runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kamal Qureshi (SF), 2006-02-24:
Lad mig spørge meget konkret, for der er jo ikke nogen tvivl om, at et lands historie er en del af det fundament, ethvert land jo bygger på: Hvilke andre religioner har præget den danske historie?
Og så kan man diskutere, om kristendommen alene er det bærende.
Alle de ting behøver jeg ikke at komme ind på.
Det, jeg gerne vil forholde mig til, er nutiden, som jeg ved at hr. Søren Krarup jo ikke nødvendigvis ønsker at forholde sig til, for jeg kan forstå, at hr. Søren Krarup er imod menneskerettigheder.
Hr. Søren Krarups parti er imod at give flere rettigheder til homoseksuelle.
Hr. Søren Krarups parti mener, at kristendommen skal være et bærende fundament for det politiske lovforslag, der skal vedtages i Folketinget.
Det er der et flertal af Dansk Folkepartis folketingsmedlemmer der mener.
Er det det, der skal være gældende for, hvorvidt man er dansk, nemlig at være imod internationale menneskerettigheder, at være imod internationalt samarbejde, at være imod homoseksuelles rettigheder og at gå ind for, at religion og politik skal blandes i den offentlige sfære?
Er det det, der er bærende for det at være dansk for Dansk Folkeparti?
Søren Krarup (DF), 2006-02-24:
Det kommer jo ikke helt bag på mig, at hr. Kamal Qureshi bruger spørgsmålet til at fremkomme med et slags demagogisk valgindlæg.
Men lad mig så gå ud fra, at det er identitet, vi taler om.
Så vil jeg nok spørge, om hr. Kamal Qureshi er uenig med mig i, at dansk identitet bl.a. hænger sammen med tusind års kristendom, hænger sammen med en tusindårig dansk historie, hænger sammen med det, som simpelt hen ligger i det, vi plejer at kalde dansk.
Det er ikke ensbetydende med, at hvis man har et andet udgangspunkt, kan man ikke blive dansk.
Identitet er jo også noget, man efterhånden, kan man sige, vokser sig ind i, og det er jo det, der er tilfældet for dem, der kommer udefra og bliver danske.
Og der er ikke noget krav til dem om, at de skal have en ganske bestemt orientering af den ene eller anden art, men de skal have loyalitet over for og sympati for og vilje til at blive danske.
Det er det, sagen drejer sig om.
Kamal Qureshi (SF), 2006-02-24:
Jeg tror, at vi, der er her i Folketingssalen, med hensyn til indfødsretstildeling er meget enige om, at de, der skal have indfødsret, er personer, som vi mener egner sig til at være danske.
Jeg tror egentlig, at diskussionen mere handler om, som hr. Søren Krarup satte det op, den danske identitet.
Hvad er det at være dansk?
Så det er et spørgsmål om, hvad det skal sige at være dansk, og om, hvorvidt det skal være det danskerbegreb, som hr. Søren Krarup og Dansk Folkeparti står for, der skal være kendetegnende for det at være dansk, eller om der skal være nogle andre kriterier.
Det er vel det, diskussionen egentlig handler om.
Søren Krarup (DF), 2006-02-24:
Jeg synes jo, at det er det, der sker i den nye aftale.
Der er det fuldstændig rigtigt, at man ikke automatisk er kvalificeret til statsborgerskab, fordi man har posttraumatisk stresssyndrom, men det indgår altså i den samlede sygdomsvurdering.
Vi har taget stilling til de indvendinger, der er kommet, og vi har samtidig altså også understreget, at vi ikke vil acceptere, at læger optræder politisk via deres lægeerklæringer.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2006-02-24:
Jeg havde jo nok forventet, at diskussion om historieopfattelse ville være en invitation til et Søren Krarupsk anfald af bedrevidenhed, og det skete så også.
Hvad angår det med PTSD, siger ordføreren jo nu igen, at han ikke var tilfreds med lægeerklæringerne.
Hvorfor – og det var det, der var mit spørgsmål før – gik Dansk Folkeparti og hr. Søren Krarup så ikke ind i en dialog med udvalget og med Rehabiliterings- og Rådgivningscenteret for Torturofre om, at man kunne lave en anden procedure, hvis det netop var erklæringerne, der var problemet?
Hvis det var erklæringerne, der var problemet, og ikke de stakkels torturofre, hvorfor ønskede man så ikke at finde en anden måde at få verificeret på, om folk havde de sygdomme, som de mente at have?
Søren Krarup (DF), 2006-02-24:
Må jeg først sige med hensyn til 1776 og identitet, at identiteten i 1776 for så vidt var fuldstændig samme anliggende, som det er i dag.
Troen på, at det grundlæggende menneskelige ændres med årstallene er overfladiskhed, og jeg tror, jeg skulle eksaminere hr. Simon Emil Ammitzbøll lidt i både dansk historie og dansk identitetshistorie, så han fattede, hvad begrebet handler om.
Men må jeg sige, at når lægerne overtræder deres kompetence som læger, kort sagt når de bedriver politik via en lægeerklæring, så har man ikke nogen respekt for dem, og så kan man ikke tage deres lægeerklæring alvorligt.
Der er ikke tale om, at vi derfor bliver sure på dem, der lider af posttraumatisk stresssyndrom.
Vi understreger blot det indlysende, at fordi man lider af posttraumatisk stresssyndrom, har man ikke noget krav på indfødsret.
Man har et behov for hjælp, og den modtager man.
Derfor synes jeg, fru Britta Schall Holberg havde fuldstændig ret i sin bemærkning sidste søndag, hvor hun sagde: Fordi man er brændt af et strygejern, har man ikke noget krav på indfødsret.
Det er jo så indlysende, selv om fru Elsebeth Gerner Nielsen ikke kan lide det.
Det er den begrebsforvirring, hvor man ikke kan sondre imellem behov og krav, som er årsag til hele kritikken.
Jesper Langballe (DF), 2006-02-24:
Jeg synes, det er interessant, at det fremgår af vedtagelsesforslaget, at kendskab til Danmarks historie er fuldstændig uvedkommende i forhold til forvaltningen af demokratiet.
Jeg vil nok sige, at det er en historieløshedens norm, som, hvis man overførte den på folkeskolen, ville være fuldstændig katastrofal.
Men det, jeg egentlig vil sige, er, at jeg vil korrigere hr. John Dyrby, når han siger, at der er tale om et cirkulære, der er blevet til bag lukkede døre.
Vi bruger ganske vist i daglig tale – hvorfor aner jeg ikke – ordet kontorcirkulære.
Det er et fuldstændig fjollet ord, for det er jo ikke noget cirkulære.
Det er jo simpelt hen en politisk aftale, hvor de lovgivere eller lovgiverrepræsentanter, der har til opgave at tildele statsborgerskaber, simpelt hen bare – flertallet – har lavet en politisk aftale, som overhovedet ikke forpligter mindretallet; den forpligter ikke andre end de partier, der er med i aftalen.
John Dyrby (S), 2006-02-24:
Og det har den jo været, fordi der er tale om et cirkulære.
Normalt når man har et lovforslag, så laver man et udkast til et lovforslag, der så bliver sendt i høring hos relevante og kompetente parter, og det sker slet ikke i den her sag.
I den her sag laver man en aftale bag lukkede døre, som man bagefter offentliggør, og så kan folk, der ellers har interesse for området, jo lave et høringssvar eller høringslignende svar, hvis de ellers har lyst til det.
Det er der heldigvis mange der har gjort, men det forhindrer jo fuldstændig, at man får den drøftelse og den debat om den her aftale, som der rettelig burde være.
Det har været nævnt før, at det gælder dansktesten.
Når jeg hører fra vores folk ude på sprogcentrene, så mener de faktisk, at det er noget af en katastrofe, at man går fra danskprøve 2 til danskprøve 3, og det var jo sådan noget fra fagfolk, man kunne have fået med, hvis der havde været en høringslignende proces.
Det samme gælder i øvrigt kundskabstesten.
Jeg vil godt sige klart, at det er betænkeligt, at man skal kende nogle specielle årstal i danmarkshistorien, kongerækken, eller hvad det kunne være.
Det er altså ikke det, der er relevant, der er jo andre ting, der er væsentlig mere relevante såsom demokratiet i Danmark, ytringsfriheden osv. osv.
Det samme gælder i øvrigt også diagnosen PTSD.
Det fremgår jo klart af aftalen, at PTSD som selvstændig diagnose – og det er en selvstændig diagnose – ikke kan give anledning til dispensation.
Det fremgår også af svaret fra ministeren på de spørgsmål, der har været stillet, at det er en politisk beslutning, og det finder jeg ærlig talt bekymrende.
Alt i alt må man sige, at den aftale, der er indgået mellem regeringen og Dansk Folkeparti, altså er en ommer, og derfor har Socialdemokratiet, Det Radikale Venstre, SF og Enhedslisten sammen et forslag til vedtagelse, og det vil jeg gerne læse op: Forslag til vedtagelse
»Folketinget anerkender, at indfødsretten er et væsentligt og effektivt element i integrationspolitikken.
Det er vigtigt, at kravene om kendskab til det danske sprog sættes på et realistisk niveau for, hvad ansøgeren skal kunne for at begå sig i det danske samfund.
Reglerne for tildeling af indfødsret bør ikke stille krav om kendskab til Danmark og dansk historie, som ikke har reel betydning for den kommende statsborgers mulighed at fungere i det danske demokrati.
Der skal tages hensyn til ansøgere, der eksempelvis som følge af tortur ikke har mulighed for at tilegne sig væsentlige dele af det danske sprog.
Folketinget opfordrer regeringen til, at der udformes nye regler for tildeling af dansk indfødsret med et bredt udsnit af Folketingets partier.«
Britta Schall Holberg (V), 2006-02-24:
Det sidste ville undre mig: at man, hvis man søger til Danmark for at komme i sikkerhed, så overvejer eller gør et eller andet, som udsætter en for at blive udsendt igen.
Jeg har meget svært ved at forstå, at det skulle være meningen med at søge asyl eller hjælp i Danmark.
Jeg kunne snarere forestille mig, at man søgte hertil for netop at være i det danske samfund af ganske andre grunde.
Må jeg så sige, at den beskyttelse, der ligger i det danske statsborgerskab, jo netop er grunden til, at både ministeren og jeg har understreget kraftigt, at fordi man ikke får dansk statsborgerskab, er der jo ikke tale om, at man så sendes ud herfra.
Man har ikke mindre retssikkerhed af ikke at få sit danske statsborgerskab.
Statsborgerskabet betyder alene, at man er valgbar til Folketinget, at man har mulighed for at vælge til Folketinget, og at man får et dansk pas.
Det, at man har en diagnose på PTSD, udelukker ikke, at man kan få dispensation.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2006-02-24:
Vi kan jo alle sammen komme til at fortale os, så jeg er glad for, at ordføreren gør opmærksom på, at det måske ikke var den mest heldige måde at udtale sig på, men det rører trods alt ikke ved indholdet.
Det er jo også det, ordføreren gør opmærksom på, og derfor er mit næste spørgsmål: Er der overhovedet ikke nogen i Venstre, og er der ikke noget i ordførerens verdenssyn i det hele taget, der ligesom kunne tale for at ændre synspunkt på det her område?
Mener ordføreren da ikke, at det ville være hensigtsmæssigt, at Danmark som et civiliseret land sagde til disse mennesker: Selvfølgelig kan I få mulighed for at blive fuldgyldige borgere og dermed få den danske stats beskyttelse?
Det er jo det, det handler om.
I det øjeblik man er dansk statsborger, så har man den danske stats beskyttelse, og for mennesker, der har været udsat for disse rædsler, da er det helt afgørende.
I fremtiden vil det blive sådan, at mennesker, der har været udsat for tortur, og som ikke får dansk statsborgerskab, kan udvises, hvis de begår nogle kriminelle handlinger, måske fordi de er psykisk syge.
Britta Schall Holberg (V), 2006-02-24:
Jeg skal da ikke nægte, at det var en bemærkning, der sagt sådan i 7 minutters duel måske også var noget, som jeg bagefter tænkte om nu var så klogt og rigtigt, så jeg vil i den forbindelse gerne beklage udtrykket.
Men jeg vil godt fortælle om indholdet.
Det var for at sige, at hvis man får en diagnose, der hedder PTSD, så er det en meget vid diagnose.
Den giver ikke i sig selv, heller ikke i aftalen her, basis for at få dansk statsborgerskab.
Der skal, om jeg så må sige, mere til end at få diagnosen PTSD.
Det er det, der blev udtrykt, men jeg erkender, at det gik lige hurtigt nok på det tidspunkt.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2006-02-24:
En af de sætninger, der har brændt sig ind i min bevidsthed og, tror jeg, også ind i mange danskeres bevidsthed, var, da fru Britta Schall Holberg på tv forleden aften sagde: Må jeg ikke godt have lov til at sige, at fordi man er blevet brændt med et strygejern, ærlig talt, så skal det jo ikke kunne afføde et dansk statsborgerskab.
Jeg synes ikke, at fru Britta Schall Holberg fik forklaret sig helt på tv om det her forhold, og derfor vil jeg bede ordføreren om at redegøre for sine synspunkter i forhold til netop den her situation.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2006-02-24:
Regeringen og Dansk Folkeparti indgik en ny indfødsretsaftale kort før jul.
Da en sådan aftale har karakter af et såkaldt skuffecirkulære og ikke af en egentlig lov, har aftalen ikke været til realitetsbehandling i Folketinget, og derfor synes jeg sammen med andre, at det mest fornuftige er at få debatten herind i salen, ligesom tilfældet ville have været, hvis det havde været ethvert andet område.
Den nye aftale om indfødsret, altså reglerne om tildeling af dansk statsborgerskab, strammer gevaldigt op på de krav, der stilles til ansøgere om dansk statsborgerskab, men det har været svært at få svar på, hvorfor det er sket, hvordan de nye regler i det hele taget er blevet til, og hvad de væsentligste elementer er.
Der tales meget om sammenhængskraften i det danske samfund, om dialog og om gensidig respekt, men var de forhold inde i overvejelserne, da man indgik aftalen?
Rehabiliterings- og Forskningscenteret for Torturofre var inviteret til dialog med Indfødsretsudvalget om, hvordan der kunne laves nogle nye retningslinjer for, hvordan dokumentationen skulle være for ansøgere, der søgte dispensation på baggrund af posttraumatiske stresssyndromer.
Rehabiliteringscenteret kom med et meget gennemarbejdet oplæg, men har det overhovedet været med i forhandlingerne?
Besvarelse
Kamal Qureshi (SF), 2006-02-24:
Jeg kvitterer for, at ordføreren her nævner, at tingene måske gik lidt stærkt nok i forhold til udtryksformen i debatten på tv, men for ikke at tro, at det kun er os, der synes, at det her om torturofrene er for langt ude, så vil jeg da gerne citere ministerens egen kollega, hr. Bertel Haarder, den tidligere integrationsminister, som havde en reaktion, da Dansk Folkeparti første gang i 2002 under forhandlingerne bad om netop at få frataget torturofrene dispensationsmuligheden.
Da sagde hr. Bertel Haarder til hr. Jesper Langballe: Man skulle fandeme ikke tro, du var præst.
Undskyld, jeg bander, men det er et citat fra ministeren.
Det var Venstres tidligere ministers reaktion på, at Dansk Folkeparti overhovedet foreslog at få frataget dispensationsmuligheden for torturofrene.
Det var hans reaktion.
Og så er det, som om det siden hen er Dansk Folkeparti, der har sat sig på ministerstolen i den her regering, hvad angår indfødsret, og det ikke længere er Venstre.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2006-02-24:
Jeg fik ikke svar på spørgsmålet: Hvad er årsagen til, at Dansk Folkeparti vil acceptere, at der kommer til at bo en masse mennesker i Danmark, som aldrig kan komme til at nyde en borgers fulde rettigheder, f.eks. fordi de er for syge til at lære dansk?
Hr. Søren Krarup var så venlig at støtte Venstres ordfører i det synspunkt, at bare fordi man er blevet brændt med et strygejern, så skal det ikke være ensbetydende med, at man kan blive dansk statsborger.
Men hr. Søren Krarup sagde også, at hvis bare man udviste loyalitet og sympati og vilje over for det danske, så skulle man have mulighed for at blive dansk statsborger.
Så jeg har et meget konkret spørgsmål: Hvorfor skal en borger, der har det problem, at vedkommende er blevet tortureret f.eks. med et strygejern og derfor er for syg til at lære dansk, udelukkes fra at kunne blive dansk statsborger, hvis vedkommende i øvrigt er både loyal og har sympati og vilje til at indgå i det danske samfund?
Britta Schall Holberg (V), 2006-02-24:
Nu er det ikke Dansk Folkeparti, der står her, det er mig, og hvad undervisningsministeren måtte have talt med Dansk Folkeparti om i en tidligere samling, hvor jeg ikke deltog som ordfører, kan jeg ikke rigtig tage stilling til.
Jeg vil gerne understrege, at PTSD er en diagnose, som danskere, kernedanske, hvis jeg nu må have lov at udtrykke mig på den måde, også kan få, hvis de kommer ud for en eller anden situation, som er traumatisk.
Og så vil vi herinde kunne vide, at sådan en diagnose er det også muligt at leve med eller komme over eller, havde jeg nær sagt, absorbere, have i sin rygrad.
Man bærer selvfølgelig altid det, man har været ude for, med sig, men det betyder jo ikke, at man lever i en stationær situation.
Det er vigtigt at sige, og jeg vil bare have lov til at sige, at der er tre af de mennesker, som vi har nægtet dispensation i Integrationsudvalget, som senere har taget danskprøve 2 og derfor nu er på det kommende lovforslag.
Det må give stof til eftertanke.
Jeg synes, det er lidt vanskeligt for mig at stå her og diskutere med hr. Kamal Qureshi om noget, som Dansk Folkeparti har sagt.
Det bliver jeg altså nødt til at sige undskyld for, det kan jeg ikke.
Jeg skal gerne svare på spørgsmål til mig, men spørgsmål til Dansk Folkeparti vil jeg trygt overlade det til Dansk Folkeparti at svare på.
Så vil jeg gerne rette den misforståelse, som også ministeren gav udtryk for.
Prøv at gange med, hvor mange uger der er i året.
Det er stadig væk muligt for mennesker med PTSD at søge om dispensation.
Det, der er tale om her, er, at de ikke får det automatisk, fordi de har fået en diagnose, der hedder PTSD.
Der skal mere til end som så, det er det, aftalen går ud på.
Jeg tror, det var det, jeg antydede over for hr. Arbo-Bæhr før, at det altid er godt at være til stede i de drøftelser, man også refererer, så det er vi enige om.
I øvrigt er jeg enig med hr. Søren Krarup i, at hjerneskade jo er en ting, som er nævnt her sammen med et par enkelte andre sygdomme, som er specificeret ud her, hvoraf man kan se, at der er tale om ganske særlige alvorlige tilfælde, men der kan altså også rummes de torturofre, som vi taler om her.
Søren Krarup (DF), 2006-02-24:
Hr. Kamal Qureshi fremførte en episode fra Integrationsministeriet i maj 2002, hvor han hævdede, at Bertel Haarder dér havde afvist spørgsmålet om posttraumatisk stresssyndrom.
Må jeg sige som en, der selv var til stede – det var hr. Kamal Qureshi ikke – at det er en fuldstændig misforståelse af, hvad der foregik.
Der var tale – det er fuldstændig rigtigt – om muligheden for at dispensere fra krav til indfødsret, og det kom til at handle bl.a. om hjerneskadede, hvor Bertel Haarders hjerneskadede søn ganske tydeligt spillede en stor rolle for ministerens ophidselse, og der var det, at han fremkom med det udsagn, han kom med.
Det har altså ikke nødvendigvis med posttraumatisk stresssyndrom at gøre, det var noget ganske andet.
Jeg vil lige gøre opmærksom på, at i aftalens § 24, stk. 4, er netop hjerneskade nævnt som en af de faktorer, der kan berettige til dispensation.
Så på alle måder er det en misforståelse, og jeg vil spørge for at slutte med et spørgsmål: Er fru Britta Schall Holberg ikke enig med mig i, at man skal være lidt forsigtig med at anføre noget, man ikke kender til?
Britta Schall Holberg (V), 2006-02-24:
Jeg ved ikke, om synspunkterne, hvis man udtrykker interesse for dem og lytter interesseret til dem, så skal indgå som en del i aftalen.
Det behøver de jo ikke nødvendigvis at gøre, de kan jo indgå som en del af de drøftelser, man har i udvalget i al almindelighed.
Men jeg noterer mig altså også, at de netop havde det nuancerede synspunkt på denne diagnose, som vi har forsøgt at sætte streg under i aftalen netop ved at sige, at fordi man har den diagnose, så berettiger det ikke i sig selv til at få et dansk statsborgerskab.
Men der kan dog være specielle tilfælde, hvor vi vil sige, at her vil vi alligevel give et dansk statsborgerskab, fordi der er så væsentlige psykiske problemer, at det berettiger til det.
Jeg vil sige, at jo, jeg synes, det var et interessant fremmøde i udvalget, og vi har også drøftet det, som ordføreren vil vide, i udvalget.
Det var, at dette torturcenter faktisk er meget stærkt kritisk over for en række af de PTSDdiagnoser, som gives.
Det var faktisk det, der var interessant for mig at lytte til, nemlig at man havde et meget, om jeg så må sige, ædrueligt forhold til den diagnose, som ellers her ophidser forsamlingen ganske alvorligt.
Jeg kan ikke svare for, hvorfor det ikke var inde i drøftelserne i forbindelse med aftalen, det må jeg indrømme.
Men det er jo i hvert fald ikke udtryk for en afvisning af synspunkterne.
John Dyrby (S), 2006-02-24:
Jeg vil godt starte med at takke for det fromme ønske om, at Socialdemokratiet havde været med i aftalen.
Jeg kan måske så ærgre mig lidt over, at fru Britta Schall Holberg ikke havde større indflydelse på hele forhandlingsforløbet, for sandt at sige var vi inviteret til en kop kaffe hos ministeren en halv time, og det var så, hvad der kom ud af den suppe.
Jeg vil godt spørge helt konkret til Venstres holdning til det forslag, der jo var fra RCT, Rehabiliteringscentret for Torturofre, der kom i slutningen af november.
Hvordan stiller Venstre sig til det forslag?
Og kan man ikke undre sig over, at det forslag fra RCT ikke var med som en del af den aftale, der blev indgået mellem regeringen og Dansk Folkeparti i december 2005?
Britta Schall Holberg (V), 2006-02-24:
Jeg synes altså, det er utrolig interessant at skulle stå og høre på her, at den mulighed, vi giver for at få dispensation fra en aftale, vi i øvrigt har lavet, er den, det hele skal dreje sig om.
Det kan jeg simpelt hen ikke forstå.
Inde i mit hoved og i Folketingets hoved må det dog være sådan, at en dispensationsmulighed er at udvide muligheden for at få dansk indfødsret.
Så vil jeg sige, at den demokratiske proces kan man jo udmærket følge med i og deltage i i Danmark, selv om man ikke har dansk statsborgerskab.
Som jeg sagde, kan man deltage i skolebestyrelser, man kan deltage i børnehavebestyrelser og i alle mulige demokratiske fora her i landet uden at have dansk statsborgerskab.
Og så kan jeg altså ikke nære mig for at sige til hr. Jørgen Arbo-Bæhr, som taler så varmt for disse mennesker og for arbejdet i Integrationsudvalget, at jeg synes, det ville være så utrolig rart, om vi så hr. Arbo-Bæhr noget mere i Indfødsretsudvalget, for der ville der være anledning til at komme med alle disse hjertevarme betragtninger.
Men hr. Arbo-Bæhr er meget ofte ikke til stede.
Jeg tror, jeg kun har set hr. ArboBæhr to gange.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-02-24:
Jeg synes, det er forbavsende klart, når fru Britta Schall Holberg på den måde gør opmærksom på, hvor langt kynismen kan gå.
For hvad er det egentlig, vi diskuterer?
Vi diskuterer, at der er en bestemt gruppe mennesker, der opholder sig i Danmark, som man vil afholde fra at blive danske statsborgere, som man vil afholde fra at få mulighed for at deltage i den demokratiske proces, der hedder valg til Folketinget. En bestemt gruppe mennesker.
Det var jo sådan i gamle dage, at der var udvidede krav til selvforsørgelse for alle.
Det er det, som man bl.a. er ved at indføre nu for en bestemt gruppe borgere i det her land, nemlig dem, der er kommet hertil som flygtninge og indvandrere.
Det er vel ikke så underligt, at denne her aftale medvirker til at skabe den modsætning, som bl.a. fru Britta Schall Holbergs parti er med til at opbygge mellem dem, der er kommet hertil som flygtninge og indvandrere, og dem, der er indfødte danskere.