runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Bendt Bendtsen (KF), 2002-04-25:
Det har jo været en debat om flere midler i dag, og det, vi har tilkendegivet, er, at regeringen ønsker at bruge pengene bedre.
Det er derfor, vi har sagt, at vi ønsker en forbrugerklagereform, hvor flere må tage ansvar, så det ikke kun er det offentlige, der skal løfte byrden.
Ministeren kommer bærende med en pose penge, og vi vil gerne se tingene på en lidt anden måde, som hr. Ole M. Nielsen og fru Marianne Jelved har sagt her fra talerstolen i dag.
Spørgsmålet er jo: Når et vandrør springer, skal man så bevilge flere penge til karklude, eller skal man slå en prop i hullet?
Vi gør faktisk det sidste.
Med hensyn til det internationale vil jeg gerne sige, at Kommissionen har i oktober 2001 fremlagt en grønbog om den fremtidige regulering af markedsføringsreglerne i EU.
Vi har opfordret Kommissionen til at fremlægge et konkret forslag til rammeregler, og Danmark vil fremme et konkret forslag under formandskabet.
Erik Larsen (V), 2002-04-25:
Jeg bliver nødt til at sige til fru Ritt Bjerregaard, at det faktisk er synd for fru Bjerregaard, at man er kommet til den erkendelse, at man ikke har formuleret denne forespørgsel tilstrækkelig bredt til, at vi måske kunne være gået i gang med en mere bred politisk diskussion om hele forbrugerpolitikområdet, herunder det internationale.
Jeg er altså nødt til at sige, at det er en meget snæver formulering, der er i forespørgslen.
Det er en formulering, som knytter sig meget tæt til finansloven for 2002 og regeringens handlinger.
Det er jeg nødt til at sige, men jeg synes selvfølgelig, det er lidt synd for fru Bjerregaard.
Ritt Bjerregaard (S), 2002-04-25:
Allerførst vil jeg gerne takke ministeren for besvarelsen og derefter hæfte mig ved de dele af den, som jeg synes er positive og peger i den samme retning, som SR-regeringen bevægede sig i.
Jeg er glad for ministerens støtte til fødevareloven.
Jeg er også glad for ministerens tilfredshed med og opbakning af Smiley-ordningen, og jeg glæder mig til at se den plan, ministeren vil komme med om campylobacter, sådan som ministeren nævnte.
Det er ikke ret lang tid siden, at Kræftens Bekæmpelse i sin undersøgelse klart dokumenterede, at danskerne var bekymrede for sprøjterester i frugt og grønt, og på den baggrund forstår jeg ikke, at ministeren ikke vil fortsætte det oplæg, der lå fra den tidligere regering, nemlig at forhindre, at der kom frugt og grønt med pesticidrester ind i landet.
Så siger ministeren, at hun er lidt forbavset over, at der er nogle, der kan være bekymret over den linje, hun har lagt.
Jeg ved ikke, hvor meget det er en bekymring, det er jo en direkte uenighed om prioriteringen af pengene, sådan som jeg startede med at redegøre for.
Vi er simpelt hen uenige med ministeren i, at der skal gives penge til landbruget på bekostning af fødevaresikkerheden.
Det er en anden holdning, vi har.
Vi vægter fødevaresikkerheden højere, end ministeren gør, når ministeren vælger at bruge de sparsomme midler, hun har, et andet sted, end vi synes, de skal anvendes.
Vi kender godt den melodi, der går på, at vi skal lytte til sagkundskaben og kun sagkundskaben, for der er jo sådan set slet ikke nogen grund til bekymring, når man lytter til sagkundskaben, og forbrugerne behøver ikke at lytte så meget, for så bliver de bare ekstra bekymrede.
Vi er overhovedet ikke enige i den tankegang.
Vi mener, at det gælder om at give forbrugerne alle de oplysninger, vi overhovedet kan, vi er tilhængere af, at de bliver lagt ud til forbrugerne.
Det var SR-regeringen, der gennemførte smiley-ordningen netop for at få så stor en åbenhed som overhovedet muligt, og det er vi tilhængere af også på andre områder, også af at få sagkundskabens oplysninger ud, ikke fordi sagkundskaben altid har ret, men fordi det er nyttigt for forbrugerne at kende dem. Så tror jeg, at vi i den videre debat skal vende tilbage til debatten om egenkontrollen.
Det er klart, at vi også mener, der skal være en egenkontrol.
Dér, hvor vi er i tvivl, er, om ministeren sørger for, at der er den fornødne overvågning fra myndighederne, og så er vi i øvrigt også i tvivl om, hvad de små virksomheder overhovedet er i stand til at klare.
Mariann Fischer Boel (V), 2002-04-25:
Nu vil jeg ikke foregribe debatten, men jeg vil godt tage fat i nogle ganske få elementer af fru Ritt Bjerregaards indlæg:
Vi afsatte et beløb på finansloven til en delvis afløftning af de udgifter, som dansk landbrug har haft i forbindelse med BSE med hensyn til testningen, en delvis afløftning.
Der har jo været stor interesse også her i Folketingssalen om konkurrencelighed, altså at vi skulle undgå konkurrenceforvridning, og der er vel ikke nogen, der er i tvivl om i dag, at dansk landbrug er det land inden for EU, der har været kompenseret mindst i henhold til hele BSE-diskussionen.
Men jeg vil godt sige til fru Ritt Bjerregaard, at der jo ligger meget andet i den bevilling, der er givet til landbruget, som fru Ritt Bjerregaard siger.
Der ligger faktisk også nogle fødevaresikkerhedsmæssige elementer i den sag, for det første.
Den diskussion fandt vi, at det var vigtigt at få løst.
For det tredje er der inden for den ramme sat midler af til at afhente døde dyr ude på de enkelte landbrug for at sikre fødevaresikkerheden.
Det er elementer, som jeg er sikker på, at også fru Ritt Bjerregaard vil være interesseret i, at vi får løst. Så med hensyn til, at små virksomheder ikke kunne få hjælp: Jeg er sikker på, at forslagsstillerne også husker, at der blev sat ekstraordinære midler af til de små slagtehuse, sådan at de kunne konkurrere på rimelige vilkår.
Der har ikke været nogen som helst slinger i valsen hos regeringen med hensyn til, at det er utrolig vigtigt, at forbrugerne får de oplysninger, der er til rådighed.
Det er jo også derfor, vi løbende offentliggør alt, hvad der kommer af oplysninger, også dem, vi får af forskningsresultater i udlandet.
Der er jo f.eks. en helt konkret sag i går.
Den gik selvfølgelig straks ud til offentliggørelse, sådan at forbrugerne kunne forholde sig til den.
Jeg mener, det er utrolig vigtigt, at den åbenhed også er til rådighed.
Så der er på den måde ingen grund til bekymring hos forslagsstillerne om den linje, som regeringen lægger på det her område.
Morten Bødskov (S), 2002-04-25:
Det kan godt være, det er mig, der har misforstået noget, men regeringen har netop fremlagt en revideret plan for den her nationale strategi for bæredygtig udvikling.
Deri er der afsnit om åbenhed og om, hvordan kontrolresultater skal stilles til rådighed for forbrugerne.
Det er meget paradoksalt, at ministeren i meget højt toneleje understreger, at alt skal være tilgængeligt for forbrugerne.
Det er lige nøjagtig det ord - at alle kontrolresultater skal stilles til rådighed for forbrugerne - der stod i den tidligere regerings redegørelse.
Lige nøjagtig ordet »alle« er fjernet i den reviderede udgave, som regeringen har lagt frem.
Det synes jeg er bekymrende, og det understreger bare det, som ministeren helt åbenlyst har svært ved at forstå begrundelsen for, nemlig hvorfor forespørgerne er bekymrede for situationen på forbruger- og fødevaresikkerhedsområdet.
Regeringens nationale strategi, den reviderede nationale strategi for bæredygtig udvikling, er spækket med begrundelser for, hvorfor man skal være bekymret på forbrugernes vegne.
Ritt Bjerregaard (S), 2002-04-25:
Jeg skal på dette tidspunkt alene nøjes med at sige til ministeren, at jeg ikke tog BSE-kompensationen alene.
Jeg var så venlig over for ministeren, at jeg citerede præsidenten for Landbrugsraadet, som var meget glad for, at landbruget havde fået en forbedring på 400 mio. kr. i forhold til den tidligere regerings finanslov. Som jeg også startede med at sige, kan man måske ikke undre sig over dét, men man kan undre sig over, at ministeren så gentagne gange her i Folketingssalen hverken har råd til det ene eller det andet og i den ene sag efter den anden lader, som om at det kunne hun egentlig godt have tænkt sig, men hun har ikke pengene til det, for der har altså været penge. Så det, vi diskuterer her, er jo simpelt hen en anden opfattelse, en anden prioritering af de midler, der er til rådighed på det her område.
Og det er klart, at det betyder
en svækkelse af forbrugerne, sådan som vi også debatterede det i den sidste omgang.
Lone Møller (S), 2002-04-25:
Nu er jeg jo forholdsvis ny i det her udvalg.
Jeg beskæftiger mig mest med sundhedspolitik.
Der kan jeg også se, at der sådan fra i hvert fald regeringens side bliver større og større tendens til egenomsorg, altså at vi skal tage mere vare på os selv.
Men det, der har optaget mig lidt i den korte tid, jeg har siddet her og i forbindelse med debatten her, er, at man er meget optaget af egenkontrollen.
Og jeg har svært ved sådan helt at vurdere, hvordan det egentlig ser ud.
Jeg ved godt, der er en tidsfrist, men jeg mener, det er meget få virksomheder, der indtil nu sådan rigtig er i gang.
Når vi skærer ned på nogle af kontrolfunktionerne, hvor vi ophæver nogle af de ordninger, der har været, og bliver ved med at henvise til egenkontrollen, er ministeren så ikke bekymret for, at det måske kan give os et frygteligt tilbageslag?
Det er i hvert fald meget svært at se, at sundheden bliver forøget ved egenkontrollen.
Marianne Jelved (RV), 2002-04-25:
Det er primært til hr. Erik Larsen fra Venstre: Det er selvfølgelig korrekt, enhver kan jo læse de ord, der står i forespørgslen, men det er jo på den anden side fuldstændig umuligt, som fru Ritt Bjerregaard sagde for et øjeblik siden, at anskue forbrugerpolitikken som noget, der er isoleret inden for Danmarks grænser.
Hvis regeringen havde fundet, at forespørgslen var for snæver, havde det derfor klædt regeringen som minimum at anlægge en europæisk vinkel på forbrugerpolitikken, så det er ingen undskyldning.
Men nu tager jeg altså ordet fra hr. Erik Larsen - forstået på den måde, at når det kommer til stykket, er Venstre også fuldstændig enig med dem, der har rejst forespørgslen: Man kan ikke undlade at se forbrugerpolitikken i en international sammenhæng.
Det er umuligt at gøre andet.
Mariann Fischer Boel (V), 2002-04-25:
Til fru Lone Møller skal jeg sige, at egenkontrollen er et utrolig vigtigt element i de forskellige værktøjer, vi har
til rådighed.
Jeg listede op i min ordførertale, at egenkontrollen jo ikke står alene.
Egenkontrollen er suppleret af kontrolbesøg, fysiske kontrolbesøg, af muligheden for at tage prøver.
Det foregår stadig væk i samme kadence.
Som sidste år bliver der taget prøver rundtomkring i virksomhederne.
Offentliggørelsen er også en del af kontrolpolitikken samt muligheden for at tildele bøder.
Jeg vil sige med hensyn til prioriteringen af egenkontrollen, at den jo har fået et løft i forbindelse med finansloven for 2002.
Der er bevilget 11 mio. kr. ekstra til at give fødevareregionerne mulighed for at gå ud og hjælpe virksomhederne med at få deres egenkontrol på plads.
Det er det, der skal være med til at løfte fødevaresikkerheden, og det var jo også de elementer, der lå i fødevareloven i sin tid.
Og det her er et vigtigt element. Til hr. Morten Bødskov skal jeg sige, at hvis hr. Morten Bødskov kan finde et område, hvor vi på Fødevareministeriets område ikke offentliggør resultater, så vil jeg være utrolig interesseret i det, for så vil jeg selvfølgelig vurdere, hvorfor der skulle være holdt oplysninger tilbage på et område inden for mit ressortområde.
Det håber jeg vi kan vende tilbage til.
Hvis der kan komme nogle eksempler, så er jeg meget, meget lydhør. Så til fru Ritt Bjerregaard: Altså de rammeforbedringer, der er givet danske virksomheder, er formodentlig også gældende for dansk landbrug.
For Fødevareministeriets område har jeg redegjort for, hvordan den bevilling er fordelt, de midler, der er sat af, også midler til at sikre, at fødevaresikkerheden kunne blive forbedret helt klart på udvalgte områder.
Ritt Bjerregaard (S), 2002-04-25:
Jeg skal fortsætte med et lille citat til hr. Vestergaard, og det er: »En succesfuld indsats mod levnedsmiddelbårne sygdomme kræver opbyggelse og vedligeholdelse af en effektiv egenkontrol rettet mod mikrobiologiske risikofaktorer...«
osv. osv.
Pointen er, at hvis der ikke står en meget stærk myndighed bag, lykkes det overhovedet ikke.
Det, vi har diskuteret i onsdagsspørgsmål efter onsdagsspørgsmål, er den svækkelse, der sker af fødevareregionerne og dermed også af opfølgningen af egenkontrollen, og deraf spørgsmålene og deraf henvisningen til, hvad der egentlig står i den rapport fra ATV, som regeringen så mange gange har påberåbt sig.
Henrik Vestergaard (V), 2002-04-25:
Jamen vi skal da slå et par æg ud.
Hvis det, jeg sagde til hr. Keld Albrechtsen, var akademisk, er det jo lidt synd, at vi har påført de danske virksomheder noget, de skal følge.
Venstre støtter helt klart, at når der er foretaget kontrolbesøg, og det viser sig, at tingene ikke fungerer, er der mulighed for indskærpelser, påbud, forbud og offentliggørelse af resultaterne.
Det er vi med på, og det må jo også være på den måde, vi skal forsøge at få også de små virksomheder til at bekymre sig om fødevaresikkerheden.
Men jeg går ikke ud fra, at hr. Keld Albrechtsen foreslår en total kontrol, for det er jo umuligt.
Det synes jeg vi kunne vende tilbage til lidt senere.
Jeg går ikke ud fra, at man forventer, at der i de små virksomheder skal være mikrobiologisk forståelse og proceskontrolforståelse.
Ritt Bjerregaard (S), 2002-04-25:
Jeg vil også godt knytte nogle bemærkninger til diskussionen om egenkontrollen.
Nu blev der igen henvist til ATV-rapporten, altså den rapport fra Akademiet for de Tekniske Videnskaber, der hedder
»Mikroorganismer i vore fødevarer«
Jeg skal måske gøre opmærksom på, at det fremgår meget klart af den rapport, at egenkontrol bør støttes af den offentlige levnedsmiddelkontrol, som gennem regelmæssige tilsyn vil have en god indsigt i den enkelte virksomheds problemer, og så tilføjes der et andet sted, at egenkontrol kræver procesforståelse og mikrobiologisk indsigt.
Hvor er det
, vi finder det i de bittesmå virksomheder?
Keld Albrechtsen (EL), 2002-04-25:
Nu synes jeg, det begynder at falde lidt fra hinanden med hr. Henrik Vestergaards argumentation.
Nu erkender han, at det, der er forudsætningen for egenkontrollen, ikke er til stede i de små virksomheder, og at det kan man heller ikke forlange den skal være.
Men derfor er det altså bare, at det ikke går an at svække den offentlige kontrol ved f.eks. at nedsætte antallet af tilsyn.
I går var ministeren ikke i stand til at forklare, hvor meget indsatsen på det offentlige område bliver svækket i f.eks. Århus.
Det kan vi vende tilbage til, men jeg synes, kæden hopper lidt af for Venstres ordfører, når man selv erkender, at det, der er forudsætningen for egenkontrollen, ikke er til stede.
Henrik Vestergaard (V), 2002-04-25:
Til fru Lone Møller skal jeg svare, at hvis det viser sig, at det sammenhængende system, man er ved at indføre med baggrund i fødevareloven med både egenkontrol, tilsyn og offentlig prøveudtagning, på nogle områder viser sig ikke at være holdbart nok, er Venstre med på at diskutere en skærpelse af tingene.
Sådan vil det da være, og jeg er i øvrigt fuldstændig sikker på, at det vil fødevareministeren være opmærksom på før nogen andre og vil gøre noget ved det.
Men vi følger også - og det bliver så et svar til hr. Keld Albrechtsen - de anbefalinger, der ikke er vedtaget med fødevareloven, men som ligger i den såkaldte ATV-rapport, for at sikre, at der arbejdes med mere egenkontrol i virksomhederne.
Egenkontrol er proceskontrol, og det vil sige, at man via nogle hazard-principper fokuserer på, hvor der kan være nogle kritiske punkter med risiko for overføring af bakterier.
Når en virksomhed skal beskrive, hvordan de foretager kontrollen, og der samtidig på et tidspunkt kommer tilsyn fra fødevaremyndighederne for at tjekke, om dette egenkontrolsystem for det første er udarbejdet, for det andet bliver fulgt, og om der for det tredje også gives rådgivning om, hvordan det skal gøres, tror vi på, at vi kan få det her løftet på plads.
Det er korrekt, at det måske kun er 2½ pct., der i dag har fået godkendt deres egenkontrolsystem, men det betyder ikke, at det kun er 2½ pct. af virksomhederne, der arbejder med at få det gennemført frem til 2005, som ønsket er.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-04-25:
Jeg synes, at regeringspartierne desværre fortsætter den tradition med at skrive forslag til vedtagelse, som tilslører, hvad det egentlig er man vil, og det gælder også for dette her.
Man skal virkelig ned bag om teksten for at finde ud af, hvad der er hensigten, og hensigten er jo åbenlyst, at man vil svække den offentlige indsats og appellere til denne egenkontrol.
Jeg vil godt spørge hr. Henrik Vestergaard
: Når vi ser på bagerier, små restaurationer og små slagtermestre, hvad betyder så egentlig denne egenkontrol, sammenholdt med at den offentlige kontrol svækkes?
Ja, det betyder jo, at det hele fortsætter, som det hele tiden har været, for det er jo den, der direkte udfører tingene, der skal kontrollere sig selv, og vi ved jo godt, at med de brodne kar, der desværre er, fortsætter problemerne jo bare, uanset om man kalder det egenkontrol eller ej.
Er det ikke realiteten?
Jeg synes, at det er noget lidt akademisk snak, hr. Henrik Vestergaard kommer med, for det, jeg spurgte om, var: Hvis nu en af de restaurationer, som i sin tid, da Levnedsmiddelkontrollen i København gennemførte sine offentliggørelser af tilstandene i restaurationerne i København - som jo viste, at der var meget, meget store hygiejneproblemer - indfører noget, der kaldes egenkontrol, så vil den restauratør, der er problemer med, altså skulle kontrollere sig selv. Men tror hr. Henrik Vestergaard, at det, at man har et stykke papir og et stempel, der hedder egenkontrol, medfører nogen som helst ændring af den beklagelige tilstand?
Næ, selvfølgelig gør det da ikke det.
Det eneste, der vil medføre en ændring, er, at der kommer kontrolbesøg, og at resultaterne af kontrolbesøget bliver offentliggjort.
Jeg vil godt spørge hr. Henrik
Vestergaard, om det ikke er korrekt bedømmelse af situationen i den pågældende restauration.
Mariann Fischer Boel (V), 2002-04-25:
Det skal bare være en kort bemærkning for måske at afslutte den her runde, så ordførerne kan komme i gang, men til hr. Morten Bødskov: Hvis egenkontrollen stod alene, så ville jeg også være bekymret.
Det er indlysende klart, for så var det jo lige meget, om de så opfyldte de regler, der blev stillet til dem.
Men i dag har vi det jo sådan, at der er fysisk kontrol i virksomhederne tre gange om året.
De virksomheder, der så ikke havde egenkontrolprogrammer,
ville i realiteten kun tre gange om året blive stillet til regnskab for deres kvalitet.
Med egenkontrolprincippet som et af elementerne kan de blive stillet over for et spørgsmål om: Har I så løst jeres daglige egenkontrol?
Og det kan man holde styr på ved hjælp
af de kontrolrapporter, som skal udarbejdes.
Derfor er det da klart, at hvis egenkontrollen var det eneste element i vores fødevaresikkerhedsmæssige overvejelser,
så ville det være betænkeligt.
Jeg må indrømme, at hvis de socialdemokratiske ordførere er på vej væk fra egenkontrolelementet, synes jeg måske, at vi skal diskutere indholdet af fødevareloven.
Morten Bødskov (S), 2002-04-25:
Det er jo et interessant spørgsmål med egenkontrollen, særlig omfanget af den og ikke mindst også dybden i den.
Det er jo altså en kendt sag, at mange af de her steder har man alvorlige problemer i forvejen med andre ting i lovgivningen.
Hvad får så ministeren til at tro, at de skal have styr på selv den mindste del af indholdet af den fødevare, som de producerer eller fremstiller?
Det er et meget, meget stort spørgsmål, synes jeg.
Lone Møller (S), 2002-04-25:
Desværre var det ikke muligt at få ministerens kommentar, og derfor skal jeg spørge hr. Henrik Vestergaard, om han vil give en kommentar.
Hvad har Venstre tænkt sig at gøre ved det?
Helge Adam Møller (KF), 2002-04-30:
Til hr. Erling Christensen kan jeg sige, at en af grundene til, at den konservative folketingsgruppe ikke umiddelbart kan støtte det her forslag, men foretrækker regeringens, jo netop er, at man vil differentiere.
Man siger, at målsætningen klart er 130 km/t., når vejene er klar til det, de af dem, der ikke er.
De andre har vi så 120 km/t. på og enkelte 110 km/t.
Og det er jo netop, fordi vi erkender, at der er forskel på vejene og de vejtekniske udformninger.
Den anden ting var kontrol.
Der står klart og tydeligt i det forslag, som endnu ikke er fremsendt, og som bliver sendt til høring om et par dage, at man lægger vægt på øget kontrol, specielt på de - ja, der står desværre, tror jeg nok, »farlige strækninger«, og det er vel et forkert udtryk om motorveje, fordi de er ekstremt sikre.
De er fire gange så sikre at køre på med de nuværende 120 km/t., altså som gennemsnit, som det er at køre med 80 km/t. på en landevej.
Så til sidst: Når hr. Erling Christensen bliver ved med at trække tidligere ting frem, så lad mig nævne nogle enkelte tal: I 1994 blev der dræbt 30 på de danske motorveje, i 1995 31, i 1996 30.
Dengang havde vi 700 km motorvej, og gennemsnitshastigheden var 114 km/t.
Nu har vi bygget 200 km ekstra.
Gennemsnitshastigheden er øget til 120 km/t., og antallet af dræbte på danske motorveje er faldet.
Det var 29 sidste år.
Erling Christensen (S), 2002-04-30:
Hvis man går tilbage til det lovforslag, der blev fremlagt i 1991, blev det påvist også af de såkaldte eksperter med ministeren i spidsen, at der var visse motorvejsstrækninger, der dengang kun kunne bære 90 km/t.
Det håber jeg man får tid til at kigge på.
Så er hr. Helge Adam Møller ikke meget inde på - det var justitsministeren - færdselssikkerhedsmæssige forhold.
Som formand for eller som medlem af Færdselssikkerhedskommissionen - nu ved jeg ikke, hvordan hr. Helge Adam Møllers stilling er nu - men i hvert fald med mange års medlemskab af Færdselssikkerhedskommissionen må jeg da håbe på og tro på, at ordføreren vil have in mente, hvad ordføreren har lært dér.
Men hr. Helge Adam Møller: Hvordan vil man så kontrollere det på motorvejene?
Vi to ved jo godt, at politiet ikke har lyst til at stå i vejsiden ude ved motorvejen og kontrollere hastighed.
Vil man gøre det ved automatisk hastighedsovervågning?
Eller vil man gøre det ved eftersættelse?
Helge Adam Møller (KF), 2002-04-30:
Hr. Erling Christensen spørger, om vi vil lytte til de høringssvar, der kommer.
Ja, pokker skulle da sende noget ud i høring, hvis man ikke kan blive påvirket af de argumenter, der kommer, så selvfølgelig vil vi det.
Men vi vil da ikke binde os.
Hvis man sender dem ud til høring hos 30, så kan det godt ske, at man får ikke 30 forskellige svar, men måske 7 forskellige svar.
Vi tager en politisk stilling, men selvfølgelig lytter vi til de svar, vi får.
Til hr. Fischer, der siger, at Det Konservative Folkeparti i valgkampen var ude og love 130 km/t. på motorvejene
: Det tror jeg faktisk ikke vi var.
Den, der har talt mest for 130 km/t. i den konservative folketingsgruppe
de sidste 15 år, er vist undertegnede.
Og selv jeg sagde under valgkampen kun, at jeg vil arbejde for 130 km/t. på de danske motorveje, og det kan jeg garantere at jeg bliver ved
med at arbejde for.
Jeg er helt enig i, at gennemsnitshastigheden - og det er der jo mange, der glemmer i øjeblikket - på de danske motorveje i 2000, og det er det sidste tal, vi har fået, er 120 km/t. for personbiler.
Den er sikkert øget med 1 km/t. siden.
Vurderingen fra en række eksperter er, at hvis man øger den lovlige hastighed til 130 km/t., så vil gennemsnitshastigheden øges til omkring 126, måske 127 km/t.