runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Torben Hansen (S), 2006-11-15:
Jeg kan forstå på økonomi- og erhvervsministeren, at ministeren ikke hopper på den limpind.
Jeg behøver ikke at citere hende igen, men det blev dog gjort klart, at miljøministeren udtaler, at der er tale om blokpolitik, og at der er tale om politisk drilleri.
Det tyder jo så også på, at de møder, som vi havde, fuldstændig var et spil for galleriet, og at det i sidste ende var regeringens støtteparti, Dansk Folkeparti, der bestemte, hvem der skulle med eller ej.
Og jeg har også forstået, at ministeren tager afstand fra miljøministerens udlægning.
Det næste er så: Synes økonomi- og erhvervsministeren, at det er normal kutyme, at den ansvarlige minister, her miljøministeren, efter regeringen har lavet en smal miljøaftale med Dansk Folkeparti, bagefter går ud så hårdt i en pressemeddelelse lørdag den 4. november kl. 19.32 og angriber støttepartiet, man har lavet den smalle aftale med?
Er det normal kutyme, og er det noget, som økonomi- og erhvervsministeren vil bakke op?
vil jeg sige til hr. Torben Hansen, men har vi ikke nogen store sager i Folketinget, har vi da så sandelig nogle små, som vi kan begynde at hoppe rundt i.
Jeg har forholdt mig til Det Konservative Folkepartis indflydelse.
Jeg forholder mig til de resultater, vi har nået.
Og til det om, at der ryger lidt af et par finker af panden en gang imellem i dansk politik vil jeg sige til hr. Torben Hansen: Det gør der jo, det gør der jo også, når jeg selv forhandler.
Det gør der også i forbindelse med alle de forlig, vi har indgået.
Og det med at prøve på at give et billede i Folketingssalen af, at regeringen fører blokpolitik, er en limpind, som jeg ikke hopper på.
For vi kan jo gå ind og se, hvor mange lovforslag der ligger; hvor meget der ligger, som er brede forlig.
Og så ærgrer hr. Torben Hansen sig over, at han ikke kom med i et forlig.
Jamen det er bare ærgerligt, sådan er livet i dansk politik.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Carsten Hansen (S), 2006-11-15:
Altså, vi må konstatere, at ministerens partifæller og regeringskolleger meget gerne vil lave et bredt forlig.
Vi må også konstatere, at partilederen og økonomi- og erhvervsministeren/vicestatsministeren også gerne vil lave brede forlig.
Vi må også konstatere, at der ikke blev indgået et bredt forlig, på trods af at alle parter gerne ville.
Så er det, jeg undrer mig : Er det sådan, som min partileder, fru Helle Thorning-Schmidt, sagde, at De Konservative kører i ministerbilerne, men at det er Dansk Folkeparti, der har indflydelsen?
Det er ærgerligt, for jeg vil egentlig hellere give Det Konservative Folkeparti og hr. Bendt Bendtsen, økonomi- og erhvervsministeren, kredit for det her, for jeg synes, der har været slidt og slæbt i forbindelse med en række andre ting.
Er det virkelig sådan, at vi må konstatere, at på trods af viljen både hos Det Konservative Folkeparti, hos os og i alle ministerierne, skete der alligevel et kiks her?
Kunne økonomi- og erhvervsministeren ikke bare anerkende, at det altså var Dansk Folkeparti, der bestemte, at der skulle være blokpolitik i det her lille hjørne af finansloven?
Og så vil jeg da gerne bruge lidt tid på at besvare spørgsmålet om, hvorvidt Det Konservative Folkeparti i sin tid i regeringen ikke har fået mange af sine sager igennem.
Jeg glæder mig jo over, at vi har fået mere faglighed i folkeskolen, flere timer, og jeg kunne blive ved.
Det kan være, formanden afbryder mig, fordi vi er ved at være langt uden for dagsordenen, men det var spørgsmålet jo også.
Vi er vældig tilfredse, og i de år, vi er ministre, kører vi altså i ministerbiler.
Er det ikke sådan, at vi må konstatere, at miljøministeren, fru Connie Hedegaard, meget gerne vil lave et bredt forlig?
Det vil jeg håbe at økonomi- og erhvervsministeren vil give mig ret i.
Og er det ikke sådan, at selv om hun ville det, er der åbenbart nogle, der har dikteret hende at lave et smalt forlig?
Og så vil jeg spørge: Er det den tradition, som partilederen og økonomi- og erhvervsministeren/vicestatsministeren lægger for dagen her, nemlig at der skal laves brede forlig?
Der var en lang række partier, der gerne ville lave et forlig.
Der var en forhandling i gang.
Miljøministeren ville gerne lave et bredt forlig, og hun citerede oven i købet Dansk Folkeparti for at ville lave et bredt forlig.
Kunne erhvervsministeren ikke redegøre for, om det sker i en konservativ tradition?
Og hvem er det, der har dikteret, at der ikke måtte laves et bredt forlig på miljøområdet?
Så jeg hopper altså ikke på denne limpind om, at det her er blokpolitik, og begynder at blande mig i, hvad der er sket et sted, hvor jeg ikke har været.
Det ville være helt utilbørligt.
Torben Hansen (S), 2006-11-15:
Det nåede at ligge der en 17-18 timer, og så blev det fjernet igen, og man kan jo diskutere hvorfor.
Det vil vi da gerne have en anden runde om, hvis det skulle være.
Synes ministeren ikke, at det er en tilståelsessag, når man har en minister i den her regering, der siger, at der er tale om blokpolitik og politisk drilleri?
Og synes økonomi- og erhvervsministeren ikke også, at der i sidste ende, når man ser de direkte citater, som jo så blev fjernet igen efter de 17-18 timer, er tale om et nødråb fra en trængt minister, der gerne vil lave en bred aftale, men som ikke kan få lov til det af sit parlamentariske flertal?
Synes ministeren egentlig ikke, det er lidt ydmygende?
Jeg kan kun opfatte ministerens kommentar således, at miljøministeren er fuldstændig galt afmarcheret.
Det må jo være konklusionen på det, som ministeren siger, når ministeren siger, at der ikke bliver ført blokpolitik.
For det her er altså en ren tilståelsessag, den er sendt ud på ministerens papir, og ministeren er direkte citeret for at sige, at der er tale om blokpolitik og politisk drilleri.
Lad os sige, at det så bare er en opfattelse, som miljøministeren har.
Der er nu andre steder blandt det, som ministeren nævnte, hvor man også kunne sige, at der er tale om blokpolitik.
Synes ministeren, at det er rimeligt, at man over for resten af Folketingets partier gennemfører et forhandlingsforløb under Miljøministeriet, som det drejer sig om i det her tilfælde, hvor det ligger tindrende klart fra starten, at det er et krav, at der skal føres blokpolitik, at der skal være politisk drilleri, og at man på forhånd ved, at de, man har inviteret med til festen, bliver smidt ud, når man er halvvejs, fordi de, der sidder ved siden af værtinden, ikke vil have dem med?
Synes økonomi- og erhvervsministeren, at det er en ordentlig måde at arbejde på?
Og vil økonomi- og erhvervsministeren også arbejde på den måde i sit eget ministerium?
Enhver minister arbejder jo i sit ministerium på en måde, som man mener er den bedst mulige.
Og jeg vil gerne slå helt fast med det samme, at jeg er glad for, at det ikke er hr. Torben Hansen, der skal konkludere hverken på min eller miljøministerens vegne.
Så vil jeg sige, at vi jo altid går efter brede forlig.
Når hr. Torben Hansen prøver at insinuere, om man kunne have ladet være med at forhandle så bredt, er jeg ikke enig, fordi vi altid søger at opnå brede forlig.
Kristian Jensen (V), 2006-11-15:
Allerførst vil jeg sige, at jeg er glad for, at hr. John Dyrby roser den indsats, medarbejderne i SKAT udfører.
Det vil jeg gerne tilslutte mig fuldt ud, selv om jeg måske har en mere jysk måde at sige det på end at bruge alle de superlativer, hr. John Dyrby remser op.
Dernæst vil jeg sige, at det er korrekt, at vi kan lave øjebliksbilleder og sammenligne med øjebliksbilleder fra tilsvarende perioder de tidligere år.
Men det er jo ikke sådan, at vi er stoppet med at lave skatteligning for 2004, som vil være det aktuelle år.
Efter de opgørelser, man kan trække ud, vil der fortsat kunne arbejdes videre med nogle sager, og hvis man tager som udgangspunkt, at der har været en forsinkelse i forbindelse med de mange omflytninger af personalet, vil de endelige afgørelser af sagerne blive tilsvarende forsinket.
Derfor kan jeg heller ikke give et bud på, hvad det har betydet for reguleringerne, at der er foretaget omflytninger i SKAT.
Torben Hansen (S), 2006-11-15:
Jeg vil starte med at citere fra en pressemeddelelse, der er sendt fra miljøminister Connie Hedegaard lørdag den 4. november kl. 19.32.
Vedrørende processen omkring finanslovforhandlinger udtaler Connie Hedegaard endvidere: »Det går ærlig talt over min forstand, at Dansk Folkepartis centrale forhandlere insisterer på blokpolitik ved at modsætte sig, at andre partier er med i aftalen.
På trods af at deres miljøordfører klart har accepteret, at andre partier blev inviteret med til forhandlingerne, når bare partierne accepterede den økonomiske ramme.
Det er svært at opfatte som andet end politisk drilleri.«
Derfor går mit spørgsmål på, om den opfattelse, som miljøministeren har, også er økonomiog erhvervsministerens i forbindelse med de forhandlinger, der er blevet ført under erhvervsministerens ressort, nemlig at regeringens faste støtteparti, Dansk Folkeparti, udøver blokpolitik og politisk drilleri?
Jeg vil også gerne sige, at finanslovaftalen for 2007 jo består af mange brede forlig, og mange store forlig, og det jo faktisk er forlig, der rækker mange år ud i fremtiden.
Det drejer sig bl.a. om store forlig om politi, retskredsreform, satspulje, forebyggelse af nedslidning, trafik og den almene boligsektors midler i fremtiden.
Så jeg kan sige, at jeg faktisk er meget tilfreds med den finanslovaftale, som nu er indgået for 2007, fordi den er visionær, den rækker langt frem.
Når der bliver spurgt direkte til mit eget område, vil jeg sige til hr. Torben Hansen, at det er godt, vi har tiden til at behandle det her i dagens spørgetid.
John Dyrby (S), 2006-11-15:
Nu skal jeg jo ikke belære ministeren om, hvordan man kommunikerer med sine medarbejdere, men jeg vil da opfordre ministeren til ikke at være så jysk, når han roser sine medarbejdere, for det kan nogle medarbejdere godt misforstå, i hvert fald her på Sjælland.
Vi har altså et system, som man i virkeligheden kan trække et resultat ud af.
Jeg er enig med ministeren i, at der har været nogle ekstra arbejdsopgaver, som forskudt afgørelserne, men det kunne jo alligevel være interessant for os alle sammen at se, hvilket niveau man lå på i f.eks. oktober sidste år.
Har ministeren virkelig slet ikke set på det?
Er ministeren slet ikke bekendt med, hvor langt man i virkeligheden er bagefter?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-11-15:
Jeg synes ærlig talt, at SF og den øvrige venstrefløj må beslutte sig til, hvad det er for en linje, de synes Danmark skal indtage.
Det ene øjeblik forlanger venstrefløjen, at Danmark skal føre sin egen fuldstændig selvstændige linje – jeg er i øvrigt enig i, at vi selv beslutter i Danmark – men i det næste øjeblik vil venstrefløjen have, at vi skal være ansvarlige for alt, hvad f.eks. amerikanerne gør.
Det er jo ikke rimeligt.
Altså, nu må SF beslutte sig til, hvad det er, man vil have.
Jeg synes, at vi i Danmark skal være ansvarlige for vores egen politik.
Det er her i Folketinget, vi træffer beslutninger om, hvad der er den danske linje, og vi kan altså ikke gøres ansvarlig for, hvad der måtte blive truffet af dispositioner bevillingsmæssigt i det amerikanske forsvar.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Brian Mikkelsen (KF), 2006-11-15:
Vi bruger i 2007 66,8 mio. kr. af statens midler og i 2008 over 70 mio. kr. på egnsteatrene.
Det er der da grund til at være stolt af, glad for og sidde og klappe i hænderne af i stedet for at være så negativ.
Der er næsten tale om en fordobling af de penge, man bruger, i forhold til da Socialdemokratiet sidst var ved magten.
Det synes jeg da er imponerende, det synes jeg er flot, og det er jeg glad for.
Det er altså min opfattelse, regeringens opfattelse og et flertal i Folketingets opfattelse, at der er behov for at omlægge den automatiske refusionsordning til en rammestyret refusionsordning.
Det giver plads og rum for en masse spændende teater landet over, for der har aldrig nogen sinde været så mange penge i ordningen som nu – aldrig nogen sinde.
Der er mulighed for i rigt mål at lave teater fra nord til syd og fra øst til vest og med en økonomi, der aldrig nogen sinde har været der før, og som vil blive udvidet betragteligt over de kommende år.
Så der er plads til mange eksperimenter, der er plads til meget teater, og vi glæder os til den dialog, der skal være om, hvordan man samtidig også sikrer et kvalitetsløft, så det ikke bare er et kvantitativt løft, men også et kvalitativt løft af egnsteatrene.
Det vil vi inden for den kommende tid udmønte i et lovforslag på området, og vi vil selvfølgelig gå ind i en dialog med egnsteatermiljøet om det.
Egnsteatermiljøet har en masse gode ideer, som vi vil lytte til, og som vi lader os inspirere af.
Mogens Jensen (S), 2006-11-15:
Ministeren ved lige så godt som jeg, at forudsætningen for nedsættelse af Mogens Holm-udvalget var, at der var indgået en aftale om, at der ikke skulle indføres rammestyring.
Derfor skulle vi finde nogle andre modeller for, hvordan vi kunne kvalitetssikre egnsteatrene.
Det skulle Mogens Holm-udvalget udrede, men det var udgangspunktet, at der ikke skulle indføres rammestyring.
Det vil sige, at det udvalg af sagkyndige folk, der har siddet et år og arbejdet med de her ting, altså har arbejdet på det grundlag, og nu bliver de fra regeringens side præsenteret for et fuldstændig andet scenarie, nemlig at der lægges et loft over, hvor meget der kan gives til egnsteatrene, hvilket selvfølgelig vil betyde mindre økonomi til teatrene i det her land.
Må jeg bare henvise til ministerens eget rådgivende organ på det her område, Kunstrådet, der selv skriver, at det rammebeløb, som er udmeldt, kun lige nøjagtig vil kunne dække det finansieringsbehov, der er kendt pr. dags dato.
Der er ikke flere penge i det her fra ministerens side.
Jeg synes, det er synd for kulturministeren at skulle fremlægge et sådant forslag.
Brian Mikkelsen (KF), 2006-11-15:
Vi bliver nødt til at holde os til sagens kendsgerninger.
Mogens Holm-udvalget har ikke været nedsat med et kommissorium, som sagde, at der skulle være en rammestyring.
Mogens Holm-udvalget har ikke været nedsat med det opdrag.
Vi drøftede sagen og bad nogle eksperter, som selv arbejder med det derude, om at komme med nogle gode råd til, hvad vi kunne gøre bedre inden for egnsteatrene, og jeg har sådan set tænkt mig at følge hvert og et af de råd.
Det vil jeg gå i en dialog med egnsteatrene om og se på, hvordan vi kan implementere det, og se på, hvordan forholdene er i dag.
Der er tale om en fuldstændig komplet misforståelse, hvis det skulle fremgå af kommissoriet eller opdraget til Mogens Holm-udvalget, at den gældende automatiske refusionsordning skulle bevares.
Den helt præcise bestilling til det udvalg var et oplæg til en ny egnsteatermodel, som inden for – hold godt fast – de eksisterende økonomiske rammer skulle sikre et højt teatermæssigt niveau, en stærk lokal forankring, en tilbagevendende, teaterfaglig kvalitetsvurdering samt rum til eksperimenterende virksomhed.
Så kom udvalget i foråret 2006 med en spændende rapport, som indeholdt en række gode og konstruktive anbefalinger til en ny egnsteatermodel.
Jeg lagde i forbindelse med de politiske drøftelser af rapporten ikke skjul på, at der var nogle økonomiske problemstillinger, der skulle tages politisk stilling til.
For der var ikke noget som helst i den rapport, der gav sikkerhed for, at de mange gode ideer kunne gennemføres inden for den økonomiske ramme, der var til rådighed, og det var det, der var oplægget.
Nu har vi gjort det fra regeringens side sammen Dansk Folkeparti, at vi har givet egnsteatrene et helt ekstraordinært økonomisk løft, som er historisk, og som er flot og godt.
Det giver plads til de eksperimenter og til det kunstneriske frirum, der også skal være.
Mogens Jensen (S), 2006-11-15:
Ministeren kan italesætte det, som han vil, men der er jo ingen tvivl om, at der i hvert fald her er tale om et brud på det brede teatersamarbejde, på den brede forståelse, der har været omkring bl.a. egnsteatrenes situation.
Jeg kan også henvise til, at der i ministerens eget partis og i øvrigt regeringens betænkningsbidrag står, at bibeholdelse af refusionsordningen på egnsteaterområdet vil kunne sikre en fortsat geografisk spredning.
Man erkender altså selv, at det har en effekt, at man har bibeholdt refusionsordningen, som den var, dvs. uden rammestyring.
Hvordan kan ministeren springe fra det et år efter, at den her aftale er indgået?
Hvordan kan ministeren fuldstændig hive tæppet væk under det udvalg, vi har nedsat til at afdække, hvordan egnsteaterordningen skulle indrettes fremover?
For deres forudsætning var jo netop – og det var derfor, vi nedsatte det udvalg – at der ikke skulle indføres rammestyring, men andre former for kvalitetsstyringssystemer for egnsteatrene.
Man løber skrigende væk fra aftaler, som man selv har været med til at indgå, uanset om ministeren kalder det stemmeaftaler eller forlig.
Man løber skrigende væk, og man trækker tæppet væk under det udvalg, der har siddet og arbejdet med de her ting.
Jeg synes, det er meget beklageligt.
Brian Mikkelsen (KF), 2006-11-15:
Der bliver blandet nogle ting sammen her: Det er fuldstændig legitimt at være imod rammestyring, det er sådan set fair nok.
Det er også legitimt nok, at der er et flertal i Folketinget, som vil have rammestyring, så vi kan få løftet niveauet for egnsteatrene, og som putter nogle nye penge i puljen til egnsteatrene.
Det er sådan set vores mulighed for at give egnsteatrene et kvalitativt løft med nogle penge udefra.
Det har hele tiden været vores overbevisning, at man skulle have en rammestyring.
Det er også de drøftelser, som vi har haft her i løbet af efteråret, som har ligget til grund for det.
Det var derfor, der ikke blev lavet nogen egentlig forligstekst, men en stemmeaftale partierne imellem.
Hvis der var lavet et forlig, ville vi selvfølgelig stå ved det.
Vi har indgået det ene brede forlig efter det andet på kulturområdet, og vi står ved dem.
På trods af at nogle løber skrigende bort fra dem en gang imellem, står regeringen fast på de aftaler, der bliver lavet – et hundrede procent fast – og prøver at samle sammen på det, når andre løber fra aftalerne.
Men her er det altså bare en stemmeaftale.
Jytte Andersen (S), 2006-11-15:
Det, som regeringspartierne med deres støtteparti og med vores velsignelse med tilfredshed noterer som grundlag for beslutningen midt i juni 2005, er, at kulturministerens forslag eksplicit bliver taget ud af lovforslaget.
Vel er det en stemmeaftale, det er vi selvfølgelig meget bevidste om, men ministeren må kunne forstå, at den ånd og den holdning, der ligger bag en stemmeaftale, rækker længere ud end et år.
Ministeren må kommentere, at når man i regeringspartiernes og Dansk Folkepartis betænkningsbidrag siger, at man eksplicit hilser det velkommen, at refusionsordningen kombineres med kvalitative krav, virker det da meget besynderligt og sært, at man, inden man overhovedet får taget en tilbundsgående diskussion om de kvalitative krav og redskaber, så ændrer på grundlaget for de kvalitative krav.
Jeg har fundet den betænkning frem, der lå til grund for L 50, altså den, der er rammen om vores aftale.
I den udtrykker partierne glæde over de forskellige ændringer, og der står bl.a.: »Bibeholdelse af refusionsordningen på egnsteaterområdet vil kunne sikre en fortsat geografisk spredning af teatermulighederne over hele landet.
Partierne hilser særlig aftalen om, at refusionsordningen kombineres med en række kvalitative krav og løbende evalueringer, velkommen.«
Og så henvises der til de krav, der så skal lægges ind til evalueringer.
Der står altså, at partierne her særlig hilser aftalen om, at refusionsordningen kombineres med en række kvalitative krav og løbende evalueringer, velkommen.
De partier var regeringspartierne – det var De Konservative, det var Venstre, og det var Dansk Folkeparti.
Hvordan passer det, at man i juni 2005 hilser en bevarelse af refusionsordningen velkommen, sammen med, at man allerede – ikke engang 1½ år senere – laver den aftale om?
Brian Mikkelsen (KF), 2006-11-15:
Nu synes jeg generelt set, man burde være lidt gladere og lidt mere positiv og lidt mere optimistisk, i betragtning af at vi aldrig nogen sinde har puttet så mange penge i egnsteatrene, som vi kommer til i de kommende år.
Det er ubestrideligt.
Jeg kan henholde mig til, hvad der blev brugt i faste priser i f.eks. år 2000 til egnsteatrene fra statens side.
Der blev brugt 37,5 mio. kr. og i 2001 39,6 mio. kr. Vi vil fra statens side på egnsteatrene næste år bruge, hold godt fast: 66,8 mio. kr.!
I 2008 vil vi bruge over 70 mio. kr.
Det er jo noget af et løft, og man kan vende og dreje tallene lige så meget, man vil: Det er et kolossalt løft til egnsteatrene.
Det sikrer, at der kommer tre nye egnsteatre, og at de eksisterende teatre får nogle flere penge at gøre godt med.
Det synes jeg da er positivt.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2006-11-15:
Jeg holder også meget af kulturministeren som person, men det her handler jo ikke om, hvor vidt vi kan lide hinanden.
Det her handler om fremtiden for dansk teaterliv.
Det skal så holdes op imod, at vi får større kommuner i fremtiden og der derfor er stor sandsynlighed for, at der i fremtiden er kommuner, som har lyst til at oprette egnsteatre.
Det kan godt være, de får mulighed for det, men hvis de gør, betyder det lavere refusionsprocent for alle de andre.
Brian Mikkelsen (KF), 2006-11-15:
Den her hule tale afslører jo, hvorfor jeg var så pæn ikke at ville kommentere det i første omgang.
Spørgeren har, så vidt jeg ved, siddet relativt mange år i Folketinget, så derfor ved spørgeren ganske udmærket, at det er på et fuldstændig fejlagtigt, et forkert grundlag, der bliver spurgt.
Der blev lavet en stemmeaftale i forbindelse med strukturaftalen.
Der er aldrig på noget tidspunkt blevet lavet nogen aftale om, at vi ikke i fremtiden skulle have mulighed for at kunne indføre rammestyring.
Aldrig nogen sinde!
Det er jo det, der er forskellen.
Jeg holder meget af spørgeren, og det er også derfor, jeg var så pæn ikke at ville give en pædagogisk opsang om, at der er stor forskel på en stemmeaftale og på en aftale og på et forlig.
Så derfor vil jeg godt have lov til her at gentage, at den saltvandsindsprøjtning, vi kommer med til egnsteatrene, er historisk, er unik.
Vi har villet gennemføre rammestyringen først og fremmest af hensyn til, at vi er sikre på, at det vil forbedre egnsteatrenes mulighed for at udvikle sig.
Det ville man ikke, hvis der ikke var en rammestyring.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2006-11-15:
Jeg er meget forundret over, at ministeren overhovedet ikke forholder sig til den aftale, som blev indgået af en bred kreds af partier for efterhånden mere end et år siden.
Ikke med et eneste ord nævner ministeren i sit svar, hvad hans syn er på, at regeringen sammen med Dansk Folkeparti bare i løbet en nat aftaler, at der skal være rammestyring på området, på trods af at vi er en bred kreds af partier, der har aftalt præcis det samme.
Det får mig til at spørge efter, om ministeren betragter Det Radikale Venstre og måske også andre partier som sådan en slags anstandsdame, man en gang imellem kan trække af stalden og bruge, fordi det ser pænt ud at lave brede forlig.
Er det det, der er på spil – at vi så bare kan komme med, når det ser pænt ud, men at ministeren i øvrigt ikke føler sig kaldet til at overholde de aftaler, der bliver indgået?