Lene Espersen (KF), 2006-01-26:
Jeg hørte nu hr. Kim Christiansen sige 6-12 måneder, men det skal ikke skille os ad, om det var 6-12 eller 6-8 måneder.
Jeg vil sige, at både da vi behandlede det første fodlænkeforslag og egentlig også i den debat, der har været efterfølgende, har jeg i hvert fald noteret mig, at den eneste bekymring, der har været udtrykt ret bredt i Folketinget, er gået på, at hvis gruppen bliver udvidet for meget fra starten, kan det være, at der kommer for mange mennesker ind under ordningen – også nogle, som mange borgere ud fra almindelige retsfølelseshensyn måske ikke synes er den mest oplagte målgruppe at tilbyde elektronisk fodlænke.
Det er det, der er baggrunden for, at de 3 måneder er blevet valgt som en slags maksimum for, om man kan være omfattet af ordningen.
Jeg synes, at ordningen er en utrolig god idé, og jeg tror også, at både Folketinget og befolkningen med tiden vil være rede til at udvide ordningen til at omfatte flere grupper.
Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslaget overgik derefter til anden behandling.
Afstemning
Beslutningsforslaget fra SF, som vi skal behandle her i dag, opfordrer regeringen til at fremsætte lovforslag om en sammenlægning af Politiets Efterretningstjeneste, PET og Forsvarets Efterretningstjeneste, FE.
Ifølge beslutningsforslaget skal den sammenlagte efterretningstjeneste i fremtiden reguleres ved lov frem for ved administrative forskrifter.
I bemærkningerne til beslutningsforslaget skriver forslagsstillerne, at afslutningen af den kolde krig har bevirket, at danskerne ikke længere er truet af en militær intervention fra fjendtlige stater.
Der er derfor ifølge forslagsstillerne ikke længere behov for den skelnen mellem indre og ydre trusler, som er grundlaget for henholdsvis PET's og FE's arbejde i dag, og på den baggrund giver det efter forslagsstillernes opfattelse ikke længere mening at have to selvstændige efterretningstjenester.
Jeg er helt enig med forslagsstillerne i, at det ændrede trusselsbillede giver god grund til at genoverveje det danske samfunds beredskab og indsats over for terrorisme, og om vores myndighedsstruktur i den forbindelse er hensigtsmæssig.
Det var bl.a. også det, der førte til, at regeringen i august sidste år nedsatte en tværministeriel arbejdsgruppe til at overveje disse spørgsmål.
Som det fremgår af arbejdsgruppens rapport og regeringens handlingsplan fra november sidste år, er vi i regeringen imidlertid nået til en anden konklusion end forslagsstillerne, når det angår organiseringen af efterretningstjenesterne.
Det vil jeg vende tilbage til, men jeg tror imidlertid, det vil være nyttigt at begynde med kort at opsummere henholdsvis PET's og FE's arbejdsopgaver og det eksisterende samarbejde mellem de to tjenester.
Hvis vi starter med Politiets Efterretningstjeneste, har den som bekendt til opgave at forebygge, efterforske og modvirke foretagender og handlinger, der udgør eller ville kunne udgøre en fare for bevarelsen af Danmark som et frit, demokratisk og sikkert samfund.
PET har dermed som hovedopgave at modvirke og bekæmpe trusler mod den indre sikkerhed og befolkningens tryghed.
De handlinger, som i den forbindelse er omfattet af efterretningstjenestens ansvarsområde, er først og fremmest de handlinger, som er kriminaliseret i straffelovens kapitler 12 og 13.
Det drejer sig bl.a. om angreb på statsforfatningen, terrorisme, spredning af masseødelæggelsesvåben, ekstremisme og spionage.
PET's arbejde og metoder er underlagt retsplejelovens regler på samme måde, som tilfældet er for det øvrige politi, men retsplejeloven indeholder dog på enkelte områder nogle særlige regler for efterforskning af de forbrydelser, som er omfattet af straffelovens kapitler 12 og 13. Hvis vi ser på Forsvarets Efterretningstjeneste, er det sådan, at efter § 13 i forsvarsloven har Forsvarets Efterretningstjeneste til opgave at indsamle, bearbejde og formidle informationer om forhold i udlandet af betydning for Danmarks sikkerhed, herunder for danske militære enheder og andre, som er udsendt til løsning af internationale opgaver.
FE's virksomhed er altså rettet mod forhold i udlandet og sigter her på informationer om transnationale, politiske, økonomiske, militære og militærstrategiske forhold af betydning for danske sikkerhedsinteresser.
FE beskæftiger sig således ud over terrorisme med en række andre forhold i udlandet af betydning for Danmarks sikkerhed og forhold, der er knyttet til forsvarets opgaver og installationer.
FE indhenter disse oplysninger over et bredt spektrum af kanaler, ligesom FE samarbejder med udenlandske partnere, og informationerne indhentes fra både lukkede og åbne kilder.
De lukkede kilder er elektronisk efterretningsindhentning, fysisk indhentning og personkilder samt samarbejdspartnere, mens de åbne kilder er aviser, tidsskrifter, tv, internet og lignende.
Angående samarbejdet mellem PET og FE vil jeg sige, at indsatsen mod terrorisme kræver et tæt samarbejde mellem efterretningstjenesterne, og de to tjenester har derfor også en lang tradition for samarbejde på dette område.
Den tværministerielle arbejdsgruppe om terrorbekæmpelse har som nævnt bl.a. overvejet, om det på grundlag af udviklingen på terrorområdet og fraværet af en konventionel militær trussel kunne være hensigtsmæssigt at foretage en sammenlægning af de to efterretningstjenester.
Resultatet af arbejdsgruppens overvejelser blev imidlertid, at man ikke fandt grundlag for at foreslå en sammenlægning af de to tjenester.
Efter arbejdsgruppens opfattelse ville en samlet efterretningstjeneste få et meget bredt ansvarsområde og skulle på en og samme tid være en del af både dansk politi, en militær efterretningstjeneste og en udenrigs efterretningstjeneste, og en sammenlægning ville derfor efter arbejdsgruppens opfattelse harmonere dårligt med arbejdsdelingen mellem forsvaret og politiet.
Regeringen er enig i arbejdsgruppens opfattelse.
Som også fremhævet af arbejdsgruppen er FE's virksomhed rettet mod forhold i udlandet, mens PET's virksomhed er rettet mod forhold i Danmark og bl.a. består i overvågning og efterforskning af relevante personer og grupper.
Selv om der naturligvis er en betydelig sammenhæng mellem de to tjenesters interessefelt på terrorområdet, er det vigtigt at være opmærksom på, at der i den praktiske virksomhed er meget store forskelle mellem en intern og en ekstern efterretningstjeneste.
Det gælder ikke mindst med hensyn til de konkrete opgaver, de arbejdsmetoder, der kan tages i anvendelse, og den lovgivningsmæssige ramme for tjenesternes virksomhed.
Hertil kommer, at tjenesterne ikke alene beskæftiger sig med terrorbekæmpelse, men også har mange andre opgaver, hvor berøringsfladerne mellem tjenesterne er begrænsede.
På det anførte grundlag kan regeringen altså ikke støtte beslutningsforslaget.
Det betyder ikke, at vi i regeringen ikke finder behov for ændringer i efterretningstjenesternes arbejde i lyset af det ændrede trusselsbillede – slet ikke.
Vi mener bare ikke, at en sammenlægning af tjenesterne er den rette løsning.
Jeg skal ikke her gentage alle anbefalingerne fra arbejdsgruppens rapport og regeringens handlingsplan, herunder om et styrket samarbejde mellem efterretningstjenesterne, men blot fremhæve to væsentlige initiativer, som regeringen allerede er i færd med at gennemføre: Det drejer sig om oprettelsen af et center for antiterroranalyse i PET bestående af medarbejdere navnlig fra PET, FE og Udenrigsministeriet, og det drejer sig om iværksættelsen af en benchmarkingundersøgelse af efterretningstjenesterne for at vurdere tjenesternes produkter, arbejdsprocesser, organisation og ressourceanvendelser.
Som jeg tidligere har været inde på, har de to tjenester en lang tradition for et tæt samarbejde på bl.a. terrorområdet.
Som situationen er i dag indhenter og bearbejder de to efterretningstjenester hver især oplysninger til brug for trusselsvurderinger på terrorområdet.
Samtidig ligger en række andre myndigheder inde med oplysninger, som kan være relevante i forbindelse med sådanne vurderinger.
De internationale erfaringer har vist, at det er af central betydning, at sådanne oplysninger udveksles på tværs af myndighedsskel for at sikre det bedst mulige grundlag for at vurdere den til enhver tid værende trusselssituation.
Med henblik på at opnå et endnu tættere samarbejde mellem efterretningstjenesterne og andre myndigheder samt for at sikre en sådan udveksling af oplysninger på tværs af myndighedsskel har arbejdsgruppen derfor anbefalet, at der etableres et nyt center for antiterroranalyse.
Et sådant center kan efter arbejdsgruppens opfattelse etableres ved, at de to efterretningstjenester, Udenrigsministeriet og en række andre myndigheder samplacerer medarbejdere i det nye center.
Dermed skabes der grundlag for udarbejdelse af samlede og tværgående analyser og trusselsvurderinger på terrorområdet.
Som det fremgår af regeringens handlingsplan for terrorbekæmpelse, vil Justitsministeriet i samarbejde med Forsvarsministeriet udarbejde et oplæg til etablering af centeret, og dette oplæg vil blive forelagt regeringens Sikkerhedsudvalg.
I lyset af den sikkerhedspolitiske situation efter murens fald og ikke mindst siden den 11. september 2001 har tjenesterne undergået en række organisatoriske ændringer for at ruste tjenesterne bedst muligt til at håndtere det nye trusselsbillede på terrorområdet.
Samtidig har efterretningstjenesterne fået adgang til nye efterforskningsredskaber og muligheder, ligesom tjenesterne har fået tilført yderligere ressourcer, senest efter terrorangrebene i Madrid i marts 2004.
For at vurdere tjenesternes produkter, arbejdsprocesser, organisation og ressourceanvendelse har arbejdsgruppen derfor anbefalet, at der gennemføres en benchmarkingundersøgelse af efterretningstjenesterne.
Som det fremgår af regeringens handlingsplan og kommissoriet for undersøgelsen, skal denne være tilendebragt inden udgangen af april måned i år.
Lad mig afslutningsvis gentage, at jeg er helt enig med forslagsstillerne i, at det ændrede trusselsbillede giver god grund til at genoverveje det danske samfunds beredskab og indsats over for terrorismen og om, hvorvidt vores myndighedsstrukturer i den forbindelse er hensigtsmæssige.
Som jeg har redegjort for, er vi i regeringen imidlertid kommet til en anden konklusion end forslagsstillerne.
Vi vil gå andre veje for at styrke indsatsen mod terrorisme, og regeringen kan derfor ikke støtte beslutningsforslaget.