Ole Stavad (S), 2003-05-23:
Jeg vil godt gøre et par indledende bemærkninger, ikke kun til finansministerens redegørelse til Folketinget, men også til nogle af de besvarelser, også den seneste, vi har fået af hr. Kristian Jensen.
Det er jo interessant, at når regeringen forsøger at dokumentere og argumentere for, at der ikke er nogen grund til at tro, at der ikke er rigeligt med penge og ikke bruges rigeligt med penge i kommunerne, så handler diskussionen og dokumentationen om 2002, hvor aftalen ikke er blevet indgået mellem kommunerne og amterne og den nuværende regering.
Derfor har det sådan set ikke så meget med en vurdering af den nuværende regerings politik at gøre.
Må jeg gøre som den anden indledende bemærkning, at det for Socialdemokratiet selvfølgelig er fuldstændig afgørende, at vi også inden for den offentlige sektor og også ude i vores kommuner og i vores amter er i stand til og parat til at prioritere.
Vi står ikke og siger, at hvis vi havde en socialdemokratisk ledet regering, så var der penge nok til alle, til alting.
Alle de, der kan huske tilbage til dengang, vi havde en socialdemokratisk ledet regering, vil også vide, at der skal prioriteres, at hver eneste krone, man skal give ud af offentlige midler, skal tages andetsteds fra, og derfor skal man udvise den nøjsomhed, der skal til, med pengene.
Så det er også vores indgang til det her.
Men når vi så ser på den udvikling, vi oplever i øjeblikket, ja, så må vi sige, at vi ikke længere synes, at balancerne bliver holdt.
Det kræver vilje, det kræver evner og beslutningskraft til at prioritere også i forhold til andre ønsker som f.eks. skattenedsættelser.
Det er en helt central indgang til aftalerne med kommunerne og amterne.
Det er de folkevalgte her, som har det daglige ansvar for vigtige områder som børnepasning, folkeskolen, ældreområdet og sygehus- og sundhedsområdet.
Venstre og Konservative har både under sidste valgkamp og som regering lovet flere og bedre velfærdsydelser til borgerne og med flere valgmuligheder, de vil bare ikke betale regningen for deres egne løfter.
Hvis vi tager børnepasningsområdet, så vil forældrebetaling stige væsentligt ud over den almindelige inflation i 2003.
Der er gennemført en ny folkeskolelov, som stiller større krav til kvalitet i udsigt og også flere timer, men regeringen har hidtil ikke betalt regningen, som det udløser til kommunerne.
om frie valg, der er så bureaukratiske, at kommunerne har måttet bruge store millionbeløb på bureaukrati i stedet for at bruge pengene til en bedre hjemmehjælp.
Og på sygehusområdet mangler der omkring 500 mio. kr. allerede i år, hvis amterne skal leve op til regeringens løfter om ventetider.
Allerede for i år betyder regeringens stramme økonomi over for kommunerne kombineret med skattestoppet, at 100 kommuner efter KL's opgørelse vil få direkte negativ vækst.
Det tal risikerer at blive endnu højere med det udspil, regeringen er kommet med for næste år efter regeringens aftale om ufinansierede skattelettelser med Dansk Folkeparti og også, fordi regeringen er løbet fra sit løfte om en udligningsreform fra 2004.
Efter Finansministeriets egne oplysninger i forbindelse med regeringens skatteudspil har regeringen i de 18 måneder, der er gået siden dens tiltræden, gennemført skatteændringer, der lægger beslag på 25 mia. kr. uden anden finansiering end muligheden for at beskære de offentlige udgifter.
Der tegner sig en klar profil af regeringens politik
Man fjerner de indtægter, som skal finansiere fremtidens velfærd både her og nu, men også fra næste generation, da der ikke bliver tilstrækkelige midler til den gældsafvikling, som skal sikre det langsigtede fundament for, at der er råd til ordentlig velfærd, også når gruppen af ældre bliver større end i dag.
Det mest uærlige i hele den plan, som regeringen har lagt, er, at man ikke selv vil bære ansvaret for sin egen politik, men sender sorteper videre til kommuner og amter, som pålægges at prioritere inden for økonomiske rammer, som ikke på nogen måde lever op til regeringens egne løfter om mere og bedre velfærd.
Derfor må vi forlange sammenhæng mellem løfter og økonomiske rammer for kommuner og amter.
Derfor må vi forlange, at regeringen ikke kun tager æren for skattelettelser og skattestop, men også bærer ansvaret for den finansiering, som man forsøger at tørre af på folkevalgte i kommuner og amter.
Ærlig politisk uenighed har man respekt for i et demokrati.
Uærligt spil, hvor man overlader til alle andre at betale regningen, er hverken ordentligt eller kalder på nogen former for respekt.
Det, vi efterlyser, er bare, at regeringen åbent og ærligt er parat til at bære ansvaret for konsekvensen af sin egen politik.
Det er man tilsyneladende ikke, fordi man så godt ved, at flertallet af danskerne står af.
Der er desværre hverken vilje til velfærd eller vilje til at tage ansvar hos regeringen og Dansk Folkeparti.
Må jeg slutte med på Socialdemokratiets vegne at fremlægge følgende: Forslag til vedtagelse »
Idet Folketinget konstaterer, at regeringen - bl.a. med sin skatteaftale med Dansk Folkeparti - har opgivet 2010-målsætningen, pålægges regeringen at opgive sine ufinansierede skattelettelser for at leve op til målsætningen om gældsafvikling og for at skabe økonomisk råderum til realistiske økonomiske rammer i kommuner og amter, der gør det muligt at leve op til regeringens egne løfter om børnepasning, folkeskolen, ældrepleje, sygdomsbehandling og social- og sundhedsområdet i øvrigt.
Endvidere pålægges regeringen at fjerne truslen om straffeekspeditioner over for kommuner og amter, der ser sig nødsaget til at justere skatteudskrivningen for at forhindre uacceptable nedskæringer, bl.a. med baggrund i regeringens manglende efterlevelse af kommuneaftalerne for 2003.
Endelig opfordres regeringen til at optage forhandlinger med de kommunale parter om redskaber, der kan sikre, at såvel regeringen som kommuner og amter efterlever indgåede aftaler.«