runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Annie Lunde Hansen (CD), 1998-11-04:
Vi er i CD ikke et øjeblik i tvivl om, at der bag dette lovforslag ligger et ædelt motiv om at sikre menneskers og dyrs sundhed.
CD deler befolkningens bekymringer omkring disse forhold.
Enhedslistens forslag har dog den væsentlige mangel, at en evtentuel vedtagelse vil være i strid med EU-retten, og CD mener, at et nationalt lovforslag af denne art er den forkerte måde at føre politik på, når det angår dette område.
CD er utrolig glad for, at de danske landmænd nu har indgået en frivillig ordning, så de stopper brugen af vækstfremmere den 31. december 1999 og gerne før, hvilket jeg også tror mange gør. Så CD støtter ministerens fortsatte kamp i EU og ser frem til, at resultatet vil blive et stop i alle lande, og den dag hejser vi flaget.
Som det fremgår af mit indlæg, kan CD ikke støtte Enhedslistens forslag.
Vibeke Peschardt (RV), 1998-11-04:
Det er ikke engang 3 år siden, at Avoparcin som den første af de ni vækstfremmere på grundlag af behandling i medier osv. blev forbudt, og det var på dansk forskning og dansk foranledning, at Avoparcin som den første blev forbudt i EU.
Jeg synes, at Danmark, Fødevareministeriet, regeringen og Folketinget, hvem det nu kan være, fortjener ros for at have taget denne her sag op og for at have gjort det på så seriøst forskningsmæssigt grundlag, som sket er.
Jeg har meget sympati for det forslag, der ligger her
fra Enhedslisten, men kan naturligvis ikke støtte det. Nu er det jo sådan, at vi snart skal have valg til Europa-Parlamentet, og jeg kan da godt forstå, at Enhedslisten har behov for at markere deres EU-modstand.
Sådan hører og læser jeg det jo også.
Man ved godt, at et forslag af denne her type ikke kan gå igennem.
Man ved også godt, at det ikke kan gå igennem på grund af EU-reglerne.
Enhedslisten ved også godt, at der er mange, der synes, det kunne være udmærket helt at forbyde de antibiotiske vækstfremmere.
Og endelig er der jo altså indgået den frivillige aftale, der specielt er af interesse for smågriseproduktionen, vil jeg sige, for det er jo dem, der på sigt kommer til at kunne mærke det, at landbruget selv afvikler det. Der er sådan set ingen grund til forslaget, og derfor så er det vel også sådan, som jeg sagde før, at Enhedslisten har fremsat det, fordi de gerne vil markere sig, hvilket man ikke kan gøre, når man er medlem af klubben i EU.
Men vi er altså stadig væk tilhængere af det medlemskab.
Henrik Dam Kristensen (S), 1998-11-04:
Da der jo er bred enighed, skal man måske vare sig for unødigt at forlænge debatten, men et par enkelte kommentarer, hr. Søren Kolstrup.
Jeg tror, det var udtrykket »skal vi ikke have noget national power på det her område?«
Alle, der har fulgt den her debat, tror jeg virkelig må tilkendegive, at er der et område, hvor der har været national power på, så er det rent faktisk med hensyn til vækstfremmere.
Jeg tror ikke, der er nogen, som interesserer sig for den her diskussion i Europa, som ikke ved, at det er Danmark, som gentagne gange og vedvarende har sat det her både på den faglige dagsorden og på den politiske dagsorden.
Så kommer jeg frem til det interessante, hvor jeg også synes, der er en misforståelse fra hr. Sørens Kolstrups side, som nu snakker om frivillighed.
Vi taler ikke om frivillighed; vi taler om forbud.
Vi har så fået en sidegevinst i Danmark, hvor dansk landbrug har lyttet og frivilligt har besluttet at afvikle vækstfremmere, men formålet for, tror jeg, et meget bredt flertal i Folketinget har været et forbud mod vækstfremmere, og nu står vi lige foran det.
Vi har én, der er forbudt.
Vi har en udtalelse fra kommissærerne på det her område om, at de overvejer at forbyde yderligere fire.
Thorkild B. Fransgaard (FP), 1998-11-04:
Fremskridtspartiet støtter lovforslagets intentioner.
Der er ingen tvivl om, at det er den vej, det vil gå, men at presse lovforslaget igennem nu, tror vi ikke vil være positivt over
Den omstilling tager nogen tid, og derfor finder vi det ikke rigtigt at vedtage lovforslaget med ikrafttræden en bestemt dato, nemlig allerede den 1. januar.
Men som sagt: Selve lovforslagets intentioner støtter vi, således som jeg også kan forstå at det brede flertal gør.
Med en omstilling ude i husdyrbrugene tænker jeg ikke så meget på landmanden.
Han kan sagtens omstille.
Men når man skal gå over til ikke at bruge vækstfremmere, altså penicillin, så går der nogen tid, og hvis vi ikke giver landmanden tid til det, så sker der det, at han automatisk og nødvendigvis må bruge noget mere penicillin til at sprøjte dyrene med, for dyrene er vænnet til, at der skal være vækstfremmere i foderet.
Derfor skal der en omstillingstid til.
Det er klart, at vi støtter selve intentionen i lovforslaget, og det tror jeg at alle gør.
Men lad os nu se, om det, der er sat i gang i landbruget, ikke lykkes.
Det er jeg faktisk overbevist om at det gør.
Altså støtte til lovforslagets intentioner, men med ikrafttræden en bestemt dato.
Som det er fastlagt her, vil vi ikke være med til det.
Kristen Touborg (SF), 1998-11-04:
Ja, for mig lyder det fuldstændig, som om hr. Fransgaards dokumentation bygger på et partsindlæg, og der er grænser for, hvad man kan bygge på et sådant.
Thorkild B. Fransgaard (FP), 1998-11-04:
Men jeg kan sige, at for ganske kort tid siden var jeg til et møde med svineproducenter her i Danmark, og det var lige bestemt deres begrundelse for, at vi skulle være forsigtige.
De er ikke interesseret i at bruge vækstfremmere, men det er helt klart, at hvis det sker fra den ene dag til den anden, så vil der være brug for mere penicillin.
Og jeg kan så frit, uden at jeg har nogen papirer på det, sige, at jeg den aften fik at vide, at da Sverige gik over til det, kom der et kæmpe merforbrug af penicillin, fordi det gik for hurtigt derovre med at omstille sig.
Men vi kan have forskellige meninger om det.
Mogens Nørgård Pedersen (KRF), 1998-11-04:
Det er naturligvis glædeligt, at området her har
fortsat bevågenhed.
Der er nu ikke noget nyt i det; det har det faktisk haft i rigtig mange år.
Helt tilbage i 1970 var der et EF-direktiv, hvori der i bemærkningerne står, at tilsætningsstofferne ikke må udsætte dyrs og menneskers sundhed for farer og ikke tilføje forbrugeren af animalske produkter skade.
Så det er altså et område, der har haft bevågenhed i meget lang tid, og det skal det fortsat have.
Man kan så have den opfattelse, at det forholder sig sådan, at målet helliger midlet.
Og det er dér, at vi i Kristeligt Folkeparti må stå af, da det tilsyneladende er klart for enhver, at det strider mod EU's regler på området.
Vi er enige i hensigten.
Vi er enige i, at det fortsat skal have både vores og offentlighedens bevågenhed.
Men vi er også af den opfattelse, at regeringen gør et stort stykke arbejde på området.
Derfor vil vi også støtte regeringens forslag om et generelt EU-forbud mod antibiotiske vækstfremmere i husdyrfoderet, og vi må melde fra over for forslaget her, som det foreligger.
Lene Espersen (KF), 1998-11-04:
Selve tankegangen i Enhedslistens beslutningsforslag, altså på lang sigt at sørge for, at man ikke længere tilsætter antibiotika til foderstof og også forhindrer, at man indfører foderstoffer, der indeholder salmonella, har vi megen sympati for.
Derfor synes vi også, at det er i orden, vi får en debat om det i Folketingssalen i dag.
Problemet er bare, at de midler, som Enhedslisten ønsker at tage i brug, nemlig at lave en ensidig dansk indsats, er helt klart i strid med EU-reglerne, og helt principielt har Det Konservative Folkeparti den holdning, at de regler, som vi er med til at vedtage på EU-plan, skal vi også overholde.
Det er i det hele taget også i forbrugerens interesse - det er jo forbrugeren, vi først og fremmest tænker på her - at man sørger for, at der er ensartede regler, og at vi altså overholder dem.
Jeg synes også, det måske er på sin plads på nuværende tidspunkt i debatten at understrege, at selv om Enhedslistens beslutningsforslag bliver vedtaget, vil det jo ikke være en sikkerhed for den danske forbruger, for vi har jo et indre marked, og vi har en fri bevægelighed af varer, og da det ikke indgår som en del af det her beslutningsforslag, så vil det jo faktisk ikke sætte den danske forbruger i en meget bedre situation.
Så skulle forbrugerne i hvert fald til at rode rundt i kølediskene og rundt på hylderne for at finde ud af: Hvor kommer det her fra, og hvilket foderstof er blevet brugt til at producere den her dåsebøf?
Så derfor synes jeg, at det her måske nok nærmere er et spørgsmål om at ville give en falsk tryghed, som ikke batter så meget på længere sigt, hvis man ser på det med forbrugerøjne.
Men som princip mener jeg, hvis vi skal se på det her med forbrugerøjne, at det drejer sig om, at vi skal få løst problemet på EU-plan, og jeg synes derfor også, det er på sin plads at rose både fødevareministeren og sundhedsministeren for de tiltag, de allerede har sat i gang på det her område.
Jeg tror også, det er vigtigt for den debat, der foregår lige nu, at vi allerede har vundet et par sejre.
Vi har i hvert fald vundet sejren med hensyn til Avoparcin, der er blevet forbudt.
Med hensyn til Virginiamycin er det jo sådan lidt tvivlsomt, hvordan den ender, men der er meget, der tyder på, at tingene udvikler sig i den rigtige retning.
Derfor skal mit spørgsmål til fødevareministeren være: Hvorledes står det til med EU's foderstofdirektiv, som vi jo har diskuteret ad flere omgange?
Men som udgangspunkt er vi enige i det, som er målet for Enhedslisten.
Vi mener blot, at vi tilgodeser forbrugerne mest ved at gøre det på EU-plan.
Kristen Touborg (SF), 1998-11-04:
Hr. Fransgaard siger sådan lidt frit citeret, at når dyrene først har vænnet sig til, at de skal have vækstfremmere i foderet, så kræver det en afvænningsperiode.
Det er efter min bedste overbevisning ganske enkelt forkert.
Jeg er helt overbevist om, at hr. Fransgaard kan gå ud til et meget stort antal svineproducenter, som er holdt op med at anvende vækstfremmere i foderet, og få bekræftet, at den påstand intet belæg har overhovedet.
Derimod er det rigtigt, at hvis man har nogle særlige forhold i staldene, hvor der er en tæt belægning, sådan at bakteriepresset er meget stort på besætningen, så kan man være nødt til at anvende antibiotika for at opretholde det sundhedsstade, som man har.
Men det er heldigvis, må man sige, i de få tilfælde, at det er problemet, og derfor er påstanden om, at det bare vil føre til mere antibiotikaforbrug, efter min bedste overbevisning simpelt hen forkert.
Karsten Nonbo (V), 1998-11-04:
Det kan godt være, hr. Søren Kolstrup mener, det er at række hånd til dansk landbrug, men jeg mener, det er at række en knyttet hånd til dansk landbrug.
Det er jo således, at man er i gang med at udfase det hurtigst muligt, og det giver mig anledning til at sige det samme til hr. Kristen Touborg, at det skal udfases hurtigst muligt, men det skal jo ikke udfases så hurtigt, at det medfører, at vi skal have et øget forbrug til sygdomsbekæmpelse.
Men jeg er sikker på, at landbruget udfaser det hurtigst muligt, og det vil sige, at hvis landbruget kan, så vil landbruget jo stoppe fra dag til dag.
Henrik Dam Kristensen (S), 1998-11-04:
Tak for den venlige modtagelse af lovforslaget.
Lovforslaget er ganske enkelt nødvendigt, for at vi kan få praksis til at fungere.
Praksis er, at der i nogle situationer kan være lidt ventetid på at få en certificering igennem, og det er der nogen som har behov for at kunne springe over, og så må princippet om, at hvis man har det behov, må man så også betale, hvad det koster, gælde.
Det er vel egentlig et meget fornuftigt princip.
Et par enkelte kommentarer specielt til hr. Peter Hansen-Nord: For det første har vi ingen problemer i forhold til konkurrence også på det her område, så det er et positivt tilsagn om, at vi også vil være med til at kunne godkende private virksomheder.
Omkring offentliggørelse af kontrolresultater er jeg lige ved at ville gøre hr. Christian H. Hansens ord til mine.
Det ville jo være lidt mærkeligt, at vi havde én linje omkring offentlighed i dele af ministeriet, og i andre dele af ministeriet havde en anden linje.
Så det her er selvfølgelig den samme linje i hele ministeriet.
Når det gælder betaling, så er der jo sådan set kun at sige, at den måde gebyrerne er regnet ud på er omkostningsdækket, og jeg skal sådan set kun slutte med at sige, at jeg vil tilsige udvalget hurtige svar på de eventuelle spørgsmål, der vil være, så vi kan få vedtaget det her lovforslag, det har branchen brug for.
Kristen Touborg (SF), 1998-11-04:
Jeg vil gerne spørge Venstres ordfører, hr. Karsten Nonbo, om, hvad udtrykket en for hurtig udfasning betyder.
Hvad er en for hurtig udfasning?
Efter min opfattelse kan man bare stoppe forbruget af vækstfremmere fra dag til dag, og de få producenter, der måtte have helt særlige problemer, kan jo så få en dyrlægeordineret medicin.
Søren Kolstrup (EL), 1998-11-04:
Ud fra den logik og de begrænsninger, som ministeren har pålagt sig selv, må der ikke herske et øjebliks uenighed om, at der er gjort noget på nationalt plan med udgangspunkt i den logik, som ministeren har pålagt sig selv, og det er, at man skal fremme det her mest muligt gennem EU-systemet, o.k., og så lave en frivillig aftale.
Men hvad skulle der være i vejen for, at man søgte at underbygge den, styrke den logik ved, at man brugte - og det vil jeg da gerne have ministerens bekræftelse på, at EU jo dog også har et regelsæt omkring tilsætningsstoffer til foderstoffer - at man brugte just den regel, at man som tidligere nævnt just brugte landbrugsartiklens artikel 43, og hvad den har været med til at hjemle, at man netop brugte dette direktiv - ja, ja, lige til grænsen, lige til dråben - netop for at styrke det, som ministeren selv kæmper for, så ministeren selv får så meget styrke som vel muligt.
Det er noget andet.
Men er ministeren ikke enig i, at det er korrekt ligesom at skelne mellem disse to forhold?
Og nu prøver jeg på at gå ind på ministerens præmisser.
Peter Hansen-Nord (V), 1998-11-04:
Lovforslag nr. L 11 er et udtryk for en lovliggørelse af en praksis, som branchen har praktiseret i mange år, og derfor skal det overordnede budskab fra Venstre være, at det er o.k., det er i orden, og vi støtter ministerens legalisering af den praksis, der har fundet sted.
Vi har jo herhjemme Plantedirektoratet, som tilsyneladende har et decideret monopol, og mit spørgsmål skal derfor gå til ministeren: Vil ministeren overveje bevilling til andre interesserede, der kunne certificere og godkende og dermed skabe et minimum af et marked og konkurrence på prisen for certificering og godkendelse af frø og korn og andet?
Jeg vil godt sige, at jeg er opmærksom på, at man herhjemme agter at acceptere udenlandske firmaers certificering af danske frøprøver, men det er en godkendelse, der tilsyneladende bliver udmøntet på en sådan måde, at selv om man har fået det certificeret eksempelvis i Holland, så skal det hjem over Plantedirektoratet og have en endelig godkendelse, og dermed bliver processen lige så dyr, som hvis man havde bestilt en såkaldt hastebehandling.
Det kunne måske gøres lidt smartere.
Vi vil gerne have nogle kommentarer til det, om ikke andet så i udvalgsarbejdet.
Og så er der det sidste perifere spørgsmål, som forslaget også berører, og det er så § 1 a, stk. 2 og 3, om offentliggørelse af resultater, og så spørger jeg ministeren: Er det overhovedet relevant i denne her sammenhæng?
Jeg vil også gerne bede ministeren spekulere over, om ikke i dag så senere, i hvilke situationer ministeren har tænkt sig denne anvendt i denne forbindelse.
Jeg vil gerne have nogle eksempler på dette, og jeg vil godt udtrykke generelt, at vi i Venstre er meget betænkelige, hvis denne procedure anvendes ukritisk i alle tilfældige sammenhænge, som vi skal se fra nu af, i ændringsforslag fra fødevareministerens hånd.
Er det noget generelt, der altid vil køres ind som en slags standardprocedure; er det tanken med det?
Jeg har svært ved at se det praktiseret netop i denne sammenhæng, vi her i dag diskuterer.
Lene Espersen (KF), 1998-11-04:
Formålet med det her lovforslag er i al sin enkelhed, at man indfører det, man kan kalde brugerbetaling, så man kan få lov at springe over i køen ved at betale et ekstraordinært beløb og få gennemført en hasteundersøgelse.
Da det jo åbenlyst har været et problem for branchen, at man havde et først til mølle-princip med dermed tilhørende lange ventetider, synes vi, det er fint, at ministeren med det her lovforslag giver en øget fleksibilitet og flere valgmuligheder.
Vi kan derfor støtte lovforslaget.
Margrete Auken (SF), 1998-11-04:
Da vores ordfører, hr. Kristen Touborg, ikke er nået frem, har jeg lovet på hans vegne at sige nogenlunde det samme, som en hel del andre har sagt indtil nu, men bare meget kortere, og det konkluderer i, at vi støtter forslaget.
Christian H. Hansen (DF), 1998-11-04:
Dansk Folkeparti skal sige til det her lovforslag, at vi betragter det lidt som et moderniseringsforslag, hvor man kan sige, at loven nu kommer i bedre harmoni også bl.a. med den vedtagne fødevarelov, samt er en præcisering af bemyndigelsen til at offentliggøre kontrol og analyseresultater.
Dansk Folkeparti finder det tilfredsstillende, at denne kontrol bliver offentliggjort, således at det er en medvirkende faktor til bl.a. at sikre kvalitet af vores spisekartofler, og finder derfor præciseringen nødvendig.
Endvidere indsættes der en regel om betaling for erindringsskrivelser og andre gebyrer.
Hertil kan Dansk Folkeparti sige, at de nævnte tiltag og gebyrer finder vi måske til den lidt høje side, men som helhed er vi positive over for lovforslaget, og vi vil deltage aktivt i udvalgsarbejdet.
Annie Lunde Hansen (CD), 1998-11-04:
Jeg vil her starte med at sige, at CD generelt ikke er tilhænger af, at man bare uden videre bemyndiger regeringen til at fastsætte administrative regler, heller ikke i forbindelse med gennemførelsen af EU-retsakter.
Med hensyn til mulighederne for at foretage hastebehandling mod gebyrbetaling er der blot tale om lovfæstelse af den eksisterende fremgangsmåde, og behovet for hastebehandling er tilsyneladende til stede.
Da den almindelige fremgangsmåde, hvorefter man behandler prøverne i den rækkefølge, som de løber ind, samtidig virker som den mest hensigtsmæssige, må det være rimeligt, at der opkræves
et gebyr for hastebehandlingen.
Derved undgår man formentlig, at alle forlanger deres prøver hastebehandlet.
Vibeke Peschardt (RV), 1998-11-04:
Jeg vil først sige
Og så vil jeg godt sige til CD's ordfører: Det er jo sådan med bemyndigelser - jeg håber ikke, at CD fremover vil optage den linje, som plejer at være ført andre steder fra i salen her, nemlig at man slet ikke må bruge bemyndigelser - at man ikke skal overbruge dem, men man kan godt bruge dem, hvor de er nødvendige, og der er masser af komplicerede, også mindre komplicerede EU-retsakter, som bedst er tjent med bemyndigelser.
Thorkild B. Fransgaard (FP), 1998-11-04:
Lovforslaget her er ikke ret vidtgående i forhold til det, der er gældende.
Det, det hovedsagelig drejer sig om, er, at man nu skal betale 50 pct. mere for at få en hurtig godkendelse og 1.200 kr. ekstra oveni ved en virkelig hurtig godkendelse.
At det er nødvendigt at revidere det, så man hurtig kan få det godkendt, er vi klar over, og det er godt, det kommer frem i lovforslaget her, for det hele gror jo hastigere og hastigere.
Og især på det område, der drejer sig om frøavl og sædekorn, er det mange gange nødvendigt, at man får en godkendelse og en certificering meget hurtigt.
Så vi kan støtte lovforslaget.
Men selve lovforslaget som sådan
kan vi selvfølgelig støtte, fordi det er nødvendigt.
Mogens Nørgård Pedersen (KRF), 1998-11-04:
Lovforslaget er jo blot en videreførsel af bestående praksis, en praksis, som i øvrigt fungerer ganske udmærket, og derfor kan Kristeligt Folkeparti tilslutte sig lovforslaget.
Lotte Bundsgaard (S), 1998-11-04:
Lovforslaget fra Enhedslisten omhandler et forbud mod anvendelse af vækstfremmere i foderstoffer samt et forbud mod indførsel af foderstoffer, der ikke er kontrolleret og erklæret fri for salmonella.
I Socialdemokratiet mener vi, at det er en vigtig problemstilling, Enhedslisten peger på med dette lovforslag.
Vækstfremmere er et stort problem for vores sundhed.
Vi skal være meget varsomme med brugen af antibiotika hos både mennesker og dyr.
Derfor er det positivt, at vores fødevareminister har gjort så meget for at mindske brugen af vækstfremmere.
Landbruget har indgået frivillige aftaler om helt af ophøre med at bruge antibiotika fra udgangen af 1999.
Vores opfattelse er, at landbruget er interesseret i at være med til at bekæmpe vækstfremmerne.
Vores fødevareminister er gået forrest i EU, har kæmpet og kæmper en kamp for at afskaffe vækstfremmerne.
Vores fødevareminister beviste over for EU's Veterinære Komité, at Avoparcin kunne give resistens. Dette stof er derfor forbudt på europæisk plan.
Det samme er ved at ske med flere andre vækstfremmere.
Vi er derfor ikke i tvivl om, at flere stoffer vil blive forbudt.
Vi er ikke i tvivl om, at vi nok skal kunne overbevise de andre EU-lande om, at vækstfremmere ikke er et godt element i vores fødevarer.
Udviklingen i de andre lande blandt andet den politiske udvikling i Tyskland giver os grund til at være optimistiske på forbrugernes vegne.
Vi mener, at fødevareministeren gør det rigtige, når han eksempelvis på rådsmødet i oktober sætter resistensproblemet på dagsordenen.
For hvis vi vil overbevise andre lande om de store problemer, der er ved vækstfremmere, kræver det, at vi er et fællesskab, så kræver det, at vi respekterer de regler, vi har lavet for vores fællesskab i EU.
I Socialdemokratiet mener vi derfor ikke, at vi her i det danske Folketing skal vedtage love, der overtræder EU's regler.
Det samme gør sig gældende med den næste del af forslaget.
Forslagets anden del handler om, at foderstoffer skal være kontrolleret og være fundet fri for salmonella og andre sygdomme.
Vi er igen enige med forslagsstillerne i, at det er dybt problematisk, hvis foderstoffer indeholder salmonella eller andre sygdomsfremkaldende bakterier.
Vi er enige med forslagsstillerne i, at vi skal bruge de bedste midler til at forhindre salmonella og andre sundhedsskadelige ting i vores foderstoffer. Imidlertid mener vi, at de bedste midler er at bygge videre på nationale handlingsplaner for udryddelse af salmonella, at stikprøvekontrollere importen af vort foderstof og at arbejde på en fælles og stram politik på europæisk plan.
Det var det, vores fødevareminister gjorde, da han på rådsmødet den 26.-28. september gjorde alle landene opmærksomme på problemet og orienterede om vores indsats imod salmonella.
Et fællesskab fungerer ikke, hvis landene ikke overholder spillereglerne.
Vi er i Socialdemokratiet enige i målet med forslaget, nemlig at sikre vores foderstof, men vi mener, at vi kan gøre det langt bedre end det, som L 2 indeholder.
Vi kan derfor ikke tilslutte os forlaget.
Søren Kolstrup (EL), 1998-11-04:
Jeg kan jo konstatere, at Socialdemokratiets og Enhedslistens grønne hjerte banker i samme takt.
Men er det ikke rigtigt, vil jeg spørge fru Lotte Bundsgaard om - nu vil jeg så gå ind i den juridiske diskussion, som optager Socialdemokratiet - at man så her, altså set ud fra Socialdemokratiets præmisser, skal skelne mellem, at noget af det her dog er muligt eller kunne være muligt i EU-sammenhæng?
Jeg tænker på, at EU jo selv har en beskyttelsesklausul i rådsdirektivet om tilsætningsstoffer, og at den her beskyttelsesklausul jo netop kan bruges i situationer, hvor man siger: Ja, her er et alvorligt problem.
Tilsætningsstofdirektivets artikel 11, der jo altså har udgangspunkt i landbrugsartikel 43, peger jo netop på, at i det tilfælde, hvor tilsætningsstof udgør en fare for mennesker eller dyr og deres sundhed og for miljøet, jamen dér er det vigtigt så at sige, at vi selv fejer for egen dør så meget som vel muligt.
Er det ikke en vigtig national indsats netop at udnytte en sådan lov til bristepunktet?
Men lad mig så indrømme med det samme, at hvad angår indførsel af foderstoffer, jamen der har jeg kun ét ord tilbage at sige, og det er nødretsargumentet. Men dér synes jeg også, det ville være værdigt, netop når vi er enige, at der er nogen, der går foran og siger: Av min arm, her er grund til at bruge nødret.
Lad os gøre det.