Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-04-06:
Jeg vil godt starte med at sige tak for debatten og selvfølgelig først og fremmest tak til de ordførere, som har støttet vores forslag.
Egentlig har jeg det sådan med det her forslag, at det er en form for logik for burhøns.
Men alligevel kan man selvfølgelig ikke bare lukke øjne og ører for de stemmer fra fortiden fra folk, som ikke bare springer ud af skabet og lægger fordommene fra sig.
Og jeg kan også – måske endnu mere ærligt – ved at mobilisere al min positive velvilje forstå, at det for nogle partier kan være svært at ændre fortidens holdninger, som jo desværre har præget debatten om homoseksuelles rettigheder og ligestilling mellem mennesker med forskellig seksuel orientering.
Hvis man kigger ud i samfundet, kan man se, at det er meget kendetegnende, at der er den udvikling i holdninger, som fru Elisabeth Arnold henviste til, også i forhold til homoseksuelles ret til ligebehandling i samfundet.
I forlængelse af det vil jeg bide mig lidt fast i den sådan lidt afstandtagende holdning fra ministerens side med hensyn til signalværdi.
Jeg mener faktisk – ud over de konkrete ting, som jeg vil vende tilbage til – at den danske regering og det danske Folketing har en stor betydning for udviklingen af holdninger.
Det virker begge veje.
Hvis man er i tvivl, vil jeg foreslå ministeren og andre at spørge Årets Laks.
Der er ikke stor plads til revolutioner, end ikke ganske små og uskyldige revolutioner.
Nogle af bemærkningerne i denne her debat og også i debatten i medierne tyder på, at indholdet i det her forslag nærmest skulle have revolutionær karakter.
Men der kan jeg berolige alle.
Forslagets kerne kan jo snildt rummes inden for gængs borgerlig tankegang.
Vi taler om lighed for loven, lighed mellem par, der lever i henholdsvis homoseksuelle og heteroseksuelle forhold.
Så er der nogle, der har rejst spørgsmålet om mobning.
Til det vil jeg bare sige, at her kan vi jo ikke sige, at man skal lade være med at mobbe, eller at vi skal forhindre årsagerne til mobning, for årsagerne til mobning er jo utallige.
Børn kan blive mobbet i skolen, på legepladsen, alle mulige steder på grund af utallige forhold, og den eneste måde, vi kan modgå det på, kommer ikke fra denne sal, men findes i det arbejde, som foregår rundtomkring på skoler, i daginstitutioner osv.
Heldigvis er vi jo inde i en positiv udvikling, når det handler om ligestilling mellem homoseksuelle og heteroseksuelle.
På en række områder er det gået fremad med lovgivning og med holdninger.
Registreret partnerskab er ligestillet med ægteskab på flere områder.
Homoseksuelle par kan i dag blive plejeforældre, og en homoseksuel kan adoptere ægtefællens børn.
Måske kan man også inddrage de seneste dages debat, som vidner om, at det også lysner for forslaget om, at lesbiske skal have ret til kunstig befrugtning på linje med andre kvinder.
Endelig skal det vel med, at vi også her i Folketinget har vedtaget et forslag mod forskelsbehandling på arbejdsmarkedet på grund af folks seksuelle orientering.
Så alt i alt går det langsomt, men det går fremad med ligestillingen, og jeg er også overbevist om, at det her forslag nok skal blive vedtaget en dag.
Fra Enhedslistens side vil vi i hvert fald sammen med de andre partier, som støtter vores forslag, blive ved med at kræve lighed for loven på det her område, også når det drejer sig om homoseksuelles ret til fremmedadoption på linje med andre.
Vi tror på, at det nytter.
Vi tror også på, at debatten kan påvirke fordomme – fordomme, som trives i hvert fald i denne her sal og også udenfor.
Vi tror på, at det oplysningsarbejde, som ikke mindst Landsforeningen for Bøsser og Lesbiske laver, nytter.
Til sidst vil jeg bare tilføje, at ud over signalværdien skal man ikke se bort fra, at det her forslag altså handler om muligheden for adoption af så vel udenlandske som danske børn, og at der i hvert fald er mulighed for, at nogle få adoptioner rent faktisk kan blive til virkelighed, hvis det her forslag bliver vedtaget, uafhængigt af de bilaterale aftaler.
Men jeg vil sige, at også på det område må det da være vores forbandede pligt at være dem, som går forrest og siger: Vi vil godt.
Og derfor kan man være med til at påvirke også den diskussion, som foregår uden for det her lands grænser.
Med de her ord vil jeg sige tak for debatten, og jeg kan love for, at den vil fortsætte, indtil vi en dag har fået en ligebehandling af homoseksuelle og de har opnået lige ret til fremmedadoption.