runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Knud Erik Hansen (SF), 2000-03-30:
Til hr. Keld Albrechtsen vil jeg sige, at vi kan godt diskutere traktat frem og tilbage.
Men det, der er vigtigt, er jo, at vi også snakker indhold, og her har vi sagt, at vi synes helt klart, det er vigtigt, at vi i denne forbindelse får styrket menneskerettighederne over for EU's institutioner.
Det er det afgørende.
Det andet, vi har sagt om traktaten, er, at sådan som den foreligger nu, kan den faktisk medføre nogle ganske store beføjelser og udvidelse af eksisterende beføjelser til EU, som vi ikke ønsker.
Der er bl.a. en beføjelse til Domstolen, som vi ikke ønsker.
Og dermed også et svar til hr. Claus Larsen-Jensen: Det er klart, at hvis man når til den situation, som hr. Claus Larsen-Jensen nævner, er vi da ikke utilbøjelige til at sige, at menneskerettigheder helt klart er en vigtig del af EU's arbejde, og så kan vi godt diskutere det.
Men det er jo ikke det, der er vores budskab i denne forbindelse.
Budskabet er, at vi synes, det er vigtigt - og nu snakker vi om konventets arbejde - at i den politiske diskussion, der kan foregå og også foregår dér, melder vi klart ud, at vi ikke ønsker, at det her skal være en del af traktaten, og at man ikke skal tilrettelægge arbejdet efter det.
Vi kan sagtens bagefter diskutere nogle andre ting under de forudsætninger, hr. Claus Larsen-Jensen nævnte om traktaten, og det kunne også være ganske spændende.
Men det er ikke det, der er dagsordenen med det, der foregår nede i konventet i øjeblikket.
Claus Larsen-Jensen (S), 2000-03-30:
Jeg synes, det her er en smule interessant, for sagen er jo i virkeligheden, at så kunne SF jo lige så godt stemme for den vedtagelse, der er fremsat af os andre.
Der er sådan set ikke nogen grund til at holde fast i en særskilt vedtagelse.
Jeg vil godt opfordre SF til at hoppe på vores vogn.
Vi går efter det politiske dokument, og SF har ikke udelukket noget med hensyn til det.
Men der er nogle klare forudsætninger, som vi også har opstillet i vores vedtagelse, og som i virkeligheden er stærkere på det felt, så jeg vil da godt opfordre SF til at gå med.
Elisabeth Arnold (RV), 2000-03-30:
Hr. Knud Erik Hansen sagde højt og tydeligt, at det var vigtigt, at EU beskæftigede sig med menneskerettigheder, og at det var vigtigt, at borgerne i EU blev styrket over for EU's institutioner, og så vil jeg gerne spørge hr. Knud Erik Hansen: Var det så ikke en idé, at man opfordrede EU til at tiltræde den europæiske menneskerettighedskonvention?
Knud Erik Hansen (SF), 2000-03-30:
Det sidste bliver jo formelt lidt svært, fordi det er stater, der tilslutter sig konventionen, og EU er, så vidt jeg ved, ikke en stat.
Til hr. Claus Larsen-Jensen vil jeg sige, at det, der er vores problem her, er faktisk, at vi skal tage ministerens redegørelse til efterretning.
Hvis vi får indføjet, at det hermed også er sagt, at man faktisk ikke ønsker, at charteret skal indgå i traktaten, kan vi sagtens støtte flertallets forslag.
Men når vi skal tage redegørelsen til efterretning, og udenrigsministeren faktisk lader det stå ganske åbent, at charteret kan indgå i traktaten efterfølgende, bliver vi betænkelige.
Men det er klart, at hvis vi kunne få et tilsagn og en beslutning om, at det ikke sker, er vi med på forslaget.
Jeg må sige, at forslaget går på regeringens redegørelse, hvor udenrigsministeren klart lægger op til, at der åbnes op for, at charteret godt kan indgå i traktaten.
Sådan læser vi redegørelsen, det er det, vi tager til efterretning, og det er vi utrygge ved.
Vi ønsker faktisk en præcisering af, at det ønsker Folketinget ikke, og hvis vi kunne få den præcisering, vil vi gerne være med på forslaget.
Claus Larsen-Jensen (S), 2000-03-30:
Jeg vil gerne spørge hr. Kristian Thulesen Dahl, hvad der egentlig skal til for at acceptere det faktum, at konventet overhovedet ikke beskæftiger sig med alt det, som hr. Kristian Thulesen Dahl taler om
, men som måske egentlig passer meget godt ind i Dansk Folkepartis verdensbillede, i hvert fald med det, de prøver at bilde folk ind
Men det ændrer jo ikke ved, hvordan forholdene rent faktisk er.
Jeg ved ikke, om jeg kan få noget svar, men jeg synes, det er lidt ærgerligt, at vi diskuterer i øst og i vest i forhold til, hvad der rent faktisk foregår.
Og så vil jeg bare spørge hr. Kristian Thulesen Dahl: Er Dansk Folkeparti tilhænger af, at borgenes rettigheder i EU-landene skal udvides i forhold til EU-institutionerne eller ej?
Elisabeth Arnold (RV), 2000-03-30:
Hr. Kristian Thulesen Dahls forslag til vedtagelse handler præcis om det, han har beskyldt en del andre indlæg her i salen for at handle om, nemlig hvad charteret ikke må bruges til.
Det er en lang opremsning af det, charteret ikke kan bruges til, og jeg vil derfor gerne supplere hr. Claus Larsen-Jensens spørgsmål med et, som jeg selv stiller: Hvordan skal borgernes rettigheder i forhold til EU's institutioner så sikres?
Det må charteret åbenbart heller ikke bruges til.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-03-30:
Lad mig først sige til hr. Claus Larsen-Jensen, at for Dansk Folkeparti er der overhovedet ikke nogen tvivl om, at EU har indført sanktioner over for Østrig. Det lyser langt væk.
Når man mødes til topmøder, kan man ikke engang finde ud af, hvem der må stå ved siden af hvem, og hvordan der skal kunne tages et simpelt fotografi, så selvfølgelig påvirker de sanktioner EU-samarbejdet.
Og når en ledende socialdemokrat - endda lederen af de danske socialdemokrater i Europa-Parlamentet - siger, at der er en forbindelse mellem EU's sanktioner mod Østrig og det charter, man er ved at lave, hvorfor skulle vi så regne med, at det er helt hen i det blå, og at det er noget fuldstændig tåbeligt, lederen af de danske socialdemokrater i Europa-Parlamentet kommer frem med?
hvorfor har hr. Claus Larsen-Jensen ikke villet forholde sig til Torben Lunds udtalelser, som de er kommet til udtryk?
om, at den udtalelse ikke skulle stå til troende
Derfor er det altså nærliggende at lave den kobling, og det er ikke bare noget, der foregår hos Dansk Folkeparti.
Det er noget, der foregår hos ledende socialdemokrater.
Så vil jeg sige til både hr. Claus Larsen-Jensen og fru
Elisabeth Arnold
, at med hensyn til rettighederne i forhold til EU-institutionerne føler jeg faktisk, at de er glimrende, som de er, og jeg føler ikke, der er noget behov for at lave om her.
Jeg føler alene, at det, man foretager sig, er et skalkeskjul for at nå nogle andre mål, og så er det spørgsmålet, om Dansk Folkeparti skal være Det Radikale Venstre og Socialdemokratiet behjælpelig med at få lavet denne EU-forfatning, eller om vi skal forsøge at modarbejde det.
Og vi vælger altså at modarbejde det.
Jeg må også sige, at ministrene var jo i deres gennemgang inde på, hvilke rettigheder der er i dag efter Amsterdamtraktaten, som direkte henviser til den europæiske menneskerettighedskonvention, og ministrene var også inde på, at dette dokument kun skulle være et politisk dokument, der netop ikke skulle have nogen forpligtende karakter i forhold til traktaten.
Derfor er det hele altså meget svært, og jeg synes, det virker meget dobbeltmoralsk, når man på den ene side siger, at det egentlig ikke skal have den store betydning, men på den anden side siger, at det skal give nogle markant styrkede rettigheder for den enkelte EU-borger i forhold til EU-institutionerne.
Claus Larsen-Jensen (S), 2000-03-30:
Jeg vil spørge hr. Kristian Thulesen Dahl: Er det ikke sådan, at det er det danske Folketing, der fastlægger, hvad der skal være Danmarks EU-politik?
Jeg går ud fra, at det er det, Dansk Folkeparti sådan set også ønsker, og derfor er det relevant, når vi diskuterer charteret og anden EU-politik, også at diskutere, hvad der er regeringens politik, og
hvad vi vedtager her i Folketinget, og forholde sig til det.
Hr. Kristian Thulesen Dahl vil jo gerne snakke udenom og hente alt muligt andet ned fra himmelrummet og bringe det ind i debatten, men det, vi skal i dag angående charteret, er at finde ud af , hvad der er den danske politik, og det er det, vi skal stemme om om et øjeblik.
Det andet, jeg vil spørge hr. Kristian Thulesen Dahl om,
er relateret til det verdensbillede, hr. Kristian Thulesen Dahls parti normalt går ud og tegner om den store, grimme, stygge EU-institution, som vil gøre folkene og landene noget frygtelig ondt.
Hvorfor vil man så ikke sikre borgere og virksomheder rettigheder over for de pågældende EU-institutioner?
Og hvis man alligevel vil det, hvordan vil man så i øvrigt gøre det uden at gøre det på denne måde?
Elisabeth Arnold (RV), 2000-03-30:
Det store, grimme EU med alle dets modbydelige institutioner behandler borgerne i EU godt, alt er fint i forholdet mellem EU og borgerne.
Det var en udmærket konstatering at få, og den vil vi læse med fornøjelse, når den kommer på tryk.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-03-30:
Jeg vil gerne sige til fru Elisabeth Arnold, at hvis det ønskes, vil jeg levere fru Elisabeth Arnold både mit ordførerindlæg og mine svar på de korte bemærkninger indrammede, så de kan hænge på væggen hos fru Elisabeth Arnold.
Jeg synes selv, det var så kloge ord, jeg kom med, at fru Elisabeth Arnold kunne have godt af at se dem hver eneste dag.
Men det, der er sagen, er jo, at den europæiske menneskerettighedskonvention er gældende i alle EU's medlemslande, også for borgerne i Danmark.
Den er faktisk også gældende i Østrig i den forstand, at Østrig har inkorporeret den europæiske menneskerettighedskonvention i sin forfatning, og det vil sige, at hvis den østrigske regering bestående af De Konservative og Frihedspartiet stiller og får vedtaget forslag, som begrænser borgernes rettigheder i forhold til den europæiske menneskerettighedskonvention, skal domstolene i Østrig pådømme det.
Derfor er det altså svært at forstå, at det er så vigtigt for fru Elisabeth Arnold at få den europæiske menneskerettighedskonvention, som der i øvrigt henvises til i Amsterdamtraktatens artikel 6, skrevet ind endnu en gang, hvis det kun er det, fru Elisabeth Arnold vil.
Og derfor kan fru Elisabeth Arnold altså heller ikke fortænke os andre i at mene, at det handler om noget helt andet.
Det handler om noget mere, for det handler om at give EU en egentlig forfatning.
Nu skal man bare lave det grundlæggende rugbrødsarbejde, der sikrer, at man efter den 28. september, når danskerne har stemt om euroen - og forhåbentlig stemmer nej - kan komme frem med den egentlige forfatningstekst.
Det er det, det hele handler om.
Så vil jeg sige til hr. Claus Larsen-Jensen: Det er Folketinget, der skal lave EU-politikken, men det var godt nok ikke tilfældet i forbindelse med Østrigsanktionerne.
Så siger hr. Claus Larsen-Jensen, at de ikke har noget med EU at gøre, og at jeg snakker udenom.
Næh, jeg har forsøgt under hele debatten at høre hr. Claus Larsen-Jensens holdning til det, som lederen af den socialdemokratiske gruppe i Europa-Parlamentet mener, dette EU-charter handler om.
Men det har været fuldstændig umuligt, så hvis jeg snakker udenom i denne sag, gør Torben Lund det altså også. Kan jeg ikke få hr. Claus Larsen-Jensen til bare at bekræfte det?
Elisabeth Arnold (RV), 2000-03-30:
Ja, den europæiske menneskerettighedskonvention gælder i alle medlemslandene i EU, men den gælder ikke i forholdet mellem medlemslandenes borgere og EU's institutioner.
Men jeg kan forstå på hr. Kristian Thulesen Dahl, at det heller ikke er nødvendigt, for alt er såre godt, og det fungerer udmærket. Altså endnu en gang en bekræftelse af, at alt er godt.
Elisabeth Arnold (RV), 2000-03-30:
Jeg opfatter ikke så meget situationen med lukketheden som et problem i forhold til EU, men i meget høj grad i forhold til den danske proces.
Der kan være en situation, hvor en regering på et givet tidspunkt med god ret mener, den ikke har et flertal imod sig for en bestemt holdning i EU.
Og når det så kommer til lovgivning måske flere år efter, er dette flertal ikke mere til stede, fordi et eller flere partier har skiftet mening i forhold til den mandatgivning, de havde oprindelig. Deri føler jeg, at der er et stort demokratisk og offentlighedsmæssigt problem.
Det er det problem, jeg gerne vil have løst ved måske at diskutere en anden form for referater end dem, vi har i dag.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-03-30:
Menneskerettighederne indeholder jo gudskelov også en paragraf om, at ministre har ret til at være polemiske.
Den paragraf vil jeg kæmpe meget for, at vi kan bevare, og tak for besvarelserne.
Ministeren hævdede, at Enhedslisten gik arm i arm med Dansk Folkeparti.
Enhedslisten har krævet, at man skulle have et rigtigt menneskerettighedsprojekt, der handlede om forbedringer af menneskerettighederne.
Det har vi ikke kunnet få i forbindelse med det her charter.
Jeg tror ikke, ministeren har hørt ordentligt efter, når han sammenligner Dansk Folkepartis og Enhedslistens ordførertaler.
Jeg er derimod enig med ministeren i, at Enhedslistens holdninger på mange måder ligger på linje med NGO'ernes, som, så vidt jeg ved, også ønsker rigtige forbedringer af menneskerettighederne. Så spørger ministeren, om det kan medføre forringelser.
Jamen hvis der bliver vedtaget nogle tekster i charteret, som er anderledes end de tekster, der står i den europæiske menneskerettighedskonvention, så kan det føre til tvister mellem EF-Domstolen og menneskerettighedsdomstolen, og det kan medføre forringelser.
Det er en risiko, der ligger i det her projekt.
Jeg håber ikke, der bliver mange forringelser, men nogle forringelser vil der...
Pia Christmas-Møller (KF), 2000-03-30:
Det Konservative Folkeparti er en stærk tilhænger af åbenhed i den europæiske debat - åbenhed i den europæiske debat også her i Folketinget.
Det skal der ikke herske nogen tvivl om.
Problemet er bare, at det her forslag, som går ud på at sikre større åbenhed, i virkelighedens verden, i den praktiske verden, vil føre til det stik modsatte, nemlig mere hemmelighedskræmmeri og mere lukkethed.
Det er den korte udgave af baggrunden for vores afvisning af forslaget.
Og det kan vi kun få, når vi får informationer fra ministrene, hvilket kræver fortrolighed, ikke mindst i den periode, hvor man forhandler, og hvor der skal gives mandater.
Så det er afgørende for os, at parlamentet som sådan, at partierne i Folketinget, har megen indflydelse, indsigt og kontrol med regeringens europapolitik, og det sikrer vi altså bedst ved at afvise dette forslag.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-03-30:
Altså mage til lille skridt skal man da lede længe efter: at man 4 uger efter, at man har holdt europaudvalgsmøder, gør referater offentligt tilgængelige i de sager, hvor der ikke kræves fortrolighed.
Det er egentlig utroligt, at man som udgangspunkt kan være imod det.
Det fatter jeg simpelt hen ikke.
Undtagelsen skal så være, at dér, hvor det er helt nødvendigt i forhold til Danmarks forhandlingsposition, kan man undtage fra den åbenhed, fra den offentlighed.
Sådan bør det være, og sådan synes jeg egentlig, at vi alle sammen burde have det herinde. Jeg tror, det er noget gammeldags noget.
Det er bare, fordi man altid har gjort sådan i Europaudvalget og også i Markedsudvalget i sin tid, og så fortsætter man på den måde.
Jeg synes, vi skal tage det her beslutningsforslag som udgangspunkt for en grundlæggende debat om åbenhed og lukkethed i Europaudvalget.
I den forbindelse skal der ikke være tvivl om, at Dansk Folkeparti ønsker åbne døre også i Europaudvalget, som undtagelsesvis kan lukkes, når regeringen beder om det af hensyn til Danmarks forhandlingsposition.
Jeg har siddet i Europaudvalget nu siden september 1994, og jeg prøvede også som forberedelse til det her forslag at kigge på mange af de referater, vi har om, hvad der er sket.
Jeg kan på de steder, hvor der er noget ømt, hvor der er noget vigtigt, hvor der er noget politisk sprængstof,
på Ritzaus telegrammer om de pågældende sager læse stort set det, der står i de referater.
Det kan jeg, fordi ministrene bagefter går ud og er velvillige med hensyn til at informere pressen om, hvad der er sket inde på europaudvalgsmødet, og det kan jeg, fordi ordførerne hver for sig fortæller, hvad vi mener på vores områder i forhold til de forskellige punkter.
Sådan skal det naturligvis også være, men det er altså lidt uforståeligt, at vi først sidder inde og får gennemgangen, og så skal ministeren og ordføreren bagefter stå over for pressen og i virkeligheden give et referat af nøjagtig det, man har sagt inde på udvalgsmøderne, og så stykker de det sammen, og så ved de, hvad de er foregået.
Det virker altså omsonst.
Jeg kan erindre to situationer i den tid, jeg har siddet i Europaudvalget, hvor en minister er kommet til udvalget og har sagt: Her ønsker jeg virkelig, at vi har fortrolighed, og at det her ikke kommer ud.
Det bliver respekteret af udvalgsmedlemmerne.
Jeg mener ikke, der bør være de store problemer i det, og jeg tror i virkeligheden, at på det tidspunkt, hvor man måtte have indført denne her åbenhed, så vil man kigge tilbage og tænke: Gud, havde vi virkelig den lukkethed i sin tid omkring Europaudvalgets arbejde.
Vi støtter naturligvis beslutningsforslaget fra Dansk Folkepartis side.
Elisabeth Arnold (RV), 2000-03-30:
Jeg vil godt lige bore lidt i det, hr. Kristian Thulesen Dahl sagde om, at udgangspunktet for Folketingets arbejde var åbenhed.
Jamen det er jo ikke rigtigt.
Der er jo ikke nogen af udvalgene, der er åbne.
Alle Folketingets udvalg arbejder lukket, og det gør også f.eks. Udenrigspolitisk Nævn.
Så det er jo ikke rigtigt, at det er åbenhed, der er reglen.
Man kunne så godt diskutere, om det er rimeligt, at det er sådan.
Men alle Folketingets udvalg arbejder jo for lukkede døre.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-03-30:
Det er fuldstændig rigtigt, som fru Elisabeth Arnold siger, at fagudvalgene har lukkede døre, og det har man så diskuteret i forbindelse med det arbejde, der jo hele tiden pågår om, hvordan man forandrer det parlamentariske arbejde.
Som jeg har forstået det, har alle de bestræbelser gået i retning af, hvordan man kunne åbne dørene.
Det er også det, der har resulteret i, at fagudvalgene nu holder nogle åbne møder, hvor pressen inviteres med.
Dansk Folkeparti har støttet de bestræbelser meget.
Nu diskuterer vi det så i forhold til Europaudvalgets arbejde, og der beder jeg bare om, at vi bruger det her forslag som udgangspunkt for en generel diskussion af, hvordan vi kan gøre Europaudvalgets arbejde mere åbent, så vi i virkeligheden til den diskussion, der er i forhold til fagudvalgene, også ind i Europaudvalgets regi, diskuterer, hvordan vi generelt kan åbne mere op.
I den debat siger jeg så, at der er det Dansk Folkepartis udgangspunkt, at der bør være åbenhed som udgangspunkt og lukkethed som et undtagelsespunkt.
Ikke omvendt, som det er i dag,
hvor udgangspunktet er, at tingene er lukkede, er fortrolige, og undtagelsen er, at der kan åbnes.
Mimi Jakobsen (CD), 2000-03-30:
CD støtter ikke forslaget, og jeg synes, jeg egentlig er i stand til at se forslaget fra begge sider.
Som tidligere minister, hvor jeg kraftigt ville advare imod det her.
Jeg ved ikke, om hr. Thulesen Dahl ikke har en så god hukommelse.
Jeg husker adskillige situationer, hvor det var meget magtpåliggende, at de pågældende forhandlingsmandater i hvert fald ikke blev sluppet ud til offentligheden på det område, jeg sad på.
Og som medlem må jeg sige: Jeg mener ikke, vi har nogle problemer hver især politisk.
I hvert fald har vi da lige så stor bevågenhed uden for Europaudvalget, som vi har i dag, hvor der ikke sidder et øje i presselogen.
Vil man kommunikere sine politiske budskaber ud, så ved jeg ikke, om man kan finde nogle interesserede overhovedet, men så kan man lige så godt gøre det uden for døren.
Jeg mener virkelig, at udenrigsministeren har givet glimrende begrundelser.
Nu lige da udenrigsministeren svarede, kunne jeg ikke høre, om han sagde 4 uger eller 4 år.
Jeg vil så sige med min erfaring som tidligere minister, kunne der såmænd også have stået 4 år, for det går jo ikke for hurtigt dernede, det kan vi jo godt blive enige om.
Alt i alt tror jeg og er overbevist om, at det vil give mindre åbenhed.
Jeg synes, det er udmærket - og Allah være med det - at vi nu begynder at holde disse åbne temamøder.
Det er jo synd at sige, at det har været den store folkelige sællert, og pressen har jo heller ikke stået på ryggen af hinanden for at komme, men lad os da bare det, og så er det i øvrigt meget sjovt at få nogle bredere diskussioner i udvalget.
Om det interesserer andre end den nærmeste familie, det må man jo så en gang imellem bekymre sig lidt om.
Men altså afstand til det forslag.
Jeg kan kun høre det, som om europapolitikken igen skal mistænkeliggøres, og at der nok foregår en hel masse.
Der foregår såmænd ikke andet, end der gør i andre udvalg, som fru Elisabeth Arnold så rigtigt sagde det.
Udgangspunktet er, at man ikke refererer fra udvalgsmøder. Her foregår arbejdet, uden at man hele tiden skal profilere sig.
Det synes jeg er rigtigt, og det synes jeg er godt.
Og med de åbne møder og temadrøftelserne, som få interesserer sig for, mener jeg, vi har nået et skridt længere.
Om man skal gå længere senere, ved jeg ikke, men jeg synes ikke, tidspunktet er inde nu.
Knud Erik Hansen (SF), 2000-03-30:
Jeg vil gerne have mig frabedt, at det, når man siger noget om den større åbenhed, skulle være udtryk for en mistænksomhed over for det, der foregår.
Det var i hvert fald ikke vores udgangspunkt.
Men det, der er helt specielt ved Europaudvalget, er jo rent faktisk, at her foregår en forhandling, og her gives der mandat til regeringen, og det er anderledes end i de øvrige udvalg.
Det synes jeg er et grundlag for, at man godt kan gøre sig nogle overvejelser om, hvorledes vi sikrer os, at offentligheden konsekvent har kendskab til, hvorledes partierne tager stilling til det, der er blevet forelagt.
For det er jo i virkeligheden en slags mini-Folketing, man laver.
Man flytter faktisk forhandlingen lidt fra Folketinget over i et udvalg, og det kræver, synes jeg, en overvejelse om, hvordan man sikrer sig, at offentligheden har kendskab til en stillingtagen.
Så helt at sammenligne med de andre udvalg kan man ikke.
Mimi Jakobsen (CD), 2000-03-30:
Nej, det anerkender jeg blankt, men det jeg mente var bare, som fru Elisabeth Arnold sagde, at det lyder som om, at alle andre udvalg herinde er åbne.
Man kan vel bedre sidestille Europaudvalget med Udenrigspolitisk Nævn og med Finansudvalget, hvor der jo heller ikke er åben adgang, men hvor formanden bagefter, så vidt jeg stadig væk husker det, orienterer pressen.
Så der er forskel på det, alt efter hvad man har med at gøre.
Jeg mener, at det er fuldstændigt rigtigt, at det selvfølgelig er på grund af mandatgivningen, at dette udvalg er anderledes, men dér ligger jo netop også begrænsningen i muligheden for at kommunikere det her og nu, fordi vi faktisk har en forpligtelse til at prøve at møve igennem, så meget vi overhovedet kan fra dansk side.
Og så det andet aspekt, jeg glemte før: Jeg ville meget begræde, at vi aldrig fik at høre noget om, hvad de andre lande egentlig synes.
For interesserer man sig for i hvert fald de større spørgsmål, der kører i Europa, så er det spændende at høre.
Hvor står de franskmænd egentlig henne i den her sag, og hvad er det, der får tyskerne til at rynke brynene osv.?
Det synes jeg er smadderspændende, og det ville være synd, hvis ikke vi får det at vide. Så kan vi ikke følge med.