runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Tove Videbæk (KRF), 1998-11-20:
Dette lovforslag er en uændret genfremsættelse af B 69 fra folketingsåret 1995-1996, og forslaget blev dengang forkastet.
Formålet med beslutningsforslaget, forstår vi, er hovedsagelig at belyse den sociale ulighed og undersøge, hvilken betydning den har for arbejdsmiljø, levealder, helbred, boligforhold, den sociale arv osv.
Ud over at belyse ovennævnte vil forslagsstillerne komme med forslag til ændringer i lovgivningen for at udjævne indkomstfordelingen. Den tidligere lavindkomstkommission blev nedsat i 1976 og afsluttede sit arbejde i 1981.
Den kommission havde et kommissorium, der omfattede tre punkter: en beskrivelse af fordelingen af indkomster og øvrige levevilkår, en analyse af årsagerne til denne fordeling og en påpegning af forskellige mulige foranstaltninger med sigte på en mere ligelig fordeling af samfundsproduktionens resultat.
Et af de væsentligste kritikpunkter under behandlingen af beslutningsforslag B 69 i 1996 var, at der løbende udkommer redegørelser m.v., der belyser de aspekter, som den nævnte lavindkomstkommission skal behandle.
Der er altså ikke mangel på oplysninger.
I dag kan man bl.a. hente oplysninger fra Finansministeriets budget- og finansredegørelser, fra Danmarks Statistik, fra »Levevilkår i Danmark«, fra Socialforskningsinstituttets udgivelser og mange flere.
Vi har altså allerede adgang til oplysninger og redegørelser i stor stil.
En anden indvending, som man kan have imod nedsættelse af en lavindkomstkommission, er det faktum, at forslagsstillerne på en måde sætter lighedstegn mellem det at have en lav indkomst og det at have et dårligt liv.
Hvis man vil undersøge befolkningens helbred, livskvalitet, arbejdsmiljø osv., hvorfor så ikke netop tage hele befolkningen med i arbejdet med hvert enkelt område? For os virker det, som om kommissionens slutanbefalinger allerede er skrevet, nemlig at alle sociale problemer skyldes en lav indkomst, og at en lav indkomst skyldes sociale problemer.
Men vi skal passe på, for det skal være sådan, at det kan betale sig at arbejde, ellers vil det efterhånden blive meget svært at motivere folk til at arbejde. De, der ikke kan arbejde, skal vi selvfølgelig hjælpe, og her spiller de økonomiske aspekter naturligvis en stor rolle.
Men lige så lidt som en lav indkomst er den eneste årsag til sociale problemer, lige så lidt er en høj indkomst
svaret på alle problemer.
En lav indkomst kan være en årsag til en social deroute, men det kan også sorg, ensomhed, alkoholisme, stofmisbrug osv. være, og vedrørende disse områder er der ingen forskel på høj og lav, på rig og fattig.
Så årsagerne til et dårligt liv og dårlig livskvalitet er mere sammensatte og mere komplekse, end dette beslutningsforslag lægger op til.
Anders Samuelsen (RV), 1998-11-20:
I Det Radikale Venstre mener vi heller ikke, der er behov for at nedsætte en ny lavindkomstkommission.
Vi er ikke enige med SF i, at massearbejdsløsheden og udstødningen fra arbejdsmarkedet er blevet en varig tilstand.
Forskellen mellem indkomstgrupperne har været relativt stabil i de sidste 20 år, og man kan derfor ikke tale om, at den økonomiske ulighed er blevet større.
Med hensyn til påstanden om, at den øgede pensionsopsparing skulle skabe en større økonomisk ulighed, vil jeg, som også andre ordførere har gjort, henvise til den diskussion, vi havde i forbindelse med forespørgsel nr. F 3 forleden dag.
I Det Radikale Venstre mener vi faktisk i al beskedenhed, at regeringen gør et stort stykke arbejde for at dæmme op for en mulig polarisering og for at undgå polarisering generelt i samfundet.
Det sker først og fremmest ved at sætte stærkt ind på at bekæmpe ledigheden og ved at øge beskæftigelsen.
Ledigheden er således faldet markant siden 1994, og det er svært at tale om, at massearbejdsløshed er det, der præger det danske samfund i dag.
Også ungdomsarbejdsløsheden, for at tage et specifikt område, har været stærkt faldende, og rent faktisk er den blevet mere end halveret siden 1994.
Sammenlagt vil jeg sige, at med de tendenser, som vi ser, og med de initiativer, der er lagt frem fra regeringens side, mener vi ikke, at der er behov for at nedsætte en lavindkomstkommission, og vi vil derfor afvise forslaget fra SF.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 1998-11-20:
Det Konservative Folkeparti kan ikke støtte forslaget fra SF om nedsættelse af en lavindkomstkommission.
Vi erkender ligesom SF fuldt ud, at der er nogle strukturelle problemer i det danske velfærdssamfund, som har en række negative konsekvenser for visse lavindkomstgrupper, men vi tror ikke på, at nedsættelsen af en kommission er en hensigtsmæssig måde at gribe sagen an på.
De strukturelle problemer er velkendte, og vi kan lige så godt i stedet for at bruge tiden på kommissionsarbejde tage direkte fat på at løse problemerne.
Af de strukturelle problemer vil vi godt konkret pege på tre.
Til trods for flere år med høj vækst i den danske økonomi, ja, så er antallet af personer på overførselsindkomst ikke blevet reduceret væsentligt.
Derfor må der gennem arbejdsmarkedspolitikken og socialpolitikken gribes ind med det formål at få så mange som muligt overført fra den passive ydelse til en aktiv indsats og helst i form af ordinære job, men for visse personer, som af forskellige grunde ikke er fuldt arbejdsduelige, må arbejdsmarkedet gøres mere rummeligt.
Et særligt problem er den negative sociale arv, som kan være en følge af, at forældrene igennem måske mange år ikke har haft reel og varig kontakt med arbejdsmarkedet.
Så er der en betydelig risiko for, at børnene som voksne får det samme problem.
Dette forhold understreger yderligere behovet for aktivering af så mange som muligt fra gruppen af personer på overførselsindkomst.
Endelig vil vi gerne for det tredje pege på det problem, at det for ganske mange mennesker ikke giver nogen økonomisk gevinst at gå på arbejde.
Derfor er der også et påtrængende behov for ændringer i skattepolitikken, hvis vi skal komme ondet til livs.
Der er altså konkrete opgaver nok at tage fat på.
At nedsætte en kommission vil blot forsinke løsningen af opgaverne, og derfor afviser vi SF's forslag.
Yvonne Herløv Andersen (CD), 1998-11-20:
For ikke at risikere at få karakter bagefter af hr. Villy Søvndal bliver jeg nok nødt til at sige, at SF selvfølgelig er i deres gode ret til at fremsætte de forslag, de vil, her i Folketinget, også selv om de har været fremsat en gang før, og også selv om der i den mellemliggende periode ikke har været revolution eller andet, som kunne ændre på befolkningens opfattelse af spørgsmålet.
Men så bliver jeg også nødt til at sige, at så opstår der jo det problem, som jeg er rigtig ked af er opstået herinde i Folketinget, og det er, at når vi så har andre ting på bordet herinde, når vi har debatter eller andet, er jeg så bedrøvet over, at vi har 5 minutter til at sige, hvad vi vil om en redegørelse.
Det har altså også lidt at gøre med, hvad man bruger sin tid på.
Men jeg vil holde mig strikt til det, vi bliver bedt om i dag, og det er spørgsmålet om at nedsætte en lavindkomstkommission til afløsning for den, der var for 20 år siden.
Jeg vil mene, at vi reelt har det papir på bordet, som er nødvendigt for at lave de tiltag, som også SF gerne vil have, og så kan jeg sige, at årsagen til den tydeliggørelse, der er kommet på området og problemstillingen omkring 80:20, ligger jo meget fast forankret i, at det er lykkedes at få en hel del af disse mennesker i arbejde.
Derfor bliver det et spørgsmål om et samarbejde mellem partierne om at bruge andre former for værktøjer på baggrund af den viden, som jeg mener, vi har i dag, og som er sufficient for at løse dette problem, og så fortsætte ad den linje, som regeringen har lagt, og som jeg synes er udmærket, og hvor SF jo også selv medvirker.
Jeg mener ikke, vi har brug for en kommission nu.
Villy Søvndal (SF), 1998-11-20:
Hvis man lytter til hr. Erik Larsen, er der kun sket noget positivt, siden vi sidst diskuterede det her forslag om en lavindkomstkommission.
Under mit lidt længere indlæg skal jeg vende tilbage til, at det er ikke de resultater, man når frem til, når man undersøger det, men lad det ligge nu.
Jeg forstod på de seneste udmeldinger i hvert fald fra Venstres formand, at der er sket den nyorientering, at man er optaget af mennesker med småindkomster osv.
Men nu forstår jeg så, at den lille mand i Venstres optik ikke nødvendigvis er et menneske med en lille indkomst, fordi der kan være en stolthed, der er så stor, at det overgår den lille indkomst.
Det er en helt ny måde at komme uden om denne diskussion på, og så kan jeg i sandhed godt se, at det bliver svært at få den diskussion.
Er det virkelig alvorligt ment fra Venstres side, at denne debat er uinteressant på den måde, at har man lidt ånd, og har man lidt storhed, så skidt med det, så kan man godt muntre sig for 5.600 kr. om måneden?
Jørn Pedersen (S), 1998-11-20:
På Socialdemokratiets vegne vil jeg gerne takke SF for endnu et genbrugsforslag.
Som ministeren var inde på, er det ikke de store ændringer, der er sket i teksten, siden vi behandlede det i 1995 og 1996.
Til gengæld synes jeg nok, der er ændret noget på forudsætningerne.
Det er jo rent faktisk sådan, det forbigår SF så i tavshed, at beskæftigelsessituationen i Danmark er klart bedre, end den var i 1995, og hvis det er sådan, at SF stadig væk er i tvivl om det, vil jeg gerne understøtte det med tal, men jeg tror ikke, det er nødvendigt.
Vi må konstatere, at alle grupper, som vi registrerer som ubeskæftigede på arbejdsmarkedet, har været udsat for et markant fald, og heldigvis for det, for i Socialdemokratiet anser vi det for væsentligt, når vi skal finde måder til at undgå marginalisering og udstødning på, at man sikrer folk et arbejde, og beskæftigelsessituationen er bedre end sidst, vi diskuterede det her.
På kontanthjælpsområdet er der stadig væk for mange.
Det er et område, vi er optaget af i Socialdemokratiet, og det tror jeg også SF er.
Om den sociale arv må vi sige, at vi for øjeblikket har til høring, hvordan vi bl.a. kan gå ind og støtte
truede børn; altså igen et område, hvor vi arbejder intenst med at løse problemerne.
Jeg tror ikke, høringssvarene er kommet hjem endnu.
Stort set alle partier her i Folketinget er optaget af, at vi kan lave en bedre livssituation for de truede grupper.
Pensionsområdet diskuterede vi i forbindelse med en forespørgsel i tirsdags, og i Socialdemokratiet er der ikke sket markante ændringer i holdningen siden i tirsdags.
Vi mener stort set det samme i dag, hvor det er fredag.
Vi glæder os da over, at SFI, og det står for Socialforskningsinstituttet - det har ikke noget at gøre med SF - er i gang med visse undersøgelser.
Men jeg vil godt sige til det konkrete om en kommission, at jeg synes ikke, man i Danmark skal løse store sociale problemer gennem en kommission.
Fru Jette Gottlieb bebrejdede ministeren lidt det med at gøre en kommission til en syltekrukke
, men man kan da ikke afvise, at en kommission kan sidde i en årrække, og at man kan komme ud for, at det siges, jamen nu skal vi ikke gøre noget lige her og nu, for der sidder jo en kommission. Jeg har også hørt SF bruge den argumentation i andre sammenhænge, så den kan ikke være ukendt for SF.
Jeg synes, det afgørende for os her i Folketinget er at erkende, hvor vi måtte have politiske og også socialpolitiske problemer og så gøre noget ved dem ad politisk vej, og ikke at opfinde et eller andet fint, som Folketinget ikke ville opfinde den 2. maj 1996, da vi sidst stemte om det her forslag.
Jeg vil ikke stå og gentage argumentationen fra dengang, men bare konstatere, at de argumenter, der dengang kunne bruges, for at det ikke var nødvendigt, faktisk er blevet endnu stærkere i dag.
Jeg håber, vi kan få nogle gode socialpolitiske diskussioner og finde nogle løsninger, der vil mindske de problemstillinger, der rejses her.
Jeg håber, at også SF vil være med til det og ikke vil henfalde til, at al fremtidig socialpolitik skal udgå fra en kommission.
Jette Gottlieb (EL), 1998-11-20:
Jeg hæftede mig også specielt ved ministerens indledning, og der var to ting, der forbavsede mig overmåde meget.
Den ene var, hvordan en kommission kan blive en sovepude.
Efter min opfattelse er den eneste mulighed, en kommission har for at blive en sovepude, at regeringen ønsker at have en sovepude, ellers er det ikke muligt, for så kan regeringen jo bare fremskynde kommissionens arbejde.
Den anden ting er, at det bekymrer mig overmåde meget, at vi har en socialminister, der snakker om en tid, hvor vores største problem er flaskehalse, når vi samtidig har en situation, hvor der på både den ene eller den anden opgørelsesfacon er 700.000, der holdes uden for vores arbejdsmarked, hvad enten det er som førtidspensionister, orlovspersoner, folk i aktivering eller som registrerede arbejdsløse.
Det er en massearbejdsløshed.
Det kan godt være, der er retorik forbundet med det, men det er dog massearbejdsløshed, at de 700.000 mennesker er unddraget arbejdsmarkedet.
Villy Søvndal (SF), 1998-11-20:
Det var en forholdsvis besværlig måde, ministeren endte med at blive enig med os på, men lad det nu ligge.
Det kan jo have mange forskellige årsager.
Den ene er, at jeg godt vil afsløre, at SF ingen medlemmer har siddende i Aktuelts chefredaktion.
Vi har ingen indflydelse på den redaktionelle linje.
Jeg synes, det er godt for de politiske partier, at man har det, man kan kalde en fri presse, der kan forholde sig uhildet og frit til enhver type kritik.
Den anden er, at det ikke kun er Aktuelt, der er optaget af denne her debat, der er også andre aviser, der er optaget af den.
Jeg tror også, der er mange mennesker, der er optaget af den, og det er måske det allervigtigste, for det forunderlige synes jeg er at det ikke fylder mere, hvad man så skal stille op med det.
Jeg er glad for, vi nåede så langt i slutningen, at der er et problem.
Jeg forstår, ministeren ikke synes, det er SF's opgave at påpege det problem.
Det må vi så vende tilbage til under et lidt længere indlæg.
Frank Aaen (EL), 1998-11-20:
Fru Pernille Sams er jo så bekymret for, at ankenævn nogle gange tager stilling imod borgeren.
Så vil jeg godt spørge, om fru Pernille Sams er vidende om, at skatteankenævn også nogle gange tager stilling imod reglerne.
Og jeg vil henvise til en sag, som fru Pernille Sams formentlig kender, nemlig om partifællen Christian Rovsing, som i modsætning til alle andre EU-parlamentarikere i samme situation nægter at betale skat af en indbetaling, som EU har foretaget på en særlig gunstig pensionsordning.
Derfor vil mit konkrete spørgsmål være, om fru Pernille Sams ikke mener, at i sådan en sag er det myndighederne og alle vi andre, der har et problem, og at det burde være sådan, at en afgørelse som den i Gentofte burde Told og Skat have mulighed for at anke højere oppe i systmet.
Pernille Sams (KF), 1998-11-20:
Jeg synes nu, det er skatteministeren, der har et problem med, hvad det er for en virkelighed, han forholder sig til.
For jeg er fuldstændig bekendt med, at vores administrative skattemyndigheder skal oplyse sagerne korrekt og objektivt, og jeg synes, det er meget vigtigt, at de har den pligt, så de ikke er en modpart mod skatteyderne.
Men ikke desto mindre må man jo se det her forslag sådan, at det netop drejer sig om de sager, hvor det har vist sig, at skattemyndigheden ikke har behandlet sagen korrekt, altså hvor det ikke er lykkedes at få den første forudsætning til at være tilstrækkelig.
For jeg er fuldstændig enig i den forudsætning, at det er fantastisk vigtigt, at myndighederne har den opfattelse, at de skal varetage begge parters interesser og finde frem til den korrekte objektive fremstilling af sagen, før de træffer en beslutning.
Men her er det jo ikke lykkedes, her er den lille skatteyder blevet trynet af myndigheden, her har myndighederne påført en skatteyder, en borger, ekstra omkostninger, og det er kun i de sager, vi går ind.
Og jeg kan også høre, at skatteministeren er rimelig positiv, og det er jeg glad for.
Nu forsøger skatteministeren så at sige, at det her
ikke er noget godt grundlag at gøre det på.
Men det er et helt udmærket og principielt korrekt grundlag, vi har lagt frem, men vi har valgt ikke at gøre det i et lovforslag, netop fordi det ikke er et fuldstændigt grundlag.
For hvis det havde været et fuldstændig detaljeret grundlag, havde vi gjort det i lovforslagsform, men vi har valgt at gøre det som beslutningsforslag, netop fordi det er et principielt rigtigt grundlag.
Det er også det, Folketingets partier her har givet os ret i, og som skatteministeren i virkeligheden også til dels har gjort.
Men nu vil han altså gerne have det fuldstændige grundlag, inden vi går videre, og det skal man jo under alle omstændigheder have, når man laver et lovforslag.
Men det principielle i forslaget mener vi sagtens kan bygge på det gode grundlag, som er ret og retfærdighed for landets borgere.
Frank Aaen (EL), 1998-11-20:
I forlængelse af de bemærkninger, hr. Aage Frandsen lige er kommet med, vil jeg tilføje, at jeg mærkede mig, at fru Pernille Sams ikke forholdt sig til min hovedpointe: at der efter min opfattelse er andre områder, hvor borgerne retssikkerhedsmæssigt står endnu svagere, selv om lovgivningen på de områder bestemt ikke er mere enkel, end den er på skatteområdet, og at det faktisk var dem, jeg havde omsorg for.
Det hørte jeg ikke noget om.
Jeg vil også sige, at det, jeg advarede imod - og det står jeg ved -
er, at hvis man bare vedtager forslaget, som det ligger her, åbner man for en kæmpemæssig industri for advokater, revisorer og andre rådgivere, som ikke alene kan komme til at påføre det offentlige en masse kæmpeudgifter, men faktisk, hvad der er endnu værre, kan lokke almindelige borgere til at køre en tynd sag, hvorefter de selv hænger på regningen. For når man just prøvede at bøje det til, at vi næsten sagde ja til det her forslag, vil jeg sige, at det faktisk er nogle væsentlige problemstillinger, som jeg prøvede at gøre opmærksom på at man ikke bare skal køre hen over. Og så vil jeg igen sige, at vi henholder os til, at skatteministeren kigger på området.
Aage Frandsen (SF), 1998-11-20:
Jeg tror, det er vigtigt at tage dét for pålydende, som andre siger, når de begrunder, hvad det er, de mener.
Og det kræver et ret sikkert retsgrundlag, inden man fører det her ud i livet.
Man har fremsat et beslutningsforslag, der siger, at regeringen skal komme med et lovforslag, men jeg kan ikke se, at man har sat nogen tidsfrister på.
Men selv om man så vedtog forslaget i Folketinget engang i marts måned, ville det jo under alle omstændigheder nok alligevel ikke være sådan, at regeringen ville kunne nå at fremsætte et færdigt lovforslag, der var sikkert i alle ender og kanter, i denne folketingssamling.
Og derfor synes vi, det er glimrende, at regeringen laver et udredningsarbejde, sådan at der kan laves et lovgrundlag i næste folketingssamling.
Så vi giver principiel tilslutning til forslaget.
Og for vores vedkommende er det altså ligegyldigt, om det er Venstre og De Konservative, der fremsætter det, eller det er regeringen, der gør det.
Erik Larsen (V), 1998-11-20:
Det er jo på en temmelig håndfast måde nu ved at blive klargjort, at det her er et genbrugsforslag.
Jeg vil gerne hæfte mig ved, at jeg synes, det er utrolig meget mere vigtigt løbende at beskæftige sig med socialpolitik og løbende i den socialpolitiske debat og i vedtagelser her i Folketinget beskæftige sig med de mennesker, som SF her gerne vil have nedsat en kommission til belyse forholdene for. Jeg synes i virkeligheden også, at siden vi sidst havde diskussionen og debatten her i Folketinget om SF's forslag, er der bestemt, som det også allerede er fremført af andre, sket en udvikling i det socialpolitiske arbejde. På Venstres vegne skal jeg meddele, at vi ikke kan støtte beslutningsforslaget.
Vi er af den opfattelse, at SF med beslutningsforslaget prøver at sætte lighedstegn mellem, at det, at man har en lavindkomst, er ensbetydende med, at man har et socialt problem.
Vi er stærkt optaget af at forbedre de økonomiske vilkår for lavindkomstgrupperne, men det skal efter vores opfattelse ske over skattesystemet.
Det skal kunne betale sig at arbejde, og på den led er der endnu langt igen.
Vi kan godt gennem skattepolitikken forbedre vilkårene for dem med de laveste indkomster i Danmark.
Tove Videbæk (KRF), 1998-11-20:
Kristeligt Folkeparti sætter stor pris på forslagsstillernes intentioner med dette forslag, nemlig at forbedre økonomien for småbørnsforældre, der er tvunget til at tage orlov, fordi de ikke har en pasningsmulighed for deres børn.
Kristeligt Folkeparti mener dog, at man bør gå en helt anden vej for at løse dette problem.
Vi synes - ligesom vi sagde sidst, da dette lovforslag blev behandlet - at det er trist, at børnepasningsorloven bruges på denne måde.
Børnepasningsorloven er en alt for god ordning til at blive brugt som en sidste udvej eller en tvangsforanstaltning.
Kristeligt Folkeparti finder, at børnepasningsorloven i stedet er et gode, et privilegium, som man frit bør kunne vælge.
Men forslagsstillerne har ret i, at orlovsydelsen p.t. er alt for lav.
60 pct. kan ingen leve af, og derfor er der alt for få, der vælger at holde børnepasningsorlov.
Ydelsen må op på 80 pct. af dagpengesatsen, så mange flere får råd til frit at vælge denne ordning.
Dette vil også lette presset på daginstitutionerne betragteligt.
Det nuværende tilbud om et frit valg-tilskud til privat pasning, som kommunerne kan tilbyde og nogle steder gør, er en langt bedre mulighed end en tvungen børnepasningsorlov.
Og frit valg-ordningen er en stor fordel for alle parter, først og fremmest for kommunerne, som får lettet presset på institutionerne og ventelisterne.
Desværre er det p.t. kun 128 af de 275 kommuner, der tilbyder tilskud til frit valg-ordningen.
Frit valg-ordningen er yderligere en stor fordel for
forældrene, som kan få en nabo, bedsteforældre, gode venner eller en ung pige i huset til at passe familiens guldklump.
Og den er absolut en stor vinding for det lille barn, der slipper for at blive fragtet en lang vej bag på mors cykel igennem morgentrafikken og kan blive hjemme eller blive bragt ind til naboen eller venner, der bor i nærheden.
Og sidst, men ikke mindst, er den en vinding for mor eller far, der kan passe deres arbejde fuldtids eller halvtids, alt efter hvad de nu ønsker.
Kristeligt Folkeparti ønsker, at forældre skal have helt frit valg, også vedrørende deres egen pasning af børnene.
Det er jo stadig sådan i denne ordning, at de eneste, der ikke har mulighed for at få frit valg-tilskud til pasning af børnene, er dem, som måske allerhelst ville have det, nemlig forældrene.
Helt godt synes vi i Kristeligt Folkeparti først det er, når det bliver sådan i vores land, at pengene følger barnet, således at hvert forældrepar, hver familie, selv kan vælge og beslutte, hvordan de nu vil tilrettelægge deres hverdag: hvem der skal arbejde, hvem der eventuelt skal arbejde halvtids, og hvem der skal arbejde fuldtids.
Anders Samuelsen (RV), 1998-11-20:
Det er lige før, jeg vil sige, at jeg er rystet over den form for forsøg på monopolisering af vilje og lyst til at tage disse emner alvorligt, som hr. Villy Søvndal lægger op til i sit indlæg.
Der kan ikke være nogen tvivl om, at hele dette Folketing fra hver sin vinkel er meget optaget af disse emner, men spørgsmålet er jo: Hvad er svaret?
Hvad er det rigtige svar?
Spørgsmålet er, om den viden, som vi har, er god nok, eller om den ikke er god nok.
Med henvisning til de satspuljeforhandlinger, som foregår i øjeblikket, er det jo oplagt, at der er en bred opmærksomhed om, at der er mange steder, hvor der bør sættes ind, og hvor der bør gøres noget, men skal der ventes på det? Om det er tilfredsstillende, ja, det kan man selvfølgelig sætte spørgsmålstegn ved fra SF's side, men jeg mener, at svaret må være arbejde og fremlæggelse af konkrete initiativer.