runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2002-11-26:
Dette beslutningsforslag er jo nærmest en gentagelse af et forslag fra foråret, og derfor vil min tale stort set også blive det.
Dengang kunne Enhedslisten bakke op om det konkrete, der ligger i dette initiativ.
Praktikpladser er en central del af de danske erhvervsuddannelser, fordi man får afprøvet sine færdigheder i virkeligheden og opnår den ønskede sammenhæng mellem teori og praksis, og derfor er det meget skidt, at der mangler over 10.000 praktikpladser, og nærmest katastrofalt, at antallet af praktikpladser falder i disse år.
Den skolepraktik, som tilbydes de unge, der ikke kan få en praktikplads, er selvfølgelig bedre end ingenting, men den giver ikke de samme kvalifikationer, som en såkaldt rigtig praktikplads gør.
Problemet er ganske enkelt, at så længe virksomhederne ikke kan finde ud af at oprette de nødvendige praktikpladser, må der være en alternativ ordning.
Socialdemokratiet har foreslået, at der gives et generelt tilskud til praktikpladser for at få oprettet flere pladser her og nu.
det burde være en relativt elementær pligt for virksomhederne. Når det er sagt, ved vi jo godt, at det ikke er tilfældet under den gældende samfundsorden, og derfor synes vi, det er fornuftigt at give et generelt tilskud til praktikpladser og gøre det nu. Socialdemokraternes øvrige forslag vil vi gerne diskutere, og den formulering, der er i selve beslutningsforslaget, nemlig »at gøre erhvervsskolernes præmieringsordning ved frembringelse af uddannelsesaftaler mere hensigtsmæssig«, kan vi formodentlig støtte.
Men der skal være den sammenhæng, at der rent faktisk skabes flere rigtige praktikpladser med forslaget, for blot at flytte penge, der i dag bruges på at gøre skolepraktikken bedre, til andre fornuftige formål vil jo ikke stille de unge, der er tvunget til at bruge skolepraktikken, bedre. Regeringen, Dansk Folkeparti og De Radikales flerårsaftale om erhvervsuddannelserne retter ikke op på mange års nedskæringer og forringelser.
Det er en aftale, der i stedet laver en hård politisk styring af uddannelserne for uddannelsernes egne penge.
Intet sted i aftalen tager regeringen og dens støttepartier konkret fat på at skabe flere rigtige praktikpladser.
Enten vil man ikke, eller også kan man ikke, det er de store spørgsmål, den aftale rejser.
I aftalen antydes en såkaldt fase 2, hvor man vil diskutere forskellige barrierer og incitamenter, men det er mildest talt ikke konkret.
Faktisk virker det, som om de ting, regeringen m.fl. vil foretage sig, snarere er en større erhvervsretning og en indsnævring af uddannelserne end at skaffe rigtigt praktikpladser.
Når regeringen ikke gør noget, kan det være nødvendigt at diskutere de forslag, Socialdemokraterne er kommet med, om end de ikke har 90 mandater.
Bodil Kornbek (KRF), 2002-11-26:
Vi fandt, at det tidligere forslag var meget sympatisk og netop satte fokus på de problemstillinger, der er om praktikpladser og især om skolepraktik.
Men vi er nu, som vi også var dengang, meget positive over for de tanker, regeringen havde og nu også har udmøntet med den første fase i den indgåede aftale, som vi er positiv over for, så vi kan ikke tilslutte os dette forslag på baggrund af, at vi faktisk allerede nu er inde i et forløb med regeringens aftale, selv om vi overhovedet ikke er med i noget forlig om erhvervsuddannelserne.
Lene Jensen (S), 2002-11-26:
Jeg takker for debatten og for den overvældende sympati, som alle partier uden undtagelse har for de mennesker, som ikke kan få en praktikplads, men jeg betvivler, at de får en praktikplads af det.
Det er rigtigt, at der stort set er tale om en genfremsættelse, men der er to forhold, der har ændret sig - det ene før fremsættelsen, det andet efter.
Det forhold, der var ændret før fremsættelsen,
er, at der nu ikke optræder 10.000, men 12.000 i statistikken over de ulykkelige på området, og det, der er sket siden, er, at der er indgået den nævnte flerårige aftale.
Nu er det ikke den aftale, vi skal diskutere her, men jeg kan alligevel ikke lade være med at sige, at jeg synes,
det ville klæde ministeren og aftaleparterne at nævne, at når man snakker om de 445 mio. kr. ekstra, er det et rammeløft, hvorfra der ikke er trukket den effektivitetsbesparelse på 276 mio. kr., som virksomhederne også bliver pålagt.
Det giver netto 169 mio. kr. over 4 år.
Så skulle jeg hilse fra de tekniske skoler og sige, at hvis handelsskolerne skal have 4 gange 25 mio. kr., og de tekniske skoler skal have 93 mio. kr. i 2003 og 2004, bliver der minus i 2005 og 2006.
Det er, som undervisningsministeren jo ved det, en af grundene til, at Socialdemokratiet ikke er at finde som medunderskriver på aftalen, for vi synes ikke, den er god nok.
Så er der spørgsmålet om, hvad aftalen gør.
Det har vi diskuteret i forbindelse med L 70, og det kommer vi sikkert til igen.
Det er en lappeløsning, som efter vores overbevisning er nødvendig, fordi der ikke er andre forslag eller tiltag til, hvad man kan gøre ved situationen, og som virker i en fart.
Man kan godt, som undervisningsministeren spurgte til, opfatte vores beslutningsforslag som et tilsagn om, at vi meget gerne vil gå konstruktivt ind i drøftelserne om, hvordan tingene skal være skruet sammen i fremtiden.
Det ville vi også, sidste gang vi behandlede
dette praktikpladsforslag,
og det står sådan set også i bemærkningerne, at vi anerkender, at der er brug for strukturændringer på området.
Det, vi ikke anerkender, er, at det skulle være fuldstændig komplet umuligt at yde denne katastrofehjælp eller gennemføre denne lappeløsning for at tage toppen af problemet med praktikpladser, som aldrig har været større.
Jeg erkender, at det problem fandtes også, da vi sad i regering; det var knap så stort, men det var der.
Vi kender alle sammen det forløb, der var ved tilskudsmodellens afskaffelse og aftalen med arbejdsmarkedets parter, som ikke er blevet opfyldt.
Vi kan godt repetere forløbet frem og tilbage, og hvad ved jeg.
Ole Vagn Christensen (S), 2002-11-26:
Vi stillede også ved andenbehandlingen nogle ændringsforslag, og jeg må her klart udtrykke, at noget blev vi imødekommet med, nemlig spørgsmålet om hele fiskeriområdet.
Men når det drejer sig om den der kamp med råd og nævn, som regeringen jo har indledt, hvor den kalder dem smagsdommere, er vi ikke enige.
Man kan nu mærke sig, at den del af lovforslaget bakker vi ikke op om, denne hetz imod disse såkaldte rådgivende udvalg.
Men som nævnt tidligere ønsker vi med de ændringer, der er sket, og med den forklaring, jeg her har givet, at stemme for lovforslaget.
Per Dalgaard (DF), 2002-11-26:
Ombudsmandens beretning er jo ikke kun en beretning, som man i almindelighed kunne tro, et lille stykke papir.
Det er rent faktisk sådan en bog her på 1.109 sider, og ombudsmandsinstitutionen er en fortrinlig institution, som et retssamfund ikke kan undvære.
Derfor vil Dansk Folkeparti selvfølgelig også acceptere beretningen, som den ligger.
Men jeg har dog et par punkter, som jeg synes måske er ting, vi ikke umiddelbart kan forholde os positivt til.
I Ombudsmandens beretning på side 722 står der bl.a. om fængsler, og her handler det specielt om rockere:
Forskellige vilkår på landets særafdelinger for stærke indsatte - talsmændene oplyste, at der i Statsfængslet i Vridsløselille f.eks. er mulighed for at holde familiefester på stærkeafdelingerne, mens der i Statsfængslet i Nyborg ikke er tilsvarende muligheder.
Ombudsmanden skriver: Ledelsen har efterfølgende over for mine ansatte telefonisk bekræftet, at der er bestilt solarier til alle afdelinger i statsfængslet.
Det er sådan nogle aktiviteter, som egentlig godt kan få en til at tænke: Er det ikke ved at gå lige lovlig vidt?
Selvfølgelig skal en ombudsmand tage hensyn til landets ve og vel og bl.a. også se til, at indsatte lever og har et anstændigt liv.
Der er jo ingen i Danmark, der kan forestille sig, at fanger ikke har et anstændigt liv eller daglig bliver hængt op og bliver slået, eller hvad ved jeg.
Men at de skal have solarier, at de skal kunne holde familiefester, og som det i nogle tilfælde fremgår, kræver madrasser med specielle liggeunderlag, synes jeg måske nok er lige lovlig overdrevet.
Yderligere står der et tredje sted: Talsmændene klagede over, at der ikke fra statsfængslet er adgang til internettet.
Så jeg vil nok sige, at fængselsophold selv for stærke fanger, rockere, som har foretaget sig nogle ting, som ikke ret mange herinde mildt sagt synes er pænt, i hvert fald indebærer nogle forhold, som f.eks. mange ældre ikke har: adgang til internettet, madrasser med specielle liggeunderlag og solarier på hver eneste afdeling. Med disse ord accepterer Dansk Folkeparti Ombudsmandens beretning.
Anne Baastrup (SF), 2002-11-26:
Nu har vi jo i Folketingets Retsudvalg lavet en ny måde at gennemgå Ombudsmandens beretning på.
Vi holdt en høring her i efteråret, og der var det muligt for samtlige retsudvalgsmedlemmer at deltage og tage enkelte emner og enkelte sager op og diskutere med Folketingets Ombudsmand.
Vi havde en god eftermiddag, men desværre savnede jeg hr. Per Dalgaard eller andre fra hr. Per Dalgaards parti.
Det synes jeg var træls.
Derfor håber jeg på denne her fornyede interesse, som Dansk Folkeparti har fået for Folketingets Ombudsmand, og den erkendelse af Ombudsmanden, som jeg kan høre er kommet fra talerstolen fra Dansk Folkepartis side.
Men jeg synes, det er uhensigtsmæssigt, at hr. Per Dalgaard, der har haft mulighed for at diskutere enkeltsager med Folketingets Ombudsmand, ikke på nogen måde adviserer os andre om, at han går ind i en konkret sag her ved den afsluttende vedtagelse af ombudsmandsberetningen.
Jeg synes, det er en uhensigtsmæssig måde, hr. Per Dalgaard arbejder på i Folketingets Retsudvalg, og jeg vil opfordre ham til fremover at samarbejde med os om ombudsmandsberetningen.
Per Dalgaard (DF), 2002-11-26:
Jeg beklager meget, at jeg ikke kunne deltage den konkrete dag.
Jeg havde godt set, at der var møde, men jeg skulle simpelt hen noget andet, og jeg kunne ikke.
Fru Anne Baastrup ved godt, at jeg stort set altid kommer til Retsudvalgets møder, stort set altid.
Anne Baastrup (SF), 2002-11-26:
Forleden dag havde vi en første behandling om Ombudsmandens beretning, hvor ordet også blev taget, og det er også første gang i danmarkshistorien, tror jeg.
Der havde det jo også have været rart, hvis hr. Per Dalgaard var der, for der lagde jeg nemlig op til, at vi muligvis kunne tage en reel debat under denne her beretning, prøve på en eller anden måde at skitsere, hvad det så er for nogle temaer, vi skal diskutere.
Jeg vil med stor fornøjelse diskutere fængselsvæsenet og Kriminalforsorgens forhold med hr. Per Dalgaard.
Men forudsætningen for, at jeg kan gå ind i de her konkrete sager, som hr. Per Dalgaard nu har moret sig over fra Folketingets talerstol, ville have været en bedre måde at samarbejde på, altså at hr. Per Dalgaard rent faktisk havde meddelt andre i Retsudvalget, hvad det var, hr. Per Dalgaard ville, i stedet for at lave sådan et onemanshow.
Det synes jeg ikke er en værdig måde at behandle ombudsmandsberetningen på.
Per Dalgaard (DF), 2002-11-26:
Det er muligt, at fru Anne Baastrup ikke så mig ved førstebehandlingen, men jeg var rent faktisk til stede.
Jeg havde egentlig forestillet mig at sige noget om det, men jeg fik at vide, at det gør man i almindelighed ikke, når det drejer sig om Ombudsmandens beretning.
Derfor var min overraskelse stor, da der alligevel var nogle, der tog ordet, men det synes jeg da er en fin tradition at indføre.
Og igen: Jeg skal nok informere formanden for Retsudvalget om, hvad jeg tænker og taler om næste gang.
Ole Sohn (SF), 2002-11-26:
Jeg medgiver, at lovforslag nr. L 20 er et meget teknisk indviklet lovforslag.
Det kan måske også være forklaringen på, at debatten om det har været ret begrænset. Men under førstebehandlingen forsøgte vi at gøre opmærksom på, at der i lovforslaget har indsneget sig det, vi håber eller går ud fra må være en fejl, i og med at man ved lovforslagets gennemførelse i den form, det har nu, medmindre SF's ændringsforslag vedtages, vil være i en situation, hvor de dårligst stillede pensionister, førtidspensionister med statstjenestemandspension, får forringet deres økonomiske forhold.
Til gengæld får de bedst stillede tjenestemænd bedre forhold, og det kan næppe have være tiltænkt.
I al fald var det ikke tiltænkt, dengang man i 1999 ændrede reglerne omkring efterløn og pensioner og nedsatte pensionsalderen fra 67 år til 65 år.
Da var alle enige om, at ingen skulle stilles ringere med de gældende ændringer af lovgivningen.
Faktisk sagde både den nuværende regering og den forrige regering, at der ikke med det nye regelsæt ville være folk, som blev dårligere stillet.
Men nu er vi faktisk i en situation, hvor de lavest lønnede statstjenestemænd, som har været nødt til at gå på førtidspension på grund af svagelighed, sygdom - det kan være DSB-kontrollører eller andre i den lavere ende af statstjenestemandsskalaen - kommer til at miste op til 70.000 kr. Det forstår vi simpelt hen ikke, hvordan et flertal i det her Folketing kan gennemføre.
Vi forstår ikke, hvordan en regering, som sammen med Dansk Folkeparti har lagt an til, at de dårligst stillede pensionister skal have et løft, nu gennemfører en forringelse.
Vi forstår faktisk heller ikke, at Socialdemokratiet og De Radikale medvirker til det, i og med at den forrige regerings finansminister faktisk har tilkendegivet, at der må være tale om en fejl, når nogle vil blive dårligere stillet. Derfor vil jeg meget appellere til, at man her ved Tingets andenbehandling af L 20 vedtager det af SF stillede ændringsforslag, som sikrer, at ingen, heller ikke de dårligst stillede, det vil sige de økonomisk svagest funderede førtidspensionerede statstjenestemænd, bliver ringere stillet.
En vedtagelse af lovforslaget vil betyde, at man over år, det vil sige frem til ca. 2038, vil få en ekstraordinær udgift sammenlagt på ca. 290 mio. kr.
Men bare så Folketinget ved, hvad vi taler om, så er der ved at ske det nu, at et flertal i Folketinget sørger for, at de dårligst stillede statstjenestemænd på førtidspension kommer til at bøde med 290 mio. kr. for de forringelser af pensionsordningen og efterlønsordningen, som blev gennemført i 1999.
Vi håber, at et flertal vil ændre indstilling, og derfor skal jeg meget appellere til, at man stemmer for det af SF stillede ændringsforslag.
Helle Sjelle (KF), 2002-11-26:
Socialdemokratiets forslag indebærer, at regeringen straks skal fremsætte lovforslag om tilskud til praktikpladser.
I Det Konservative Folkeparti har vi stor, stor sympati for tanken om at gøre noget for at skaffe nogle flere pladser.
Vi anerkender, at det i mange år har været et problem, men vi deler ikke Socialdemokratiets opfattelse af midlet til at nå målet.
Efter vores opfattelse er der behov for et langt, sejt træk, og netop det lange, seje træk påbegyndte
man efter vores opfattelse med L 70, som vi førstebehandlede for nylig.
Dette lovforslag indebærer, at de nuværende tilskuds- og præmieringsordninger fjernes, fordi de har virket mod hensigten, idet både skoler og virksomheder har haft et økonomisk incitament til at lade eleverne påbegynde skolepraktik, før de indgik delaftaler eller restuddannelsesaftaler.
Derudover afkorter forslaget elevens ret til skolepraktik fra 3 til 2 måneder.
Dette skulle reducere risikoen for frafald og motivere eleverne til at komme hurtigere igennem uddannelsessystemet, men til gengæld bliver der givet flere tilskud til faglige udvalg og lokale uddannelsesudvalg, som i samarbejde med institutionerne bl.a. kan vejlede eleverne og virksomheder om uddannelses-, beskæftigelses- og rekrutteringsmulighederne. I Det Konservative Folkeparti synes vi allerede, at der med L 70 er taget de første skridt med henblik på at tilvejebringe flere praktikpladser, og derfor støtter vi ikke forslaget her.
Louise Frevert (DF), 2002-11-26:
Dansk Folkeparti har stor sympati for Socialdemokraternes forslag om tilskud til praktikpladser.
Jeg tror dog, at dette forslag er blevet fremsat, før regeringen kom med deres glimrende forslag om en 4-årig aftale for erhvervsuddannelserne, idet der i indstillingen står, at regeringen har en total mangel på initiativ med hensyn til at løse praktikpladsproblematikken.
Derfor synes jeg, at Socialdemokraterne skal have den cadeau, at det er et sympatisk forslag, og at de er kommet på bedre tanker efter at have været 10 år ved magten, hvor de forgæves har prøvet gennem bonusordninger og andet at få dæmmet op for problemet.
Det er ikke lykkedes, men jeg kan se af indstillingen, at man har fundet ud af, at præmieringsordningerne, hvor erhvervsskolerne præmieres for antallet og varigheden af de rest- og deluddannelsesaftaler, de skaffer deres elever i skolepraktik, og som skulle have været et incitament til at skaffe praktikpladser, først træder i kraft, når eleverne er startet i skolepraktik.
Det er dejligt, at Socialdemokraterne har set lyset for enden af tunnelen, og jeg er ked af, at vi ikke kan stemme for Socialdemokraternes forslag.
Vi skal have et helhedsforløb for grundforløbet, væk med karensperioden og over i hovedforløbet.
Vi skal have et fleksibelt uddannelsessystem, og i foråret skal parterne i aftalen diskutere en fornyelse af vekseluddannelsesprincippet, f.eks. nye former for praktikorienteret skoleundervisning og fleksible forløb.
Også nye løsninger, hvad angår skolepraktikken, er på dagsordenen.
Målet er, at mange unge kommer ud i praktik på en arbejdsplads.
Jeg er overbevist om, at det kan lade sig gøre, og derfor vil det kun være en lappeløsning at stemme for dette ellers glimrende forslag.
Dansk Folkeparti venter på de videre forhandlinger med regeringen og kan desværre ikke stemme for forslaget.
Tina Nedergaard (V), 2002-11-26:
Jeg vil ikke kunne angive et antal for, hvor mange praktikpladser der bliver til rådighed over det kommende år eller de næste 10 år eller de næste 20 år.
Arbejdsmarkedet udvikler sig med stigende hast.
Men jeg må konstatere, at den nødhjælp, der synes at være sådan et akut behov for nu, fandt jeg var lige så nødvendig for 2 år siden, hvor det var en anden regering, der sad ved roret, og hvor man heller ikke på det tidspunkt fandt, at afgifts- og tilskudsmodellen var hensigtsmæssig,
netop fordi, antager jeg, at den daværende undervisningsminister erkendte og var klar over, at de problemstillinger, der er på praktikpladsmarkedet, ikke lader sig løse med en afgiftsmodel, men kun lader sig løse i en erkendelse af, at virkeligheden måske er ved at ændre sig derude i forhold til, hvad der er af praktikpladsmængde og i en erkendelse af, at det er strukturelle løsninger, som skal være med til at løse problemerne for unge, som mangler en uddannelsesplads, uanset om det er inden for det merkantile, det tekniske eller landbrugsområdet eller social- og sundhedsområdet.
Lene Jensen (S), 2002-11-26:
Tak for svaret.
Jeg anerkender sådan set, at der er sat skibe i søen, som skal danne baggrund for de fremtidige drøftelser og de langsigtede løsninger.
Jeg kan forstå, at den er dækket ind under de tiltag, som fru Tina Nedergaard remsede op.
Derfor vil jeg bare gerne høre fru Tina Nedergaards vurdering af, hvor mange ekstra praktikpladser det fører til inden for f.eks. det næste halve år.
Tina Nedergaard (V), 2002-11-26:
Med lovforslag nr. L 73 har ministeren foreslået et samlet råd for voksen- og efteruddannelse nedsat, mens nærværende lovforslag lægger op til en samling af rådgivningsstrukturen på de erhvervsrettede ungdomsuddannelser.
I praksis betyder forslaget, at den overordnede rådgivning vedrørende erhvervsuddannelserne, landbrugsuddannelserne og social- og sundhedsuddannelserne samles i et koordinerende råd, Rådet for de grundlæggende Erhvervsrettede Uddannelser, og rådgivning vedrørende produktionsskoleforløb og om almen uddannelse m.m. for kortuddannede voksne samles i et råd om kortuddannedes fortsatte uddannelse.
Med lovforslaget ændres Erhvervsuddannelsesrådet til Rådet for de grundlæggende Erhvervsrettede Uddannelser.
Formændene for de to overordnede rådgivende råd, altså det nye Råd for de grundlæggende Erhvervsrettede Uddannelser og så det nye voksen- og efteruddannelsesråd får begge sæde i hinandens udvalg med henblik på koordination mellem de to udvalg, hvilket er meget hensigtsmæssigt. Venstre støtter forslaget, som forudsættes at medvirke til en stærk koordination af den overordnede rådgivning på det erhvervsrettede område.
Samtidig vil samlingen af rådgivningen kunne medvirke til fælles løsning af problemer, som står forskelligt, afhængigt af hvilket område man ser på.
F.eks. er praktikpladsproblemet meget differentieret og forskelligt, afhængigt af hvorvidt der måles på SOSU-uddannelsernes eller landbrugsuddannelsernes mangel på elever, mens udvalgte erhvervsuddannelser har for mange praktikpladssøgende.
I Venstre ser vi derfor frem til at se resultatet af drøftelserne i de nye råd, såfremt dette lovforslag vedtages.
Nicolai Wammen (S), 2002-11-26:
Jeg vil gerne spørge Venstres ordfører, fru Tina Nedergaard, om ikke fru Tina Nedergaard kan bekræfte, at det SOSU-råd, som der i det her forslag bliver lagt op til skal nedlægges, har været en succeshistorie, som har leveret nogle rigtig gode resultater, og som har været en stærkt medvirkende årsag til, at man bl.a. har fået efteruddannet omkring 10.000 personer inden for social- og sundhedsuddannelserne årlig, og på den baggrund, om fru Tina Nedergaard og Venstre ikke er bekymrede for, om man kan fortsætte den indsats med det, der er lagt op til her.
Tina Nedergaard (V), 2002-11-26:
Jo, jeg kan absolut bekræfte, at den rådgivning, der har fundet sted fra de udvalg, der nu foreslås nedlagt og omlagt og samlet, har været fin, god.
Jeg har selv siddet i et af dem og var meget tilfreds med den rådgivning, vi på det tidspunkt gav den daværende undervisningsminister.
Så det er sådan set ikke udtryk for en kritik, når jeg støtter lovforslaget.
Det er udtryk for, at vi hermed får en samlet struktur, men de aktører, vi kender, vil fortsætte; den målsætning for rådgivning, vi kender, vil fortsætte, og indholdet vil fortsætte.
Så det er simpelt hen en forenkling og en klarere struktur, hvilket jeg også har indtryk af, at langt de fleste af aktørerne har været meget glade for.
Nicolai Wammen (S), 2002-11-26:
Det er selvfølgelig rart, at fru Tina Nedergaard på Venstres vegne anerkender det store arbejde, der er blevet lavet i SOSU-rådet og siger, at man håber, det kan blive videreført, men jeg må være lidt forundret, når fru Tina Nedergaard så siger, at det er blevet positivt modtaget blandt dem, der er blevet hørt.
En lang række af de høringssvar, der ligger på det her spørgsmål, viser nemlig med stor klarhed, at der er en bekymring, at det her er et udtryk for en nedprioritering af SOSU-området, og jeg vil bare bede fru Tina Nedergaard om at bekræfte, at den bekymring kommer til udtryk i en lang række af de høringssvar, der er i det materiale, vi behandler i dag.
Tina Nedergaard (V), 2002-11-26:
Jeg vil gøre det et hundrede procent klart, at når Venstre støtter det her lovforslag, er der jo ikke noget med at nedprioritere et eneste af områderne.
Tværtimod lægges der op til her, at vi styrker rådgivning, vi styrker klarheden i den rådgivning, man opnår, plus at social- og sundhedsområdet også vil finde en naturlig plads i det nye erhvervsrettede råd, som samlet set rådgiver på de her områder.
Det, der har været problemet hidtil, sådan som jeg har oplevet det, har netop været, at der ikke har været koordination mellem de forskellige udvalg og dermed også de beslægtede uddannelser, herunder social- og sundhedsuddannelserne, landbrugsuddannelserne og erhvervsuddannelserne.
Vi lytter naturligvis til de indsigelser, der måtte komme, men jeg finder ikke, at der er begrundelse for at have noget imod lovforslaget, som det foreligger nu, med udgangspunkt i det, hr. Nicolai Wammen spørger mig om.
Nicolai Wammen (S), 2002-11-26:
Jeg skal bare endnu en gang bede fru Tina Nedergaard om at bekræfte, at de mennesker, der har hænderne i det daglige arbejde, har det inde på kroppen, at de ansatte i kommuner og amter, advarer mod det, der ligger her.
Kan fru Tina Nedergaard ikke bekræfte det?