Karen Jespersen (S), 2000-05-16:
Hele formålet med landdistriktpuljen er jo meget bredsigtet.
Derfor er målene for landdistriktpuljen - for nu at nævne de vigtigste - at skabe nye veje og utraditionelle arbejdspladser, at udvikle den offentlige og private service i landdistrikterne, at styrke de lokale kultur- og fritidsaktiviteter, at informere om udviklingsmulighederne og at belyse landdistrikternes vilkår for udvikling, bl.a. erhverv og befolkningens levevilkår.
Det er en meget bred målsætning, når det drejer sig om udvikling af landdistrikter, og den skal ikke kun forfølges med landdistriktpuljen, men i det hele taget med forskellige andre initiativer.
Men i dag er det altså mere direkte puljens fortsatte eksistens, det drejer sig om. Der har været iværksat en række initiativer takket være puljen.
Faktisk er det sådan, at i årene fra 1994 til 1998 er der brugt 73 mio. kr. til at støtte ikke mindre end 606 forskellige projekter ud af 1.460 ansøgninger, og det siger jo noget om behovet og interessen og også om den bredde, det trods alt er muligt at etablere med en pulje af denne størrelse.
Det er sådan, at ideen om landdistriktpuljen oprindelig stammer fra regeringens handlingsplan fra 1994, og det var et af flere forslag, der netop havde til formål at støtte en mere bæredygtig udvikling i landdistrikterne.
Der blev lavet en ekstern evaluering af den forsøgsperiode, der var tale om, og den viste ikke alene, at mange projekter var blevet støttet, men også at de meget langt hen ad vejen havde opfyldt deres formål. Det fremgår af en spørgeskemaundersøgelse til dem, der har fået del i pengene, at tilskuddene har været afgørende for, at man overhovedet kom i gang med de ting, der var på tale, og at der for langt hovedpartens vedkommende af de projekter, der er blevet sat i gang, faktisk har været tale om succes.
De er også fortsat ud over den periode, hvor man har givet støtte, og de vedrører nogle af emner, jeg nævnte før, altså etablering af nye arbejdspladser, kultur- og fritidsinteresser og forskellige andre aktiviteter.
Det drejer sig ikke kun om en snæver økonomisk udvikling som endemål, men netop om en bredere udvikling, der også er målrettet mod kultur, erhverv, demokrati og fritid, som jo er nogle af de vilkår, som er meget vigtige, for at mennesker skal vælge at bosætte sig i et område.
Det drejer sig jo ikke kun om at se snævert på, hvor god økonomien er i det og det område.
Det handler meget langt hen ad vejen om de levevilkår, som de mennesker, der bor der, rent faktisk har, og derfor er det vigtigt, når vi snakker landdistrikter, at vi også har det aspekt med, at der ofte er tale om udkantsområder.
Nu er det jo ikke sådan, at alle landdistrikter lever med en risiko for at blive affolket, få svært ved at klare sig, men vi kan se, at der er et vist sammenfald mellem det, man kan kalde udkantsområder - altså områder, som har svært ved at følge med i den vækst og udvikling, der er i samfundet som helhed - og landdistrikter.
Der er dog ikke et totalt sammenfald, for der er også visse større provinsbyer, der falder ind under begrebet udkantsområder.
Det fremgår af landdistriktsredegørelsen, at den økonomiske fremgang, der har været i Danmark, faktisk især er kommet landdistrikterne og landkommunerne til gode.
Men det er altså også sådan, at den udvikling ikke er kommet alle landdistrikter ligeligt til gode.
Nogle af udkantsområderne har ikke i helt samme grad fået del i fremgangen, ja, faktisk er det sådan, at der er områder, hvor der har været en direkte tilbagegang i befolkningstallet op gennem 1990'erne.
Men vi kan også se ud af tallene, at det ikke behøver at være sådan.
Redegørelsen viser, at der er forskelle på, hvordan landdistrikterne klarer sig, og at det kan afhænge af omgivelserne.
Det kan være de naturmæssige omgivelser, for det giver jo sig selv, at kvaliteten af landbrugsjorden i det pågældende område kan være afgørende for, hvor velstående lokalsamfundet er.
Også beliggenheden i forhold til større byområder og andre forhold kan gøre sig gældende, og derfor er det vigtigt at se udviklingen af landdistrikterne i relation til en region og den udvikling, der er i regionen som helhed, ligesom det, når vi taler regionsudvikling, også er vigtigt at se på, hvilken betydning den har for alle områder i den pågældende region.
Her skal man have et særlig godt øje til det, der kan betragtes som udkantsområder eller risikerer at udvikle sig til det.
Man kan sige sammenfattende, når det drejer sig om landdistriktpuljen, at der ser ud til at være et behov for at videreføre puljen, for det er jo ikke sådan, at vi kan sige, at udviklingen er tilendebragt.
Vi kan se af den forsøgsperiode, der har været, at det faktisk er muligt at påvirke udviklingen med en mere bevidst politik rettet mod landdistrikterne, men vi kan også se, at der stadig er et stykke vej at gå, og at der for visse områder er en direkte risiko for et tilbageslag.
Et af midlerne til at imødegå det kunne netop være at videreføre landdistriktpuljen med særlig vægt på integration og hele spørgsmålet om udkantsområder og modvirke, at der opstår udkantsområder.
Jeg siger særlig vægt på integration, fordi det jo er sådan, at integrationsloven betyder, at alle dele af landet nu skal have et medansvar for integration af de flygtninge, der kommer til landet, og der er jo dele af landet, der ikke er specielt rustet til det eller har specielle erfaringer med det.
Jeg vil sige, at hele landet har taget utrolig godt imod den opgave, og at man alle steder er meget opsatte på at løse opgave med integrationen på bedst mulig vis.
Men der kan jo være dele af landet, ikke mindst landdistrikterne, der har behov for en særlig håndsrækning for at løse den opgave, så den ene konklusion eller sammenfatning, man kan drage på baggrund af landdistriktsredegørelsen, er, at der ser ud til at være et behov for at videreføre landdistriktpuljen.
Den anden konklusion, man kunne drage, og som regeringen i hvert fald drager,
er, at der er meget stor brug for at se den regionale udvikling i sammenhæng med landdistrikterne.
Der er under alle omstændigheder brug for en regional politik, der sigter på en vis overordnet ensartet udvikling i vort land, men også tager højde for, at der er større byer og en hovedstad, og vægter regionerne i forhold til hinanden.
Den debat tog vi hul på for ikke så længe siden, hvor vi debatterede den første regionalpolitiske redegørelse her i Folketinget.
Her viste det sig netop, når man ser på regionerne, at der i store træk er en meget positiv udvikling, men at der er visse lommer, hvor der er problemer, og der blev beskrevet en række initiativer, der kan medvirke til at forbedre de problemer, der stadig findes.
Det var noget af det, der var til debat, og som regeringen nu vil arbejde videre med.
Der skal foregå et tværministerielt arbejde, som skal vurdere, hvordan man skaber et bedre grundlag for at sikre, at de initiativer, der bliver taget her i Folketinget, også tager højde for den regionale udvikling og udviklingen i landdistrikterne.
På samme måde kan vi se af landdistriktsredegørelsen, at det også her i hovedsagen går godt, men at der er problemer i visse udkantsområder.
Jeg tror, det er vigtigt både at arbejde videre med landdistrikternes særlige problemstillinger og samtidig arbejde videre med en regional politik.
Men vi kan se, det er meget vigtigt, at tingene bliver koordineret, fordi de initiativer, der bliver taget for en region, vil have stor betydning for landdistrikterne i den pågældende region.
Omvendt kan man sige, at der også er brug for nogle særlige initiativer for landdistrikterne, og en af de ideer, som regeringen arbejder med, er et særligt center, der skal sikre vidensformidling og forskning i landdistrikternes
udvikling
Vi har heldigvis et godt udgangspunkt, fordi vi jo kan sige, at udviklingen netop har været karakteriseret af, at landdistrikterne har overlevet som levedygtige enheder her i landet.
Det er noget, som regeringen er meget optaget af og meget gerne vil arbejde videre med, og det gælder i høj grad også mig selv med det særlige ansvar som indenrigsminister.
Forhandling