Mogens Lykketoft (S), 2001-10-23:
Jeg vil bare sige tak til det overvældende flertal af ordførere, der har tilsluttet sig forslaget og den solidaritet og den aflastning af vores allierede, der ligger i det.
Men det, der bragte mig herop, var i øvrigt nogle enkelte bemærkninger, som hr. Villy Søvndal som den første efterlyste, om, hvad der videre skal ske for at forebygge humanitære katastrofer og sikre, at der i Afghanistan kan etableres et i Afghanistan selv forankret styre, der afspejler de forskellige etniske grupper, der nu er i landet, sådan at vi ikke efter denne antiterroraktion, som jeg personligt ikke kan se - i modsætning til hr. Keld Albrechtsen - at der har været noget som helst valg i forhold til at tage som en militæraktion.
Men efter militæraktionen og efter Talebanstyret, som vi jo har fået kortlagt er én og samme sag som Al Qaida-netværket og terroristerne, hvad skal der da ske i Afghanistan, hvordan sikrer vi, at De Forenede Nationer kommer i førersædet i en proces, der både kan sikre et kompromispræget, bredt funderet styre og en genopbygningsproces, og hvordan sikrer vi på endnu kortere sigt de humanitære indsatser til de mange millioner mennesker, der hele tiden har været afhængige af nødhjælp, og de endnu mange flere, der bliver det på grund af de befolkningsbevægelser, der sker som følge af krigshandlingerne? Der er det jo meget vigtigt og meget positivt, at De Forenede Stater, som jo har været kritisk over for FN-systemet, for det første jo har betalt sin gæld til FN, og også i forhold til den her situation i Afghanistan klart ligesom alle vi andre har meldt, at det skal være FN, der sidder i førersædet i den proces.
Generalsekretæren har udpeget sin særlige afghanistanudsending, Brahimi, som jo har god erfaring med konfliktløsning og kender den muslimske verden, hvor han selv kommer fra.
Han er i gang med kontakter til de forskellige grupperinger, der har fra FN-systemet været kontakt til ekskongen, som de fleste forventer kommer til at spille en overgangsrolle i at etablere et sådant styre, og det kan meget vel være, at et hurtigt næste skridt er en konference, eller, som hr. Villy Søvndal var inde på det, to konferencer: en donorkonference til at samle de nødvendige midler og en politisk konference.
Det vil vi holde os meget nøje orienteret om.
Vi vil også gerne være med til at tage initiativer i sagen, hvis det er påkrævet, men det er nu mit indtryk, at FN-systemet selv, også tilskyndet af de parter, der er allertættest på, USA som aktuel krigsførende og nabolandene, allerede er i fuld gang. Men det får vi lejlighed til at vurdere nøjere i de drøftelser, vi har aftalt i Nævnet, og derudfra kan vi jo så se, om Danmark kan bidrage specielt, ud over at vi selvfølgelig også fremover vil deltage med den økonomiske bistand, man med rimelighed kan forvente af os, sammen med vores EU-partnere og sammen med vores andre allierede.
Så vil jeg bare sige til hr. Keld Albrechtsen i diskussionen om den militære kampagne, der foregår, at hr. Keld Albrechtsen siger det, som vi alle sammen er enige om: Det her skal ikke udvikle sig til en kamp mellem civilisationer, og så siger han: Det må ikke udvikle sig til en månedlang bombekampagne, der også rammer civile.
Ingen ønsker at ramme civile.
Jeg tror, De Forenede Stater har gjort sig utrolig umage i forhold til næsten alle tidligere sete militære aktioner med så præcist som muligt at ramme militære mål, terroristtilholdssteder, både fordi det er fornuftigt i sig selv, det skåner de civile så meget som muligt, men også fordi alle ved, at den meget omfattende, men også skrøbelige alliance, der er mellem meget forskellige lande i denne verden bag kampagnen mod terrorisme, som i sagens natur er en årelang kampagne, ikke kan holde sammen, hvis det her eskalerer med voldsomme civile tab og meget langvarig krigsførelse.
Derfor må alle bestræbelser, både de militære og de diplomatiske og herunder dem, der givet foregår inde under overfladen, inde i Afghanistan for at få Talebanstyret til at falde sammen indefra, gå ud på, at det sker så hurtigt som muligt, så vi i forhold til den vinter, vi står foran, kan komme ind med fuld styrke med humanitær bistand.
Det understreger så også igen hr. Villy Søvndals pointe
om, at det internationale samfund må være beredt og må kunne rykke meget hurtigt både på det humanitære og på det politiske område.
Det eneste, som jeg helt grundlæggende er uenig med hr. Keld Albrechtsen i, er, at det her kunne være grebet an som en politiaktion.
Det ville da have været godt, hvis det kunne, men politiet rækker ikke, når man har et land, hvor styret og en international terrorbevægelse er én og samme sag.