Ester Larsen (V), 2001-05-29:
Jeg må medgive den socialdemokratiske ordfører, at det er et meget åbent vedtagelsesforslag, men jeg er bange for, at det ikke kommer til at flytte ret meget i den virkelige verden.
Jeg stillede en lang række spørgsmål til den socialdemokratiske ordfører, som jeg ikke føler at jeg har fået svar på.
Jeg spurgte bl.a. om, hvorvidt det, at man fremhæver akupunktur, er en accept af, en godkendelse fra Socialdemokratiet af, at det er en etableret behandling.
Jeg spurgte også om, om det var hele hospicekulturen, som den udfolder sig på de førende hospicer her i landet, man ville overflytte.
»Foråret så sagte kommer«.
Denne Kaj Munk-titel dukker op ved tanken om, at ministeren rent faktisk fik udskudt både den endelige stillingtagen til B 59 om hospice og denne forespørgsel om palliativ behandling til foråret under henvisning til, at da ville rapporten fra Amtsrådsforeningen, KL og Sundhedsministeriet foreligge.
Nu er det forår godt og vel, og Folketinget er inde i sin allersidste arbejdsuge, så nu kunne det ikke udsættes længere.
Rapporten nåede så også lige at komme på bordet, og godt for det.
For Venstre er det en hjertesag at bane vej for flere hospicer i Danmark.
Det fremgår af rapporten, at den palliative indsats bygger på de grundprincipper, som hospicebevægelsen opstod på for omkring 30 år siden.
På den baggrund kan det egentlig godt undre lidt, at Sundhedsministeriet ikke har sikret en repræsentant fra de eksisterende hospicer her i landet sæde i arbejdsgruppen.
Hospicefilosofiens ideal om respekt for det enkelte menneske, dets værdier og livssituation er så at sige kommet udefra til sundhedsvæsenet.
Det er godt, at det har kunnet lade sig gøre.
Men det er vigtigt, som sundhedsministeren også understregede i sit indlæg i hospicedebatten i januar, at de professionelle ikke overtager døden.
Rapporten giver et godt billede af, hvor stor optagetheden af problemet er overalt i landet.
Mange gode kræfter arbejder energisk på at få etableret hospice overalt.
Men rapporten viser også, hvor mangelfuld lovgivningen er, og at det er et stort problem.
Lovgivningen begrænser det frie hospicevalg til kun at omfatte tre hospicer.
Det har krævet en dispensation fra sygehusloven fra Sundhedsministeriet for at få en kommunal medfinansiering på plads for Kamillianer Gaarden.
I dag betaler kommunerne en tredjedel af sengedagsprisen på dette hospice, som der altså ikke er frit valg til.
Der er heller ikke frit valg til Søholm Hospice, arrangementet med 5 hospicesenge på et plejehjem i Århus, og her betaler Århus Kommune 50 pct. af driften.
Der er tale om et forsøg, men et forsøg, som det vil være uhyre vanskeligt at permanentgøre rent lovligt, for et amt kan ikke lovligt give forskellige tilbud til amtets borgere alt afhængigt af, hvor de bor.
Lige adgang er et knæsat princip i sygehusloven, så det haster med at få lovgivningen på plads.
Egenbetalingen, som man opkræver i Århus på Søholm, er også helt uforenelig med principperne i sygehusloven. Så der er altså i høj grad behov for, at vi får rettet op, som det også fremgår af rapporten. Det er overordentlig tilfredsstillende, at rapporten er så klar i opfattelsen af, at der er et stort uopfyldt behov for at løfte indsatsen for uhelbredeligt syge og døende.
Her er et særligt indsatsområde, som trænger til både politisk og økonomisk bevågenhed.
Og i Venstre har vi meget længe været optaget af at få den nødvendige lovgivning på plads.
Vi kan bakke rapportens anbefalinger op og opfordrer regeringen til at gøre realiseringen mulig ved at få tilvejebragt det fornødne lovgrundlag.
Ministeren sagde i sin forelæggelse i dag, at regeringen er positiv over for de hospicer, vi har.
Jeg bliver nødt til at bede om et klart svar: Betyder det også, at regeringen vil være positiv over for at bane vejen for nye hospicer etableret som selvejende institutioner, eller stopper den positive holdning ved dem, der allerede er etableret?