Jesper Langballe (DF), 2002-02-21:
Det Big Brother-perspektiv, der tegner sig med mulighederne for elektronisk overvågning,
er skræmmende, der er ingen af os, der kan lide tanken.
At Echelon eksisterer må betragtes som en nagelfast og meget velbeskrevet kendsgerning.
Men navnet Echelon er jo egentlig ikke det afgørende.
Det afgørende er, at muligheden findes, og at man er naiv, hvis man tvivler på, at muligheden bliver brugt.
Men lige så naiv er troen på, at man kan fjerne problemet ved at vedtage et internationalt forbud.
Det minder mig ærlig talt om præsten i Randlev, der under napoleonskrigene for 200 år siden foreslog et internationalt forbud mod krig.
Og da krig fremkaldes af egennytte, så ville den gode mand også have egennytten forbudt ved lov og behørigt straffet, hvis den trods forbuddet alligevel skulle vise sig.
Det er en form for troskyldighed, som i dag trives særligt på venstrefløjen.
Er der nogen, der for alvor kan tro, at hvis den danske regering henvender sig til Storbritannien og USA og foreslår et internationalt forbud mod elektronisk aflytning, så vil de svare »undskyld, vi gør det aldrig mere«, og så vil de pakke al grejet sammen?
Der er faktisk områder af virkeligheden, over for hvilke love og forbud og viljen til internationale aftaler er magtesløse.
Og forbuddet, som ingen djævel alligevel kan håndhæve, bør man holde sig fra at udstede.
Den bedste beskyttelse er indtil videre en vågen presse, der kan afdække mest muligt, så folk kender risici, og så de krypteringsbeskyttelser, der går frem sideløbende med truslen.
Der er jo sørget for, at den elektroniske kommunikationsteknik ikke vokser ind i himlen.
Jo bedre den bliver, des mere sårbar er den.
Den teknologi, som vi jo alle gerne så beskyttet, er den selv samme, som, i takt med at den forbedres, angriber sig selv, når den bruges til overvågning og til hackerangreb og virusepidemier.
De, der vil bryde ind i kommunikationsnettet enten for at overvåge eller for at sabotere det, får ved den stigende datakraft stadig større fordele på deres side.
Det konkrete spørgsmål er så, hvad vores egne efterretningstjenester medvirker til, og her mener Dansk Folkeparti ikke, at Folketingets partier skal snøre de hemmelige tjeneste ind i en spændetrøje.
Både i NATO-sammenhæng og i internationalt, bilateralt politisamarbejde må politiet beskytte os med de midler, der nu engang eksisterer til at efterforske og bekæmpe international terror, narkotikahandel, menneskesmugling osv. Det er jo også det, der, som det er nævnt, i princippet lægges op til med terrorpakken, og jeg synes ikke, at det her er det mest skræmmende ved den pakke.
Hvis man afvæbner militæret og politiet, så opruster man fjenden og forbryderne, det har regeringen - ligesom den foregående regering - gjort ret i at se i øjnene.
Og jeg kan godt følge forespørgerne i ønsket om større oprigtighed, at man virkelig kaldte en spade for en spade, og derfor kunne jeg næsten føle mig fristet til at spørge forsvarsministeren, om ikke vi kunne få en slags garanti for, at Danmark deltager i Echelon, sådan at vi i hvert fald høster de efterretningsmæssige fordele og ikke kun de retssikkerhedsmæssige ulemper. Men det er klart, at jeg ikke vil stille det spørgsmål, hvis det betyder, at forsvarsministeren også skal ind på, som der står i forslaget til vedtagelse, at redegøre for formålet med og kapaciteten på de danske lyttestationer, for at oplyse om dét vil jo simpelt hen være landsskadelig virksomhed.