Lotte Bundsgaard (S), 2001-03-14:
Jeg må sige, at jeg for en gangs skyld er ret enig med hr. Frank Dahlgaard i, at det ikke harmonerer, når der ikke har været flere sager.
Men arbejdsministeren og jeg har jo diskuteret, hvordan vi kan sikre, at vi får gjort noget ved den ulige løn, som højst sandsynligt findes i det danske samfund - den 12 pct.s lønforskel, som ikke kan forklares - og arbejdsministeren arbejder på at få lavet større løngennemsigtighed, netop for at sikre, at det gode velfærdssamfund, som vi har, ikke indeholder forhold, der gør, at kvinder og mænd ikke lønnes lige.
Vi vil have, at den ligelønslov, der blev vedtaget for 25 år siden, skal virke, og det gør vi mange ting for. Jeg synes egentlig, at i stedet for at hr. Frank Dahlgaard og jeg skal stå onsdag på onsdag og diskutere her i Folketingssalen, skulle både hr. Frank Dahlgaard og jeg bruge tiden på at kæmpe for at få skabt et samfund, hvor der er mere ligeløn.
Jeg kan jo forstå på hr. Frank Dahlgaard, at han er enig med mig i, at det ikke er rimeligt, at der stadig er en 12 pct.s lønforskel mellem kvinder og mænd på det private arbejdsmarked, som ikke kan forklares,
så skulle vi ikke tage kampen derude i samfundet i stedet for at bruge al vores tid på at stå herinde og diskutere, om det er 11 pct. eller 13 pct., der er i lønforskel mellem kvinder og mænd på det private arbejdsmarked?
Jeg er fuldstændig enig med hr. Jann Sjursen i, at vi skal have en diskussion om, hvordan vi får familieliv og arbejdsliv til at hænge bedre sammen både for de mange kvinder, der vælger at tage børnepasningsorloven, og for de 7-9 pct. mænd, der tager orloven.
Hvordan kan vi sikre, at de kan vende godt tilbage til deres arbejdsplads?
arbejdsmarkedets parter i dialog om, hvordan vi får skabt nogle mere familievenlige arbejdspladser, sådan at vi både kan have vores karriere på arbejdspladsen, og så vores familie kan hænge sammen?
Det er jeg fuldstændig enig med hr. Jann Sjursen i.
Jeg kan fortælle, at jeg i midten af maj måned afholder
en konference om netop det her tema, fordi jeg synes, det er et afgørende tema: at både manden og kvinden kan have mulighed for både at være gode forældre og være på arbejdsmarkedet samtidig. Hermed sluttede spørgsmålet.
Først vil jeg gerne sige til hr. Frank Dahlgaard, at forskere jo altid er meget forsigtige i deres svar, og det er meget naturligt.
Men jeg er imidlertid ikke bange for at sige, at vi har en lønforskel på 12 pct. mellem kvinder og mænd på det private arbejdsmarked, som ikke kan forklares.
Nu har hr. Frank Dahlgaard og jeg i et stykke tid diskuteret disse lønforskelle, og jeg synes egentlig, det ville være givtigt, hvis hr. Frank Dahlgaard og jeg i fællesskab prøvede på at bekæmpe den 12 pct.s lønforskel, der er mellem kvinder og mænd på det private arbejdsmarked; de 12 pct., som vi ikke kan forklare.
Jeg har åbnet ballet sammen med arbejdsministeren på den store ligelønskonference, vi har afholdt, ved at få mange virksomheder til at deltage og ved at få mange virksomhedsledere til at sige: Vi skal være opmærksomme på, om der er uligeløn på vores virksomhed, og hvis der er det, skal vi ændre på forholdene.
Jeg synes, det ville klæde hr. Frank Dahlgaard, hvis han ville deltage i det arbejde.
Så til spørgsmålet om, hvor mange sager der har været.
Der har ikke været så frygtelig mange sager, men et af problemerne har været, at der ikke er særlig stor løngennemskuelighed.
Det er meget svært at belyse forholdene, og derfor arbejder arbejdsministeren jo nu med et lovforslag, der skal sikre større løngennemskuelighed.
Vi vil nemlig ikke bare diskutere statistik.
Vi siger, at når der er 12 pct.s lønforskel mellem kvinders og mænds løn, som ikke kan forklares, vil vi gøre noget ved det. Vi vil ikke diskutere, om det er 11 pct. eller 13 pct. eller 12 pct.
Vi vil ikke finde os i, at kvinder og mænd ikke lønnes lige, det er det arbejde, vi er gået i gang med nu, og jeg synes, at hr. Frank Dahlgaard skulle deltage i det arbejde.