runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Brian Mikkelsen (KF), 2001-05-17:
Vi skal i dag til manges undren endnu en gang drøfte en bindende forhåndsvurdering af importerede køretøjer - undren, fordi der allerede efter sidste års debat om samme emne var bred enighed om at gøre noget ved problemet.
Vi har diskuteret sagen tre-fire gange her i salen, og efter sidste forhandling nedsatte den daværende skatteminister også en arbejdsgruppe, der skulle undersøge og vurdere mulighederne for at forbedre tilrettelæggelsen af arbejdet med vurdering af brugte biler.
Arbejdsgruppens konklusion er interessant nok.
Af rapporten fremgår det, at der med fordel kunne gennemføres en bindende forhåndsvurdering samt en sikring af, at bilen kun skal forevises én gang for myndighederne, og skatteministeren meddelte Skatteudvalget, at man på baggrund af rapporten ville tage initiativ til at fremsætte et lovforslag om ændringer på området i indeværende samling.
Men det er jo ikke sket.
Hvis man fra Skatteministeriets og skatteministerens side havde udvist samme ildhu i denne sag, som når det drejer sig om at finde nye skatter og afgifter, som også pålægges bilisterne, havde vi for lang tid siden færdigbehandlet et lovforslag vedrørende bindende forhåndsvurdering af importerede køretøjer.
I stedet skal vi opleve, at oppositionen må fremsætte dette beslutningsforslag endnu en gang for at sikre, at de mange berørte borgere sikres bedre vilkår ved import at brugte biler.
Vi taler jo om en situation, hvor helt almindelige mennesker ikke skal opleve, at Danmark er et fort, hvor det er fuldstændig umuligt at importere den vare, som en bil jo er, fordi man skal gennem flere forskellige afgørelser, og fordi man ikke har retsmæssig sikkerhed for, at man bliver behandlet på en fair og fornuftig måde.
I henhold til arbejdsgruppens rapport kan det altså lade sig gøre at sikre, at bilen som hovedregel kun skal forevises én gang for myndighederne og at indføre bindende forhåndsvurdering uden at skabe unødigt bureaukrati for Told og Skat.
Derfor står vi stadig stærkt uforstående over for skatteministerens nøleri.
Det er simpelt hen ikke rimeligt, og taberne i skatteministerens spil er de private borgere, der selv vælger at importere deres bil, for det er nu engang stadig lovligt at importere brugte biler til Danmark.
Vi kan varmt anbefale forslaget, og tak til Venstre, fordi vi kunne komme foran i køen.
Frode Sørensen (S), 2001-05-17:
Jeg synes lige, at jeg ville kvittere over for forslagsstillerne og de mange, der har været inde på det, at forslaget helt klart fremover vil indgå som en naturlig inspiration i fremtidige lovrevisioner.
Med hensyn til lovbekendtgørelsen så mener jeg, som jeg også sagde i min indledende tale, at det skal indgå som en naturlig del ved fremtidige ændringer.
Og så kan jeg godt love hr. Kim Behnke, at uagtet om han skulle være inden for Folketinget eller uden for Folketinget, så vil sprogbrugen blive anno 2001 og ikke 1922.
Forslagsstillerne ønsker endnu en gang at pålægge regeringen at indføre bindende forhåndsvurdering for importerede brugte motorkøretøjer senest den 1. november 2001.
Forslagsstillerne mener ikke, at regeringen er gået langt nok, når den vil søge tilslutning til forenkling og modernisering af hele proceduren for afgiftsbetalingen for de importerede brugte biler eller motorcykler.
I beslutningsforslaget foreslås bindende forhåndsvurdering.
Det går ud på, at de danske myndigheder endeligt skal afgøre, hvad der skal betales i registreringsafgift af en brugt bil eller motorcykel, som eksempelvis står i Illinois, USA, eller i Frankfurt i Tyskland.
Forslagsstillerne mener, at bindende forhåndsvurdering vil kunne styrke retssikkerheden for borgere, for importører samt give forenkling og dermed administrative lettelser for det offentlige og for erhvervslivet.
Det er vi i regeringen helt uenige i.
Det synes jeg ikke.
Nej, en forceret sagsbehandling på et område, der som oftest gælder store beløb for den enkelte borger, kan kun skade borgerens retsstilling.
De administrative lettelser er også meget svære at få øje på.
Sagen er jo den, at for hver brugt bil eller motorcykel fra udlandet har Told og Skat fået henvendelse om registreringsafgiften af fire til fem andre brugte biler eller motorcykler, som blot aldrig kommer hertil.
Det må være klart for enhver, at bindende forhåndsvurdering på alle henvendelser om brugte biler eller motorcykler vil øge den administrative belastning for Told og Skat fem til seks gange. På det punkt er det forslag, som regeringen vil søge tilslutning til, langt mere fremsynet.
Det er nemlig planen, at der parallelt med forenklingen af vurderingsproceduren iværksættes et teknisk arbejde, der gør det muligt at få offentliggjort de endelige vurderinger via Internettet.
En sådan offentliggørelse vil give et godt fingerpeg om den endelige afgift både for dem, der har indført en brugt bil eller motorcykel, for dem, der overvejer det, og for dem, der blot drømmer om det.
Regeringen vil naturligvis lytte til alle gode ideer, så også af den grund er regeringens udkast til forenkling og modernisering af proceduren for afgiftsbetaling for importerede brugte biler og motorcykler sendt i høring hen over sommeren, og regeringen kan af de grunde, jeg har nævnt, ikke støtte det fremsatte beslutningsforslag.
Hugo Sørensen (S), 2001-05-17:
Nu er det sådan, at Socialdemokratiet også ønsker at forenkle og afbureaukratisere, hvor dette kan lade sig gøre, men vi deler ikke forslagsstillernes optimisme i denne sag, da der er fakta, som vi ikke kan komme uden om. Told og Skat modtager årligt adskillige tusinde konkrete henvendelser om registreringsafgifter på motorkøretøjer, men kun ca. en fjerdedel af disse når i virkeligheden frem til en egentlig vurdering med efterfølgende betaling af registreringsafgift.
Dette behov anses ikke for at ville blive reduceret med den i forslaget bindende forhåndsvurdering, ligesom vi heller ikke anser en begrænsning i ressourceforbruget hos bilvurderingsmyndighederne for at være sandsynlig.
I øvrigt viser erfaringerne, at der fortsat er ønsker om og behov for
en individuel vurdering af en stor del af de importerede motorkøretøjer.
En bindende forhåndsvurdering vil ikke styrke importørens retssikkerhed, måske tværtimod.
Det er stadig nødvendigt med en vis sagsbehandlingstid, som giver myndighederne mulighed for at kunne indhente de oplysninger, der er nødvendige, for at importerede køretøjer prismæssigt bliver indplaceret på linje med danske køretøjer af samme stand. Socialdemokratiet er desuden bekendt med, at Skatteministeriet som tidligere lovet arbejder på et moderne og forenklet system, som i vid udstrækning tilgodeser forslagsstillernes ønske.
Vi ønsker at afvente dette udviklingsarbejde, hvorfor Socialdemokratiet ikke kan støtte forslaget.
Kristian Jensen (V), 2001-05-17:
Det sagde jeg nemlig den 19. maj 1999, da vi første gang behandlede forslaget om bindende forhåndsvurdering.
anden gang, den 26. november 1999.
Når vi nu har haft sagen oppe til diskussion to gange, kunne man jo spørge sig selv: Hvorfor skal vi diskutere den igen?
Det er der én eneste grund til, nemlig at regeringen ikke har levet op til det, regeringen sagde, den ville, i forbindelse med Folketingets åbning i i oktober sidste år.
Hvis regeringen havde levet op til de løfter, den daværende skatteminister gav i forbindelse med åbningstalen, havde vi slet ikke haft denne debat i dag.
Så havde vi slet ikke haft usikkerhed med hensyn til, hvorledes importerede biler skal forhåndsvurderes; så havde vi nemlig allerede set et lovforslag ligge i Folketingets Skatteudvalg, klar til vedtagelse her før sommerferien.
Men på grund af smøl og sjusk og manglende gennemførelse i Skatteministeriet har regeringen altså ikke levet op til det, den selv lovede i forbindelse med Folketingets åbning i oktober sidste år.
Derfor har det været nødvendigt at tage debatten én gang til for at få afklaret, hvordan importerede biler skal vurderes, hvordan de skal beskattes, og hvordan man kan lave en bindende forhåndsvurdering.
Derfor håber vi, at vi nu kan få sat arbejdet tilbage på sporet og få et lovforslag vedtaget, så der kommer klarhed over, hvordan importerede biler vurderes.
Aage Frandsen (SF), 2001-05-17:
Det er tredje gang, et beslutningsforslag af denne art diskuteres, og det er selvfølgelig klart, at forslagsstillerne er i deres gode ret til at komme med et sådant beslutningsforslag, fordi de ting, man ønsker at fremme med forslaget, ikke er blevet gennemført.
Men omvendt forstod jeg også på ministerens udtalelser, at en række af de ting, man ønsker fra forslagsstillerens side, er noget, der overvejes i ministeriet, og derfor kan vi ikke støtte vedtagelsen af et beslutningsforslag, der pålægger regeringen at have et lovforslag klar pr. 1. november 2001.
Kim Behnke (UP), 2001-05-17:
Jeg vil godt bede hr. Aage Frandsen om på vegne af SF at tage stilling til selve indholdet i forslaget.
Hvis den 1. november generer hr. Aage Frandsen, kommer jeg gerne med et ændringsforslag om, at datoen bliver en anden, hvis hr. Aage Frandsen har et forslag til det.
Men hvad mener hr. Aage Frandsen og SF om selve indholdet, der vil give mulighed for bindende forhåndsvurdering? Ministeren er imod, ministeren vil bare overflytte kompetencen til at foretage vurderingen fra Told og Skat til Bilinspektionen.
Men hvad med selve det, at man kan få en bindende forhåndsvurdering, så man ikke risikerer, at det gamle bilvrag, man har gået og poleret på i 5 år, lige pludselig bliver belagt med afgifter i et sådant omfang, at man som borger fortryder, at man nogen sinde har hentet bilvraget til Danmark?
Kan hr. Aage Frandsen, som jo ofte deltager i retssikkerhedsdebatter, ikke se, at der er et problem her, som vi skal have løst?
Aage Frandsen (SF), 2001-05-17:
Jeg henviste til det, vi tidligere har sagt om et beslutningsforslag af denne art.
Vi har tilkendegivet tidligere, at vi ikke tror, at den forhåndsvurdering, man ønsker fra forslagsstillernes side, er den eneste sande og rigtige løsning på området.
Vi anerkender, at der kan være nogle problemer for bestemte personer, men der er jo ikke noget med, at de pågældende ikke ved, hvad vedkommende gør i henhold til den gældende lovgivning i dag.
Klaus Kjær (DF), 2001-05-17:
Beslutningsforslaget er en genfremsættelse af Dansk Folkepartis beslutningsforslag nr. B 28 fra folketingsåret 1999-2000, og jeg skal henvise til mine bemærkninger ved førstebehandlingen dengang.
Nu som dengang finder Dansk Folkeparti, at der bør indføres en bindende forhåndsvurdering af importerede motorkøretøjer, og vi mener som medforslagsforstillere på nærværende beslutningsforslag, at problemet er blevet aktualiseret i forbindelse med, at skatteministeren har besluttet kun at ville ændre, hvem der skal foretage vurderingen, men ikke vil indføre en egentlig forhåndsvurdering.
Trods den i mellemtiden fremkomne embedsmandsrapport, som klart godtgør, at det er muligt med en bindende forhåndsvurdering,
har ministeren ikke villet gennemføre dette ønske. Vi mener, det er klart utilfredsstillende, at en entydig embedsmandsrapport skal ligge et helt år i Skatteministeriet, før ministeren erkender ikke at kunne nå arbejdet, og at et løfte fra skatteministerens forgænger og statsministeren fra efteråret 2000 ikke er blevet indfriet, og Dansk Folkeparti kan som medforslagsstiller naturligvis støtte forslaget.
Sonja Albrink (CD), 2001-05-17:
Dette beslutningsforslag er noget, vi har drøftet flere gange tidligere, som tidligere ordførere også har sagt.
Der har som sagt været nedsat en arbejdsgruppe, som afsluttede sit arbejde i april 2000, og siden er der blevet lovet adskillige ting, som desværre ikke er blevet opfyldt.
I CD synes vi, det er en urimelig behandling, folk får, når de importerer biler, og vi ønsker, som jeg også har sagt ved tidligere lejligheder, nogle klare spilleregler.
Vi vil gerne have nogle retningslinjer, der klart siger, hvordan man er stillet skattemæssigt, når man importerer biler, og i CD håber vi, at der med behandlingen af forslaget er sendt det signal til regeringen, at den må tage en bindende forhåndsvurdering alvorligt.
Jeg skal slutte med at sige, at vi er medforslagsstillere, og derfor støtter vi selvfølgelig varmt forslaget.
Frank Aaen (EL), 2001-05-17:
Både den borger, der ønsker at købe en brugt bil i udlandet, og skatteborgerne i Danmark har krav på, at den afgift, bilen skal belægges med, er den rigtige afgift.
Den må hverken være for høj eller for lav, den skal svare til bilens værdi, og for at nå dertil er man nødt til at få bilen ind i landet og kigge på den.
Derfor er vi imod bindende forhåndsbesked.
Men vi er tilhængere af, at Skatteministeriet gør alt, hvad de kan for at hjælpe folk.
Vi skal ikke bruge administrative eller bureaukratiske unødvendigheder til at gøre det besværligt for folk at købe en brugt bil, for man kan sige, at afgifterne er jo sådan set i sig selv nok.
Vi kunne på nogle sæt godt tænke os
højere afgifter, og vi synes, det er den vej, man skal gå, og ikke via et bureaukrati. Vi er tilhængere af, at man forenkler og gør proceduren hurtigere, men vi synes ikke, der skal afgives en bindende forhåndsvurdering, når man ikke har haft mulighed for at se bilen.
Flemming Kofod-Svendsen (KRF), 2001-05-17:
Er det rimeligt, hvis man køber en brugt bil, at man kan få en forhåndsredegørelse for de afgifter, man kommer til at betale?
Jeg synes, de principper, der er lagt frem i forslaget, er rigtige, og finder man frem til en procedure, finder jeg ikke, at bureaukratiet vil blive større, tværtimod, hvis man får det lagt rigtigt til rette.
Men det afgørende er, at det principielle synes jeg er rigtigt, og vi støtter forslaget.
Margot Torp (S), 2001-05-17:
I mine første 5 minutter nåede jeg ikke at få nævnt, at Socialdemokratiet også prioriterer at bekæmpe vold i hjemmet meget.
Vi er meget tilfredse med de ting, justitsministeren allerede har sat i værk, men mener stadig væk, at man i takt med indhøstede erfaringer skal videreudvikle de metoder, som kan videreudvikles, i forhold til at bekæmpe vold i hjemmet.
Dansk Folkeparti opholdt sig længe ved det, der hedder omskærelse af pigebørn.
Det undrer mig sådan set lidt, at Dansk Folkeparti ikke kunne være medunderskriver på vores vedtagelse, for den handler jo netop om lemlæstelse, og det ord dækker her i høj grad det, at man stadig væk omskærer små piger i store dele af verden.
Søren Søndergaard (EL), 2001-05-17:
... som måtte blive godkendt i EU, Europarådet, OSCE og FN.
Det var jo ikke nogen tom opfordring.
EU havde faktisk på det tidspunkt vedtaget en række sanktioner, de blev blot aldrig ført ud i livet, men nu er der ingen opfordring om sanktioner tilbage.
Der er kun tilbage, at vi skal arbejde for, at EU siger fy med store bogstaver, når EU mødes med Rusland.
Det synes vi er nogle ændringer, som ikke går i den rigtige retning.
Så vil jeg sige til udenrigsministeren: Nej, det handler ikke om, hvorvidt nogle er bedre eller dårligere mennesker end andre.
Det handler ikke om, hvorvidt nogle er mere eller mindre imod undertrykkelse end andre, men det handler helt klart om en politisk uenighed.
Når den danske regering får en henvendelse fra en part i en konflikt om at gøre en indsats for at mægle mellem de to parter, og man så ikke engang giver et svar tilbage, så mener vi, det er en forkert politisk holdning.
Det ændrer ikke ved, at man godt kan være meget imod det, der foregår i Tjetjenien, men det er en forkert politisk holdning.
Når udenrigsministeren sagde i sin tale, at det er positivt, at der er etableret en republikadministration under tjetjensk ledelse, er vi uenige.
Det betyder ikke, at vi siger, at udenrigsministeren støtter, hvad der foregår i Tjetjenien, men det betyder, at vi er uenige om, hvorvidt det er et fremskridt, at der er indsat et Quislingregime i Tjetjenien.
Og sidst, men ikke mindst, når udenrigsministeren endnu en gang udskyder spørgsmålet om at tage Ruslands menneskerettighedskrænkelser op ved Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol til en dag, hvor alle landene er enige om at gøre det, er det selvfølgelig ikke nødvendigvis et udtryk for, at ministeren har dårlige hensigter, men det er et udtryk for en politisk uenighed, for vi har den politiske holdning, at så sker der ikke noget.
Den holdning bliver selvfølgelig bekræftet af, at når vi fremsætter forslag om at rejse spørgsmålet ved Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol, er det ikke sådan, at ministeren kan komme herop og sige: Ja, det har vi også arbejdet for i det sidste år, det har vi virkelig arbejdet aktivt for i det sidste år, men vi kunne ikke få andre med.
Det er jo ikke det, udenrigsministeren siger.
Udenrigsministeren siger: Giv mig mere tid indtil den dag, hvor der er en hel masse, der kan rejse det.
Men det er jo ikke noget svar, vil jeg sige til udenrigsministeren.
Det spørgsmål, vi diskuterer, har vi jo sat i verden for at diskutere politik.
Det politiske spørgsmål, vi stiller, er: Vil regeringen gøre en aktiv indsats for, at spørgsmålet om Ruslands overtrædelser af menneskerettighederne bliver rejst ved Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol?
Det vil jeg godt bede ministeren om at svare på.
Margot Torp (S), 2001-05-17:
At opnå ligestilling mellem mænd og kvinder er et enormt langt og sejt træk både nationalt og internationalt. Langt de fleste enkeltpersoner og regeringer udtrykker enighed om, at alt andet end ligestilling mellem kønnene er udemokratisk, uretfærdigt og ufornuftigt.
Det sikrer ikke en ordentlig nyttiggørelse af menneskers talenter, men resulterer tværtimod i et ulykkeligt spild af talenter og ressourcer både for samfundet og den enkelte.
Til trods for den udtalte tilslutning til visionen og målet om ligestilling mellem kønnene har det vist sig, at der konstant skal være fokus på emnet, hvis det ikke skal rykke i den forkerte retning.
Så snart det ikke er på vores fælles dagsorden, er der en tendens til, at udviklingen ruller tilbage.
Og det gør den, både fordi der er en udbredt vanetænkning omkring kvinders og mænds formåen på forskellige områder og også en vis modvilje mod reel ligestilling mellem kønnene generelt.
Det gælder i hele samfundet, derfor uden tvivl også i Folketinget, i regeringen og i de forskellige embedsværk.
Når vi ønsker en forespørgsel om regeringens redegørelse for Beijing + 5-konferencen, er det derfor både for at udnytte denne her oplagte lejlighed til at sætte problemet om den manglende ligestilling mellem kvinder og mænd både nationalt og internationalt på vores fælles dagsorden, og så også selvfølgelig for at høre, hvorledes regeringen har tænkt sig mere konkret at realisere de tilsagn, som Danmark gav i New York i juni 2000.
De store globale kvindekonferencer, som tog deres begyndelse i 1975, udgør rammen for en vigtig global diskussion og erfaringsudveksling, der kan fremme en stadig større ligestilling mellem kønnene i FN's mange medlemsstater.
Den væsentlige styrke i disse konferencer ligger ikke kun i selve afholdelsen af dem og de møder, der foregår der, den ligger også i selve forberedelsesarbejdet.
Her har kræfter i de enkelte lande, der ønsker at fremme ligestilling, et rigtig godt håndtag at trække i.
Der udpeges bestemte politikområder, som får høj prioritet, og som medlemslandene ved at de skal stå til regnskab for over for andre lande.
Men ikke kun forberedelsesarbejdet og selve konferencen er afgørende for effekten af konferencerne, det er opfølgningsarbejdet også.
Uden en ordentlig løbende opfølgning på beslutningerne kan det hele nemt ende med at blive til fine erklæringer uden den nødvendige forandrende kraft.
Vi ser frem til at høre, hvad regeringen har på bedding, der kan medføre reelle forandringer og ligestilling mellem kvinder og mænd.
Besvarelse
Hanne Severinsen (V), 2001-05-17:
Jeg vil gerne starte med at takke for de to udmærkede redegørelser, vi har fået her i dag som opfølgning på sidste års særlige FN-kvindekonference, der igen var en opfølgning af Beijingkonferencen, som igen var en opfølgning af det ligestillingsarbejde, der nu har foregået i 25 år på internationalt plan, og som har sat ligestilling på den internationale scene.
Vi mener i Venstre, at det har været en særdeles vigtig proces, hvor de forskellige regeringer rundtomkring i verden bestandigt på grund af de forskellige begivenheder og konferencer har måttet tage stilling til ligestilling i deres eget land, og hvordan de vil arbejde for det.
Disse vedtagelser
har landenes egne kvindeorganisationer så kunnet bruge i deres egen kamp for ligestilling.
Derfor står Venstre også bag det forslag til vedtagelse, der bl.a. opfordrer til, at rækken af kvindekonferencer fortsætter, og at vedtagelserne følges op.
Vi kan se, at fronterne ved disse kvindekonferencer bestandig trækkes op.
Det er ikke sådan, at fordi man når et resultat på én konference, sættes der ikke spørgsmålstegn ved den næste.
Det så vi jo desværre også i New York, hvor en uhellig alliance af mere fanatiske lande, der efterhånden er kommet til at spille en stor rolle, atter og atter rejser spørgsmålet om, hvorvidt kvinders menneskerettigheder er universelle, og om kvinder har særlige rettigheder.
Det spørgsmål mener vi i Venstre er et universelt spørgsmål.
Vi er også meget enige i, at kvinders rettigheder skal indtænkes i den danske ulandsbistand.
Vi kan strides om mange ting inden for ulandsbistand, både den nationale ulandsbistand og den internationale, men der er én ting, vi i hvert tilfælde er helt enige om og har været det blandt de forskellige partier i Danmark, nemlig at vi skulle kæmpe for, at kvinders rettigheder bliver indtænkt.
Kvinder har store udviklingspotentialer, og kvinder spiller en stor rolle.
Hvis vi f.eks. ser på deres situation i Afrika, er det jo ofte kvinderne, som udfører det meste arbejde, og hvis vi skal forbedre situationen for dem, så må vi også indtænke deres rettigheder.
Det er vigtigt, at vi også får set på minoritetskvinders forhold i Danmark.
Vi skal jo også følge op på dansk plan, og vi vil i Venstre se frem til den fortsatte proces med at sætte fokus på kvinders rettigheder og virkeliggøre de mange gode vedtagelser.
For ét er jo vedtagelserne, et andet er gennemførelsen, og jeg vil så også benytte lejligheden til at takke for et godt samarbejde mellem dem, som har lavet forslaget til vedtagelse i dag.