Tom Behnke (FP), 1998-11-17:
Det er udmærket, at SF rejser den her forespørgselsdebat.
Og der er heller ingen tvivl om, at når SF rejser forespørgselsdebatten her, så er det, fordi SF har fået øje på, at der rent faktisk er nogle her i samfundet, som ikke når at få sparet så meget som en krone op, inden de når frem til at skulle have deres folkepension. Så sidder SF og kigger lidt på: Det, de så kan få den dag, hvor de går på folkepension, er for lidt.
Og så begynder SF at spole baglæns for at finde ud af: Hvordan gør vi så noget for, at de kan få sparet lidt op, sådan at de kan få det samme, som de andre i øvrigt får?
Det ville løse alle problemerne.
Hvorfor lave alle disse krumspring med bureaukrati, og at staten skal ind over for visse borgere og indbetale penge på en konto, som så kan stå til den dag, de bliver pensionister, så de er ligestillet med andre på arbejdsmarkedet?
Hvorfor lave alt det bureaukrati? Hvis problemet er, at folkepensionen er for lav, så sæt den op.
Den holdning, vi har i Fremskridtspartiet,
er, at folkepensionens grundbeløb er for lavt.
Jeg er helt enig med Venstres ordfører, hr. Erik Larsen, der netop sagde, at som minimum skal vi sikre, at folkepensionens grundbeløb i hvert tilfælde får en størrelse, som det havde før skattereformen i 1994.
Folkepensionen skal have en størrelse, så man kan leve af den.
Og i det øjeblik, folkepensionen har en størrelse, hvor man kan leve af den, jamen så er hele den her debat overflødig.
Så nemt kunne det gøres.
Men af en eller anden årsag vil man ind og lave en meget bureaukratisk omfordelingspolitik.
Og det kan vi i Fremskridtspartiet ikke helt forstå.
Vi har også den holdning i Fremskridtspartiet, at folkepensionen skal være ens for alle, uanset indtægts- og formueforhold.
Og vi har den holdning i Fremskridtspartiet, at det ikke skal være sådan, at fordi man har været borgmester eller minister eller noget andet fint her i samfundet, hvor man har kors og bånd og stjerner på, så skal man have ekstra meget i pension.
Det mener vi ikke.
Det er også vores opfattelse, at de tillæg, som man så giver ud over pensionen - og det er klart, at det kan der blive tale om, når vi taler om handicappede, personer, der er syge og har behov for megen medicin osv. - disse tillæg, som jo naturligt vil være afhængige af indtægtsforhold, skal efter vores opfattelse være uafhængige af formueforholdene.
Og det er ganske enkelt for at slå en streg over det én gang for alle.
For som det kører i dag, oplever vi jo, at i to kommuner, der kan ligge lige op og ned ad hinanden, er der vidt forskellige regler for, hvorledes man beregner formuen, og hvor meget formue der skal til, for at man kan få tillæg eller ikke få tillæg.
Og det er ikke rimeligt, at der sker så markant en forskelsbehandling i landets forskellige kommuner.
Så hvis man er berettiget til tillæg, så skal de kun være afhængige af indtægten og ikke af formuen.
Man kan så sige, at forudsætningerne for, at vi måske kunne løse nogle af disse problemer, sådan som SF har ønsket det og skitseret det, kunne også være, at vi gik ind og sikrede os, at så mange som muligt rent faktisk havde en tilknytning til arbejdsmarkedet.
Og at vi også sikrede os, at de, der måske ikke kan være på arbejdsmarkedet 100 pct., blev sikret fleksjob, skånejob, forskellige andre former for tilknytning til arbejdsmarkedet så meget som muligt, så de trods alt både havde livskvalitet og også muligheden for at tjene en skilling for på den måde at kunne lægge lidt til side. Men jeg er helt enig i, at selv om vi gør alt det, vil der være en gruppe tilbage som f.eks. de, der er på førtidspension, og specielt når vi taler om dem på den laveste førtidspension.
Det er en meget lav indtægt, det er det.
Men vi skal jo så ikke kompensere dem igennem deres livsforløb ved, at staten skal spare op for dem til en pensionsordning, fordi pensionsordningerne er for lave. Så er det bedre at tage skridtet fuldt ud og erkende, at folkepensionen er for lav, og så generelt få sat folkepensionen op.
Derfor må jeg sige, at for Fremskridtspartiets vedkommende kan vi ikke støtte SF's forslag til vedtagelse.
en anstændig størrelse, så man kan leve af den.
Så har man løst problemet.