runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Carsten Hansen (S), 2006-03-02:
Jeg takker for den positive tilkendegivelse, men der er jo ikke rigtig nogen substans i det.
Zigzagkurs, det fatter jeg simpelt hen ikke, for vi har sagt, at hvis der overhovedet er problemer i det her, vil vi gerne være med til at kigge på det.
Vi var en række partier, som sidste år i fællesskab fremsatte L 21.
Vi foretog en række opfølgninger, og det er derfor, vi nu siger, at varighedsbegrænsningen i virkeligheden er overflødig.
Vi lavede en visitationsmodel, oplysningsskema, opfølgning efter 4 uger, opfølgningsplaner, sanktioner over for kommunerne osv.
Det er ikke det, vi ønsker at tage ud af det.
Det er ikke, som beskæftigelsesministeren har sagt i interview til forskellige aviser, fordi vi vil nedsætte sagsbehandlernes behandlingstid på det her område.
Tror hr. Erling Bonnesen, at fordi der er mennesker, der falder ud af systemet – jeg har givet et eksempel, og jeg kunne læse flere op – så vil det nedsætte sagsbehandlingstiden?
Er hr. Erling Bonnesen ikke enig i, at det er et problem for de mennesker, der har passet deres arbejde og kommer ud for en ulykke eller bliver nedslidte, at de kan ryge fuldstændig ud og miste deres forsørgelsesgrundlag?
Er det et velfærdssamfund værdigt, og vil Venstre være med til at se på de her eksempler?
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-03-02:
Jeg synes bare, det er vigtigt, at vi er ret præcise her.
Jeg vil godt tage udgangspunkt i, at ministeren i 2003 fremsatte et lovforslag om forbud mod eksklusivaftaler.
I 2006 bliver der fremsat et andet forslag, som udvider det oprindelige forslag, som bl.a. udvider det med hensyn til spørgsmålet om anvisning gennem fagforeningerne.
Jeg vil bare gerne vide, om der i dommen fra Menneskerettighedsdomstolen er noget som helst belæg for, at lige præcis den bestemmelse kommer med.
Dommen er jo meget principiel og meget klar.
Og derfor vil sådan et tilfælde, hvor man har eneret på at anvise arbejdskraft – det vil sige, at man anviser egne medlemmer til bestemte job og kun egne medlemmer – naturligvis fungere ligesom en eksklusivbestemmelse.
Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslaget overgik derefter til anden behandling.
Afstemning
Erling Bonnesen (V), 2006-03-02:
Når vi i regeringen kommer med lovforslaget nu, så er det præcis for ikke kun at sætte fokus på det økonomiske i det, altså sygedagpenge, men det er også for at få kigget på alle de øvrige ting, der ligger ud over det økonomiske, med henblik på at hjælpe de mennesker, der måtte have forskellige problemer, til hurtigst muligt at komme tilbage til arbejdsmarkedet igen.
Men jeg afviser at stå og foretage en konkret sagsbehandling her i salen.
Det er fint, at vi kan få undersøgt nogle ting i forbindelse med udvalgsbehandlingen.
Meddelelser fra formanden
Erling Bonnesen (V), 2006-03-02:
Jeg hilser med tilfredshed, at Socialdemokraterne interesserer sig for det her gode forslag, der nu er blevet fremsat.
Jeg vil godt tage fat i det, som ordføreren selv har sat fokus på, nemlig varighedsbegrænsningen.
Ordføreren tegner ligesom et billede af, at man stort set kører ind i en mur, når man når de 52 uger.
Så vil jeg blot meget diplomatisk henvise til, at det gør man ikke, for er ordføreren ikke enig med mig i, at der allerede nu er forskellige muligheder for forlængelse af dagpengeperioden?
Punkt 1, hvis man f.eks. er i gang med revalidering, og punkt 2, hvis man f.eks. er i gang med at få afklaret sine konkrete forhold med henblik på, hvilken behandling der nu skal sættes ind for at komme videre.
I virkeligheden er det faktisk meget gode regler, der er nu, men jeg synes, at det er fint, at der bliver lagt op til, at vi kan arbejde med det.
Men kan vi ikke lige få bekræftet, at man altså ikke kører ind i den mur, som det bliver tegnet her?
Carsten Hansen (S), 2006-03-02:
Jeg vil godt sige til Venstres ordfører, hr. Erling Bonnesen, at jeg mere og mere oplever, at mennesker rammer den mur, fordi man ikke kommer ind i et forløb, når man er klar til at gå ind i et revalideringsforløb eller et fleksjob eller noget andet.
Jeg anerkender, at det er os, der har indført de to gange 13 ugers forlængelse, men der skal være nogle klare grunde til det.
Og det skal der også være retssikkerhedsmæssigt, hvis vi skal opretholde en varighedsbegrænsning.
I virkeligheden kan man sige, at med L 21, hvor vi indgår en aftale med regeringen og Venstre, får vi indført en lang række begreber.
Det mener jeg at vi skal holde meget fast i.
Og jeg mener ikke, at ophør af varighedsbegræsningen behøver at betyde, at sagsbehandlerne arbejder langsommere.
Det er korrekt, at der i dag er nogle muligheder.
Det er også korrekt, at de muligheder ikke er for alle.
Der er nogle, der falder udenfor, mennesker, som ikke er afklaret, og som render rundt i systemet.
Vi ved, at der er ca. 5.000 om året; der er fulgt op på det.
Jeg kan sige allerede nu, at jeg faktisk har fået mange henvendelser i mine mails fra mange forskellige foreninger og enkeltpersoner, der siger: Det kan godt være, jeg er blevet ramt af det her, men jeg håber sandelig, at vi kan forhindre, at bare et eneste menneske mere falder ud og må gå fra hus og hjem.
Erling Bonnesen (V), 2006-03-02:
Men vil ordføreren ikke bekræfte, at Socialdemokratiet selv for ikke ret lang tid siden har været ude med, at det var en god idé at bruge begrebet varighedsbegrænsning, for at man netop fik de rette incitamenter på plads over for kommunerne, som jo reelt skal lave sagsbehandlingen på det område her?
Så vil jeg godt kvittere den anden vej og anerkende, at der kan være nogle enkeltting, sådan sager på kanten af det, vi skal have kigget på.
Carsten Hansen (S), 2006-03-02:
Nu blev det efterhånden lidt svært at finde ud af, hvad det var, jeg skulle bekræfte og ikke bekræfte.
Men jeg kan sige så meget, at vi er overbeviste om, at varighedsbegrænsningen har overlevet sig selv.
Men det, der i virkeligheden er hamrende vigtigt, er her at tage hånd om mennesket.
Der er nogle mennesker, der falder uden for de systemer, vi har lavet, og det er ikke rimeligt.
Det er mennesker, som har passet deres arbejde på fuld tid, til de ryger ud af den ene eller den anden årsag.
Det kan være sygdom, det kan også være pludselig opståede lidelser, det kan være ulykker, osv.
Der har vi gang på gang set sager, hvor mennesker er faldet ud, fordi de bliver henvist til kontanthjælp, men har en ægtefælle, der har en indtægt.
Jeg kunne godt læse eksemplerne op.
Det er familier med børn osv.
Derfor er vi nødt til at få set på det.
Hvordan vi skal løse det?
Hvis hr. Erling Bonnesen kan stille med et bedre forslag, ser vi gerne på det, men vi opfatter varighedsbegrænsningen som den store hindring for at lave noget fornuftigt.
Thomas Krog (SF), 2006-03-02:
Jeg vil gerne rose den socialdemokratiske ordfører for den klare tale om varighedsbegrænsningen.
Men jeg vil godt spørge til det, der blev sagt i starten om retssikkerheden.
Jeg har nogle tal fra Nordjylland, der viser, at over halvdelen af de mennesker, der klager over stoppet for sygedagpenge – som altså er faldet ud af sygedagpengesystemet på samme måde som de mennesker, vi har snakket om i forbindelse med varighedsbegrænsningen – faktisk får helt eller delvis medhold i klageinstansen, altså i det sociale nævn.
Er den socialdemokratiske ordfører ikke enig i, at det simpelt hen er en praksis, som både er urimelig og uacceptabel, og som vi bør se at få ændret på en anden måde end ved at skrive praksis ind i loven?
Carsten Hansen (S), 2006-03-02:
Jeg vil godt sige, at hvis det, SF’s ordfører siger her, er korrekt, er det jo ganske alvorligt, at så mange klagere får medhold.
Det er klart, at der skal være klagemuligheder, der skal være rum til, at man kan begå fejl ude i kommunerne, og der skal også være mulighed for et skøn; det er jeg helt enig i.
Men hvis vi er oppe på, at over halvdelen får medhold, er der noget galt.
Vi ved ikke engang, hvor mange der ikke har klaget, og det synes jeg vi skal få undersøgt undervejs, men der må lægges op til at få set på retssikkerheden på hele det sociale område som en samlet helhed.
Jeg kan godt sige, at for Socialdemokratiets vedkommende er vi meget indstillet på at være med, for det er jo en helt anden side af problematikken, som vi i hvert fald gerne vil være med til at undersøge.
Jeg synes, at vi i fællesskab skulle stille nogle spørgsmål til beskæftigelsesministeren og få foretaget en undersøgelse i hele landet for at se, om forholdet i Nordjylland er landsdækkende eller ej, og så kigge på det igen.
Thomas Krog (SF), 2006-03-02:
Jeg skal sørge for, at hr. Carsten Hansen hurtigt får de tal, jeg talte om, at se.
Det er ganske rigtigt, at ud over lige præcis problemet med sygedagpengene er der en række tilsvarende problemer på andre områder.
Jeg har allerede bedt om også at få tallene på landsplan, og de skulle komme i løbet af en måneds tid.
Jeg vil også godt have lov til at rose det socialdemokratiske tilsagn om, at der skal ses på området, og at det skal tages op under et.
Tallene er steget voldsomt fra 2002, hvor det var ca. 30 pct., til 40 pct. i 2003, 50 pct. i 2004 og ca. 55 pct. i 2005.
Jeg kan love, at den socialdemokratiske ordfører kommer til at høre mere til det.
Carsten Hansen (S), 2006-03-02:
Jeg vil godt sige, at det er bekymrende.
Jeg kendte godt stigningstakten, og det mest bekymrende er, at den har været så voldsom, for det kunne jo tyde på, at kommunerne er pressede i deres økonomi, og efter de meget rigoristiske forhandlinger med regeringen, der kun tillader 0,5 pct. stigning, mens det private forbrug flintrer af sted, er det altså de svageste kommuner, der betaler prisen.
Lad os få et sagligt grundlag for at undersøge, hvordan det ser ud, og lad os i øvrigt sige til vores beskæftigelsesminister og også til forbrugerministeren – hvis han gider høre det – at der er altså ingen regering, der kan holde til, at klagerne får medhold i 50 pct. af sagerne, og at den andel stiger og stiger.
Jeg synes, at enhver, der beskæftiger sig med området, må tage det meget alvorligt.
Carsten Hansen (S), 2006-03-02:
Jeg vil starte med at sige tak for det klare tilsagn angående delvis raskmelding, og jeg kan tilføje det spørgsmål, om hr. Bent Bøgsted og Dansk Folkeparti ikke opfatter det som en fejl, at man kan falde ned mellem to stole.
Jeg tror, beskæftigelsesministeren sagde det så fint, at han opfatter det som noget, der skal rettes, og at det i virkeligheden var en fejl.
Det andet er, at i fællesskab har vi med L 21 fremsat et lovforslag, som indeholder en lang række handlemuligheder for, hvad der kan gøres, når folk bliver sygemeldt, med opfølgning og sanktionsmuligheder over for kommunerne osv., så angående varighedsbegrænsningen vil jeg spørge lidt uddybende, om hr. Bent Bøgsted opfatter det som noget af det, der kan hjælpe os ud af problemet med varighedsbegrænsningen, at vi har en lang række sanktionsmuligheder.
I øvrigt tak for tilsagnet angående begrænsningen af sygedagpenge.
Men er det ikke sådan, at med alle de mange tiltag, vi har gjort, og de nye, der vil komme, vil vi i virkeligheden kunne undvære begrænsningen af sygedagpengene til de mennesker, der bliver ramt?
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-03-02:
Nu er jeg jo fuld af forståelse for, at ministeren er meget glad for den her dom, som man så kan sige formelt set gik imod den danske regerings interesser, men lad det nu ligge.
Det er jo sådan set det, hele historien går ud på.
Erling Bonnesen (V), 2006-03-02:
Nu har jeg også noteret mig, at Socialdemokratiet tidligere, for ikke så længe siden, selv havde ideer og fremlagde forslag til, at der skulle kigges lige præcis på varighedsbegrænsning, for at man kunne få målrettet fokus på opfølgningen af det.
Så jeg noterer, at man måske også her nu er på vej til en socialdemokratisk zigzagkurs.
Men o.k., vi må så i udvalgsbehandlingen prøve at kigge på, hvor kursen ligger i øjeblikket.
Vi er generelt i Venstre helt parate til at følge op på det, der i længere tid har været hovedsporet, netop regeringens linje med henblik på at få sat målrettet fokus på den enkelte – hvad er det præcis, der er problemstillingen for den, der er blevet ramt af nogle ting? – og give de bedste muligheder for, at vedkommende forhåbentlig kan vende tilbage til arbejdsmarkedet igen hurtigst muligt.
Så også i den situation synes jeg, vi skal prøve at tage den der sag med til udvalgsbehandlingen og se, om den ligger i kanten af tingene.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-03-02:
Jeg tror godt, at jeg kan illustrere over for hr. Torsten Schack Pedersen, hvor han tager fejl, for der er ingen, der siger, at en sådan dom skal implementeres ved lov.
Det er bare et spørgsmål om, at man skal efterleve den.
Og det vil være det mest hensigtsmæssige, hvis man, når vi snakker om aftaler, der er indgået som frivillige aftaler, også kan lave dem om ved aftaler gennem frivillige aftaler, at man efterlever den dom.
Det vil være fornuftigt.
Man kan prøve at henvise til andre områder, hvor vi jo heller ikke nødvendigvis synes at man skal implementere ved hjælp af lovgivning, tænk på EU-direktiver.
Når det har noget at gøre med aftalefriheden, er det i en lang række spørgsmål mest hensigtsmæssigt, at lovgiverne holder sig langt væk, og at direktiver bliver implementeret gennem overenskomster.
Der er vi jo stødt sammen før.
Regeringen insisterede på, at man skulle lave en deltidslov, der inddrog nogle helt andre spørgsmål end deltidsdirektivet, i stedet for at sige, at de ting, der vedtages i et EU-direktiv, bliver implementeret gennem aftaler mellem arbejdsmarkedets parter.
Elisabeth Geday (RV), 2006-03-02:
Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol i Strasbourg har i klar tale dømt de danske eksklusivaftaler ude.
Det strider mod de europæiske menneskerettigheder at tvinge mennesker til at være eller blive medlem af en bestemt organisation, hvis man vil arbejde på en bestemt arbejdsplads, og derfor må Det Radikale Venstre selvfølgelig også tilslutte sig regeringens forslag om at bringe den danske lovgivning i overensstemmelse med dommen.
Selv om vi anerkender parternes frie forhandlingsret på arbejdsmarkedet, græder vi ærlig talt tørre tårer over, at bestående eksklusivaftaler erklæres ugyldige, og at det bliver forbudt at indgå nye aftaler.
Efter vores opfattelse hører eksklusivaftaler industrisamfundet til.
Selvfølgelig skal de faglige organisationer sikre gode overenskomster, men derudover bør de i dag gøre brug af god medlemsservice, attraktive medlemstilbud, individuel rådgivning og et konkurrencedygtigt kontingent som de primære argumenter for at holde på medlemmerne eller trække nye til.
Sådan har virkeligheden været længe for de akademiske faglige organisationer i AC, og jeg tror faktisk, at LO-organisationerne kunne lære noget heraf.
Tanken om at tvinge mennesker ind i en bestemt faglig organisation eller ud fra arbejdspladsen, hvis de ikke gør det, hører vel nærmest 1920’erne til.
Jeg kan se billedet for mig af skruebrækkerne, som på vej til arbejde løber spidsrod mellem de strejkende arbejdere.
Dengang var organisationsgraden i Danmark langt lavere end de ca. 80 pct., den er i dag, overenskomstdækningen var ringe og arbejdstagerrettighederne tilsvarende dårlige.
Dengang kunne der være gode argumenter for eksklusivaftaler, men det er der ikke i dag.
I dag står blot krænkelsen af den enkeltes frihed tilbage, og derfor begræder Det Radikale Venstre langtfra dommen fra Menneskerettighedsdomstolen.
Regeringen bebuder, at indenrigs- og sundhedsministeren inden sommerferien vil fremsætte et forslag, der afskaffer de eksklusivlignende bestemmelser på sygesikringsområdet.
Regeringen bebuder også, at justitsministeren vil lade afskaffelse af advokaters obligatoriske medlemskab af Advokatsamfundet indgå i arbejdet i det udvalg, der i øjeblikket arbejder med moderniseringen af advokaters forhold med henblik på at komme med et snarligt udspil.
Disse to initiativer er politisk bestemte snarere end en konsekvens af dommen fra Strasbourg, men det gør dem sådan set ikke mindre velkomne.
Vi kan således se frem til, at eksklusivaftaler og eksklusivlignende bestemmelser afskaffes over én kam.
Det glæder vi os over som liberale, dog under forudsætning af at regeringen også finder gode løsninger på de samfundsmæssige udfordringer og de forbrugerhensyn, som de eksklusivlignende bestemmelser i nogle liberale erhverv har understøttet.
Vi ønsker, at der fortsat er styr på udgifterne til sygesikringen, og vi ønsker, at brodne kar blandt så vel læger og tandlæger som advokater fortsat holdes i ave, og at advokaternes uafhængighed sikres.
Med disse ord kan vi allerede her ved førstebehandlingen bebude vores opbakning til dette lovforslag.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-03-02:
Jeg kunne godt tænke mig at høre, om Det Radikale Venstre er tilhænger af aftalefriheden på det danske arbejdsmarked.
Elisabeth Geday (RV), 2006-03-02:
Jeg vil forholde mig til det sidste, for det første var jo nærmest et oratorisk spørgsmål.
Det sidste, altså om parterne kan løse spørgsmålet ved en overenskomstforhandling, tror jeg vi må lade ligge til en drøftelse i udvalget.
Principielt synes jeg, det er bedre, at parterne klarer det ved overenskomstforhandlingerne, end at vi skal lovgive om det, men jeg tror desværre ikke, de kan leve op til de krav, Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol stiller til os som en konsekvens af dommen.
Men lad os tage det i udvalgsarbejdet.
Så synes jeg i øvrigt, det havde klædt fagbevægelsen umådelig godt, hvis den, allerede før dommen var faldet, havde valgt at afskaffe eksklusivaftaler ved en tidligere overenskomstforhandling, for som jeg sagde, mener jeg, at faglige organisationer bør konkurrere på nogle helt andre parametre end tvang.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-03-02:
Jamen er der tale om tvang?
Nej, der er ikke nogen som helst tvang for nogen som helst lønmodtagere i dette land til at være medlem af en bestemt forening.
Det er der ikke.
Eksklusivaftalerne betyder jo udelukkende, at når der bliver indgået en frivillig aftale mellem en arbejdsgiver og en faglig organisation, forpligter arbejdsgiverne sig til at ansætte organiseret arbejdskraft.
Der er ikke nogen tvang over for de lønmodtagere, der ikke vil være medlem af den pågældende fagforening, så jeg forstår ikke helt tanken om, at det skal være en direkte tvang, at folk skal være medlem af en bestemt forening.
De kan bare lade være.
Elisabeth Geday (RV), 2006-03-02:
Det, hr. Jørgen Arbo-Bæhr gør, er jo, at han sætter spørgsmålstegn ved selve dommen ved Menneskerettighedsdomstolen, men det vil jeg bede ham om at diskutere med de jurister, som måtte være særlig spidsfindige på området.
Men den enkelte person, som er på en arbejdsplads, der har indgået en overenskomst med en faglig organisation, og får at vide, at hvis man vil blive her, skal man melde sig ind i en bestemt faglig organisation, for ellers ryger man ud, den person føler det som en tvangssituation.
Det vil jeg gerne bekræfte over for hr. Jørgen Arbo-Bæhr.
Carsten Hansen (S), 2006-03-02:
Det er jo ikke nogen nyhed, at i arbejdsmarkedsspørgsmål er De Radikale meget liberale med opmandssager og tvungen voldgift i stedet for strejkeret osv.; det ved vi godt.
Fru Elisabeth Geday sagde, at hun gerne havde set, at man havde afskaffet eksklusivaftalerne, inden dommen faldt.
Men vil Det Radikale Venstres ordfører ikke give mig ret i, at der faktisk er faldet en dom, der sagde, at det ikke er ulovligt at indgå eksklusivaftaler i Danmark?
Det er faktisk ikke ret mange år siden, Højesteret traf en klar afgørelse i det spørgsmål.
Det andet er, at det er sådan, at den danske dommer ved Menneskerettighedsdomstolen sagde helt klart, at han er dybt uenig i dette lovforslag.
Jeg anfægter ikke domstolsafgørelsen, men spørgsmålet er, om det ikke er aftaleparterne på arbejdsmarkedet, altså fagbevægelsen og arbejdsgiverne, som skal afskaffe forholdet, når der foreligger en klar dom og det i øvrigt er den form for arbejdsmarkedspolitik, som et flertal i Danmark har udtrykt støtte til, herunder både regeringen og de ledende parter på arbejdsmarkedet.
Og kunne den i øvrigt give anledning til det, når der er faldet en klar højesteretsdom om, at de er lovlige?
Elisabeth Geday (RV), 2006-03-02:
Det, jeg forholder mig til, er det politiske indhold.
Jeg mener helt alvorligt, at eksklusivaftaler hører industrisamfundet til, og jeg vil faktisk vove at påstå, at den dårlige omtale af tvang i forbindelse med eksklusivaftaler har skadet den danske fagbevægelse langt mere, end de aftaler nogen sinde har gavnet den.
Den har tabt flere medlemmer på grund af diskussionen om eksklusivaftaler, end den nogen sinde har vundet ved den tvang, der opstår på de virksomheder, hvor man indgår tiltrædelsesoverenskomster.
Det handler slet ikke om jura.
Det handler om politik, og jeg mener, det havde været i den danske fagbevægelses interesse, hvis den frivilligt havde afskaffet eksklusivaftaler som et signal om, at vi lever i en moderne tid.
Vi lever i en tid, hvor man ikke kan vinde sin kamp ved hjælp af tvangsforanstaltninger, men simpelt hen må gøre det ved at være bedre og give nogle bedre tilbud til sine medlemmer.
Vi er fundamentalt uenige på en række punkter.
Punkt 1: Eksklusivaftalerne er efter min opfattelse på ingen måde forudsætningen for, at den danske model fungerer.
Punkt 2: Det er forbudt at indgå en eksklusivaftale, hvis man er medlem af Dansk Arbejdsgiverforening, så at tage arbejdsgiverne som gidsler i denne diskussion er noget helt uvedkommende.
Punkt 3: Hr. Carsten Hansen er muligvis ikke vidende om det, men jeg har faktisk noget i nærheden af 15 års erfaring fra faglige organisationer og arbejdsgiverorganisationer, bl.a. fra et år i LO-fagbevægelsen, så jeg føler mig ganske godt klædt på til at tage denne diskussion og også til at give de faglige organisationer råd om, hvad der måtte tjene deres sag.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2006-03-02:
Det er egentlig meget sjældent, jeg er enig med Enhedslisten, men noget af det, som jeg finder sympatisk – i hvert fald indtil nu – er, at man ikke gradbøjer menneskerettigheder, men siger, at menneskerettigheder er noget, vi skal respektere.
Men når jeg hører hr. Jørgen Arbo-Bæhrs tale i dag, synes jeg alligevel, der er meget malurt i bægeret.
Det var ikke klar tale, som vi hørte fra hr. Kim Mortensen, der ærligt og oprigtigt sagde: Vi er ikke enige, men vi er altså anstændige mennesker, så vi anerkender naturligvis den dom.
Jeg fornemmede meget malurt fra hr. Jørgen Arbo-Bæhrs side om de liberale kræfter, men de jurister, der har fældet dommen, har vurderet, at noget er i strid med de menneskerettigheder, som Enhedslisten i mange sammenhænge læner sig op ad.
Jeg hørte ikke hr. Jørgen Arbo-Bæhr sige: Vi anerkender Menneskerettighedsdomstolens afgørelse, punktum.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-03-02:
Så har hr. Jakob Axel Nielsen ikke hørt ordentligt efter, for jeg sagde: Enhedslisten anerkender Menneskerettighedsdomstolens afgørelse – punktum.
At jeg så samtidig er kritisk over for den og mener, at det er en politisk dom, betyder ikke, at vi ikke mener, at overenskomstparterne skal sørge for, at dommen bliver efterlevet.
Det var det, jeg sagde, og jeg synes da ikke, det kan være så svært at forstå.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2006-03-02:
Mener hr. Jørgen Arbo-Bæhr, at det er stærke borgerlige og liberale kræfter i Danmark, der har hvisket dommerne i øret, at de skal afsige en liberal dom?
Eller tror hr. Jørgen Arbo-Bæhr oprigtigt på, at dommerne træffer en afgørelse ud fra strengt juridiske kriterier om, hvad der er i overensstemmelse henholdsvis ikke i overensstemmelse med menneskerettighederne?