runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Birthe Rønn Hornbech (V), 1998-01-15:
Som det allerede er sagt, har vi diskuteret spørgsmålet om vejledende folkeafstemning i udlændingespørgsmål mange gange tidligere, og vores holdning er ikke ændret.
Vores folkestyre bygger på det repræsentative demokrati.
Det kan være udmærket en gang imellem, hvis vi ikke synes, vi selv tør tage ansvaret, at tage en vejledende folkeafstemning, men hvad vil en vejledende folkeafstemning hjælpe her?
Her skal man altså sige ja eller nej til et multietnisk samfund og hvad så?
Hvilke konsekvenser skulle det så få for Folketinget?
Vi mener ikke, at spørgsmålet egner sig. Så kunne jeg også godt tænke mig at rejse spørgsmålet
om, hvad der egentlig menes med et multietnisk samfund.
Vi kan jo ikke se bort fra dels på grund af alle de udlændinge, vi har fået til Danmark, dels også fra tidligere, at der altid er kommet udlændinge til Danmark, og derfor vil der altid være en masse mennesker i Danmark, som stammer et andet sted fra.
Det kan vi ikke komme uden om.
Det er en kendsgerning.
Altså: Er dette udtryk for, at de ligefrem skal renses ud, eller er vi enige om, at det måske er et multikulturelt samfund, vi taler om?
Dér vil jeg godt sige, at Venstre ikke er tilhænger af et multikulturelt samfund, hvor man ligestiller alle kulturer på en sådan måde, at alle skulle have samme vægt med hensyn til dansk lovgivning og danske værdier.
Det mener vi ikke.
Danmark har en lang historie med nogle fælles værdier, en fælles tro og et fælles hjertesprog, og det må selvfølgelig stadig væk være det, som vi lægger vægt på i vort normsæt og i vor lovgivning.
Deri hører jo så også, hvis man kender
sin historie, at vi altid har modtaget kulturelle påvirkninger udefra
Vor kultur er et stort tyveri fra andre kulturer.
Det synes jeg er vigtigt at man også husker.
Det er klart, at vi i Venstre fortsat ønsker at dæmme op
for tilstrømningen af udlændinge, og det skal vi diskutere i næste uge, hvor vi får fremlagt en politik. Det er da muligt, at forslagsstillerne har ret i, at Folketingets politik ligger meget langt fra befolkningens, men dertil er kun at svare, at det så må give sig til kende ved næste folketingsvalg.
Det er nu sådan, at vi har demokrati i Danmark.
Det er fuldkommen rigtigt, som der står i bemærkningerne
til forslaget, at man kan komme med folkeoplysning, og at partierne skal fremlægge deres politik.
Ja, selvfølgelig, det er det, vi er valgt til.
Det har bare ikke noget med en vejledende folkeafstemning at gøre.
Så alene ud fra den opfattelse, vi har af det repræsentative demokrati, og fordi vi altså ikke mener, at en folkeafstemning ville føre til noget, må vi, som vi plejer, afvise dette forslag.
Christian O. Aagaard (KF), 1998-01-15:
Jeg må også sige, at jeg i bemærkningerne til dette lovforslag i høj grad savnede nogle bemærkninger om Dansk Folkepartis definition af et multietnisk samfund.
Jeg har kigget på forespørgselsdebatten om Danmarks udvikling til et multietnisk samfund, som vi havde i foråret 1997, og som der allerede er refereret til, hvor vores ordfører, hr. Helge Adam Møller, redegjorde for Det Konservative Folkepartis synspunkt og her slog fast, at vi ikke ønsker, at Danmark skal udvikle sig til et multietnisk samfund, hvad det så end måtte være.
Hr. Helge Adam Møller fremkom i den forbindelse med en række konkrete konservative holdninger til, hvad vi selv som danskere kan gøre for at hindre en sådan udvikling.
Hertil hører, at vi skal tage ordentligt imod rigtige og reelle flygtninge, som kommer til Danmark.
Og det er jeg overbevist om at det store flertal af den danske befolkning er parat til.
Men der siges samtidig, at der skal stilles krav til de mennesker, der får fast ophold i Danmark enten som flygtninge eller ved familiesammenføring.
Det er helt kontante krav om, at de lærer vort sprog, tilpasser sig vort arbejdsmarked og sætter sig ind i vores kulturelle og demokratiske traditioner.
Der siges også, at vi bestemt ikke skal bruge penge på de mennesker, som udelukkende kommer til Danmark for at opnå bedre sociale forhold, for at begå kriminalitet, eller som bestemt ikke befinder sig i nogen akut fare.
De penge, der anvendes her, kan hjælpe langt flere dér, hvor flygtningeproblemerne opstår.
Der skal altså ikke herske tvivl om, at vi i Det Konservative Folkeparti fortsat ønsker opstramninger, og her har vi i Folketinget en opgave, der skal løses i de kommende uger.
Vi skal som danskere vedkende os og værne om den historie, kultur, religion, sprog og de traditioner, som generationer af danskere før os har været med til at skabe, forme og viderebringe, men det betyder ikke, at vi skal være os selv nok.
Vi skal stadig væk og helt sikkert i stigende omfang søge inspiration og fornyelse, ved at danskere i alle aldre i perioder søger til andre lande for at arbejde eller uddanne sig, og vi skal glæde os over de udlændinge, der føler sig tiltrukket af vort land for i en kortere eller længere tid at holde ferie, arbejde, forske eller på anden vis give os inspiration og fornyelse.
Med disse kortfattede betragtninger, sammenholdt med at vi i Det Konservative Folkeparti ikke finder spørgsmålet egnet til en folkeafstemning, skal jeg afvise forslaget.
Aage Frandsen (SF), 1998-01-15:
Når man skal diskutere direkte demokrati og indirekte demokrati og i den forbindelse folkeafstemning som middel i det direkte demokrati, er det meget, meget vigtigt at holde sig forskellige forfatningsretlige spørgsmål klart.
Hvis man har et rent repræsentativt demokrati, er det lidt lettere; men under alle omstændigheder er det helt afgørende, at hvis man vil have folkeafstemningsinstituttet udvidet, er folkeafstemningsinstituttet selvfølgelig underlagt grundloven. I grundloven kan der være opregnet ting, som man ikke kan sende til folkeafstemning, medmindre grundloven ændres, og det er derfor, jeg understreger to ting.
Jeg har slet ikke forholdt mig til, om det er udlændingespørgmål, spørgsmål om menneskerettigheder eller om spørgsmål internationale konventioner.
Menneskerettighederne står i grundloven, internationale konventioner har vi statsforfatningsretligt tilsluttet os, og de har en forfatningsmæssig karakter, som svarer til, at de er grundlovssikrede, så dem kan man ikke sende til folkeafstemning.
Lad mig tage et eksempel: Hvis man skulle følge hr. Thulesen Dahl, måtte det betyde, at man i en kommune f.eks. kunne sige: Vi vil gerne have en folkeafstemning om, hvorvidt vi skal smide alle SF'ere ud af kommunen, for det vil et flertal gerne have, og så sender vi det til folkeafstemning.
Men det kan man ikke efter vores opfattelse, for det er i strid med menneskerettighederne, det er i strid med de konventioner, vi har tilsluttet os, det er i strid med grundloven, osv. osv., så det kan man ikke sende til folkeafstemning.
Og det er det, der er helt afgørende, når man diskuterer folkeafstemning: Man skal gøre sig klart, at grundloven står over alt andet, medmindre grundloven ændres, og så står den nye grundlov over alt andet.
Til spørgsmålet om, hvad vi skal stemme om vedrørende EU: Vi skal stemme om selve traktaten, om Danmark skal sige ja eller nej til den.
Spørgsmålet er ikke entydigt, men vi stemmer om traktaten.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-01-15:
Jeg er da ked af, at jeg nu har mistet den sidste rest af, hvad jeg end måtte have haft hos hr. Arne Melchior, men jeg troede egentlig ikke, jeg kunne tabe mere.
Vi har tidligere haft debatter, hvor hr. Arne Melchior har været så vred på mig, at jeg troede, jeg havde tabt al agtelse hos hr. Arne Melchior; men jeg kan forstå, at der var en lille rest tilbage vedrørende parlamentarisk skik, og at den nu også er væk, og det tager jeg selvfølgelig til efterretning.
Det kommer ikke så forbavsende for mig med de angreb, hr. Arne Melchior jo også af og til kommer med; men jeg vil da bare sige, at jeg selvfølgelig har noteret og har fuld respekt for, at hr. Arne Melchiors grundholdning er, at det ville være en fordel, hvis man over hele Jorden, i alle nationer, havde et multietnisk samfund, uanset hvilket land det gælder.
Jeg har jselvfølgelig taget til efterretning, at det er hr. Arne Melchiors holdninger, og det er jo helt op til hr. Arne Melchior at have dem og kæmpe for dem.
, at selvfølgelig er grundloven udgangspunktet for det, der skal ske, og selvfølgelig ved vi godt, at der allerede i dag er nogle rammer i grundloven for, hvad man kan sende til folkeafstemning.
Det er også klart, at hvis man lavede en lovgivning inden for den nuværende grundlovs rammer om, hvad der kunne sendes til folkeafstemning på vælgerinitiativ, skulle man naturligvis overholde grundloven, for ellers skulle der foretages en grundlovsændring.
Men jeg vil bare bede hr. Aage Frandsen ved denne eller måske ved en anden lejlighed bekræfte, at der selvfølgelig er
en mængde ting i den danske udlændingelovgivning, man kunne sende til folkeafstemning uden problemer, samtidig med at man respekterede de internationale konventioner og menneskerettighederne.
Man kunne f.eks. sende det spørgsmål til folkeafstemning, om danskerne ønsker, at man skal have opholdt sig i Danmark i 7 år, som tilfældet er i dag, eller måske i 10 eller 12 år, før man kan søge om dansk indfødsret.
Det ville ikke være i strid
med nogen konventioner eller i strid med menneskerettighederne at sætte en grænse, som man f.eks. har i Tyskland med 10 års ophold, inden man kan søge.
Det kunne den danske befolkning da godt vedtage.
Mit spørgsmål til hr. Aage Frandsen er egentlig kun: Hvis det nu var sådan, at man på vælgerinitiativ kunne få en folkeafstemning om et givet emne - jeg kan ikke helt finde ud af, om det kun er på lokalt plan, man vil have det, eller også på landsplan, men hvis det nu var på landsplan: Er det så ikke rigtigt, at når der er samlet det antal underskrifter, der skal til, er det vælgerne, der skal bestemme emnet - også inden for udlændingelovgivningen, hvis man altså tager de to forbehold, hr. Aage Frandsen har nævnt, in mente?
Aage Frandsen (SF), 1998-01-15:
Vi er tilhængere af den nuværende bestemmelse i grundloven om, at et mindretal i Folketinget kan begære sager til folkeafstemning - ikke fordi vi egentlig synes, det er den rigtigste måde, at et mindretal kan sende ting til folkeafstemning, men det er fastsat i grundloven, og vi synes egentlig også, det har fungeret udmærket.
Det, vi primært er tilhængere af, er folkeafstemning på lokalt plan.
Det har vi fremsat forslag om herinde i Folketinget
, så i vores grundlovsforslag lægger vi op til, at det er noget, man skal overveje nøje.
Vi siger ikke, at vi med det samme er klar til at sige ja til det, men vi mener, man grundlæggende skal overveje det nøje.
Det er også klart, at vi har taget nogle enkelte forbehold, men ellers er der frit slag, og det vil sige, at det kan også være ting, der vedrører udlændingepolitikken - altså på samme måde, som der er nævnt ting i den nuværende grundlov, som en tredjedel af Folketinget kan sende til folkeafstemning, og som vedrører udlændingeforhold, lige så vel som noget, der vedrører indfødte danskeres forhold.
Sådan er det.
Vi har tidligere haft folkeafstemninger i henhold til den nuværende paragraf, og sådan vil det også være i fremtiden, så udlændingespørgsmål er ikke totalt udelukket, ligesom forhold i Århus eller forhold i København heller ikke er udelukket.
Poul Erik Dyrlund (S), 1998-01-15:
Jeg vil stærkt understrege, at jeg er enig med hr. Flemming Oppfeldt i, at de mennesker, vi her taler om, løser en meget vigtig opgave i vort samfund, en opgave, som vi skal sætte pris på, og en opgave, hvor de meget tit redder alle os andre ud af en knibe.
Og jeg kan tale med om det, for jeg har selv været brandmand i 10 år, så jeg ved godt, hvad det handler om.
Så vidt jeg husker, fremgår det af bemærkningerne til betænkningen til det lovforslag, som Venstre og De Konservative stemte imod, at de stemte imod det med den begrundelse, at de regler, der forelå, ikke var skrappe nok.
Begrundelsen for, at man stemte imod det fra Venstres og De Konservatives side, var altså, at reglerne ikke var skrappe nok!
Og når nu forslagsstillerne ønsker at gøre tingene meget mere enkle, hvorfor er vi så ikke i den situation, at de i stedet havde fremsat et forslag om at ændre arbejdsløshedsloven?
For det skriver de jo udtrykkeligt i forslaget at de ikke vil.
Det, man lige har stået her og klandret regeringen for at have gjort, vil man ikke ændre på. Hvorfor kommer der ikke et forslag om det i stedet for?
Det havde der været mere logik i.
Frank Jensen (S), 1998-01-15:
Jeg ved godt, at det umiddelbart ikke har nogen virkning på hr. Tom Behnke, hvad jeg siger, men mere af hensyn til de skriftlige kilder, der bliver skabt, når vi har talt fra denne talerstol, vil jeg sige, at det ikke er rigtigt, som man kunne få indtryk af under hr. Tom Behnkes talestrøm, at det ikke får konsekvenser for folk, der misbruger udgangsreglementet for de danske fængsler.
Der er en lang række krav, der skal være opfyldt, for at man overhovedet kan få udgang.
Det har jeg været inde på.
For det andet er det sådan, at der i hvert enkelt tilfælde skal være en vurdering af risikoen for misbrug, forinden der overhovedet gives adgang til at komme ud. Og så er det sådan, at i de heldigvis få tilfælde, hvor udgangsadgangen misbruges, får man også en disciplinær straf.
At det fungerer og virker som en straf, tror jeg, at de fleste af os, der har været ude at tale med de indsatte i fængslerne og deres talsmænd, er fuldt overtydet om.
Det her administreres stramt.
Det er der al mulig grund til, for der ville heller ikke være respekt blandt de indsatte for udgangssystemet, hvis der ikke var en stram administration, og det er der.
Jeg vil godt sige, at jeg mener - og uanset hvilken regering der sidder, ville dens justitsminister også nødvendigvis have den mening - at der skal være en mulighed for udgangstilladelse fra de danske fængsler, for ellers vil det være umuligt for en justitsminister at tage ansvaret for at drive Kriminalforsorgen.
Fru Else Marie Mortensen har fuldstændig ret i, at dette redskab er et virkemiddel til selvdisciplineringen hos fangerne i fængslerne.
Tænk på, at der er mange af dem, der sidder rigtig mange år i fængsel, og hvis man ikke i fængslerne havde denne adgang til ved ordentlig opførsel og selvdisciplinering at kunne komme ud og besøge sin ægtefælle, sine børn og i det hele taget familiemedlemmer, ville det være vanskeligt at administrere fængslerne med indespærring af endda ganske mange med samme fysiske placering.
Nu er jeg ked af, at den konservative ordfører ikke er her længere, for efter at have læst hr. Hans Engells bog undrer det mig nemlig, at den konservative folketingsgruppe er nået frem til at give tilslutning til Dansk Folkepartis beslutningsforslag.
Jeg citerer fra Hans Engells bog, hvor der står på side 293: »Jeg har selv den opfattelse, at reglerne for besøg, udgangstilladelse og prøveløsladelse bør være særdeles stramme. Men besøgene« - og her indskyder jeg: i fængslerne - »efterlod hos mig et sådant tydeligt indtryk af, hvor vigtigt det er for de indsatte at kunne bevare det netværk, som familie, venner og arbejdsplads udgør.
Vælger man den totale isolation, fremkalder vi et fængselsmiljø, som bliver meget afstumpet og koldt, og hvor mulighederne for en resocialisering ikke er eksisterende.«
Jeg er fuldstændig enig i den konservative gruppeformands beskrivelse af nødvendigheden af at have udgangstilladelser.
Ellers vil vi få et koldt og afstumpet fængselsmiljø, hvor mulighederne for, at de mennesker, der kommer ud i den anden ende, kan holde sig kriminalitetsfri, vil være ikkeeksisterende.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-01-15:
Nu har hr. Svend Aage Jensby jo allerede sagt, at han ikke vil fortsætte debatten, for han vil ikke tage ordet igen.
For at få lukket denne debat har han sagt, at det var den sidste bemærkning, han ville komme med, og det kan jeg da godt forstå, for hr. Jensby er jo usædvanlig trængt.
Det lugter jo langt væk, det her.
Det lugter langt væk af, at Venstre er i færd med at prøve at lave en aftale med regeringen og SF på denne side af et folketingsvalg.
Og man henviser bl.a. til, at så længe man ikke har flertal for andet, bliver man nødt til at forhandle, og så kan beslutningsforslag nr. B 64 ikke være et ultimativt krav.
Det kan jeg da godt forstå, men Venstre har jo hele tiden denne debat, i hvert fald i den offentlige del af debatten, slået på, at der snart skulle være folketingsvalg, og at når man fik et andet flertal og der var mulighed for at lave nogle ting med et andet flertal end de nuværende regeringspartier og SF, så var Venstre indstillet på at gennemføre nogle skrappere krav med hensyn til tildelingen af dansk indfødsret.
Derfor er det da vigtigt for bl.a. Dansk Folkeparti at få at vide her i dag, om det nu med den nye ordfører, hr. Svend Aage Jensby, på området er Venstres holdning, at man ønsker at få lavet en aftale med regeringen og SF på denne side af et folketingsvalg, hvor det jo så siger sig selv, at B 64 ikke kan komme igennem
Men i Dansk Folkeparti vil vi altså meget gerne støtte gennemførelsen af B 64.
Så jeg kan simpelt hen ikke forstå, at hr. Jensby i den grad bakker ud af det, som Venstrefolk tidligere har sagt i den offentlige debat, og det er ærgerligt at måtte konstatere, at det er udviklingen.
Bjørn Elmquist (RV), 1998-01-15:
Under den foregående debat havde jeg lejlighed til kort at ridse op, hvad den radikale holdning er til den linje, som Kriminalforsorgen følger, og det skal jeg så ikke gentage.
Det har noget med det overordnede at gøre, og
hvad målet i Kriminalforsorgens virke skal være.
Jeg vil også erindre om, at justitsministeren havde en endog meget grundig gennemgang af de enkelte punkter for et øjeblik siden, og ligesom Socialdemokratiets ordfører sagde, at partiet var dækket ind, så er vi som det andet regeringsparti også dækket ind ved den grundige gennemgang, vi dér fik. Derfor skal jeg kun gøre et par ganske få bemærkninger til de 20 punkter, som her ligger for os.
Det ene er punkt 8 om varetægtsfængsling ved pågribelse af undvegne, hvor der i bemærkningerne til forslaget under afsnittet: særligt ad 8 står: »Forslagsstillerne finder, at den omstændighed, at strafafsonere undviger, skaber en formodning om, at de pågældende under undvigelsen har ernæret sig ved kriminalitet. Den mistanke bør udgøre et særligt retsgrundlag for varetægtsfængsling for at give politiet mulighed for nøje at undersøge den undvegnes færden under undvigelsen.«
Det synes jeg er en ganske bemærkelsesværdig idé.
Det vil jo være nyskabelse, og det vil kræve en ændring af retsplejelovens bestemmelser, for så vidt angår varetægtsgrundlaget, og det står vi meget skeptisk over for for nu at udtrykke det mildt.
Jeg synes, at man hermed bevæger sig ind i en mistænkeliggørelse på et yderst spinkelt grundlag.
Vi har en række varetægtsfængslingsmuligheder i henhold til retsplejeloven, og det må også gælde de undvegne, som jo bliver sat bag lås og slå, når man får fat i dem igen.
Det sker ganske vist ikke på varetægtsfængslingsgrundlag, medmindre der er en særlig bestyrket mistanke, eller hvad der nu er omstændighederne ved, at de har begået en specifik kriminalitet. Den anden bemærkning er mere tværgående.
Jeg hæfter mig ved, at man helt konsekvent i beslutningsforslaget og i bemærkningerne til det opererer med udtrykket »de stærke indsatte«, hvor det jo ellers er en fast terminologi, at vi taler om de negativt stærke.
Et sted er der et tilløb til en definition af, hvad man vil undgå ved disse stærke indsattes aktivitet, og det er, at de får en negativt dominerende indflydelse på de andre.
Men jeg gad vide, om det er andet end slip of the pen, som man siger på engelsk.
Man er måske kommet til at skrive et eller andet om, man har måske villet forkorte lidt, eller er det rent faktisk sådan, at man fra forslagsstillernes side helst ser, at alle de, der er under afsoning, faktisk er svækkede og svage mennesker?
Jeg synes ikke, der er noget galt i, at der kan være nogle blandt afsonerne, der er stærke, forudsat de bruger det til noget fornuftigt, om det så er fysisk stærke eller mentalt stærke.
Men det kan jo være, at forslagsstillerne kan uddybe eller forklare det her.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-01-15:
Jeg vil gerne indledningsvis takke forslagsstillerne for at have fremsat dette beslutningsforslag igen i en lettere redigeret form i forhold til det, vi tidligere har set i Folketingssalen. Ligesom sidste gang man behandlede et kun meget lidt anderledes forslag, kan Dansk Folkeparti give sin fulde støtte til de 20 punkter, der er oplistet i forslaget.
Til det første punkt er der ikke så meget at sige.
Men ellers vil jeg ikke gå alle punkterne igennem, men blot give forslagsstillerne vores fulde opbakning til, hvis ikke forslaget, som det ser ud til, kan blive gennemført nu, at det forhåbentlig kan blive gennemført efter et kommende folketingsvalg.
Else Marie Mortensen (S), 1998-01-15:
Forslaget er igen et genbrugsforslag.
Det svarer til beslutningsforslag nr. B 46 fra folketingssamlingen 1996-97, og det gør det så i øvrigt, fuldstændig uden at forslagsstillerne har taget smålige hensyn til, hvad der faktisk er sket i samfundet omkring dem siden og også inden for kriminalforsorgen, og uden at skele til det faktum, at der faktisk er sket utrolig mange ændringer på området i mellemtiden - eller måske ikke utrolig mange, men der er da sket ændringer i mellemtiden.
Justitsministeren har på sin sædvanlige udmærkede facon redegjort for, hvad der er foretaget og hvorfor initiativerne er sat i værk siden 1993.
Der har været tale om ændringer med baggrund i sammensætningen af afsonere i fængslerne og udviklingen på det her område i øvrigt og i samfundet i øvrigt.
I 1996 sagde et flertal i Folketinget nej til forslaget, og som det fremgår af det, jeg har sagt, agter vi også at trykke på de røde knapper til forslaget denne gang.
Forslaget siger mere om forslagsstillernes menneskesyn, end det afspejler behovet for opstramninger og skærpelser, sådan som reglerne administreres lige nu.
Argumentationen er stort set den samme som i forbindelse med det foregående forslag, og da jeg udtrykte mig generelt positivt om genbrugstanken i nogle tilfælde, har jeg det fint med at henvise til den foregående debat.
Birthe Rønn Hornbech (V), 1998-01-15:
Jeg kan jo også henvise til den tidligere debat.
Vi betragter det som næsten enslydende med nogle af de punkter, der er mere udspecificeret i vores beslutningsforslag.
Vi finder, at det er rigtigt, at automatikken i reglerne bortfalder.
Så vi kan altså støtte forslaget.
Bendt Bendtsen (KF), 1998-01-15:
Jeg vil gerne på Det Konservative Folkepartis vegne sige, at vi fuldt ud kan støtte det forslag, der i dag foreligger fra Dansk Folkeparti.
Jeg vil gerne henholde mig til de bemærkninger, jeg allerede har fremført i dag omkring udgang og skærpede regler for udgang fra fængsler.
Det var som sagt indeholdt i beslutningsforslag nr. B 38, som vi har behandlet tidligere i dag.
Men fuld støtte til forslaget fra Det Konservative Folkeparti.
Margrete Auken (SF), 1998-01-15:
Jeg synes egentlig, det er meget ubehageligt, at både Venstre og De Konservative støtter det her forslag.
Jeg synes, det er chokerende i forhold til den debat, vi har haft om Venstres og De Konservatives eget forslag før, hvor man prøvede at gå positivt ind i det forlig, vi jo har lavet osv.
Det ville virkelig være et tilbageslag for vores kriminalforsorg, hvis det her forslag gik igennem, og jeg vil meget håbe, at det bare er sådan almindeligt lefleri, som ikke skal tages alvorligt, at de støtter det her. SF er lodret imod.
Vi ved godt, at der er sket noget en gang imellem, men det forhindrer man ikke.
Jo, man forhindrer, at det sker under udgang, hvis man spærrer dem inde, men til gengæld kan man være næsten sikker på, at det går endnu mere galt, når de så kommer ud.
Og jeg vil lige minde om, at jeg tror, en enig front blandt fangevogterne vil sige, at det ville være skrækkeligt, hvis sådan et forslag blev vedtaget, for så ville det blive langt, langt farligere at være fængselsbetjent.
Det, som overhovedet gør, at man kan få det til at fungere,
De indsatte glæder sig til at komme ud, de glæder sig til at få prøveløsladelse, det kan bruges i en række andre reguleringer også.
Hvis det hele bare lukker sig sammen om det, så går det da først for alvor galt. Men jeg håber som sagt heller ikke, at det skal tages særlig alvorligt, at Venstre og De Konservative støtter forslaget.