runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Frank Jensen (S), 2003-03-21:
Det må stå for hr. Ulrik Kraghs egen regning at kalde den debat, vi har nu, for en debatklub.
Men nok om det.
Hr. Ulrik Kragh stiller mig det konkrete spørgsmål: Skal USA stoppe den militære aktivitet, der foregår i disse minutter og timer?
Altså det er jo ikke noget, vi bestemmer, den beslutning er truffet.
Vi forholder os til realiteterne.
Den beslutning er jo truffet.
Krigshandlingerne er i gang.
Vi synes, det er forkert.
Vi tager klart afstand fra det.
Vi mener, man skulle have ventet på Sikkerhedsrådet og have konkluderet på resolution 1441; det er det spor, vi var i sammen med regeringspartierne indtil i mandags.
Da valgte regeringspartierne at ændre spor og sige: Vi går med, vi stiller op nu, også selv om det foregår uden FN's Sikkerhedsråds endelige konklusion på resolution 1441.
Så ligger der også i det: Har der været fremskridt at spore?
Jeg vil bare spørge hr. Ulrik Kragh, om ikke Venstre er bekendt med, at der er blevet skrottet al-Samoud 2-missiler, ikke alle, men et stort antal.
Blix har altså vist resultater, også i forhold til de våbentyper, som Venstre her står og siger at Saddam Hussein stadig væk er i besiddelse af.
Det vidste vi jo godt.
Det kommer ikke som nogen overraskelse, at han var i besiddelse af dem.
Blix var i gang med at få dem skrottet, så der var fremskridt. Men jeg har ikke på noget tidspunkt i debatten, hverken i dag eller i tirsdags, sagt, at man kunne forvente, at Saddam Hussein ville lade sig afvæbne for alt.
Derfor var der også fra vores side en klar trussel om militær intervention, hvis han ikke gjorde det.
Og det krævede, at vi fik en sikkerhedsrådsbeslutning om det.
Det var ikke i form af en ny resolution.
Vi har også set tidligere tilfælde, hvor man har fundet andre måder at løse det på inden for FN-pagtens rammer.
Vi har bare i denne situation en klar afstandtagen fra et flertal, ikke bare fra de faste medlemmer, men også fra FN's generalsekretær Kofi Annan.
Vi har ikke engang den situation, som vi havde i forhold til Kosovo, hvor det var en humanitær intervention for at forhindre folkedrab.
Jeg håber, at hr. Vestergaard kan se det fra sin plads: Jeg har ikke røde ører, ingen i den socialdemokratiske gruppe har røde ører, for vi befinder os godt i det selskab, vi er i i dag. Vi synes, det er en forkert beslutning, der lægges op til i Folketinget i dag, hvor man splitter Folketinget og den tradition, vi har haft, for brede parlamentariske aftaler i de her alvorlige udenrigspolitiske og sikkerhedspolitiske spørgsmål.
Hr. Flemming Oppfeldt
har jeg svaret: Hvis Blix ikke kunne komme tilbage ligesom i 1998, hvor hans forgænger kom tilbage og sagde, at man ikke gjorde fremskridt, så var vi også klar, det vidste regeringen godt, til sammen med regeringen at fremme et beslutningsforslag her i Folketinget, der førte frem til en militær intervention for at afvæbne Saddam Hussein med militær anvendelse.
Flemming Oppfeldt (V), 2003-03-21:
Synspunktet er nemt og bekvemt.
Det er jo et postulat uden handling og uden garanti for noget som helst.
Henrik Vestergaard (V), 2003-03-21:
Jeg vil sige tak til hr. Frank Jensen for det svar, jeg fik
før, for deri lå jo to helt klare erkendelser, som den danske befolkning gør klogt i at lytte til.
Socialdemokratiet ønsker ikke, at den afvæbning, der er i gang lige nu, skal standses.
Man er lidt uenig om tidspunktet.
Man mener, at der ikke kunne findes et flertal i FN's Sikkerhedsråd.
Ja, det kunne der muligvis heller ikke for andre løsninger.
Så lå der et andet signal: at når beslutningen nu bliver taget i det danske Folketing, stiller Socialdemokratiet sig bagved regeringen, Det Konservative Folkeparti og Venstre, og Dansk Folkeparti og bakker op om den afvæbning, der er i gang.
Det kan godt være, man lister lidt bagved.
Jeg tror, man står der med røde ører og træder sig lidt over tæerne, men jeg skal kvittere for, at man i det mindste stiller sig dér bagved.
Ulrik Kragh (V), 2003-03-21:
Nu gjorde Socialdemokratiets ordfører det beklagelige, at han ikke svarede på det sidste spørgsmål, jeg stillede til ham.
Nu håber jeg selvfølgelig, at jeg får et svar denne gang.
Der blev sagt fra Dansk Folkeparti lige før: Kunne vi ikke blive enige om, at vi forholder os til den virkelighed, vi befinder os i?
Det synes jeg var meget vise ord.
Så i stedet for at diskutere, om man skulle have givet to måneder mere, i stedet for at sidde i en socialdemokratisk debatklub sammen med Det Radikale Venstre, skulle man så ikke forholde sig til virkeligheden, som den er lige nu?
Hr. Frank Jensen har flere gange fra denne talerstol sagt: Det kan kun gå for langsomt med en afvæbning.
Vores allierede, USA, er i gang med en afvæbning af Saddam Hussein. Imens den afvæbning pågår, affyrer Irak missiler, som de ikke måtte have i deres varetægt, mod Kuwait.
Den samarbejdsvilje, som er krævet i alle FN-resolutioner, bryder Irak med disse angreb.
De viser, at den samarbejdsvilje aldrig har været til stede, tværtimod.
Var det ikke en idé, om Socialdemokratiet forholdt sig til problemet, som det er nu, eller vil Socialdemokratiet gå til vores allierede og sige til USA: Stop afvæbningen af Saddam Hussein?
Det synes jeg egentlig var et spørgsmål, som jeg gerne vil have et svar på.
Det er meget nemt at svare på: Skal USA på nuværende tidspunkt stoppe afvæbningen af Saddam Hussein?
Pia Kjærsgaard (DF), 2003-03-21:
Jeg synes egentlig, da hr. Jens Hald Madsen gik herop, at der var nogle ting, som blev forsøgt sat lidt sådan ned på jorden i denne her, naturligt nok, lidt højspændte debat, det kan den jo let gå hen at blive, og jeg vil da godt gentage spørgsmålet, hvorpå der ikke kom noget svar.
Hvad er det, der skulle bevirke, at det hele om en måned skulle se meget, meget anderledes ud, helt anderledes?
Så kan man gå med til det hele.
Så er det i og for sig ligegyldigt, om resten af verden og hele FN og hele Europa osv. er imod denne her beslutning, men om en måned så kan det godt hænge sammen.
Så lad os også lige få ned på jorden, hvad det egentlig er, det drejer sig om.
Det er en fin, symbolsk opbakning til vores allierede, men det er jo et relativt beskedent bidrag.
Altså det drejer sig om en ubåd, en korvet, et lægehold og noget stabs- og forbindelsespersonel.
Det er jo ikke alle tre værn, der skal af sted, sådan som man en gang imellem får indtryk af.
KL. 13.20 Jeg synes, at denne her debat måske godt kunne komme en lille bitte smule ned på jorden, for hvad er det egentlig, det drejer sig om?
Det, det drejer sig om, er, at Danmark giver opbakning til de lande, der igennem historien har hjulpet os og den frie verden, og det synes jeg faktisk er et meget, meget fornemt mål, men hvor Socialdemokratiet nu står af.
Inger Støjberg (V), 2003-03-21:
Sporet er slut.
Der er blevet givet tid, der er blevet givet mere tid, og der er blevet givet endnu mere tid.
Virkeligheden er jo den, at Saddam Hussein så sent som i går affyrede missiler, som han ikke må besidde.
Det er Husseins svar til Vesten, det er Husseins svar til os, og det er Husseins svar til våbeninspektørerne. Tror den socialdemokratiske ordfører virkelig på, at mere tid er et seriøst bud på afvæbning af en diktator som Hussein?
Tag dog det medansvar, som er nødvendigt i tilfælde som det her.
Jesper Langballe (DF), 2003-03-21:
Jeg er da glad for at høre, at hr. Frank Jensen ikke mener, at man afgør, hvad der er folkeret ved hjælp af meningsmålinger, men når så hr. Frank Jensen i forlængelse af det spørger, hvem det er, der splitter, om det er 11 eller de 4, så kommer jeg til at tænke på en gammel dansk minister fra 1800-tallet, der hed André.
Han opfandt forholdstalsmetoden, og han skabte ordet talmajestæten - det er et godt udtryk - som udtryk for en perversion af demokratiet, der siger, at flertallet har altid ret. Hvem er det, der splitter - de 11 eller de 4?
Jeg vil sige til hr. Frank Jensen, at vi føler os godt tilpas sammen med de angelsaksiske folk, som vi skylder så utrolig meget, og meget mere, end vi skylder Frankrig og Tyskland, for at sige det mildt.
Det er resolutionerne, der er det afgørende, indtil en alternativ resolution er besluttet, og derfor er invasionen forankret i FN.
Frank Jensen (S), 2003-03-21:
Jeg beklager dybt de udtalelser, der er kommet fra hr. Peter
Vi har altid i Socialdemokratiet opfattet Amerika som vores nærmeste allierede.
Det var under en socialdemokratisk statsminister i Danmark, at Danmark kom i NATO.
Jeg tror, hr. Langballe refererede hele det historiske forløb i onsdags under vores førstebehandling.
Vi vedkender os fuldt og helt det samarbejde, vi har haft, ikke mindst under genetableringen efter Anden Verdenskrig af et funktionsdygtigt Europa med stor bistand
fra USA via Marshallhjælpen, men det er ikke ensbetydende med, at Danmark bare skal klappe hælene sammen, når den nuværende amerikanske præsident og hans administration træffer forkerte beslutninger.
Og den beslutning, som den amerikanske præsident har truffet i forhold til den nuværende Irakkrise, er en forkert beslutning.
Det er ikke kun noget, vi mener, det er stort set resten af verden er enige om.
Det er nogle ganske få lande i verden, der bakker den beslutning op.
11 lande i Sikkerhedsrådet var uenige.
Det kender vi jo fra den internationale presse.
Hvis man læser den amerikanske presse, ved man, at sådan forholdt det sig i Sikkerhedsrådet.
Hvorfor står man så her og siger, at bevisbyrden for, at den beslutning er forkert, er vores?
Den opfattelse deles jo af størstedelen af verden, og derfor er alliancen også blevet så snæver.
Den danske statsminister er kommet med en udtalelse om, at i valget mellem demokrati og diktatur vælger vi demokratiet.
Er der nogen, der ville gøre det anderledes?
Er der nogen, der har sagt noget andet?
Det er da et fuldstændig tomt budskab at komme med i en så alvorlig sag som den, vi befinder os i, fra den danske statsminister.
KL. 13.15 Nej, vi har intet at beklage med hensyn til vores fortid, men det burde hr. Skaarup have, når man ved, at hr. Peter Skaarup var partisekretær i et parti, hvis leder foreslog, at vi skulle have en telefonsvarer til at fortælle russerne på russisk, at vi overgiver os.
Jamen lad dog være med at blive fornærmet over, at vi refererer det.
Vi svarer, når I angriber os med baggrund i historien.
Kunne vi ikke blive enige om, at vi forholder os til den virkelighed, vi befinder os i i dag, så skal vi nok lade være med at minde om hr. Glistrups standpunkter, men lad være med at begynde at misbruge historien og vende den mod os.
Til hr. Hald Madsen: Vi er på FN-sporet.
Vi har været på FN-sporet hele tiden.
Det er regeringen, der har truffet en beslutning om at gå væk fra FN-sporet, og det må være beklageligt for den danske udenrigsminister at skulle skifte så stort et standpunkt ud.
Der er virkelig slugt ikke bare én kamel, men mange kameler.
Til hr. Jens Rohde: Jeg er fuldstændig enig i det citat af hr. Mogens Lykketoft.
Det er Socialdemokratiets holdning, det er vores politik.
Den har vi praktiseret imod diktatoren
i Bagdad.
Han skal væk, men vi skal samle Europa, vi skal samle FN, vi skal samle Norden i kampen mod Saddam Hussein.
Vi skal ikke lade os splitte, og derfor er det en forkert beslutning at intervenere militært i den nuværende situation.
Man skulle have givet Blix og våbeninspektørerne mulighed for at gøre deres arbejde færdigt.
Jens Rohde (V), 2003-03-21:
Hr. Frank Jensen siger, at han var glad for, at man i november måned satte Saddam Hussein stolen for døren.
Jo, men hvis man fjerner den stol, hvad er den så værd?
For det er jo i realiteten det, der sker. Hans Blix har jo - vi har været igennem det mange gange - gang på gang fastslået, at Saddam Hussein ikke opfylder FN's resolutioner om betingelsesløst at fremlægge alt og destruere det.
Det er punkt et. Så svarede hr. Frank Jensen ikke, og det respekterer jeg, fordi der ikke er så meget tid til at tale, men jeg fik ingen kommentarer til det citat, jeg ikke har fra en tidligere forsvarsminister eller sådan noget, men fra hr. Mogens Lykketoft om, at Saddam Hussein har store forbrydelser på samvittigheden også over for sit eget folk
Der er ikke skygge af tvivl om, at Irak har overtrådt alle forpligtelser over for det internationale samfund om inspektion af den afrustning af masseødelæggelsesvåben, som man gik ind på i 1991«.
Det er fem måneder siden, hr. Mogens Lykketoft sagde det.
Hvorfor tager man ikke konsekvensen af den holdning og det ræsonnement, som jeg i øvrigt er meget enig med hr. Mogens Lykketoft i?
Jens Hald Madsen (V), 2003-03-21:
Det må jo bero på en tillid til, at Saddam Hussein har vilje
til at leve op til f.eks. resolution 1441 om at bevise, at han samarbejder, bevise at han afruster.
KL. 13.10 Og hvad er det så, vi har kunnet se og konstatere i det seneste døgn?
Det er rent faktisk, at Saddam Hussein skyder nogle missiler af sted med en rækkevidde, som er ulovlig i forhold til det, han har accepteret at skulle overholde.
Hvordan harmonerer det med den tillid og vilje, der ligger i at ville forlænge med en til to måneder, og så var det meget, meget, meget bedre?
Frank Jensen (S), 2003-03-21:
Hr. Langballe bringer os jo langt tilbage i historien til forholdstalsmetodens opfindelse.
Man kunne have sagt, at vi også kunne gå tilbage til Montesquieu og demokratiet og alt det.
For mig at se
er de betragtninger, som hr. Langballe gjorde, ikke et argument for, at Danmark skulle melde sig ud af verdenssamfundet.
Det kan jo ikke være rigtigt ud fra en demokratibetragtning.
Jeg vil bare spørge hr. Langballe, når hr. Langballe siger, at Dansk Folkeparti føler sig bedst tilpas sammen med de angelsaksiske lande, og det står selvfølgelig frit for at komme med sådan en udtalelse: Hvad så med de nordiske lande?
Hvad med Norge?
Og det kan da ikke passe - der er en lang række af de europæiske lande, som heller ikke er med - at det ikke er lande, som Dansk Folkeparti tillægger betydning i forhold til at være allieret. Så til fru Inger Støjberg, tror jeg, som er inde på det med, at FN-sporet er slut.
Det tror jeg nu ikke udenrigsministeren er enig i.
Men jeg skal ikke blande mig i en intern diskussion mellem regeringspartierne om, hvorvidt FN-sporet er slut eller ej, for jeg tror sådan set, at udenrigsministeren mener, at det her er forankret i FN.
Jeg forstår, at Venstres ordfører i den her sag mener, at det er slut.
Det synes jeg sådan set er en god erkendelse, for det
er jo det, der gør, at vi siger, at det her ikke støtter sig på folkeretten.
Til fru Pia Kjærsgaard: Jeg har ikke sagt, at det hele var godt om en måned.
Jeg har sagt, at så var der en større sandsynlighed for, at alliancen og verdenssamfundet stod sammen imod diktatoren.
Nu har man i kraft af den beslutning, den amerikanske præsident har taget, bakket op af Storbritannien, nu også bakket op af Danmark, splittet verden.
Hvis Hans Blix var kommet om en måned eller to og havde sagt, at man ikke kunne komme videre, sådan som hans forgænger gjorde det i 1998, så havde Socialdemokratiet bakket op.
Så var der stor sandsynlighed for, at Frankrig og en række andre lande i Sikkerhedsrådet, for det er de erklæringer, vi har hørt fra fransk side, også havde bakket op, og så var vi ikke endt i den her tragiske situation, som vi er i nu, hvor Dansk Folkeparti som det eneste parti ud over regeringspartierne lægger stemmer til dansk krigsdeltagelse med et meget snævert flertal i Folketinget.
Det beklager vi.
Peter Skaarup (DF), 2003-03-21:
Under onsdagens første behandling af det her forslag spurgte vi fra Dansk Folkepartis side Socialdemokraterne mange gange: Hvad er det, der har ændret sig, siden Socialdemokraterne under regeringsansvaret sagde til amerikanerne, at Danmark er klar, vi vil være med hele vejen, vi vil hjælpe det amerikanske samfund mod de trusler, der truer bl.a. USA?
Nu står man i en ny situation, ligesom man gjorde under fodnotepolitikken, da man sidste gang var i opposition.
Derfor synes jeg, det er interessant at høre, hvad det er, der har ændret sig.
Hvad er det, der har ændret sig for Socialdemokratiet?
Hvad var det egentlig, der gjorde, at Socialdemokraterne under fodnotepolitikken ikke ville være med til at bakke op om NATO og USA i kampen mod det onde imperium Sovjetunionen?
Hvad var det, der gjorde, at man ikke ville være med, at man gik med til de her 23 dagsordener og pressede den daværende borgerlige regering?
Har man slet ikke nogen skrupler i den her sag i forhold til de socialdemokrater, der trods alt er hæderkronede stadig væk?
Den gamle forsvarsminister Hans Hækkerup meddeler, at han mener, at der ikke er andre udveje end den militære afvæbning af Saddam Hussein, og et medlem af gruppen, hr. Henrik Sass Larsen, er i Politiken den 14. februar meget bekymret for den antiamerikanske stemning hos Socialdemokraterne.
Er det ikke farligt med den antiamerikanske stemning, som gruppemedlemmer hos Socialdemokraterne mener der er?
Pia Christmas-Møller (KF), 2003-03-21:
Jeg blev jo direkte udfrittet, om jeg fandt mig tilpas med, at det var lykkedes at få splittet det internationale samfund, få splittet FN, få splittet NATO, få splittet EU, få splittet verdenssamfundet som helhed, ja, også Folketinget.
Nej, det føler jeg mig overordentlig utilpas ved, det skal hr. Frank Jensen ikke have held til at påstå er anderledes.
Men sandheden er jo, at det er Saddam Hussein, der har haft held til at splitte verdenssamfundet, og at det er Saddam Husseins ærinde, Socialdemokratiet går i dag.
Ikke bevidst, ikke målrettet, men ikke desto mindre er det konsekvensen af den stillingtagen, som Socialdemokratiet tager i dag.
For passivitet - ikke handlingen - har langt større konsekvenser for verdensfreden, end handlingen har.
Sådan er det i dag.
Vi er stillet over for en sag, hvor vi skal tage stilling, og det har vi gjort i Det Konservative Folkeparti.
Vi beklager den internationale splittelse, men vi vil ikke lade os drive ind i Saddam Husseins spil.
Tina Nedergaard (V), 2003-03-21:
Det kan godt undre, at hr. Frank Jensen har den opfattelse, at 1-2 måneder ekstra skulle kunne rette op på den mangelfulde indsats, der har været fra Saddam Husseins side med hensyn til at afvæbne og afruste sig selv i de forgangne over en halv snes år.
Hvor sympatisk synspunktet end måtte være om at fjerne Saddam Hussein, ligger det imidlertid uden for FN's resolutioner.
Jeg har lyst til at spørge hr. Frank Jensen, om hr. Frank Jensen ikke kommer i tvivl, den mindste tvivl, når hr. Frank Jensen træffer beslutning om ikke at deltage aktivt i en aktion mod Saddam Hussein med henblik på at afvæbne.
Har hr. Frank Jensen ikke overvejet risikoen ved at lade være?
Anne Baastrup (SF), 2003-03-21:
Krig betyder død og ødelæggelse.
Krig betyder flygtninge.
UNHCR har bedømt, at krigen vil give et sted mellem 600.000 og 1,4 millioner flygtninge.
Hvad er Venstres svar på den katastrofe, der opstår der?
Venstres svar er, at man tager halvdelen af de penge, vi i øvrigt har afsat til humanitær bistand, og bruger dem her.
Hvordan kan Venstre forsvare, at man tager fra de humanitære bistandsmidler i stedet for at sige, at det koster penge at samle de flygtninge op bagefter?
Hvordan kan hr. Jens Rohde overhovedet forsvare at starte en krig uden at tænke på konsekvenserne for de enkelte mennesker?
Og husk på, at det er 600.000, måske 1,4 millioner mennesker fra en befolkning, der i forvejen er dybt svækket
af sygdom og dårlig ernæring på grund af embargoen.
Gudrun Laub (V), 2003-03-21:
Jeg må konstatere ligesom de tidligere spørgere, at hr. Frank Jensen ikke svarer på spørgsmål.
Hr. Frank Jensen og Socialdemokraterne ser desværre ud til at køre tilbage til Socialdemokratiets tidligere udenrigspolitiske linje fra den kolde krig, den tid, om hvilken Sovjetunionen nu har forklaret, at de dengang glædede sig over fredsbevægelsernes nyttige idioter - som man også kunne finde blandt Socialdemokrater - og Socialdemokraternes linje fra 1980'ernes fodnotepolitik.
Det er dybt bekymrende.
Hvad mener hr. Frank Jensen egentlig, der skal ske nu?
Skal hr. Frank Jensens udtalelser forstås sådan, at han og Socialdemokraterne fordømmer USA, ligesom vi kan høre det ude fra gadens parlament hernede på slotspladsen?
Frank Jensen (S), 2003-03-21:
Hr. Jens Hald Madsen beklagede udtrykket mandfolkepolitik.
Det er altså ikke et begreb, jeg har opfundet, det er jo et, Venstres ordfører, hr. Troels Lund Poulsen, brugte.
Jeg er nødt til at redegøre for det, for nu har hr. Jens Hald Madsen spurgt, hvor udtrykket kommer fra, og jeg vil godt sige, at det kommer fra en pressemeddelelse, som hr. Jens Hald Madsens kollega sendte ud i mandags.
Han efterlyste, at Socialdemokratiet skulle have en mandfolkepolitik.
Jeg er fuldstændig enig i det, man har kunnet læse i Berlingske Tidende fra i går, at det hører ingen steder hjemme at bruge den slags udtryk i den politiske debat og slet ikke i en så alvorlig debat som den, vi har nu, om dansk deltagelse i en militær intervention.
Jeg er fuldstændig enig i det, som fru Birthe Rønn Hornbech er citeret for i Berlingske Tidende, nemlig at lægge klar afstand til den type retorik i debatten.
Nu er det så sat på plads, fordi hr. Jens Hald Madsen gav mig anledning til at få det sagt så direkte fra Folketingets talerstol.
Det var sådan set ikke min mening at stå og hænge hr. Troels Lund Poulsen ud for det, men nu blev det så fremprovokeret af hr. Hald Madsen.
Til fru Tina Nedergaard: Det, der er mandatet, er en afvæbning af Saddam Hussein - det er det, resolutionerne drejer sig om, og det er det, der har været opgaven for våbeninspektørerne - ikke at få fjernet Saddam Hussein.
Den mand har blod på hænderne, det ved vi godt, og derfor burde han stilles for FN's straffedomstol.
Vi beklager i øvrigt også, at amerikanerne ikke har støttet etableringen af den, sådan at vi kan få strafforfulgt folk, der bærer ansvaret for forbrydelser. Til hr. Troels Lund Poulsen: Tiden tillader desværre ikke, at jeg går i detaljer med Norges standpunkt i denne her sag.
Det har været lidt vanskeligt for os under udvalgsbehandlingen at få at vide, hvad der lå bag den norske holdning.
Det har vi ønsket, men man kan se af de svar, vi har fået i Forsvarsudvalget, at det har regeringen ikke kunnet hjælpe os med.
Derfor vil jeg ikke stå her fra Folketingets talerstol og gøre mig klog på den norske holdning.
Det er ikke lykkedes under udvalgsbehandlingen, og det er regeringen, der skal sørge for, at vi ...
. ... Ja ja, men jeg siger bare, hvad vi har fået; vi har ikke kunnet få en redegørelse for det under udvalgsbehandlingen.
Troels Lund Poulsen (V), 2003-03-21:
Hr. Frank Jensen har tidligere i dag i sin ordførertale lagt meget vægt på Norges betydning i debatten, og derfor vil jeg gerne høre hr. Frank Jensens kommentar til, at den norske statsminister i dag har afgivet en redegørelse til det norske Storting, hvor han siger følgende: »Ved sine fortsatte brud på resolution 1441 er der ingen tvivl om, at Irak har udsat sig for de alvorligste følger.
De materielle folkeretlige krav for magtbrug i sammenhæng med FN-pagten og resolution 1441 set i sammenhæng med 687 og 678 er derfor klart til stede.«
Jeg vil gerne have, at hr. Frank Jensen forholder sig til, hvorvidt de her oplysninger får Socialdemokratiet til at forandre holdning med hensyn til den linje, som Socialdemokratiet har lagt i forhold til Norge.
Tina Nedergaard (V), 2003-03-21:
Jeg forstår, at hr. Frank Jensen ønsker Saddam Hussein fjernet.
Det er meget sympatisk, men uden for resolutionerne.
Jeg forstår også på hr. Frank Jensen, at det ikke kan gå hurtigt nok.
Regner hr. Frank Jensen med, at våbeninspektørerne kan overtale Saddam Hussein til at forlade posten inden for en måned eller to?
Næppe.
Jeg tror faktisk, at hr. Frank Jensen og dermed Socialdemokratiet forudsætter en militær aktion af lige netop den karakter, vi ser i disse dage, men altså helst ifølge Socialdemokratiet uden dansk deltagelse til trods for et varmt ønske om at få Saddam Hussein fjernet, og det kan ikke gå hurtigt nok.