runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Morten Homann (SF), 2004-02-27:
Jeg vil gerne starte med at sige tak til ordførerne fra Socialdemokraterne, Dansk Folkeparti og Det Radikale Venstre for, hvad jeg opfatter som en principiel tilslutning til, at der er et problem her, og at der er brug for en løsning i form af en opstramning af kriterierne for, hvornår man kan frakendes retten til at leje ud. Jeg har også tilkendegivet i mine korte bemærkninger, at SF er meget villig til at gå ind og tage en drøftelse af, hvordan de konkrete bestemmelser skal skrues sammen, herunder også - og det er til Dansk Folkeparti - diskussionen om, hvilke øvrige institutioner, ud over Boligkommissionen, der skal nævnes i forslaget.
Det er jeg meget åben over for at gå ind i en drøftelse af.
Derimod undrer jeg mig lidt over regeringspartiernes holdning til det her spørgsmål.
Det er, som om man fuldstændig har lukket øjnene for det problem, der er med udlejere, som kan tabe over 100 sager i huslejenævn og boligretter, hvor de får en klar kendelse om, at de har overtrådt loven, hvor de sidder afgørelserne overhørig, hvor de ender i huslejenævnet igen måneden efter, men det får ingen konsekvenser.
Det er til skade for de mange lejere, som år ud og år ind må lægge ryg til det her.
Det er også til skade for de mange udlejere, som bare har orden i deres ting, og dem skal vi huske på, det gælder jo for 95 pct. af udlejerne, at de fører en god og ordentlig forretning og behandler deres lejere efter lovens ånd og bogstav.
Men de får, som Socialdemokraternes ordfører også nævnte, et dårligt ry på grund af det her, og det synes jeg er en skam for lejerne og for de gode udlejere.
Derfor synes jeg, det er synd og skam, at man ikke vil stramme sanktionerne.
Det er helt entydigt en mangel på konsekvens over for de udlejere, som bryder loven gang på gang.
I mine øjne er det slapt, og i mine øjne er det skuffende, at regeringen ikke vil være med til at gøre op med et område, hvor der sker lovbrud, og hvor det sker uden konsekvenser.
Men jeg glæder mig over, at der tilsyneladende er et flertal i Folketinget, som giver principiel tilslutning til, at der er et problem, som skal løses, og jeg vil gerne tilkendegive, at vi går ind i det under udvalgsarbejdet.
Til den radikale ordførers konkrete spørgsmål om omfanget af problemet vil jeg sige, at det er meget svært at svare på.
Det viser sig også af de svar, som er kommet fra både økonomi- og erhvervsministeren og socialministeren til Boligudvalget, hvor der har været en meget ringe fornemmelse af omfanget.
Det skyldes jo netop, at det er nogle sager, som i meget ringe omfang bliver ført, som i meget ringe omfang når frem til domstolene til afgørelse.
Så det er i sagens natur svært at afgøre, hvor mange af sagerne der burde være rejst, når problemet er, at retssystemet med den nuværende lovgivning ikke forstår at samle dem op.
Jeg vil meget gerne gøre, hvad jeg kan for at bidrage til, at vi får afklaret nærmere, hvad omfanget er.
Der mener jeg at grænsen for slapheden må sættes.
Der må være nogle konsekvenser, og derfor håber jeg meget, at vi vil kunne samle et flertal ved andenbehandlingen efter en grundig drøftelse i Boligudvalget for en opstramning på det her område.
Freddie H. Madsen (DF), 2004-02-27:
Jeg spurgte hr. Morten Homann om, hvor der findes boligkommissioner.
Det fik jeg ikke noget svar på.
Det vil jeg egentlig gerne spørge om endnu en gang: Findes der boligkommissioner?
I så fald: I hvilke byer findes der en boligkommission, der kan tage sig af de sager her?
Morten Homann (SF), 2004-02-27:
Der bliver jeg Dansk Folkepartis ordfører
svar skyldig
Jeg kan ikke på stående fod remse op, hvor de findes og ikke findes, men det er en af de ting, jeg gerne vil give tilsagn om, at vi går ind og kigger på under udvalgsarbejdet og finder ud af, hvordan det skal passes til, så vi fanger problemet, nemlig med boliger, som er i en meget ringe vedligeholdelsesstand, hvor udlejeren sidder påbud overhørig.
Her skal der skrides ind, og i sidste ende skal det ende med en frakendelse af udlejningsretten, hvis man ikke gør noget ved problemet.
Freddie H. Madsen (DF), 2004-02-27:
Jeg undrer mig nemlig over, at Socialistisk Folkeparti har boligkommissionen med i deres beslutningsforslag, når de ikke ved, om der eksisterer nogen.
Jeg har fået de oplysninger fra KL, at der ikke er nogen i Danmark, men der er måske én i København.
Det skal jeg lade være usagt.
Det undrer jeg mig en lille smule over.
Men det er også lige meget.
Nu kan vi se på sagen.
Morten Homann (SF), 2004-02-27:
Jeg vil gerne give hr. Freddy H. Madsen tilsagn om, at vi vil se videre på sagen, og jeg håber meget og tror på, at vi kan finde ud af en løsning, hvor vi kan blive enige om nogle kriterier, som kan føre til, at vi kan få strammet op på det her område.
Det er der virkelig brug for.
Lene Garsdal (SF), 2004-02-27:
Jeg havde jo ikke forventet, at ministeren var begejstret for forslagene, men det forhindrer os jo naturligvis ikke i at fremsætte dem, for det er vi.
Det første, jeg ville spørge til, er det med de 18 prioriterede og heraf fire af de særlig prioriterede, som prioriteringsrapporten har peget på.
Er det ikke korrekt, at det af rapporten fremgår, at man netop gik ind for at prioritere de fire under forudsætning af, at man også gjorde noget ved de øvrige?
Så kan jeg forstå, at der med Arbejdstilsynet, der bruger 60 pct. af sin tid på de fire prioriterede, næppe kan blive meget plads tilbage til det øvrige.
Så jeg vil gerne høre, hvilket tidsperspektiv ministeren har for at gå videre til de øvrige.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2004-02-27:
De vedlagte prioriteringer gælder jo som det arbejdsgrundlag, vi har.
Der er så fire, der er udpeget her til 2005, og som jeg sagde i min indledning: Når man prioriterer noget, ja, så bruger man lidt mere tid på det.
Det, jeg har som indvending mod den arbejdsmiljøpolitik, der har været ført i mange år, er jo, at man ved festlige lejligheder prioriterer alle arbejdsmiljøproblemer.
Hver gang nogen nævner et problem, så siger man: Jamen det er også det vigtigste.
Men nu er der lagt en plan sammen med parterne på det her område, hvor vi i fællesskab har prioriteret, og det, vi i særlig grad savner, er jo, at der bliver en sammenhæng i tingene, sådan at når vi prioriterer de 18 problemer og har taget de fire ud i en særlig prioritering, ja, så må vi alle sammen arbejde med på at sikre resultaterne inden for de områder.
Så mit svar er, at vi arbejder inden for de rammer, som er fastsat, og som alle er enige om.
Lene Garsdal (SF), 2004-02-27:
Så vil jeg gerne i mit andet spørgsmål her vende mig mod de administrative bøder.
Jeg kan forstå på ministeren, at der ikke var noget forhold mellem forseelsens størrelse, altså netop et manglende papir, og så den bødestørrelse, man anvendte.
Jeg vil så godt spørge ministeren, om ministeren virkelig mener, at det kun er et manglende papir.
For mig er sikkerhedsorganisationen og arbejdspladsvurderingerne jo netop nogle forebyggende prioriteringsværkstøjer, som arbejdspladsen skal bruge for at få et godt arbejdsmiljø.
Mener ministeren virkelig, at det kun er et manglende papir?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2004-02-27:
Jeg kan jo sige, at i forbindelse med den nye arbejdsmiljøreform, som vi har vedtaget, vil jo netop et manglende papir plus mangler i arbejdsmiljøet kunne udløse rådgivningspligt i en periode.
Det er jo så et tegn på, at det ikke fungerer, og derfor skal virksomhederne tvinges til at bruge rådgivning.
Men vi har jo taget et opgør omkring brugen af administrative bøder tidligt, da regeringen trådte til, og der må jeg jo så indrømme, at vores opfattelser er vidt forskellige.
Jeg ved jo godt, at fru Lene Garsdal mener, at man skal starte med at pålægge gebyrer, stikke bøder ud og straffe, men der vil vi altså meget hellere gribe det konkret an og så sige, at hvis der er problemer med arbejdsmiljøet, så skal de virksomheder pinedød tvinges til rådgivning, sådan at man kan få det løst.
Bjarne Laustsen (S), 2004-02-27:
Jeg vil gerne spørge ministeren, hvordan han mener, man får det bedste arbejdsmiljø.
Er det, ved at ministeren laver lovgivning, eller ved at man koncentrerer sig om at arbejde med tingene ude på arbejdspladsen, hvor tingene bliver produceret?
Og underkender ministeren det faktuelle forhold, at det er rigtig godt, at man involverer både lønmodtagere og arbejdsgivere for at få dem til at gå ind og løfte den opgave her?
Så vil jeg gerne spørge med hensyn til administrative bøder, hvilken forskel der er på de her ting, for man kan få administrative bøder for nogle ting, men ikke for noget andet.
Der er spørgsmålet om den manglende konsekvens, og man kunne her spørge, om noget for noget her ikke er rimeligt.
Hvis man ikke har orden, ikke opretter en sikkerhedsorganisation, som der står i lovgivningen at man skal, hvis man ikke har udarbejdet sin APV, som man skal, så mener ministeren åbenbart, det er ligegyldigt.
Det er ligegyldigt, for virksomheden her har jo klart dokumenteret, at det ikke betyder noget.
Den har ikke selv gjort noget for arbejdsmiljøet, og ministeren mener heller ikke, at den skal have en bøde for det, og det betyder jo så, at det bliver ligegyldigt.
Her er altså mangel på konsekvens, må jeg sige til ministeren, her er der ikke noget for noget.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2004-02-27:
Det, vi taler om, er overtrædelse af formelle regler.
Den nye arbejdsmiljøreform sikrer jo, at virksomheder, som ikke har udarbejdet en APV, hvis de også har fejl og mangler i det faktiske arbejdsmiljø, inden for en periode på 1 eller 2 år tvinges til at bringe det i orden og tvinges til at arbejde seriøst med arbejdsmiljøproblemerne.
Jo, må jeg sige til Bjarne Laustsen, det er rigtigt, at vores opfattelser skiller på de her punkter.
Jeg synes ikke, at man skal møde folk og virksomheder med bøder, gebyrer, skatter og afgifter på arbejdsmiljøet, men vi skal sikre, at de ude på virksomhederne arbejder seriøst og alvorligt med det. Jo, det er derude, det rykker, og selvfølgelig skal vi også have et Arbejdstilsyn, men vi skal også have, at parterne på arbejdsmarkedet arbejder med på løsningen af de her spørgsmål.
Bøder, gebyrer og den slags ting tror jeg ikke fremmer arbejdsmiljøet.
Bjarne Laustsen (S), 2004-02-27:
Det var ikke, fordi jeg er farveblind, hr. formand, men jeg var ikke lige opmærksom på det.
Jeg kiggede mest på ministeren - undskyld.
Kan ministeren ikke bekræfte, at i den korte periode, hvor de der administrative bøder var indført af den tidligere regering, virkede de efter hensigten.
De virkede rent faktisk, som de skulle, de var præventive, for det, man kunne se, var, at en hel masse virksomheder, der havde dårlig samvittighed, skyndte sig at få oprettet APV, sikkerhedsorganisationer osv., nøjagtig som der står i lovgivningen de skal.
Her kunne man jo så benytte en virksomhed, der gjorde noget godt, i stedet for at straffe den.
Men jeg mangler altså bare lige også at få at vide, om det er ligegyldigt for ministeren, når det drejer sig om de helt klare ting som at oprette en sikkerhedsorganisation og APV.
Er det bare noget papirarbejde, som man ikke behøver tage hensyn til?
Er det ligegyldigt, om de overholder det eller ej, selv om det er med til som første punkt at dokumentere, at der rent faktisk er gjort noget ved arbejdsmiljøet? Så skal jeg lige til sidst spørge, om ikke ministeren kan bekræfte, at de job, der er udpeget som de farligste, det siger ministeren i hvert fald i anden sammenhæng, rent faktisk er de farligste.
Det er ikke nogen, der bare er udpeget ved festlige lejligheder.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2004-02-27:
Overholdelse af de formelle regler er ikke i sig selv nogen garanti for, at arbejdsmiljøet er i orden.
For mig at se
er det langt vigtigere at fokusere på det faktiske arbejdsmiljø. Hvis man overtræder regler, der udsætter ansattes liv og lemmer for risiko, så skal der falde bøde med det samme.
Administrative bødeforlæg er derfor bevaret på de områder, hvor overholdelsen af reglerne har en væsentlig og direkte betydning for arbejdsmiljøet.
Manglende APV kan stadig blive mødt med påbud og politianmeldelse og dermed give anledning til bøde, hvis der samtidig konstateres egentlige arbejdsmiljøproblemer på virksomheden.
Line Barfod (EL), 2004-02-27:
Det er jo sjovt at høre ministeren tale om, at man ikke skal bruge bøder, gebyrer osv., når man gerne vil ændre folks adfærd, når ministeren nu repræsenterer en regering, der i den grad bruger bøder og kontrol, som virkelig har strammet straffene og nu vil indføre bøder, hvis folk vælger at have en klump hash i lommen i stedet for at have en flaske vin med til fest osv.
Det er lidt svært at få det til at hænge sammen, at over for borgerne bruger man bøder og kontrol i stærkt stigende omfang, men virksomheder, der ikke sørger for at have et ordentligt arbejdsmiljø, mener man bare skal have vejledning, ligesom virksomheder, der ikke betaler skat, også bare skal have vejledning. Det hænger sikkert sammen set fra ministerens side, men jeg må indrømme, at det er en noget anden holdning end den, vi har, at man ikke skal gøre noget over for virksomheder og dem, der har ressourcerne, men kun over for dem, der er nederst i samfundet.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2004-02-27:
Nu var fru Line Barfods indlæg jo mere en konstatering.
Jeg kan konstatere, at Enhedslistens politik adskiller sig væsentligt fra regeringens politik, og at vores syn på borgerne er anderledes.
Vi ønsker ikke bare at stikke bøder, gebyrer og skatter ud.
Vi ønsker, at man arbejder seriøst og konkret med arbejdsmiljøproblemerne i virksomhederne.
Line Barfod (EL), 2004-02-27:
Der er helt klart forskel.
Regeringen stikker bøder osv. ud til borgerne og kontrollerer dem, men vil ikke gøre noget for arbejdsmiljø og over for virksomheder.
Vi kan se, at den arbejdsmiljøpolitik, der blev ført under den tidligere regering, rent faktisk var begyndt at virke.
Det går jeg ud fra ministeren kan bekræfte.
Det undrede mig noget, at ministeren tidligere talte om, at man nu satte ind med et intensiveret tilsyn.
Har ministeren besluttet at få langt flere ressourcer i Arbejdstilsynet, end der var, da ministeren tiltrådte?
, så derfor har jeg meget svært ved at se, hvori det intensiverede tilsyn består, må jeg sige til ministeren.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2004-02-27:
Jeg vil gerne sige til fru Line Barfod, at den nye arbejdsmiljøreform lægger en plan for gennemgang over 7 år af samtlige 180.000 virksomheder i landet med ansatte.
Det er en helt enestående og epokegørende forbedring af arbejdsmiljøindsatsen her i landet.
I modsætning til tidligere er der nu lagt en plan for, at hver eneste virksomhed med ansatte får gennemgået arbejdsmiljøet.
Er der noget at sætte fingeren på, bliver der grebet ind, sådan at vi hele tiden bruger ressourcerne på at komme efter arbejdsmiljøsynderne og sikre, at vores ressourcer anvendes bedst muligt.
Lene Garsdal (SF), 2004-02-27:
Nu svarede fru Charlotte Dyremose ikke på mit spørgsmål.
Mit spørgsmål gik på, om man ikke ved ikke at ville have administrative bøder på de forebyggende elementer i arbejdsmiljøloven derved siger, at det ikke er så vigtigt som det at give bøder for f.eks. manglende maskinbeskyttelse.
Min pointe er, at det jo netop er de forebyggende elementer, der skal sikre, at maskinerne er i orden, og at man netop ikke skal vente på, at Arbejdstilsynet kommer på screeningbesøg og udstikker påbud, eller hvad de nu kan finde på. Min pointe er altså: Er det ikke en nedprioritering af det forebyggende arbejde ikke at ville have administrative bøder på de formelle ting?
Anders Samuelsen (RV), 2004-02-27:
Det Radikale Venstre tog konsekvensen af, at der ikke kunne være nogen tvivl om, at regeringen kunne indgå et forlig med Dansk Folkeparti, og derfor valgte vi at sige
: Godt så rydder vi bordet; så må vi tage det som udgangspunkt.
Hvad kan vi få af indflydelse?
Hvordan kan vi sikre os, at det her faktisk kommer til at leve op til, hvad vi kan stå inde for?
Det er blevet det resultat, vi har i dag, og det er begrundelsen for, at vi ikke længere er medforslagsstillere på de her forslag.
Vi har fået noget, som vi faktisk mener er mindst lige så godt, ja, faktisk bedre.
Vi er ikke utilfredse.
Det kunne SF overhovedet ikke sikre på nogen måde.
Vi har sikret, at screeningsperioden er kommet ned, det har SF heller ikke bidraget til.
Vi har sikret smileyordningen, det har man heller ikke bidraget til, og det har man åbenbart heller ikke nogen intentioner om at ville bidrage til fra SF's side.
Så spørger man: Hvad skulle det hjælpe, at det kommer på Arbejdstilsynets hjemmeside?
Da smileyordningerne på fødevareområdet kom ind på Fødevaredirektoratets hjemmeside, var der 90.000 besøgende de første par dage.
Der er en massiv interesse for det her redskab til at få frem i lyset, hvad det er, virksomhederne står for på fødevareområdet, og sådan bliver det også på arbejdsmiljøområdet.
Så jeg er fuldstændig tryg ved det. Og hvis det ikke er nok, så er jeg sikker på, at Ekstra Bladet nok skal finde ud af lave en kampagne svarende til den, de har haft for nylig vedrørende bagermestre, og når først man har oplevet den form for kampagne én gang, så skal vi nok se, at der kommer gang i den forebyggende indsats, hvis den ikke er der i forvejen.
Jeg er nu rimelig tryg ved, at den er der i forvejen med det, som vi laver her, men det vil i hvert fald komme, efter at man har oplevet, hvordan man kan blive hængt ud på forsiden af Ekstra Bladet.
Nu sagde jeg faktisk i mit sidste svar, at det ikke kun var et spørgsmål om medarbejderne; medarbejderne er et vigtigt element i det her og den måde, man kan tiltrække arbejdskraft på, men det er også dem, som handler med den konkrete virksomhed, uanset om det er en skofabrikant eller det er en bagermester.
Hvis man har et dårligt arbejdsmiljø, og det fremgår, jamen så er det en af de ting, som forbrugerne kan tage med sig.
Vi har jo mere og mere bevidste forbrugere, og er der nogen, der er i tvivl, så kan man tænke tilbage på Shellhistorien, som vi havde for nogle år siden.
Smileyordningen bliver, er jeg overbevist om, et effektivt redskab, og jeg mener egentlig også - og det er jo sikkert også derfor, Enhedslistens ordfører nævner eksemplet med den arbejdsløse - at det vil være oplagt,
at når det her engang, som jeg ser det, bliver fuldt indfaset, sådan at man også kan læse, præcis hvorfor en virksomhed har fået en bestemt smiley, så skal det jo ikke være sådan, at virksomheden, hvis der er en medarbejder, der er faldet død om på grund af en dårlig maskine og det har medført, at virksomheden har fået en rød, sur smiley, så kan tvinge en ledig til at stå ved den samme maskine - oplagt ikke.
Det må være målet.
Anders Samuelsen (RV), 2004-02-27:
Jeg går ud fra, at ordføreren er fuldstændig enig i, at et effektivt arbejdsmiljø får vi i bund og grund først, når alle medarbejdere hver dag tænker i at sikre et bedre arbejdsmiljø.
Derfor har et af de grundlæggende problemer været, at der ikke har været synlighed nok omkring, hvad det vil sige at have et godt arbejdsmiljø, og derfor vender jeg tilbage til det, som også ordføreren sluttede med at spørge ind til undertegnede om, da jeg stod dér, hvor Enhedslistens ordfører står nu, nemlig smileyordningen.
Kan ordføreren ikke bekræfte, at der i aftalen står, at hvis den her ordning ikke virker efter hensigten, så skal det drøftes imellem parterne, hvilke redskaber man så skal tage i brug for at forstærke effekten af smileyen, og at man dermed også har taget højde for den problemstilling, der blev spurgt
ind til
Målet er, at det her skal virke effektivt for at forebygge dårligt arbejdsmiljøet og forbedre arbejdsmiljøet, og hvis det ikke gør det, så er der allerede nu skrevet ind, at så skal det drøftes, hvad for nogle ting man så skal gøre yderligere for at forstærke det.
Line Barfod (EL), 2004-02-27:
Jeg er med på, at der står, at man skal drøfte yderligere, hvad man kan gøre, hvis det ikke virker, men hr. Anders Samuelsen var i sin 10 minutter lange ros til sig selv over, hvor godt det, hr. Anders Samuelsen havde opnået, var, og hvor effektivt det var, meget optaget af hele tiden at fortælle om, at med en smileyordning ville vi virkelig få lys på arbejdsmiljøproblemerne, og så ville vi virkelig effektivt få løst problemerne. Jeg kan simpelt hen ikke se, hvordan man forestiller sig, at medarbejderne i en situation med stigende arbejdsløshed reelt kan bruge en smiley til noget som helst, når de, hvis de siger op, eller hvis de nægter at tage et arbejde, så bliver ramt af at miste deres dagpenge.
Anders Samuelsen (RV), 2004-02-27:
Det udsagn er jo lige så indholdsløst som at påstå, at smileyordningen på fødevareområdet er fuldstændig ligegyldig, fordi så længe der er folk, der ikke har ret mange penge mellem hænderne, så vil de altid vælge de billigste brød, uanset hvordan fødevarekvaliteten er.
Kan ordføreren fortælle Folketinget, hvordan ordføreren mener et forlig ville have set ud, såfremt Det Radikale Venstre havde valgt samme strategi som Enhedslisten, SF og Socialdemokratiet, altså havde valgt at stille sig udenfor pr. definition, og det havde været overladt til Dansk Folkeparti og VK?
Hvordan ville et forlig så have set ud, hvis man tager udgangspunkt i, hvad ministeren havde lagt frem fra starten?
Det er bare lige for at få en nuance på det der med, hvorvidt tingene er selvros eller ej.
Line Barfod (EL), 2004-02-27:
Jeg tror, forliget ville have set meget ud, som det gør nu, da det er Dansk Folkeparti, der leverer flertalsstemmerne til det.
Til gengæld ville De Radikale så have haft mulighed for efter næste valg, når vi forhåbentlig har et nyt flertal, at rette op på de nedskæringer, som den nuværende regering har gennemført, og gennemføre de forslag, som vi behandler i dag, og som De Radikale tidligere har været tilhængere af, sådan at vi kunne fortsætte den effektive indsats mod problemer med arbejdsmiljøet, som var i gang under den tidligere regering - ikke godt nok, men det var på vej i den rigtige retning.
Det ville vi kunne gøre.
I forhold til smiley på fødevareområdet: Hvis jeg kommer hen til en bager og ser, at der en negativ smiley, så kan jeg gå hen til den næste bager og købe.
Hvis jeg ser, at der på den ene shawarmabar på Nørrebrogade er en negativ smiley, så kan jeg gå hen til den næste shawarmabar.
Men hvis jeg skal ud og have arbejde og ser, at der er en negativ smiley, og det er det job, der overhovedet er muligt at få i en tid med stor arbejdsløshed, så mister jeg mine dagpenge, hvis jeg siger nej til det arbejde, og så har jeg ingen penge at leve for overhovedet.
Derfor kan jeg ikke se, at man kan sammenligne de to ordninger.
Charlotte Antonsen (V), 2004-02-27:
For er det ikke det, der er tale om, en meget dårlig undskyldning for ikke at komme i arbejdstøjet, for ikke at gå ind og tage et medansvar for at skabe et bedre arbejdsmiljø?
Man hiver nogle gamle travere frem og siger: Hvis bare vi havde udbygget BST.
Jamen kunne hr. Bjarne Laustsens parti ikke bare have udbygget BST i den tid, man selv sad i regering, hvis det var det, der var alfa og omega?
Det er det jo ikke, og hr. Bjarne Laustsen ved det udmærket godt. Derfor burde Socialdemokraterne i højere grad være åbne over for nye diskussioner, nye løsninger.
For det er jo det, der skal til, hvis vi skal løfte arbejdsmiljøet her i landet.
Jeg vil godt spørge om en ting i forbindelse med udbygningsplanen.
Nu var Socialdemokratiet meget bekymret
for, at det ikke går stærkt nok.
Vil Socialdemokratiet ikke medgive, at man ikke i Socialdemokratiets tid fra Arbejdstilsynets side har gennemgået alle virksomheder for at sikre sig, at de er i orden med hensyn til arbejdsmiljøet?