runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Henrik Dam Kristensen (S), 2001-04-03:
Jeg har selvfølgelig ikke nogen kommentarer til, at der er organisationer, som vil anlægge forskellige betragtninger og sager, det står jo disse organisationer frit for.
Det sidste spørgsmål, som fru Aase D. Madsen stiller, nemlig det med at nu skal der lægges mindre vægt på de lægelige afgørelser, viser jo i realiteten forskellen mellem de partier, som vedtager den her lov, og så det fru Aase D. Madsen har argumenteret for hele vejen igennem, nemlig at nu er der ikke kun fokusering på alt det, man ikke kan.
Alt det, som har med det lægelige at gøre.
Men lægen og lægelige vurderinger skal også indgå i fremtiden, men der skal være et meget bredere billede, så der ikke kun fokuseres på det, man ikke kan, men også på de ressourcer, den enkelte person har til rådighed. Men lægerne indgår bestemt stadig væk.
Aase D. Madsen (DF), 2001-04-03:
Jeg vil gerne spørge ministeren, om ministeren er klar over, at nogle af de store invalideorganisationer er i gang med at undersøge de juridiske og praktiske muligheder for at formulere en klagesag om diskrimination ved Menneskerettighedsdomstolen.
Med hensyn til tilkendelse af førtidspension fremgår det jo af lovforslaget, at man skal lægge mindre vægt på de lægelige afgørelser. Så er det, Dansk Folkeparti bliver meget, meget nervøse, for hvis man ser bort fra de lægelige afgørelser og lægger mere vægt på det andet, så er der jo rigtig, rigtig mange svage, som måske godt kan bestille lidt, men hvor man desavouerer f.eks. speciallægeafgørelserne og lægger mere vægt på den kommunale lægekonsulents afgørelse.
Det har vi set mange, mange ansøgere om førtidspension komme i klemme med.
Henrik Dam Kristensen (S), 2001-04-03:
Jeg vil meget gerne give hr. Villy Søvndal nogle helt konkrete svar på i øvrigt helt konkrete spørgsmål.
Vi taler om, at her er der et konkret arbejde, og at kommunen har en forpligtelse til at finde fleksjob.
»Har en forpligtelse«, som det i øvrigt er formuleret i bemærkningerne, og som det er ånden i lovforslaget. Metode, god sagsbehandling kan ikke erstattes af maskiner.
Men jeg synes, at det er en væsentlig del af det, der ligger i selve lovforslaget, og der er vel også nogle af de afgørende retsprincipper, som alle partier har været optaget af.
Så derfor en bekræftelse til hr. Villy Søvndal på, at det ikke er nogen facitliste.
Det er en sagsmedarbejder med en hel palet af de ting, som gør, at man laver god sagsbehandling.
Så synes jeg i øvrigt, vi kan glæde os over, at vi, når det gælder sagsbehandlingen, også gør det lidt utraditionelle, at vi sender en sum penge ud til kommunerne netop for at kunne uddanne sagsbehandlerne til at tænke på den nye måde, som den nye førtidspensionsreform er tænkt.
Så skal jeg tilslutte mig glæden over forliget, glæden
over de mange partier, som har deltaget aktivt i det her
- socialpolitisk er det nu ikke så dårligt.
Villy Søvndal (SF), 2001-04-03:
Det er afslutningen på et ganske stort lovkompleks, vi står med i dag, som vil betyde ganske store forbedringer for fremtidens førtidspensionister.
Det har vi diskuteret ved første behandling, så det skal jeg ikke holde den lange tale om, men jeg har et par enkelte ting, jeg godt vil bede socialministeren om lige at bekræfte her ved tredje behandling.
Det ene drejer sig om dem, der skal ud i fleksjob, hvor der i bemærkningerne, side 13, er redegjort for, at der skal være tale om konkret henvisning til et stykke arbejde.
Jeg vil godt bede ministeren om at bekræfte, at lovforslagets bemærkninger siger, at der er tale om anvisning af et konkret arbejde, hvor denne mulighed konkret kan udnyttes, så det er ikke en teoretisk konstruktion, vi har lavet.
Det er en meget konkret anvisning, der skal finde sted.
Det vil jeg godt bede ministeren om at bekræfte.
Det andet, jeg godt vil bede ministeren om at bekræfte, er, at den metode, der er skitseret i lovforslaget til god sagsbehandling, selvfølgelig ikke udelukker, at der stadig skal udøves et skøn af den sagsbehandler, der sidder med pensionssagen.
Den metode her er altså ikke en facitliste, man kan slå op i, for så kunne man jo lige så godt sætte en maskine til at lave det.
Der er stadig et konkret skøn, der skal udøves af den, der behandler pensionssagen.
Det vil jeg også godt bede om ministerens bekræftelse på.
Karen J. Klint (S), 2001-04-03:
Jeg er principielt ikke uenig med hr. Frank Aaen i, at det nu engang er uinteressant, hvem der betaler regningen, men netop det, at der er en regning, der skal betales, har været bragt ind i debatten om, at hvis man bliver betalt for det, er man ikke mere uvildig.
Frank Aaen (EL), 2001-04-03:
Jeg har som finansordfører haft den fornøjelse at deltage i nogle af drøftelserne om det her lovforslag, og jeg forstod faktisk ikke helt, hvorfor jeg var inddraget i forhandlingerne, indtil det gik op for mig, at det var placeringen af regningen.
Det er da også i orden.
Selvfølgelig skal vi have den.
Jeg vil sige, at det må komme i anden række, hvordan regningen betales.
Nu skal vi først have fundet ud af, hvordan man laver et tilsyn, som vi kan være tryg ved kommer til at virke, og så skal regningen selvfølgelig betales.
Det er ikke min umiddelbare opfattelse, at der er rigeligt med penge i kommunekasserne til at betale regningen, men lad os tage den diskussion efterfølgende.
Karen J. Klint (S), 2001-04-03:
Jeg er ikke uenig med grundtankerne i det, hr. Frank Aaen står frem med her, men jeg har bare et lille spørgsmål, og det er, om hr. Frank Aaen ikke kan enten bekræfte eller afkræfte, at det tilsyn, der har været ført i Københavns Kommune, faktisk også i høj grad har været betalt af Københavns Kommune, selv om det har været udgående fra embedslægeinstitutionen.
Frank Aaen (EL), 2001-04-03:
Da vores ordfører, fru Jette Gottlieb, ikke kan være til stede, skal jeg på hendes vegne fremlægge Enhedslistens synspunkt.
Vi er grundlæggende positivt indstillet over for forslaget.
Vi synes, det er godt, at det kommunale serviceniveau for den enkelte bliver nedfældet på skrift, hvad enten det drejer sig om personlig og praktisk bistand til hjemmeboende eller servicen i forhold til plejehjem og lignende boformer.
Det synliggør serviceniveauet, og det gør klagesagsbehandlingen nemmere.
Vi er også tilfredse med, at der skal oprettes pårørende- og beboerråd ved alle plejehjem o.lign. Vi tror, at den kontinuerlige dialog mellem ansatte, beboere og pårørende vil betyde både et større fokus på, at man holder, hvad man lover, og bedre samarbejde og udvikling. Til gengæld synes vi, det virker noget uigennemtænkt, at kommunerne skal ansætte læger til at forestå det sundhedsfaglige tilsyn.
Vi synes, det ville være meget mere naturligt at lade embedslægeinstitutionen stå for den opgave.
Københavns Kommune har i mange år haft et samarbejde med embedslægen om netop uanmeldt tilsyn.
Embedslægeinstitutionen i København er muligvis anderledes bemandet, end tilfældet er i resten af landet.
Denne stilling er i øjeblikket besat med en sygeplejerske, der selv har mangeårig arbejdserfaring på plejehjemsområdet.
Der er tale om uanmeldte tilsynsbesøg, der ikke alene omfatter de sundhedsfaglige aspekter som medicinopbevaring, hygiejne, mad m.v., men også indbefatter samtaler med beboerne, pårørende og personale med fokus på deres ros og kritik af dagligdagen.
Vi synes, det ville være en god idé, hvis regeringen ville lade sig inspirere af denne ordning.
Vi synes også, det er vigtigt at sikre, at både personalet og ældrerådene inddrages under en eller anden form. I København overvejes det i øjeblikket at lave et tilsynsråd i hver bydel bestående af to fra det lokale ældreråd, to valgt af de pårørende til beboerne og to udpeget af personalets faglige organisationer.
Derfor ville de være gode til en dialog og til udvikling af gensidig erfaringsudveksling og inspiration mellem de enkelte boinstitutioner.
Mange af beboerne på plejehjemmene har så store hjælpebehov, at de ville have svært ved selv at deltage i beboerrådene, og derfor er det naturligt under en eller anden form at inddrage ældrerådene, som netop er folkevalgte tillidsfolk for ældrebefolkningen.
Vi håber, at det under udvalgsarbejdet vil være muligt at forbedre det positive initiativ, som vi alligevel anser lovforslaget for at være.
Aase D. Madsen (DF), 2001-04-03:
Der blev sagt, at det var det lægefaglige, der skal kigges på, og i samme åndedrag taler ministeren om sygehuslæger, der kunne komme ind og foretage disse tilsyn.
Så er vi jo igen tilbage til den streg, hvor vi startede. Vi kan ikke få rokket ministeren med hensyn til at komme herop og sige, at det skal være embedslægen, der har det overordnede tilsyn, da det er en statslig institution, som pr. definition derfor må være uvildig.
Jeg står her med et indlæg fra Jyllands-Posten.
Det er embedslægernes formand, der siger, at PLO, altså Praktiserende Lægers Organisation, har sagt fra over for sundhedsministeren, fordi de er bange for at få habilitetskonflikter, hvis de skal have opgaven, som er en myndighedsopgave, og som kræver særlig uddannelse.
Og her er det vel, at embedslægerne kommer ind.
Henrik Dam Kristensen (S), 2001-04-03:
Det, vi nu gør, er, at vi præcist indskærper det og siger: Det her, det er hele fundamentet for tilsynsloven.
Så har jeg simpelt hen ikke fantasi til at forestille mig, at ikke også de sidste kommuner kommer med.
Det vil ligge så lysende klart efter det her.
I øvrigt er jeg også optaget af, at de kommuner, som beskriver dem i dag, men ikke beskriver dem specielt omhyggeligt, tager det her alvorligt, for det er jo hele fundamentet på det her område.
Det er selvfølgelig en tolkning, må jeg sige til fru Yvonne Herløv Andersen, at Folketinget ikke har tillid til kommunerne.
Jeg har det selv - et stykke ad vejen - og jeg gør i hvert fald ikke op med min holdning om det kommunale selvstyre i forbindelse med det her lovforslag.
Om uvildige bestyrelser: Hvis jeg bliver bedt om det, vil jeg selvfølgelig meget gerne beskrive, hvordan de kunne sammensættes, og hvordan det kunne gøres.
Det er klart, at det er en service, jeg altid vil yde Folketinget.
Men jeg vil også gerne sige med det samme, at jeg ikke selv ville være tilhænger af det.
Jeg tror ikke, det ville være nogen god idé.
Jeg synes, man ville fjerne ansvaret derfra, hvor ansvaret skal være.
Jeg ser meget gerne en demokratisering, det er også beskrevet i lovforslaget, og det synes jeg er helt afgørende og vigtigt, men jeg er ikke enig i uvildige bestyrelser med beslutningskompetence, som jeg hører fru Yvonne Herløv Andersen sige.
Der tror jeg simpelt hen vi er politisk uenige, men det er jo også fair nok.
Sådan kan livet jo også være en gang imellem.
Til fru Aase D. Madsen vil jeg gerne gentage, hvad det var, jeg sagde, da jeg var oppe første gang.
Jeg sagde helt klart, at når det gælder det lægefaglige tilsyn, er vi kommet med et forslag, som også er ophængt på embedslægeinstitutionen.
Der er et ønske om, at det ophæng skal blive endnu bedre.
Men jeg synes slet ikke, at den diskussion er værd at tage.
Det er klart manifesteret her, at det lægefaglige skal der kigges på, det har jeg givet min klare tilkendegivelse af, og det vil fremgå af den politiske diskussion, som vil komme i den kommende tid.
Tove Videbæk (KRF), 2001-04-03:
I min ordførertale stillede jeg et par spørgsmål vedrørende kvalitetsstandarder, og dem ville jeg egentlig forfærdelig gerne, hvis socialministeren ville svare på.
Det ene går ud på, hvad man vil gøre over for de kommuner, der endnu ikke har beskrevet kvalitetsstandarder her 3 år efter, at det er blevet vedtaget de skal gøre det.
Der er stadig væk 29 pct. af kommunerne, der ikke har beskrevet kvalitetsstandarder.
Det andet spørgsmål er: Hvordan vil man klare tilsynet i de kommuner, for man skal jo bruge de dér kvalitetsstandarder som grundlag for tilsynet?
Det er dem, man bygger tilsynet op ad.
Hvad vil man gøre i de kommuner?
Yvonne Herløv Andersen (CD), 2001-04-03:
Nu har jeg jo på CD's vegne ikke nogen erfaring med, at ministeren har argumentationsresistens, tværtimod kan man jo godt komme i en god dialog.
Det var jo da sådan set det, der var problemet.
Aase D. Madsen (DF), 2001-04-03:
Jeg hørte da mange positive ord fra ministerens side, og det er jeg da meget, meget glad for.
Nu sagde ministeren, at det var vigtigt, at vi fik de bedste læger til at foretage disse tilsyn.
Jamen er de bedste læger så dem, der bliver lønnet af kommunerne?
Vil der ikke altid sidde en lille mistanke tilbage om lægernes habilitet?
Vil det ikke altid være således, hvis jeg nu f.eks. vil sammenligne med lægekonsulenternes rolle i førtidspensionssagerne, at der altid lige vil sidde en lille orm og gnave?
Og i den forbindelse: Embedslægerne er jo ansat af staten, så den mistanke kan man undgå ved netop at lade embedslægerne komme ind i stedet for.
Så vil jeg i øvrigt høre ministeren, om det ikke er en god ting, hvis vi kommer så vidt, som jeg håber, nemlig at det bliver embedslægerne, der får det sundhedsmæssige tilsyn, at give embedslægen den mulighed, at han kunne ansætte eller udpege nogle personer, der også kunne se på det omsorgsmæssige, når man skal ud på disse tilsyn.
Anders Samuelsen (RV), 2001-04-03:
Vi har jo alle sammen taget afstand fra de eksempler på omsorgssvigt, som har været fremme i pressen, så det er sådan set ikke det, debatten går på i dag.
Vi har også alle sammen efterlyst, at der er nogen, der har grebet ind, at der er blevet taget hånd om de dårlige eksempler, som vi har set.
Problemet er egentlig i bund og grund, hvordan man konkret sikrer sig mod omsorgssvigt, når vi skal skrive det ind lovgivningen.
Faren ligger i bund og grund mellem den politiske korrekthed, eller hvad vi nu skal kalde det, og at man stirrer sig blind på, at der er én bestemt måde at løse problemet på, fordi man har set, at det fungerer godt ét sted.
Det her er så et konkret forslag til, hvordan man kan løse det, og jeg synes, der er nogle meget fine og udmærkede toner i det forslag, som har nogle konkrete nye elementer i tilbudet til de ældre.
Det er blevet nævnt før, at alle skal have en personlig plejeplan allerede ved indflytningen, at der sker en udvidelse af demokratidelen på de enkelte hjem, og at der sker en øgning af det sundhedsmæssige tilsyn.
Hvorvidt vi har fundet den hundrede procent rigtige model må vi prøve at se nærmere på i debatten - også i udvalget.
Fru Yvonne Herløv Andersen pegede på en model, som også lyder meget udmærket, altså den med at lægge så stort et ansvar som muligt ud på institutionen osv., osv.
Det kan også fungere nogle steder, men heller ikke i den situation kan der være nogen helt sikker gardering mod, at der også dér kunne komme dårlige eksempler, og hvad gør vi så i den situation?
Det er det, den fortsatte og vel i bund og grund endeløse debat skal give et svar på, og der må vi så se, hvor tæt vi kan komme på det.
Foreløbig siger jeg i hvert fald, at vi fra Det Radikale Venstres side godt kan bakke op om det forslag, der ligger her, men lad os fortsætte debatten.
Villy Søvndal (SF), 2001-04-03:
Jeg skal takke med at kvittere for støtten fra fru Yvonne Herløv Andersen.
Man kan gå mange veje i det her.
Rene sprøjter er jo så oplagt en fordel.
Ikke én, der har tænkt sig om, kan være fortaler for, at man ikke skal forsøge at reducere smittespredningen af sygdomme, af farlig leverbetændelse, af hiv og aids osv.
man vil gå.
Jeg synes, at fru Tove Videbæk er helt galt afmarcheret, når hun sammenligner fixerum med hashklubber.
De har intet med hinanden at gøre.
Det her er et forsøg på at få det, der foregår og som foregår alligevel, uanset besværgelserne, ind under nogle rammer, hvor konsekvenserne ikke bliver så voldsomme.
Det er hashklubberne jo ikke.
Det har intet med hinanden at gøre.
Hr. Tom Behnke understregede, at Det Konservative Folkeparti ikke deler opfattelsen.
Det overrasker mig sådan set ikke.
Hr. Tom Behnke mente i øvrigt, at det, jeg sagde, var en afsporing af debatten.
Nu var det jo ikke mig, der efter min ordførertale rejste mig op og stillede fire spørgsmål, som jeg er nødt til at svare på, og man kan ikke bebrejde mig, at jeg svarer, når man spørger mig, og dermed afsporer debatten.
Jeg er enig i, at debatten i dag ligger et andet sted, og derfor tror jeg, jeg sagde, at lægeordineret heroin vender vi tilbage til ved en senere lejlighed.
Så vil jeg bare sige til fru Tove Fergo, at jeg for så vidt er meget enig.
Mit første mål er også stoffrihed.
Når vi så konstaterer efter alle gode viljer, at det ikke lod sig gøre, og at vi står tilbage med nogle mennesker, der lider voldsom smerte, så kommer det næste relevante spørgsmål: Hvad stiller vi op med dem?
Der er jeg også meget enig, tror jeg, med fru Tove Fergo om, at der drejer det sig om at formindske smerten maksimalt, at gå så langt, vi overhovedet kan, i retning af at formindske smerte hos de her mennesker.
Tove Videbæk (KRF), 2001-04-03:
Jeg er helt tilfreds med og tryg ved hr. Tom Behnkes forsikring om, at udlevering af heroin på ingen måde var tænkt ind i denne sætning her i dag.
Angående hr. Villy Søvndals spørgsmål til mig vedrørende rent vand osv.: Jamen det kan vi være helt enige i, men når vi kommer til fixerum, så vil jeg sammenligne fixerum med de hashklubber, som vi i dag er ved at lovgive om, så vi kan få dem nedlagt.
De hashklubber, som ingen ønsker, fordi de kan lokke andre til at begynde at misbruge, og det mener jeg også, at fixerum vil kunne.
Peter Skaarup (DF), 2001-04-03:
Men kan justitsministeren ikke bekræfte, at politiet er meget sure over, at der sker de her gentagne fangeflugter?
Chefen for narkopolitiet i København udtalte i går, at det var svært at sætte tal på, hvor mange timers politiarbejde, efterforskningsarbejde, der gik til spilde, fordi man lige pludselig kunne se, at de samme fanger, som man havde kæmpet for at få ind bag tremmerne, flygtede i løbet af nul komma fem.
Virker det så ikke noget barokt, at man inden for fængselsmyndighederne faktisk opererer med, at fangerne skal have mulighed for at flygte, at det nærmest er en betingelse for, at fængslerne kan fungere, at fangerne skal have mulighed for at flygte?
Og vil ministeren i forbindelse med de ret mange flugter, vi har set specielt fra arresterne, ikke lave en ekstra straf?
Det kunne være, at man fik 25 pct. oven i den straf, man oprindelig havde fået, hvis man flygtede første gang.
Endelig vil jeg spørge ministeren, om det ikke er korrekt, at selv om der er indgået et forlig på Kriminalforsorgens område, har vi stadig væk en række specielt arrester, men også f.eks. Vridsløselille Statsfængsel, som desværre har mange store problemer i fængslet.
Man har mange mursten, man har meget tag ...
Frank Jensen (S), 2001-04-03:
Jeg kan i det her tilfælde forhåbentlig også til glæde for hr. Helge Adam Møller oplyse, at det også indgår i overvejelserne i forbindelse med vurderingen af prøveløsladelse.
Jeg tror, at mange har det indtryk, at alle har ret til prøveløsladelse under afsoning af en fængselsstraf.
Det er ingenlunde tilfældet.
Det beror i hvert eneste tilfælde på en konkret vurdering fra Direktoratet for Kriminalforsorgen.
Og udebliver man fra påbegyndelse af afsoning, har man flugt eller udeblivelse i forbindelse med afsoning, hvor man har ret til at være på udgang, så indgår det i vurderingen, og det trækker klart nedad i forhold til egnethed til at blive prøveløsladt. Som udviklingen har været gennem de seneste år, har antallet af personer, der får afslag på prøveløsladelse, været stigende, ja, nogle vil endda sige, hvis man vurderer det procentuelt, at det har været stærkt stigende.
I takt med at vi får flere alternativer til at holde folk spærret inde, nemlig samfundstjeneste og andet, bliver de dårligere og dårligere, om man så må sige, og det bliver også mere og mere belastede kriminelle, der kommer i vores fængsler.
Så klientellet i vores fængsler bliver selvfølgelig mere og mere belastet.
Derfor vil der også procentuelt blive flere, der får afvist prøveløsladelse.
Helge Adam Møller (KF), 2001-04-03:
Det er jo ministerens udlægning, at det, der sker inde i arresthuset, opleves som en hård straf.
Jeg må indrømme, at jeg tror, det vil virke meget mere præventivt, altså afskrækkende, hvis ministeren i morgen indførte det, som han faktisk har mulighed for med et cirkulære uden at spørge Folketinget, hvor han sagde, at for enhver, der flygtede fra et dansk fængsel, ville det helt automatisk betyde, at vedkommende aldrig nogen sinde kunne opnå prøveløsladelse.
Det er jo sådan, at hovedreglen er
, at har man eksempelvis fået 3 års fængsel, så vil langt de fleste blive løsladt efter 2 år, når de har afsonet to tredjedele af tiden.
Hvis de vidste med sig selv, at hvis de stikker af, så betyder det automatisk, at de skal afsone alle 3 år, også det sidste år, er der ikke tvivl om, at der stadig væk ville være flugt - det er jeg enig i - men der vil være markant færre flugtforsøg, fordi de vidste, at det kostede noget.
Hvorfor indfører ministeren ikke den regel?
Frank Jensen (S), 2001-04-03:
Jeg er glad for, at hr. Helge Adam Møller gav mig anledning til at komme tilbage til hovedspørgsmålet.
Hvis man udebliver, hvis man undviger fra et åbent fængsel, så vil det i hovedparten af tilfældene betyde, at man bliver overført til et lukket fængsel.
Afsoner man i et åbent fængsel, og har man udgang, men udebliver fra udgang, eller undviger man fra åbent fængsel, så er hovedreglen, at man bliver overført til fortsat afsoning i et lukket fængsel eller arresthus.
Flugt over muren fra arresthus eller lukket fængsel har vi heldigvis ganske få af.
Men hr. Helge Adam Møller henviser jo til en konkret flugt over muren fra arresthuset i Køge i weekenden, og det er korrekt.
Lykkes det politiet, og det gør det heldigvis i langt de fleste tilfælde, hvor vi har flugt over muren, at anholde vedkommende og bringe vedkommende tilbage, så vil ethvert gunstigt vilkår, han har haft - det kan være adgang til ledsaget udgang af fængslet, det kan være uledsaget udgang, hvis han er så langt henne i sit afsoningsforløb - som hovedregel være vilkår, der forsvinder.
Så man kan sige, at det opleves som straf.
Der er ikke formelt en prøvelse ved domstolene igen, hvor de bliver idømt en forlængelse af deres straf, men som sagt opleves det af den pågældende afsoner som en hård straf.
Helge Adam Møller (KF), 2001-04-03:
Ministeren siger, at han er den første til at beklage.
Selvfølgelig, det tror jeg gerne, uden tvivl.
Men det er bare ikke nok at beklage. Jeg synes, det er udmærket, at vi bygger et nyt fængsel, at vi prøver at forstærke forholdene for de indsatte.
Men det er da en, undskyld udtrykket, ja, jeg ville have sagt tåbelig, men nu siger jeg en ikke særlig genial ordning, at enhver indsat i et dansk fængsel ved, at hvis han stikker af, og uanset om han gør det to, tre eller fire gange, så får han ikke én eneste dags ekstra afsoning.
Jo, det kan ske, at han får en disciplinærstraf, når han kommer tilbage til arresthuset, men han afsoner ikke 1 minut, 1 time eller 1 dag længere.
Derfor er det, at der burde indføres en ekstra straf; det ville afholde et ganske stort antal fra overhovedet at stikke af.
Hvorfor vil ministeren ikke gøre det?