runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Keld Albrechtsen (EL), 1999-01-27:
Jeg synes, det er ganske utroligt, at vi her i Danmark har en efterretningstjeneste, som ikke er i stand til at levere ministeren oplysninger om det amerikanske Echelon-system, som TV-Avisen forleden var i stand til at sende et 10 minutters indslag om, og som der er skrevet hele bøger om, bl.a. i New Zealand.
Hvad går skatteydernes penge til i den efterretningstjeneste, når de ikke har kendskab til selv de mest almindelige, elementære kendsgerninger inden for efterretningsverdenen?
Jeg synes, det er lidt rystende.
Men jeg har stillet et spørgsmål til ministeren i den anledning, og jeg imødeser med spænding hans skriftlige svar. Så vil jeg godt spørge ministeren: Der er jo tale om ifølge Det ny Notats oplysninger, at der også bliver et samarbejde med FBI.
Frank Jensen (S), 1999-01-27:
Jeg skal først svare hr. Skaarup.
Her er det altså vores nationale lovgivning, der bestemmer, hvilken efterforskningsskridt der kan tages over for danske borgere på dansk territorium.
Det fastlægges af vores retsplejelov, og det kræver som sagt retskendelse; når det drejer sig om borgere her i landet, er det en retskendelse, der skal til.
Derfor er det selvfølgelig min opgave med varetagelse af vores interesser at sikre, at vi har internationale samarbejdsrelationer i forhold til at sikre standardisering, tekniske standardiseringer, og også at vi arbejder i fællesskab på at udvikle metoder til bl.a. at knække krypteringskoder, som jo desværre er den måde, hvorpå også de kriminelle miljøer kan beskytte deres aktiviteter, bl.a. på netværkene.
Så hr. Skaarup har ret i, at uden det her engagement fra dansk side, også i den internationale del, vil vi bl.a. afskære os fra muligheden for i kraft af den teknologiske udvikling at kunne sikre opretholdelse af den nuværende retssikkerhed her i landet.
Så det er faktisk det stik modsatte udgangspunkt end det, spørgeren, nemlig hr. Albrechtsen, er inde på.
Hr. Albrechtsen mener, at vi udhuler det danske retsgrundlag.
Det er tværtimod det modsatte vi arbejder for: at det kan opretholdes, også selv om der sker forandringer på det teknologiske niveau.
om Echelon, men jeg kan godt her endnu en gang afsløre, at der ikke er oplysninger for mig om Echelon's eksistens, som kommer fra vores efterretningstjenester.
Jeg har simpelt hen ikke kendskab til dets eksistens.
Vi har ikke nogen samarbejdsrelation til dem.
I forhold til FBI er det, som jeg sagde til hr. Skaarup, et spørgsmål om også at sikre teknologiske og tekniske standarder.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-01-27:
Vil ministeren ikke godt spørge efterretningstjenesten én gang til, om det har sin rigtighed, at den danske efterretningstjeneste ikke har kendskab til en amerikansk efterretningsorganisation, som hedder NSA, som har et kolossalt milliardbudget, hvis bygninger - jeg kan give ministeren fotografier af dem - enhver kan besøge, og som er en central organisation i hele den vestlige verdens udveksling af efterretningsoplysning. Vil ministeren ikke gerne spørge den danske efterretningstjeneste, om man er i stand til at fremskaffe oplysninger om det, og bare spørge én gang til, for jeg kan simpelt hen ikke forstå, hvordan en efterretningstjeneste kan være så inkompetent, at den ikke har kendskab til en sådan kollegaorganisation? Så vil jeg godt spørge ministeren om samarbejdet med FBI: Hvis FBI samarbejder om udveksling af oplysninger til den danske efterretningstjeneste, hvordan sikrer ministeren sig så, at disse oplysninger fremskaffet gennem amerikansk tapning af satellitkommunikation her fra Danmark ikke sker i strid med de danske retsprincipper?
Peter Skaarup (DF), 1999-01-27:
Jamen jeg takker for ministerens besvarelse, og det ville da være glædeligt, hvis det her kan hjælpe til at finde ud af, hvem der står bag den alvorlige kriminalitet.
Jeg vil nu nok sige, og det er Dansk Folkepartis opfattelse, at vi i første omgang har en opgave at gøre i Danmark, nemlig at give politiet de efterforskningsmidler, som de har brug for - det kan det danske Folketing gøre - og give hele samfundet nogle bedre strafferammer, altså nogle højere strafferammer for børnepornokriminalitet.
Det mener jeg også vi sagtens kan klare i det danske Folketing.
Men jeg vil godt som opfølgning på aflytningsaftaledebatten spørge justitsministeren, om det ikke bekymrer ministeren, at det indtryk, man i hvert fald har fået i offentligheden, er, at det her kan bruges til at aflytte almindelige menneskers telefonsamtaler rundtomkring i Europa.
Endelig vil jeg godt spørge justitsministeren, om det ikke på den baggrund er vigtigt, at regeringen sikrer, at denne her aftale bliver fuldt belyst over for Folketinget og offentligheden, og at man sørger for, at man under alle omstændigheder fra Folketingets side får lov til at se den, inden den bliver godkendt.
Kan ministeren bekræfte, at det vil ske?
Frank Jensen (S), 1999-01-27:
Det er alligevel fantastisk; men jeg kan godt gentage det: Folketingets Europaudvalg og Folketingets Retsudvalg har fulgt hele udviklingen, bl.a. af den europæiske retshjælpkonvention, hvori der indgår retshjælp i forbindelse med satellitkommunikation. Jeg tror, at når hr. Skaarup tænker det igennem, vil hr. Skaarup på trods af den relativt korte periode, hr. Skaarup har været medlem af Folketinget, erindre sig, at han tidligere har stiftet bekendtskab med det her tema.
Og jeg kan jeg love hr. Skaarup, at det vil han komme til også i den kommende tid, fordi vi endnu ikke har færdigbehandlet retshjæpkonventionen i EU, og den vender vi tilbage til. Så det er selvfølgelig helt naturligt et tilsagn om, at den procedure, der er mellem regeringen og Folketinget i de europæiske spørgsmål, også vil blive fulgt i denne sag og er blevet fulgt indtil nu. Så skal jeg til det med de højere strafferammer sige til hr. Skaarup, at det kan jo være hr. Skaarups konklusion, at vi for at løse nogle af de problemer med børnepornografi, som vi står over for i dag på Internetområdet, bare skal hæve strafferammerne.
Men jeg har ikke hermed sagt, at det er den eneste løsning.
Det kan være en del af løsningen, men fordi vi ved, at der gennem Internettet er mange muligheder - bl.a. gennem kryptering, gennem det at lave lukkede brugergrupper - og selv om vi har givet politiet efterforskningsadgang, bl.a. ved at øge strafferammen, så man kan komme ind under bestemmelserne om brud på meddelelseshemmeligheden efter retsplejeloven, er det ikke sikkert, det er den løsning, der skal til.
Derfor ønsker jeg altså, hvilket jeg tidligere har tilkendegivet over for Folketinget, at afvente det udvalg, som meget snart - her i foråret - kommer med konklusioner på, hvordan vi kan styrke efterforskningen af den type kriminalitet.
Til hr. Albrechtsen
: Jamen jeg skal nok svare på det skriftligt stillede spørgsmål.
Jeg vil bestræbe mig på, at svaret er afgivet inden udgangen af denne uge, og jeg skal nok sikre, at der i forbindelse med besvarelsen også er spurgt i efterretningstjenesterne om deres kendskab til Echelon's eksistens, også efter den seneste beskrivelse bl.a. i tv af Echelon, som hr. Albrechtsen er inde på.
Jeg skal nok sikre, at hr. Albrechtsen får en fuld besvarelse.
Og det må så være det, jeg har at tilføje til hr. Albrechtsens seneste spørgsmål.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-01-27:
»Hvad kan ministeren oplyse om henholdsvis muligheden for at kræve den tidligere chilenske diktator Pinochet udleveret til Danmark til retsforfølgelse, og muligheden for at bistå danske statsborgere med forfølgelse af deres sager mod Pinochet ved en eventuel retssag i Spanien?«
Skriftlig begrundelse
Af Politiken den 11. december 1998 fremgik det, at statsministeren ville opfordre Justitsministeriet til at vurdere, om Danmark kan kræve Pinochet udleveret.
Siden er det kommet på tale at bistå danske statsborgere i deres sager mod den tidligere diktator ved en eventuel retssag i Spanien.
Eftersom Pinochetsagen i disse dage når et nyt højdepunkt i London, må sagen betragtes som en hastesag.
Nu er det jo sådan, at ministeren ifølge oplysninger i dagspressen snart skal tage stilling - måske i morgen eller i overmorgen eller måske allerede har besluttet sig - til, om Pinochet kan retsforfølges her i Danmark.
Efter min opfattelse holder Danmark jo ofte en høj profil, når det gælder menneskerettigheder, især på det deklaratoriske plan, hvis man kan kalde det sådan.
Nogle gange halter det med det praktiske, men det håber jeg ikke det kommer til i den her sag.
Her er i hvert fald en enestående mulighed for ministeren til at vise, at ord og handling hænger sammen, når vi taler om menneskerettighederne.
Frank Jensen (S), 1999-01-27:
Den 7. november 1998 indgav 15 herboende personer anmeldelse
til Rigsadvokaten mod Chiles tidligere præsident Augusto Pinochet.
Anmeldelsen var baseret på det forhold, at Pinochet havde medvirket til, at anmelderne i perioden fra 1973 til 1988 havde været udsat for tortur.
Anmelderne ønskede på den baggrund, at der blev taget skridt til at søge Pinochet udleveret til retsforfølgning her i landet.
Den 3. december meddelte Rigsadvokaten, at der ikke efter Rigsadvokatens opfattelse forelå dansk strafmyndighed i sagen.
Samtidig tilkendegav Rigsadvokaten, at han, hvis Pinochet udleveres til Spanien, vil overveje, hvilke muligheder den danske anklagemyndighed har for at yde bistand til anmelderne, med henblik på at de anmeldte forhold inddrages i straffesagen i Spanien.
Rigsadvokatens afgørelse er siden påklaget til Justitsministeriet, der nu behandler sagen.
Under sagens behandling har Justitsministeriet modtaget henvendelse fra advokat Bjørn Elmquist, der oplyser
, at han nu repræsenterer klagerne i sagen.
Samtidig har advokat Bjørn Elmquist fremsat en række supplerende bemærkninger til klagen over Rigsadvokatens afgørelse.
Den 18. januar modtog Justitsministeriet Rigsadvokatens udtalelse i anledning af klagen over de supplerende bemærkninger fra advokat Bjørn Elmquist.
Udtalelsen blev straks sendt til advokat Bjørn Elmquist, med henblik på at klageren kunne fremsætte eventuelle bemærkninger til Rigsadvokatens udtalelse forud for Justitsministeriets afgørelse i sagen.
Justitsministeriet anmodede i den forbindelse om at modtage eventuelle yderligere bemærkninger senest mandag den 25. januar.
I mandags blev Justitsministeriet telefonisk kontaktet af advokat Bjørn Elmquists kontor, der anmodede om udsættelse af fristen til at komme med bemærkninger til i dag, onsdag den 27. januar.
Dette ønske har Justitsministeriet imødekommet.
Som bekendt er det en sag, der ligger mig og den øvrige regering meget på sinde.
Jeg har tidligere givet udtryk for, at Justitsministeriet stiler mod at kunne træffe afgørelse i sagen inden udgangen af januar måned.
Det er fortsat Justitsministeriets målsætning, og det vil sige inden udgangen af indeværende uge.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-01-27:
Jeg vil gerne sige tak for svaret.
Men jeg må jo også sige, at det, der er omtalt i pressen, nemlig besvarelsen fra Rigsadvokaten - indstilling nr. 2 bliver det vist - bekymrer mig noget, fordi jeg har læst, at Rigsadvokaten ikke mener, at man skal kræve Pinochet udleveret.
Dér vil jeg så godt spørge ministeren, som nu har modtaget materiale fra Bjørn Elmquist, om ministeren også har det materiale, som Bjørn Elmquist nævner han er i besiddelse af, bl.a. det spanske beslutningsgrundlag, hvor man jo altså når frem til at kræve Pinochet udleveret - der står i Aktuelt, at han i givet fald kan få det af Bjørn Elmquist - og om ikke også dette materiale kunne komme til at indgå i ministerens overvejelser.
De er jo altså i Spanien nået til en anden konklusion end Rigsadvokaten, nemlig den konklusion, at det er fuldstændig legalt forsvarligt at kræve Pinochet udleveret.
Frank Jensen (S), 1999-01-27:
Jeg har stor forståelse for hr. Albrechtsens interesse i sagen.
Jeg har selv den samme interesse.
Det er en meget vigtig principiel sag, specielt når det gælder vores myndighed på de her vigtige områder. Det er ikke nogen enkel sag.
Den kræver
ordentlig behandling.
Den kræver, at spillereglerne følges.
Og det vil sige, at når der er indleveret en klagesag til Justitsministeriet, er der partshøring, og det er der hos begge parter, både hos Rigsadvokaten og hos den advokat, der repræsenterer de 15, der har anmeldt sagen til Rigsadvokaten.
Disse regler er blevet fulgt til punkt og prikke, og de skal følges i sådan nogle sager, uanset hvor ivrige vi kan være efter at få konklusionen.
Jeg skal love hr. Albrechtsen, at når vi har truffet den endelige afgørelse, og det er ud fra stringente analyser af vores kompetence efter internationale konventioner, så vil vi oversende den til Folketinget til det udvalg, der er ressortudvalg for de her spørgsmål - dvs. Retsudvalget - sådan at der vil være mulighed for også at se de stringente juridiske analyser, som ligger til grund for den endelige afgørelse.
Og det skal jeg sørge for også bliver overbragt til hr. Albrechtsen.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-01-27:
Det siger jeg tak for.
Der er jo forskellige muligheder, som man fra dansk side kan bruge.
Det bedste og rigtigste efter min opfattelse vil jo altså være at kræve Pinochet udleveret til retsforfølgelse.
Der er også fra Rigsadvokaten nævnt muligheden for, at de danske klagere får deres sag inddraget i en spansk retssag.
Hvis ministeren når frem til, at han ikke vil kræve Pinochet udleveret, så håber jeg, at man i det mindste vil tage det forslag i betragtning. Jeg vil godt spørge ministeren: Hvis man nu når til den konklusion, at man ikke vil kræve Pinochet udleveret, vil det så i givet fald ikke være et udtryk for, at de danske lovregler faktisk ikke lever op til tidens krav, og vil det så ikke medføre, at vi står i den situation, at vi skal til at lave vores lovgivning helt om?
Frank Jensen (S), 1999-01-27:
Når det drejer sig om vores strafmyndighed i Danmark over for personer, der ikke befinder sig her i landet, som aldrig har befundet sig her i landet, bygger det jo på internationale konventioner, og det er det spørgsmål, som vi ud fra en ren juridisk analyse er i gang med.
Uanset hvad konklusionen bliver - om man vil begære Pinochet udleveret til Danmark eller ej - er det ikke en politisk beslutning, men i høj grad en juridisk beslutning baseret på, hvad vores myndighed er.
Og jeg har tilkendegivet, at jeg straks vil overbringe den til hr. Albrechtsen, så hr. Albrechtsen på skrift kan gøre sig bekendt med den.
Og så er der selvfølgelig mulighed for, at vi kan vende tilbage til spørgsmålet om, hvad det giver anledning til af overvejelser.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-01-27:
Endnu en gang tak for tilsagnet om materialet.
Jeg vil gerne understrege, at det, jeg er ivrig efter, først og fremmest er at påvirke ministeren.
Det vil jeg ikke lægge skjul på.
Mit ærinde er at forsøge at overbevise ministeren om, at vi faktisk også på grundlag af konventionerne har en pligt til at kræve en forbryder af den skala, som der her er tale om, udleveret til retsforfølgelse, fordi der er mennesker i Danmark, som har været udsat for hans forbrydelser.
Det går jeg ud fra vi er enige om.
Jeg har også forstået på ministeren - og det er jeg glad for - at ministeren er meget optaget af den her sag.
Jeg håber så selvfølgelig bare på en positiv konklusion.
Det, som ministeren vil gøre, er at overholde spillereglerne og det rent juridiske, men jeg vil godt spørge ministeren: Vil ministeren ikke give tilsagn om, at han inden for de juridiske spilleregler, han råder over, og som han selvfølgelig er nødt til at overholde, det er klart, vil gøre alt, hvad han kan, for at fremme en sag imod Pinochet?
Keld Albrechtsen (EL), 1999-01-27:
Jeg vil gerne spørge, om Socialdemokratiet har overvejet det problem, at et loft over antallet af dyreenheder faktisk kun i den nuværende situation vil tjene til at øge intensiveringen inden for hver enkelt bedrift, og at begrænsningen på 100 ha jord pr. ejendom sammen med grænsen på 250 dyreenheder faktisk er en direkte opfordring til at hælde mere gødning ud i uhensigtsmæssige mængder, altså
faktisk at drive yderligere rovdrift på naturen.
Jeg er godt klar over, hvad der er den positive intention ved at foreslå sådanne grænser.
Men er Socialdemokratiet opmærksom på, at de faktisk i praksis vil komme til at virke direkte imod deres hensigt, i hvert fald hvis det er sådan, at man ønsker at gå ind for en mere blandet form for drift, hvor det ikke er disse ensidige monokulturer, man satser på.
Kristen Touborg (SF), 1999-01-27:
Jeg er enig med Venstres ordfører i, at der er nedlagt mange landbrugsejendomme gennem tiden.
Jeg skal bare stilfærdigt gøre opmærksom på, hvad jeg egentlig godt tror
Venstres ordfører ved, at det er kun, når man taler i antal, at den linje stort set er ubrudt.
Og jeg vil godt minde om, at tidligere, f.eks. efter loven fra 1985, var det de små ejendomme, der blev nedlagt, men efter den store liberalisering i 1989 er der jo ingen grænser; alle kan jo nedlægges, og derfor er det nu store ejendomme.
Så snakker man om omlægninger af hektar, er strukturudviklingen langt, langt kraftigere i 1990'erne, end den har været både i 1970'erne og i 1980'erne.
Det er der ingen tvivl om.
Det andet, jeg lige skulle kommentere, var Venstres ordførers eksempel om parcelhuset, hvor den ene skulle have forhaven, den anden baghaven osv.
Det er et meget humoristisk eksempel, men jeg skal gøre opmærksom på, at landbrugsjorden er en begrænset ressource.
Det er forskellen.
Man kan rent faktisk få de villahaver, man har lyst til.
Man kan ikke få den landbrugsjord, man har lyst til.
Derfor duer eksemplet ikke rigtigt.
Jeg er enig med hr. Jens Kirk i, at det nok er en dårlig idé at bruge sit eget eksempel i Folketinget på den led, for så risikerer man selvfølgelig at komme til at stå i den situation, at der er et eller andet, der ikke rimer på den arbejdsplads, hvor hr. Jens Kirk kun har én medarbejder til at klare 8.000 timers arbejde.
Enten er hr. Jens Kirk en utrolig urimelig arbejdsgiver og har en utrolig fredsommelig medarbejder, eller også passer det enorme tal ikke, og det er sådan set også et problem, for så søger man jo rent faktisk tilskud ud fra et forkert kriterium.
Undskyld, der var faktisk et svar mere, som jeg skulle have givet, og det var på spørgsmålet om ... det har jeg glemt, men hr. Jens Kirk er på vej herop, så han spørger sikkert igen.
Jens Kirk (V), 1999-01-27:
Jeg forstår godt, at hr. Touborg er slået lidt ud af stilen, men det drejer sig altså om fortrinsretten: Hvis man gør fortrinsretten gældende, kan SF så gå ind for, at den, der gør den gældende, eventuelt skal have en vis procentdel af sin indkomst fra jordbruget? Med hensyn til normtimer vil det sige, at hr. Touborg mener, at det er stationært, at der ingen udvikling er i effektivisering, at rationalisering ikke gør, at de normtimer, der skal bruges til at passe en enhed, måske kunne være anderledes, end de var for 5 eller 10 eller 20 år siden. Det er altså noget stationært.
Der skal fortsat bruges 50 timer til at passe f.eks. en årsko, sådan som der skulle for 10 år siden - uden robot og alt muligt andet.
Kristen Touborg (SF), 1999-01-27:
Vi er ikke fremmede over for at stille visse krav til de ansøgere, der vil have fortrinsstilling, men jeg er ikke sikker på, at det er nogen god idé at bruge indkomstkravet, for fra min tid som formand for en jordbrugskommission har jeg visse erfaringer med, at det kan der jongleres utrolig meget med, fordi der er så mange skattetekniske ting i det.
Så jeg tror ikke lige, det er indkomsten, vi skal kigge på, men jeg er indstillet på, at der kan være rimelighed i, at vi stiller nogle krav til de mennesker, der kan få fortrinsstilling.
Det løfte vil jeg godt afgive, at jeg vil være med til at kigge på det under udvalgsarbejdet.
Og så skal jeg kun sige om normtimer, at jeg går ikke ud fra, at de normtimer er beregnet for 10 eller 20 år siden.
Jeg mener, at vi har en rimelig dygtig administration, som nok skal finde ud af at ajourføre det, så det er jeg helt tryg ved.
Jens Kirk (V), 1999-01-27:
Nu skal man jo aldrig bruge sit eget eksempel, men ifølge de normtimer, hr. Kristen Touborg bruger, har undertegnede en ejendom på 8.500 timer, og dér er der én ansat plus min kone, og de har også ferier og fritid.
Noget andet er: Kunne SF gå ind for, at de, der gør forkøbsret gældende, eventuelt skulle have en vis procentdel
af deres indkomst i fremtiden fra jordbruget?
Kristen Touborg (SF), 1999-01-27:
Jeg oplever, at det var en noget svævende indstilling, der kom fra CD's ordfører.
Det var sådan lidt for og lidt imod og med meget overordnet udmærkede betragtninger indimellem, men meget overordnede.
Jeg hørte også, at der kom en bemærkning
om, at der dog ikke skulle være frit slag.
Men jeg vil godt høre, om CD mener, at vi skal have nogle maksimumsgrænser, og hvor de skal ligge.
Hvor mener CD f.eks. konkret, at grænserne skal være vedrørende dyreenheder og vedrørende hektargrænser? Og hvordan ser CD på det konkrete forslag om fortrinsstilling?
Keld Albrechtsen (EL), 1999-01-27:
Fru Vibeke Peschardt er selv opmærksom på, at dette her forslag, som regeringen har fremsat, ikke stopper den strukturudvikling, som er i gang.
Og det er jo i hvert fald sådan, at den samlede overgrænse på de 750 dyreenheder rent faktisk kun omfatter 1 promille af bedrifterne.
Altså denne overgrænse har ikke nogen speciel betydning for strukturudviklingen og det store antal mellemstore bedrifter, vi snakker om.
Her vil jeg gerne spørge Det Radikale Venstre: Hvad vil man gøre ved det problem, som opstår, ved at 100 ha-grænsen faktisk forhindrer en omlægning af de mellemstore landbrug i Danmark til økologisk drift? Det vil blive konsekvensen af regeringens forslag, og det er det, der er helt galt.
Det var det, jeg kaldte disharmonien, og jeg tror ikke, det er tiltænkt.
Det håber jeg Det Radikale Venstre gør.
Og jeg vil godt spørge: Hvad vil man gøre ved problemet?
Christian Mejdahl (V), 1999-01-27:
Af hensyn til min nattesøvn ville det være befriende, hvis fru Vibeke Peschardt kunne bekræfte hr. Erling Christensens udsagn og svar på mit spørgsmål om fortrinsstilling.
Vil Det Radikale Venstre bekræfte, at fortrinsstilling er til debat for bl.a. at modvirke jordprisernes himmelflugt?
Henning Grove (KF), 1999-01-27:
Mit første spørgsmål til Den Radikale ordfører er også om fortrinsstilling.
Hvis man har en ejendom på 50 eller 60 hektar og man gerne vil have jord, fordi man står over for et harmonikrav,
skal en ejendom på 5 hektarer så - hvis man kommer over de 70 - have fortrinsstilling, en på 5 hektarer, der hverken har dyrisk produktion eller noget som helst andet, skal den så have fortrinsstilling?
Jeg ved godt, at man har et landmandskrav, men det landmandskrav giver jeg ikke ret meget for.
Så taler fru Vibeke Peschardt om den kolossale strukturændring, der er sket med de store svinefarme rundt omkring.
Jamen er det en stor strukturændring?
Af 141.000 ejendomme er der kun 1.015, der har over 250 dyreenheder - 1.015 ejendomme fordelt i hele Danmark.
Er det dén store katastrofe, man lægger op til?
Det er den udvikling, der har været i de sidste 20-30 år.
Forventer man virkelig, at om 5 år har alle råd til at købe Danmark op?
Det er en meget lille udvikling, der har været.
Nogle steder har den været tæt, andre steder er den der slet ikke; nu vil man stoppe den over det hele.