Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-05-09:
Først og fremmest vil jeg godt rette en misforståelse, som hr. Thulesen Dahl har gjort sig skyldig i, nemlig misforståelsen om, at Enhedslisten bare skulle sidde på de bageste rækker og brokke sig.
Sagen er, at Enhedslisten har stribevis af visionære forslag til – og bemærk ordet – udvikling af velfærden.
Det eneste, Enhedslisten har noget imod, er de forslag, som er fremsat ikke mindst af regeringen til afvikling af velfærden.
Enhedslisten går ind for velfærdsreformer, selvfølgelig gør vi det.
Efter 5 år med den siddende regering er vores alle sammens velfærd slidt ned som en københavnsk folkeskole.
Mens pengene fosser ned i de riges lommer og friværdierne omsættes i nye samtalekøkkener, bliver flere og flere mennesker sat ud af deres lejligheder, fordi de ikke har råd til at betale huslejen.
Den offentlige service er slidt ned af regeringens massive overførsel af penge fra offentligt til privat forbrug.
Fra børnene i daginstitutionerne til de ældre på plejehjemmene har nedskæringerne sat sig spor i form af færre hænder.
Fra folkeskole til voksen- og efteruddannelse er uddannelsesindsatsen skåret ned år for år.
Stress og fysisk nedslidning er dagligdag for de mennesker, der knokler for en ordentlig offentlig velfærd.
Det koster for den enkelte, og det koster for samfundet.
Alt for mange bliver syge af deres arbejde, og alt for mange tvinges til at forlade arbejdsmarkedet og gå på førtidspension.
Alt for mange må kæmpe sig igennem de sidste år, indtil efterlønnen vinker forude.
Det er egentlig et grotesk samfund, et grotesk arbejdsmarked, og det er udslag af en grotesk arbejdsmarkedspolitik, at mere end 800.000 holdes udenfor på grund af arbejdsløshed, nedslidning eller andre sociale problemer, mens andre tusinder bliver slidt ned af for meget arbejde.
Så der er brug for velfærdsreformer.
Vi skal have fordelt arbejdet, så folk ikke bliver slidt ned fysisk og psykisk.
Vi skal have ansat flere mennesker og have flere hænder i den offentlige service.
Vi skal satse massivt på uddannelse og hjælp til folk med sociale problemer, så også de får en chance på arbejdsmarkedet.
Vi skal sikre alle en økonomisk og social tryghed, så ingen tvinges til at leve af spaghetti med ketchup morgen, middag og aften.
Vi skal kort sagt have et samfund, hvor der er velfærd og plads til alle.
Jamen vi har ikke råd, lyder det så fra forskellig side og ikke mindst fra finansministeren og hans borgerlige økonomer.
Det kan man selvfølgelig sige, hvis målet er et samfund, hvor det offentlige forbrug er sat på standby, mens den private velstand bliver mere end fordoblet.
Så er der ikke råd til ordentlig hjemmehjælp, til efterløn, til social tryghed, og det er regeringens plan med velfærdsforringelserne.
Vi kender det godt.
Det er ny vin på gamle flasker, og der er faktisk skrevet bøger om det.
I den nye udgave har en af regeringens chefideologer, nemlig beskæftigelsesministeren, udtalt: »Regeringens to grundpiller er skattestoppet og bremsen på væksten i den offentlige sektor. Hvis ikke staten, amterne og kommunerne får flere penge, mens økonomien fortsat vokser, vil den private sektor løbe fra den offentlige sektor.
Efter 10 år vil den offentlige sektor kun være øget med 5 pct., mens den private er blevet 20 pct. større.
Sådan opstår et nyt Danmark.«
Det er målsætningen for regeringens såkaldte velfærdsreformer, et nyt Danmark, nemlig et opgør med den kollektive, sociale, solidariske velfærd, som vi kender, til fordel for et stigende privatforbrug og et stagnerende offentligt forbrug.
De forslag, der ligger til velfærdsforringelser, vil jo gå ud over almindelige mennesker.
Det vil gøre det endnu hårdere at være på det danske arbejdsmarked i endnu længere tid, uden at der er nogen som helst visioner for, hvordan vi kan skabe et arbejdsmarked, hvor folk bliver glade for at gå på arbejde og har lyst til at blive på arbejdsmarkedet længere.
Det er derfor ikke underligt, at en lang række mennesker og deres faglige organisationer, ud dannelsesorganisationer osv. har besluttet sig for at protestere mod velfærdsforringelserne ved demonstrationer den 17. maj 2006 i alle de store byer.
Den slags demonstrationer kan være med til at modvirke, at de værste af forringelserne gennemføres, og i sin yderste konsekvens kan det være med til, at vi får tænkt helt forfra i spørgsmålet om udviklingen af velfærden.
Jeg vil så til sidst på vegne af Enhedslisten fremsætte følgende: Forslag til vedtagelse
»Folketinget konstaterer, at et flertal i befolkningen er imod forringelser af den offentlige velfærd, og at fagbevægelsen, uddannelsesorganisationerne m.fl. har indkaldt til demonstrationer den 17. maj kl. 16 i Århus, Ålborg, Odense, Esbjerg og København.
På den baggrund opfordrer Folketinget regeringen til – at gennemføre forbedringer af efterlønsordningen i stedet for de tidligere foreslåede forringelser, – at fremlægge en finansieret arbejdsmiljøplan, der på højst 10 år skal halvere nedslidning og arbejdsmiljøbetinget sygefravær, herunder forslag til en bedre fordeling af arbejdet og flere ansatte i den offentlige service, – at tilføre penge til kommunerne, så de kan udbygge den sociale velfærd for børn, unge og ældre, – at yde støtte til seniorpolitik på arbejdspladserne, så ansatte mellem 57 og 67 år får mulighed for en delvis tilbagetrækning fra arbejdsmarkedet uden lønnedgang, og – at droppe forslag, der forringer dagpenge og kontanthjælp for unge uden kompetencegivende uddannelse og for ældre arbejdsløse.«