runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Martin Lidegaard (RV), 2006-11-15:
Det har været meget nyttigt at være her, for vi har jo fået bekræftet, at vi får en plan i år; vi har fået bekræftet, at indfasning af vedvarende energi efter statsministerens opfattelse skal være inde i en hurtigere udvikling, end den har været indtil nu, og som han sagde, er der tale om en stærkt øget anvendelse af VE.
Det synes jeg er et godt fyrtårn for finansministeren og miljøministeren, i forhold til hvilken procentsats man så skal ende på.
Grunden til, at det er så vigtigt, er jo, at vi så ikke skal bruge vores politiske energi på det, at vi så kan bruge forhandlingerne på netop det, som statsministeren siger, om, hvordan vi så når til de målsætninger.
Så tak for det.
Jeg mangler nu kun at spørge om en ting, og det er om energibesparelser.
Der er det vel stadig væk også statsministerens opfattelse, at målet i 2025 må være, at vi får et mindre energiforbrug i absolutte tal.
Når jeg spørger, er det, fordi det jo nogle gange er sådan, at man lægger en stigning i energiforbruget ind, og så siger man, at det er det, man vil spare på, og så ender man med slet ikke at have fået en reduktion i absolutte tal.
Men det er vel målet, at vi skal have en egentlig reduktion af absolutte tal.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-11-15:
Det er jo ikke en korrekt fremstilling af, hvad jeg har sagt.
Jeg vil bare fastslå, at der i den energiplan, regeringen lægger frem, selvfølgelig vil være en direkte sammenhæng mellem de mål, der bliver opstillet, og de redskaber, der bliver anvist til at nå målene.
Steen Gade (SF), 2006-11-15:
Jeg forstår, at der skal være mål, men at statsministeren ikke i dag vil sige, hvad målene er.
Det er så o.k., hvis vi har fået klarhed for, at mål faktisk driver udvikling frem, men jeg mener, statsministeren sagde, at mål ikke driver udvikling frem.
Det gør de da.
Enhver regering, der har pålagt sig selv nogle mål, som den er forpligtet til at følge, finder jo derefter de redskaber, der skal til – økonomiske tilskud, afgifter osv. – og hvis statsministeren benægter den sammenhæng, synes jeg, at det ikke lyder så godt for den plan, der kommer.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-11-15:
Det er ikke korrekt, når hr. Steen Gade påstår, at jeg har sagt, at målsætninger er ligegyldige.
Det har jeg bestemt ikke sagt.
Tværtimod har jeg sagt, at det er vigtigt at have mål og det også er vigtigt at have ambitiøse mål, men der en ting, der er endnu vigtigere, nemlig at anvise vejen til at nå de mål, for enhver kan stille et ambitiøst mål op.
Det, der er kunsten, er at anvise redskaberne til at nå frem til de mål, og det er det, regeringen vil gøre i sin meget ambitiøse energiplan.
Steen Gade (SF), 2006-11-15:
Når jeg bliver medspørger her, er det, fordi jeg er forundret over, at statsministeren siger, at målsætninger er ligegyldige.
Jeg vil spørge, om det var derfor, statsministeren fjernede nogle mere ambitiøse målsætninger end den tidligere regering og altså skar målsætningerne ned.
Og så vil jeg spørge statsministeren, om det ikke fungerer sådan i en regering, der har en målsætning, at målsætningen netop driver den til, at den finder de redskaber og de metoder, der skal til.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-11-15:
Vi skulle sandelig da gerne have en hurtigere udvikling, men jeg er bare nødt til at gentage, at det altså også kræver, at man så er parat til at træffe de rigtige beslutninger om, hvordan vi så får udviklet den vedvarende energi.
Jeg vil gerne gentage, at den langsigtede, ambitiøse målsætning efter min opfattelse bør være, at vi skal være helt uafhængige af de fossile brændstoffer.
Vi ved da godt alle sammen, at det er en langsigtet målsætning, men det er jo nu, man skal begynde at træffe beslutningerne for at kunne nå dertil.
Så jeg er nødt til gentage, også over for hr. Per Clausen, at jeg godt kan forstå, at oppositionen er lidt utålmodig – det vil en oppo sition jo altid være – men regeringen sidder faktisk og arbejder med det her og kommer med en langsigtet energiplan.
Deri vil så være indeholdt konkrete tal og konkrete initiativer.
Per Clausen (EL), 2006-11-15:
Statsministeren har ret i, at det ikke er svært at opstille mål.
Det gjorde statsministeren jo for energipolitikken, hvor han sagde, at vi skulle gøre os uafhængige af fossile brændstoffer.
Det var ikke svært for statsministeren.
Det svære kom, da han skulle til at forklare, hvordan han skulle nå det mål.
Siden har vi ikke hørt andet end udenomssnak.
Mener statsministeren, at det vil være tilfredsstillende, hvis vi kommer ud af diskussionen om statsministerens storsindede målsætning på energiområdet med, at væksten i vedvarende energi bliver langsommere de næste 25 år, end den har været de sidste 25 år?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-11-15:
Hele det spørgsmål om procentsatser, og hvor langt vi skal nå over hvor lang og kort en periode, vender vi tilbage til, når regeringen præsenterer sit udspil.
Det, jeg lægger meget vægt på, er, at det er et seriøst udspil, hvor man ikke bare slynger om sig med flotte procentmålsætninger, men er i stand til at pege på, hvordan vi når de mål.
Det er jo det, der er det interessante.
Enhver kan stille et mål op.
Det kan enhver gøre.
Det behøver man ikke så megen indsigt for.
Det, der kræver den virkelige indsats, er det at iværksætte de foranstaltninger, der skal til for at nå målene: Hvad gør vi for i højere grad at kunne udnytte vindenergi i Danmark? Hvad gør vi for i højere grad at kunne bruge biobrændsler?
Hvad gør vi for i det hele taget at udvikle nye vedvarende energikilder?
Det er det, der er det interessante.
Per Clausen (EL), 2006-11-15:
Statsministeren har selvfølgelig ret i, at der ikke er nogen grund til at være bekymret, for statsministeren siger jo, at statsministeren vil træffe rigtige beslutninger, og det er statsministeren jo legendarisk for altid at gøre.
Så der er ingen grund til bekymring.
Men lad mig så bare stille et enkelt spørgsmål.
Er det statsministerens ambition, at indfasningen af vedvarende energi skal foregå hurtigere de næste 25 år, end den er foregået de sidste 25 år?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-11-15:
Jo, men hr. Martin Lidegaard behøver ikke at være så bekymret, selvfølgelig skal der være nogle målsætninger.
Det, der driver det frem, er den konkrete teknologiske udvikling, det er forskningsindsats, det er forsøg, det er demonstrationsanlæg osv., det er hele den faktiske indsats, vi sætter i værk for at udbrede anvendelsen af vedvarende energi.
Selvfølgelig skal der være målsætninger.
Det, der skal være meget konkret ved siden af målsætningerne, er de redskaber, der skal bruges for at nå målene, og det er den diskussion, der er besværlig, men det er den, der er den vigtigste.
Martin Lidegaard (RV), 2006-11-15:
Det er der jo en god grund til, og den er, at der i de sidste 5 år ikke er sat en eneste ny vindmølle op i Danmark.
Vi har ikke fået en megawatt mere vedvarende energi i Danmark, og det tror jeg skyldes, at vi ikke har haft nogen målsætninger.
Det var sådan set det, jeg troede var hele statsministerens, om man så må sige orakelsvar hen over sommeren, nemlig erkendelsen af, at det skal der til.
Så kan vi diskutere, hvor procentsatserne skal ligge, men jeg vil gerne have bekræftet, at der trods alt skal være nogle bindende politiske målsætninger, og at de skal ligge højere og være mere ambitiøse, end de har været hidtil.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-11-15:
Det er jo ikke det, der er det interessante.
Det interessante er at træffe de rigtige beslutninger om en teknologisk udvikling af ny vedvarende energi eller en videreudvikling af eksisterende vedvarende energi.
Det er nemt at slynge procentsatser ud for, hvad man gerne vil nå, men det, der kræver en indsats, det, der kræver kloge politiske beslutninger, er at sætte de ting i værk, der så fører til, at vi kan udvide anvendelsen af vedvarende energi.
Tag f.eks. vindenergi; her er Danmark verdens førende land, men der er vel ingen, der tror, at vindenergi kan klare al Danmarks energiforsyning.
Der skal jo en bredere vifte til, og det er dér, vi er nødt til at træffe de rigtige beslutninger, frem for bare at slynge om os med procentsatser.
Martin Lidegaard (RV), 2006-11-15:
Det ville være meget at forlange, hvis statsministeren skulle komme med konkrete procentsatser her, men det, der er interessant, er jo, at statsministeren siger, at man vil have en stærkt øget anvendelse af vedvarende energi.
Det må jo betyde, at vi skal skrue op for indfasningen af vedvarende energi.
Når jeg ligesom pointerer det over for statsministeren, er det jo, fordi nogle af ordførerne fra regeringspartierne har været ude med nogle meget lave målsætninger om 25 pct. eller 30 pct. i 2025.
Det vil faktisk betyde en mindre intensiv indfasning af vedvarende energi, end vi har haft i de sidste 20 år.
Jeg siger det bare for at være sikker, for det er det, jeg tror er meget vigtigt at få på plads.
Så skal jeg ikke lægge mig så meget i, om man siger 40 pct. eller 50 pct., men det er vigtigt for mig, at man vil have en mere ambitiøs politik, end man har haft hidtil.
Er det korrekt forstået, at man vil det?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-11-15:
Som hr. Martin Lidegaard selv anfører, vil regeringen senere i år præsentere en langsigtet energiplan, og jeg kan bekræfte, at regeringen vil sætte ambitiøse mål om at sikre Danmark en fremtidig forsyning med miljørigtig energi.
Det er selvfølgelig et meget langsigtet mål, men forsyningen med energi kræver en langsigtet planlægning, den kræver langsigtede investeringer, og derfor er det allerede nu, vi skal træffe de nødvendige beslutninger.
Vi vil satse på en stærkt øget anvendelse af vedvarende energi; vi vil sætte ambitiøse mål om en mere effektiv udnyttelse af energi; vi vil markant øge indsatsen med forskning, udvikling og forsøg på energiområdet for at udvikle såvel de eksisterende som helt nye energikilder.
Men jeg tror, hr. Martin Lidegaard vil have forståelse for, at jeg ikke her og nu kan udtale mig nærmere om de konkrete initiativer, da vi i øjeblikket er ved at udarbejde denne plan.
Martin Lidegaard (RV), 2006-11-15:
Det er jo en kendt sag, at statsministeren hen over sommeren har fået det, man kunne kalde en miljøpolitisk vækkelse, og nu er vendt hundrede og firs grader i spørgsmålet om dansk energipolitik og går ind for klare og bindende målsætninger, både for energibesparelser og for vedvarende energi.
Men det er jo desværre en lige så kendt sag, at der raser en borgerkrig internt i regeringen – mere eller mindre offentligt – mellem finansministeren og miljøministeren, mellem Venstre og Konservative.
Jeg går ud fra, at det er grunden til, at vi ikke har set et udspil fra regeringen endnu, selv om statsministeren har bebudet sådan et udspil her i efteråret.
Men det er af den grund, jeg tror det er utrolig vigtigt, at statsministeren påtager sig rollen som hærfører for den rigtige side i borgerkrigen og nu kan stå frem her og bekræfte, at det er regeringens politik, at energiforbruget skal falde i absolutte tal frem mod 2025, og at man vil intensivere indfasningen af vedvarende energi frem mod 2025 i forhold til det niveau, den har været på indtil nu.
Vil statsministeren bekræfte, at det er regeringens klare mål at sikre »mere effektiv udnyttelse af energi« og dermed få det samlede danske energiforbrug til at falde over de kommende 25 år samt at intensivere indfasningen af vedvarende energi i samme periode i forhold til tidligere, jf. statsministerens åbningstale den 3. oktober 2006?«
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2006-11-15:
Ministeren indrømmer det selv.
Hvad er den nuværende økonomiske ramme?
Det er en automatisk refusionsordning.
Det er en refusionsordning, der in debærer, at man automatisk får 50 pct. af den støtte, der bliver givet fra kommunernes side.
Hvis det ikke er at snyde Mogens Holm-udvalget og alle os andre, så ved jeg ikke hvad.
Jeg forstår ikke, hvorfor ministeren ikke sørgede for at få skrevet det ind i aftalen, som vi indgik for et år siden, at han altså agtede at indføre rammestyring.
Der står jo klokkeklart i den aftale, vi indgik, at nu udgik forslaget om rammestyring, og alligevel indfører regeringen det sammen med Dansk Folkeparti.
Mit sidste spørgsmål, som jeg ikke fik svar på i første omgang, er: Har ministeren diskuteret det her med Kommunernes Landsforening?
Det er jo en total forandring af kommunernes økonomi på teaterområdet, for det betyder, at en kommune aldrig kan være sikker på, hvor meget den vil få i refusion fra staten.
Det her betyder vældig meget for kommunernes mulighed for at planlægge.
Så har regeringen diskuteret det med KL?
Villy Søvndal (SF), 2006-11-15:
Jeg kan godt lide, når der bliver bragt humor ind i debatten, også den sorte humor, at Danmark skulle lægge sin egen linje i Irakspørgsmålet, og det synes jeg bestemt statsministeren skal have tak for.
Jeg har stor respekt for politiske modstandere, der mestrer humoren så fuldkomment, som statsministeren lige viste.
Jeg vil så spørge videre med hensyn til den alvorlige del af situationen.
Powell har jo bekla get, at han blev ført bag lyset.
Det er jeg sikker på statsministeren også er opmærksom på.
Jeg vil spørge: Kan vi forvente det samme af statsministeren nu, hvor det er oplagt, at det går elendigt i Irak, nemlig at statsministeren vil vise – synes jeg – den samme storhed som Powell og gå ud og sige: Beklager, vi tog på de helt afgørende punkter fejl af situationen i Irak?
Ville en undersøgelse ikke være et meget godt grundlag for netop at få konstateret, hvor det var, statsministeren tog så grueligt fejl og derfor er endt i det mareridt, som Irak er i dag?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-11-15:
Nej, den danske regerings begrundelse for at gå med blev lagt klart frem i Folketinget, og et flertal i Folketinget har tilsluttet sig den og stemt for et beslutningsforslag om, at Danmark skulle deltage i den internationale koalition.
Der er ikke noget, der har ændret sig, for alle ved, at det var sådan, at Saddam Hussein nægtede at efterkomme de resolutioner, som FN’s Sikkerhedsråd havde vedtaget.
Jeg vil i øvrigt sige til hr. Villy Søvndal, at jeg er meget mere optaget af fremtiden, jeg er meget mere optaget af, hvordan vi kan sikre, at den folkevalgte irakiske regering bliver i stand til at overtage ansvaret for sikkerheden i Irak, sådan at de udenlandske tropper kan komme hjem.
Jeg synes faktisk, det er meget vigtigere at interessere sig for sikkerheden i og genopbygningen af Irak.
Mogens Lykketoft (S), 2006-11-15:
Jeg har meget svært ved at forstå, hvordan man kan tviste et udsagn fra statsministeren om, at det ikke er noget, vi tror, det er noget, vi ved.
Men jeg vil spørge til et andet udsagn, som jeg synes trænger sig på, når vi skal drøfte usikkerheden om det beslutningsgrundlag, statsministeren havde i 2003.
Den 30. januar indrykkede statsministeren sammen med syv andre regeringsledere en annonce i The Times, hvori der er to sætninger, der er værd at fremhæve.
Den ene er, at det irakiske regime og dets masseødelæggelsesvåben udgør en klar trussel mod sikkerheden i verden.
Den anden er, at vi ønsker at frigøre verden fra den trussel, som Saddam Husseins masseødelæggelsesvåben udgør.
Hvordan er det muligt at misforstå det her udsagn i retning af, at statsministeren sagde, at der var masseødelæggelsesvåben som begrundelse for interventionen mod Saddam Hussein?
Rune Lund (EL), 2006-11-15:
Der blev ikke svaret på mit spørgsmål.
Jeg stiller spørgsmålet en gang til: Bliver der ført diskussioner mellem statsministeren og andre partier her i Folketinget om, hvad den nye strategi konkret skal gå ud, og hvilket partier er det i givet fald, der er tale om?
Foregår der samtaler med andre partier i Folketinget om en ny strategi i Irak, ja eller nej?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-11-15:
Vi er naturligvis villige til at dele vores tanker med de partier, som har lyst til at bakke op bag en bredt forankret indsats i Irak for at hjælpe den demokratiske regering i Irak med genopbygning og med at sikre udviklingen af et stabilt demokrati.
Rune Lund (EL), 2006-11-15:
Statsministeren annoncerede jo den 25. oktober, at der nu skulle være en ny strategi.
Samme dag i Folketinget havde statsministeren en lang debat med Enhedslisten om, hvad den strategi dog kunne gå ud på.
Der kom ingen klare svar.
Vi havde en tilsvarende debat den 8. november.
Derefter tænkte vi, at nu havde statsministeren haft fjorten dage til at tænke, og så var der måske kommet nogle konkrete tanker på bordet.
Det var der ikke.
Og så er vi her igen i dag.
Det var det samme, statsministeren sagde i sidste uge til Enhedslisten: Hvis statsministeren havde sådanne tanker, var det nok ikke Enhedslisten, statsministeren ville dele dem med.
Men spørgsmålet er: Deler statsministeren sådanne tanker med andre partier her i Folketinget?
Og hvilke partier er det i givet fald?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-11-15:
Jeg kan bare sige til hr. Mogens Lykketoft, at vi løbende er i god og tæt kontakt med netop briterne, fordi vi jo samarbejder militært med briterne i det sydlige Irak.
Jeg er i øvrigt meget enig i hovedlinjerne i det, som premierminister Blair har sagt.
Mogens Lykketoft (S), 2006-11-15:
Jeg tror, at det, som både befolkningen og Folketinget ville være mere interesserede i end disse meget banale og i virkeligheden intetsigende erklæringer fra statsministerens side, er et klart svar.
Er statsministeren indstillet på aktiv selvstændig dansk handling, jeg havde nær sagt bare i forlængelse af den tale, som den britiske premierminister holdt forleden?
Her var der – uanset hvad man mener om nabolandenes regeringer – klare antydninger af nødvendigheden af at inddrage dem for overhovedet at have en chance for at stoppe blodsudgydelsen, men også en understregning af det, som den britiske premierminister faktisk sagde meget klart i sin begrundelse for overhovedet at gå med i krigen i Irak i 2003: Man får ikke fred i Mellemøsten uden at gøre en anderledes aktiv indsats for en retfærdig løsning af det palæstinensiske problem.
Har statsministeren nogen som helst overvejelser, der bare, om jeg så må sige, i offensiv kraft er på højde med Tony Blairs?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-11-15:
Det glæder mig da bestemt, for der er da ikke noget, jeg hellere ville end at sikre et bredt flertal bag det danske engagement.
Det synes jeg ærlig talt vi skylder de danske soldater, vi sender ud for at varetage opgaver for Danmark.
Jeg har faktisk her meget klart præsenteret, hvad det er, der er sigtelinjerne, nemlig at irakerne gradvis skal overtage ansvaret for deres egen sikkerhed.
Og i takt med at de gør det, kan de udenlandske styrker spille en mere tilbagetrukket rolle.
Målet er selvfølgelig, at de udenlandske styrker skal trækkes ud af Irak.
Jeg synes ærlig talt, at det er at fremstille det meget, meget klart: Målet er, at vi skal ud af Irak, og vi skal ikke være der én dag længere end højst nødvendigt.
Mogens Lykketoft (S), 2006-11-15:
Jeg tror, at det, som interesserer Folketinget, er, om statsministeren har lært noget af sin meddelagtighed i katastrofen i Irak og har tænkt over muligheden for at formulere en selvstændig dansk politik. Det er det, vi åbenbart ikke kan få noget svar på.
Jeg vil så bare sige til statsministeren, at man må vælge mellem sine uforskammetheder.
Man kan ikke kritisere oppositionen for at mene noget og sige, at den er uvidende, og samtidig ikke ville fortælle oppositionen noget om sine overvejelser.
Man er nødt til, hvis man vil have en dialog med oppositionen, at fortælle om sine overvejelser.
Det kan foregå her i salen, og det kan foregå på anden måde, men hvis statsministeren har noget som helst ønske om at formulere en fælles offensiv dansk politik til erstatning for katastrofen i Irak nu, så er oppositionen parat til at høre om det.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-11-15:
Jo, det har vi faktisk mange tanker om.
Det har vi hele tiden haft og vil også have i fremtiden, men det er jo ikke sikkert, at hr. Villy Søvndal lige er den første, vi snakker om det med.
Hr. Villy Søvndal har jo ikke sådan undervejs vist sig særlig villig til at bakke op om regeringens Irakpolitik, så det er nok ikke lige hr. Villy Søvndal, der er den første, der bliver involveret i det.
Målet er, at irakerne gradvis skal overtage ansvaret for sikkerheden i deres eget land.
Hvis vi holder os til den sydlige del af Irak, hvor vi er, så har de overtaget ansvaret i to provinser.
Vi regner med, at de inden længe vil kunne overtage ansvaret i en tredje ud af de fire.
Og irakernes målsætning er, at de i løbet af 2007 skal kunne overtage ansvaret i den fjerde og sidste af de fire sydlige provinser.
Det er selvfølgelig klart, at vi, i takt med at irakerne gradvis overtager ansvaret, også kan tilpasse vores tilstedeværelse og bidrag i det sydlige Irak hertil.
Villy Søvndal (SF), 2006-11-15:
Det er jo hovedrystende tragisk.
Vi har en statsminister, der hævder, at Danmark har en selvstændig udenrigspolitik.
Når vi så spørger, hvad exitstrategien for Irak er, bliver vi mødt med selvfølgeligheder som, at man overvejer frem og tilbage med hensyn til strategien.
Ja, selvfølgelig gør man det, men hvad er strategien i en situation, hvor det ser ud til, at man militært ikke kan nå længere?
Hvad er strategien i en situation, hvor drabstallene stiger dag for dag?
Hvad er den danske regerings strategi?
Vi fik end ikke en antydning af, hvad strategien er.
Det tænkes der dog på i andre hovedstæder.
I USA taler man i øjeblikket om måske at forhandle med Syrien og Iran for at sikre, at man får en international aftale på plads.
Har statsministeren end ikke én selvstændig tanke med hensyn til, hvad man kunne bibringe den nuværende situation?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-11-15:
Den danske regerings strategi er meget klar, og målet er det samme, som det hele tiden har væ ret, nemlig at vi skal sikre, at der kan blive udviklet et stabilt demokrati i Irak.
Vi skal hjælpe den irakiske regering til selv at overtage ansvaret for sikkerheden i Irak.
I takt med at irakerne kan gøre det, kan de udenlandske tropper blive trukket hjem.
Det har hele tiden været målet.
Det er det, vi arbejder på.
Det er den strategi, vi kører efter.
Det har vi selvfølgelig hele tiden overvejelser om, og der er det jo meget naturligt, når man er med i en international koalition, at man snakker med sine koalitionspartnere om det.
Villy Søvndal (SF), 2006-11-15:
Jeg synes, statsministeren kiggede meget tilbage i sit svar.
Skulle vi nu ikke kigge fremad?
Jeg kender godt den danske beslutning.
Det, jeg spurgte om, var, hvad den danske regerings plan for Irak var fremover.
Statsministeren må fuldstændig have misforstået spørgsmålet, for han talte kun bagud.
Skal vi ikke være enige om, vil jeg spørge statsministeren, at vi nu kigger fremad?
Hvad er den danske regerings bud på at komme ud af det katastrofale morads i Irak, som den danske regering sammen med Bush og andre har placeret verden i?
Hvad er det danske bidrag til at undgå en situation, der bliver stadig sværere måned for måned.
Det kan godt være, at jeg sætter statsministeren i forlegenhed med det her spørgsmål, fordi statsministeren endnu ikke er klar over Bushs strategi.
Men det er også netop derfor, jeg spørger om den danske regerings strategi, hvis en sådan eksisterer, fremadrettet.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-11-15:
Jeg vil da gerne gentage, at det naturligvis er sådan, at den danske irakpolitik bliver fastlagt af Folketinget.
Det gælder både, når vi træffer beslutning om at anvende tropper, og når vi træffer beslutning om at bevilge penge til genopbygning af Irak, at der er det her i Folketinget, at beslutningerne bliver truffet.
Som hr. Villy Søvndal ved, er det sådan, at de danske styrkers tilstedeværelse i Irak knytter sig til beslutningsforslag nr. B 139, som blev vedtaget af Folketinget den 30. maj 2006 og stadig er gældende.
Villy Søvndal (SF), 2006-11-15:
»Har den danske regering en selvstændig plan for en dansk exitstrategi fra Irak, og hvilken betydning tror statsministeren at det amerikanske midtvejsvalg får for dansk irakpolitik?«