Per Stig Møller (KF), 2002-12-05:
Situationen i Tjetjenien kan først og fremmest beskrives som kompleks, og det fremgik jo også af forespørgerens begrundelse.
Der er ingen simple forklaringer, og der er ingen simple og enkle løsninger, men ét står fast: en endelig
afgørelse af konflikten i Tjetjenien kan kun findes ad politisk vej.
Den danske regering har på det stærkeste fordømt de tjetjenske terroristers gidseltagning og aktionen i Moskva den 23.-26. oktober i år, som førte til store civile tab.
Gidseldramaet synes at have bekræftet den voksende indflydelse fra ekstremistiske kræfter på konflikten i Tjetjenien.
Terrorhandlingen førte til en skærpelse af den russiske holdning til konflikten i Tjetjenien, og det er en reaktion, som er til at forudse og selvfølgelig også er forståelig i situationen, men den vækker også bekymring for civilbefolkningen i Tjetjenien, herunder de mange flygtninge og internt fordrevne.
Den russiske forsvarsminister, Sergej Ivanov, udtalte den 3. november i år, at Rusland ville gennemføre en omfattende, hård, men målrettet operation mod bevæbnede grupper i Tjetjenien.
Alt dette var jo til at forudse, da man gik i gang med aktionen, så de tjetjenske gidseltagere har været til stor skade for det tjetjenske folk.
Det kan derfor heller ikke forventes, at Moskva i den kommende tid vil lægge mindre vægt på den militære faktor, uanset præsident Putins erklæring i sin tale til den føderale forsamling i april i år om, at den militære fase i konflikten var afsluttet.
Gidseltagerne har bedt om ikke at få den afsluttet.
De tjetjenske oprørere har på deres side demonstreret, at de fortsat er i stand til at påføre det russiske militær betydelige tab, bl.a. ved nedskydning af militære helikoptere.
Der er også sket en optrapning af tjetjenske overgreb på tjetjenere, som samarbejder med den russisk udpegede civiladministration i Tjetjenien.
Til forskel fra krigen i Tjetjenien fra 1994 til 1996 kæmpes der ikke længere blot om politiske og økonomiske målsætninger - ikke blot om national selvbestemmelse, men også om, hvordan den i givet fald skal være.
Den nuværende konflikt er nemlig også religiøt motiveret med internationale forbindelser.
De tjetjenske feltkommandanter, som i august 1999 rykkede ind i naborepublikken Dagestan, havde til mål at skabe en totalitær islamisk stat i Nordkaukasus med talebanstaten i Afghanistan som forbillede.
Der er en klar parallel til samtidige aktioner i Centralasien iværksat af ekstremistiske terrorgrupper, så siden 1999 er der altså kommet en ny dimension ind i konflikten, som ikke var der i uafhængighedskrigen i 1994-96.
Det betyder også, at konflikten har fået tilført terroristiske, endda meget kraftige terroristiske elementer, som heller ikke fandtes på det tidspunkt.
Vi så det i Dagestan, vi så det med gidseltagningen på hospitalet, og vi så det med gidseltagningen på teateret i Moskva.
Men alligevel er det jo en optrapning, der ikke gavner nogen.
Denne optrapning, som de tjetjenske gidseltagere har taget, er en forfærdelig boomerang i nakken på de tjetjenere, der ønsker en politisk løsning.
Og den russiske militære optrapning, som er en forudsigelig konsekvens og formentlig også en søgt konsekvens, har jo så også den betydning, at den politiske løsning, som fornuftige russere selvfølgelig går ind for, også er blevet vanskeligere at få igennem.
Så fredsparterne på begge sider har fået det vanskeligere. Men det bestrides ikke fra russisk side, at en politisk løsning af Tjetjenienproblemet er nødvendig.
Ifølge de officielle russiske retningslinjer for en sådan politisk løsning accepteres dog kun moskvagodkendte politiske rammer i overensstemmelse med den russiske forfatning.
Fra russisk side anerkendes ingen reelle samtalepartnere blandt de bevæbnede tjetjenere.
Udgangspunktet for den politiske løsning er vedtagelsen af en tjetjensk forfatning og derefter gennemførelse af valg til præsident, parlament og lokale myndigheder i Tjetjenien. En udpeget tjetjensk forfatningskommission fremsendte i begyndelsen af august et forfatningsudkast til det føderale justitsministeriums godkendelse.
Ruslands udenrigsminister, Igor Ivanov, har over for mig udtalt, at forfatningsudkastet udarbejdes under medvirken af Europarådet, og det vil blive sendt ud til folkeafstemning.
Efter et møde den 10. november mellem præsident Putin og repræsentanter for den tjetjenske diaspora og moskvatro tjetjenske politikere har chefen for den tjetjenske republikadministration nævnt, at marts-april 2003 er et muligt tidspunkt for en afstemning om en ny forfatning.
De russiske myndigheders handlingsplan for genopbygning af den tjetjenske republiks økonomi og sociale sektor i 2002 og følgende år er under udførelse.
Fra statsbudgettet er afsat 4,5 mia. rubler i 2002 og 5,2 mia. rubler i 2003; det svarer til ca. 1,3 mia. kr.
Oliesektoren prioriteres højt med henblik på at bringe Tjetjeniens økonomi på fode igen, der arbejdes på at skaffe boliger og nye arbejdspladser og på at etablere institutioner inden for sundhed og uddannelse; landbruget er også under genetablering.
Det erkendes dog fra officiel side, at det går langsommere end forventet med økonomiens udvikling, og at der stadig er betydelig arbejdsløshed.
Det erkendes også, at en af de vigtigste opgaver nu er at udarbejde en handlingsplan
for økonomien, der udelukker misbrug.
Grå og sort økonomi er en selvstændig faktor i Tjetjenienkonflikten.
Den vedrører såvel våben og olie som gidseltagning og egentlig terror.
På både russisk og tjetjensk hold er der desværre væsentlige økonomiske interesser forbundet med en fastholdelse af de nuværende tilstande
; disse kræfter vil ikke fred.
Den russiske præsident har udpeget en ny særlig repræsentant for sikring af menneskerettigheder og frihed i den tjetjenske republik.
Sekretariatet oplyser at have modtaget et meget stort antal henvendelser vedrørende ulovlige anholdelser og varetægtsfængslinger, ransagninger og forsvundne personer.
Selv den tjetjenske republikadministration og militærkommandant klager over de mange bortførelser og forsvindinger.
Ifølge de seneste officielle oplysninger fra den militære anklagemyndighed er 33 personer blevet dømt for overgreb begået af militærpersonale mod den tjetjenske befolkning.
Men det betyder jo dog, at man er begyndt at dømme, sådan som vi har forlangt det i flere år. Den humanitære situation i Tjetjenien og naborepublikken Ingusjetien er fortsat meget alvorlig.
Desuden er en stor del af den tjetjenske befolkning stadig helt afhængig af international nødhjælp.
De russiske myndigheder lægger pres på de internt fordrevne for at få dem til at vende tilbage til Tjetjenien.
I Tjetjenien har myndighederne oprettet en række centre til midlertidig genhusning af de tilbagevendte internt fordrevne.
Disse bebyggelser er i en sådan stand, at de kun kan anvendes til beboelse i en kort overgangsperiode.
EU er stærkt kritisk over for det russiske program med at få tjetjenerne til at vende tilbage, før der er mulighed for at få et liv der, hvor man skal vende tilbage til. FN's humanitære finansieringsbehov for 2003 er på nuværende tidspunkt opgjort til ca. 33,7 mio. USD.
Dette dækker aktiviteter inden for bl.a. fødevare-, sundheds- og uddannelsessektoren samt beskyttelse og sikkerhedsforanstaltninger.
Danmark har igennem årene ydet en betydelig humanitær bistand til det nordlige Kaukasus.
I 2002 forventes bistanden at ville andrage 7-10 mio. kr., på indeværende tidspunkt forventes en bistandsindsats på nogenlunde sammen niveau i 2003.
I perioden 1999-2002 har Europa-Kommissionen ydet ca. 90 mio. euro i humanitær bistand.
På trods af en yderst vanskelig sikkerhedssituation for nødhjælpsarbejdere, der har givet sig udslag i en række kidnapninger, samt den skærpede militære situation, arbejder FN og en række private organisationer fortsat i området.
Dansk Flygtningehjælp har i samarbejde med ASF Dansk Folkehjælp siden 1999 stået for et meget omfattende humanitært program i Tjetjenien og Ingusjetien. På mit møde med den russiske udenrigsminister Ivanov den 17. oktober i år i Moskva tog jeg igen Tjetjenien op, som jeg havde gjort i juni og i marts, og understregede vigtigheden af, at al humanitær bistand må nå frem uden hindringer, ligesom de overtrædelser og krænkelser af menneskerettighederne, som begås, skal retsforfølges effektivt af de russiske myndigheder.
Jeg understregede også da som i de foregående samtaler, at der kun er en politisk løsning på problemet.
I modsætning til under det spanske formandskab, hvor man på topmødet ikke tog Tjetjenien op, insisterede jeg på, at Tjetjenien blev et emne på vores topmøde.
Det blev det så også.
Vi aftalte, at det blev bragt tilbage på dagsordenen for topmødet, som fandt sted den 11. november, og Tjetjenien blev dér rejst som et helt centralt spørgsmål.
Dette skete også på pressekonferencen, hvor begge parter talte om situationen i Tjetjenien.
Der var enighed om, at konflikten ikke kun kan opfattes og behandles som et terrorproblem.
Der var enighed om, at en politisk løsning er den eneste vej til varig fred, stabilitet og udvikling i området.
Præsident Putins antydning på pressekonferencen bagefter om intern uenighed i den russiske ledelse tyder på, at præsidenten har brug for international støtte til fremme af en politisk løsning.
Den støtte giver vi selvfølgelig, for der er kun én udvej på dette problem, den er politisk.
Det var særlig interessant, at præsidenten på selve mødet var enig i behovet for at sondre mellem tjetjenske terrorister og andre aktører, som er forudsætningen for, at der kan komme en forhandlet løsning.
Vi må fra Danmarks og EU's side være opmærksomme på de store vanskeligheder, som den russiske præsident faktisk står over for i forsøget på at skabe fred og stabilitet i Tjetjenien, hvor der jo altså også er kræfter, der ikke ønsker den fred, og hvor terror og umenneskelig optræden er udbredt.
Der består en reel trussel mod den vestlige verden fra de islamiske fundamentalistiske terrorgrupper, som jo kan slå til overalt, og som prøver at finde steder at være, hvor der ikke er nogen statsdannelse med en stærk ledelse.
Men konflikten i Tjetjenien kan og skal selvfølgelig ikke blot ses som en kamp mod terrorisme, selv om Al-Qaeda har prøvet at få fodfæste i Tjetjenien.
Vi skal fastholde, at der må findes en politisk løsning på konflikten, der jo har et nationalpolitisk udgangspunkt, og som stammer tilbage fra 1865, da Rusland indlemmede Tjetjenien i det russiske rige, og som fik yderligere næring af Stalins behandling af tjetjenerne.
Den Europæiske Union vil følge udviklingen tæt.
Begge parter må overholde menneskerettighederne og de internationale humanitære principper.
EU må kræve og kræver
, at de, som begår overgreb mod civile, retsforfølges.
EU vil endvidere kræve, at det internationale samfund får mulighed for at yde den stærkt nødvendige humanitære bistand i Tjetjenien, og det krævede vi altså også på topmødet.
Afholdelsen af denne kongres faldt sammen med det alvorlige terror- og gidseldrama i Moskva.
Det var ikke tilsigtet, men det blev virkningen.
Dette meget uheldige sammenfald var utvivlsomt medvirkende til de voldsomme reaktioner både fra det officielle Rusland og i den offentlige mening i Rusland.
Fra russisk side er det ellers gode forhold mellem Rusland og Danmark blevet nedkølet efter konferencen.
Det er naturligvis meget beklageligt, at man fra russisk side har valgt denne linje.
For den danske regering er og har det været af afgørende betydning, at vi har et godt forhold til Rusland, men selvfølgelig også af afgørende betydning, at de danske frihedsrettigheder respekteres og retssikkerheden holdes i hævd
Særlig igennem de sidste 10 år har danske politikere, forretningsfolk, kunstnere og civile borgere opbygget
gode og konstruktive relationer med russere på alle niveauer til gensidig gavn og glæde.
Den russiske reaktion og særlig udfaldene mod Danmark i medierne, som jo ofte har været ret så voldsomme, har derfor været en skuffende overraskelse for os.
Det er regeringens holdning, at der alligevel er et godt og solidt grundlag for at fortsætte det hidtidige samarbejde med Rusland.
Samarbejdet med Rusland er vigtigt både politisk og økonomisk.
Et godt samarbejde er i særlig grad ønskeligt nu, hvor vi står over for en historisk udvidelse af EU, eftersom Rusland også er en vigtig medspiller i udviklingen af Østersøområdet.
Det er derfor regeringens ønske at arbejde videre på dette grundlag.
Forhandling