskolen, og at det netop, som fru Anne Baastrup også var inde på tidligere, drejer sig om at udvikle folkeskolen og give lærerne nogle redskaber, så de er bedre klædt på, i det hele taget måske udvikle et helt andet undervisningseksperiment med flere forskellige undervisningsmetoder.
Vi må netop respektere, at børn faktisk er meget forskellige og også udvikler sig i forskellige tempi, og vi må naturligvis sørge for at udvikle en folkeskole, der i højere grad tager hensyn til det.
Det er muligt, at der er lærere, som selv anbefaler, at de her elever faktisk bliver hevet ud af folkeskolen.
Og det er ikke for at klandre lærerne, for jeg synes, de gør et utrolig stort stykke arbejde, men det er måske også, fordi lærerne er så desperate, at de har svært ved at komme på andre løsningsforslag, og så står de ligesom med ryggen mod muren.
Men det kunne jo være, at det var noget helt andet, der skulle til, og derfor har jeg da også et håb om, at der faktisk kommer noget godt ud af de penge, der nu er blevet afsat til udvikling af helhedsskolen, de 350 mio. kr., som var cd's fortjeneste.
Til slut vil jeg sige, at vi derfor ikke kan støtte hr. Frank Dahlgaards forslag til vedtagelse, og jeg mener også, at det er forkert på nuværende tidspunkt, hvor vi sådan set ikke kender evalueringerne og ikke kender resultatet af de ting, der er iværksat med ottepunktsprogrammet »Folkeskolen år 2000«.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-02-01:
Fru Susanne Clemensen siger, at debatten her i virkeligheden drejer sig om, om eleverne skal indrettes efter folkeskolen eller det skal være omvendt.
Næ, det er en fuldstændig misforståelse.
Den drejer sig om, om et flertal af eleverne skal indrette sig efter nogle ganske få stærkt forstyrrende og adfærdsvanskelige elever og få ødelagt deres undervisning eller de ikke skal.
Det er det, det hele drejer sig om, så fru Susanne Clemensen har altså misforstået opgaven.
Så vi starter på 03.
Og så siger fru Susanne Clemensen, at det er muligt, der er nogle lærere, der anbefaler noget.
Nej, det er ikke muligt, det er stenhamrende sikkert.
6000 lærere er spurgt om det her - i hvert fald i den størrelsesorden - og det er flere gange mere end dem, man spørger, når man laver politiske meningsmålinger.
Så det er stensikkert, at 1 pct. af lærerne anbefaler, at 1 pct. af eleverne - og det er altså 5000 elever, og det er 3 fra hver skole i gennemsnit - skal væk.
Det er ikke noget, der er muligt, det er helt sikkert.
Anne Baastrup (SF), 2000-02-01:
Så vil jeg godt spørge fru Susanne Clemensen, om hun ikke er enig med mig i, at vi overhovedet ikke kan udlede noget som helst, for det er små lilleskoler, der har en stor blanding af leg og læring, og hvor det er nogle helt andre pædagogiske principper, man anvender, i modsætning til de gammeldags realskoler.
Så man kan intet udlede af det tegn.
Susanne Clemensen (CD), 2000-02-01:
Til hr. Frank Dahlgaard vil jeg sige: Jamen det kunne jo netop være, fordi undervisningen ikke tog udgangspunkt i det enkelte barns forudsætninger og behov, at problemet med de urolige børn opstod.
Jeg klandrer ikke lærerne.
Jeg forstår godt lærerne og den situation, den afmagt, de kan komme i, for vi ser jo altså klasser med 28 elever osv., og det er da svært, men det er da også derfor, vi må gå ind og diskutere, om vi måske skal tilrettelægge undervisningen i folkeskolen på en helt anden måde.
Og jo, selvfølgelig har forældrene også et ansvar, men jeg ved ikke rigtig, hvad man vil gøre, når man kan konstatere, at der er nogle forældre, der ikke lever op til det ansvar.
Og så er der altså også andre forældre, som selvfølgelig lever op til deres ansvar, men hvor vi jo heldigvis bare har nogle børn, som er anderledes.
Og jeg må indrømme, at jeg ikke har set mange kreative eller gode, gennemtænkte forslag om, hvad man egentlig kan gøre for at modvirke urolige børn, fra Dansk
Folkepartis side.
Jeg er fuldstændig enig i det, som fru Anne Baastrup siger, netop med hensyn til en anden tilrettelæggelse af folkeskolen, hvor man i højere grad integrerer leg og læring, det, der foregår hele dagen igennem.
Anne Baastrup (SF), 2000-02-01:
Da hr. Frank Dahlgaard var ordfører for Det Konservative Folkeparti, havde vi et omrejsende cirkus, hvor vi diskuterede folkeskolen.
Vi har bl.a. været sammen med adskillige elever, flere hundrede elever, i nogle store forsamlinger, og hver gang hr. Frank Dahlgaard kom med det her, nemlig at børnene ikke blev smidt ud af skolen, så kunne jeg fortælle, at de erfaringer, jeg har fra den danske folkeskole, er, at dér bliver man smidt ud, hvis man ikke kan lide lugten i bageriet.
Og samtidig blev det jo også bekræftet af de mange elever, som hr. Frank Dahlgaard havde diskussioner med på de her møder.
Hr. Frank Dahlgaard ved godt, at ungerne bliver smidt ud, men hr. Frank Dahlgaard vil ikke erkende, at det er de oplysninger, hr. Frank Dahlgaard har fået, og så ved jeg ikke, hvad vi skal gøre. Jeg har som politiker en forpligtelse til at holde det mål fast, at børn skal ikke segregeres, de skal integreres, og vi skal hele tiden sikre, at folkeskolen kan rumme dem, og at lærerne har de værktøjer, der skal til, for at kunne rumme dem.
Og det er fuldstændig korrekt, at der står i den rapport, at der er lærere, der på baggrund af de her kvalitative undersøgelser, og hvad ved jeg, mener, at de ikke har de værktøjer, men så må vi som politikere stille værktøjerne op.
Jeg kan ikke leve med, at der er børn, der konstant bliver smidt ud af skolen, fordi de ikke kan lide lugten i bageriet.
Hr. Frank Dahlgaard ved det godt.
Det er de historier, vi har hørt.
Hvorfor vil hr. Frank Dahlgaard ikke få det ind?
Børnene bliver smidt ud.
Vi skal bare forhindre det.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-02-01:
Selv om det ikke var den normale skoleordfører, der var heroppe, og man jo burde afstå fra at stille spørgsmål og indgå i en debat, kan jeg ikke lade være alligevel.
Fru Jette Gottlieb siger, at problemet formentlig ikke er stigende, og det er jo nogenlunde rigtigt citeret fra undersøgelsen.
Nej, men det svarer jo lidt til, at
hvis der er et stort hul i et skib og det er ved at synke, så skal man sige: Nå ja, men hullet bliver jo ikke større.
Det får jo ikke skibet til at blive flydende alligevel.
Altså hvis der er et stort problem, så er det stort, selv om det ikke bliver større. Dernæst er der mange skolelærere - hvis man bevæger sig rundt i virkeligheden, og det er vi da trods alt en hel del der gør - som har undervist i nogle år i de højere klasser eller har været væk fra skolen, og de får altså nogle i de små klasser; det er jo dér, hvor de adfærdsvanskelige og urolige børn er koncentreret.
Og de får et kulturchok, det er jo dagens virkelighed.
Christian H. Hansen (DF), 2000-02-01:
Det er lige til fru Susanne Clemensen, som heroppefra nævner undersøgelsen og så det, lærerne konkluderer:
Nu kan jeg forstå - som det også er fremgået af det, flere andre herinde har sagt - at det ikke lige faldt i hak, hvad lærerne, de, som arbejder med tingene til daglig, var kommet frem til, og så kan man se bort fra det.
Men jeg vil gerne have fru Susanne Clemensens opfattelse
af - det blev slet ikke nævnt heroppefra - om forældrene ikke har et ansvar.
Er det ikke dem, der skal sørge for, at det grundlæggende er i orden, når deres børn møder i skolen?
Jette Gottlieb (EL), 2000-02-01:
For Enhedslisten er det centralt, at folkeskolen er hele folkets skole, at folkeskolen skal udvikles til at være en skole for det lokalområde, den ligger i, og hvor der er muligheder og ressourcer og vilje til at give alle børn
en ordentlig undervisning
Vi mener ikke, at det hjælper, at børn hældes ud af folkeskolens normalklasser, som hr. Frank Dahlgaard foreslår det.
Det forekommer også, at Fanden læser Bibelen bedre, end
hr. Frank Dahlgaard læser undersøgelsesrapporten
F.eks. konkluderer rapporten, »at der ikke er nogen sikker indikation af, at problemet er stigende«.
Samtidig siger undersøgelsens konklusioner også, at baggrunden for uro skal findes i mange forskellige omstændigheder, som børnene vokser op i og placeres i: familierne, skolen, undervisningen og skolens relationer til lokalsamfundet.
Og det er forhold, man altså ikke kan hælde børnene ud af.
Enhedslisten ønsker at gøre folkeskolen bedre og bredere, så den bedre kan give de bedste muligheder for alle børn.
Der er flere og bedre skridt på den vej end hr. Frank Dahlgaards forslag.
Det kan være at sikre ressourcer til, at undervisningsdifferentieringen, som den blev vedtaget i folkeskoleloven i 1994, faktisk gennemføres, så undervisningen for alvor tager udgangspunkt i hver enkelt elev.
Det kan være at inddrage eleverne mere i hverdagen på skolerne, give dem fornemmelse af, at de har betydning, øge demokratiet med andre ord.
Og det kan være et bedre fysisk arbejdsmiljø, f.eks. at give eleverne samme rettigheder, som de ville have under arbejdsmiljøloven osv.
Det grundlæggende spørgsmål er vel, om folkeskolen kan løse de grundlæggende sociale skel, de grundlæggende klasseforskelle, løse udstødningsproblemerne i det danske samfund.
Det tror vi ikke på, men vi vil slås for, at folkeskolen giver så mange som muligt så god en undervisning, så gode muligheder som muligt.
Og med baggrund i det ovenstående står det klart, at Enhedslisten ikke kan støtte det fremsatte forslag til vedtagelse, og jeg skal på vegne af Kristeligt Folkeparti meddele, at det kan de heller ikke.
Hans Peter Baadsgaard (S), 2000-02-01:
Jamen hvis jeg skal finde noget sympatisk ved hr. Frank Dahlgaards forslag til løsning af problemerne og til forebyggelse af uro, så vil jeg da godt kvittere for, at han dog synes, at der ikke bare skal vises bort fra klassen, men at der også skal iværksættes nogle foranstaltninger for disse elever uden for klassen.
Jeg synes, det var mere konstruktivt, hvis man kunne bidrage med og understøtte forslag, der kunne hjælpe til, at der ikke opstår uro, at der skabes gode undervisningsbetingelser, men det må vi altså være foruden, når det angår hr. Frank Dahlgaards indsats.
Anne Baastrup (SF), 2000-02-01:
Det danske samfund er anderledes end det ægyptiske dengang for flere tusinde år siden, ingen tvivl om det.
Men vi forsøger også hele tiden at udvikle de værktøjer, som gør, at vi kan håndtere nye problemer.
Ægypterne havde nogle værktøjer, de anvendte.
Vi anvender nogle andre værktøjer.
Derfor skal vi altid sikre, at folkeskolen er foran i udviklingen af værktøjer, således at de kan håndtere de nye problemer, der måtte opstå.
Og derfor synes jeg, at jeg i det svar her jo også lægger et svar på det andet spørgsmål.
Det er klart, at når lærerne ikke har fået de værktøjer, som er nødvendige for at håndtere de meget urolige børn, så er deres svar: Så bliver vi nødt til at smide dem ud af klassen.
Men dér er vores svar som politikere: Det er ikke vores mål.
Vi skal bare sikre, at de får nogle værktøjer, så de kan håndtere de urolige børn.
Det er bl.a. et af de projekter, som ligger i »Folkeskolen år 2000«, og det er et af de projekter, som jeg håber, vi kan få videreudviklet via udvikling af forskellige forsøg på helhedsskolen, således vi kan få et bredere indlæringsbegreb, således at det urolige barn kan få en anden måde at lære tingene på og alligevel blive sammen med kammeraterne, så det ikke bliver smidt ud, men får udviklet sig sammen med sine venner.