Niels Sindal (S), 2004-05-27:
Meget belejligt offentliggjorde regeringen i går en rapport
vedrørende øget anvendelse af lodser samt styrket overvågning af sejladssikkerheden.
Man kunne jo sige, at det er svaret på dagens forhandling, og det har det næsten også været fra ministeren, eller har det?
For selvfølgelig skal man drøfte, hvad der egentlig er indholdet i sådan en rapport.
I den anledning vil jeg godt rose forslagsstilleren, for det første fordi vi er enige i, at det er af allerhøjeste betydning, at vi har sikre farvande i Danmark, og at vi minimerer risikoen for miljøkatastrofer.
Og det at fremsætte et beslutningsforslag har måske også fået regeringen lidt op på mærkerne, og det er jo ikke så dårligt.
Vi er enige i den del af bemærkningerne, der beskriver de internationale tendenser og ulykker, og hvad der ellers er af faktuelle oplysninger, som regeringens rapport i øvrigt også understreger.
Forslagsstilleren har klippet/klistret fra en række beretninger og konferencer osv., og derfor er der mange forslag oplistet, om ikke alt godt fra havet, så alt godt til havet.
Hvis vi bare skulle stemme om overskriften, var der for Socialdemokratiet ingen problemer, men de fem punkter gør det lidt vanskeligt at være med.
Grundlæggende, fordi Danmark med skiftende regeringer og med stort held har øvet indflydelse på de beslutninger, der ligger til grund for de mange initiativer, der er undervejs, hvilket forslagsstilleren også har gjort opmærksom på i bemærkningerne.
Men derudover har jeg måske lidt svært ved at se, at vi skal genindføre Øresundstolden.
Dansk søfart er internationalt funderet.
IMO, EU, Nordisk Råd, Østersørådet, ja, overalt har vi formået at sætte dagsordenen med søfart og sikkerhed.
I de mange år jeg har beskæftiget mig med søfart, har der været en lige linje af forbedringer, og det er også det, jeg kan se regeringen lægger op til nu.
Der er selvfølgelig detaljer.
Socialdemokratiet synes, at sejladssikkerhed internationalt er på vej frem, men der er lang vej igen, det kan aldrig blive godt nok.
Det er altafgørende, at disse ting sker i et internationalt forhandlingsmiljø.
Vi kan i princippet ikke bryde ud af det, fordi vi har et aftalesæt, der på et sæt sikrer danske skibe rettigheder i udlandet, men også giver forpligtelser.
Dem vil jeg kort tage fat på.
Vi kan opliste alt det, vi nu synes der skal gøres, og det har regeringen gjort i 18 punkter, og der er et ansvarsministerium bag hvert punkt.
Punkt 18 omhandler etablering af ansvarsfordelingen
mellem myndighederne.
Så spørgsmålet til regeringen lyder: Bør Farvandsvæsenet ikke ud af Forsvarsministeriet?
Det at styrke sejladssikkerheden med alt, hvad dertil hører, er en civil opgave.
Forhandlingerne i IMO, EU, Østersørådet bør varetages af en maritim styrelse, der er frigjort fra Forsvarsministeriet.
Man kunne i samme åndedrag se på, hvad man ellers kunne effektivisere ind i samme styrelse: farvands- som kystovervågning, lodseri osv. Jeg vil foreslå, at udvalget ikke afgiver betænkning, men i stedet skriver en beretning med henblik på at få et bredt funderet grundlag for de videre forhandlinger, de videre diskussioner, om de 18 punkter.
Ligeså vil jeg foreslå, at udvalget bruger tiden til at indkalde berørte parter, det kan være lodser, og hvad ved
jeg, og kigger om bag de statistikker og de myter, der er om sejlads i danske farvande, og så i øvrigt samler materiale til en sufficient beretning.