runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Hans Christian Schmidt (V), 2002-10-09:
Landbruget er i fortsat udvikling, og regeringen arbejder løbende på forhold, der kan gøre vores landbrugsproduktion i Danmark bæredygtig.
I regeringens nationale strategi for bæredygtig udvikling indgår, at regeringen vil fortsætte bestræbelserne på at opnå en bæredygtig landbrugsproduktion gennem mål og indsatser for såvel en økonomisk, social og miljømæssig bæredygtig udvikling.
Bl.a. arbejder regeringen for, at tilskudsordninger, herunder ordninger under Landdistriktsprogrammet, tilpasses til mere helhedsorienterede indsatser, der skal lette generationsskifte og fremme natur- og miljøhensyn, fødevaresikkerhed, arbejdsmiljø, kulturmiljø, dyrevelfærd og den regionale udvikling og beskæftigelse i Danmark. Regeringen arbejder i EU for overførsel af budgetmidler fra den direkte støtte til landbruget til initiativer i landdistrikterne og herunder miljø- og naturformål for dermed at skabe et bedre grundlag for en bedre landbrugsproduktion.
Endvidere kan nævnes, som det fremgår af besvarelser af spørgsmålene S 117-119, at regeringen og forligspartierne netop er blevet enige om at igangsætte forberedelsen af det faglige grundlag, som skal være udgangspunktet for drøftelsen om Vandmiljøplan III.
Og Vandmiljøplan III skal være med til at udstikke rammerne for en bæredygtig landbrugsproduktion i balance med natur og miljø.
Regeringen er optaget af en bæredygtig udvikling af landbruget, og f.eks. er initiativer til reduktion af ammoniakfordampningen fra landbruget nu implementeret i lovgivningen, og der er lempet på regler for gylleseparation, som forhåbentlig vil betyde, at vi får en bedre håndtering af næringsstoffer i husdyrgødning.
Lad mig minde om, at den danske regulering af kvælstofudvaskning fra landbruget fortsat er absolut førende i EU.
Kommissionen godkendte faktisk allerede i 1998 den danske implementering af EU's nitratdirektiv, hvilket i øvrigt kun er sket for Sverige.
Vi følger løbende op på Vandmiljøplan II-aftalen.
I 2001 gennemførte forligspartierne en midtvejsevaluering og vedtog en række opstramninger af gødningsreglerne og gjorde mulighederne for at indgå aftaler om nye vådområder mere fleksible.
De næste skridt er slutevalueringen af Vandmiljøplan II ved udgangen af 2003, hvor vi også vil indlede forhandlinger om en Vandmiljøplan III.
Torben Hansen (S), 2002-10-09:
Det er sådan set et udmærket udgangspunkt for de kommende debatter, også her om hele iltsvindsproblematikken.
Nu tager ministeren selv fat i bæredygtighedsstrategien fra juni 2002, og der står jo bl.a. noget om, at forureneren betaler.
Det princip har regeringen knæsat i bæredygtighedsstrategien fra juni 2002.
Så kort og godt på baggrund af det svar, på baggrund af de fire tidligere spørgsmål
: Hvilke overvejelser gør ministeren sig over det faktum, at det er knæsat i regeringens bæredygtighedsstrategi, at forureneren betaler?
Hvilke overvejelser gør ministeren sig i den anledning, når der ses på iltsvindet og den erkendelse af, at landbruget for nærværende ikke er bæredygtigt?
Hvilke overvejelser gør ministeren sig om forureneren betaler-princippet?
Keld Albrechtsen (EL), 2002-10-09:
Jeg lyttede, ligesom hr. Torben Hansen, meget omhyggeligt efter, om ministeren rent faktisk mener, at dansk landbrug i dag er bæredygtigt eller ej.
Det er muligt, det håber jeg da, at hr. Torben Hansen har hørt rigtigt, og jeg håber, at ministeren vil svare helt enkelt og konkret på det spørgsmål, der er stillet, og som jo er ret afgørende for, hvordan vi bedømmer situationen.
Er dansk landbrug bæredygtigt?
Efter min opfattelse er svaret i dag et klart nej.
Det er også på baggrund af, at oven i alle de problemer, som vi har været inde på med iltsvindet, så har det vist sig, at forureningen med giftstoffer, sprøjtemiddelrester fra landbruget, medfører stærkt stigende koncentrationer i vores drikkevand med bl.a. det resultat, at en række private brønde må lukke.
Samlet set må det føre til den bedømmelse, at det danske landbrug er meget langt fra at være bæredygtigt, og jeg vil gerne bede ministeren svare meget præcist på, om han er enig
i den bedømmelse.
Pernille Blach Hansen (S), 2002-10-09:
Nu har vi jo indtil videre haft en stor diskussion om vandmiljø, iltsvind og landbrugets rolle.
Derfor vil jeg gerne spørge miljøministeren, som jo tidligere i dag har oplyst, at landbruget står for 80 pct. af kvælstofudledningen til fjorde, kyster og bælter: Mener ministeren set i lyset heraf, at det er foreneligt med et bæredygtigt erhverv, at man står for så stor en udledning af kvælstof til farvande, som efterfølgende bliver meget hårdt ramt af iltsvind?
Jørn Jespersen (SF), 2002-10-09:
Det kræver jo ikke megen observationsevne, når man kigger på iltsvind og på forurening af vores grundvand med pesticider, at se, at dansk landbrug er meget langt fra at være bæredygtigt.
Det, der bliver interessant, er, om regeringen har en politik for at komme i retning af et mere bæredygtigt landbrug.
Derfor to helt konkrete spørgsmål:
Hvor stor en reduktion af kvælstofudledningen til vores kystnære områder mener regeringen, der er brug for?
Hvor stor en reduktion? Og det andet spørgsmål: Hvor mange svin mener regeringen, der er plads til at producere i Danmark om året, hvis vi skal have et bæredygtigt landbrug?
Margrete Auken (SF), 2002-10-09:
»Vil ministeren henstille til Ørestadsselskabets bestyrelse, at selskabet stopper med at lægge pres på Jernbanetilsynet for at få godkendt metroen inden den 19. oktober?«
Hans Christian Schmidt (V), 2002-10-09:
Man kan være uenig med miljøministeren eller ej, men han siger, at han gerne vil kende en række faktuelle forhold, han vil gerne regne på nogle modeller, se på, hvordan de virker, hvordan prioriteringerne skal være osv.
Alligevel får man spørgsmålet: Hvor mange procent er det lige, det skal ende med?
Jeg forstår godt, at hr. Jørn Jespersen selvfølgelig gerne vil efterspørge det - det er fair nok, sådan skal det jo være - men jeg vil bare sige, at uanset hvor længe man spørger her, får man ikke et procenttal fra ministeren på et fuldstændig blankt grundlag - på et fuldstændig blankt grundlag!
Hvis jeg skal komme med det, og det skal jeg nok gøre,
når vi kommer til at forholde os til, hvad der skal ske omkring kvælstofudledningen, så bliver det på baggrund af faktuel viden.
Det faglige grundlag skal være i orden.
Det er nu engang den måde, jeg ser det på, og andre kan jo være uenige.
Så vil jeg bare sige til hr. Keld Albrechtsen, at man jo er nødt til at høre hele svaret for ligesom at komme i den rette stemning.
Hr. Keld Albrechtsen holdt et langt indlæg, som jeg som altid lyttede til med fornøjelse,
for hr. Keld Albrechtsen er en god indlægsholder.
Jeg har altid haft stor fornøjelse af at diskutere med hr. Keld Albrechtsen, så den kvittering vil jeg gerne sende.
Men jeg sagde faktisk, hvis jeg lige må læse det op igen: Regeringen arbejder i EU for overførsel af budgetmidler fra den direkte støtte til landbruget til initiativer i landdistrikterne og herunder miljø- og naturformål - og det kan jo læses bagefter også - for dermed at skabe et bedre grundlag for en bæredygtig landbrugsproduktion. Jeg tror godt, hr. Keld Albrechtsen ved, hvad ministeren har svaret her.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-10-09:
Jeg takker ministeren for svaret og kan også kvittere med at sige, at jeg skam også har meget fornøjelse af at diskutere med ministeren.
Jeg må jo vælge at tolke svaret sådan, at vi er enige om, at dansk landbrug i dag ikke er bæredygtigt, og det er det, der skal gøres noget ved.
Nu siger ministeren, at vi ikke får en procent i dag.
O.k., men ministeren er vel enig i, at hvis vi skal undgå en situation med iltsvind som den, vi havde her i sommer og stadig væk har til næste år, må der sættes en indsats ind øjeblikkelig.
Det bliver så ikke den endelige procent, men det bliver en procent så langt, som det overhovedet kan nås her og nu.
Og så vil jeg godt spørge ministeren: Er ministeren enig i det synspunkt, at vi tager fat her og nu med en så stor en reduktion i efterårs- og forårssæsonen, som det overhovedet kan lade sig gøre at gennemføre teknisk og juridisk og økonomisk?
Er ministeren enig i det, for hvis ministeren er enig i det, så kan vi hurtigt holde et møde, hvor vi kan regne procenter.
Jørn Jespersen (SF), 2002-10-09:
Der er noget karakteristisk ved at have miljøministeren i spørgetid, og det er, at der kommer langt flere faktuelle oplysninger på bordet via spørgsmålene, end der gør via svarene.
Der er jo ingen her, der har nægtet, at vi skal have faktuelle oplysninger og faglig viden som baggrund.
Men det, der er hele pointen, og som det på trods af halvanden times diskussion ikke er gået op for miljøministeren, er, at vi er en hel del, der mener, at der er tale om en katastrofesituation i de danske farvande.
I katastrofesituationer plejer man at yde førstehjælp, og så kan man lave resten af behandlingsplanen efterfølgende.
Men her, når det drejer sig om miljøet, vil den borgerlige regering ingen førstehjælp lave, fordi der mangler den store genopretningsplan, som skal finde sted om lang tid.
Det er godt, at det princip ikke finder anvendelse inden for sundhedsvæsenet, fordi så ville der gå mange liv til spilde.
Konklusionen er ikke, som ministeren var inde på, at befolkningen ikke får noget ud af denne debat.
Miljøet får desværre ikke noget ud af den, men befolkningen får det udbytte af debatten, at når man har en borgerlig regering med Venstre på miljøministerposten, så bliver der intet gjort i forhold til landets største miljøkatastrofe.
Hans Christian Schmidt (V), 2002-10-09:
Hvis man går tilbage til det store iltsvind, virkelig voldsomme iltsvind, vi havde - fru Pernille Blach Hansen var måske ikke i Folketinget på det tidspunkt, men det vil ministre fra de to daværende regeringspartier jo kunne bekræfte - så var det præcis, hvad der skete i 1997.
Det tankevækkende for dem, der måske har en historisk interesse i det her, er, at hvis man vil gå tilbage og læse på, hvad der skete i 1997, vil man se, at i september 1997 fik man nøjagtig den oplevelse, at det var et af de værste iltsvind, vi havde set, og derefter kom så Vandmiljøplan II i 1998.
Nu har vi været samlet, og jeg føler næsten, at nogle herinde siger, at de ikke er så glade ved, at de har været samlet og lavet det her, for nu kom det iltsvind lige.
Hvis vi går 4-5 måneder tilbage, så fik vi meldingerne om, at det faktisk begyndte at gå bedre.
Det er 4-5 måneder siden, at vi begyndte at få meldinger om, at det ligesom begyndte at gå bedre.
Og så kom iltsvindet her.
Jeg kan næsten ikke opleve det anderledes, end at der nu sidder nogle politikere, der siger: Ih, hvor ærgerligt.
Vi skulle ikke have skibet os ind i det og begyndt at lægge en plan.
Men sådan er det jo med langsigtet planlægning.
Det er fyldt med seriøsitet.
Men hvad er effekten?
Hvad er økonomien i det?
Vi ved det ikke, og derfor synes jeg ikke, det er rimeligt at sige, at ministeren da må foreslå nogle ting.
Vi gør alt, hvad vi kan.
Vi har sat flere ting i gang, end der har været før, og alligevel skal vi lytte til, at vi ikke rigtig vil noget.
Den holder altså ikke hjem.
Og så må jeg sige til hr. Torben Hansen, at man må gå
ind og kigge på, hvad det er for ting, vi netop har sat i gang.
Men jeg har haft møde med de grønne organisationer, og de var meget interesseret og ville gerne med, fordi de følte, at her fik de da en mulighed for at diskutere med os og komme med forslag.
Jeg kan nævne den første arbejdsgruppe om generelle landsdækkende virkemidler til regulering af kvælstof- og fosforbelastning - til regulering af kvælstof- og fosforbelastning!
- og så skal jeg alligevel få spørgsmålet: Er det sådan, at man vil gå ind og regulere kvælstofbelastningen?
Arbejdsgruppen skal analysere og præsentere modeller for en mere enkel og effektiv regulering af landbrugets tab af næringsstoffer.
Det er det, de skal komme med. Og det skal være modeller, hvor landmanden i større grad får incitamenter til at minimere tabet af næringsstoffer for bedriften.
Det er præcis det, vi alle sammen gerne vil have, men man vil ikke gerne indrømme, at det er den aftale, vi har lavet.
Torben Hansen (S), 2002-10-09:
Der er enkelte pædagoger, der en gang imellem siger - ganske fejlagtigt, mener jeg for øvrigt - at gentagelse er al lærdoms moder.
Men jeg vil alligevel gøre forsøget denne ene gang over for ministeren.
Iltsvindet i 1997 bliver nævnt.
Det er blevet sagt mange gange i løbet af i dag.
Men i 1997 var der rent faktisk også en debat om at skærpe målsætningerne i den daværende Vandmiljøplan, men da var Venstre lodret imod.
2. Jeg vil gerne for tredje gang stille et spørgsmål
om forureneren betaler-princippet - forureneren betaler-princippet, som er knæsat i regeringens bæredygtighedsstrategi.
Men kort og godt: Hvilke
overvejelser gør ministeren sig om landbruget og iltsvindet i forhold til forureneren betaler-princippet?
Pernille Blach Hansen (S), 2002-10-09:
Jeg synes, det er meget tydeligt, at vi har en miljøminister, der ikke lader sig påvirke af virkeligheden, på trods af at vi hver eneste dag får nye beviser for et meget alvorligt, katastrofalt iltsvind i de danske farvande med døde fisk og masser af problemer til havs.
Ministeren har ingen nye mål, ingen nye midler, ingen undersøgelser, men en oftere afrapportering.
Vi må vel konkludere, at vi har en miljøminister uden en miljøpolitik, men hvor det bare går ud
Man får jo fornemmelsen af, at fordi det her handler om landbruget, så lider miljøministeren og Venstre af berøringsangst.
Man vil ikke stille nye krav til landbruget, fordi det jo er vennerne.
Det ved vi godt.
Vi ved godt, at Venstre er bøndernes parti.
Men derfor vil jeg alligevel gerne spørge, om miljøministeren ikke på baggrund af de seneste ugers alvorlige iltsvind har et mål om at nedsætte landbrugets forurening med kvælstof?
Så kan vi komme tilbage til teknikken, men lad os nu bare holde os til politikken.
Ja eller nej.
Procenter vender vi tilbage til.
Det behøver ministeren slet ikke at gentage.
Vil man stille øgede krav til landbruget?
Ja eller nej.
Margrete Auken (SF), 2002-10-09:
Det er blot et supplement til det fra en, der dengang sad lidt mere udefra og kunne følge diskussionen.
Jeg mener virkelig, at man efter 1997, som det også blev sagt af hr. Torben Hansen, i hvert fald fra SF's side forlangte skærpede målsætninger, og at Venstre, da Vandmiljøplan II i 1999 skulle evalueres, sagde, at det ville de ikke.
Så virker det da en anelse hyklerisk, at man nu siger, at man ikke gjorde noget dengang, da det lige præcis var hr. Hans Christian Schmidt, som han dengang gik under betegnelsen for i salen, der modsatte sig, at man gjorde noget.
Jeg vil gerne spørge miljøministeren, om han kan huske hr. Hans Christian Schmidts aktiviteter fra dengang?
Hans Christian Schmidt (V), 2002-10-09:
Jeg er selvfølgelig ked af, at det ikke var muligt for fru Margrete Auken at være i salen, mens jeg svarede på spørgsmålet, så det vil jeg selvfølgelig gerne gøre igen.
Sådan er det jo, og det gør jeg gerne.
Jeg vil gerne sige igen: Ja, vi sad og forhandlede, og jeg kan bekræfte, at fru Margrete Auken ikke var der, det var hr. Hans Christian Schmidt i stedet for.
I den diskussion, vi havde dér, indgik mange elementer.
Der indgik f.eks. også et element om, at vi ikke kunne få våde enge nok, fordi den sum, der var afsat til det, og som man kunne give pr. hektar, ikke var god nok.
Der var mange ting, der blev diskuteret ved den lejlighed, også det.
Man sagde så fra nogle partiers side og fra andre partiers side, at det var en prioritering af forskellige ting, som man ønskede at fremme.
Og det var en af de ting, hvor man sagde, at man gerne ville se, hvordan de ting kunne få lov til at udvikle sig, inden man gik videre.
Jeg vil så bare sige til hr. Torben Hansen med hensyn til, at gentagen er al lærdommens moder, at jeg fra min gamle profession som lærer kender én ting, der virker, og det er at høre efter første gang.
Jeg har svaret præcis på de her ting.
Jeg har næsten på fornemmelsen, at hr. Torben Hansen er en lille smule ærgerlig over, at det var det, miljøministeren svarede.
Det skulle helst have været lidt andet, men det var det altså ikke.
Men hr. Torben Hansen bliver ved med at sige, at ministeren da må give flere oplysninger.
Jamen vi har implementeret det i lovgivningen.
Jeg skal ikke sige, hvem der ikke havde og hvordan og hvorledes, jeg siger bare, at det har vi, og at regler for gylleseparation er lempet, hvilket forhåbentlig betyder, at vi får en bedre håndtering af næringsstoffer til husdyrgødning.
Jeg synes, vi skal lade være med at tale os væk fra hinanden, det er heller ikke muligt.
Og hvis det nu er et enkelt godt svar, som hr. Torben Hansen er nødt til at acceptere, går det så ikke an?
Lad os nu få en god debat om vandmiljøet, og den får vi, og det ved vi alle sammen godt, for vi har aftalt tids- og handlingsplanen.
Torben Hansen (S), 2002-10-09:
Jamen jeg vil da endnu en gang gerne takke for ministerens svar.
Og så vil jeg spørge for fjerde gang, om det knæsatte princip om, at forureneren betaler i regeringens bæredygtighedsstrategi i forhold til det helt aktuelle emne, vi nu har diskuteret i små to timer, betyder, at miljøministeren er parat til at sende regningen derhen, hvor den rettelig hører hjemme, nemlig ikke hos samfundet og skatteborgeren, men hos landbruget.
Hans Christian Schmidt (V), 2002-10-09:
Jeg synes også, vi har haft en god debat i den knap halvanden time, vi har diskuteret det her, og det fortjener det fuldt ud.
Vi får også en forespørgselsdebat den 24. oktober, som hr. Keld Albrechtsen har sørget for.
Den ser jeg frem til.
Det synes jeg er fint.
Jeg vil bare sige til hr. Torben Hansen, at hr. Torben Hansens parti har været med til at bestille et arbejde om en gennemgang af virkemidler i en regionalbaseret beskyttelse af vandmiljø mod kvælstof og fosfor.
Og nu kommer det: Arbejdet i den her gruppe hænger bl.a. sammen med, at regeringen forbereder en implementering af EU's vandrammedirektiv.
Det kommer altså nu.
Vi skal ind og kigge på det.
Og hvad går det ud på?
Ja, heri indgår, at vi skal se nærmere på målsætning for det enkelte vandområde og på baggrund heraf vurdere den maksimalt tilladelige tilførsel af kvælstof og fosfor, og der skal udarbejdes indsatsplaner, der skal sikre, at man opnår de fastsatte målsætninger på den økonomisk mest effektive måde.
I det arbejde indgår, at vi som et supplement til de generelle modeller også skal have modeller for relevante regionale virkemidler.
Alt er sat i gang.
Jeg beder bare om, at hr. Torben Hansen forstår, at det er meget mere spændende, for mig i hvert fald, at vi handler på baggrund af faktuel viden end på gætterier.
Og den debat i dag har jo netop ikke handlet om, om man vil gøre noget ved det iltsvind, der er derude.
Det, der er beskeden til alle, er, at alle vil gøre noget ved iltsvindet.
Det håber jeg i hvert fald vil vise sig.
Det, diskussionen kører på, er, om man kan gøre det meget hurtigt med et fingerknips, eller om man på baggrund af faktuel viden er nødt til at beslutte sig for, hvad der skal gøres.
Og jeg tror faktisk, at de fleste borgere godt ved, når de kigger ud over iltsvindet, at det ikke er noget, man bare lige kan løse sådan, for så ville der da forhåbentlig være nogen, der havde gjort det før.
Nej, vi ved, det er det lange seje træk, og lad os nu vise, at det kan vi godt, og det tror jeg på.
Lad os få de her ting på banen, lad os gøre alle de ting, vi har igangsat her, og lad os så bagefter vurdere, hvilke prioriteringer, hvilke virkemidler, hvilke virkninger det er, vi ønsker os.
Så tager vi en fælles beslutning, og jeg er sikker på, at så når vi også et godt resultat sammen.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Margrete Auken (SF), 2002-10-09:
»Hvad kan ministeren oplyse om drøftelser og beslutninger foretaget på det politiske følgegruppemøde vedrørende metroen og Ørestaden fredag 4. oktober 2002?«
Torben Hansen (S), 2002-10-09:
Der er jo kommet temmelig mange, på trods af at ministeren måske har lidt svært ved det, faktuelle oplysninger på bordet her i de seneste fem kvarter.
Nogle af dem kan man jo, som andre har sagt, forvisse sig om bare ved at gå en tur ud til vandet.
Men mit spørgsmål gik i al sin korthed på: Nu har regeringen knæsat princippet om, at forureneren betaler.
Det har man knæsat i bæredygtighedsstrategien fra 2002, som er regeringens bæredygtighedsstrategi.
Man har selv markeret, at det er regeringens princip.
Vil forureneren betaler-princippet også komme til at gælde, både når vi taler hele iltsvindsproblematikken, kvælstofudledningen i forhold til landbruget, og når vi skal have landbruget gjort bæredygtigt?
Jeg har endnu ikke hørt ministeren gendrive min opfattelse af ministerens svar, nemlig at ministerens svar gik på, at landbruget for nærværende ikke er bæredygtigt.
Ritt Bjerregaard (S), 2002-10-09:
Tak til ministeren for nogle supplerende bemærkninger.
Vi har jo ikke lagt op til en stor ny diskussion om det forløb, der er lagt op til i en ny vandmiljøhandlingsplan.
Det, vi har lagt op til med ministeren her i dag, er en diskussion af en katastrofal situation, hvor vi den ene gang efter den anden har kunnet læse, hvad det her har betydet for havet.
Nu havde jeg ønsket at stille spørgsmålene til fødevareministeren, men det kunne ikke lade sig gøre, så
derfor går jeg ud fra, at miljøministeren også har konsulteret fødevareministeren, for det her drejer sig jo i meget høj grad også om fiskeriet.
Der har været tale om store mængder opskyllet tobis og skrubber og hele bræmmer af døde hesterejer, der har ligget og skvulpet i vandkanten.
Der er fiskere fra mange forskellige steder i Danmark, der direkte har givet udtryk for, at det er en katastrofe for deres erhverv, og at de simpelt hen ikke kan se,
hvordan de overhovedet kan klare denne her situation.
Vi har fået at vide, at det drejer sig om 8.000 km2 af de indre farvande, der er ramt af iltsvind, og så mener ministeren, at det her alene er et spørgsmål om procedurer og ikke om en regering, som ikke har handlekraft at sætte ind på løsning af nogle af de problemer, som massevis af mennesker oplever.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-10-09:
Jamen jeg vil også gerne stille et par meget korte, præcise spørgsmål til statsministeren.
Nu havde jeg prøvet at fremstille det i en sammenhæng, det er somme tider
men lad os så tage de enkelte dele.
Jeg går ud fra, at statsministeren kan bekræfte - og det vil jeg godt spørge om - at hvis det igen bliver et nej ved den irske folkeafstemning, så vil EU-formandskabet naturligvis sikre, at dette nej bliver respekteret fuldt ud, det vil sige, at så er Nicetraktaten bortfaldet.
Det må jo være konsekvensen.
Hvis der er et land, der ikke kan ratificere, som det hedder, en traktat, så er traktaten bortfaldet, og så må man gå videre med det udgangspunkt, og så kan traktaten heller ikke sniges ind ad bagdøren.
For det har jo været fremme, at der skulle ligge en skuffeplan, en plan B, der gik ud på, at så tager man bare det, der står i Nicetraktaten, og så skriver man det ind i den såkaldte tiltrædelsestraktat, der skal laves med hvert af de nye lande, der skal ind i EU, og så sniger man sig uden om den irske folkeafstemning.
Det håber jeg ikke er det, man i virkeligheden har liggende i skuffen i Statsministeriet, og som man så ikke ønsker at tale om på nuværende tidspunkt.
Jeg må sige til ministeren, at jeg også er noget forbløffet over det svar eller rettere sagt ikkesvar, som ministeren kom med, for vi kender alle sammen dette arbejde med arbejdsgrupperne osv.
Men jeg vil godt spørge ministeren: Betyder ministerens svar, at der ikke vil ske noget konkret for at forhindre, at der opstår en lignende situation til næste år?
Sådan må ministerens svar jo forstås.
Har ministeren en plan for, hvordan vi får nedsat gødningsmængden i den kommende dyrkningssæson, eller skal det bare have lov til at køre, ligesom det har gjort i den nuværende dyrkningssæson?
Det kan da ikke være ministerens ramme alvor, der må da skulle ske en reduktion her og nu.
Det var såmænd det, jeg havde regnet med ministeren ville svare på det her spørgsmål.
Derfor vil jeg bede ministeren om at lette lidt på låget for, hvad det er for planer, han helt uden tvivl må have liggende i sin skrivebordsskuffe, for hvis han ikke har nogen planer liggende i sin skrivebordsskuffe, så vil jeg sige, at så nærmer det sig det punkt, hvor hans embede ikke forvaltes tilstrækkelig aktivt.