Keld Albrechtsen (EL), 2003-12-16:
Jeg vil allerførst gerne takke hr. Ole Stavad for den meget klare tilkendegivelse i forbindelse med det forslag til skattelovændring, som ligger her, og som måske bliver vedtaget på fredag.
Det gælder jo, indtil et nyt Folketing måtte vedtage et andet skattelovforslag.
Det synes jeg er en meget vigtig tilkendegivelse fra Socialdemokratiets side.
Det Radikale Venstre har jo også tilkendegivet, at der efterfølgende kan blive tale om at ændre skattelovgivningen.
Det synes jeg er vigtige tilkendegivelser, både fra Det Radikale Venstre og fra Socialdemokratiet med henblik på at holde fremtiden åben.
Det, vi har oplevet efter førstebehandlingen, har jo været, at det er blevet krystalklart, tror jeg, for alle, der har fulgt den her debat, at de to lovforslag, der nu ligger til behandling, indeholder et meget kraftigt gaveelement.
Der er en bestemt skatteyder her i Danmark, som nu kan se frem til at få en kolossal julegave, nemlig ejeren af Dansk Undergrunds Consortium.
Endda en julegave, som er langtidssikret næsten 40 år frem i tiden
Man har i hvert fald gjort sig alle tænkelige anstrengelser for at prøve at forhindre, at der i fremtiden kan komme en mere rimelig aftale.
Men det, jeg så også synes kan understreges, er, at det under den udvalgsbehandling og den høring, som vi jo fik - ganske vist ikke den høring, som vi havde foreslået fra mindretallets side i Folketinget, men en høring, som flertallet vedtog dagsordenen for - på trods af alle flertallets bestræbelser på at forhindre, at der kom væsentlige ting til diskussion alligevel jo ikke kunne holdes tilbage, at det generelle indtryk var, at de eksperter, der udtalte sig, fastslog, at den aftale, ministeren har indgået med A.P. Møller, er uforståelig.
Det er en aftale, som er bygget på en fremgangsmåde, som normalt anvendes i de mest politisk ustabile stater her i verden, hvor regeringer somme tider føler sig tvunget til at indgå aftaler med multinationale selskaber på meget, meget ufordelagtige vilkår.
Regeringen her i Danmark har jo så følt, at den stod i en sådan ydmygende situation som f.eks. regeringerne i Kasakhstan og Georgien, og har derfor valgt at give A.P.
Møller - Mærsk-selskabet en kæmpestor julegave.
Vi havde faktisk lagt op til - oprindelig sammen med et flertal her i Folketinget, som eksisterede i foråret - at regeringen skulle gå til forhandlinger på det grundlag, at der var et flertal, der ville have en ordentlig aftale.
Det ville regeringen så ikke.
I den forbindelse har jeg jo med interesse fulgt den debat, der så efterfølgende har været om det håndtag, som Det Radikale Venstre mener, der er i denne aftale.
Jeg så, at fru Marianne Jelved i Politiken i et interview ganske vist havde ikke så helt nemt ved at forklare teknikken i dette håndtag.
Men jeg lagde mærke til, at hun fastholdt, at der var et sådant håndtag.
Så har jeg også et spørgsmål til Venstres ordfører i den her sammenhæng.
For det er jo fremgået af sammenhængen, at regeringens forhandlinger har været ført af en uhyre snæver kreds.
Det har officielt været begrundet med hensyn til børshemmeligheden, som man har sat over hensynet til Folketinget.
Men noget tyder på, at man også har sat det over hensynet til partiet Venstre.
Jeg vil bare i al stilfærdighed spørge Venstres ordfører, om Venstre var involveret i de afsluttende forhandlinger om indgåelsen af aftalen. Så vil jeg godt stille et par spørgsmål til ministeren, for efter min opfattelse har ministeren i den sidste fase
her, hvor han skulle forsøge at bringe sammenhænge ind i sine forklaringer, været ude i en række manipulationer med tallene, en række manipulationer, som jeg synes vi skal have mulighed for at få afklaret, inden der kan blive tale om, at denne sag skal afsluttes.
Ministeren har beregnet den såkaldte interne forrentning, en beregning, som efter min opfattelse er ren manipulation.
Ministeren har også beregnet A.P. Møllers forventede fortjeneste, som ministeren fremstiller som nærmest faldende.
Jeg synes, at disse beregninger - vi har bedt om at få yderligere besvarelser, og de spørgsmål har vi fremsendt til ministeren i dag - bør vi have en grundig redegørelse for i udvalget inden tredjebehandlingen, for det, ministeren gjorde, var, at i stedet for at tage afsæt i de 30 mia. kr. i værdi eller aktiver, som A.P. Møller-selskaberne ifølge ministerens egen forklaring har tænkt sig at bogføre i værdi, har han antaget, at de tre selskabers værdier i dag udgør 60 mia. kr., og det er klart, at når man sammenligner det forventede overskud med en værdi på 30 mia. kr., så giver det et ganske andet tal, end hvis man sammenligner med en værdi
på 60 mia. kr. Faktisk betyder det, at ministeren fik reduceret afkastet af olieaftalen til kun 9-10 pct. og ikke 28 pct., som regnestykket ville have vist, hvis man havde taget udgangspunkt i de værdier, der rent faktisk var bogført. Sådan forsøger ministeren gennem sine beregninger at sminke den her aftale for at få det til at se ud, som om det nærmest er en foræring fra A.P. Møller til det danske samfund og ikke omvendt.
Det synes jeg ikke er tilfredsstillende.
Ministeren havde også lavet en beregning vedrørende selve forrentningen og risikopræmien.
Med hensyn til risikopræmien har oliebranchen i øjeblikket normalt en risikopræmie på ca. 3 pct. Nu kommer den så op på 7 pct. - altså en meget kraftig forøgelse.
Jeg vil godt spørge ministeren, om den eneste risiko, som A.P. Møller løber, i virkeligheden ikke er, at der er mere olie.
Hvad er det egentlig for en risiko?
Så pengene er allerede betalt tilbage til A.P. Møller, til Dansk Undergrunds Consortium.
Derefter siger man nu, at man skal acceptere en risikopræmie - altså ud over det, der svarer til forrentningen af en almindelig statsobligation, skal man acceptere en risikopræmie på hele 7 pct. Og det siger ministeren så oven i købet er et fald, for ministeren har også her lavet en manipuleret beregning, som har fået bragt denne forrentning i perioden fra 1982 til 2003 op på 8 pct.
, sådan at han kunne sige, at nu er der et fald til 7 pct. Hvis han derimod havde lavet den rigtige beregning fra 1962 og frem til 2003, så havde det givet et andet billede, for så havde risikopræmien kun været 5 pct., og så ville det reelle billede, nemlig at man nu forhøjer den fra 5 pct. til 7 pct., være kommet frem.
Dér er det, man må sige: Nu, hvor der ikke længere er en risiko - for hvem tør gå herop og påstå, at DUC har en risiko ude i Nordsøen, bortset fra den risiko, at de kan finde endnu mere olie - i den situation accepterer Folketinget, at man sætter risikoprocenten op fra reelt 5 til 7; altså en præmiering for en såkaldt risiko, som ikke eksisterer, og så sættes risikoprocenten tilmed op.
Jeg kan godt forstå, der er radikale medlemmer, der kigger med undren på det, jeg siger her, for de er jo af ministeren blevet bibragt det indtryk, at det var en fantastisk god aftale.
Den er i hvert fald fantastisk god for Dansk Undergrunds Consortium, som på den måde får adskillige procent ekstra forrentning - oven i en pæn, almindelig forrentning - som skulle være begrundet i en risiko, der ikke eksisterer.
Det synes jeg altså er noget der burde belyses
meget alvorligt i udvalget, og især bør det også belyses, hvorfor ministeren har grebet til sådanne manipulationer i et forsøg på at få tingene til at hænge sammen. En tredje manipulation skal jeg blot nævne, nemlig at ministeren jo har hævdet, at staten fik en ekstra indtægt på godt 30 mia. kr.
To tredjedele af denne ekstraindtægt skyldes alene en påstand om, at det forhold, at man forærer A.P. Møller eneretsbevillingen fra 2012, skulle give en højere olieproduktion.
Den påstand har vi forsøgt at få dokumentation for.
Det har naturligvis ikke kunnet lade sig gøre, for ministeren siger samtidig, at de nuværende fradragsregler gør, at selskaberne vil investere sig ud af skatten for at undgå at betale skat.
Hvis det er rigtigt, så er det den nuværende aftale, der giver mere produktion, og ikke ministerens.
Det er igen et eksempel på, at ministeren i hele sagsbehandlingen i denne her sag kaster sig ud i den ene manipulation efter den anden for at få det til at fremstå som en pæn og god aftale. Men det kan altså ikke lykkes, hr. minister, for nu har vi altså siddet i udvalget og gennemgået
disse her ting meget omhyggeligt tal for tal, og gang på gang falder tallene altså fra hinanden, når vi får dem gennemlyst og gennemregnet. Hvis man så tager de 21 mia. kr. væk, som alene skyldes en påstand om, at det skulle give mere olie at overlade det hele til A.P. Møller i 2012, så er der 10 mia. kr. tilbage. Vi er næsten nede i den størrelsesordenen, hvor selve den regneusikkerhed, der er tilbage, skulle være fordelen ved den her aftale.
Derfor har det også overrasket mig meget, at Kristendemokraterne og Det Radikale Venstre tilsyneladende vil indskibe sig i den, men det har de jo mulighed for - Det Radikale Venstre dog heldigvis med den klausul, at de efterfølgende vil lave den om.
Det kan man jo godt undre sig over logikken i, men i hvert fald glæde sig over, at de vil lave den om efterfølgende.
Vi synes fra Enhedslistens side, at der er meget i den her aftale, som trænger til en grundigere belysning, inden man med rimelighed kan vedtage den.
Vi har jo foreslået, og det vil jeg opfordre til at alle Folketingets medlemmer overvejer meget nøje, at hvis man på fredag vil vedtage en binding af Folketinget i så mange år frem i tiden, en binding, som følger af beslutningsforslag nr. B 7 med den klausul, som er deri, og man samtidig med det forslag til undergrundslov, som her er til behandling, vil bortforære værdierne til A.P. Møller-selskaberne fra 2012 og helt frem til 2042 og dermed afskære kommende Folketing fra at gribe ind, så burde man lade befolkningen tage stilling, inden man vedtager det her endeligt, og det er der mulighed for, for så vidt angår undergrundsloven, for hvis et mindretal i Folketinget, 60 medlemmer, underskriver et ønske herom ved tredjebehandlingen eller senest 3 dage derefter, så vidt jeg husker reglerne, så vil det være muligt at få en folkeafstemning om forslaget om bare at forære A.P. Møller eneretsbevillingen.
Det vil da være rimeligt nok, fordi man jo afskærer befolkningen fra gennem deres stemmeafgivning ved folketingsvalgene efterfølgende at kunne ændre tingene.
Hvis sagen ikke bliver ordentligt belyst frem til tredjebehandlingen, og hvis ministeren bliver ved med at manipulere med tallene, så synes jeg ydermere, at jeg gerne vil opfordre Folketingets medlemmer til, ifald udvalgsarbejdet ikke får afklaret de her ting, da at benytte den bestemmelse, der er i Folketingets forretningsorden om, at man kan kræve en sag udsat fra anden behandling til tredje behandling i 12 søgnedage.
Det indebærer ganske vist den risiko, at Folketinget så kan komme til at skulle arbejde mellem jul og nytår, men det er vel noget, vi kan klare, hvis det er nødvendigt, så det synes jeg i hvert fald ikke skal være et selvstændigt argument imod det forslag.
Det vil jeg bede om til overvejelse, og derfor vil jeg anmode om, at det her forslag sendes tilbage til udvalgsbehandling mellem anden og tredje behandling.