runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Søren Søndergaard (EL), 2001-03-20:
Jeg ved ikke, om hr. Melchiors medvirken til det her forslag er tragikomisk, men jeg vil blot nøjes med at konstatere, at SF fremsætter et forslag til vedtagelse, som indeholder nogle formuleringer om, at man skal målrette sanktionerne.
Derefter er der en række partier, der gør megen grin med det, eller kalder det tragikomisk, eller hvad de nu gør, rejser megen debat om det, hvorefter de selv efterfølgende fremsætter et forslag til vedtagelse med nøjagtig det samme indhold.
Det er mildest talt forbløffende.
Så det er åbenbart ikke dér uenigheden er.
Uenigheden må være et andet sted, siden dette store flertal af partier havde et behov for at fremsættte et andet forslag til vedtagelse end den, SF havde fremsat.
Så kunne vi ikke få afsløret: Hvor er det egentlig, uenigheden er?
Knud Erik Hansen (SF), 2001-03-20:
Jeg vil godt spørge hr. Arne Melchior, om det er således, at vi altid her i Folketinget, når vi debatterer og fremsætter vedtagelser, har kontante løsninger på alle problemerne.
Er det ikke sådan, at vi faktisk ofte også angiver nogle retningslinjer til og nogle henstillinger om, hvorledes man skal køre processen videre?
Det har faktisk været vores ønske at få drejet processen og give et signal om, hvorledes den internationale proces skal køre videre.
Og jeg må sige, at det har vi opnået.
Jeg synes, det er rigtigt, som hr. Søren Søndergaard siger, at selv i det udkast til forslag til vedtagelse ligger der jo faktisk nogle signaler om, at man i høj grad skal tage hensyn til civilbefolkningen.
Det har været vores ønske, at man i den videre proces i højere grad skal gøre det.
Vi har ikke haft en forestilling
om, at vi skulle komme med en løsning.
Det er der jo ingen af os, der kan i en proces, hvor der er så mange internationale parter.
Men vi kan komme med et signal om retningen, og hvad
man skal tage hensyn til
Det synes jeg faktisk vi er tæt ved at have opnået.
Arne Melchior (CD), 2001-03-20:
Ethvert folketingsmedlem kan jo stille enhver forespørgsel.
Sådan er det demokratiske system.
Listen over forespørgsler, der skal foretages i de næste 2½ måned herinde, er også præget deraf.
Men det er nu mest interessant med forespørgsler, der har et positivt sigte, og som kan føre til en forbedring af noget, og det gør dagens forespørgsel ikke.
Må jeg så sige til hr. Søren Søndergaard, at han ikke kan læse indenad, eller også vildleder han bevidst Folketinget ved at læse en halv sætning.
Den sætning, som hr. Søren Søndergaard støtter sig til, siger, at vi skal støtte FN-initiativer, underforstået hvis sådanne skulle komme - de er ikke kendt i dag, for så var de bragt ud i verden - der tager sigte på at målrette sanktioner mod det irakiske regimes muligheder for at anskaffe masseødelæggelsesvåben.
Jamen det er da klart, at vi skal prøve det, og derfor er der jo overflyvninger både i syd og i nord, fordi vi målretter dem for at hindre Saddam Hussein i at skaffe sig farlige våben
Det læste jeg jo op af fra den tyske efterretningstjeneste i min ordførertale.
Det har intet at gøre med at målrette, således at befolkningen får mere mad, end den får i dag, for der er ikke noget, vi hellere ville, og vi ville det lige så gerne som hr. Søvndal, hr. Knud Erik Hansen og hr. Søren Søndergaard, nøjagtig lige så meget.
Og vi har lige så manglende evner som de tre herrer til at skaffe en sådan målrettethed.
Hr. Søren Søndergaard har ikke med et komma antydet, hvordan den kan skaffes.
Hvis han har ligget og vidst det i flere uger og måneder, så er han et skarn, hvis han ikke har bragt det til verdens kundskab noget før.
Men han gør det altså heller ikke i dag.
Per Stig Møller (KF), 2001-03-20:
Jeg vil gerne spørge hr. Arne Melchior, om ikke jeg har ret i, at der - ud over det, hr. Arne Melchior selvfølgelig har nævnt - er en meget, meget væsentlig forskel på de to forslag til vedtagelse i indledningerne.
Hr. Villy Søvndals forslag til vedtagelse konstaterer, at 10 års økonomiske sanktioner imod Irak osv. har betydet ufattelige lidelser for civilbefolkningen i form af en afgrundsdyb fattigdom og en alarmerende høj dødelighed.
Her siger SF, at hovedansvaret ligger på 10 års økonomiske sanktioner.
I det forslag til vedtagelse, som vi andre har formuleret, står der, at det irakiske regime bærer hovedansvaret for, at 10 års økonomiske sanktioner har medført ufattelige lidelser.
SF anklager først og fremmest sanktionspolitikken.
Vi anklager det irakiske regime.
Er dét ikke rigtigt, vil jeg spørge hr. Arne Melchior.
Villy Søvndal (SF), 2001-03-20:
Jeg vil sige til hr. Arne Melchior, at jeg egentlig synes, at vi svært kunne ramme mere præcist med en debat lige netop om Iraksanktionerne, end vi gør.
Jeg forstår derfor ikke den lille småfornærmethed over, at hr. Arne Melchior skal deltage i den her debat i dag.
Det er næsten, som om det er noget, der generer hr. Arne Melchior.
Kan vi virkelig ikke tage en politisk debat i en situation, hvor et land er ved at blive forkrøblet, og hvor der internationalt, ikke i hr. Arne Melchiors hoved, heller ikke i hr. Per Stig Møllers hoved, heller ikke i de unge Venstrefolks - tværtimod, vi skal bare fortsætte, vi skal måske gøre det endnu skrappere - i stort set alle andre lande er stigende tvivl om, hvorvidt man skal fortsætte efter 10 år med de konsekvenser for civilbefolkningen og med det antal døde børn?
De humanitære organisationer, der arbejder tæt på, Dansk Røde Kors, som ikke er inficeret af SF, og FN's hjælpearbejdere siger stop, fordi det har nogle konsekvenser, de ikke vil medvirke til.
Er det virkelig for meget at forstyrre hr. Arne Melchior med?
Arne Melchior (CD), 2001-03-20:
Ja, hr. Knud Erik Hansen har da ganske ret i, at der ikke findes klare løsninger, men det er da forespørgeren, der må være nærmest forpligtet til at have dem.
Vi andre følger med i den regelmæssige debat om disse ting året rundt, og vi vidste godt, at dagens debat ikke ville bringe os nærmere nogen løsning, men høflige, som vi er, stiller vi altså op, men det kan da ikke forlanges af os, at vi skal komme med løsninger.
Jeg tror ikke, de findes, for så ville de for længst være blevet anvendt.
Men vi har altså ikke forespurgt nogen, for vi forventer os intet.
Der er ikke en baby og ikke et menneske i Irak, der får en krumme mere mad på grund af denne forespørgsel.
Det hindrer ikke, at man kan debattere.
Og så vil jeg sige til hr. Søren Søndergaard: Jeg ved ikke, om jeg gjorde mig lystig.
Der er noget, der hedder tragikomik, og den plejer hr. Søren Søndergaard godt at kunne forstå.
Det, der står i de mange partiers - hvoraf CD er ét - forslag til vedtagelse, er jo bare, at vi skal fortsætte den politik, vi fører.
Vi støtter det, der sker.
Der står ikke, at der skal ske noget nyt, men kommer der nye forslag, ja, så skal vi selvfølgelig støtte dem. Vores forslag til vedtagelse er jo kun en nødvendighed affødt af den rejste forespørgsel.
Vi vil gerne bekræfte udenrigsministerens og regeringens og det store folketingsflertals holdning, som er den samme i dag, som den var for et år siden, og som den formentlig, hvis der ikke sker store sensationer, også vil være om 3 måneder.
Længere frem skal jeg afholde mig fra at spå.
Søren Søndergaard (EL), 2001-03-20:
Nødtvunget erkender hr. Arne Melchior: Jo, der står »målrette sanktionerne« i det forslag til vedtagelse, han selv har været med til at skrive, men det skyldes jo, at det handler om at målrette sanktionerne for at forhindre, at man anskaffer masseødelæggelsesvåben i Irak.
Jeg bliver nødt til at læse yderligere en linje op af det forslag, hr. Arne Melchior selv har fremsat.
Den lyder: »at målrette sanktionerne mod det irakiske regimes muligheder for at anskaffe sig masseødelæggelsesvåben, således at civilbefolkningen rammes mindst muligt.«
Jeg citerer kun, vil jeg sige til hr. Arne Melchior.
Jeg mener derimod, at hr. Per Stig Møller ved at gå op til begyndelsen af vedtagelserne jo havde ret i, at her er en forskel.
Og hvad er så forskellen?
Jo, i det forslag til vedtagelse, der er fremsat af SF, konstaterer man
, at det både er sanktionerne og det irakiske regimes politik, der er årsag til problemerne.
Flertallet her siger, at det kun er det irakiske regimes politik, der er problemet, og at sanktionerne ingen betydning har.
Det er den reelle forskel i denne debat.
Villy Søvndal (SF), 2001-03-20:
Til hr. Arne Melchior vil jeg sige: Der foregår internationalt en debat efter 10 års sanktioner med de resultater, vi har diskuteret og beskrevet, og som udenrigsministeren havde med i sin redegørelse.
Det er ubetvivleligt, at der foregår en debat: Skal det fortsætte? Hvorfor tror man på, at det, som ikke har virket indtil nu, skal fortsætte?
I den internationale kamp om holdninger til sanktioner, specielt i Irak, er der forskellige positioner.
Det afgørende, når man anvender en forespørgselsdebat i Danmark, er at få klarhed over, hvad den danske position er.
Skal vi støtte dem, som siger, at sanktionerne ikke har haft det ønskede resultat?
De irakiske magthavere sidder så sikkert, som de altid har siddet, men den irakiske civilbefolkning betaler en uhyggelig høj pris.
Så er jeg enig med hr. Per Stig Møller.
Vi siger altså, at der er et dobbeltansvar, men det er jo ikke noget, SF specielt siger.
Det er i samklang med de hjælpeorganisationer, der har arbejdet dernede.
De siger enstemmigt, at sanktionerne bærer en stor del af ansvaret, men ikke hele ansvaret.
Vi har ikke nogen hensigt om at hvidvaske Saddam
Hussein
Knud Erik Hansen (SF), 2001-03-20:
I svære og komplicerede situationer kan det jo let blive til en diskussion om skyld og forenkling.
Vi har netop, som hr. Villy Søvndal sagde, brugt formuleringen, at sanktionerne har haft en betydning, men at Saddam Husseins ageren har også haft en betydning, netop som et udtryk for en konstatering af, at det, vi gør, betyder noget. Så jeg vil godt spørge hr. Arne Melchior, om hr. Arne Melchior virkelig mener, at sanktionerne har været helt uden betydning for civilbefolkningens situation.
For det er jo konsekvensen, hvis man skal stå inde for den anden vedtagelse, at man alene pålægger Saddam Hussein skylden.
Jeg synes, det er vigtigt, at vi holder hovedet lidt koldt og siger: Der er faktisk flere ting i denne her meget komplicerede situation, der har haft betydning, og vi har ansvaret for nogle af dem, og det er dem, vi så må handle ud fra.
Arne Melchior (CD), 2001-03-20:
Til hr. Knud Erik Hansen vil jeg sige, at jeg har svaret på det spørgsmål i min ordførertale.
Det kunne jeg aldrig drømme om at benægte.
Jeg har sagt det nøjagtigt.
Så hør dog efter, hvad jeg siger, og lad være med at stille spørgsmål om noget, som jeg længst har besvaret!
Hr. Søvndal bliver ved med at sige, at der er tvivl mange steder.
Jamen det er da klart.
Man må da være et skarn
, hvis man ikke er i tvivl.
Men hvorfor fortsætter vi så, når vi er i tvivl om nytten?
Det er, fordi alternativet - det har jeg også svaret på tre gange allerede - er umuligt.
Alternativet er så meget desto værre.
Så spørger hr. Søvndal mig direkte, om de sanktioner har haft den ønskede effekt.
Nej, selvfølgelig har de ikke haft det.
Det har jeg også svaret på.
Hvem ønsker, at nogen uskyldige skal lide? Hvad er det for nogle overflødige, næsten fordummende spørgsmål at stille til voksne mennesker i en debat? Så taler hr. Søvndal om, hvordan Saddam Hussein sidder
Det ved jeg faktisk ikke.
Det tror jeg heller ikke, hr. Søvndal ved.
Han sidder lige så mægtig.
Og han kan fortsætte med sin korruption og sit bedrag og sin undertrykkelse af sin befolkning.
Det kan vi iagttage.
Men hvordan han mon går rundt og har det, ved vi ikke.
Hvordan fortsættelsen efter ham på et givent tidspunkt vil blive, og hvordan den vil være påvirket af sanktionerne,
Men alternativet er utænkeligt, ubrugeligt, og derfor må vi fortsætte, som vi hidtil har gjort, ikke fordi vi er særlig stolte af det, men fordi der ikke er nogen anden løsningsmulighed til rådighed for os.
Knud Erik Hansen (SF), 2001-03-20:
Vi har i SF ikke forestillet os, at vi kom med den ultimative løsning nu her, og vi har heller ikke forestillet os, at vi fandt den her i Folketingssalen.
Som jeg sagde før, synes vi faktisk, at vi har opnået en hel del, forstået på den måde at der faktisk er sat fokus på civilbefolkningens lidelser, og at der også i det forslag til vedtagelse, der ligger nu, faktisk er en tilkendegivelse om, at man skal målrette sanktionerne, således at civilbefolkningen rammes mindst muligt.
Jeg synes faktisk, det er meget vigtigt, at det er et udgangspunkt.
Det her er jo også en proces i det internationale samfund, hvor det ikke er uvæsentligt, hvad det er for nogle ting, man melder ud skal være forudsætningen for de løsninger, der skal findes, når der skal forhandles.
Og der synes vi, det er et vigtigt signal, man giver videre.
Så er der spørgsmålet om Saddam Hussein.
Vi kan jo alle sammen slå hinanden i hovedet med nogle ting, hvor der ikke er klare løsninger.
De sidste 10 år har jo ikke vist - må jeg sige til hr. Arne Melchior - at Saddam Hussein er blevet svagere på grund af sanktionerne.
Det har ikke været løsningen på det.
Jeg tror, at hvis vi overhovedet skal have en løsning og få væltet Saddam Hussein, så er det ved at styrke civilbefolkningen og deres modstand mod Saddam Hussein; det er ikke, at vi vælter ham udefra.
Jens Rohde (V), 2001-03-20:
Ja, det er vel noget af en gratis omgang at stille sig op på Folketingets talerstol for det første og sige, at det, vi kan se, er, at sanktionerne betyder, at den irakiske befolkning lider, når enhver ved, at diktatorer uanset sanktioner eller ej altid vil forsøge at holde deres befolkning i armod, for ellers kan de ganske enkelt ikke styre deres befolkning
Ergo: Ophævede vi sanktionerne, ville det så overhovedet hjælpe den irakiske befolkning?
Jeg tvivler meget.
Det er også en meget gratis omgang at stille sig op på Folketingets talerstol og sige, at man gerne vil have en diskussion om en anden politik, uden at der kommer ét eneste forslag til, i hvilken retning man skulle ændre på forholdene, hvad det er, man skal gøre.
Det er alt for let, må jeg sige til hr. Knud Erik Hansen.
Jeppe Kofod (S), 2001-03-20:
Jeg vil gerne have lov til at spørge hr. Knud Erik Hansen, om det ikke er rigtigt, at Saddam Husseins svar på FN's økonomiske sanktioner er, at han har taget sin befolkning som gidsler?
Det er det første.
Og kan SF ikke støtte den linje, som regeringen har lagt op til, og som jeg også nævnte i min ordførertale, nemlig at svaret på udspillet fra Saddam Hussein er punkt 1: at målrette sanktionerne mod Saddam Hussein og hans håndlangere, ikke mindst i lyset af hans muligheder for at erhverve sig nye masseødelæggelsesvåben, og punkt 2: at tilpasse sanktionerne, sådan at civilbefolkningen ikke kommer til at lide i det omfang, som tilfældet er i dag?
Er SF enig i det her, eller har SF et eller andet forslag, som de endnu ikke har afsløret for os i salen?
For så vil vi meget gerne høre om det.
Søren Søndergaard (EL), 2001-03-20:
Hr. Arne Melchior gjorde sig meget lystig over - og får det nu stærkt, stærkt med fra udenrigsministeren - at SF snakker om at målrette sanktionerne.
Det var aldeles latterligt, mente hr. Arne Melchior, for hvad betød det dog?
Det mystificerer mig en lille smule, for jeg har fået udleveret et stykke papir - det er muligvis et falsum - der hedder »Forslag til vedtagelse«, hvor jeg kan se, at en af forslagsstillerne er en Arne Melchior fra CD - ikke hr. Arne Melchior, der står Arne Melchior fra CD - og der hedder det i en pind, at man skal støtte FN's initiativer, der tager sigte på at målrette sanktionerne mod det irakiske regime osv. osv. osv. Jeg vil bare spørge hr. Arne Melchior: Har hr. Arne Melchior trukket sin støtte til dette forslag tilbage?
Knud Erik Hansen (SF), 2001-03-20:
Han kunne klart udnytte nogle af de midler, han får, på en anden måde.
Men det er også klart, at vi kan se,
at med de virkemidler, vi har, har det den konsekvens, at befolkningen lider.
Vi bidrager til det, og så er vi da også med til at tage befolkningen som gidsler.
Til spørgsmålet om, hvad man kan gøre, så tror jeg, at jeg har sagt, at vi ikke oplever, at der er lette løsninger. Vi har ikke sagt her i salen, at der er lette løsninger på en situation, hvor der indgår så mange og modstridende elementer.
Men vi har sagt, at det nødvendige udgangspunkt er, at vi i Vesten bliver nødt til at sige, at vi ikke længere kan acceptere, at civilbefolkningen lider.
Og her kan vi jo langt hen ad vejen støtte udenrigsministerens redegørelse, og vi har også kvitteret for den, og også intentionerne i dele af forslaget til vedtagelse, nemlig det, at retningen skal være, at civilbefolkningen ikke lider.
Den er lidt mildere i hr. Jeppe Kofods forslag end i vores, men det er klart, at retningen skal være den.
Så er der spørgsmålet om Saddam Hussein, om han ikke
kunne gøre noget andet - undskyld, jeg tror, jeg vender tilbage, jeg har glemt hr. Jens Hald Madsens spørgsmål.
Jeg beklager.
Jens Rohde (V), 2001-03-20:
Det er jo det sædvanlige fra venstrefløjen.
Jeg tror, at Max Weber beskrev det her som sindelagsmoral og ansvarsmoral. Sindelagsmoralen er der, for man vil altid gerne det gode - det vil vi i øvrigt alle sammen - men når det kommer til ansvarsmoralen, så kniber det ganske gevaldigt, for vi får aldrig nogle realistiske anvisninger på, hvordan man kan løse de her problemer.
Det er derfor, jeg siger, at det er en gratis omgang at stille sig herop og sige, at nu skal vi have gjort sådan og sådan - eller man siger ikke engang, at nu skal vi have gjort
SF vil bare kaste en bold op i luften, og så er det åbenbart op til os andre at prøve at sparke til den og få noget ud af den.
Her kaster man ansvaret fra sig hos SF.
Det er stadig væk for nemt.
Kan vi få nogle klare, konkrete bud på, hvor det er, man vil hen, så vi har noget at forholde os til og noget mere konkret at debattere ud fra?
Så kan det være, vi kan få en substans i debatten.
Vi vil jo alle sammen det gode, eller er det SF's opfattelse, at man på venstrefløjen har patent på godheden?
Jens Hald Madsen (V), 2001-03-20:
Jeg må sige til hr. Knud Erik Hansen, at det her er ved at bevæge sig mod at blive en tabersag for SF.
Det er virkelig ved at blive en tabersag.
Hvad er den teoretiske forskel på, at der ikke er nogen sanktioner, og at man har 40 mia. kr. på en konto, hvor man kan købe medicin og mad til sine børn, i forhold til, at der nu er sanktioner, hvor man har en konto, hvor man frit kan hæve 40 mia. kr. til at købe mad og medicin for?
Der er kun én forskel, for Saddam Hussein og hans regime vil ikke.
Derfor skal SF forklare mig, hvordan vi vrider armen om på Saddam Hussein og får ham til at bruge sine egne penge til at købe noget mad og noget medicin.
Det er det, det handler om.
Hvis SF ikke kan forklare, hvordan vi skal distribuere det, hvad så?
Skal vi kaste det ud med flyver, komme med det på en palle, eller hvad?
Nogle vil sågar kalde det for populisme, men det kunne jeg ikke finde på.
Jeppe Kofod (S), 2001-03-20:
Jamen det er da herligt at få bekræftet, at SF's svar på, hvordan man skal håndtere en målretning af sanktionerne, er det samme svar som det, jeg tror stort set alle Folketingets partier er enige om, nemlig at man for det første skal målrette sanktionerne mod Saddam Hussein og hans regime, ikke mindst i forhold til at erhverve sig masseødelæggelsesvåben, og at man for det andet skal lindre sanktionernes konsekvenser for civilbefolkningen.
Man kunne spørge SF: Hvori består det nye i SF's forslag?
Jeg tror, at vi alle sammen er enige om, at vi ønsker, at de sanktioner, vi indfører, har mindst mulig konsekvens for civilbefolkningen.
Det er lige præcis det, FN arbejder med, men hvad er det så, SF arbejder med, som vi ikke ved noget om, og som de gerne vil oplyse den undrende offentlighed om?
Det synes jeg SF skylder os et svar på.
Vi har ikke fået det endnu, og jeg tror heller ikke, at vi får det i dagens debat.
Villy Søvndal (SF), 2001-03-20:
Jeg vil spørge hr. Knud Erik Hansen, om hr. Knud Erik Hansen ikke deler den opfattelse, at når man har lyttet til hr. Jens Rohdes indlæg, så er et af de oplagte problemer, at hr. Jens Rohde vist ikke var til stede, da SF fremsatte sit forslag til vedtagelse, og om det ikke er hr. Knud Erik Hansens opfattelse, at havde hr. Jens Rohde været til stede, så havde han været meget klogere på det spørgsmål, der bliver stillet, han ville nemlig vide, hvad svaret er.
Svaret er, at man skal lave målrettede sanktioner, der rammer magthavere, der rammer våbnene, der rammer teknologien, men som ikke rammer civilbefolkningen.
Det er jo et meget klogt svar.
Det er det eneste kloge svar, der kan gives.
Og i forhold til Venstres fuldstændige fravær af noget, der bare minder om et svar, er det jo fantastisk flot at være i et parlament sammen med et parti, der er i stand til at give et svar.
Jens Hald Madsen (V), 2001-03-20:
Nu sagde hr. Knud Erik Hansens støttepædagog, hr. Villy Søvndal, heroppe fra talerstolen, at det handlede om målrettede sanktioner.
Man kunne spørge: Hvordan kan de være mere målrettede end de sanktioner, vi allerede har?
Vores sanktioner er da meget specifikke. Vil SF havde, at der skal stå »ikke til Hussein« på de her medicinpakker?
Hvordan er det helt præcist, at det kan gøres mere målrettet?
Og hvordan er det helt præcist, at SF vil distribuere mad og medicin til befolkningen, når Saddam Husseins styre ikke vil?
Det vil vi gerne høre.
Det er alt, alt, alt for overfladisk bare at sige, at det skal være målrettet, for
hvad er dét?
Vi har allerede været målrettede, men det, der handler om, er, at SF siger, at der er en civilbefolkning, der sulter, og der spørger vi: Jamen hvordan gør vi det så? Det vil vi gerne have svar på.
Jens Rohde (V), 2001-03-20:
Nu ved jeg ikke, om hr. Villy Søvndal er klar over, at der er højtalere på de forskellige kontorer.
Jeg går også ud fra, at hr. Villy Søvndal har en.
til debatten.
Det er jo fuldstændig rigtigt, hvad hr. Jens Hald Madsen siger.
For at vi kan komme videre, mangler vi ganske enkelt - det er stadig væk en gratis omgang - et bud på, hvordan man gør disse sanktioner mere målrettede, end de allerede er i dag.
Det har vi ikke fået noget svar på.
Vi har ikke fået noget bud på det.
Det er derfor, jeg påpeger, at det er en gratis omgang.
Og det er alt for nemt; det er alt for nemt at rejse sig op og smide sådan en varmluftballon op i luften uden selv at have nogle bud.
Knud Erik Hansen (SF), 2001-03-20:
Jeg synes, jeg har givet det svar, at vores udgangspunkt har været, at man nu skal have fokus på civilbefolkningen, som lider, og at man skal tage udgangspunkt i det i de videre forhandlinger.
Det er klart, at det indebærer en helt masse konkrete forslag, som der skal arbejdes videre med også i de internationale forhandlinger.
Men det er da ikke uvæsentligt, at man giver et signal og giver en ledetråd og angiver en vej, så man siger, at her er der nogle forhold, som man ultimativt skal tage som udgangspunkt.
Jeg hører en klar forskel, når jeg hører hr. Jens Hald Madsen og hr. Jens Rohde.
I deres udmeldinger er det et klart udgangspunkt, at de sanktioner, der kører nu, og de midler, man har anvendt indtil nu og de sidste 10 år, faktisk er gode, hvor vi går ind og siger, at det godt kan være, at der i de videre forhandlinger er brug for at ændre radikalt på dem, hvis udgangspunktet er, at man skal tage højde for civilbefolkningen, og at civilbefolkningen ikke skal lide.
Og måske skal man også - det er så den anden del - i virkeligheden vælge at sige, at hvis man overhovedet skal vælte Saddam Hussein, så skal strategien måske ikke være den store militærmagt, den store begejstring for militærmagten, men måske være at sikre, at befolkningen får en indre styrke til at stå op mod Saddam Hussein.
Og det får man så sandelig ikke, hvis det er en svag befolkning, der sulter.