Susanne Clemensen (CD), 1999-04-29:
For CD har et fleksibelt arbejdsmarked, nogle kalder det også et rummeligt arbejdsmarked, altid været et vigtigt mål, og i tråd hermed ønsker vi naturligvis også et fleksibelt uddannelsessystem.
At vi virkelig mener det her med et fleksibelt uddannelsessystem og arbejdsmarked, har faktisk sat sig spor i finanslovaftalen for 1999 for så vidt angår definitionen på daghøjskolernes målgruppe, hvor CD har fået indføjet, at
kurserne skal målrettes mod beskæftigelse på arbejdsmarkedet, herunder fleksjob, skånejob eller lignende.
Det vil sige en understregning af, at kurserne skal kunne tilrettelægges, så de sigter mod arbejdsmarkedet i bred forstand, og at der skal kunne tilrettelægges kurser særligt med henblik på varetagelse af fleksjob eller skånejob.
Modsat hvad der lægges op til med denne her forespørgsel, mener CD altså ikke, at vi med finanslovaftalen for 1999 er ved at afskaffe de her vigtige tilbud.
Det er vigtigt for CD, at de her tilbud også er der i fremtiden for de uddannelsesuvante unge og voksne og de kortuddannede.
Men som undervisningsministeren også var inde på i sin tale, så sker der også andre tiltag, bl.a. med erhvervsuddannelsesreformen og målretningen af 10. klasse, som gerne skulle forbedre de unges muligheder i det ordinære uddannelsessystem og siden hen på arbejdsmarkedet. Ugebrevet Mandag Morgen skriver den 22. marts i år, at en ny OECD-undersøgelse af, hvordan unge kommer fra folkeskolen ind i arbejdslivet, ser den studie- og erhvervsvejledning, de unge modtager, som et af de allersvageste punkter i det danske uddannelsessystem. Nogenlunde den samme konklusion kommer Opgavekommissionen frem til i sin rapport, der bl.a. henviser til rapporten »Kvalitet i uddannelsessystemet«, som et af regeringen nedsat udvalg afgav i juni sidste år.
Jeg er meget tilbøjelig til at give OECD og andre ret i, at uddannelses- og erhvervsvejledningen skal professionaliseres, og at samarbejde på det her område mellem folkeskolen og de forskellige ungdoms- og erhvervskompetencegivende uddannelser skal fungere meget bedre end i dag, eventuelt gennem en centralisering af vejledningsindsatsen, så de unge kommer på den rette hylde fra starten.
Hvordan vi får strikket en langt bedre uddannelsesvejledning sammen til de unge, end vi har i dag, vil CD gerne allerede nu tilkendegive, at vi vil se på i begyndelsen af det nye folketingsår. Jeg vil da meget gerne her fra talerstolen sige, at kvoteordninger ikke er den bedste og den administrativt smarteste måde at styre udviklingen på det her område på.
Men som sagt var det nødvendigt at stoppe den himmelflugt, som vi har set i stigningen i elevtallet for produktions- og daghøjskolerne i de sidste år. Det var naturligvis ikke rart for de berørte skoler, at den endelige udmelding først kom i forbindelse med indgåelsen af finanslovaftalen for 1999, for så var der meget kort tid til at indrette sig på de kommende økonomiske ændringer.
Men vi ved jo alle sammen, at den slags ændringer ikke kommer uden et vist pres. I den forbindelse er det da også vigtigt at understrege, at vi foruden den økonomiske opstramning også har foretaget en indholdsmæssig opstramning.
For produktionsskolernes vedkommende synes jeg dog, at der er grund til at fremhæve, at reduktionen i kvoten af elever til 5.300 alene skyldes, at det fremover ikke skal være muligt for produktionsskolerne at optage unge over 25 år med statstilskud.
Jeg synes, at man med rette kan spørge sig selv, om ikke der var andre og bedre tilbud til de unge over 25 år end dem, som produktionsskolerne kan tilbyde, og der mener jeg bl.a., at den nylig vedtagne erhvervsuddannelsesreform i fremtiden kan være et meget bedre alternativ til denne gruppe unge. Jeg synes da også, at der er grund til at bemærke, at signalerne om reduktion i elevtallet af hensyn til økonomien allerede kom i 1998, hvor regeringen og SF gennem finanslovaftalen for 1998 forsøgte at dæmpe elevtallet gennem indholdsmæssige opstramninger.
Samtidig lagde aftalen jo også op til at gennemføre yderligere aktivitetsdæmpende initiativer, hvis ikke man gennem aftalen for 1998 formåede at dæmpe aktiviteten til de 9.800 årselever i 1998.
Som bekendt blev den faktiske aktivitet i 1998 langt højere, men SF valgte jo lige før jul at undlade at stemme for ændringerne for daghøjskolerne og produktionsskolerne.
CD kan derfor ikke stemme for det forslag til vedtagelse, som er fremsat af SF, for vi mener, at der allerede er overvejelser og analyser i gang i de respektive ministerier, og vi mener, at der allerede er taget andre initiativer, som vil forbedre situation for de uddannelsesuvante unge og voksne samt de kortuddannede.