Peter Skaarup (DF), 2001-04-26:
Først til fru Margrete Auken: Jeg synes, vi skal lade den skidtspand, der her bliver hældt ud over Dansk Folkeparti, tale for sig selv, for jeg tror, alle er enige om, at selvfølgelig skal vi, hvis vi kan, sikre vand og mad til de fattige.
Det tror jeg alle er enige om.
Men det er jo ikke det, debatten her handler om.
Det, den handler om, er, om vi skal prøve at stille nogle skærpede krav til den ulandsbistand, vi giver, eksempelvis situationen i Ghana, som jeg nævnte, hvor man uddanner læger, der efterfølgende tager til udlandet og altså ikke hjælper Ghana i den sidste ende.
Det er dét, dansk ulandsbistand eksempelvis er gået til, og det er ikke særlig betryggende efter vores opfattelse.
Så nævner hr. Jeppe Kofod, at den danske ulandsbistand er meget effektiv.
Ja, det er jo et spørgsmål om, hvordan man sammenligner.
Jeg vil da gerne tro på, at der er effektive projekter, og vi ser da også af nogle af de rapporter, der kommer, at der er effektive projekter.
Men hr. Jeppe Kofod må da give mig ret i, at der også er eksempler på ikkeeffektive projekter, hvor jeg har nævnt Ghana som et eksempel.
Så siger hr. Ebbe Kalnæs, at Dansk Folkeparti bare vil skære ned.
Det er ikke et ønske om at skære ned, det er et spørgsmål om, at vi er nødt til at prioritere, for verdens fattigdom er jo et ocean, som Danmark ikke kan fylde op alene.
Konferencen, som vi diskuterer her i dag, skal tage stilling til en god arbejdsdeling og fordeling af den hjælp, vi nu kan yde rundtomkring i verden, og her er det altså en kendsgerning, at Danmark ligger klart i toppen.
Vi har nærmest verdensrekord i ulandsbistand, og derfor synes vi godt, at man kan drosle en lille smule ned, prioritere lidt klarere og skære nogle af de projekter væk, som helt klart ikke har været succesfulde.
Fru Margrete Auken nævnte som den første ting, at det var et vedvarende fupnummer, som Dansk Folkeparti præsenterede.
Der er det jo så, jeg siger, at det ikke er sikkert, vi kan blive helt enige om, hvorvidt Udviklingsministeriet blev kritiseret af Rigsrevisionen.
Jeg har sagt, at man bare kan læse i rapporten.
Det er bare at komme i gang med at læse.
Men det er så, hvad det er.
Så har jeg nævnt en anden sag i dag med hensyn til Sydafrika, hvor det viser sig, at de forudsætninger, der lå til grund for, man gerne ville have en del sorte i arbejde dernede, er bristet.
Det viser sig ikke at hjælpe,
slet ikke i det omfang, man havde håbet på.
Sådan er der mange eksempler på bistand, som ikke går, som man regner med, og derfor er det altså, vi i Dansk Folkeparti mener, vi godt kunne gå ind og se på det her område.
Der er sådan en berøringsangst hos venstrefløjen over overhovedet at kritisere bistand.
Derfor mener jeg, det er vigtigt, at man overvejer, om man ikke en gang imellem også skal kritisere den bistand, der bliver givet, i stedet for bare at sige, at det hele er perfekt, at der ikke kan sættes en finger på noget som helst.
Så siger ministeren, at hvis Dansk Folkeparti og Venstre selv havde set de projekter, så kunne vi forvisse os om, at det var en succes.
Til det vil jeg bare gentage, at uanset om man kan lide det eller ej, er situationen den, at 80 pct. af de læger, som blev uddannet i Ghana, er draget til udlandet, fortrinsvis til USA.
Hvis det var sådan, at Folketinget, Finansudvalget havde fået de rigtige oplysninger, så kunne man på et tidligt tidspunkt have gået ind og sagt: O.k., så stopper vi det her projekt, indtil vi har sikkerhed for, at de læger, der bliver udannet, bliver i Ghana.
For det hjælper ikke Ghana, når lægerne drager udenlands.
Det er det, der er vores pointe i denne sag, og uanset om man kan lide det eller ej, er der grund til at rette kritik af bistanden både over for Ghana og over for Sydafrika, og man kan slå tilbage i tidligere tid og kigge i rigsrevionsrapporter, hvor der er masser af kritik af ulandsbistanden.