Charlotte Dyremose (KF), 2003-05-09:
Jeg fik vist nævnt ordet »skatteomlægninger« i forbindelse
med min sidste ordførertale for efterhånden temmelig mange timer siden, og det er en sådan, vi står med her: en skatteomlægning.
Nogle slipper lidt lettere i skat, og andre straffes lidt hårdere.
Sådan vil det i hvert fald ende, hvis dette beslutningsforslag bliver gennemført. Boligejerne vil kunne se frem til stigninger i deres ejendomsskatter: erhvervslivet kommer til at betale; det bliver dyrere at have folk ansat; der bliver afgift på løn, og i det omfang, man orker at blive i Danmark, bliver man i hvert fald mindre konkurrencedygtig.
Socialdemokratiet vil aftrappe en række fradrag, altså indføre højere marginalskatter eller på almindeligt dansk: mindre belønning for at arbejde mere.
At straffe dem, der bidrager mest til den danske velfærd, ser ud til at være noget ganske gennemgående i socialdemokratisk tankegang, og det har vi vel egentlig også fået bekræftet i debatten i dag.
De gode, gamle socialistiske travere lever videre i bedste velgående.
Med andre ord: Socialdemokratiet bryder sig ikke om folk, der bidrager for meget til det danske samfund, de, der virkelig er med til at skabe danske arbejdspladser.
Det er trist.
Det allerværste er måske, som vi har været inde på før, at de, der sparer op til deres alderdom, straffes for det med en pludselig ekstraskat med tilbagevirkende kraft.
Der bliver kompenseret med lidt lavere skatter, men der er ingen svar på, hvad der sker, hvis skatterne stiger igen.
Hvilken indflydelse forestiller Socialdemokratiet sig, at et sådant forslag vil have på danskernes lyst til at spare op til egen alderdom?
Det er ganske enkelt beskæmmende.
Men der er trods alt også lyspunkter i dette beslutningsforslag.
For det første er vi Konservative
utrolig glade for, at tankerne om skattelettelser er nået helt ind i socialdemokratiske rækker.
Som jeg nævnte i min første ordførertale, var skattelettelser jo for bare få år siden slet ikke noget, man talte om, men nu taler selv Socialdemokratiet om dem - godt nok stadig efter de almindelige socialdemokratiske misundelsesprincipper, men der tales dog om skattelettelser, og stor anerkendelse for det.
Jeg fornemmer, at er et holdningsskifte på vej i dansk politik, og at dette her egentlig er lidt af et udtryk for det.
Fra tanken om, at pengene som udgangspunkt er statens, begynder der at ulme en forståelse for, at pengene faktisk tilhører den enkelte borger, men at staten af hensyn til fællesskabet opkræver nogle skatter, som bør formidles bedst muligt af hensyn til de borgere, der har bidraget med skatterne.
Når vi har haft debatterne, har jeg nogle gange fornemmet, at det er den ikke, men måske er den på vej.
Jeg har det lidt på fornemmelsen, når selv Socialdemokratiet nu taler om lettelser i skatten på arbejde.
For nogle kan det måske virke fuldstændig uvæsentligt, men tænk lidt over det.
Det er en ganske afgørende forskel.
Her til sidst skal jeg kvittere for de gode intentioner, der trods alt ligger i forslaget, nemlig en erkendelse af, at det er nødvendigt at nedsætte skatten på arbejdsindkomst.
Her er vi meget enige, og det er af afgørende betydning, at Socialdemokratiet er nået til denne erkendelse.
Der er sket en udvikling på området, og vi Konservative har store forventninger til fremtiden og mulighederne for at gøre det mere attraktivt at arbejde, måske en dag i samarbejde med Socialdemokratiet.
Men foreløbig holder vi os til at støtte regeringens fremragende forslag, hvor der foreslås reelle skattelettelser for 9,6 mia. kr. frem for at støtte Socialdemokratiets skatteomlægninger, og vi kan derfor ikke støtte forslaget.