runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Flemming Hansen (KF), 2003-02-26:
Jeg gentager nu for tredje gang, at trængselsproblemerne er et af de væsentligste parametre, når vi har lavet denne investeringsplan.
Jeg synes også, det tjener hr. Adelskov til megen ære, at han, når han hverken bor eller er valgt i området, så tager sagen op.
Sm jeg sagde i min indledning, så er muligheden for hr. Adelskov jo sammen med andre valgte i området at prøve at påvirke de forhandlinger, vi skal have.
Det er bedre og sjovere at være med omkring bordet end at sidde udenfor.
Thomas Adelskov (S), 2003-02-26:
Jeg må altså stadig væk konstatere, at det nu hverken er mit bostedsområde og faktisk heller ikke mit valgområde, vi taler om lige i øjeblikket.
Det er sådan set blot en generel konstatering af, at der jo ikke med den trafikinvesteringsplan overhovedet er tænkt på nye projekter i Nordvestsjælland eller i Vestsjælland.
Og det undrer mig, at man om nogle vejstrækninger kan komme med argumenter om, at det altså er for at fremme erhvervsudviklingen, når man, hvis man ser på Vestsjælland, Kalundborgområdet, som har en kraftig erhvervsudvikling, som har utrolig meget trafik som følge af denne erhvervsudvikling, ikke vil afhjælpe problemerne, mens man andre steder vælger at ville anlægge motorveje, fordi man tror, at man får erhvervsudvikling.
Det, jeg egentlig beder trafikministeren om at fortælle, er: Hvorfor har regeringen prioriteret, som den har?
Hvorfor har man prioriteret erhvervsudvikling på nogle strækninger og ikke de steder, hvor der er erhvervsudvikling, for rent faktisk at afhjælpe problemerne, der er?
Carsten Hansen (S), 2003-02-26:
Vi har jo fået konstateret i hvert fald to områder nu, det gælder AMU-IT på Fyn, det gælder Vestfyn, og nu gælder det så også Koldingområdet, hvor der er en nedgang på i hvert fald et sted mellem 30 og 40 pct.
Så er det, jeg spørger mig selv: Hvad er det, der har fået regeringen - og i øvrigt også ministeren - til at slå ned lige på it-området?
Hvad er det, der gør, at it-området bliver så voldsomt hårdt ramt i forhold til andre områder?
Er det ikke en nedprioritering af it for de kortuddannede, og hvorfor er det lige præcis it-området, man har slået så voldsomt hårdt ned på?
Lissa Mathiasen (S), 2003-02-26:
Jeg forstår simpelt hen ikke det svar, ministeren giver.
Nu har jeg prøvet at spørge ind på lidt forskellig vis.
Jeg vil holde fast i det, ministeren sagde før: Det her er ikke et udtryk for, at regeringen ikke gerne ser uddannelser, også på det her område.
Så bliver der sagt videre: Dér, hvor der reelt er behov. Jeg vil godt have ministeren til at uddybe det.
Jamen hvad betyder det?
Vi taler stadig væk om it-uddannelsen.
Hvad er det, ministeren her giver af løfter?
Hvad nu, hvis der landet over måtte vise sig et større behov, end de her udmeldte rammer rent faktisk kan nå? Hvad ligger der i: Dér, hvor der reelt er behov, vil man også have mulighed for fortsat at kunne lave det her og give de her tilbud om it-kurser?
Hvad ligger der i det?
Flemming Hansen (KF), 2003-02-26:
Trængselsproblemerne er et af de væsentlige parametre, når vi prøver at prioritere, og det er klart, at hvert eneste folketingsmedlem, der bor i et område, som ikke er højt prioriteret, ville kunne fremføre denne argumentation, som hr. Adelskov gør. Men det, jeg gerne vil slutte min tale med, som jeg ikke nåede sidst, er, at jeg fra kommunerne i det, der hedder Roskilde-Kalundborg-fingeren, fik en fælles henvendelse til Trafikudvalget den 29. januar, for ganske nylig, som jeg har kommenteret i et svar på spørgsmål nr. 209, hvor man har peget på tre specifikke områder, der efter kommunernes opfattelse er behov for at forbedre trafikforholdene på.
Og jeg konstaterer, at borgmestrene på ruten ikke har nævnt skovvejen i deres henvendelse, så man kan i hvert fald ikke sige, at borgmestrene har ønsket at opprioritere nøjagtig den vej, men andre veje, det er helt klart.
Carsten Hansen (S), 2003-02-26:
Jeg vil godt følge det en lille smule op, for det sidste svar, ministeren gav til mig, var også, at der var ikke noget ønske om at sænke aktiviteten.
Men det er jo det, der reelt sker, også i Koldingområdet.
Det næste er, at ministeren siger: Der skal være et reelt behov.
Er det ikke et udtryk for et reelt behov, at forbruget af it-uddannelser i Koldingområdet sidste år faktisk lå 30-40 pct. højere?
Eller hvordan vurderer ministeren det?
Så vil jeg høre: Betragter ministeren det overforbrug, som der åbenbart har været sidste år, som en form for beskæftigelsesterapi for de ledige og de kortuddannede?
Det var jo det, ministeren sagde, at det ikke måtte være beskæftigelsesterapi, og så er det jo interessant at høre, om de sidste 30-40 pct., der åbenbart var i overforbrug sidste år, var ren beskæftigelsesterapi for de kortuddannede.
Er det sådan noget leg, man laver med it, eller hvad?
Ulla Tørnæs (V), 2003-02-26:
Som nævnt i besvarelsen er AUF-rammen et fastsat beløb, som ikke må overskrides.
Styringsredskaberne skal ses som en måde, hvorpå man sikrer, at det ikke kommer til ske.
Det er ikke sådan af stor lyst, at jeg har indført lofterne.
Det går jeg ud fra at hr. Carsten Hansen er klar over, men det er en nødvendighed, da det er den måde, hvorpå jeg sikrer, at AUF-rammen ikke overskrides.
Jeg så gerne, at vi havde tilnærmet os en bedre efterspørgselsstyring, hvor jeg selv er af den opfattelse, at deltagerbetalingen kan spille en meget væsentlig rolle.
Men da vi er i en indfasning af en ny økonomistyring, må hr. Carsten Hansen også have forståelse for, at jeg naturligvis er nødt til at have et sikkerhedshåndtag, og det er så i den forbindelse, lofterne skal ses.
Carsten Hansen (S), 2003-02-26:
Tak for svaret.
Jeg vil starte med at rose ministeren for at være gået væk fra den meget centrale russiske løsning, vi havde sidste år, hvor man i øvrigt ikke kunne nå at bruge pengene til det, de var beregnet til, nemlig til uddannelse af de kortuddannede.
Men jeg vil spørge og bore lidt i: Når ministeren ikke vil afvise det, er det så sådan, når skolerne ikke må indgå bindende aftaler, at efter 2. kvartal laver man faktisk tilskudslofter?
Hvad skal der til, og hvor stor en del af den samlede mængde er det, ministeren kalder AMU-klassisk?
Skal det være brugt, før ministeren griber ind på det her for erhvervslivet meget vigtige område?
Ulla Tørnæs (V), 2003-02-26:
Spørgsmålet begrundes med hensynet til skolers og virksomheders planlægning af undervisningsforløbet i den resterende del af 2003.
Indledningsvis vil jeg gerne pointere, at AUF-rammen er en fast bevilling, der ikke må overskrides.
På den baggrund samt efter drøftelse med AUF-bestyrelsen har jeg besluttet at anvende en række økonomistyringsredskaber i 2003, herunder som nævnt deltagerbetaling og aktivitets- og tilskudslofter. Økonomistyringsredskaberne er bragt i anvendelse for at sikre, at AUF-bevillingen ikke overskrides.
På området for de teknisk-faglige og merkantile fag er der ikke udmeldt noget tilskudsloft for 2003.
Det vil sige, at der er frit optag.
Til gengæld er der indført en begrænset deltagerbetaling på 200 kr. pr. elevuge.
På baggrund af erfaringerne fra 2002 og de valgte styringsinstrumenter i 2003 forventer jeg ikke på det foreliggende grundlag, at det bliver nødvendigt at udmelde tilskudslofter til skolerne på dette område.
Hvis aktivitetsudviklingen, som jeg i øvrigt følger meget nøje ved kvartalsvise indberetninger, viser, at aktiviteten udvikler sig uhensigtsmæssigt, vil jeg selvfølgelig gribe ind.
Jeg kan derfor heller ikke kategorisk afvise, at jeg i løbet af året vil være nødt til at indføre yderligere tilskudslofter. Jeg kan dog berolige spørgeren, skolerne og virksomhederne med, at de p.t. udmeldte styringshåndtag som udgangspunkt gælder for hele 2003.
De kvartalsvise aktivitetsindberetninger må så være retningsgivende for, om der er behov for på et senere tidspunkt i løbet af året at gribe ind.
En beslutning om at ændre på de udmeldte økonomistyringsprincipper på de enkelte fagområder vil i givet fald ske efter fornyet rådgivning fra AUF-bestyrelsen.
Jeg kan endvidere supplere med, at alle institutioner i forbindelse med finanslovens vedtagelse er blevet orienteret om, at der kan blive grebet ind, såfremt aktiviteten på teknisk-faglige og merkantile fag udvikler sig uhensigtsmæssigt.
I samme forbindelse er det blevet indskærpet, at der ikke kan indgås bindende aftaler for 2. halvår 2003 på dette område.
Carsten Hansen (S), 2003-02-26:
Jeg har stillet spørgsmålet til ministeren på den baggrund, at vi jo sidste år på hele AMU-området, der berører store dele af erhvervslivet, faktisk havde russiske tilstande med rammer, lofter, kvoter og individuel brugerbetaling.
Ministeren havde lovet, at næste år bliver der ikke brugerbetaling på det, ministeren kalder AMU-klassisk.
Men når vi ser på økonomien, der jo - ministeren bekræftede det i samrådet - er beskåret med over 400 mio. kr. i denne her regerings levetid, kunne man godt blive bekymret med hensyn til, om der bliver tilskudslofter på den for erhvervslivet, for de arbejdsløse og for de kortuddannede så vigtige mulighed for at opkvalificere og efteruddanne sig.
Derfor har jeg stillet det spørgsmål, om ministeren kan afvise, at der ikke kommer loft på de merkantile og på de teknisk-faglige uddannelser.
»Kan ministeren afvise, at de teknisk-faglige og merkantile fag på AMU tildeles aktivitets- eller tilskudsloft senere i 2003?«
Skriftlig begrundelse
De merkantile og teknisk-faglige fag er p.t. fritaget for tilskudslofter.
Bertel Haarder (V), 2003-02-26:
Jeg synes nemlig, det var velbegrundet, at Udlændingestyrelsen rejste disse sager om hjemsendelse af afghanere, som havde fået asyl.
Men Udlændingestyrelsen fik altså ikke medhold, og så er det, at vi nu i april vil prøve at gøre tingene på en endnu sikrere måde, sådan at vi kan få medhold.
Tallet 9.000 kan jeg nu ikke bekræfte, så mange taler vi absolut ikke om.
Men det er vel, hvis vi over en lang periode tager alle dem fra Irak og Afghanistan, der har fået asyl.
Men der har jo altså hidtil været en 3-års-frist gældende, og den kunne vi ikke lave om med tilbagevirkende kraft.
Hvor mange, spørger hr. Peter Skaarup, skal sendes tilbage?
Jamen det skal alle, som har mulighed for at vende sikkert hjem.
Målet er, at så mange som muligt gør det frivilligt, og at de, der ikke gør det frivilligt, om nødvendigt bliver sendt hjem med tvang.
Det ligger også i hele EU's fælles hjemsendelsespolitik, at det kan om nødvendigt ske med tvang.
Det er alle 15 lande enige om, for ellers får vi ingen til at rejse frivilligt.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Peter Skaarup (DF), 2003-02-26:
Jeg synes stadig væk, at der er noget ulogisk i den måde, vores politik på det her område er indrettet på, hvis ikke der bliver sendt nogen afghanske flygtninge tilbage.
Vi ser i øjeblikket, at mange afghanske flygtninge, som har befundet sig i grænseområder i flygtningelejre, vender tilbage og godt kan være med til at genopbygge deres land
, hvorimod altså mange afghanske flygtninge, der er kommet til Danmark, af en eller anden grund ikke kan. Der er det, vi efterlyser, at ministeren meget klart sikrer de tvangsmæssige foranstaltninger, som måske er nødvendige for, at de rent faktisk, også for deres eget lands sikkerhed og tryghed i fremtiden, kan komme tilbage og hjælpe det på fode igen.
Hvem skulle ellers, som ministeren siger, være med til at genopbygge landet andre end de afghanske flygtninge, der flygtede, dengang landet blev besat af et ondt Talebanregime?
Det kan der ikke være nogen alternativer til.
Jeg vil godt sige, at jeg tror altså, man løber en stor risiko for, at den forståelse, vi er begyndt at få blandt borgerne her i landet for den flygtningepolitik, vi har, lider skade derved, at store grupper, som egentlig godt kunne være med til at hjælpe deres land på fode, ikke bliver hjemsendt alligevel.
Derfor vil jeg godt spørge ministeren: Hvor mange regner ministeren med, at der kan sendes tilbage?
For 100 ud af flere tusinde er i hvert fald ikke ret mange.
Søren Krarup (DF), 2003-02-26:
Jeg takker for svaret, og jeg mener mig egentlig meget enig
med integrationsministeren.
Det, om jeg så må sige, bekræftede jeg også i Forsvarsudvalget forleden, hvor der netop var tale om dette med, at der i Irak skulle kunne indfinde sig en sådan almen tilstand, at enhver var berettiget til at blive flygtning i Danmark.
Da svarede integrationsministeren fuldstændig rigtigt, at nej, det er den konkrete trussel.
Og når man taler om noget konkret, så taler man altid om den enkelte person, og jeg er fuldstændig enig.
Derfor er det også, jeg synes, at det er så urimeligt det, der finder sted her, for Flygtningenævnet argumenterer i sin bedømmelse, at den situation, der får dem til at nægte hjemsendelse af afghanerne, er, at forholdene, forandringerne i de to lande ikke var så stabile, at det kunne retfærdiggøre at hjemsende flygtninge.
Det vil jo sige, at der har man netop den generelle tilstand, der bliver brugt som årsag til at opretholde en flygtningestatus, og det er jo i modsætning til det, integrationsministeren siger, hvor han taler om, at det skal være en konkret trussel.
Derfor synes jeg, at jeg får lyst til at spørge endnu en gang: Er ministeren ikke enig med mig i, at den afgørelse i Flygtningenævnet er fuldstændig urimelig, og skal den virkelig danne baggrund for, at hele 9.000 skal få permanent opholdstilladelse, som vi har afvist som asylansøgere?
Bertel Haarder (V), 2003-02-26:
Det er jeg i princippet enig i, i hvert fald når det vedrører den første periode, hvor det efter loven er muligt at sende de pågældende hjem.
Det kan virke paradoksalt, at vi sender danske soldater, danske læger, vi giver penge til danske nødhjælpsorganisationer, som opholder sig i Afghanistan, men afghanere, som er her, må vi ikke sende tilbage. Jeg vil gerne sige, at når man får asyl, så får man det ikke på grund af en generel usikkerhedssituation, så får man det på grund af en konkret trussel imod den enkelte.
Man kan tilhøre en etnisk gruppe, hvor det vil være farligt at vende tilbage til den del af landet, man kommer fra, hvis man tilhører den etniske gruppe.
Det er bare et eksempel.
Truslen kan jo komme fra andre end Talebanregimet.
Det kan være en krigsherre.
Det kan være en gruppering inden for landet, som udgør denne konkrete trussel.
Så man kan ikke udelukke, at der for en afghaner kan være usikkert et sted, hvor der for en dansker ikke er usikkert.
Det er vigtigt at holde fast i dette med, at der altid skal være en konkret trussel.
Det vil jeg også anbefale Dansk Folkeparti at holde fast i, for hvis man ikke holder fast i, at der skal være en konkret trussel, så udnævner man jo hele befolkningen i lande, hvor der er usikre forhold, til at kunne få asyl i Danmark.
Vores eneste middel mod det er at kræve, at der skal være en konkret trussel mod den enkelte.
Søren Krarup (DF), 2003-02-26:
Det er - kan man sige - en måske lidt overflødig fortsættelse af det forrige, fordi de kommer til at berøre samme spørgsmål, nemlig spørgsmålet om flygtninge kontra indvandrere.
Men det tager altså udgangspunkt i det, som jeg vil bede
integrationsministeren svare på, om ikke Afghanistan i dag er blevet et så sikkert land.
Nu er integrationsministeren selv inde på, at det er danske læger, i øvrigt også danske soldater, der er med til at stabilisere og genopbygge det land, der hedder Afghanistan.
Og hvem er de første til at skulle genopbygge Afghanistan?
Det er naturligvis afghanerne.
De, der har været flygtninge, fordi de er blevet fordrevet af et barbarisk Talebanstyre.
Talebanstyret er væk, det vil sige, at der er mulighed for at bo og arbejde i Afghanistan.
Bertel Haarder (V), 2003-02-26:
Jeg må sige til hr. Søren Krarup, at hele den første del af spørgsmålet bør Dansk Folkeparti selv overveje, altså om permanent opholdstilladelse er meningsløst.
Det mener regeringen altså ikke, og ifølge loven kan man altså få permanent opholdstilladelse efter en rum tid.
Sådan er loven.
Det administrerer vi efter, og regeringen har ingen planer om at ændre det.
Men inden for loven, som nu er vedtaget, er der jo langt bedre muligheder for at sende folk tilbage, så de kan hjælpe med genopbygningen, når der er blevet ro og fred i hjemlandet.
For at understrege synspunktet vil jeg gerne nævne det paradoks, jeg ser, nemlig at vi har danske læger i Afghanistan - dyrt betalt - samtidig med, at afghanske læger sidder i Danmark og nu hjælper til på danske hospitaler.
Der er altså noget indlysende fornuftigt i, at ikke mindst de stærke, som kan klare sig selv, som kan noget, kommer tilbage, når der bliver mulighed for, at de kan komme tilbage uden forfølgelse.
Det er der indlysende sund fornuft i, og det vil jeg gerne sige, at det bør altså kunne finde sted inden for 7 år.
Men så skal der heller ikke gå længere tid. Hermed sluttede spørgsmålet.
Søren Krarup (DF), 2003-02-26:
Jeg vil bekræfte, at vi stemte for 7-års-reglen, og jeg vil også sige, at fra 3 til 7 år er et kraftigt fremskridt.
Men det løser ikke det principielle spørgsmål, jeg stillede: Er det overhovedet acceptabelt at opretholde begrebet permanent opholdstilladelse, når vi er modstandere af indvandring?
Realiteten i permanent opholdstilladelse er jo, at det gør flygtninge til indvandrere.
Jeg vil spørge integrationsministeren foreløbig her: Er han ikke enig med mig i, at en flygtning er en person, der skal tilbage til sit hjemland, når der er fred i hjemlandet?
Og er han ikke enig med mig i, at meget tyder på, at nu er der fred i Afghanistan?
Derfor er det fuldstændig urimeligt, at man ud fra, jeg er lige ved at sige, psykologiske vurderinger af, hvilke fornemmelser eller forventninger flygtninge kan have, nægter at sende afviste asylansøgere tilbage til det Afghanistan, de skal være med til at bygge op, det, som de kommer fra, og i hvilket der altså er fred nok til, at de fleste af deres landsmænd kan være der.
Bertel Haarder (V), 2003-02-26:
Jamen det, fru Elisabeth Arnold spørger om, være hermed gjort.
Vi vedtog en 7-års-regel, som indebærer det, som fru Elisabeth Arnold nævnte, nemlig at man efter 7 år kan være sikker på, at man ikke bliver sendt hjem.
Vi har i øvrigt forskellige steder i lovgivningen det element, at hvis man er meget velintegreret, så kan det spille en rolle. Jeg er jo meget lidenskabelig havemand, og derfor køber jeg mange potter, og hvis man ikke får dem plantet ud, men anbringer dem et sted, så opdager man efter en tid, at de er utrolig svære at flytte, fordi de har fået rødder ned i jorden, og de er begyndt at sætte blade og blomster osv.
Og så må man lade dem stå hele sommeren, hvis ikke man vil ødelægge dem.
Uden nogen sammenligning i øvrigt så er det altså sådan, at lovgivningen rummer mulighed for, at Flygtningenævnet kan tage hensyn til belastningen ved at blive flyttet.
Det kan de tage hensyn til, og hvis man læser de meget interessante begrundelser for afslag og tilsagn, som jo er offentligt tilgængelige, vil man kunne se, at det indgår indimellem som begrundelse for, at folk får lov at blive.
Men når Udlændingestyrelsen rejste sager om hjemsendelse af afghanere, som havde fået asyl, så var det altså, fordi Udlændingestyrelsen havde den opfattelse, at her var der eksempler på nogle, som efter loven burde hjemsendes.
Men Flygtningenævnet sagde: Der er endnu ikke tilstrækkelig fred og ro i hjemlandet, og derfor bliver de ikke hjemsendt, for så kan vi ikke hjemsende dem. Det er årsagen til, at vi nu er ekstra omhyggelige, dels fordi det er bedst at få folk frivilligt hjem, men det er jo heller ikke godt at tabe sager i Flygtningenævnet.
Det siger jo sig selv, at vi ikke blot skal have dem sendt hjem, som får afslag, men det ligger jo i alt, hvad hr. Skaarup og hr. Krarup har sagt, at også de, der har fået anerkendt flygtningestatus, skal have deres sager taget op til overvejelse, hvis der bliver fred i hjemlandet.
Elisabeth Arnold (RV), 2003-02-26:
Denne midlertidighed kan aldrig gøres permanent.
Efter den nye regering er kommet til i slutningen af november 2001, er denne 3-års-regel nu blevet ændret til en 7-års-regel.
Men der er dog stadig væk en endelighed.
Det er stadig væk sådan, at man efter en vis tid får permanent opholdstilladelse, hvis ikke der er blevet fred i hjemlandet.
Jeg vil bare gerne spørge integrationsministeren, om han vil minde de repræsentanter for Dansk Folkeparti, der har stillet spørgsmålet her, om, at de selv har stemt for, at der nu er en 7-års-regel.
Jeg vil også gerne spørge integrationsministeren, om han har nogen intentioner om at forhøje den 7-års-grænse, der gælder nu, til et andet tidsrum.
Anne-Marie Meldgaard (S), 2003-02-26:
Jeg vil godt spørge ministeren, om han ikke vil give mig ret
i, at de afghanere, der har været her i landet mellem 3 og 5 år, som vi taler om nu, med rette kan siges måske at have større forventninger om, at de kunne få lov til at blive her i landet, end det hr. Peter Skaarup ligesom antyder i forhold til den nye lovgivning, som man mener, vi skal bruge her.
De kender jo trods alt lovgivningen og ved, at der går mellem 7 og 10 år, inden de kan få permanent opholdstilladelse.
Peter Skaarup (DF), 2003-02-26:
Jeg kunne fortsætte i samme retning som hr. Søren Krarup: Er asyl et særligt grundlag for at skulle blive i Danmark resten
af livet
Det mener jeg ikke, det er.
Det er rigtigt, at tidligere regeringer har været med til at sørge for, at det tager meget lang tid, fra man kommer ind i landet, til man får afgjort sin sag, om man kan få asyl eller ej.
Men den tid er vi jo nogle stykker i Folketinget, der prøver på at nedbringe til et væsentligt lavere niveau, så man har større mulighed for, også selv som flygtning, at finde ud af, om man har mulighed for at blive i landet eller ikke og derfor må tage et andet sted hen eller tage hjem.
Den afgørelse skulle gerne falde meget prompte, meget hurtigt, og derfor kan det vel ikke være et selvstændigt argument, at asyl fremover er noget særligt, som man kan bruge til som grund at blive i Danmark resten af sit liv.
Meningen med asyl er jo, at man i en kort periode har mulighed for at være i et land og være i sikkerhed, og når der så er blevet fred i det land, man oprindelig kom fra, så skal man tage tilbage og hjælpe det land på fode igen.
Så jeg vil spørge ministeren: Er ministeren ikke enig i, at asyl netop kun er en ekstrem midlertidighed, som giver ly i en kort periode, og så er meningen netop, at man skal vende hjem?
Det må vel også være noget, vi kan fortælle Flygtningenævnet, at det er holdningen.
Søren Krarup (DF), 2003-02-26:
selv om jeg altså i dette tilfælde har lidt skepsis over for den, der anvendte det.
Men jeg vil jo sige: Det er pokker til lov, når vi hører de folk i Flygtningenævnet, der er øverste domstol, begynde at argumentere med, at nogle har større forventninger end andre og derfor.
Det vil jo sige, at loven er ikke lov i den forstand, at der er en klar regel, man kan falde uden for eller inden for.
Der er simpelt hen tale om, at man fra Flygtningenævnets side sidder og psykologiserer, og det kalder jeg ikke lov.
Jeg vil så lige fortsætte med at spørge integrationsministeren: Vil han ikke give mig ret i, at dette simpelt hen rejser spørgsmålet, om permanent opholdstilladelse er noget, vi faktisk kan blive ved med at anvende, for realiteten i permanent opholdstilladelse er jo det, at man gør asylansøgere eller flygtninge til indvandrere.
Og på trods af, at vi har indvandrerstop og netop ikke har villet have dem gjort til indvandrere, så bliver de det i kraft af begrebet permanent opholdstilladelse.
Så giver denne sag ikke anledning til at stille spørgsmålet: Er permanent opholdstilladelse noget, vi kan blive ved med opretholde?