Charlotte Antonsen (V), 2002-12-03:
Vi skal nu diskutere en stribe forslag om EU's funktion.
Det ser ud, som om det er et forsøg på fra Enhedslisten at sikre større åbenhed og demokrati, så man kan jo sige, at formålet jo for så vidt er tiltalende, selv om Enhedslisten måske ikke, sådan som man normalt regner med, har de bedste tanker om at få EU til at fungere så godt som muligt.
Men nu vil jeg forsøge at forholde mig til de seks forslag.
Det første forslag vedrører aktindsigt og offentlighed i EU.
Det er jo fuldstændig afgørende for et demokrati, at der er aktindsigt i og offentlighed om den offentlige forvaltning, og derfor er det jo generelt positivt, at EU faktisk er et godt og meget åbent samarbejde.
Det er det jo.
Vi har sidst, som ministeren lige nævnte det, fået lavet endnu en tilføjelse i Sevilla lige forud for det danske formandskab, så vi nu også sikrer en langt større åbenhed om de politiske beslutninger i Ministerrådet.
Omvendt må man så også sige, at der jo efter nogle konkrete begrundelser skal være mulighed for at afstå fra aktindsigt, ellers ender det jo med, at ingen tør skrive til de offentlige myndigheder, hvis de så er bange for efterfølgende at blive hængt ud på internettet.
Eller at oplysninger om firmaer kan blive misbrugt i forbindelse med markedsføring osv. Så der vil altid være nogle konkrete områder, som man ikke kan have med, men billedet, det generelle, skal naturligvis være, at der er aktindsigt og offentlighed. Så vil Enhedslisten indføre nogle regler for lobbyister i EU.
I Venstre har vi et gammelt forslag om, at man bør fremlægge lister om, hvem der er blevet hørt, når man fremlægger et nyt direktivforslag.
Det er jo i EU, som det er her i landet, at regeringen, inden den fremlægger lovinitiativer fra Kommissionen i EU, sender dem ud til en gruppe mennesker i det civile samfund for at høre deres synspunkter om den fremlagte sag.
Der er det så naturligvis vigtigt, at man, i forbindelse med at man fremlægger forslaget for parlamenterne, også redegør for, hvem der er blevet hørt, og hvem der er blevet spurgt i den pågældende sag. Enhedslisten vil ikke have noget at gøre med betalte lobbyister.
Det lyder nu lidt vidtløftigt, synes jeg, for hvad så med lobbyisterne fra LO?
Skal de så ikke høres?
Skal de ikke være med i det lovforberedende arbejde i EU? Eller hvad med lobbyisterne i miljøorganisationer og i forbrugerorganisationer, som jo alle sammen får statsstøtte?
Skal de heller ikke være med?
Ja, hvem er der så tilbage?
Det vigtige må jo altså være, at vi ved, hvem der er blevet hørt, og at vi har mulighed for at møde forskellige synspunkter.
B 10 handler om øget demokrati i EU's komiteer, og som det lige er blevet gennemgået af europaministeren, så sker der meget på det område i øjeblikket. Det, der er centralt, er, at man ikke blander politik og teknik sammen.
Der skal være åbenhed, hvor politiske beslutninger træffes.
Omvendt, hvis der er tale om ren teknik, hvis der er tale om rent videnskabelige vurderinger, så er det jo i orden, at det foregår i lukkethed, fordi det jo så ikke er noget, som undergår en politisk stillingtagen.
Det, der er vigtigt, er, at vi får en klar skillelinje, så man ikke i komitésystemet, altså i det lukkede system, begynder at træffe politiske beslutninger, og derfor er det vigtigt, at vi i øjeblikket er ved at gennemføre den klargøring af reglerne, som blev vedtaget i 1999.
Man kan jo godt på baggrund af teknik og på baggrund af videnskabeligt baserede beslutninger træffe forskellige politiske beslutninger.
Derfor er det også vigtigt, at vi i hvert fald kender resultatet fra komiteerne.
Men vi skal passe på, at vi ikke blander det hele sammen, så vi får et stort miskmask.
Det kan man jo af og til godt have Enhedslisten mistænkt for at have som det egentlige formål med beslutningsforslag af denne her karakter.
Forslaget om, at embedsmænd ikke må udføre lobbyarbejde, er sådan lidt ejendommeligt.
Det er naturligt, at EU's embedsmænd arbejder for Kommissionen, for Ministerrådet, for Europa-Parlamentet.
Europaudvalget har jo sammen med hr. Keld Albrechtsen ved flere lejligheder mødt embedsmænd fra de forskellige institutioner, altså fra Kommissionen og Ministerrådet, på vore møder i Bruxelles, og der ville det jo være lidt ejendommeligt, hvis de pågældende embedsmænd ikke måtte svare på de spørgsmål, vi stiller. Derfor har jeg meget svært ved at se, hvordan man i givet fald skulle håndhæve et forbud mod, at man ytrer sig, for det er jo stort set umuligt at udtale sig totalt neutralt.
Og i hvert fald har jeg indtryk af, at hver gang, der kommer udsagn fra EU-systemet om EU, så mener hr. Keld Albrechtsen, at det er politisk, og at det er lobbyarbejde.
Så jeg tror, at det ville være meget, meget vanskeligt, medmindre man skulle lukke munden på alle embedsmænd, at forsøge at leve op til det, der bliver lagt op til i dette beslutningsforslag.
Så er der et forslag om åbenhed i den fælles beslutningsproces mellem Kommissionen og Europa-Parlamentet.
Det, jeg kan forstå, Enhedslisten er bekymret for, er, at beslutningerne træffes for hurtigt.
Der må jeg minde om, at det jo altså er sådan i Folketinget.
Man kan altså sagtens lave aftaler om forskellige politiske sager, inden sagerne bliver bragt op i Folketinget.
Det, der er det afgørende for åbenheden, det, der er det afgørende for demokratiet, er, at politikerne i forbindelse med vedtagelsen af sagerne og i forbindelse med behandlingen af sagerne i åbenhed kan præsentere deres synspunkter over for borgerne, altså sige, at »dette er Venstres synspunkt« og så efterfølgende forklare, hvis man så har indgået et kompromis, at man har bøjet sig.
Men at man laver aftaler med hinanden, og at man mødes og taler sammen enten med Kommissionen eller Ministerrådet, eller hvem der er tale om, mener jeg ikke er nogen ulempe.
Så vi vil gerne have en hurtig, effektiv beslutningsproces, men det er klart, at demokratiets krav om, at de politiske debatter foregår i åbenhed, naturligvis skal fastholdes.
Og det mener jeg også er tilfældet i dag.
Enhedslisten har jo i alle årene ledt efter eksperter, som kunne støtte partiets politik.
Der er ikke mange af dem, og der er i det hele taget ikke mange tilbage efter murens fald.
Jeg mener ikke, der er noget grundlag for Enhedslistens forslag.
Vi har forskellige videnskabelige vurderinger, og vi har jo mange videnskabsmænd, og det er det, der er vigtigt.
Vi har bl.a. hele den frie forskning på universiteterne.
Der er alle muligheder for, at alle kan ytre sig i de debatter, så der er altså ikke nogen grund til, at man maler fanden på væggen på det her område.
Der er sikkerhed for, at alle videnskabsmænd, der måtte have alternative synspunkter, kan blive hørt, blot de fremfører deres synspunkter.
Så der er altså ikke nogen som helst grund til at gennemføre det sidste forslag.
Så alt i alt en sympatisk målsætning, men det er ikke den rigtige måde at løse problemerne på.