Hans Christian Schmidt (V), 2003-12-02:
For mig virker det derfor ikke rimeligt at vurdere en indsats på grundlag af, om denne kan benævnes som grundforskning eller anvendelsesorienteret forskning.
Det afgørende er kvaliteten, og at denne er ordentligt sikret.
Så har fru Pernille Blach Hansen spurgt mig: Hvor findes de 2 mio. kr.?
Jamen det er jo ganske enkelt, for de findes ved en intern omfordeling i Miljøministeriet, som det jo i øvrigt så ofte er tilfældet.
Hvor skulle man da ellers finde pengene henne?
Jeg kan sige, at Miljøministeriet selv skal udrede de penge, de skal bruge på området, og det sker altså ved en intern fordeling, hvilket jo i øvrigt er helt normalt, der er jo ikke noget mærkeligt i, at man kan lave en intern fordeling i Miljøministeriet.
Det gør man altså her, og vi står gerne ved, at vi giver op til 2 mio. kr., og at vi støtter det.
Må jeg så sige til fru Pernille Blach Hansen, som jo citerer - og det var jeg lidt ked af at høre - dr.polit. Christian Hjorth-Andersen på den måde: Jeg har jo besvaret spørgsmål nr. S 4560, hvor jeg bl.a. bliver bedt om at kommentere det.
Hertil svarer jeg - det var jo det, fru Pernille Blach Hansen brugte, og det er derfor, jeg lægger lidt vægt på, at fru Pernille Blach Hansen også får det med nu, når jeg læser det op - følgende: »
Som svar på dette spørgsmål vil jeg gerne citere følgende, som formanden for ekspertpanelet, professor, dr.polit. Christian Hjorth-Andersen, efterfølgende har skrevet til formanden for Institut for Miljøvurderings bestyrelse: »På given foranledning vil jeg gerne præcisere følgende: Når panelet i sin afsluttende kommentarer skrev: »Panelet opfatter den faglige kvalitet som værende det afgørende element i vurderingen. Panelet kan slå fast, at ingen af rapporterne prætenderer videnskabeligt arbejde eller metodeudvikling i normal videnskabelig forstand, samt at alle rapporter bygger på eksterne kilder. I den kursiverede sætning lå der blot en nøgtern konstatering af, hvilken karakter rapporterne havde.
I indledningen blev det klart præciseret, at rapporterne ikke nødvendigvis skulle være videnskabeligt arbejde, om end de kunne være det.
Sætningen skal blot forstås som en konstatering af, at der var tale om anvendelsesorienterede rapporter snarere end egentligt videnskabelige værker.
Heri lå ingen evaluering, blot en konstatering, som imidlertid i dele af dagspressen blev opfattet utilsigtet negativt.«
« Jeg ville så gerne have, at fru Pernille Blach Hansen en anden gang lige citerede, så man fik hele forløbet.
Det giver mening nu, men gav jo ingen mening, da det løsrevet blev citeret.
Så bliver der spurgt lidt om bestyrelsen.
Jeg vil bare tilføje omkring bestyrelsen i Institut for Miljøvurdering, at der er det jo sådan, at jeg har et møde i morgen med de tre medlemmer, som har valgt at anmode om at udtræde, og jeg synes da, det hører sig til, at man selvfølgelig først får lov at høre, hvad de tre medlemmer mener. Jeg kan sige med hensyn til spørgsmålet om, hvorvidt der vil være medlemmer, at der er det jo sådan, at det fremgår direkte af lov om forskningsrådgivning.
Forskningsrådene har pligt til at rådgive miljøministeren om, hvem man finder kvalificeret og egnet til at sidde i Institut for Miljøvurderings bestyrelse, og jeg har slet, slet, slet ingen tro på, at man ikke skulle gøre det.
Jeg oplever derimod, at forskningsrådene altid udfører et seriøst arbejde.
Det er jeg da sikker på at de også vil gøre i den her henseende. Så det skal ikke være mig, der begynder at antyde de ting, som visse ordførere har antydet.
Jeg har slet ingen grund til at tro, at forskningsrådene ikke lever op til det ansvar, de har.
Så er der blevet sagt lidt om, hvilke rapporter der er blevet lavet.
Efter de otte, der kom, har vi jo haft nogle om f.eks. dansk miljøstøtte, også Øststøtten, globale økonomiske tab ved vejrkatastrofer, »Viden, værdier og valg.
Debatoplæg om mål og midler for Vandmiljøplan III«, miljøeffektvurdering for havmiljøet, del 1-3. Jeg synes, at det er nogle rapporter, som klart bidrager til miljødebatten.
Jeg tror, det var fru Pernille Blach Hansen, der efterspurgte, om de fandtes.
Dem kan jeg varmt anbefale.
Jeg synes da bestemt, det er rapporter, som er gode i miljødebatten.
Det er der også andre der har været, både om
klimapolitik og partikelfiltre osv.
Jeg har den grundlæggende holdning, at Institut for Miljøvurdering ikke skal udarbejde rapporter, som tilfældigvis er sådan, at regeringen synes, de er rigtige, eller at andre synes, det er rigtigt.
Instituttet skal selvfølgelig sørge for at udarbejde rapporter, som er med til at sætte hele fokussen på miljødebatten.
Der må jeg så sige til hr. Keld Albrechtsen, at jeg har undret mig meget over, at hr. Keld Albrechtsen kan sætte spørgsmålstegn ved konferencen Copenhagen Consensus, når hr. Keld Albrechtsen netop har sagt, at der findes tilgængeligt materiale.
De af os, der var i Johannesburg, brugte op til 10 dage på at diskutere emner som mangel på sanitet, urent drikkevand og vandmangel, befolkningsproblemer, sult og underernæring, smitsomme sygdomme, klimaændringer - hovedproblemer, som vi alle sammen dengang fandt var vigtige.
Når man nu her sætter fokus på de 10 områder og beder folk om nøgterne baggrundspapirer, når man beder dem om at diskutere og debattere de her forhold og sætte dem i fokus, i håb om at man nu kan omsætte noget til praksis, så vil jeg blot gentage, hvad jeg sagde, da jeg kom fra Johannesburg: Her er det ikke spørgsmålet om, at vi ikke har forpligtet os til noget i Johannesburg, nu er det tid at leve op til det, man har forpligtet sig til. Det er da klart, at når et institut sætter disse emner i centrum for den debat, vil vi da selvfølgelig understøtte det og sige, at det flugter fantastisk godt med vedtægterne for instituttet, nemlig at man sætter fokus på miljø, både for Danmark og globalt. Jeg vil altså opfordre til, at man ser mere globalt på de her miljøproblemer, og at man forstår, at den fokus, der er på de her punkter, er helt afgørende for, at vi kan løse nogle af de her problemer.
Derfor synes jeg faktisk, at det tegner rigtig godt.
Jeg håber og tror på, at det vil medføre en fokus på miljøpolitikken, en fokus på de her problemer, som kan være med til at skabe nogle løsningsmodeller, og det har vi i høj grad behov for.
Jeg har siddet og lyttet til debatten, og man kan jo roligt sige, at der har været meningsudvekslinger om de forskellige synspunkter.
Men jeg har alligevel ikke kunnet lade være med at bemærke, at det mest afgørende har hele tiden været, at man simpelt hen er imod instituttet.
Det irriterer simpelt hen nogle partier så meget, at man har fået sådan et institut, der kommer ind og siger nogle ting, kommer ind og arbejder på en anden måde, end man er vant til, sætter spørgsmålstegn ved nogle ting, prøver selv at definere, hvordan man synes, ens arbejdsopgave skal være.
Det kan godt undre mig lidt, når jeg tænker tilbage på dengang, hvor vi oprettede instituttet, for der var der jo mange, der spurgte: Får det institut nu lov til at være et institut for sig selv?
Kan man regne med armslængdeprincippet?
Og det har man jo kunnet.
Derfor synes jeg i grunden, at det er lidt ærgerligt, at hele debatten bærer meget præg af, at et af de helt store problemer er, at en række partier simpelt hen fra dag et har været imod instituttet.
Jeg tror, at det er hr. Keld Albrechtsen og flere, der har diskuteret meget omkring forskningsbegreber; også andre har spurgt om, hvordan man i grunden taler om dem, og hvad det er for nogle.
Jeg tager bare udgangspunkt i OECD, som har opstillet nogle definitioner for forskellige forskningskategorier, fordi argumentet om, hvorvidt det nu har egen forskning eller ej, og hvad man forstår ved det, bliver brugt ret meget - en debat, som jeg også i min tale sagde jeg i grunden synes er lidt overflødig.
Jeg synes, det er meget mere vigtigt, at de resultater, man kommer frem til, kan anvendes.
Grundforskning er jo eksperimentelt og teoretisk arbejde med det formål at få ny viden om det underliggende grundlag for fænomener og observerbare facts uden sigte på bestemte praktiske anvendelser eller brug.
Jeg forstår, at Institut for Miljøvurdering har defineret den forskningsindsats, som instituttet skal gennemføre, og det er opfattelsen, at instituttet skal drive anvendelsesorienteret forskning, og den defineres som følger: Anvendelsesorienteret forskning indebærer, at man sammenstiller eksisterende viden og laver nye beregninger på baggrund af eksisterende datamateriale med henblik på at give en anbefaling til videre handlen.
Det ses, at denne definition bygger på OECD's definition, der derefter er udbygget og konkretiseret.
Forskningskommissionens betænkning rummer ikke nogen opdeling af forskningen i kategorier.
I betænkningen lægges hele vægten på, at ressourcerne anvendes til forskning af høj kvalitet, og det understreges, at kvalitetssikringsmekanismer som uafhængig faglig vurdering derfor er helt centrale i forskningssystemet.
For mig virker det derfor ikke rimeligt ...