Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-05-21:
Der er vist ikke så meget, der på dette sene tidspunkt af dagen kan føjes til i den debat, der har været.
Mange ting har været vendt og drejet, men der er ærlig talt ikke kommet meget nyt på bordet.
Derfor vil jeg kun tage fat i nogle ganske enkelte ting.
Først og fremmest hæftede jeg mig ved, at hr. Jeppe Kofod og også hr. Morten Helveg Petersen brugte de udtryk, at statsministeren skulle have erkendt dette eller hint, og at statsministeren har indrømmet dette eller hint.
Jeg vil gerne afvise over for både hr. Jeppe Kofod og hr. Morten Helveg Petersen, at jeg har erkendt noget som helst, eller at jeg har indrømmet noget som helst. Det, regeringen har præsenteret i dag, det, jeg har sagt i min redegørelse i dag, det, jeg har svaret ved tidligere lejligheder, er lagt fuldstændig åbent frem af regeringen selv i offentlige publikationer, hvor enhver kan læse tallene.
Så der er ikke noget med, at der er nogle, der ved at stille spørgsmål her i Folketinget har tvunget mig til at erkende noget eller indrømme noget som helst; det hele er lagt frem af regeringen selv.
Jeg vil bare sige det for en ordens skyld, for nu er det ikke første gang, jeg har hørt det, men man kunne godt få det indtryk, at hr. Jeppe Kofod, hr. Morten Helveg Petersen og andre tror, at de ved at sige det tit nok kan fremstille det, som om det ved deres ihærdige indsats lykkes at få regeringen til at lægge nogle tal på bordet, der ikke har været lagt på bordet før.
Det hele er lagt frem af regeringen fuldstændig åbent, og det er et led i en fuldstændig åben strategi, hvor regeringens mål er fuldstændig klare.
Det er ganske enkelt bevidst blokering for at forstå, der gør, at det er så vanskeligt at debattere på det samme grundlag i den her sag.
Lad mig derfor gentage tallene, som regeringen åbent har lagt frem fra starten af.
Når vi tager aktiviteten under Øststøtten, den samlede aktivitet, så vil den i 2002 og 2003 i hvert af årene ligge på 1,9 mia. kr.
Det er udbetalingerne.
Det er det, der betyder noget, det er aktiviteten under Øststøtten.
Og den er større, end aktiviteten var i 2001, hvor den var på godt 1,7 mia.
Det er benhårde kendsgerninger.
Derfor kan jeg også fuldstændig affeje hr. Jeppe Kofods påstand om, at jeg skulle have et troværdighedsproblem i forhold til, hvad jeg har udtalt.
Det holder fuldstændig, alt hvad jeg sagt, at niveauet for aktiviteten under Øststøtten er højere i 2002 og 2003, end det var i 2001.
Det bliver hele tiden fremstillet, som om regeringen har forsøgt at skjule det.
Regeringen har ikke noget ønske om at skjule det.
Regeringen har lagt det meget åbent frem, fordi det er regeringens politik, at når det gælder nye tilsagn, så er der sket en reduktion.
Bevillinger til nye Øststøtteprojekter vil i 2002 være på ca. 665 mio. og i 2003 på ca. 665 mio., og det er en reduktion i forhold til niveauet i 2001, som var på 1.400 mio. Jamen det er da ikke skjult for nogen.
Det er oven i købet hensigten, og regeringen har lagt det åbent frem.
Og det er derfor, jeg slet ikke kan forstå debatten, for regeringen forsøger ikke at skjule det.
Der er nemlig en mening med det.
Meningen er jo, at når de pågældende ansøgerlande bliver medlemmer af EU, så overgår støtten fra at være bilateral støtte til at være støtte gennem EU. Skal man endelig sige, at der har været noget bemærkelsesværdigt i denne her debat, så er det jo, at hr. Jeppe Kofod på trods af mange og gentagne spørgsmål ikke ville svare Folketinget på, om det virkelig er Socialdemokratiets politik, at Danmark skal yde bilateral støtte til medlemmer af EU.
Det vil i sandhed være interessant, hvis det er Socialdemokratiets politik, at Danmark skal yde bilateral støtte til medlemmer af EU.
For selv om man kunne mene, at det så er spøgefuldt at stille det op på følgende måde, så må man sige, at den fulde konsekvens af det synspunkt jo er, at man så seriøst overveje, jamen hvad så med Portugal, hvad så med Grækenland?
Det vil enhver trække på smilebåndet af, for enhver kan jo indse, at det ikke er rimeligt. Men det er jo det, der sker, når et ansøgerland bliver medlemsland, så flytter støtten fra at være bilateral til at blive EU-bistand.
Det er endda sådan, at den støtte, der så gives til ansøgerlandene, der så bliver medlemmer, jo er mange, mange, mange gange større end den bilaterale bistand, der ydes i dag.
Det er kendsgerninger.
Derfor er det jo en god nyhed, at ansøgerlandene går over til at blive medlemslande.
Og derfor skulle oppositionen slet ikke være så ked af det, men være glad for udviklingen.
Så skal man da også vurdere forfra, hvordan miljø-, freds- og stabilitetsarbejde så skal tilrettelægges efter 2003.
Og det er jo derfor, det savner mening, at hr. Morten Helveg Petersen går op og hjælper hr. Jeppe Kofod ved gentagne gange at spørge, om ikke hr. Jeppe Kofod kan bekræfte, at forespørgslen i dag drejer sig om 2002 og 2003.
Jo, enhver kan se, at forespørgslen drejer sig om 2002 og 2003, men det, der er vores pointe, er, at man jo ikke kan diskutere 2002 og 2003 uden at kigge længere frem, for der sker et eller andet fra 1. januar 2004.
Og det er det, regeringen vil forhandle med Folketingets partier.
KL. 21.40 Så det er jo lagt til rette fuldstændig åbent og fuldstændig logisk, at vi nu udfaser den gammelkendte bilaterale støtte, så den rækker til og med, at de pågældende lande bliver medlemmer.
1. januar 2004 er der en ny situation.
Den må vi så forholde os til.
Ja, det er ubegribeligt for mig, at det skal fremkalde så megen vrede og så megen forundring, men regeringen har i hvert fald lagt det åbent frem.
Så skal jeg sige til hr. Jørn Jespersen
, at det jo ikke er sådan, at de lande, der ikke kommer med i første omgang, bliver glemt.
Det er min ambition, at der i tilslutning til en beslutning på Københavnstopmødet om en udvidelse af EU skal besluttes en ny EU-førtiltrædelsesstøtte til Rumænien og Bulgarien, og det er jo klart, at når den førtiltrædelsesstøtte, der er ydet til de nuværende ansøgerlande, kan koncentreres om et færre antal lande, så bliver der også mulighed for at gøre noget rigtig godt.
Så de bliver ikke glemt, de bliver ikke ladt tilbage.
Så jeg må sige: Alt i alt har det her jo været en debat, præget af gentagelser fra de talrige runder, vi allerede har haft i Folketingssalen.
kun opfyldt af en stille forundring over, at det kan blive ved at give så megen ophidselse. Regeringen har lagt det åbent frem.
Der er et perspektiv i strategien.
Regeringen indbyder inden sommerferien - det har vi allerede annonceret - til forhandlinger om den fremtidige udformning af den såkaldte Mifresta-ramme, og var det nu ikke mere konstruktivt at beskæftige sig med det i stedet for at trampe rundt i disse her tal, som er fuld klarlagte, som er lagt åbent frem?
Lad os nu hæve os lidt over det og se fremad.