runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Tove Videbæk (KRF), 2000-01-13:
Dette forslag vil pålægge regeringen at klarlægge, hvordan autorisationer af zoneterapeuter og akupunktører kan ske med henblik på at fremsætte et lovforslag herom næste folketingsår.
Tanken er, at zoneterapeuter og akupunktører skal gennemgå et undervisnings- og prøveforløb, hvorefter de skal kunne autoriseres, så de kan skille sig ud fra mængden af andre alternative behandlere, som forslagsstillerne skriver. Herefter nævnes i forslaget, at ordningen på længere sigt skal udvides til andre grene inden for den alternative behandlingsverden.
Disse afsnit efterlader mig egentlig med et stort spørgsmål, fordi man vil autorisere zoneterapeuter og akupunktører, så de kan skille sig ud fra mængden af andre alternative behandlere, og herefter vil man så også autorisere alle de andre.
Men så er alle jo pludselig i samme båd, og så kan man jo ikke længere skille dem ud fra hinanden.
Forslagsstillerne ønsker at sikre befolkningen, at den behandling, de modtager, fagligt set er i orden, og det lyder jo godt og rigtigt.
Men lad os nu lige klappe hesten en gang.
Dette center skal indsamle viden på området og forsøge at skille skidt fra kanel, humbug fra seriøsitet.
Men centeret er jo dårligt nok kommet i gang.
Var det ikke en idé at lade det ske først?
Lad centret samle viden, forske og så komme med udmeldinger om, hvad der er seriøst, hvad der virker, og hvad der er kvaksalveri og humbug.
Lad dette center komme med den dokumentation, som vi kræver på så mange andre områder.
Jeg ønsker ikke at medvirke til at blåstemple en gruppe alternative behandlere, så længe vi ikke præcis ved, hvad det er, vi skal vide for at kunne give befolkningen sikkerhed for, at en behandling er fagligt i orden.
Alternativ behandling dækker jo egentlig over en masse forskellige behandlingsformer, teorier og metoder, og enhver behandlingsmetode har desuden et bestemt verdens- og menneskesyn, som påvirker både den, der behandler, og den, der behandles.
Først må vi have samlet viden, og dernæst kan vi sortere.
Og så er der pludselig mening i at diskutere offentlig autorisation og offentlig støtte, men ikke nu. Så på det grundlag kan Kristeligt Folkeparti ikke støtte beslutningsforslaget.
Birthe Skaarup (DF), 2000-01-13:
Lige en enkelt bemærkning om det her med at samle viden: Der er jo samlet utrolig meget viden inden for zoneterapi og akupunktur.
Det er jo en ældgammel kinesisk måde at helbrede folk på.
Det, jeg bare ønsker, er, at vi giver borgere i dette her land en sikkerhed for, at når de bliver behandlet af nogle uden for det traditionelle system, så har disse mennesker gennemgået et uddannelsesforløb, så de ved, hvordan kroppen er opbygget anatomisk og fysiologisk, osv. osv.
Det er formålet med det her.
Tove Videbæk (KRF), 2000-01-13:
Fru Birthe Skaarup siger, at det er en ældgammel kinesisk metode, og det er jo rigtigt nok, og fru Skaarup vil gerne give borgerne sikkerhed for, at de bliver behandlet fagligt korrekt osv.
Men det, som jeg siger, er: Lad nu det her videnscenter, som vi har i Danmark, komme i gang med at samle viden; derefter kan vi sortere og diskutere offentlig autorisation.
Forslaget går jo ud på, at man først og fremmest vil autorisere zoneterapeuter og akupunktører og give dem autorisation for at kunne skille dem ud fra alle andre behandlere, og dernæst vil man så også give alle andre behandlere autorisation.
Jeg er altså usikker på, hvad det er, forslagsstillerne egentlig ønsker at gøre, og derfor har jeg det godt med at sige: Lad os nu vente og se det videnscenter komme i gang, og når det så har samlet noget viden hos os her i Danmark, kan vi dernæst sortere og autorisere.
Birthe Skaarup (DF), 2000-01-13:
De skiller sig ikke ud fra andre alternative behandlinger - jo, med hensyn til, at vi har en viden om dem - men tænk engang på den heftige debat, der i sin tid var om kiropraktorer, da de skulle have autorisation: Den fik de først i 1992 efter nøjagtig den samme debat, som kørte, da fysioterapeuterne skulle have deres autorisation!
Birthe Skaarup (DF), 2000-01-13:
Dansk Folkeparti ønsker naturligvis ikke at underminere branchen, men vi ønsker en behandling udført af personer, som ikke er til fare for dem, der modtager behandlingen.
Vi er nemlig ikke et øjeblik i tvivl om, at der kan overbehandles. Efter at zoneterapeuter blev momsfritaget pr. 1. juli 1999, skulle de gennemgå et uddannelsesforløb, og vi mener i Dansk Folkeparti, at det må være en fordel af have styr på de faglige kundskaber hos en stor faggruppe, som behandler syge mennesker.
Der er ingen tvivl om, at befolkningen har stærk interesse for alternativ behandling.
Som sagt mener vi, det er nødvendigt, at politikerne også tager stilling til, hvorledes borgerne kan sikres
en så god behandling som muligt.
Vi ved, at både læger, sygeplejersker og jordemødre bruger disse behandlingsmetoder, men de kender også kroppens anatomi og fysiologi via deres uddannelse, og derfor er det, vi gerne vil have denne autorisation til de omtalte grupper, så vi får en seriøs og lødig dokumentation og en god rådgivning af brugerne.
Der er ingen tvivl om, som nogle har været inde på, at danskerne også i fremtiden vil stille kvalitet i fokus - ikke alene her, men også i det traditionelle system - og foreløbige resultater peger jo på, at alternative behandlinger sammen med de etablerede behandlinger kan reducere behandlingsudgifterne og nedsætte sygefraværet på arbejdsmarkedet.
Som sagt ønsker Dansk Folkeparti, at regeringen nedsætter en arbejdsgruppe, og vi håber, det er noget, vi kan drøfte under udvalgsarbejdet.
Som jeg tidligere har sagt, kunne denne arbejdsgruppe bestå af personer fra zoneterapeut- og akupunkturforeninger og personale fra Sundhedsministeriet og fra det nyetablerede videns- og forskningscenter, som skal ligge i Århus.
Så selv om der har lydt både for og imod forslaget, håber vi som sagt på positivitet under
Brugerne inden for det etablerede system, både læger, sygeplejersker og jordemødre, der bruger både zoneterapi og akupunktur, har rigtig gode erfaringer, og WHO har som sagt også opridset mere end 40 tilstande, hvor akupunktur kan anvendes både alene og i forbindelse med en anden behandling. Som sagt er målet for vore ønsker at beskytte borgerne, og det beder jeg om at man er opmærksom på.
Her kan jeg ikke lade være med at sige, at ved det foregående forslag var der fuld enighed; alle var enige om, at patientsikkerheden ver vigtig.
Det skal den også være her, og derfor synes vi, at det uautoriserede sundhedspersonale skal have en uddannelse, som sikrer, at borgerne får en god behandling.
Holger Graversen (S), 2000-01-13:
Venstre ønsker med dette beslutningsforslag at forhindre pårørende i at ændre en afdøds ønsker om at donere organer bort.
Lad mig understrege med det samme, at Socialdemokratiet naturligvis er enigt i, at pårørende ikke bør ændre et sådant tilkendegivet ønske.
Men Venstres forslag løser ikke problemet med at skaffe flere organdonorer.
For det første er der stort set ingen pårørende, der ændrer en afdøds ønsker om at være donor, jf. sundhedsministerens oplysninger, og for det andet er det svært at lovgive om folks følelser, specielt i den tragiske og ulykkelige situation, som opstår, når man mister et kært familiemedlem.
Hvis man virkelig fulgte Venstres forslag og vel at mærke ønskede, at forslaget også skulle overholdes konsekvent, synes jeg faktisk, vi har krav på, at Venstres ordfører svarer på følgende spørgsmål: Hvem skal i givet fald fjerne en hjernedød - typisk en ung mand fra en trafikulykke - fra dybt sørgende forældre, kone eller kæreste, som nægter at slippe vedkommende, selv om denne tidligere har givet tilsagn om at være donor?
Hvilke midler vil man bruge?
Hvor langt skal man gå?
For os at se
vil Venstres forslag bringe hospitalets sundhedspersonale i en helt uholdbar og uacceptabel situation.
Vi er helt enige med ministeren i, at det er oplysning og atter oplysning om problemet, det drejer sig om, og man kan så håbe, at mange flere vil drøfte problemet med familien, så den har en mere afklaret holdning, hvis ulykken skulle ske.
Der skal også mere oplysning til om, hvad det vil sige at være hjernedød.
Jeg tror rent personligt, at mange stadig holder sig tilbage, fordi de ikke er helt sikre på, om man nu alligevel kan være sikker på, at lægerne er sikre på, at en person er hjernedød.
Ministeriet øger løbende denne almindelige oplysningsvirksomhed i samarbejde med amterne og patientforeningerne, især hjerte-/nyreforeningerne.
Det er også nødvendigt med en øget indsats, må vi erkende, for der er for få, som tilmelder sig donorregistret eller bærer et skriftligt tilsagn på sig.
Det er faktisk kun omkring 3 pct. af danskerne.
Jeg må også gøre opmærksom på, at Nyreforeningen er enig med os i vores holdning til sagen, så om end intentionerne er gode, må vi afvise forslaget.
Henriette Kjær (KF), 2000-01-13:
Når et menneske har valgt at donere sine organer, er det ofte sket efter svære overvejelser.
Jeg havde da også selv en del tanker, da jeg satte mit kryds og tilmeldte mig som organdonor,
og først senere har jeg talt med min familie om det og bedt dem om at respektere mit ønske, hvis det ulykkeligvis skulle blive aktuelt.
Andre snakker grundigt med deres familie, før de beslutter sig.
Andre igen melder sig pr. instinkt, fordi de mener, det er rigtigt og næstekærligt at gøre det, mens andre igen tilmelder sig, fordi de gerne vil modtage, og derfor mener, at hvis man vil have, så man også være parat til at give.
Sådan har vi alle vores forskellige grunde til at melde os som organdonor, og når man nu netop har gjort sig sine overvejelser og har brugt tid på at overveje situationen, sætte kryds og gå i postkassen, altså kort sagt foretaget en aktiv handling, så mener jeg også, at vi bør respektere den beslutning, det enkelte menneske har taget.
Det er jo dybest set imod afdødes vilje, når pårørende omstøder en beslutning, afdøde ellers havde truffet, mens vedkommende var ved sine fulde fem.
Derfor synes jeg, vi bør ændre loven, sådan at man fjerner pårørendes adgang til at modsætte sig en afdøds skriftlige bestemmelse om at være organdonor.
Vi kunne redde mange liv, hvis vi havde organer nok.
Nu skal vi senere diskutere, hvordan vi får flere donorer, men de, der allerede har tilmeldt sig, bør også kunne være sikre på, at man respekterer deres ønske om at bidrage til, at et andet menneske kan fortsætte livet, når det ender for en selv.
Dette er min mening, og jeg repræsenterer også flertallet i den konservative gruppe, men jeg skal loyalt fremføre, at andre i gruppen har et andet syn på tingene.
Nogle mener, at netop spørgsmålet om organdonation er et spørgsmål, som familien skal stå sammen om og være enig om, og strider det mod en mors følelser at skulle sende sin søn, der er erklæret hjernedød, på operationsbordet for at transplantere hans organer, ja så bør man respektere morens ønske. Så vi stemmer ud fra, hvad vi hver især kan leve med. Der er dog enighed om, at de pårørende skal have bedre information om, hvad der kommer til at ske, når en pårørende har meldt sig som donor.
At personalet hele tiden holder familien underrettet og sørger for at fortælle familien, hvad der rent praktisk skal ske, ligesom man ikke bør lade familier gå rundt i uvished om, hvad der skal ske med en pårørende.
Beslutningen om eventuel transplantation skal træffes hurtigst muligt, men jeg ser meget gerne dette forslag vedtaget i respekt for afdødes vilje og til gavn for de dødeligt syge, der vil kunne skimte et nyt håb.
Anni Svanholt (SF), 2000-01-13:
Det er ikke ret lang tid siden, Folketinget behandlede præcis det samme forslag, der nu er til behandling i dag, nemlig den 20. maj 1999, og der er ikke fremkommet nye argumenter, der har ændret SF's holdning til det spørgsmål, så jeg vil henvise til det, der blev sagt i den tidligere debat.
SF's gruppe er frit stillet i denne sag, og der er dele af gruppen, der ønsker at støtte de tanker, der ligger i beslutningsforslaget, og der er dele af gruppen, der er afvisende, men der er fuld enighed i gruppen om, at når pårørende skal tage afsked med en døende, der har ønsket at være organdonor, så skal det ske på en ordentlig og værdig måde, så de pårørende reelt får mulighed for at tage afsked med deres kære, og der burde nok gøres en ekstra indsats for at sikre, at det finder sted i alle tilfælde.
Det er SF's holdning i denne her sag, og den er præcis, som den var i 1999.
Birthe Skaarup (DF), 2000-01-13:
Fru Sandy Brinck siger, at det er svært at se formålet, og at det ikke er farligt.
Men altså, det er jo netop det, det kan gå hen og være.
Man kan overbehandle, og man kan stikke nåle i nogle steder således, at folk får nogle bivirkninger.
Det er helt klart, at jeg naturligvis har undersøgt, om der kan være nogen farlighed ved det, og når jeg ser på det forrige forslag, vi havde, hvor der var fuld opbakning til, at sundhedspersoner, der ikke havde den faglige kompetence, kunne vi gå ind og tage autorisationen fra, så er det da helt oplagt, at med sådan et forslag som det her må vi da kunne gå ind og give en autorisation, så vi får en faglig kompetence. Det er til borgernes tryghed, vi fremsætter det her forslag.
Ester Larsen (V), 2000-01-13:
Tilsyneladende er alle partier enige om, at debatten godt må fortsætte.
Men jeg synes bare, at det er nogle underlige præmisser, vi sætter for debatten, for der er ting, der ikke må siges; der er en politisk korrekthed, som gør, at man ikke må bekymre sig. Jeg synes, det er en reel formulering, Kristeligt Folkeparti har valgt i deres forslag til vedtagelse, at konstatere, at der er en bekymring i den danske befolkning.
Og det fører minsandten til påstande om, at Kristeligt Folkeparti lefler og er tilhængere af skræmmekampagner.
Jamen der er jo hverken hoved eller hale i argumentationen, og hvis det er den debat, man inviterer til fra regeringspartiernes side, så er det jo begrænset, hvor meget indhold der er i den.
Jeg kan sige, at Venstre kan støtte forslaget til vedtagelse fra Kristeligt Folkeparti.
Søren Søndergaard (EL), 2000-01-13:
Jeg forstår på fru Tove Videbæk, at det, man primært har ønsket at give udtryk for, var, at man erkender bekymringen hos den danske befolkning.
Det kan man jo så udtrykke på forskellig måde.
Kristeligt Folkeparti har udtrykt det på én måde, og det er sådan set for vores skyld i orden, men så skriver man, at »Folketinget mener imidlertid, at den danske kultur primært trues ...«.
Når noget primært trues, så trues det altså også af noget andet.
Hvis det, Kristeligt Folkeparti mente, var udelukkende trues, og man fra Kristeligt Folkeparti ønsker at ændre det til »udelukkende«, så giver det mere mening, og så vil jeg trække den kritik tilbage, jeg har udtrykt.
Så vil jeg i øvrigt sige, at jeg næsten vil garantere fru Tove Videbæk i anledning af hr. Peter Skaarups bemærkninger, at vi fra Enhedslisten kender
Kristeligt Folkeparti godt nok til at vide, at vi aldrig kunne drømme om at påstå, at Kristeligt Folkeparti ville dele synspunkter med hr. Peter Skaarups parti.
Tove Videbæk (KRF), 2000-01-13:
Jeg vil gerne sige tak for svarene på mine to første spørgsmål, og jeg må også sige, at jeg er helt enig med hr. Peter Skaarup i, at vi trænger til at få opnormeret kristendomsundervisningen i de danske skoler.
Det kan jeg helt tilslutte mig.
Men om resten af svarene på de to spørgsmål må jeg sige, at de har intet med kristendom og intet med et kristent land at gøre.
Vedrørende mit konkrete spørgsmål nummer tre vil jeg gerne efterlyse et konkret svar.
Jeg vil faktisk gerne have hr. Peter Skaarups svar på spørgsmålet: Hvis de fremmede holdes ude eller sendes hjem, hvis muslimerne holdes ude af Danmark, er Danmark så et kristent land?
Lars Kramer Mikkelsen (S), 2000-01-13:
Til hr. Peter Skaarup vil jeg godt sige, at jeg synes nu, det ville være rart, hvis det var fakta, vi beskæftigede os med fra Folketingets talerstol.
I den forbindelse vil jeg gerne spørge hr. Peter Skaarup - når nu det bliver nævnt, at der i Københavns Borgerrepræsentation er seks personer af udenlandsk oprindelse - om han tæller min hustru, som er af norsk oprindelse, med blandt de seks. Jeg synes, det interessante i en debat som denne er, at Dansk Folkeparti konsekvent udelukkende tager udgangspunkt i såkaldt negativ påvirkning.
Hvis jeg nu kunne få Dansk Folkeparti til at fortælle, hvilke initiativer Dansk Folkeparti har taget for nydanskere med hensyn til integration.
I Socialdemokratiet anser vi det for utrolig vigtigt, at de nydanskere, vi får hertil, integrerer sig i det danske samfund, og hvilke initiativer har Dansk Folkeparti taget i den sammenhæng?
Og hvilke initiativer har Dansk Folkeparti deltaget i sammen med det brede flertal, som jo i øvrigt er i denne sal, om at stille krav om integration og forbedre vilkårene, så der også er tale om reel integration?
I hvilken sammenhæng har Dansk Folkeparti deltaget i dem?
Tove Videbæk (KRF), 2000-01-13:
Det er til fru Margrete Auken, som mener, at når vi erkender bekymringen, jamen så giver vi også ret i, at der er noget at bekymre sig for.
Det mener vi ikke, vil jeg sige til fru Margrete Auken.
Vi mener, at vi hermed vil opfordre til en sober debat, som kan rydde bekymringen af vejen, og via debatten håber vi så også, at vi kan styrke den kristne kultur, og at vi kan bevidstgøre danskerne om vor kristne kulturarv og dermed rydde bekymringen af vejen.
Vi kan ikke bare rydde en bekymring af vejen ved at tie stille og sige, at det går nok væk af sig selv.
Til hr. Peter Skaarup om det her med at begrænse flygtninge: Se, så kommer vi ind i en flygtningedebat, og jeg er ikke flygtningeordfører, så det vil jeg helst ikke sige alt for meget om, da det her er en kulturdebat og jeg gerne vil holde mig til de områder, som vi snakker om nu.
Hr. Søren Søndergaard omtalte også det her med, at vi siger, at dansk kultur primært trues af en manglende bevidsthed.
Det mener vi 100 pct. soleklart er korrekt, og hr. Søren Søndergaard har også ret i, at vi deler ikke holdning med Dansk Folkeparti i forhold til flygtninge og indvandrere i vort land.
Ebbe Kalnæs (CD), 2000-01-13:
Jeg vil gerne spørge, om det ikke ligger i oplægget til dette her og i trægheden, at Dansk Folkeparti helt bevidst ikke ønsker at tale om tal og proportioner.
Det afgørende er, at det jo kun er et par stykker ud af hver hundrede danskere, der går ind for den muslimske tro.
De er lige så forskellige som danskerne, og en lang række af dem bruger ikke engang deres moské, men de har stadig deres tro, og det er vel det, der er det afgørende.
Henrik Svane (RV), 2000-01-13:
Jeg vil gerne igen komme med et citat, som jeg opfatter som et demagogisk forsøg fra Dansk Folkepartis ordfører.
Det blev sagt i det sidste indlæg, at der på et tidspunkt ville være et flertal af udenlandske statsborgere her i landet.
Hvornår bliver der et flertal af udenlandske statsborgere i landet?
Er det til en olympiade, man forestiller sig det kan ske, eller hvornår?
Derfor er det nemlig vigtigt, at vi fastholder det, hr. Peter Skaarup sagde tidligere: at vi ikke behøver diskutere fakta heroppe fra talerstolen.
Det er lige præcis det.
Når vi så hører hr. Peter Skaarup sige, at det er forfærdeligt, at man bliver udelukket fra finanslovforhandlingerne, jamen så er det måske den debat, vi skal tage i stedet for: Hvorfor vil vi andre partier ikke have Dansk Folkeparti med i finanslovforhandlingerne?
Så er det jo ikke en debat om islamisering, vi skal tage, så skal vi tage en debat om, hvorfor det er så synd for Dansk Folkeparti.
Dorte Bennedsen (S), 2000-01-13:
Hr. Peter Skaarup beklagede, at han før ikke fik svaret på alle spørgsmål.
Nu vil jeg give ham lejlighed til at svare på mine spørgsmål ved kort at stille dem igen, og til gengæld vil jeg så bede hr. Peter Skaarup om at lade være at bruge sin taletid på for anden eller tredje gang at svare på spørgsmål, han allerede har besvaret.
Jeg spurgte hr. Peter Skaarup: Hvilke sprogpåvirkninger er det, der truer dansk?
Er det arabisk/urdu eller er det engelsk/amerikansk?
Mit andet spørgsmål var: Hvilke initiativer skal regeringen konkret tage for at sikre, at Danmark forbliver et kristent land?
Om Danmark er kristent, afhænger af den enkelte persons forhold til kristendom.
Er det sådan noget som kirkepligt hver anden søndag, Dansk Folkeparti forestiller sig at regeringen skal pålægge borgerne, så de eventuelt kunne få et lidt tættere forhold til kristendom, eller hvad er det?
Peter Skaarup (DF), 2000-01-13:
Hvis man ikke anser, at det er et problem, at det er det, der gør, at vi på sigt kan få en situation, hvor man ser flertal af udenlandske statsborgere eller deres efterkommere i nogle byråd, jamen så kan det være svært at diskutere bl.a. med fru Dorte Bennedsen. Og det dér med, om der skulle være kirkepligt for danske statsborgere, altså det er jo noget vås at komme med.
Det er der ikke nogen der har foreslået.
Det har Dansk Folkeparti bestemt ikke foreslået.
Altså der er jo mange danskere, der har et meget stille og roligt forhold til kirken, som ikke går i kirke, men har en stille og rolig tilknytning til kristendommen og til den danske folkekirke, uden at de hver andet øjeblik eller hver søndag eller lignende behøver at gå i kirke og bekende sig på den måde.
Det interessante er netop, at vi ser denne opblussen, denne diskussion om folkekirken, om danskheden, og det er jo netop, fordi vi ser den truet af den her religion og af folk, der kommer her til landet og altså mener, at Danmark er deres land, og det er et problem.
Dér er vi sådan set lidt ovre i det, som fru Dorte Bennedsen var inde på med sprogpåvirkningen.
Altså det, jeg har peget på er problemet,
er, at der er mange af de her nydanskere - som fru Dorte Bennedsen kalder dem - der kommer her til landet, som ikke kan det danske sprog og ikke lærer det danske sprog, fordi de er opdraget hjemmefra til at diskutere og snakke sammen på andre sprog.
Det er et af de problemer og en af de ting, som i øvrigt selv kulturministeren har erkendt at der skal sættes ind over for, og som vi gerne ved den her debat yderligere vil pege på at der skal sættes ind over for.
Hvis man ikke kan det danske sprog, så har man meget vanskelige forudsætninger for at begå sig i det danske samfund, og det er en vigtig ting at få sat fokus på.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-01-13:
I modsætning til kulturministeren, som takkede for denne debat og anledningen til at sige nogle ting, så siger Socialdemokratiets ordfører altså det modsatte og takker ikke for denne debat; den er helt unødvendig, og der er ikke nogen problemer.
Og så taler ordføreren om kultur, hovedsagelig i den snævre forstand, og dér tror jeg ikke jeg er så langt fra at være enig med hr. Søren Hansen.
Så lad os da alligevel få kendsgerningerne på bordet
, lad os få de tal præciseret, som Danmarks Statistik kom med i deres prognose fra december 1998, altså for kun godt et år siden: I øjeblikket, altså i år 2000, er 206.000 mennesker eller 3,8 pct. af befolkningen indvandrere eller efterkommere efter indvandrere fra den tredje verden, fra mindre udviklede lande.
Det er ikke meget.
Men under en række ikke urealistiske forudsætninger er der om 20 år 471.000 mennesker eller 8,5 pct. af den danske befolkning fra mindre udviklede lande i Danmark, og de er næppe jævnt fordelt over Danmark.