runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lars Løkke Rasmussen (V), 2003-12-05:
Hvis formålet med at fremsætte beslutningsforslaget her i dag alene er at få en diskussion om det betimelige i regeringens forslag om at indføre nultolerance, altså forlade den tradition, der har været, for alene at møde folk, der har narkotika til eget brug med en advarsel og konfiskation i førstegangstilfælde, så bliver det en meget, meget kort debat, vi skal have her i dag.
Men forholdet er det, at Folketingets Retsudvalg i hvert fald a mindst en omgang i forbindelse med ændringer i straffeloven har lagt dette cirkulære og denne forståelse af praksis til grund for lovgivningen.
Derfor har denne praksis været en integreret del af lovgivningsprocessen, og derfor vil det også være sådan, at regeringen vil søge denne del af handlingsplanen fulgt til dørs via et lovforslag.
Så der kommer et lovinitiativ fra justitsministeren på et tidspunkt efter nytår, og det vil give Folketinget lejlighed til at diskutere dette, kan man sige, ene af mange elementer i kampen mod narko.
Jeg bidrager naturligvis også gerne til diskussionen her i dag, om end jeg må sige, at lige præcis det forhold, der handler om nultolerance og politiets håndtering af det, jo snarere er et spørgsmål, der bør diskuteres med justitsministeren og ikke med indenrigs- og sundhedsministeren.
Om ikke af andre grunde så af den grund, der var et hovedelement i det forudgående punkt på dagsordenen, nemlig det med, at man skal passe på med, at man har kapacitet til at håndtere flere opgaver på en gang.
Line Barfod (EL), 2003-12-05:
Det glæder mig da at høre, at der kommer et lovforslag fra Justitsministeriet.
Men nu er spørgsmålet om, hvilke stoffer der er forbudt, og hvilke stoffer der er legale, jo ikke noget, der hører under Justitsministeriet, men under Indenrigs- og sundhedsministeriet.
Derfor er det jo nok så relevant at diskutere med indenrigs- og sundhedsministeren, hvorfor man ikke i stedet vælger at legalisere hash.
Vi snakker ikke om fuldstændig at ophæve lov om euforiserende stoffer, vi taler om, at det ene stof, cannabis, skal man flytte. Jeg vil gerne høre, om ministeren kan oplyse, hvorvidt nogle mennesker nogen sinde er døde af at indtage hash.
Jeg snakker ikke om langtidsvirkninger, men den øjeblikkelige virkning af at bruge det rusmiddel.
Er det nogen sinde sket, at nogle er døde af det?
Vi ved jo alle, at med alkohol sker det indimellem, at folk kommer til at drikke alt for meget. Vi har de ulykkelige historier med unge, der skal til udpumpning osv.
Er der nogle tilfælde overhovedet, hvor nogen akut er kommet meget voldsomt i livsfare som følge af hashrygning?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2003-12-05:
Jeg vil gerne advare meget imod, at det er det kriterium, der hedder død, der skal anlægges for vores håndtering af narkotikapolitikken.
Det kan jo gå galt endda.
Jeg anerkender, at døden selvfølgelig er et udtryk for, at det går ultimativt galt, men det forhold, at en række unge kommer ud i problemer med vold, det forhold, at en række unge kommer ud i problemer med kriminalitet og indbrud, det forhold, at en række unge kommer ud i at dyrke sex uden egentlig at have lyst og vilje til det og uden at være forberedt på det, det forhold, at unge forsømmer deres skolegang, oplever en social deroute, og sådan kunne jeg sådan set blive ved med at lægge nuancer på en palet, der jo tegner et billede af eller i hvert fald har kulør nok til, at der kan males et rimelig dystert billede af, hvor galt det kan gå, det rækker for mig. Jeg er jo ikke fagekspert, og jeg skal ikke kunne stå her og sige, om der er nogle, der spontant er døde af at indtage hash.
Jeg kan måske sagtens forestille mig, at der er nogle, der i relation til selvmord og andet har været påvirket på det tidspunkt, hvor de har begået selvmord, men jeg ved det ikke.
Men det stopper før da.
Der skal altså ikke så meget til.
Vi har sådan set en bekymring, der har en rækkevidde, der er større end det.
Det er et faktum, at danske unge har et rusmiddelforbrug, der overgår det, unge i andre lande har.
Det skal vi have gjort op med.
Det er sådan set en kulturkamp.
Det er en kamp mod den rusmiddelkultur, vi har her, og der er det et helt forkert signal, samtidig med at vi forsøger at lave denne kulturpåvirkning, at ændre kultur, at stramme op, at lave nye behandlingstilbud, at forbygge, så at løsne et sted på skruen og sige, at lige præcis her skal I bare »go for it«.
Det vil vi simpelt hen ikke være med til.
Line Barfod (EL), 2003-12-05:
Jeg synes, det er besynderligt, at ministeren føler behov for at komme med sådan en gang skræmmekampagne.
Men det må jo være, fordi ministeren mener, han har en meget dårlig sag, at han ikke argumenterer ud fra den viden, som jeg ved ministeren har om det her område, men prøver at komme med den kampagne, at hvis man ryger hash, så kommer man ud i vold og kriminalitet og alt muligt andet. Tror ministeren ikke, at det ville være bedre, hvis man ville føre en ordentlig oplysningskampagne i forhold til især de unge, hvis man virkelig ville have, at de skulle lære at omgås rusmidler fornuftigt, at man så ikke kørte en skræmmekampagne om, at hvis du drikker et glas vin, så ender du nede på bænken, eller hvis du ryger en joint, så bliver du straks voldtægtsforbryder?
Tror ministeren ikke, det ville være bedre at have en mere seriøs oplysning, hvor man lærte de unge at omgås rusmidler på fornuftig vis og lærte dem at skelne mellem det, der kan skade dem voldsomt, og som de kan blive meget, meget syge af og i ekstreme tilfælde dø af?
Tror ministeren ikke, det ville være bedre at lære dem at få en fornuftig rus?
Tror ministeren ikke, det ville være en bedre måde at nå de unge på end at stille op med de her skræmmekampagner, som altså ikke har virket de sidste 30 år?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2003-12-05:
Det er jeg helt enig i, så længe vi taler om de legale rusmidler.
Med hensyn til alkohol handler det da om at føre en oplysningskampagne, der lærer unge mennesker at have et naturligt forhold til det rusmiddel, som er en del af den danske kultur.
Men her taler vi altså om et rusmiddel, som ikke er legalt, og derfor handler det ikke om at føre kampagner, der handler om, hvordan man skal håndtere disse illegale rusmidler og bruge dem i et rimeligt omfang og noget sådant, niksenbiksen.
Det handler om, at det ikke er et legalt rusmiddel.
Og når det ikke er et legalt rusmiddel, skal vi ikke føre kampagner, der handler om, hvordan man kan bryde landets love og så have et naturligt misbrug af noget, der er illegalt. Det er simpelt hen noget blødsødent sniksnak, og det er sådan set baggrunden for, at regeringen har taget konsekvensen og sagt, at vi har en lov om euforiserende stoffer, og der er en række stoffer, som vi ikke tillader.
Vi skal have respekt
for det forbud.
Og det er der flere veje til.
Det handler selvfølgelig om, at når man har et forbud, så står man også ved det.
Så er det ikke sådan et forbud, man gradbøjer og kun gør gældende hveranden dag; men det handler selvfølgelig også mere grundlæggende om en række andre tiltag, som jeg har redegjort for - jeg tror også, en række ordførere vil vende tilbage til de her temaer, når debatten kommer i gang - en række andre tiltag, der handler om forebyggelse, der handler om behandling. Vi ønsker holdningsmæssigt at tage et opgør med rusmiddelkulturen.
Og der er hash, der er cannabis en del af det, og der går ikke skarpe linjer mellem hash og ecstasy etc.
Det gør der ikke.
Det er regeringens strategi.
Nogle andre kan have en anden strategi, det anerkender jeg fuldt ud, men det her er regeringens strategi, og den vil vi søge opbakning til.
Jeg er glad for, at vi i forbindelse med satspuljeaftalen har fået opbakning på en lang række af de initiativer, der indgår i denne her samlede strategi, og jeg både håber og tror på, at justitsministeren vil møde den samme form for opbakning, når justitsministeren kommer i Folketinget med det forslag, der skal skabe respekt om den regel, som Folketinget selv har vedtaget, nemlig at hash er et illegalt stof.
Det må man for så vidt ikke bære rundt på, heller ikke, om det er til eget brug.
Hans Andersen (V), 2003-12-05:
Enhedslisten er igen på banen med forslaget om legalisering af hash.
Enhedslisten ønsker endvidere at afgiftsbelægge hash og lade apotekerne forestå salget, alternativt gennem en coffee shop-model, som det kendes fra Holland.
Ligeledes skal det være muligt at dyrke hashen i private haver og kommercielt på licens.
Jeg vil gerne slå fast, at Venstres holdning til hash er helt klar: Hash skal ikke legaliseres.
Vi har allerede i dag rigeligt med legale rusmidler i Danmark og prøver i forvejen at få unge til at få et fornuftigt forhold til forbrug af tobak og alkohol.
Det vil derfor være helt forkert at legalisere hash.
Brugen af hash er forbundet med skadevirkninger, som vi netop har været lidt inde på, og er derfor ikke ufarlig.
Ligeledes kan det i mange tilfælde også føre til et senere misbrug af langt hårdere stoffer.
Man kan så sige, at et forbud mod indtagelse af hash og andre stoffer er et indgreb i den personlige frihed.
Det er det muligvis, men et faktum er, at der er et stadig stigende problem med personer, der beruser sig i hash og andre stoffer.
Det kan man læse i samtlige af Sundhedsstyrelsens undersøgelser og redegørelser.
Når disse personer får problemer med skolen, med familien, seksuel debut, vold eller behov for større doser eller farlige stoffer, bliver det et samfundsproblem.
En legalisering af hash vil på ingen måde komme disse problemer til livs, men vil uden tvivl føre til, at specielt unge får et mere afslappet forhold til hash end i dag, og dermed føre til et større forbrug og flere sociale problemer.
Med det forbud, vi har i dag, er der forhåbentlig mange, der ikke vil lade sig friste.
Kampen mod narko«, hvor der gennem en række punkter netop er sat fokus på forebyggelse, behandling og hårdere domme for narkotikakriminalitet.
Som det gode eksempel vil jeg fremhæve projektet »Narkoen ud af byen«, hvor alle lokale kræfter, det være sig kommune, politi, forældre, skoler osv., skal indgå i et forpligtende samarbejde om netop at nedbringe udbredelsen af narkotika, herunder hash, i lokalsamfundet - i første omgang i én kommune i hvert amt.
Målet er en væsentlig begrænsning i tilgængeligheden af narkotika og i antallet af unge, der prøver og misbruger narkotika.
Venstre ser på denne baggrund absolut ingen grund til at legalisere hash, og vi kan derfor ikke støtte forslaget.
Gudrun Laub (V), 2003-12-05:
Debatten går skævt for Socialdemokraterne og for SF, fordi man sådan set forveksler det med almindeligt arbejde og timeløn, og jeg ved ikke hvad, i stedet for at se på det, det er, nemlig et folkevalgt tillidshverv, som vederlægges på et eller andet niveau, som man bliver enig om. SF har jo også medlemmer, som stiller op flere steder.
Fru Lene Garsdal stillede op til amtsrådet i Nordjyllands Amt sidste gang og blev valgt og måtte så efter de interne spilleregler nedlægge mandatet for at kunne passe mandatet her.
Ligesom jeg nævnte, at hr. Nicolai Wammen blev valgt til Århus Byråd.
Jeg synes måske, det er lidt synd for Socialdemokraterne og SF, at de ikke har denne mulighed for at få kontakt fra det ene niveau til det andet og den inspiration, det giver.
Men det er deres problem.
Poul Nødgaard (DF), 2003-12-05:
Nu plejer man jo at have en ordning herinde om, at når det er en stedfortræder, der optræder på ordførerposten, er man lidt mild.
Det vil jeg også være her.
Jeg forstår ikke helt indlægget fra hr. Villy Søvndal, for jeg forstår nærmest hr. Søvndals indlæg sådan, at SF er imod enhver form for folketingsmedlemmer, der har noget som helst andet end folketingsarbejdet - det vil jeg godt have afkræftet eller bekræftet - enten det nu er offentligt arbejde eller privat arbejde.
For det kan egentlig være ligegyldigt, om man yder en stor indsats i en privat virksomhed eller man yder den som borgmester, eller hvad det nu kan være for den sags skyld.
Jeg vil også gerne gå til bekendelse: Jeg er selv medlem af Ringsted Byråd.
Jeg tror ikke, man herinde ser noget fravær fra mig på grund af mit medlemskab af byrådet.
Jeg har alle mine møder om mandagen, hvor der er mødefrit i Folketinget.
Det er nøje tilrettelagt.
Jeg vil også godt sige til hr. Søvndal: Når vi holder gruppemøder, tilfører jeg min folketingsgruppe noget ved, at jeg er medlem af en kommunalbestyrelse.
Det vil jeg gerne sige til hr. Søvndal.
Vi er fire-fem stykker, der er medlem af kommunalbestyrelser, og vi har altså nogle budskaber, vi kan sende ind i gruppen, fordi vi kender livet ude i kommunerne, som hr. Søvndal også selv har kendt livet i vistnok Kolding Kommune, og det er han så ikke med i mere.
Ole Stavad (S), 2003-12-05:
Jeg har før komplimenteret indenrigsministeren for, at han er en stor polemiker.
Det synes jeg han har bekræftet i dag.
Det er en kompliment, der bestemt har stor saglighed.
Indenrigsministeren forsøger nemlig at tage udgangspunkt i vederlaget, mens vores hovedbegrundelse er, at man efter vores opfattelse rent faktisk ikke kan levere tilstrækkelig arbejdskraft til at løse opgaven, hvis man har to hverv af den karakter.
Det kan ikke begrundes med, at hvis man har de to hverv, så skal man også have en løn, så man kan leve af den.
Det forstår jeg i hvert fald at vi er enige om; det synes jeg var godt.
Så er der jo sket det nye, som også indenrigsministeren gør opmærksom på, at regeringen selv har fremsat et forslag med hensyn til Europa-Parlamentet.
Men problemet er jo, at det her reelt er et rent Venstreproblem.
Og det argument, at borgerne kan tage stilling, duer ikke.
Ingen vidste, hvem der blev valgt til hvad.
Derudover er det jo en umulighed for befolkningen at følge med i, hvordan man passer arbejdet.
Jeg tror, vi begge to ved, at det ikke er tilfældet.
Arne Toft (S), 2003-12-05:
Jeg kan igen konstatere, at vores forslag ikke er blevet særlig venligt modtaget af indenrigsministeren, men der er dog sket noget i retorikken.
Sidste gang vi fremsatte det, var den væsentligste begrundelse, at Europa-Parlamentets væsentligste aktiviteter udfoldes i henholdsvis Bruxelles og Strasbourg, som er lokaliseret et stykke væk fra de danske kommuner, hvorimod afstanden mellem alle danske kommuner og dette parlament jo i det forhold er ganske beskeden.
Det er en væsensforskel i grundvilkårene.
Der er jo kommuner, som har kortere til Bruxelles, end de har til København.
Hvis f.eks. borgmesteren i Billund ville stille op, kunne han komme betydeligt hurtigere til Bruxelles, end han kunne komme til København.
Og hvis vi siger, at det er det virke, der foregår i Bruxelles, så vil jeg godt spørge indenrigsministeren, hvorfor man ikke som folketingsmedlem kan sidde i Bruxelles, når man som borgmester godt kan.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2003-12-05:
Nu er jeg jo kun indenrigs- og sundhedsminister og ikke undervisningsminister, og derfor skal jeg nok lade være med at bruge det her som et springbræt til en debat om geografikundskaber
Jeg vil bare lige gøre opmærksom på, at mig bekendt er der kortere fra Billund til København, end der er fra Billund til både Bruxelles og Strasbourg. Det siger mit ringe, spontane kendskab til landets geografi mig.
Det er sådan set den eneste bemærkning, jeg har.
Jeg har jo i virkeligheden svaret på det spørgsmål, hr. Arne Toft rejser, i mit første indlæg.
Argumenterne er jo lidt flydende.
Nu kan jeg forstå, at det alligevel ikke handler om den der misundelsesdimension på lønindkomst, som jo ellers burde føre til, at man indledte en klapjagt på en række af Folketingets medlemmer, der har erhverv ved siden af.
Men det er sådan set ikke det, der er begrundelse, kan jeg forstå.
Nu er det et spørgsmål om tiden, hvor man ønsker at sætte en særlig socialdemokratisk standard for, hvad mennesker kan kapere, og hvad mennesker ikke kan kapere.
Det skal jeg heller ikke blande mig i.
Hvis man når til den konklusion i Socialdemokratiet, at man kun kan én ting ad gangen, så skal man da holde sig til det.
Men det behøver jo ikke at sætte standarden for resten af landets parlament.
Og hvis man endelig ville være konsekvent, så skulle man jo komme med et forslag til, hvordan vi i øvrigt regulerer folketingsmedlemmers arbejdsvilkår uden for parlamentet.
Hvis det handler om at få folk til at bruge deres arbejdstid i parlamentet, så er det vel i denne sammenhæng af mindre betydning, om det, der konkurrerer arbejdsmæssigt med indsatsen her i Folketinget, er et folkevalgt hverv i et byråd eller et lektorat på et universitet eller privat virksomhed eller en omfangsrig foredragsvirksomhed i fagbevægelsen, eller hvad det nu måtte være, som trækker en supplerende lønindkomst frem.
Så synes jeg da, at Socialdemokratiet skulle arbejde på at komme med sådan et forslag; det kunne da være interessant at studere.
Ole Stavad (S), 2003-12-05:
Nu må jeg tro, at indenrigsministeren og jeg er enige om, at når vi planlægger møder rundtomkring i landet eller ude i Europa, hvor vi nu skal hen, så planlægger vi mere ud fra transporttiden end fra antallet af kilometer, så afstanden i kilometer er måske mindre interessant i de her sammenhænge end transporttiden.
Men det var jo spørgsmålet om misundelse.
Næh, det ligger os fjernt.
Det er sådan set en egenskab, vi ikke har, men vi synes, at det er utrolig vigtigt, at vi, der stiller os til rådighed, vi, der er så heldige, at befolkningen viser os den tillid at vælge os, også er indstillet på at bruge den tid, det skal være.
Og det, vi i hvert fald ikke bør acceptere, er, at man to steder betaler den samme person med skatteydernes penge for fuldtidsjob, hvor man kun får noget mindre.
Derfor er jeg nødt til at sige til indenrigsministeren, at hvis han ville være kreativ og også finde ud af, hvordan man eventuelt kan udbrede det til andet, så er det en debat, vi gerne tager med indenrigsministeren.
Nu har det her været, hvad vi som opposition kunne overkomme, og man kunne måske også løse det ved, at Venstre løste sit eget problem.
Arne Toft (S), 2003-12-05:
Indenrigsministeren tager også denne her gang fat i noget, som overhovedet ikke kommer forslaget ved.
Vi har nogle regler i Socialdemokratiet, som vi på ingen måder forsøger at pådutte Folketinget.
Jeg vil godt spørge indenrigsministeren: I § 16 i den kommunale styrelseslov står der, at borgmesteren ikke har ret til fravær fra arbejdet.
Jeg forstår ikke, hvordan § 16 kan overholdes, når en borgmester ikke har ret til fravær fra arbejdet.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2003-12-05:
Det er ikke, fordi jeg har noget specielt ønske om at forlænge denne del af debatten.
Den skal jo også have en chance for at komme i gang på et tidspunkt mellem ordførerne.
Men dog alligevel: Når hr. Ole Stavad nu siger, at det, der er problemet, er, at man med skattekroner betaler to steder, så må det jo logisk føre til, at vi må have nogle regler formuleret, som forbyder folketingsmedlemmer ved siden af deres hverv som folketingsmedlemmer at være i anden form for offentlig tjeneste.
Det er jo i den grad en uskik at anvende skattekroner på, at folketingsmedlemmer f.eks. bestrider et eksternt lektorat på et universitet, eller hvad det nu kunne være.
Det er jo skattekroner alt sammen, så hvis man skal føre det ræsonnement til ende, må vi jo have lavet et forbud, der siger, at når man er medlem af Folketinget, så kan man ikke samtidig være i statslig, amtskommunal eller kommunal ansættelse.
Det er jo logikken i det.
Det synes jeg da Socialdemokratiet skal foreslå.
Det vil ikke ændre på regeringens position.
Men det vil da gøre forslaget til et mere helstøbt, logisk gennemtænkt forslag, og det vil jo også udstille, tror jeg, hulheden i det, fordi det jo er for langt ude, hvis det var sådan, at man generelt ville lave et sæt spilleregler for landets parlament, der betød, at når man var valgt hertil, så skulle man i øvrigt droppe alt andet, og så skulle man alene dyrke beskæftigelsen her.
Det tror jeg ikke engang Socialdemokratiet selv går ind for, men det ville da være logisk.
I virkeligheden kan man jo sige, at det dobbelthverv, der beror på, at man f.eks. både sidder i en kommunalbestyrelse og i Folketinget, jo er udtryk for et dobbelthverv, hvor vælgerne i den grad har indflydelse, nemlig begge steder.
Hvorimod det dobbelthverv, der består i, at man bliver valgt til Folketinget, hvorefter man måske påtager sig et indbringende ansættelsesforhold i relation til en offentlig virksomhed eller en privat virksomhed, jo er et udtryk for en dobbelt erhvervsudøvelse, hvor vælgerne kun har indflydelse på halvdelen af det, nemlig det forhold, at man vælger folk til Folketinget.
Så jeg synes ikke, det hænger sammen, og det er derfor, man står tilbage med et indtryk af, at det her er sådan en misundelsesjagt.
Derfor må jeg bare sige, at det jo er fint nok, og jeg respekterer til fulde, at man i Socialdemokratiet har et sæt regler for, hvordan man vil håndtere, hvordan man betragter folks arbejdsevne.
Men lad det så være et forhold
mellem Socialdemokratiet og Socialdemokratiets vælgere, og lad det tilsvarende være et forhold mellem parlamentets øvrige partier og den del af vælgerkorpset, der støtter de partier.
Arne Toft (S), 2003-12-05:
Det er jo rigtigt, som hr. Ole Stavad har sagt, at det her er et problem, som Venstre har.
Når ikke indenrigsministeren vil svare på de spørgsmål, der bliver stillet, så får han da et andet problem.
Jeg vil også godt sige til indenrigsministeren: Der er jo således også regler for, hvad man må som borgmester.
F.eks. kan en borgmester i en kommune ikke være lærer i den samme kommune, men en borgmester, som har den udøvende magt, kan godt sidde i Folketinget og også have den lovgivende magt.
Det er meget svært at forstå de ting, at man er inhabil, når man er lærer i samme kommune, som man er borgmester i, men at man så ikke er inhabil, når man sidder og har
den udøvende magt i en kommune og her har den lovgivende magt
Det vil jeg også gerne høre indenrigsministeren gøre rede for.
Ole Stavad (S), 2003-12-05:
Jeg bliver jo mere og mere forundret over, at vi for kort tid siden førstebehandlede - vi har ikke vedtaget det endnu - et lovforslag fra indenrigsministeren, som lagde det frem i Folketinget og opfordrede Folketingets partier til at vedtage dette forslag fra hans hånd, der gennemfører et forbud imod, at man kan sidde både i Europa-Parlamentet og i Folketinget.
Det synes vi er et forslag, vi gerne vil støtte, men den argumentation, som indenrigsministeren bruger imod vores forslag, kan man med fuldstændig de samme formuleringer anvende imod det forslag, ministeren selv er kommet med - fuldstændig.
Så ministerens argumentation hænger ikke sammen.
Man skal gøre det, han siger, men ikke gøre det, han kommer og foreslår som minister i Folketinget og opfordrer Folketingets partier til.
Ministeren kan ikke få sin egen argumentation til at hænge sammen, og da indenrigsministeren jo også er næstformand i Venstre, ville jeg måske derfor opfordre til, at han løser problemet ved, at Venstre får nogle fornuftige regler, ligesom andre partier har, så vi slipper for at gøre det her til et problem i Folketinget.