Pia Kjærsgaard (DF), 2002-03-21:
Da regeringens udspil til en ny udlændingepolitik af integrationsministeren og af justitsministeren blev fremlagt på et pressemøde den 17. januar, var Dansk Folkepartis umiddelbare reaktion entusiasme over, at en pragmatisk ny kurs syntes at være blevet lagt.
Vores reaktion kunne selvfølgelig ikke være anderledes.
Regeringen slog jo allerøverst oppe i udkastet utvetydigt fast, at - og jeg citerer: »antallet af udlændinge, der kommer til Danmark, skal begrænses«.
Præcis den holdning har Dansk Folkeparti slået til lyd for gennem alle årene, netop det, at det var antallet af udlændinge, der var problemets kerne.
At det var den utroligt store årlige tilstrømning, der var selve problemet
, dels for at sikre en ordentlig integration, dels - og det er vigtigt - for at sikre det danske folks velvilje.
Jeg har gang på gang slået fast, at Dansk Folkeparti naturligvis er rede til og vil forhandle også om integration under forudsætning af, at vi bliver imødekommet på ét eneste vigtigt punkt: at masseindstrømningen af udlændinge effektivt standses.
Dette så vi og ser vi fortsat som selve betingelsen for, at en ny udlændingepolitik overhovedet lader sig realisere, og som selve betingelsen for, at Dansk Folkeparti vil kunne medvirke til en omfattende integrationspolitik.
Alle hidtidige integrationsplaner er nemlig alene slået fejl, fordi tilstrømningen af nye konstant har været så stort, at intet effektivt har kunnet igangsættes.
Så selvfølgelig, når man får sådan nogle modstridende udtalelser, giver det jo anledning til lidt bange anelser.
Lad os så se på, hvordan det forholder sig med de bebudede stramninger, som af et bredt spektrum af udlændingelobbyen er blevet betegnet som nærmest revolutionerende, og som af de samme kredse sådan rent rutinemæssigt er blevet dømt til at være på kant med menneskerettighederne.
Regeringen foreslår, at de facto-begrebet udgår.
Det var det, regeringen lovede.
Det lyder fornuftigt, indtil man erfarer, at begrebet erstattes af et stort set identisk »beskyttelsesbegreb«.
Man kalder det noget andet.
Hvis det forholder sig anderledes, så må integrationsministeren forklare mig det.
Regeringen vil forhøje alderskravet til 24 år i forbindelse med ægteskabs indgåelse.
Det lyder også rimeligt, men i realiteten er det jo nok bare at udskyde ægteskabets indgåelse.
Regeringen vil forlange større tilknytningskrav
Alt i alt er det noget uigennemsigtigt, hvad det egentlig betyder.
Regeringen vil ophæve retten til familiesammenføring med forældre over 60 år.
Igen lyder det rigtigt, men ser man på effekten, var der i år 2000 238 tilfælde og i år 2001
236 tilfælde.
Det er jo ikke de tiltag, der er medvirkende til en dramatisk begrænsning.
Det var ikke det, Venstre og De Konservative lovede vælgerne forud for den 20. november, og det var bestemt ikke det, flertallet af det danske folk, som gav 94 mandater til Venstre, Dansk Folkeparti og De Konservative, tænkte, da de gav os et mandat til at få tingene gennemført. Jeg vil godt sige, at udlændingeloven nu åbenbart skal hastes igennem, uden at jeg indtil nu har fået svar på, om man vil kæde det sammen med integrationsloven og indfødsretsloven.
Jeg vil godt have et konkret svar
fra integrationsministeren, når han kommer på talerstolen, om det er tilfældet.
Jeg vil sige til regeringen, at vel vil Dansk Folkeparti som sædvanlig være parat til et konstruktivt, men kritisk samarbejde, vel ønsker vi regeringen et langt og lykkeligt liv, og vel ønsker vi regeringen alt muligt godt, men vor loyalitet ligger ikke mindst i denne hjertesag hos den knap halve million vælgere, der gjorde Dansk Folkeparti til Tingets tredjestørste parti.