Arne Melchior (CD), 1999-04-28:
Socialdemokratiets ordfører udnævnte trafikministerens redegørelse om den kollektive trafik til at være fortrinlig, uden at han særlig dokumenterede på hvilke punkter, den er så fortrinlig. Jeg vil også gerne sige tak for redegørelsen, men jeg vil nok benævne den lidt anderledes, idet jeg - det har jeg gjort før - vil minde om om den næstkorteste boganmeldelse i dansk litteraturhistorie.
Den lød således: Denne bog indeholder meget, som er godt, og meget, som er nyt.
Desværre er det gode ikke nyt og det nye ikke godt.
Jeg kan ikke finde ret meget, som er nyt, men det er nok også et for stort forlangende, og jeg vil ikke hævde, at jeg selv eller andre kunne have lavet denne redegørelse bedre; men at den skulle flytte ret meget, kan jeg ikke indse.
Men da vi nu skal debattere den, vil jeg på ny på CD's vegne bekende, at CD er tilhænger af en fremragende kollektiv trafik, hvad frekvenser angår, hvad service angår, og hvad pris angår - intet mindre end fremragende.
CD, som jeg ikke med urette har udnævnt til bilisternes parti - og jeg håber, det snart går op for nogle flere vælgere, at det er vi -
har aldrig stemt imod nogen bevilling til den kollektive trafik, og sandheden er jo den glædelige, at næppe nogen sinde er der investeret så meget i kollektiv trafik som i de sidste 2-3 år, og det skal ministeren og regeringen og vi andre, der bidrager, så sandelig have ros for.
Der er ingen problemer dér, og selvfølgelig skal vi have en god kollektiv trafik - både af hensyn til de mange, der ikke har bil, og af hensyn til fremkommeligheden i det hele taget.
Jeg skal gøre opmærksom på, at vi her i landet har ca. 1,8 millioner personbiler og ca. 4 millioner cykler.
Jeg skal også gøre opmærksom på, at vi jo omtrent alle sammen optræder snart som det ene og snart som det andet.
Jeg skal minde om de tre bud for trafikpolitik, jeg i sin tid har formuleret, nemlig de tre ord: Sikkerhed, fremkommelighed og valgfrihed.
Det er dét, al trafikplanlægning drejer sig om.
Der er ikke tale om et enten-eller, der er tale om et både-og, og det har ministeren jo også forstået.
På side 6 i redegørelsen, anden spalte foroven, står der, at i mange situationer består en kollektiv rejse i realiteten ikke blot af én, men af flere forskellige små ture, der skal planlægges og koordineres.
Dermed kommer vi til bilens primat, nemlig at mens bilen fører én direkte fra sted til sted, fra dør til dør, skal man som regel med tre befordringsmidler, hvis man skal bruge kollektiv trafik.
Hvis man ikke bor direkte op ad afgangsstationen, skal man først transportere sig hen til stationen eller busstoppestedet, og hvis man heller ikke arbejder nær ved ankomststationen, skal man transportere sig herfra og hen til sin arbejdsplads, til sit møde, til sit besøg, eller hvor det nu er, man skal hen.
Dertil kommer - som ministeren har skildret i det, jeg netop har citeret - at det er jo ikke bare lige frem og tilbage.
Masser af mennesker, der tager bilen til arbejde, skal bringe ægtefællen på arbejde undervejs, eller de skal bringe et eller flere børn til skole eller institution.
De skal måske have svigermor eller en ven med hjem til middag, og de skal måske købe ind på vejen, så de har svært ved at transportere sig hen til bussen eller til toget med to store poser i hånden, eller hvad det nu er, de har købt ind.
De skal måske bruge bilen i løbet af dagen på arbejdet eller til besøg, så derfor har bilen selvfølgelig et primat, som ikke er til at slå for selv den bedst indrettede og bedst fungerende kollektive trafik.
Jeg er uenig i ministerens påstand på side 4, første spalte forneden, hvor der står, at det stigende antal biler i et vist omfang medvirker til at begrænse mobiliteten for andre, bl.a. gående, cyklister, børn og ældre, fordi det bliver sværere og mindre trygt at færdes i trafikken.
Det er jeg uenig i, for det - og det, vi skal gøre - er jo netop at adskille den hårde og den bløde trafik.
Jeg optræder tit i den tætte trafik i Københavns city på cykel eller som gående, og jeg kan ikke indse, at bilernes tilstedeværelse på nogen måde gør det sværere eller mindre trygt for mig at færdes i trafikken.
På side 6 siger ministeren noget meget vigtigt, nemlig at bedre sammenhæng med individuel trafik bl.a. kræver, at der er sikre og tilgængelige parkeringspladser for cykler og biler i forbindelse med stationer og stoppesteder.
Det er fuldstændig korrekt, og derfor skulle ministeren aflægge
Her vader man rundt i et forhindringsløb af cykler, også væltede cykler, fordi parkeringspladsen er aldeles utilstrækkelig, og det samme gælder på mange andre jernbanestationer.
Så vil jeg godt sige et par ord om miljøet, som jo selvfølgelig spiller en stor rolle i denne sammenhæng.
Jeg skal oplyse, at jeg har liggende et nyt svar fra miljøministeren, hvori det oplyses, at af vor klodes samlede udslip af CO2 hidrører 7 pct. fra menneskeskabte foranstaltninger.
Alt andet er naturskabt.
Af disse 7 pct. hidrører en lille del af den ene procent fra trafikken.
Nu skal vi jo have en konference om trafik og miljø på fredag otte dage i Århus.
Dér kan vi få disse ting nærmere til behandling, men det er altså vildt overdrevet at tale om forureningen på grund af trafikken.
Den betyder dele af én procent.
Jeg skal dertil gøre opmærksom på, at kollektiv trafik jo også forurener.
Busser og tog har det jo med især i myldretiderne at køre fyldte den ene vej, ind om morgenen og ud om aftenen, men tomme den anden vej.
Det skal de jo for at kunne tage turen én gang til.
Men det er altså kun en fyldt bus og et fyldt tog, som sparer på energien, og ikke alle de tomme tog og busser, halvtomme, trekvarttomme, som kører døgnet igennem, og det skal de også, for de skal jo holde køreplanen.
Så skal jeg næstsidst citere fra side 7 i redegørelsen, hvor der står en meget væsentlig sætning øverst i venstre spalte: »Den kollektive trafiks succes skal måles på, at kunderne benytter den.«
Det er så sandt, som det er sagt, og set ud fra dette kriterium må man nok sige, at den kollektive trafik ikke har nogen stor succes.
Det er mindre end 10 pct. af det samlede persontrafikarbejde, altså tilbagelagte personkilometer, i dette land, som foretages med kollektiv trafik, og det samme gælder godset.
Så målt ud fra dette kriterium er der altså ikke tale om nogen succes for den kollektive trafik.
Men jeg skal gentage, at CD nu som før er villig til alle foretagender, alle foranstaltninger og alle udgifter i forbindelse med forbedret kollektiv trafik.
Så skal jeg til sidst citere det allersidste, der står på side 9. Dér skriver ministeren: »Regeringen vil derfor i løbet af 1999 tage initiativ til politiske forhandlinger om de fremtidige rammer på baneområdet, herunder privatbanerne.«
Vi skulle egentlig have haft det i fjor, og så var der særlige omstændigheder, der gjorde, at det skulle vente til efter 1. januar.
Nu er april snart slut, og så er det snart sommerferie eller lovpause i hvert fald.
Jeg vil gerne indtrængende opfordre ministeren til hurtigst muligt at starte disse forhandlinger ikke mindst for privatbanerne, som i virkeligheden er meget nødlidende og meget nødvendige på de strækninger, hvor de nu kører.
Jeg vil opfordre ministeren til, at det bliver snart, således at den vigtige togtrafik ikke skal være uden rammebevillinger i år og i de år, der følger.