Brian Mikkelsen (KF), 2000-02-10:
Det er jo en spændende debat at følge, må man sige, men der er i hvert fald nogle forudsætninger, som er klare nok:
Hvis man vil klare sig i det danske samfund, hvis man vil have en uddannelse, hvis man vil have et arbejde, så skal man kunne dansk; man skal kunne dansk mundtligt, og man skal kunne dansk skriftligt.
Hvordan lærer man så det?
Det er der jo forskellige tilgange til, og man vifter os om ørerne med forskellige undersøgelser og forskellige erfaringer.
Hvis vi nu tager de udenlandske erfaringer, kan vi jo konstatere, at man i Norge og i Canada har tilbudt modersmålsundervisning tidligere. Det er man gået væk fra.
Af empiriske årsager har man simpelt hen sagt: Den måde, man bedst lærer børn engelsk og fransk på i Canada, er ved, at man lærer engelsk og fransk og ikke ved at lære swahili og urdu, og hvad det ellers er for noget.
Den måde, man bedst lærer børn norsk på, er ved, at man lærer norsk og norsk og norsk. Da modersmålsundervisningsproblematikken kom op igen, foretog man fra et stort dansk dagblad en rundringning til forskellige europæiske lande.
Det noterede jeg mig med interesse.
Og man kunne konstatere, at der var snart sagt ingen lande, hvor man tilbød modersmålsundervisning på den måde, som vi gør det i Danmark.
En af de opringninger, man foretog, var til den tyske socialdemokratiske indenrigsminister.
Og det er til hr. Hans Peter Baadsgaard, det her.
Den tyske socialdemokratiske indenrigsminister blev spurgt, om de tilbød modersmålsundervisning i Tyskland, og der var en hovedrysten, der var noget grin og noget vittighedsmageragtigt noget over vedkommendes ansigt, for han troede simpelt hen, det var en vittighed. I Tyskland, som er det største europæiske land - det ved vi jo - men som også er det land i Europa, som uden nogen undtagelser har taget imod flest indvandrere, tilbyder man ikke modersmålsundervisning på de konditioner, som vi tilbyder det i Danmark.
Han mente, socialdemokrat og indenrigsminister i Tyskland, at det var den største vittighed, han nogen sinde havde hørt om.
De erfaringer må man jo altså også tage med, når man nu står og vifter alle mulige ting i hovedet på hinanden.
Den konservative holdning er klar, klokkeklar, på det her område: Hvis vi vil have, og det er i hvert fald vores intention i Det Konservative Folkeparti, at fremmedsprogede skal klare sig i det danske samfund, så skal de lære dansk, så skal de have en uddannelse.
Det kan de kun få, hvis de lærer dansk, og hvis de skal have et arbejde, så skal de kunne dansk.
Jeg tror nemlig ikke på, at nogen som helst dansk arbejdsgiver vil være diskriminerende.
Hvis jeg var arbejdsgiver, så ville jeg kun tænke på én ting: Hvordan kunne jeg tjene nogle penge, hvordan ville jeg få flest mulige penge i kassen, så jeg kunne udvikle min virksomhed.
Så ville jeg jo ikke diskriminere, fordi man er rødhåret, har fregner, hedder Mustafa, Jørgen, Jens eller Jeanette.
Så ville jeg se på, hvordan jeg ville få den bedst mulige arbejdskraft, og den bedst mulige arbejdskraft er selvfølgelig, hvis man havde en detailhandel, eller hvis man havde en anden virksomhed, en, som kunne dansk, som forstod dansk fuldstændig flydende, og som kunne skrive og tale dansk.
Og det lærer man altså bedst ved, at man lærer dansk i skolen og udelukkende lærer dét - i hvert fald for de offentlige midler.
Hvis man så også har, og det kan jeg da godt have en forståelse for, lyst til at lære sit modersmål ud over det, forældrene kan undervise i derhjemme, må det være en forældreopgave, så må det foregå om aftenen, hvor forældrene selv er med til at finansiere det.
Hvis jeg havde valgt at gifte mig med en fransk kvinde - det kunne jo være attraktivt nok - så havde jeg selvfølgelig sørget for, at mine børn både lærte fransk og dansk, men jeg ville i hvert fald ikke forvente, at det var den danske skole, folkeskole eller friskole, eller hvad det skulle være, som lærte mine børn fransk.
Så sagen er fra vores side klar nok: Det er et forældreansvar, at man lærer sit modersmål, det er en samfundsopgave, at man lærer dansk.
Når man nu har valgt at ville bosætte sig i Danmark og ville arbejde, leve, have sin fremtid i Danmark, så er der altså kun ét sprog, der duer, og det er dansk.