runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Pernille Falcon (EL), 2004-04-20:
Gang på gang bliver det samme mantra gentaget af beskæftigelsesministeren og partierne bag arbejdsmarkedsreformen »Fire i arbejde«: Beskæftigelsesindsatsen skal være målrettet mod den korteste og den hurtigste vej i job, hedder det.
Det lyder både godt og rigtigt, men desværre svarer det meget dårligt til virkelighedens beskæftigelsespolitik.
Fra Enhedslistens side har vi igen og igen fremhævet, at den bedste måde at bekæmpe arbejdsløsheden på består i at skabe flere nye job, og det gennemsyrer også den beskæftigelsesplan, vi har fremlagt.
Det er en plan med over 30.000 nye job, som samtidig vil betyde en bedre offentlig service, bedre arbejdsmiljø og renovering af faldefærdige boliger, jernbaner og kloakker.
Regeringen er tilsyneladende tonedøv, når det handler om bekæmpelse af arbejdsløsheden.
Godt nok har den nu besluttet at pumpe 9 mia. kr. ud til skattelettelser, men ikke til de lavtlønnede eller de arbejdsløse, kun til de rigeste i samfundet.
Det håber regeringen kan øge beskæftigelsen med ca. 6.000 personer, altså 1,5 mio. kr. pr. job - det er godt nok dyrt, og det er den mindst effektive måde at bekæmpe arbejdsløsheden på.
Med det forslag, vi behandler her, kan man ane et lille bitte, et minimalt lyspunkt i mørket.
Det er meget, meget, meget lidt, det handler om; det handler bare om ½ års forlængelse af en ordning, som ikke har fungeret
tilstrækkelig godt.
Vi har fra Enhedslistens side kritiseret regeringen og forligspartierne bag »Fire i arbejde« for at begrænse de arbejdsløses muligheder for en hurtig efteruddannelse og opkvalificering, og lovforslaget ophæver desværre ikke de begrænsninger.
Men forslaget om en forlængelse af særordningen for a-kasse-medlemmer og arbejdsmarkedsparate kontanthjælpsmodtagere er et lille skridt i den rigtige retning.
Det skal tilføjes, at der stadig er alt for mange begrænsninger i de arbejdsløses uddannelsesmuligheder under det første års arbejdsløshed
, og i virkelighedens verden forstærkes begrænsningerne af de snævre rammer for, hvor mange penge der afsættes regionalt, som også hr. Bjarne Laustsen var inde på.
I den sammenhæng synes jeg også, det er værd at bemærke, at sidste år blev godt 400 mio. kr. ikke anvendt efter formålet, og det bør nok gøre, at man også ser på, om den samlede uddannelsesmæssige indsats for de ledige ikke skulle rettes op. Men på trods af disse indvendinger kan Enhedslisten altså støtte lovforslaget.
Line Barfod (EL), 2004-04-20:
Hr. Lars Barfoeds holdning, at så kan man jo bare rejse tilbage til sit hjemland, afhjælper jo lige præcis ikke den situation, hvor man er flyttet til Danmark og har været afhængig af det job, man har fået, og hvor man måske har taget familien med, og så kommer arbejdsgiveren og presser en til, at man skal gå ned i løn eller acceptere andre urimeligheder.
Det ønsker vi at sikre os imod ved at sikre folk dagpengeretten, så de har forsørgelsesgrundlaget i orden, og vi er meget nervøse for, hvad der kommer til at ske, hvis vores ændringsforslag ikke bliver vedtaget, at østarbejderne så kan risikere at blive udsat for voldsom pression og dermed også risikere, at der bliver løntrykkeri.
Lars Barfoed (KF), 2004-04-20:
Jeg kan forstå, at det er afgørende for Enhedslisten, at man kan melde sig ind i en fagforening, så man kan få varetaget sine interesser.
Så vil jeg gerne spørge fru Line Barfod, om der er noget som helst i den aftale, der ligger til grund for det her lovforslag, der hindrer, at man melder sig ind i en fagforening for dermed at få varetaget sine interesser.
For så vidt angår det at få en forsørgelse, hvis man mister sit arbejde, er systemet jo det, at man kan være arbejdsløshedsforsikret fra sit hjemland og vende tilbage til sit hjemland og benytte sig af de sociale sikringsordninger dér, men muligheden for at melde sig ind i en fagforening står jo enhver, der kommer til Danmark, frit for.
Svend Aage Jensby (V), 2004-04-20:
Næh, den slags konklusioner kan hr. Søvndal ingenlunde drage
, lige så vel som jeg heller ikke ville kunne stå her og sige, at hr. Søvndal var skyldig i en eller anden given forbrydelse.
Nu efterforsker politiet det.
Jeg kan sige, at det ikke er mig, der har lækket det.
Så meget kan jeg sige.
Nu finder politiet forhåbentlig ud af hele gangen i det her.
Jeg håber, at det vil være tilfredsstillende for hr. Søvndal.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Villy Søvndal (SF), 2004-04-20:
Jeg tror ikke, at forsvarsministeren hørte mit spørgsmål.
Det var ellers et meget enkelt spørgsmål, og derfor vil jeg godt gentage det: Kan forsvarsministeren garantere, at lækket til TV 2-Nyhederne i torsdags ikke kom fra regeringen selv?
Hvis forsvarsministeren ikke svarer nej, siger forsvarsministeren vel indirekte, at det er en rigtig antagelse, at det er regeringen, der på det her tidspunkt valgte at lække.
Ja eller nej.
Svend Aage Jensby (V), 2004-04-20:
Jeg kan, som jeg lige nævnte, sige til hr. Søvndal, at sagen er anmeldt til politiet.
Jeg håber, at politiet finder ud af, hvor lækagen er.
Villy Søvndal (SF), 2004-04-20:
Ministeren er altså af samme opfattelse, at også her skal den skyldige findes.
Jeg vil spørge ministeren, fordi det har været fremme i debatten, at det muligvis var regeringen selv, der i det sidste tilfælde havde valgt at lække oplysninger for at få en vinkling, der passede regeringen, men det kan man jo ikke vide, der er mange spekulationer i den type sager: Kan forsvarsministeren garantere, at lækket ikke skal findes i regeringen selv?
Svend Aage Jensby (V), 2004-04-20:
I begge tilfælde er der indgivet politianmeldelse af chefen
for Forsvarets Efterretningstjeneste, så det kører, som det skal.
Det har en minister ikke behov for at give sine meninger til kende om.
Villy Søvndal (SF), 2004-04-20:
Men det forstår jeg godt, og det er også derfor, at jeg ikke forstår, at forsvarsministeren i to ens situationer reagerer så forskelligt.
Nu er det klart, at jeg ikke kan tolke, om forsvarsministeren for alvor er vred, jeg er jo ikke dybdepsykolog, men sådan virkede det også i ordvalget med, at nu skulle den skyldige med alle midler findes og vedkommende skulle straffes.
Sådan var det, da Berlingske offentliggjorde oplysninger, som ikke passede regeringen så godt.
Og vil ministeren måske sige lidt om, hvorfor vreden var fuldstændig forduftet, da vinklingen var til fordel for regeringen?
Svend Aage Jensby (V), 2004-04-20:
Jeg ved ikke, på hvilket tidspunkt og hvor hr. Søvndal har set mig, så han er i stand til at udtrykke sig, som han gør: at jeg så vred ud den ene gang, og den anden gang gjorde jeg det ikke. Jeg finder det dybt, dybt problematisk og alvorligt, hvis en ansat i en efterretningstjeneste røber de informationer, han er kommet i besiddelse af.
Det er i det hele taget alvorligt, hvis nogen røber
kvalificeret materiale.
Så enkelt er det.
Villy Søvndal (SF), 2004-04-20:
Jeg vil prøve at få lidt klaring på forsvarsministerens holdning til læk af fortrolige oplysninger.
Det er ikke om Kontroludvalget, for her er jeg enig med ministeren i, at det tager vi i morgen, og det ser vi frem til.
Jeg tænker på, at ministeren optræder meget forskelligt.
Dengang en tidligere ansat i Forsvarets Efterretningstjeneste lækkede til Berlingske Tidende, så vi en meget vred forsvarsminister, der sagde, at nu skulle den skyldige findes med alle midler; det her kunne man ikke leve med, og der skulle ske en retsforfølgelse af vedkommende.
Det var altså en meget vred forsvarsministers opfattelse dengang. I torsdags så vi TV 2 komme med en melding om, at regeringens rapport, der skulle fremlægges senere, vil rense regeringen.
Der så jeg slet ikke nogen vred forsvarsminister.
Hvordan kan det være, at forsvarsministeren skiftede så meget temperament i forhold til to fuldstændig ens situationer?
Svend Aage Jensby (V), 2004-04-20:
Jeg kan virkelig ikke vide, hvilke notater chefen for efterretningstjenesten har, lige så vel som jeg ikke kan vide, hvilke notater hr. Albrechtsen har.
Det, jeg kan sige, er, at de trusselsvurderinger, strategiske vurderinger, som hr. Albrechtsen nu er blevet gjort bekendt med i uddrag, efter at kildehenvisninger er slettet, er informationer, som jeg løbende har fået fra Forsvarets Efterretningstjeneste.
Andet har jeg ikke kendskab til; sådan er livets realiteter.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-04-20:
Når vi nu ser de - var det ti? - dokumenter, som vi fik uddrag af i går, kan man altså se, at vurderingen af trusselsrisikoen er blevet sænket undervejs, bl.a. fordi ordet sandsynligvis forsvandt undervejs.
Så siger ministeren: Ja, men det er da hele vejen igennem efterretningstjenestens opfattelse, at der sandsynligvis var noget.
Og hvorfor siger chefen for efterretningstjenesten det til pressen i går?
Det kan vi jo ikke vide, for det kan jo ikke støttes på papirerne; papirerne efterlader da ikke det indtryk.
Men har han haft særlige notater liggende?
Har ministeren haft særlige notater liggende?
Alene det spørgsmål, jeg stiller her, belyser da, tror
Derfor må jeg vende tilbage til spørgsmålet: Hvad skal vi dybest set gøre i Folketinget, hvis vi ved gennemlæsningen finder ud af, at den er rivegal?
Så siger ministeren, at jeg kan stille krav til ministeren om en supplerende redegørelse, jamen den bliver vel også hemmeligstemplet.
Jamen hr. minister ...
Jamen så synes jeg bare, at det jo så bliver en utrolig tung proces, og så kan man jo kun vende tilbage til det spørgsmål, hvorfor vi så ikke lige så godt allerede nu kan få iværksat en uvildig undersøgelse, for det bliver jo så det sandsynlige resultat.
Det er jo også sådan, at fire partier her i Folketinget jo har tilkendegivet, at man efter et folketingsvalg, hvis man får flertallet, så under alle omstændigheder vil beslutte, at der skal være en uvildig undersøgelse.
Hvad er så ministerens interesse i denne langtrukne proces, som jo vi alle sammen godt ved før eller siden kun kan føre til det resultat, at sandheden kommer frem?
Jeg forstår simpelt hen ikke regeringens forhalingstaktik i den her sag.
Så vil jeg i øvrigt godt spørge ministeren, om det ikke også er lidt betænkeligt, at ministeren ikke drager umiddelbare konsekvenser af det forhold, at statsministeren jo i virkeligheden har fastslået, at ministeren har overtrådt landets lov i forbindelse med lækage og oplysninger fra Kontroludvalget.
Svend Aage Jensby (V), 2004-04-20:
Så vil jeg umiddelbart mene, at det ville være naturligt at bede om en supplerende redegørelse i Udenrigspolitisk Nævn, i det omfang at vi ikke ved en skriftlig besvarelse kan opfylde hr. Albrechtsens ønsker.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-04-20:
Jeg vil sige, at den imødekommenhed altså ikke er mere usædvanlig, end at den også fandt sted under den tidligere regering.
Jeg kan huske, at jeg var ovre i Udenrigsministeriet og læse fortrolige dokumenter i Thulesagen
, da hr. Niels Helveg Petersen var udenrigsminister.
Så ministeren behøver ikke at gøre til en stor hædersdåd, at han har været tvunget til at give den indrømmelse.
Hvis jeg så under gennemlæsningen af de papirer, som jeg ifølge min kalender har planer om at starte på på torsdag, finder ud af, at der altså fandt en ændring af trusselsvurderingen sted, således som man også kan se af papirerne, som hr. Trøjborg har gjort opmærksom på, således at f.eks. ordet sandsynligvis forsvinder, hvad skal jeg så gøre?
Skal jeg så gøre ligesom ministeren i forbindelse med Kontroludvalget og bare sige det til offentligheden, eller skal jeg gå rundt med den viden med hænderne bundet bagpå og med knebel i munden?
Hvad skal jeg så gøre, hr. minister,
hvis jeg finder ud af, at regeringens forklaringer strider mod det, Folketinget har fået at vide af ministeren?
Svend Aage Jensby (V), 2004-04-20:
Med hensyn til det sidste spørgsmål kan jeg stille i udsigt, at det vil blive besvaret i morgen.
Der er jo stillet et § 20-spørgsmål.
Der skal jeg besvare det.
Med hensyn til det første spørgsmål, der blev rejst, vil jeg sige: Der er sket det helt ekstraordinære, at man har givet nævnsmedlemmerne mulighed for at komme ud i efterretningstjenesten og gennemlæse hele mængden af papir, som man nu har fået.
Nogle dele er bortraderet, om jeg så må sige.
Det er de dele, som ikke tåler at komme til offentlighedens kendskab, men chef FE, som det jo hedder, har med min godkendelse givet tilsagn om i går på nævnet - det hørte hr. Albrechtsen - at man kan komme ud og gennemlæse papirerne.
Det er en helt usædvanlig imødekommenhed.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-04-20:
Ja, man må jo sige, at ordet sandsynligvis ikke fortsætter med at være i rapporterne hen mod selve krigsbeslutningen, og vi ved jo ikke, hvorfor det holder op med at stå der.
Det kan godt være, at det holdt op, fordi man erkendte i efterretningstjenesten, at der jo ikke var grundlag for at påstå en sandsynlig tilstedeværelse af kemiske og biologiske våben. Det kan vi ikke få afklaret, medmindre vi får en uafhængig undersøgelse.
Og der kan jo være mange forhold i de papirer, som vi ikke har fået udleveret, som kan belyse den her sag.
Så jeg synes, at ministerens besvarelse til hr. Jan Trøjborg kun giver anledning til yderligere mystik omkring hele denne sag.
Jeg vil godt spørge forsvarsministeren, om han har tænkt sig at drage konsekvenser af det forhold, at statsministeren har fastslået, at tavshedspligten i Kontroludvalget også gælder for forsvarsministre, og at forsvarsministeren altså derfor har overtrådt landets lovgivning.
Svend Aage Jensby (V), 2004-04-20:
Det er ikke umiddelbart min opfattelse, at der er behov for en sådan analyse.
Jeg har forstået, at der er ønske om, at man i forbindelse med det kommende forsvarsforligs forhandlinger skal drøfte bl.a. øget åbenhed osv.
Det er jeg helt indstillet på.
Men jeg mener ikke, at en selvstændig analyse af såkaldte eksperter af den ene eller anden art af det fortræffelige arbejde, jeg mener generelt kendetegner den danske efterretningstjeneste, er påkrævet.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Jan Trøjborg (S), 2004-04-20:
Tak for svaret.
Så vil jeg gerne spørge ministeren, om ministeren ikke finder, at der var sagligt belæg for at få en uvildig bedømmelse af efterretningstjenesten herhjemme, ligesom vi først og fremmest ser det i USA, om kvaliteten af det arbejde, efterretningstjenesten har lavet.
Det er jo en meget hed diskussion i USA.
Og denne undersøgelse pågår med henblik på at styrke efterretningstjenesten netop på baggrund af, at de vurderinger, efterretningstjenesten gav op til krigen mod Irak, var forkerte.
Er ministeren ikke enig i, at det ville være hensigtsmæssigt at overveje en sådan form for analyse?
Svend Aage Jensby (V), 2004-04-20:
Jeg kan kun henvise til, hvad chefen for efterretningstjenesten, som jeg netop citerede, gav udtryk for i går.
Det er hele vejen igennem efterretningstjenestens opfattelse, at Saddam Hussein frem til Irakkrigen overordnet set højst sandsynligt eller sandsynligvis, ikke højst, men sandsynligvis råder over biologiske og kemiske våben
Og jeg tror også, at det er vigtigt at holde sig for øje, at en generel trusselsvurdering jo kan have én karakter, men en specifik trusselsvurdering kan have en anden.
Og jeg tror, det er dér, man skal finde forskellene.
Jan Trøjborg (S), 2004-04-20:
Jeg takker for svaret, som jeg ganske vist har hørt før, men jeg kan alligevel ikke lade være med at forsøge at rose efterretningstjenesten, for i oktober måned 2002 fremlægger man en opdateret trusselsvurdering vedrørende et muligt dansk styrkebidrag til indsættelse i den Persiske Golf osv.
Og hvis man sammenligner det med trusselsvurderingen for eventuel indsættelse af danske bidrag i relation til militær operation mod Irak fra marts måned 2003, er det interessant, at der i oktober står under punkt 51: Det vurderes som sandsynligt, at regimet som svar på et angreb vil søge at anvende masseødelæggelsesvåben mod de amerikanske styrker, deres allierede og mål i Israel.
Angreb med masseødelæggelsesvåben på mål i Tyrkiet og Kuwait er også en mulighed.
Det ændres så i vurderingen fra den 15. marts til, at der ingen sikre oplysninger foreligger om, om Irak har operative masseødelæggelsesvåben.
Det vurderes dog, at Irak er i besiddelse af kampstoffer, biologiske og kemiske, og evnen til at fremføre disse.
Er ministeren ikke enig i, at der her ligger en nedtoning af den trussel, der var tale om fra oktobernotatet?
Svend Aage Jensby (V), 2004-04-20:
Jeg vil henvise til det, chefen for efterretningstjenesten udtalte i går bl.a. i en pressemeddelelse, hvori han siger: Det er min opfattelse, at de offentliggjorte vurderinger dokumenterer, at det frem til Irakkrigen overordnet set hele tiden var Forsvarets Efterretningstjenestes vurdering, at Irak sandsynligvis rådede over biologiske og kemiske våben.
Jan Trøjborg (S), 2004-04-20:
Når statsministeren har været så venlig at udpege forsvarsministeren til spørgetimen, så vil jeg da ikke undlade at fortsætte diskussionen lidt fra Udenrigspolitisk Nævn og i medierne i går på baggrund af det materiale, som regeringen eftergjorde, nemlig Forsvarets Efterretningstjenestes vurderinger frem til krigen mod Irak i 2003. Jeg vil gerne stille ministeren det, synes jeg, ret centrale spørgsmål, om der har været en ændring i efterretningstjenestens vurdering af omfanget af Saddam Husseins beholdning og truslerne herfra af masseødelæggelsesvåben undervejs, især fra oktober og frem til marts måned 2003.
Og jeg vil gerne spørge, om ikke ordene sandsynligvis og sandsynligt, som regeringen lægger meget vægt på, nemlig at Saddam Hussein sandsynligvis var i besiddelse af masseødelæggelsesvåben, forsvinder som dug for solen fra januar måned i de vurderinger, der er fra efterretningstjenesten.
Da ændres det konsekvent til, at der foreligger ingen sikre oplysninger om, om Irak har operative masseødelæggelsesvåben.
Det vurderes dog sådan.
I min forståelse er der tale om en efterretningstjeneste, der har kunnet sit arbejde og dermed har nedtonet truslen fra de masseødelæggelsesvåben, der notorisk ikke fandtes.
Charlotte Dyremose (KF), 2004-04-20:
Da mit partis ordfører, fru Pia Christmas-Møller, desværre ikke har mulighed for at være til stede, skal jeg på hendes vegne redegøre for Det Konservative Folkepartis stillingtagen til forslaget.
Vi kan i den konservative folketingsgruppe have sympati for flere af elementerne i SF's beslutningsforslag.
Det er måske ikke i sig selv så overraskende, eftersom hovedprincippet er introduceret af regeringen og flere af beslutningsforslagets konkrete elementer allerede er sat i værk på den ene eller den anden måde af regeringen selv, mens et af forslagene allerede er udtrykt i gældende ret.
Det sidste gælder således forslagets punkt 6 om, at kun skovejere, som tager hensyn til natur og miljø, kan få tilskud.
Lad mig i øvrigt kommentere forslagets punkter i kronologisk orden:
Ideen om, at klageomkostninger skal betales af amter og kommuner, når klageren får ret, er vi meget positive over for.
Det er da også i forbindelse med regeringens eget udspil besluttet, at regeringen vil tage denne idé op i forbindelse med forestående forhandlinger med amter og kommuner. På samme måde ønsker regeringen også at gennemføre incitamenter til at opnå en hurtig sagsbehandling i forbindelse med familiesammenføring.
Initiativer er allerede sat i værk.
Vi støtter i øvrigt regeringens afvisning af SF's supplerende ideer, jævnfør forslagets bemærkninger.
Vi kan ligeledes tilslutte os ønsket om at styrke
kommunernes incitament til at følge op i sygedagpengesager, men også her foretrækker vi regeringens metoder frem for SF's. For så vidt angår forslaget om at belønne virksomheder, der frivilligt får sit arbejdsmiljø gennemført og forbedret ved køb af faglig rådgivning i BST, mener vi, at reglerne for det eksisterende arbejdsmiljøcertifikat er et bedre instrument.
Vi ser gerne andre instrumenter udviklet, men tror ikke på effekten af SF's idé.
I forbindelse med forslaget om at udstille virksomheder, der ikke følger klagenævnsafgørelser, finder vi, at ændringen i forbrugerklagereglerne, som blev gennemført den 1. januar i år, skal have lov at virke.
Der er ikke umiddelbart behov for stramninger.
SF's idé om, at landmænd skal betale for oprensning af vandløb, er formuleret på en måde, som ikke er tynget af nuanceret viden.
Manglende indberetning af ledige bør ikke føre til en ekstraregning for de ledige.
Det er vi helt enige med SF i, men den metode, som SF foreslår, mener vi ikke, er vejen frem.
Endelig er der punkt 9: Her er tale om et forslag, som regeringen allerede har taget initiativ til.
Der er således fremsat forslag om, at amterne på forsøgsbasis kan opkræve gebyr fra patienter, som udebliver fra en planlagt operation.
Alt i alt må vi konstatere, at dette beslutningsforslag ikke er det mest velgennemarbejdede, og at vi af flere grunde ikke kan tilslutte os det.
Svend Aage Jensby (V), 2004-04-20:
Som det er tilkendegivet ved adskillige lejligheder, så sent som i går af statsministeren, ser regeringen ikke behov for
og grundlag for en uvildig undersøgelse.
Alt det, der lå til grund for regeringens beslutning om at deltage i operationerne i Irak, er anført i beslutningsgrundlaget, og det blev nævnt i resolution 1441.
Der blev nævnt åbne kilder, og der blev selvfølgelig også, som det har været fremme, nævnt, at enhver regering naturligvis modtager informationer fra sin efterretningstjeneste.
Så regeringen finder ikke behov for at iværksætte en yderligere undersøgelse.
Jeg vil virkelig råde hr. Albrechtsen til at lade være at antyde, at der er puttet noget under stolen, slettet passager, eller hvad ved jeg.
Det er netop derfor, regeringen har strakt det så utrolig vidt at give hr. Albrechtsen mulighed for at komme i efterretningstjenestens lokaler og gennemlæse papirerne, så han kan blive overtydet om, at der intet af relevans vedrørende masseødelæggelsesvåbnene er, der er fjernet.