Lene Espersen (KF), 2003-03-18:
Blot et par afrundende bemærkninger.
Flere ordførere, jeg tror, det indledningsvis var fru Sandy Brinck og
efterfølgende fru Anne Baastrup og fru Elisabeth Arnold,
Jeg vil gerne her positivt tilkendegive, at jeg meget gerne medvirker til bl.a. at præcisere domspraksis for så vidt angår § 228, men selvfølgelig også belyse nogle af de andre, synes jeg, meget relevante problemstillinger, som bl.a. fru Sandy Brinck var inde på, men som fru Anne Baastrup også meget rigtigt rejste i forbindelse med en konkret sag.
Jeg vil også gerne komme med den positive tilkendegivelse over for Folketinget, som jeg jo ved er stærkt optaget af lovkvalitet, at de høringssvar, som måtte tilgå det lovudkast, som er i høring, og som behandler præcis den samme problemstilling, naturligvis også vil tilgå Retsudvalget i det videre forløb.
Der er jo den ulempe ved lovforslag, der bliver behandlet og som kommer fra oppositionen, at der ikke er den sædvanlige høringsprocedure, som normalt kører, når det er et forslag fra en regering.
Men jeg synes, at det er væsentligt, når vi taler om forslag, der trods alt har en så indgribende virkning, at vi gør tingene på så godt og kvalitetsmæssigt et grundlag som overhovedet muligt.
Derfor vil jeg også gerne positivt tilkendegive, at de høringssvar, der måtte komme, og hvad der ellers er, der er relevant for sagen, naturligvis også vil tilgå Retsudvalget for den videre behandling.
Men vi går i gang med det samme med at indhente domspraksis osv. til det videre arbejde.
Der er mange sympatiske hensigter bag dette beslutningsforslag fra SF.
Fra regeringens side er vi enige i, at det er vigtigt at være opmærksom på børnenes behov og interesser, både når vi lovgiver og i andre sammenhænge.
Jeg kan imidlertid ikke støtte SF's beslutningsforslag, og det skyldes, at det lægger op til en vidtløftig og alt for vidtgående regulering af børns rettigheder.
Forslaget skyder efter min mening over målet.
Vedtagelsen af FN's børnekonvention var på mange måder et væsentligt skridt fremad.
Som anført i bemærkningerne til det fremsatte forslag fra SF er børnekonventionen den konvention, som flest lande har ratificeret.
Også Danmark har ratificeret børnekonventionen, og konventionen trådte for Danmarks vedkommende i kraft i 1991. Siden børnekonventionen trådte i kraft, er der gjort et stort arbejde for at sikre, at vi i Danmark lever op til indholdet af konventionen.
Jeg vil senere komme nærmere ind på nogle af de tiltag, som er en følge af børnekonventionen.
Børnekonventionen indeholder en lang række meget forskellige rettigheder af både politisk, økonomisk, social og kulturel karakter.
Konventionen dækker således et meget bredt område, der berører en lang række samfundsforhold og retsområder.
Konventionen er endvidere rettet mod alle personer under 18 år.
Selv om konventionen således sigter bredt, indeholder den mange velafbalancerede og praktisk orienterede bestemmelser, der kan anvendes i bestræbelserne på at sikre alle børn i verden nogle grundlæggende rettigheder.
SF's forslag vil derimod på flere punkter pålægge børn og unge et alt for stort ansvar, som ikke er i børnenes interesse, og flere dele af forslaget vil det være vanskeligt eller nærmest helt umuligt at gennemføre i praksis.
Forslaget berører mange ministeriers ressortområder, herunder særlig Miljøministeriets.
Jeg har ikke tænkt mig at komme nærmere ind på, om børn bør have flere særlige rettigheder på specifikke områder, f.eks. miljøområdet.
Jeg vil starte med børnekonventionen, som SF i forslaget opfordrer regeringen til at inkorporere i dansk ret.
Regeringen har ikke aktuelle planer om at inkorporere børnekonventionen.
Jeg vil gerne understrege, at Danmark internationalt har forpligtet sig til at overholde børnekonventionen, og konventionen kan, uanset om den er indskrevet i en dansk lov, påberåbes for og anvendelse af domstolene og andre retsanvendende myndigheder.
Endvidere er de rettigheder, som børnekonventionen sikrer, kommet til udtryk i en række lovbestemmelser.
Lad mig illustrere det ved nogle eksempler: Ifølge artikel 12 i børnekonventionen skal et barn, der er i stand til at udforme sine egne synspunkter, sikres retten til at udtrykke sig i alle forhold, som angår barnet selv.
Det gælder især i sager, der vedrører barnet, og som behandles ved domstolene eller af en anden administrativ myndighed.
Vi har i Danmark en række retsregler, hvor der netop er taget højde for dette grundlæggende princip i børnekonventionen.
Som eksempel kan jeg nævne § 29 i lov om forældremyndighed og samvær, som bestemmer, at der, før der træffes afgørelse i en sag om forældremyndighed eller samvær, skal finde en samtale sted med barnet herom, hvis barnets alder og modenhed og sagens omstændigheder tilsiger det.
En tilsvarende bestemmelse om høring af børn, før der træffes afgørelse, findes i § 58 i lov om social service.
I andre love skal der, før der træffes afgørelse, ikke kun ske høring, men derimod indhentes samtykke fra barnet.
I alle andre love findes der bestemmelser, hvor børn sikres medindflydelse, også selv om der ikke er tale om at træffe en beslutning, som angår det enkelte barn.
Der er således i lov om social service regler om, at kommunerne skal etablere dagtilbud, der giver børnene mulighed for medbestemmelse og medansvar.
Der er også regler om, at børn og unge skal sikres indflydelse på indholdet i kommunernes klubtilbud til større børn og unge.
Endvidere er der i folkeskoleloven bestemmelser om, at eleverne skal være repræsenteret i skolebestyrelserne med stemmeret, og at skolens leder skal inddrage eleverne i spørgsmål vedrørende elevernes sikkerhed og sundhed, ligesom loven indeholder bestemmelser om dannelse af elevråd.
Lovgivningen og den administrative praksis skal hele tiden vurderes i forhold til børnekonventionen, det gælder både eksisterende og ny lovgivning.
Regeringen er meget opmærksom på, at ny lovgivning er i overensstemmelse med menneskerettighedskonventionerne, herunder børnekonventionen.
Justitsministeriet er bl.a. opmærksom på dette i forbindelse med den lovtekniske gennemgang af forslagene.
Jeg ser ikke noget behov for, at alle lovforslag helt generelt skal indeholde en beskrivelse af, hvordan forslaget forholder sig til børnekonventionen.
I de tilfælde, hvor der er særlige grunde til det, følger det af Justitsministeriets lovkvalitetsvejledning, at der i bemærkningerne til lovforslaget skal redegøres for, hvilke overvejelser der er gjort i forhold til f.eks. den europæiske menneskerettighedskonvention eller almindelige retsprincipper.
Det er endvidere mit indtryk, at den afrapportering, der finder sted hvert 5. år til FN's Børnekomité om børnekonventionens gennemførelse i Danmark, og komiteens afsluttende bemærkninger og anbefalinger er medvirkende til, at gældende lovgivning og administrativ praksis hele tiden vurderes i forhold til børnekonventionen.
Justitsministeriet er for tiden i gang med at indsamle bidrag fra andre myndigheder og private organisationer, foreninger og lignende, der beskæftiger sig med børns forhold, til brug for udarbejdelsen af Danmarks tredje rapport til Børnekomiteen, som skal afgives i august.
Danmarks tredje rapport til Børnekomiteen vil indeholde bemærkninger til de forslag og anbefalinger, som Børnekomiteen er fremkommet med på baggrund af Danmarks anden rapport.
En af Børnekomiteens anbefalinger vedrører som nævnt i bemærkningerne til beslutningsforslagets punkt 3 udvidelse af Børnerådets mandat, så det omfatter individuelle sager og klager fra børn eller at oprette et selvstændigt fokusområde for børns rettigheder under Folketingets Ombudsmand.
Uden at tage endelig stilling til, hvad der skal stå i Danmarks tredje rapport om denne anbefaling, vil jeg her sige, at vi her i landet har et så veludviklet omsorgs- og tilsynsniveau, at jeg ikke mener, at der er behov for at etablere en selvstændig klageadgang for børn, hverken i form af udvidelse af Børnerådets mandat eller ved oprettelse af et særligt børneområde under Folketingets Ombudsmand.
Børns rettigheder i samfundet skal efter min opfattelse ikke sikres ved nogen generelt formulerede regler, som det er foreslået af SF.
Ifølge beslutningsforslaget skal børn inddrages i alle beslutninger, der har betydning for dem, og som eksempel på sådanne beslutninger nævnes skolestruktur.
Jeg tror, at en sådan generel pligt til at inddrage børn i beslutninger, der efter omstændighederne er meget komplicerede og vidtrækkende, ville være at tvinge børnene til at føle, at de skal tage del i ansvaret for noget, de normalt ikke har mulighed for at overskue.
Hertil kommer, at jeg har svært ved at se, hvordan det skal fungere i praksis.
Hvilke grupper af børn og unge skal høres, og hvordan skal det ske?
Det følger endvidere af SF's forslag, at ingen myndigheder må træffe en beslutning af væsentlig betydning, uden at børne- og ungeperspektivet er inddraget, herunder også beslutninger, der ikke specifikt vedrører børn og unge.
Som eksempel nævnes i bemærkningerne beslutning om ulandsbistand.
Herudover har jeg tillid til, at forældre lytter til deres børn og kan hjælpe med at få børnenes perspektiv frem, når der på lokalt eller nationalt plan skal træffes beslutninger, der har betydning for børn og unge.