runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Peter Duetoft (CD), 2000-05-15:
Nu ved jeg jo godt, at det bliver min slutreplik, for jeg har tredje runde her, men jeg vil bare sige, at nu troede jeg
lige pludselig, at det var Dansk Folkepartis ordfører, der stod på talerstolen, for stort set lyder det her fuldstændig magen til: at man ønsker, at folk selv privat skal betale, og at staten ikke skal være indblandet i bistandspolitikken.
Altså nu er det borgerne selv, der skal vælge, hvordan verden skal se ud, og hvor de vil sende deres penge hen.
Nej, jeg synes, at det i hvert fald er et brud med den linje, der har ligget i dansk bistandspolitik i lange, lange tider - formentlig også den bistandspolitik, som den borgerlige regering, vi i hvert fald var en del af i sin tid, førte.
Så nytænkning er der da på talerstolen i dag.
Jens Hald Madsen (V), 2000-05-15:
Jamen Venstre har jo aldrig støttet partistøtten.
Vi har jo altid taget udgangspunkt i, at vi vil have folkelig opbakning.
Vi har ikke noget imod at køre på baggrund af medlemstal og på baggrund af egenfinansiering.
Det er klart, at der ville være nogle andre partier, som ikke rigtig kunne klare det.
Så kan man spørge, om det er demokratisk eller ej, at man bliver statsfinansieret, og man kan spørge, om det er rigtigt, at fordi man ikke kan få folkelig opbakning i et demokratisk land, så bliver man altså nødt til at have et sugerør ned i statskassen i stedet for.
Det synes jeg egentlig er sørgeligt.
Det, jeg egentlig gerne ville have, var, at hver enkelt borger i Danmark fik en valgfrihed - en valgfrihed til at sige: Jeg engagerer mig i denne her sag, den vil jeg støtte, den vil jeg gøre en indsats for, jeg vil være medlem, lad os samle os, lad os organisere os - og ikke det omvendte, hvor man siger: Vi kan desværre ikke få nogen folkelig opbakning, og derfor får gode som dårlige ideer penge fra staten.
Det synes jeg er en syg udvikling, og det er faktisk det, jeg forsøger at sige.
Peter Duetoft (CD), 2000-05-15:
Jeg tror, de fleste partier er glade for, at den parameter ikke gælder i Folketinget.
Der er i hvert fald nogle medlemstal, der er faldet rundtomkring i de sidste 30 år, og det ville da i hvert fald give noget manglende repræsentation
Men jeg vil bare sige, at jeg jo stadig væk taler om selvstændige organisationer.
Men er det ikke ligegyldigt, hvor mange medlemmer den har, hvis en organisation har en traditionel eller en videnmæssig baggrund for at arbejde et eller andet sted i verden og Folketinget og regeringen så beslutter, at arbejdet det sted faktisk foregår i et område, som Danmark gerne vil støtte.
Jeg forstår ikke, at det skulle give en speciel afhængighed af staten.
Men det er sund fornuft at bruge nogle mennesker, der kan noget, ligegyldigt hvor mange medlemmer de har.
Jeg forstår ikke, at det er så svært, selv i en liberal verden.
Per Stig Møller (KF), 2000-05-15:
En kort bemærkning er jo den eneste måde at komme på talerstolen på, når man er ordfører efter Venstre, og bemærkningen skal nok blive til hr. Jens Hald Madsen.
Jeg står her med Danmarks udviklingspolitik, og det forundrer mig lidt at høre Socialdemokratiet og Det Radikale Venstre i ngo-debatten nu, for det er underskrevet af ministeren for udviklingsbistand, og det er nogle bud på, hvordan man kan forestille sig strategien.
Når jeg så læser side 74 i ministerens bud, så drejer det sig om, at man kan gennemføre krav om øget minimumsbidrag fra ngo'erne i en størrelsesorden på 10 pct. af de samlede omkostninger ved en given aktivitet, mens de resterende 90 pct. fortsat finansieres af staten.
Det kan man altså gøre.
Man kan også differentiere ngo-bistanden, således at der skelnes mellem, hvad der er klassisk ngo-bistand med en vis egenfinansiering - analogt med det, jeg sagde lige før - og så dér, hvor man, som hr. Peter Duetoft sagde, bruger ngo'er som entreprenører, og så må man jo levere hele beløbet.
Og så slutter teksten: Ngo'ernes folkelige forankring i det danske samfund må styrkes - det er en klar tilkendegivelse - og det vil i den kommende tid være afgørende at drøfte egnede midler hertil åbent og fordomsfrit.
Derfor er mit spørgsmål til Venstres ordfører: Er det ikke præcis diskussionen, der skal være åben og fordomsfri, som hr. Jens Hald Madsen ønsker at rejse i dag?
Jens Hald Madsen (V), 2000-05-15:
Jamen så har vi jo et andet udgangspunkt, for så er udgangspunktet jo, at ngo'erne blot er ministerens og regeringens forlængede arm, at ministeren altså udpeger dem og siger: Jeg vil give til den ngo-organisation og den ngo-organisation, hvis projekterne er rigtige nok.
Mit udgangspunkt er selvfølgelig, at det skal være høj kvalitet, men mit udgangspunkt er faktisk også, at hvis man skal kalde sig ngo og man lige tænker på, hvad det står for, så går det altså ud på, at man har en uafhængighed af staten, af regeringen, men en afhængighed af den folkelige opbakning.
Og den folkelige opbakning kan vel kun gives til kende ved, at man går ind som medlem og støtter sagen, og når man støtter sagen, så støtter man den også økonomisk, og her kigger man så også på selvfinansiering.
Det synes jeg er vigtige elementer.
Knud Erik Hansen (SF), 2000-05-16:
Jeg vil godt sige, at vi har nævnt nogle ting, og hvis der er ønske om et klagenævn, vil vi meget gerne være med til at diskutere rammerne for klagenævnet.
Vi kan sagtens diskutere både kompetence og dato, men vi synes, det er vigtigt at få gang i tingene, og hvis der kan findes et flertal for at få klagenævnet i gang, vil vi meget gerne være med til at diskutere, om de rammer, vi har sat op, kan udformes på anden vis.
Vi har fremsat det, vi synes var optimalt, men hvis det skal være på anden måde, vil vi gerne være med til at diskutere det, og jeg vil spørge, om Socialdemokratiet vil være med til en sådan dialog, så vi eventuelt kunne skrive en beretning her i løbet af sommeren og dermed få lagt nogle retningslinjer for, hvorledes tingene kan komme i gang.
Knud Erik Hansen (SF), 2000-05-16:
Jeg må sige, at jeg synes nu ikke, der er så megen uklarhed i vort forslag med hensyn til, hvad nævnet skal gøre.
Nævnet kan henstille og indstille til parterne, hvis der er tale om diskrimination, det kan være en mæglingsinstans, og det skal også være behjælpeligt med at få rejst sager ved domstolene sammen med den, der bliver diskrimineret, hvis det finder det belejligt.
Så jeg synes ikke, der er spor uklarhed.
Men jeg synes, der var megen uklarhed i det, ministeren sagde om, hvad det egentlig er, regeringen vil med udvikling af de eksisterende organer.
Hvad skal de udvikles til?
Er det kun til at oplyse om diskrimination, eller er det til at gå ind i de konkrete sager?
Vores forslag indeholder et ønske om at gå ind i de konkrete sager, og det hørte jeg ikke ministeren sige noget om.
Jeg synes faktisk, det er ganske uklart, hvad det egentlig er, regeringen vil på området.
Vi har fået ganske mange henvendelser fra forskellige organer om, at der bør laves et klageorgan.
FN, Europarådet og EU er i gang med et direktiv om det, og man betragter det som en meget vigtig ting.
Men hvad er egentlig regeringens politik på området?
Jeg synes ikke, der kom noget klart svar.
Karen Jespersen (S), 2000-05-16:
Det forslag, vi nu skal behandle, vedrører oprettelse af et klagenævn, der kan behandle sager om etnisk diskrimination.
Det er en kendsgerning, at der foregår etnisk diskrimination i det danske samfund.
Jeg mener, at der er nogle tilsyneladende ret klare eksempler fra arbejdsmarkedet, hvor kvalificerede personer har meget svært ved at få arbejde.
Det er et eksempel på, hvad jeg oplever som diskrimination, det er selvfølgelig uacceptabelt, og det er naturligvis også vigtigt at finde ud af, hvad der kan gøres ved det.
Det er i virkeligheden den bedste vaccination mod diskrimination, og det er også det, regeringen i høj grad arbejder på.
Selvfølgelig skal man også sideløbende overveje, om der kan være andre mere kortsigtede måder at modvirke diskriminationen på.
Det er jo klart, at de, der oplever diskrimination, vil have et behov for at få slået fast, hvad der er diskrimination, og måske også at der sker en indsats forat bekæmpe den.
Det er derfor, vi har Nævnet for Etnisk Ligestilling.
Vi har også Dokumentations- og Rådgivningscentret om Racediskrimination, og man kunne måske overveje, om man kunne videreudvikle den tankegang, der ligger i de organer, vi allerede har.
Når jeg alligevel afviser forslaget, skyldes det for det første, at det er meget svært at se, hvordan man kan føre et så omfattende forslag ud i livet og også gøre det så hurtigt, som der lægges op til.
Jeg mener også, der er en række helt afgørende og grundlæggende spørgsmål, som ikke er afklaret,
heller ikke hvis man valgte at lave et sådant nævn i en eller anden form
Hvad er f.eks. nævnets kompetence?
Hvem skal komme med henstillinger og anbefalinger?
Hvem skal beslutte, hvilke sager der skal henføres til nævnet og ikke til f.eks. domstolene?
Og hvor er grænsen til det fagretlige system?
Det er jo nogle ret fundamentale spørgsmål, som man er nødt til at have på det rene, inden man går i gang med at oprette et sådant nævn.
Da der altså er noget på trapperne med hensyn til
EU-overvejelser,
synes jeg, at i og med at vi selv er ret uafklarede med nogle meget grundlæggende spørgsmål, er tiden ikke til at binde sig til et meget konkret forslag her og nu.
Men jeg er med på, at det ud over integrationen kan være nødvendigt at overveje en videreudvikling af de organer, vi allerede har, for at sikre og tydeliggøre, hvad der er diskrimination, og hvad det er, vi ikke vil acceptere, og på den måde tror jeg, vi kan bevæge os i den retning, som forslaget lægger op til.
Men med den form, forslaget har her, og med den hastighed, der lægges op til, må jeg afvise forslaget.
Knud Erik Hansen (SF), 2000-05-16:
Der er tradition for, at man takker for modtagelsen; det vil jeg også godt gøre, for jeg synes da, der i hvert fald var udsagn om, meget klare udsagn om, at der er et stort bredt flertal her i Folketinget, der faktisk ønsker, at Danmark er med i en fælles flygtningepolitik.
Det blev så i høj grad en diskussion om, hvordan vi bedst muligt opnår den.
Om det er at slette det danske forbehold og så gå ind i et tvungent samarbejde med de øvrige EU-lande, eller det er gennem et mellemstatsligt samarbejde, der kan basere sig på frivillighed.
Jeg synes ikke, svaret er helt klart.
Man kan selvfølgelig have sine forskellige vurderinger.
Men jeg vil også godt sige, at selvfølgelig er det klart, at nogle lande vel godt kan have en anden politik og en humanistisk politik uden at være med.
Men de, der vil nægte at være med, vil typisk være dem, der faktisk ikke ville opfylde en almindelig humanistisk holdning og handlinger på det her område, så på den måde vil de udstille sig selv.
Men det er klart, at det må man se af de konkrete aftaler.
Så vores vurdering har været, at vi ved at kunne lave det på et mellemstatsligt plan faktisk kunne få lidt mere gang i de forhandlinger og i denne her bevægelse.
Og det er baggrunden for det.
Vi synes, det er vigtigt - men det har jeg så også oplevet at andre også siger - at der kommer gang i det, at vi får nogle bindende aftaler, hvor landene forpligter sig i forhold til hinanden på forskellig vis, både i forhold til, hvorledes man modtager flygtninge, og også i forhold til økonomien, således at man også kan lette økonomien for hinanden, hvis nogle tager ekstra flygtninge.
Og til sidst vil jeg godt sige om forbeholdene, at det her jo ikke er en dobbeltholdning i forhold til forbeholdene.
Det her er en helt almindelig del omkring forbeholdene, at vi kan være med, hvis vi gerne vil være med.
Så det behøver ikke at vække så stor furore og undren.
Vi kan sagtens være med, hvis vi vil, på det retlige område.
Per Kaalund (S), 2000-05-16:
Blot en enkelt bemærkning til SF's ordfører, hr. Knud Erik Hansen: Når 14 EU-lande, hvis vi lige holder Danmark uden for, til dato ikke har kunnet blive enige om en fælles flygtninge- og asylpolitik, hvorledes forestiller SF sig så, at man på mellemstatslig baggrund og basis kan få et antal lande til at blive enige?
Og hvad bliver det retligt bindende, og hvor lang tid tager det osv.?
Og så vil jeg i øvrigt sige, at selv det forslag, som EU arbejder på i øjeblikket med en europæisk flygtningefond, baserer sig på en dobbelt frihed forstået på den måde, at de enkelte EU-lande selv afgør, hvor mange flygtninge eller fordrevne de i givet fald vil modtage.
Og modsat har jeg forstået, at også de enkelte flygtninge og fordrevne i givet fald skal kunne sige nej til at komme til et bestemt land, men hellere til et andet eller tredje land.
Så der ligger kolossalt mange problemer i det her, og derfor er den eneste rigtige vej at gå, at EU får mulighed for at komme igennem med dette direktiv, og så kan andre lande i givet fald rette sig ind efter det.
Lotte Bundsgaard (S), 2000-05-16:
Som jeg sagde i min tale, er vi meget indstillet på i næste samling at diskutere videre, hvordan og hvorledes vi kan få oprettet et sådant nævn.
Tom Behnke (FRI), 2000-05-16:
Frihed 2000 kan ikke støtte beslutningsforslaget fra SF.
Vi har i Frihed 2000 den opfattelse, at man ikke skal lave en fælles EU-politik på det her område.
Jeg kan godt se, at man sådan meget kyndigt har skrevet, at det heller ikke skal være i EU-regi.
Det er bare EU-landene, der skal tage initiativet til det, men hvorfor har man så ikke med det samme lagt op til, at det f.eks. var EØS-landene, der tog initiativ til det her?
Hvorfor kunne det ikke have været i et hvilket som helst andet forum, hvis det alligevel ikke skal have noget med EU at gøre?
Det har vi undret os lidt over.
Hvorfor er det så lige den afgrænsning, man vil have?
Så har vi også undret os lidt over, at man rent faktisk i bemærkningerne skriver, at man vil lave en overstatslig aftale.
Men det er vel ikke det, der er tale om, der er vel tale om en mellemstatslig aftale.
Der er noget af det, som vi har lidt svært ved at forstå at forslagsstillerne har formuleret på den måde.
Men hvad der er meget værre, er, at så skrives der videre, at: »De enkelte EU-lande kan vælge at stå uden for aftalen, men samtidig er det så klart, at de står uden for en humanistisk, europæisk flygtningepolitik.«
Det er vel ikke sådan, at man, fordi man vælger ikke at være med i et samarbejde, så fører en ikkehumanistisk flygtningepolitik.
Det kan man vel ikke påstå.
Det er vel ikke kernen.
Nøglen til en humanistisk flygtningepolitik er vel ikke kun, at man går med i det her samarbejde.
Man kan vel have en, ja, for den sags skyld endnu mere humanistisk flygtningepolitik uden at være med i et sådant samarbejde.
Vi synes, det er lidt flot, at man når at svinge sig så højt op i forslaget, men det skal vi selvfølgelig ikke blande os i.
Forslagsstillerne bestemmer selv, hvordan de vil motivere deres forslag, et forslag som Frihed 2000 i øvrigt ikke kan stemme for.
Ole M. Nielsen (KRF), 2000-05-16:
Da Kristeligt Folkepartis ordfører på området, hr. Jann Sjursen, ikke kan være til stede, skal jeg blot meddele, at Kristeligt Folkeparti er meget positive over for beslutningsforslaget her.
Knud Erik Hansen (SF), 2000-05-16:
Hvis EU virkelig var kommet langt med det her, kunne jeg forstå det. Men omvendt vil jeg stille et spørgsmål til hr. Per Kaalund: Mener hr. Per Kaalund, at EU rent faktisk er kommet langt nok?
Der er modsætninger i EU, og tvangsbestemmelserne har jo været så stærke, at man ikke er kommet ret langt, så den vej er ikke nødvendigvis den bedste.
Det har i hvert fald ikke vist sig, at den er den bedste. Jeg glemte det før, men jeg har lovet Enhedslistens ordfører, der ikke kunne være til stede, at sige, at de støtter forslaget.
Ebbe Kalnæs (CD), 2000-05-16:
Vi bør altid se alvorligt på diskrimination, og vi bør altid søge at finde værktøjer og muligheder for at begrænse det; for det, man kan, er vel at begrænse.
Jeg vil så ikke - som Dansk Folkepartis ordfører lige før - sige, at restauratører uden videre skal bestemme, hvem der kan komme hos dem.
Forslaget fra SF har vi meget sympati for, men er ikke sikre på, at det er den form, vi skal bruge.
Der er jo en god bevægelse i diskussionen også hos regeringen og i EU-sammenhæng, en diskussion på det her område, og det er ganske rigtigt, som nogle har sagt, at der er ganske mange andre instanser.
Men som sagt, vi vil meget gerne drøfte det her forslag, og jeg går også ud fra, at det får en tid at modne i; det skal formentlig oversomre.
Jeg kan næppe forestille mig, vi kan nå at få det igennem i denne samling, og vi vil som sagt ikke afvise forslaget på forhånd, men kan nok have tvivl om, hvorvidt det her er formen.
Hvis vi endelig skulle have det, ville enten den nuværende Ombudsmand eller en ombudsmandsinstitution på det her område på en eller anden måde nok være at foretrække frem for et nævn, vil jeg tro.
Men jeg skal - oplyst fra anden side - også sige, at vi nok skal kigge lidt på de steder, hvor de har de her ting i forvejen, det vil sige, hvor man altså har gjort forsøg med det, og det vil nok være det helt rigtige at sørge for, at danske parlamentarikere, som beskæftiger sig indgående med det her område, får kigget sig omkring hos nogle af de andre lande, også europæiske lande, som allerede har gjort forsøg på området.
Men som sagt, det er ikke nogen afvisning fra CD her.
Vi kan ikke umiddelbart støtte det, men går meget gerne ind i debatten om, hvad der er behov for, og hvilken form det skal have, for selvfølgelig må diskrimination ikke forefindes.
Men som også tidligere ordførere har været inde på, er det jo først og fremmest en holdningsbearbejdning, der skal til, for at det for alvor vil virke 100 pct.
Forskellige ordninger, som man kan klage til, er selvfølgelig nogle gange nødvendige, men holdningen ændres jo ikke af det, men det kunne måske hjælpe, og derfor vil vi ikke afvise forslaget.
Knud Erik Hansen (SF), 2000-05-16:
Først en kontant oplysning.
Når vi ikke har taget kønsdiskriminationen med, er det, fordi det er i gang på anden vis, og fordi vi har fået indtryk af, at de organisationer, der repræsenterer kvinderne, faktisk ønskede, at det ikke blev blandet sammen.
Men det har faktisk også været inde i vores overvejelser, at man godt kunne lave et fælles klagenævn imod diskrimination.
Men så synes jeg egentlig, at fru Birthe Rønn Hornbechs kommentar heroppe er udtryk for, hvor forpestet debatten er, for, hvor unaturligt et forhold vi faktisk har til hinanden i det danske samfund, ud fra den debat, der har været her.
Det er jo sådan, at man ikke kan sige noget naturligt til hinanden.
Det er da rigtigt.
Det kan man ikke, men vores ønske med forslaget har faktisk været at være med til at rense luften og sikre, at de situationer, hvor der foregår diskrimination, kan komme frem, så vi kan få dem diskuteret og få dem behandlet, i stedet for at de bare ligger og der ikke bliver gjort noget ved noget.
Jeg synes egentlig, fru Birthe Rønn Hornbech må kunne spørge nogle fra de etniske minoriteter, for hvis man snakker med dem, så er noget af det, de siger gentagne gange, som gør, at det er ulideligt for dem, at det er både den lille og den store diskrimination, som de oplever.
Det præger deres hverdag, og det synes jeg faktisk at man burde respektere.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2000-05-16:
, fordi det er vi i gang med på andre leder.
Ja, det er vi nemlig i lovforslag nr. L 208, hvor man forsøger at forhindre og begrænse tvangsægteskaber.
Men det ønsker SF jo ikke.
SF mener, det er i strid med menneskerettighederne at forhindre tvangsægteskaber; det kan jeg jo godt huske hr. Knud Erik Hansen sagde dengang.
Hr. Knud Erik Hansen interesserer sig jo ikke et klap for kvindeundertrykkelse, hverken i det her forslag eller i udlændingeloven, som hr. Knud Erik Hansen stemmer imod.
Nej, må jeg sige til hr. Knud Erik Hansen, det her forslag renser ikke luften.
Det forpester luften.
Det bekræfter masser af ganske almindelige danskere i, at nu skal de igen korrekses af nogle, der bilder sig ind at være eliten her i Danmark, og som ikke kunne drømme om selv at ansætte udlændinge i deres eget partisekretariat.
Jeg synes, det ville være klædeligt, hvis SF gik foran og ansatte en hoben udlændinge, men det gør man jo ikke.
Har man et par enkelte?
Det har man måske ikke engang.
Man har jo ikke gjort noget særligt.
, før man begynder at korrekse egne landsmænd.
Knud Erik Hansen (SF), 2000-05-16:
Jeg vil sige, at en samtale forudsætter jo, at man lytter til hinanden, og at man ikke forvrænger det, andre siger.
Jeg vil sige, jeg har svært ved at kommentere det, fru Birthe Rønn Hornbech siger omkring tvangsægteskaber.
Vi har haft en debat her, og jeg har sagt tydeligt 17 gange, mange gange: Vi er ikke for tvangsægteskaber, vi vil gerne gå imod det.
Helge Adam Møller (KF), 2000-05-16:
Det Konservative Folkeparti er enig med forslagsstillerne i, at retssystemet skal indrettes, så det kan imødegå etnisk diskrimination, uanset om det er udlændinge, der diskriminerer danskere, eller danskere, der diskriminerer udlændinge.
Det er lige forkert.
Vores lovgivning her i Danmark bærer da også præg af en lang række forbud mod diskrimination af den ene eller den anden grund, og disse regler er Det Konservative Folkeparti grundlæggende enige i. Vi kan imidlertid ikke tilslutte os, at der oprettes en ny institution, et etnisk klagenævn, som skal have en så bred kompetence, som forslagsstillerne foreslår.
Vi har jo allerede i dag en lang række regler og love og paragraffer
imod diskrimination, uanset hvem det er, der gør det.
Lad mig bare minde om - og meget af det er omtalt i beslutningsforslaget - at vi allerede i dag har den såkaldte racismeparagraf, § 236 b, og vi har en særlig lov imod forskelsbehandling på grund af race, hudfarve, nationalitet, tro, seksuel orientering osv.
Den er helt tilbage fra 1971, altså i det gamle årtusinde.
Vi har en lov imod forskelsbehandling på arbejdsmarkedet, vi har retsplejelovens § 742, stk. 2, der siger, at der skal iværksættes efterforskning, hvis nogen af alle disse bestemmelser eller andre er overtrådt.
Vi har endelig ombudsmandsinstitutionen, hvor Ombudsmanden har ret til og også pligt til at gå ind i sager både i den offentlige, statslige administration og i den kommunale administration, hvis der sker nogle af disse her overtrædelser.
Det vil sige i hvert fald fem forskellige områder, der regulerer det her og giver mulighed for at ændre det.
Det drejer sig altså efter konservativ opfattelse ikke om flere regler, love, nævn osv., men simpelt hen om en holdningsændring.
Mennesker skal efter konservativ opfattelse behandles efter deres opførsel og efter deres gerninger og ikke efter deres race, hårfarve eller øjenfarve.
Det kræver en holdningsændring.
Det store flertal er der ikke nogen problemer med, hverken når det er danskere eller udlændinge, men der er altså et lille mindretal, som diskriminerer i øjeblikket på trods af gældende regler.
Det er dem, vi så skal søge at påvirke, men det mener vi ikke at vi gør ved flere regler, men ved en holdningspåvirkning, og det vil Det Konservative Folkeparti godt være med til.
Knud Erik Hansen (SF), 2000-05-16:
Det glæder mig, at der kan lyde lidt andre toner fra den borgerlige lejr, og jeg opfattede, at der faktisk var en positiv holdning til, at det her er noget, som vi også har et ansvar for.
Jeg vil godt sige til hr. Helge Adam Møller, at når vi har fremsat det her forslag, er det, fordi vi har set, at de regler, vi har nu, kan være ganske svære at bruge.
Og det er ikke et ønske om, at vi skal lave nye regler, men faktisk om at forenkle på en måde, så de, der er udsat for diskrimination, kan gå et sted hen og få hjælp, eventuelt til at bruge de regler, som hr. Helge Adam Møller nævnte.
For det viser sig, at det er svært for mange at komme igennem i forhold til de regler, vi har.
Man skal selv rejse en civil sag, man skal have politiet eller måske anklagemyndigheden til at rejse sagen.
Der er nogle barrierer, som gør, at det her er svært, så vores ønske har faktisk været at lave en forenkling for den enkelte, der bliver udsat for diskrimination.
Så er jeg enig med hr. Adam Møller i, at det her i høj grad også er et spørgsmål om holdning, men vores ønske er faktisk, at vi ved at få rejst de her sager får vist den danske befolkning, hvad der sker.
Så tror vi faktisk, det kan bidrage til den holdningsændring, som vi åbenbart er enige om er nødvendig.