Frank Jensen (S), 2001-02-06:
Det har været en lang debat og til tider også en hektisk debat, ikke forstået på den måde, at der er kommet nye ting frem; jeg har ikke hørt en eneste ny ting i debatten i forhold til de mange Schengendebatter, vi har haft igennem de seneste 4-5 år her i Folketingssalen.
Der er kommet et par nye debattører, og de skal selvfølgelig være undskyldt, at de ikke var med, da vi i sin tid gennem tre behandlinger her i Folketinget i 1997 behandlede Danmarks tilslutning til Schengensamarbejdet.
Men det har sådan set heller ikke ført til nye argumenter.
Man kan være uenig i den vision, der ligger bag Schengensamarbejdet.
Man kan være uenig i, at folk, der har et legalt grundlag, skal have lejlighed til at kunne rejse friere over grænserne, at man ser det som en værdi, en kvalitet i vore samfund; det kan man være imod.
Man kan også være imod, at man samtidig skal styrke indsatsen mod den grænseoverskridende kriminalitet og illegale indvandring, der kan være forbundet med at give de lovlydige borgere nogle friere og bedre rammer for den frie bevægelighed.
Det er fair nok.
Partierne kan holdningsmæssigt være imod det store flertal her i Folketinget, der har det som en fælles holdning og deler den vision med en række europæiske lande.
Men der er nogle fakta i debatten, og det er, som om fakta, hver gang vi har de her debatter, overhovedet ikke må spille nogen rolle for debatten, for i de korte bemærkninger forsøger man at holde fast i en lang række myter og fabeldyr, og de har også fået lov at komme op på talerstolen her i dag.
Det, der har været afgørende for regeringen og heldigvis et stort flertal her i Folketinget, er at kunne holde fast i den nordiske pasunion også i Europa og udvide den til, at den frie adgang også skal gælde syd for Danmarks grænse.
Og det er det, vi har fået.
Vi har altså fået fastholdt den nordiske pasunion, også efter at Schengensamarbejdet nu er en del af EU-samarbejdet.
Hvad var der sket, kunne man spørge hr. Keld Albrechtsen, hr. Knud Erik Hansen og hr. Thulesen Dahl, hvis Danmark havde sagt nej til at være med i det her samarbejde? Ville svenskerne, ville finnerne så have valgt at stå udenfor?
Jeg tvivler.
Vi har fået Norge med i samarbejdet, og vi har fået Island med.
Deres nationale parlamenter har valgt at være med i det samarbejde for at sikre, at den nordiske pasunion ikke kun er intakt, men også kan udvides til at kunne fungere i et samarbejde i Europa.
Hvad var der sket, hvis Danmark var blevet udenfor?
Ja, så var den nordiske pasunion, som nu snart har fungeret i 50 år, højst sandsynligt gået i opløsning, og så var den dansk-tyske grænse blevet en ydre grænse.
har i dag.
Men det ville ikke være realiteten, hvis Danmark ikke var på vej ind i Schengen.
Så havde vi fået en grænse, der er af en helt anden karakter
med personkontrol, ikke stikprøvekontrol, som det vi kender i dag. Hvad var konsekvensen af det?
kilometerlange køer op igennem Jylland.
Sådan som vi har det i dag, hvor der alene er stikprøvekontrol på de over 250.000 køretøjer, der passerer den dansk-tyske grænse, ved hr. Thulesen Dahl jo godt, at hvis der her skulle være intensiv personkontrol, så var det ensbetydende med mange og lange, kilometerlange køer op igennem Jylland.
Det ville være realiteten, hvis regeringen havde fulgt de anbefalinger, som hr. Thulesen Dahl og Dansk Folkeparti er kommet med.
Det har regeringen ikke gjort, og det tror jeg, at vælgerne, som hr. Thulesen Dahl er så optaget af, er meget taknemmelige for.
De er meget taknemmelige for, at de ikke skal holde en varm sommerdag med børnene bag i bilen i kilometerlange køer for at komme videre mod deres feriemål.
Dansk erhvervsliv er taknemmelig for, at de har uhindret adgang til det store eksportmarked syd for Danmark.
De skal ikke holde i kilometerlange køer med deres kølebiler og deres andre lastvogne, der skal køre gods fra Danmark, eksportvarer fra Danmark syd for grænsen.
Vi har altså fundet en måde, hvorpå vi på en og samme tid kan sikre, at den nordiske pasunion og Danmark kan være med i det europæiske samarbejde.
Hvad er op og ned på det?
De fører tilsynet med den danske del af Schengen Information System, med vores nationale del.
Så er der til gengæld etableret en fælleseuropæisk tilsynsmyndighed, som fører tilsyn med den centrale del af Schengen Information System.
Der er altså et fintmasket tilsyn af uafhængige tilsynsmyndigheder.
Danmark er repræsenteret i den fælles tilsynsmyndighed med to medarbejdere fra Det Danske Datatilsyn.
Hvad er op og ned i tilsynets egen oplevelse af de her forhold?
Jeg er glad for, at jeg til debatten i dag fra Det Danske Datatilsyn har indhentet en udtalelse, som også er oversendt til Folketinget, og jeg skal blot citere det sidste afsnit i direktør Henrik Waabens skrivelse vedrørende Schengen Information System: »I øvrigt er det fortsat Datatilsynets opfattelse, at de retlige rammer for etableringen af et tilfredsstillende sikkerhedsniveau omkring SIS er til stede.
Det gælder for såvel den tekniske støttefunktion i Strasbourg som den nationale del af SIS.«
Her har vi altså det øverste datatilsyns, det uafhængige datatilsyns ord for, at rammerne er i orden.
Så er det dog ret frisk, at ordførere fra forskellige partier kommer her på Folketingets talerstol og blot slynger ud, at det er stærkt utilfredsstillende, og at man af den grund bør udskyde dansk tilslutning til det samarbejde, vi er en del af. Jeg forstår på hr. Albrechtsen, at det også er et spørgsmål om ret og det at få slettet oplysninger, der kan være ukorrekte.
Det ved hr. Albrechtsen at der er klare regler for.
Der er egen accesadgang for borgere til at få oplysninger om, hvorvidt de står i Schengen Information System.
Er der ukorrekte oplysninger, er der regler for, at der er pligt til, at det lands myndighed, der har indlagt dem, skal rette dem.
Der er altså her både retssikkerhed og registersikkerhed, der er borgeradgang, der er transparens, altså gennemsigtighed for borgere, hvis det er sådan, at det at give de oplysninger ikke vil være til skade for en konkret efterforskning, som foretages af politiet, af de retshåndhævende myndigheder.
Jeg forstår, at Enhedslisten har fået den demokratiopfattelse, at fordi spørgsmålet om, hvorvidt Danmarks tilslutning til Schengen er i overensstemmelse med grundloven, nu er rejst af en gruppe borgere og bragt for domstolen, så skal Folketinget sætte en lov ud af kraft.
Her har vi altså en gruppe borgere, der har anlagt sag ved domstolene for at få dom for, at Danmarks tiltrædelse af Schengen er grundlovsstridig.
Jeg kan oplyse over for Folketinget, at Vestre Landsret har afvist sagen, og at Vestre Landsrets afgørelse nu er indbragt for Højesteret.
Mener Enhedslisten for alvor, at det, at en gruppe borgere i øvrigt har fået afvist en sag ved landsretten og derefter kærer den til Højesteret, skal betyde, at en lov, vedtaget af et stort flertal i Folketinget, skal sættes ud af kraft?
Forestiller Enhedslisten sig, at en række partier kan komme og bringe det frem her for Folketinget? Det er jo det, der fremgår af Enhedslistens forslag til vedtagelse her i dag, og som er bærende for hele forslaget, at er der en domstolsprøvelse af forholdet, så skal man sætte Danmarks tilslutning til Schengensamarbejdet ud af kraft. Hr. Thulesen Dahl har kredset om spørgsmålet, der knytter sig til den konkrete kontrol ved grænsen.
Hr. Thulesen Dahl kan ikke forstå, hvorfor det er mere effektivt at bruge folk til baglandskontrol end at have den stikprøvevise kontrol på selve grænsen.
Her har hr. Thulesen Dahl forsøgt at bruge argumentationen med baggrund i facts.
Jeg kan sige til hr. Thulesen Dahl, at det ikke er lykkedes.
Det er rigtigt, at der var 3.064, anslår politiet, der forsøgte at komme over grænsen som asylansøgere.
Af de 3.064, der kom ind gennem politikredsene i Tønder og Graasten, er det kun skønsmæssigt 10-15 pct., der er taget ved indrejsekontrollen.
Resten er taget af baglandspatruljen.
Det vil sige, at vi altså er oppe på, at 80-85 pct. af dem, der rejser ind over grænsen, tages af baglandspatruljen.
Det burde være argumentation nok over for hr. Thulesen Dahl for, at de 80 politifolk, der i dag bruges til stikprøvevis kontrol af pas på grænsen, er langt bedre brugt ved at være med i baglandspatruljen i den nye grænsepolitiafdeling til at sikre igennem samarbejde med tysk politi med baggrund i efterretninger, man får fra udenlandske politimyndigheder, at man tager dem, der krydser grænsen, og som har organiseret kriminalitet som formål, og dem, der indrejser illegalt med det formål at opholde sig af kortere eller længere tid her i land med et illegalt formål.
Der er baglandspatruljen det mest effektive, og det er dokumentationen i tallene fra det område i Danmark en klar understregning af.
Vi har i øvrigt 7.000 km kystlinje i Danmark.
Vi har, som hr. Helge Adam Møller var inde på, en række grænsepassager ved den dansk-tyske grænse, hvor der ikke er grænsebevogtning.
Men fakta burde vi efterhånden i denne sag kunne koncentrere os om at være enige om som grundlag og fundament for den fortsatte debat.