runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Holger K. Nielsen (SF), 2006-03-15:
Ja, det er jo i en vis forstand en fortsættelse af den diskussion, vi lige har haft.
Her handler det jo også om, at de personlige holdninger, man måtte have, også har en politisk betydning.
Det, som er problemstillingen i hele denne misere, er, at statsministeren havde haft en mulighed for at lave krisestyring på et tidligere tidspunkt, hvis statsministeren havde ønsket det, men det ønskede han ikke.
Nu snakker han bare udenom, beskylder alle mulige for at ville krænke ytringsfriheden og taler om at skille får fra bukke, selv om sandheden er, at han selv er både et får og en buk, og det er altså nødvendigt at få fuldstændig afklaret, at det er helt uholdbart, at statsministeren fører sig frem på den måde.
Når statsministeren på den ene side taler om »bukke og får« og på den anden side siger »Jeg har heller ikke hørt nogen i Danmark stille spørgsmålstegn ved [Jyllands-Postens] ret til at bringe tegningerne«, er statsministeren så ikke ude i en selvmodsigelse, og er det statsministerens samlede konklusion, at der generelt er blevet stået vagt om ytringsfriheden – eller ikke?«
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-03-15:
... og hvis hr. Villy Søvndal og hr. Holger K. Nielsen kunne nå til den erkendelse, står vi pludselig sammen.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Det er egentlig ganske sjovt, at der kan komme til at gå så lang tid med skyggeboksning om det rene ingenting, for det ser altså ud til, at hr. Holger K. Nielsen i virkeligheden er enig med mig i, at der må være den sondring mellem, hvad der er den personlige holdning, og hvad der er det samfundsmæssige princip.
Det samfundsmæssige princip er selvfølgelig, at der er en grænse for ytringsfriheden, som er fastlagt i loven og pådømmes ved domstolene.
Det er princippet.
Så har vi hver især nogle holdninger, og her kan grænserne for, hvor langt man vil gå med ytringsfriheden, ligge forskelligt.
Der er meget religiøst indstillede mennesker, som ikke vil gå langt med ytringer om religiøse spørgsmål, og så er der typer som hr. Villy Søvndal, hvor grænsen ligger langt, langt ude i horisonten.
Hr. Villy Søvndal siger, at man altså må regne med, at der kan snakkes om hvad som helst, og at: hvad andre måtte finde helligt, finder vi andre profant; det må I lære at leve med, for i det moderne demokrati kan alt siges, selvfølgelig under ansvar over for domstolene og den verdslige lovgivning.
Men religiøst indstillede menneskers grænse ligger et andet sted, og derfor siger jeg bare: Det er den personlige holdning, og man bliver altså nødt til at sondre mellem den personlige holdning og det samfundsmæssige princip ...
Holger K. Nielsen (SF), 2006-03-15:
Her handler det ikke om hverken det ene eller det andet, der er sagt af SF’s formand.
Det handler om, hvad statsministeren har sagt af selvmodsigelser.
Statsministeren går til Berlingske Tidende og kritiserer folk, der siger, at vi skal have ytringsfrihed, men at vi også er nødt til at bruge den på en ordentlig måde.
Det bliver kritiseret sønder og sammen, og det bliver antydet, at man i virkeligheden vil indskrænke ytringsfriheden.
Men så siger statsministeren selv helt det samme på arabisk tv, og jeg synes faktisk, det er klogt at sige noget sådant.
Naturligvis er det da frihed under ansvar, og det ansvar kan ikke bare reduceres til noget lovgivningsmæssigt, men har også et moralsk aspekt.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-03-15:
Nu breder hr. Villy Søvndal sig så langt ud, at det slet ikke kan nås inden for den taletid, jeg har til rådighed her.
Der står mange interessante ting i interviewet – det kan jeg bekræfte – men jeg lyttede mig faktisk også til, at hr. Villy Søvndal er på et meget, meget kraftigt tilbagetog.
Men om det så er til det ene eller til det andet standpunkt, står til gengæld lidt uklart.
Villy Søvndal (SF), 2006-03-15:
Det er altså ufatteligt, så selektivt statsministeren er i stand til at høre det, der bliver sagt til ham.
Det, jeg prøver at fortælle statsministeren, er, at mit synspunkt i Information ligger i direkte forlængelse af mit grundlæggende synspunkt om ytringsfrihed, nemlig at ytringsfriheden kun står til ansvar over for domstolene.
Derudover må man ytre, hvad man vil.
Det, jeg så fastslår, og som i øvrigt ikke er i modsætning til mit synspunkt om ytringsfrihed, er, at det godt kan være, at den danske ytringsfrihed er under pres i denne sag, men at vi netop, når det viser sig, at den er under pres, skal stå sammen om, at det vil vi ikke have.
Det var jo derfor, vi alle sammen reagerede så prompte på Banedanmarks forsøg på at indføre selvcensur, og derfor er statsministerens forsøg på at skabe modsætninger fuldstændig falsk.
Jeg synes i øvrigt, statsministeren skulle læse hele mit interview til Information.
Vil statsministeren ikke være så venlig at gøre det?
Så tror jeg, det vil være fastslået.
Ole Sohn (SF), 2006-03-15:
Nu havde jeg nok på fornemmelsen, at statsministeren ikke havde så stort et mandsmod, at statsministeren ville sige, hvilke personer det var, så derfor kan man måske vende spørgsmålet om også i relation til det interview, der var i Berlingske Tidende, og spørge: Hvad er det så for nogle ytringer, der er kommet fra intellektuelle, fra erhvervsfolk, fra tidligere politikere eller nuværende politikere, som har svækket ytringsfriheden?
Og vi behøver ikke at få banaliteten om, at ytringsfriheden har nogle lovgivningsmæssige rammer.
Det tror jeg alle er enige om, i hvert fald alle i Folketinget.
Jeppe Kofod (S), 2006-03-15:
Det er jo helt korrekt, at der ikke er nogen i dette Folketing eller andre i det danske samfund, som har sat spørgsmålstegn ved det, som statsministeren kalder samfundets rammer om ytringsfriheden, og derfor er det heller ikke det, der er til diskussion.
Men det, der er interessant, er, at statsministeren i et tidligere svar nævnte, at statsministeren gerne ville have en principiel debat om ytringsfriheden, og så vil jeg bare spørge statsministeren: Er det sådan, at statsministeren og den danske regering klart og tydeligt har taget afstand fra de tegninger her?
Så jeg vil bare spørge statsministeren: Er det sådan, at den danske regering og statsministeren har taget afstand fra de tegninger og det, de udtrykker?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-03-15:
Jeg tror, at hr. Jeppe Kofod er eller i hvert fald burde være helt opmærksom på, præcis hvad det er, jeg har sagt, og det vil jeg gerne gentage her: Det, jeg har sagt, er, at den danske regering er meget ked af, at mange muslimer har opfattet disse tegninger som en krænkelse af profeten Muhammed.
Det andet, jeg har sagt på regeringens vegne, er, at hverken regeringen eller den danske befolkning har noget ønske om eller nogen hensigt til at krænke hverken muslimer eller medlemmer af noget andet religiøst samfund.
Det er præcis, hvad jeg har sagt, og jeg har gentaget det, og jeg har gjort det ordret i danske interviews og internationale interviews, for at der netop ikke skulle være nogen som helst tvivl om, at det var det samme, nøjagtig det samme, der blev sagt både indadtil og udadtil.
Det er det, jeg har sagt, hverken mere eller mindre.
Jeppe Kofod (S), 2006-03-15:
Jeg fik ikke noget svar på, hvorvidt den danske regering har taget afstand fra tegningerne og det, de udtrykker.
Grunden til, at jeg spørger, er jo, som flere har været inde på og statsministeren også selv har været inde på, at vi står i den største udenrigspolitiske krise i flere årtier.
I mange af de lande, vi normalt sammenligner os med, vores allierede, har regeringerne taget afstand fra de tegninger og det, de udtrykker.
Det betyder ikke, som statsministeren mange gange har sagt, at man ikke kan trykke de tegninger.
Statsministeren er jo udmærket klar over, hvordan principperne fungerer, det har vi hørt talrige foredrag om, også af statsministeren selv.
Men det, der er spørgsmålet, det, der står tilbage, er, hvad den danske statsminister mener som statsminister, og hvad den danske regering som regering mener om de tegninger og det, de udtrykker.
Tager man afstand fra dem, eller forsvarer man det, de tegninger udtrykker?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-03-15:
Jo, det er netop en principiel debat, som er hævet over, om det nu er denne eller hin, og det er i hvert fald ikke min opgave at hænge folk ud for synspunkter, hvor de måske synes, det er uberettiget
Der er så nogle, der i den efterfølgende, synes jeg, gode, meget principielle debat selv er stået frem med det ene og det andet synspunkt.
Det er noget helt andet, og det er fint.
Men jeg har netop ønsket at fremkalde en debat om, at det her handler om noget meget principielt, nemlig at også i en trængt situation må vi i Danmark stå sammen om ytringsfriheden, og det håber jeg altså også er den holdning, som hr. Ole Sohn vil give udtryk for.
Alt andet ville også være mærkeligt.
Og lad os så holde det på det.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Ole Sohn (SF), 2006-03-15:
Nej, men forskellen er jo, at hr. Morten Homann henvender sig til en navngiven person, som har mulighed for at forsvare sig, i modsætning til den lidt mere kujonagtige måde, hvor statsministeren bare insinuerede over for intellektuelle, over for erhvervsfolk på og udefinerligt kritiserede dem for at ville svække ytringsfriheden uden at ville dokumentere det.
For virkeligheden er jo, at der er personer i det her samfund, som har erklæret sig uenige med statsministeren, og det er de grupper, som statsministeren nu insinuerer vil svække ytringsfriheden, uden at statsministeren vil sætte navn på.
Det er det, man kalder kujonagtigt.
Det har ikke noget med en principiel debat at gøre.
Det er en debat på et meget lavt niveau.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-03-15:
SF kan simpelt hen ikke finde sine egne ben og har ikke noget klart standpunkt, men har snart det ene, snart det andet.
I december sagde hr. Villy Søvndal, at der var nogle, som ville knægte ytringsfriheden.
Det sagde hr. Villy Søvndal i december.
I marts siger hr. Villy Søvndal så: Nej, der er bestemt ikke nogen, der vil knægte ytringsfriheden.
Så har man ligesom både til gården og til gaden, må man sige.
Det har jeg ikke engang villet gøre, fordi jeg netop ønsker at hæve det her op fra at være en personligt orienteret debat til at være en principiel debat om ytringsfriheden.
Villy Søvndal (SF), 2006-03-15:
Jeg synes stadig væk, det er bemærkelsesværdigt, at når statsministeren for alvor er trængt, og det må man sige han har været nogle gange i den her debat i dag, så finder statsministeren underlige citater frem, som han har gravet frem – jeg kan se, der er en meget stor bunke derovre på bordet – som slet ikke drejer sig om det, statsministeren bliver spurgt om.
Egentlig er en af hensigterne med spørgetiden, at når man stiller statsministeren et spørgsmål, så prøver statsministeren at svare på det og gerne også præcist.
F.eks. når statsministeren citerer mig – det er jeg jo sådan set lidt beæret over – så vil jeg sætte meget pris på, om statsministeren vil gøre det bare nogenlunde dækkende, f.eks. ved det der, om ytringsfriheden er presset, hvor jeg siger noget helt andet end det, statsministeren giver udtryk for.
Jeg siger jo, at ytringsfriheden er under pres.
Javel.
Men at ytringsfriheden i Danmark skulle være truet, er der ingen, der tror på.
Hvorfor citerer statsministeren så selektivt, når han bliver stillet spørgsmål?
Jeg forstår godt, man kan være trængt i en debat, men alligevel.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-03-15:
Det synes at være noget, man ligefrem ønsker i SF: at gøre det her sådan meget personorienteret.
Jeg hæfter mig ved, at et af SF’s folketingsmedlemmer, hr. Morten Homann, den 9. marts i Information – i øvrigt sjovt nok samme dag som hr. Villy Søvndal havde et indlæg i selv samme Information – virkelig har hængt nogen ud for at have forfærdelige synspunkter om ytringsfriheden.
Det er ikke mit ærinde at gøre det, men SF har tilsyneladende meget travlt med, at der er enkeltpersoner, der skal fremhæves i den her sag, og der skriver hr. Morten Homann: »Nyrup bakker i princippet ytringsfriheden op.
Men den frihed bliver ikke sikret med principielle falbelader og teoretiske forsikringer.
Det sker ved at tage de konkrete slagsmål, når politiske kræfter ønsker ytringsfriheden sat ud af kraft.
Her svigter Nyrup og opfordrer oven i købet alle regeringer til ikke at støtte offentliggørelse af ting, der krænker folks tro.
Jeg ved ikke, om hr. Villy Søvndal synes, at det er en særlig konstruktiv måde at føre debat på.
Jeg har netop forsøgt at undgå at få enkeltpersoner hængt ud, men det er tilsyneladende det, SF vil.
Villy Søvndal (SF), 2006-03-15:
Må jeg ikke godt om statsministerens udtalelser til Berlingske Tidende sige, at det netop ikke har afstedkommet nogen principiel debat overhovedet.
Det har gjort, at nogle navngivne og brede grupper i det danske samfund, f.eks. intellektuelle, bliver hængt ud af statsministeren.
Men statsministeren bliver pludselig bange og svag, når statsministeren så skal sætte navne på, hvem det er.
Det er store kredse inden for erhvervslivet, der får at vide, at de er til salg for ussel mammon i forhold til statsministerens høje og ubøjelige principper.
Men hvem det er, nej, det vil statsministeren ikke sige noget om, selv om det er, forstår jeg, store dele af dansk erhvervsliv, og det er store dele af medierne.
Det er dog overskueligt, hvem det er.
Jeg synes simpelt hen, det er for sølle.
Jeg synes, det er for sølle, at statsministeren kommer med sådan et helt generelt angreb, der kløfter vort samfund i to, uden at have mandsmod og hjerte til at sætte navn på.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-03-15:
Det er da ret interessant, at hr. Villy Søvndal siger her i dag, at Jyllands-Postens offentliggørelse af tegningerne ikke var klog, for den 17. december skrev hr. Villy Søvndal i Jyllands-Posten, at Muhammedtegningerne var kærkomne, i den forstand at de – hvad enten det var hensigten eller ej – havde bidraget til at genrejse en væsentlig demokratisk debat.
Den 17. december syntes hr. Villy Søvndal, at det var godt og klogt, men i dag synes hr. Villy Søvndal ikke, det var så klogt.
Ole Sohn (SF), 2006-03-15:
Nej, det har statsministeren ikke forsøgt at lægge op til, for hvis statsministeren ønskede at lægge op til en principiel debat, så havde han ikke henvist til grupper i samfundet, intellektuelle, erhvervsfolk, som værende personer, som ønsker at svække ytringsfriheden.
Så er man nødt til at være meget præcis og konkret både som person og som statsminister, for ellers insinuerer man, og dermed afsporer man debatten.
Der er nogen, der i samfundet har brugt ytringsfriheden til at erklære sig uenige med Jyllands-Posten.
Hvordan kan det blive til en svækkelse af ytringsfriheden, at man bruger sin ytringsfrihed?
Statsministeren vil ikke som statsminister gå ind i Muhammedsagen og altså kritisere Jyllands-Posten, men statsministeren vil gerne som statsminister kritisere hr. Villy Søvndal og erklære hans ytringer for skadelige.
Så statsministeren er nødt til at forholde sig til, hvilke personer, det er, der undergraver ytringsfriheden i Danmark.
Er det den tidligere udenrigsminister, Uffe Ellemann- Jensen, er det Niels Due Jensen?
Vi er nødt til at få nogle navne på, sådan at de har mulighed for at se: Det var os, det var de ytringer, vi kom med, som statsministeren mener svækker ytringsfriheden i Danmark.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-03-15:
Nej, jeg synes netop ikke, det er rimeligt at gøre det til sådan en meget personorienteret debat.
Jeg synes, det er meget vigtigt at få en principiel debat.
Det, jeg kan konstatere i forlængelse af det interview, jeg gav i Berlingske Tidende, er, at det netop er lykkedes at få en principiel debat, hvor nogen så af egen drift er gået frem og har bekendt sig til det ene eller til det andet synspunkt.
Det er så noget helt andet, at de gør det selv.
Jeg synes, det ville være forkert, hvis jeg gjorde det og begyndte at hænge nogen ud.
Jeg har givet udtryk for mine synspunkter, og det har afstedkommet en meget principiel debat, som jeg har været særdeles tilfreds med.
Holger K. Nielsen (SF), 2006-03-15:
For lige at vende tilbage til det, vi startede med, så vil jeg godt sige, at det her jo ikke handler om, at jeg vil bede udlandet om at hjælpe os, der er imod regeringens politik med hensyn til flygtninge og indvandrere, overhovedet ikke.
Det, det handler om, er, at den fremmedfjendske tone, som regeringen fører, er blevet et selvstændigt udenrigspolitisk problem.
Eller rettere sagt: Skal vi have løst det, vi er kommet ud i, så forudsætter det, at der sker en ændring af det tonefald, der er i den danske regering.
Det har meget at gøre med Dansk Folkeparti: om statsministeren vil tage afstand fra fru Pia Kjærsgaard, om statsministeren virkelig er villig til at se sig selv dybt i øjnene og erkende, at det her er helt, helt uholdbart.
Jeg havde troet, at de bemærkninger, der kom i Al-Arabiya, hvor der faktisk er et væsentligt men, kunne bruges, men jeg må efter at have hørt statsministeren i dag og også set ham i Berlingske Tidende sige, at jeg ikke er særlig optimistisk.
Det tegner ikke godt.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-03-15:
Nu kører hr. Holger K. Nielsen jo bare rundt i den samme cirkel en gang til.
Det, det hele handler om, er, at hr. Holger K. Nielsen ikke kan lide den udlændingepolitik, der føres her i landet.
Så hidser hr. Holger K. Nielsen sig voldsomt op og taler om, at den er udtryk for en fremmedfjendsk tone – i regeringen, sagde hr. Holger K. Nielsen oven i købet.
Jeg tror ikke, at hr. Holger K. Nielsen er i stand til at finde noget eksempel på, at medlemmer af regeringen har udtalt sig på nogen fremmedfjendsk facon.
Men vi fører en udlændingepolitik, der er anderledes end den, hr. Hr. Holger K. Nielsen bryder sig om, og der er jeg nødt til at sige: Der kan det ikke nytte noget, at hr. Holger K. Nielsen så kommer og henviser til udlandet og sige, at så skal udlandet til at diktere dansk udlændingepolitik.
Det er jo det, hr. Holger K. Nielsen siger.
Jo, for hr. Holger K. Nielsen siger: Den udlændingepolitik, der føres i Danmark, er der nogen i udlandet, der ikke kan lide, altså må den ændres.
Der er et massivt flertal i Danmark, der står bag den udlændingepolitik, vi fører, og der skal man ikke komme og ændre den fra udlandet.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Ole Sohn (SF), 2006-03-15:
»Hvilke personer – oppositionspolitikere, intellektuelle, erhvervsledere eller andre – har efter statsministerens opfattelse gjort sig til talsmænd for en svækkelse af dansk ytringsfrihed?«
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-03-15:
Jeg er nødt til at henholde mig til, hvad jeg allerede har sagt.
Det, jeg har sagt på regeringens vegne både indadtil og udadtil, er, at vi beklager eller er meget kede af, at mange muslimer har opfattet tegningerne som en krænkelse af profeten Muhammed, og vi har gjort det klart, at selvfølgelig har hverken regeringen eller den danske befolkning noget ønske om at krænke medlemmer af religiøse samfund, heller ikke muslimer.
Det er det, jeg har sagt igen og igen, hverken mere eller mindre, og jeg tilføjer heller ikke noget til det, og jeg trækker heller ikke noget fra det.
Jeg har netop omhyggeligt udtrykt mig sådan, at ingen uberettiget skulle føle sig hængt ud for synspunkter, som de ikke står for, og det har givet rig lejlighed til, at enhver har kunnet sige: Det føler jeg mig i hvert fald ikke ramt af.
Tværtimod er jeg meget enig i, at der selvfølgelig ikke på nogen som helst måde skal ske indskrænkninger i ytringsfriheden.
Havde man gjort sådan, så ville det jo have været så dejligt, for så kunne vi have konstateret en bred samling om det grundsynspunkt, at man selvfølgelig ikke kan gå på kompromis med ytringsfriheden.
Det er ikke sådan, at fordi vi synes noget bestemt, så må andre ikke gøre det.
Det er blot, hvad jeg har sagt, så derfor hopper jeg ikke på hr. Ole Sohns forsøg på nu at skulle til at hænge bestemte personer ud osv.
Det har jeg ikke noget ønske om.
Tværtimod så jeg meget gerne, at alle eller flest mulige ville bakke op om det synspunkt, at man selvfølgelig ikke kan gå på kompromis med ytringsfriheden.
Det er jo netop ikke det afgørende, om det er den ene person, anden person, tredje person eller virksomhed eller hvad.
Det afgørende her er netop, at det er en principiel debat.
Jeg mener ikke, at vi kommer uden om, at hr. Villy Søvndal har ret i, at der kan være risiko for, at nogen vil presse i hvert fald ytringsfriheden, sådan som hr. Villy Søvndal gav udtryk for det i sit indlæg i Jyllands-Posten den 17. december.
Det er faktisk et punkt, hvor jeg er meget enig med hr. Villy Søvndal, hr. Ole Sohns partiformand.
I sådan en situation er det jo meget vigtigt, at man netop står sammen og siger: Nej, vi kan ikke gå på kompromis med ytringsfriheden.
Men det synes jeg vi skal hæve lidt over det personlige plan og netop få en mere principiel debat, og det er den, jeg har forsøgt at lægge op til.
Ole Sohn (SF), 2006-03-15:
Ytringsfriheden er relativ på den måde, at når statsministeren over én bank sådan udefineret anklager politikere, intellektuelle og erhvervsfolk – ikke alle, men nogle inden for de grupper – er det jo ikke ensbetydende med, at de samme folk kan komme til orde.
Derfor er det da mest rimeligt, at statsministeren sætter navne på.
Statsministeren har som statsminister her i dag brugt sin ytringsfrihed til at kalde hr. Villy Søvndals ytringer for skadelige, men hvis forfattere, intellektuelle, erhvervsledere m.fl. bruger deres ytringsfrihed til at erklære sig uenig med regeringen i dens politik eller håndtering af Muhammedsagen eller for den sags skyld mener, at Jyllands-Postens provokationer er skadelige, så siger statsministeren, at det er et udtryk for, at de vil svække ytringsfriheden.
Det er da en dobbeltstandard.
Derfor er det rimeligt og mest fair i debatten, at statsministeren sætter navne på: Er det Uffe Ellemann-Jensen, er det Niels Due Jensen, eller hvem er det?
Det er klart, at ytringsfriheden giver mulighed både for at ytre sig, for at manipulere og for at forsimple.
Det har statsministeren været ganske dygtig til også her i dag.
Vi har fået indtil adskillige foredrag om ytringsfrihedens rammer, åbenbare banaliteter, som ingen på noget tidspunkt har anfægtet her i salen.
Jens Kirk (V), 2006-03-21:
Jeg frafalder.
Per Clausen (EL), 2006-03-21:
Jeg er ikke sikker på, jeg blev så meget klogere på, hvad det var for nogle konkrete krav til de her miljøhandlingsplaner, som vil blive stillet, andet end at det vil man finde ud af en gang i fremtiden.
På mit spørgsmål om, hvordan det her ville føre til mindre miljøbelastning, fik jeg af fødevareministeren at vide, at det ikke ville føre til større miljøbelastning.
Jeg har godt forstået, at det her forslag handler om, at man tror, at man ved hjælp af forskellige teknologiske løsninger kan sikre, at der kan opfodres flere svin i Danmark, uden at der kommer en øget miljøbelastning.
Jeg ville bare være så glad, hvis der var nogle konkrete bud på, hvad de her miljøhandlingsplaner skulle indeholde, og som sikrede, at vi faktisk fik en mindre miljøbelastning ud af det her lovforslag, i stedet for, hvis vi er rigtig heldige, bare at få en fortsat udvikling i stil med den, vi har i dag.
Hans Christian Schmidt (V), 2006-03-21:
Jeg har jo lyttet mig til, at miljøet har været meget inde i debatten, og jeg tror, vi skal have slået én ting fast helt fra starten: Ændringerne fører ikke til en øget miljøbelastning.
Miljøhensynet sikres via miljøreglerne, og de laves ikke om med dette forslag.
Det er, som om vi diskuterer hele miljøreguleringen med godkendelsesordninger osv., men de ligger jo i Miljøministeriet, og det skal de fortsætte med, så det er her, man skal have godkendt de 750 dyreenheder eller have VVM-godkendelse eller andet.
Når jeg siger, at det bliver bedre for miljøet her, så er det f.eks., fordi det gør det lettere at udflytte staldanlæg fra landsbyerne og således afhjælpe nogle lugtgener for naboerne.
Det synes jeg da er godt.
Jeg synes, det er en god ting, at man kan prøve på at tilrettelægge det sådan, at man ikke behøver at genere naboerne.
Det er i hvert fald noget jeg tror mange vil sætte stor pris på.
Så er det klart, at når vi får flere bedrifter, der går fra 750 til 950 dyreenheder, og de får nogle skærpede miljøkrav, som skal aftales bagefter, så vil det selvfølgelig også være til gavn for miljøet.