runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Per Stig Møller (KF), 2000-04-11:
Jeg synes, at der er en vis sammenblanding af EU's politik i forhold til Rusland og Europarådet.
Når udenrigsministeren siger, at man ikke træffer nogen beslutning, og at det afhænger af, om der kommer politiske forhandlinger, så er det jo rigtigt, at sådan noget skal man sige til Rusland, men Europarådet har jo nogle klare statutter.
Dér drejer det sig ikke bare om at have en dialog med Rusland - det skal udenrigsministeren sørge for på andre planer - Europarådet har jo sine statutter om, at man skal respektere demokratiet og menneskerettighederne, for hvis det var sådan, at man bare kunne være medlem af Europarådet,
så havde man jo ikke startet med 15 lande, så havde man jo startet med fuldt hus.
Rusland blev optaget i 1996 under klar forudsætning af, at de sørgede for fred i Tjetjenien.
Man kan jo klart konstatere, at det har der ikke været. Når man så, efter at de har startet krigen og smadret landet, siger til dem, at nu skal der være politiske forhandlinger, så er spørgsmålet jo: Med hvem og om hvad?
For i 1996 var man jo enig om, at der skulle være politiske forhandlinger, for at Tjetjenien kunne gå over til selvstændighed, hvis de ville det, inden år 2001.
Så mit spørgsmål til ministeren er: Er ministeren ikke enig i, at der er forskel på den beslutning, EU kan træffe, og den beslutning, Europarådet kan træffe?
For det skal se, om man har fulgt reglerne eller man ikke har.
Og man har ikke fulgt dem, efter den måde, man har efterlevet aftalen i 1996 på eller ikke efterlevet dem. Der er to forskellige ting her.
Niels Helveg Petersen (RV), 2000-04-11:
Jeg har med stor glæde informeret Nævnet om, hvad der er sket og om regeringens holdning til det.
Ministerkomiteen træder jo sammen engang i maj måned - så vidt jeg husker, er det den 31. maj - og før den tid vil der ikke, tror jeg, være nogen af ministrene og mine kolleger, der træffer en beslutning om opfølgningen.
Men det gør vi jo bl.a. heller ikke af den meget gode grund, at vi ønsker, at den russiske regering netop skal lytte til kritikken og gøre noget ved den og forhåbentlig gøre det hurtigt og forhåbentlig gøre det, før ministerkomiteen træder sammen.
Peter Skaarup (DF), 2000-04-11:
Jeg spørger lige angående Europarådet og Rusland, og i den forbindelse vil jeg godt spørge udenrigsministeren, om det er sådan, at regeringen vil træffe en meget hurtig beslutning med hensyn til opfølgningen på parlamentarikerforsamlingens beslutning om Rusland og eksklusionen. Jeg vil godt spørge udenrigsministeren, om man ikke mener, det er vigtigt, når der træffes beslutninger i parlamentarikerforsamlinger, at man så også lytter til det og reagerer meget hurtigt.
Vi ser jo krænkelser af menneskerettigheder m.v. i Rusland, som det er vigtigt at man hurtigt griber ind over for.
I den forbindelse vil jeg godt spørge udenrigsministeren, om regeringen derfor vil sætte sagen på dagsordenen for Det Udenrigspolitiske Nævns møde på fredag, sådan at man også kan konsultere Folketingets partier med hensyn til, hvilken melding regeringen skal komme med.
Jeg er enig med fru Hanne Severinsen i, at det haster med at reagere, og vi kan ikke bare lade vores beslutningsmyndighed være i lommen på EU eller andre nationer.
Det er vigtigt, at Danmark reagerer, og at vi har en selvstændig holdning på det her område.
Niels Helveg Petersen (RV), 2000-04-11:
Jeg er helt bekendt med stemmeafgivningsmønsteret i parlamentarikerforsamlingen, og jeg kan altså ikke godkende, at EU's reaktion over for Rusland er stilfærdig eller ikke er til stede.
Jeg vil henvise til den erklæring, som blev vedtaget på topmødet i Helsingfors, og den opfølgning, som
siden er sket,
med en række eksempler på, at EU i sit forhold til Rusland har kølet forholdet ned. Jeg synes også, det er på sin plads at gøre det, samtidig med at det er på sin plads at være opmærksom på, at vi ønsker at udvikle samarbejdet med Rusland.
Det var disse træk, kan man sige, der meget klart kom til udtryk i det mange timers møde, der i går var mellem EU's udenrigsministre og den russiske udenrigsminister.
Margrete Auken (SF), 2000-04-11:
Jeg kan forstå, at ministeren ikke rigtig har haft lejlighed til at sætte sig grundigt ind i sagen.
Jeg vil lige sige, at det jo ikke er et spørgsmål om stemmeretten.
Og nu kommer der altså en gang væverier her, hvor der er kommet en så klar tilkendegivelse, som der er, fra Europarådet om, at ministerrådet nu bør gå i gang med at tage sig selv og menneskerettighedskravene alvorligt.
Jeg vil gerne bede ministeren lige sige til mig, at han er klar over, at det ikke er stemmeretsspørgsmålet, men et spørgsmål om en ren suspension, som han har bedt om bliver sat i gang, hvis ikke der sker noget.
Niels Helveg Petersen (RV), 2000-04-11:
Jeg vil gerne gentage, hvad jeg sagde før: Jeg vil ikke på stående fod overhovedet gå ind i overvejelser om at rejse sager ved Menneskerettighedsdomstolen.
Det er jeg ikke i stand til at overskue på stående fod.
Det er selvfølgelig et spørgsmål, jeg med glæde forsøger at besvare mere omhyggeligt i Folketingets udvalg.
Hanne Severinsen (V), 2000-04-11:
Nej, det er en enighed, man har besluttet sig for.
Man kan godt stemme, hvis man vil, men man har bare besluttet, at der skal være enighed.
Det er selvfølgelig rigtigt, at der er nogle ting som f.eks. en endelig beslutning om udelukkelse, der skal besluttes i enighed.
Men man skal jo også lige huske, at Rusland blev optaget på betingelse af, at man løste interne og eksterne konflikter med fredelige midler.
Det var udenrigsministeren selv med til at pålægge Rusland i sin tid, da de blev medlem, og derfor synes jeg, det er vigtigt, at man følger op.
Eva Kjer Hansen (V), 2000-04-11:
Undskyld, hr. formand.
Jeg var ikke klar over, at det var et problem.
Jeg vil gerne som opfølgning på ministerens besvarelse spørge, om ministeren vil tage initiativ til, at man får et hurtigere møde frem for at afvente til den 31. maj.
Holger K. Nielsen (SF), 2000-04-11:
Til det sidste vil jeg sige: Jeg mener, det er en forkert vurdering.
Hvis det bliver et dansk nej, vil jeg godt vædde to kasser grønne Tuborg på, at det bliver et nej i Sverige også.
Der er voldsom ØMU-modstand i Sverige, og hvis danskerne stemmer nej, vil svenskerne også stemme nej.
Jeg vil garantere for, at briterne også vil holde sig udenfor.
Det med, at det bare er et dansk anliggende, holder ingen steder.
Det er også et europæisk nej.
Den danske folkeafstemning vil have enorm betydning for, hvordan udfaldet vil være i Sverige og i Storbritannien.
Så det er ikke at sætte kikkerten for det forkerte øje.
Fru Mimi Jakobsen spørger om folkepensionen.
Kan fru Mimi Jakobsen give en garanti for, at EU ikke vil blande sig i den danske folkepension, så er hun dygtigere, end loven tillader, for når man går ind på velfærdspolitikken, som man ville gøre ved et ØMU-medlemskab, så er det meget naivt at tro på, at der er ting, der er hellige dér.
Og lad mig gøre opmærksom på én ting: EU's udvikling er ét stort dementi af, hvad danske politikere har sagt og givet af garantier.
I 1972 var det bare flæskepriser og økonomi, det var ikke politik.
Det var politik.
Schlüter sagde i 1986, at Unionen er stendød.
Man har gentagne gange sagt, at EU ikke ville blande sig i velfærdspolitik.
EU er i fuld gang med at udvikle planer på velfærdspolitikkens områder.
Indtil for 3 måneder siden ville ingen have troet på, at man ville blande sig i regeringsdannelsen i et enkelt medlemsland.
Det vil sige, at udviklingen gang på gang kommer bag
på, hvad fru Mimi Jacobsen, hvad statsministeren, hvad udenrigsministeren, hvad Socialdemokratiet siger. Hvordan kan befolkningen dog tro på, at det bliver anderledes næste gang?
Så jeg tør ikke give nogen garanti for, at man ikke vil blande sig i folkepensionen.
Jeg tror, det er meget sandsynligt, at det også vil blive et område, hvor man vil gå ind og blande sig.
Så til fru Elisabeth Arnold: Jeg brugte ikke europæisering som et skældsord, overhovedet ikke.
Jeg brugte det som en konstatering.
Jeg er glad for, at Det Radikale Venstre er enige i den analyse, at siger man ja til ØMU'en, vil der blive en langt kraftigere europæisering af den økonomisk-politiske udvikling i Danmark.
Det mener Det Radikale Venstre er en god ting, o.k., det er da helt fair, at man mener det.
Jeg mener ikke, det er nogen god ting, for jeg mener stadig væk, det er aldeles afgørende, ikke mindst for demokratiet, at vi kan træffe disse beslutninger her i Folketinget.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-04-11:
Ministeren siger, at vi har ingen forpligtelser, og så vil jeg godt spørge: Er det sådan, at ministeren betragter en sådan topmødetekst som uforpligtende?
Og er det ikke sådan, at det lige nøjagtig er på det sociale og det arbejdsmarkedsmæssige område, man nu på regeringskonferencen behandler realitetsforslag om at harmonisere i form af flertalsafgørelser?
Og er der ikke derfor en nøje sammenhæng mellem den tekst, jeg her har bedt ministeren redegøre mere detaljeret for, og de forhandlinger om en ny traktat, som pågår på regeringskonferencen?
Lene Espersen (KF), 2000-04-11:
Jeg fik sådan set ikke svar på nogen af de spørgsmål, jeg stillede hr. Holger K. Nielsen, så jeg starter forfra.
Jeg vil godt have at vide præcis, hvad de konkrete politiske konsekvenser af, at Danmark siger ja, er, hvis vi forudsætter, at det andet scenario er, at vi bevarer fastkurssamarbejdet, som det er i dag.
Det fik vi ikke svar på.
Det andet, som jeg spurgte til, var hele spørgsmålet omkring udvidelsen, og dér har jeg heller ikke fået noget konkret svar fra hr. Holger K. Nielsen om, hvordan et ja i Danmark kan være med til at skade udvidelsen; en udvidelsesproces, hvor udvidelsesansøgerlandene jo selv siger, at de vil være med i euroen.
Hvordan er det lige præcis, at de ting hænger sammen?
Jeg synes fortsat ikke, at der er kommet nogen logisk forklaring fra hr. Holger K. Nielsen på de påstande, som hr. Holger K. Nielsen startede med at komme med her fra Folketingets talerstol.
Marianne Jelved (RV), 2000-04-11:
Jeg tror, hr. Thulesen Dahls hukommelse er lidt kort i forhold til visse spørgsmål.
Hvis man kan spole tv i søndags tilbage, så kan man jo se, hvad det var, der blev sagt omkring landsskadelig virksomhed.
Det skal jeg ikke kommentere herfra.
Jeg synes, det er forkert, at efterlønsændringen hænger i luften i en eller anden forstand, og hr. Thulesen Dahl sagde, at en stærk politisk union ville være en følge af euroen.
Jeg mener, at vi har en stærk politisk union i øjeblikket, det vil jeg gerne lige understrege, og det er jeg glad for.
Jeg er glad for, at det er gennem politisk kompetence, og at det er politikere, regeringer osv., der træffer de beslutninger, der vedrører den europæiske hverdag.
Så siger hr. Thulesen Dahl, at regeringskonferencen vil handle om sociale flertalsafgørelser, og at det er sat på dagsordenen.
Det er jo korrekt, det drøftes.
Men så slutter hr. Thulesen Dahls næste sætning med: Se selv, efterlønsordningen er blevet ændret.
Efterlønsordningens seneste ændring har ikke noget at gøre med regeringskonferencen.
Det har noget at gøre med det indre marked og arbejdstagernes rettigheder.
Jeg synes, det er en gave fra EU - det er ikke engang mig, der har fundet på den - til danske efterlønsmodtagere, som får en langt større frihed til at flytte andre steder hen i perioder, hvis de har lyst til det, og tage deres efterløn med.
Det har de ikke kunnet før.
skal have, eller rettere, at alle de, som har optjent rettigheden til at få en efterløn, skal have.
Det vil sige, at EU her beskytter den enkelte borger og dennes frihedsrettigheder.
Jeg synes, vi skal være glade for, at der også er gode eksempler på det.
Må jeg så sige til det, at et ja til den fælles valuta, som hr. Thulesen Dahl siger vil betyde en bølge af merintegration, at jeg noterer mig, hvordan modstanderne er visionære eller fremsynede nok til at kunne se, hvad der vil ske, men o.k., lad os nu gå ind på den tankegang: Vil hr. Thulesen Dahl så være venlig at beskrive her fra talerstolen, hvad det er, Danmark undgår i den situation?
Hvad er det, Danmark og Norge kan holde udenfor i den situation? Det var meget, meget vanskeligt at få et svar fra hr. Holger K. Nielsen på det samme spørgsmål.
Vil hr. Thulesen Dahl konkretisere, hvad Danmark og Norge kan holde sig udenfor?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-04-11:
Først til fru Elisabeth Arnold, som siger, at det ikke var tilfældigt, at lige præcis de tre nævnte lande blev nævnt.
Nej, det er det selvfølgelig ikke.
De to af landene er lande, der har været meget store nettomodtagere af midler fra EU.
Vi har i det hele taget også haft den samme diskussion i Danmark, at så længe vi modtog midler, så længe det alene handlede om økonomi, var vi rimelig positive over for EU-samarbejdet, og i det øjeblik, hvor det nu i højere grad bliver en politisk union, som tager magten fra nationalstaterne, så er der en stigende skepsis.
Og det er altså ikke bare i Danmark, det er også i andre mindre EU-lande, når man kigger på den udvikling, der har været, og det synes jeg er befriende.
Så nævner jeg altså også, at man også godt kunne spørge nogle andre EU-lande, om de ønskede at opgive deres nationale valuta.
Og her tror jeg over en bred kam, at det ville være blevet et nej i stedet for den euro, som man nu har indført.
Det, vi skal tage stilling til, er jo selvfølgelig, om vi nu vil opgive vores nationale valuta, vores krone, til fordel for euroen, og det, jeg ville sige, er, at vi kan selvfølgelig - og det er også til fru Charlotte Antonsen - stemme nej til euroen, bevare vores nationale valuta, og så har vi status quo i forhold til det øvrige EU-samarbejde.
Der ligger ikke i et nej til euroen nogle som helst former for, at man melder sig ud af EU, men omvendt, hvis vi stemmer ja til euroen, så er der jo ikke nogen, der kan være
et sekund i tvivl om, at så vil tilhængerne af at få afskaffet forbeholdene generelt jo bruge det til også at starte et felttog mod vores andre forbehold, nemlig på forsvarsområdet og på det retlige område. Jeg kan se, at fru Charlotte Antonsen nikker, og det er jo en bekræftelse på, at et ja ville blive tolket, som at der nu er frit slag, nu kan man bare gå videre med udbygningen af Den Europæiske Union og få skrabet noget suverænitet væk fra de nationale medlemslande.
Jeg står fuldstændig ved det, der er sagt, men det er sagt i en anden sammenhæng end det, det bliver brugt til.
Det er sagt i forhold til, hvis der er nogle, der i september måned vil forsøge at skade den danske valuta, lave et pres på kronen for at få renten op for at skræmme befolkningen til at stemme ja til et projekt, som danskerne ikke ønsker.
Det er i den forbindelse, at jeg og andre har brugt det, og det er i den forbindelse, det skal ses, ikke i nogen som helst anden sammenhæng, som fru Charlotte Antonsen gør.
Kristian Jensen (V), 2000-04-11:
Hr. Thulesen Dahl blev spurgt fra flere sider, om Dansk Folkeparti virkelig mener, at man som land ophører med at eksistere, hvis man ikke har sin egen valuta, og der er endda blevet spurgt om, hvorvidt det så er Belgien eller Luxembourg, der er ophørt med at eksistere.
Nu kom der måske så mange spørgsmål, så jeg vil forkorte det til det ene: Hvis man virkelig ikke eksisterer som eget land, hvis man ikke har sin egen valuta, hvilket land mener
hr. Thulesen Dahl så er ophørt med at eksistere, Belgien eller Luxembourg?
Charlotte Antonsen (V), 2000-04-11:
Jamen det er tilfredsstillende, at hr. Thulesen Dahl nu trækker i land og siger, der ikke er noget som helst, der tyder på, at der er tale om landsskadelig virksomhed fra ja-siden.
Det vil da også være helt ejendommeligt, hvis man ikke ærligt forsøgte at sige, hvad man mente kunne være konsekvenserne af et nej.
F.eks. ved vi alle, at renten røg væsentligt i vejret efter nej'et til Maastricht, så det er vel nærliggende at forestille sig, at det også vil ske, hvis der bliver tale om et nej til folkeafstemningen om euroen.
Vi har stadig væk lidt problemer med Dansk Folkepartis holdning til det indre marked, for det lyder lidt, som om man vedkender sig, at man stemte ja i 1986, og det er man vel nærmest nødt til, fordi Pia Kjærsgaard på det tidspunkt indtog en væsentlig position i Fremskridtspartiet.
Men det, jeg hører hr. Thulesen Dahl sige i dag, og det er det, jeg gerne vil have bekræftet,
Tidligere har man jo sagt, at man var enige i, at det var godt at føre økonomisk politik, frihandel, men det tager man afstand fra nu, for det er jo det, euroen drejer sig om.
Det er jo det, det indre marked drejer sig om, og det er det, videreudviklingen af det indre marked drejer sig om.
Kan vi få et klart svar: Ønsker Dansk Folkeparti, at vi helt skal ud af EU, for det er jo det, der reelt bliver sagt?
Elisabeth Arnold (RV), 2000-04-11:
Hr. Kristian Thulesen Dahl sagde, at det ikke var tilfældigt, at jeg havde valgt tre lande - Finland, Irland og Portugal - for at beskrive, hvilke glæder man kan have af at være medlem af euroen.
Nej, det var det ikke.
Det var ikke spor tilfældigt.
Grunden til, jeg valgte disse tre lande, er, at de alle tre er små lande med store naboer.
Alle tre lande har i århundreder prøvet at have problemer med deres store nabo: undertrykkelse, kolonisering, alle mulige andre former for dominans.
Alle disse tre lande siger nu: Aldrig har vi haft så meget suverænitet, som efter vi er blevet medlem af EU.
Er der noget, der modbeviser hr. Kristian Thulesen Dahls tese om, at det er målet at udviske nationalstaterne, så er det præcis de små landes stilling i EU.
Det er dem, der har noget at vinde ved at være medlem i det europæiske samarbejde.
At de store lande har nogle problemer med suveræniteten, er jo ikke det problem, vi skal diskutere i dag.
Det må de jo selv ordne.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-04-11:
Det er jo meget interessant, at fru Elisabeth Arnold lige nævner 3 udvalgte lande i forhold til, hvad de ville have sagt, hvis de havde haft folkeafstemninger.
Hvad mon Tyskland havde sagt, hvis de havde haft folkeafstemning om D-markens afskaffelse?
Hvad tror man så, tyskerne ville have sagt?
Nu får englænderne lov til at svare, og alle regner med, som det i hvert fald ser ud nu, at englænderne med et tordnende klart flertal vil afvise euroen og bevare pundet.
Gudskelov da for det, og sådan ville det være i en række lande.
Det, der er mit udgangspunkt, er, at jeg synes, det er en god ting at spørge befolkningerne om sådan et emne.
Det synes jeg da også at de andre EU-lande burde gøre.
Og så tror jeg faktisk, at der ville komme en langt større skepsis til udtryk over for euroen end den, der er kommet til udtryk gennem de politisk valgte i de forskellige lande.
Med hensyn til efterlønnen må jeg sige til fru Elisabeth Arnold, at det ikke var Dansk Folkeparti, der i 1998 ikke troede, at efterlønnen ville komme under pres fra EU.
Det var regeringen, der garanterede Folketinget, at efterlønnen ikke ville komme under pres, at efterlønnen ikke ville blive ændret, at vi kunne beholde efterlønsordningen som en dansk ordning med de danske regler, der nu en gang var.
Det var derfor, jeg tror, at det var så overraskende for mange af os.
Jeg har da talt med flere folketingsmedlemmer, også tilhængere af euroen, der var dybt overraskede over, at arbejdsministeren forrige fredag pludselig indkalder til det pressemøde, hvor han siger, at nu er der forhandlet med EU-Kommissionen om ændringer.
Så må jeg sige, at jeg ved ikke, om jeg synes, det er rimeligt.
Jeg synes da ikke, det er rimeligt.
For at tage en anden ordning, nemlig børnechecken.
Hvis man ikke bor i Danmark og betaler skat i Danmark, hvorfor skal man så have børnechecken sendt til udlandet, hvor man bor, bare fordi man har en dansk arbejdsgiver?
Er det rimeligt?
Sådan kan vi da sagtens tage en diskussion om, hvad der er rimeligt.
Så jeg tror ikke, at fru Elisabeth Arnold og jeg er helt enige på det punkt.
Så må jeg sige til fru Charlotte Antonsen, som siger det her med landsskadelig virksomhed og har nævnt det et par gange: Må jeg godt understrege, at den sammenhæng, det er sagt i, handler om den situation, vi kan risikere
- jeg vil ikke håbe det - hvis der er nogle ansvarlige, der går ud og bevidst forsøger at presse kronen nedad for at få rentestigninger op til den 28. september for at presse den danske befolknings flertal til at stemme for noget, altså for euroen, som man måske slet ikke ønsker i virkeligheden.
Det er kun den tænkte situation.
Vi håber ikke, vi kommer til at stå i den.
Det er i den sammenhæng, det er taget.
Vi mener ikke, fordi man er eurotilhænger, at så bedriver man generel landsskadende virksomhed.
Vi går ind for, at det indre marked er et kontrolleret, afbalanceret samarbejde og ikke misbruges til hele tiden at drage nye ting ind under det indre markeds regler.
Jens Kirk (V), 2000-04-11:
Hvad er det i grunden, der får Dansk Folkeparti og hermed hr. Kristian Thulesen Dahl til at tro, at man bedre kan føre en selvstændig politik uden for euroen end inden for euroen?
Og er der nogen dansk ansvarlig regering, der nogen sinde vil stile efter at have et underskud, der er større end 36 mia. kr.?
Dansk Folkeparti mener også, at vi mister den danske identitet, vi mister den danske historie, men er det ikke Dansk Folkeparti, der ikke har respekt for den danske historie, når de bruger f.eks. den 9. april til at proklamere deres modstand mod euroen, har de så ikke glemt den danske historie?
Charlotte Antonsen (V), 2000-04-11:
Jeg vil gerne igen spørge hr. Thulesen Dahl
: Hvad er Dansk Folkepartis officielle EU-politik?
Er hr. Thulesen Dahl enig i, at ja-siden fører en landsskadelig virksomhed i vores argumentation?
Er hr. Thulesen Dahl enig i, at hvis man mister valutaen, så mister man selvstændigheden, og så eksisterer man ikke mere som selvstændig nation?
Er hr. Thulesen Dahl enig i det?
Hr. Thulesen Dahl taler om en glidende overgang, hvor man sådan hele tiden mister lidt selvstændighed.
Betyder et ja til euroen ifølge hr. Thulesen Dahl, at vi så er gledet over, så vi ikke længere har nogen væsentlig selvstændighed?
Og skal hr. Thulesen Dahls nye udlægning af holdningen til det indre marked forstås derhen, at man i dag ikke tilslutter sig det indre marked fra Dansk Folkepartis side?
Er hr. Thulesen Dahl for eller imod det indre marked?
Elisabeth Arnold (RV), 2000-04-11:
For lige at tage tråden op fra det sidste svar, som hr. Kristian Thulesen Dahl gav på mit første spørgsmål om de tre lande, jeg nævnte, nemlig Finland, Irland og Portugal, så tror jeg såmænd roligt, at man kunne afholde folkeafstemninger der, og at man ville få et drønende ja alle tre steder.
Det er der overhovedet ingen tvivl om.
Så for at vende tilbage til diskussionen om velfærdssamfundet og efterlønnen: Hvad er det for regler, som Danmark kan undgå ved at stemme nej til euroen?
Det er netop blevet beskrevet også gennem det spørgsmål, fru Mimi Jacobsen har stillet, at efterlønnen jo har noget at gøre med det indre marked, som Dansk Folkeparti, så vidt vi ved, går varmt ind for.
Det er, fordi arbejdstageren skal have de rettigheder, de har, når de arbejder et sted, som følger af det lands normale lovgivning.
Hvis en dansker har arbejdet i Danmark i mange år og har fået efterløn, skal han så ikke have lov at tage den efterløn med til Sverige, når vi har fået en bro f.eks.?
Ville det ikke være fuldstændig rimeligt?
Skulle vi sidde der og sige, nej, det må han ikke, for så bor han i et andet land? Præcis det samme må da også gælde for en tysk arbejdstager, som har opfyldt alle de regler, vedkommende skal, varighed, medlemskab af fagforening og arbejdsløshedskasse osv., og som efter så og så mange år har fået sin efterløn.
Selvfølgelig skal vedkommende også have lov at have den, det er da fuldstændig rimeligt.