Frank Jensen (S), 2003-01-16:
Jeg vil gerne starte med at takke SF for at have rejst den forespørgsel her i dag.
Det giver et godt grundlag for, at vi forhåbentlig også undervejs i debatten kan komme ind på nogle af de væsentlige spørgsmål, som debatten rejser.
Jeg er også
glad for, at statsministeren og justitsministeren i deres besvarelser erklærede sig enige i indholdet i den redegørelse, jeg afgav som justitsminister på den tidligere regerings vegne, R 2 af 4. oktober 2001, om visse spørgsmål i forbindelse med embedsmændenes rådgivning og bistand til regeringen og dens ministre. Grunden til, at jeg udtrykker den tilfredshed i dag, er jo, fordi den ikke var helt så udtalt fra de nuværende regeringspartier, dengang jeg oversendte redegørelsen til Folketinget.
Det var den nuværende statsministers holdninger jo heller ikke til Bundgaard-Nielsen-udvalget
, da betænkningen blev offentliggjort i 1998.
Men jeg tror måske, at statsministerens konklusion vil være, at han har truffet nye beslutninger om sin holdning til det på baggrund af større erfaring.
Det skal man bestemt ikke klandre folk for.
Vi Socialdemokrater er tilfredse med de grundlæggende regler, der bestemmer grænserne for embedsværkets bistand til regeringen og dens ministre.
Vi er tilfredse med, også hvordan reglerne praktiseres og anvendes.
Vi mener, det er på tilfredsstillende vis, også som de har udviklet sig gennem årene.
Den kritiske debat har også den seneste tid samlet sig om den nuværende regerings brug og misbrug af særlige rådgivere eller spindoktorer, som det hedder i daglig tale.
Også her giver redegørelsen R 2 fra 2001 et meget præcist svar på, hvilke regler der gælder, nemlig at de embedsmænd, der ansættes i ministerierne, er underlagt regler om sandhedspligt og faglighed.
Det indebærer f.eks., at det også for de særlige rådgivere er gældende, at de ikke må videregive vildledende oplysninger m.v.
Det er jo netop her, problemet har været under den nuværende regerings brug af sine spindoktorer.
Da VK-regeringen tiltrådte, ansatte den systematisk særlige presserådgivere tilknyttet samtlige ministerier med en enkelt undtagelse.
Det gik meget stærkt, så stærkt at finansministeren gav alle ministerierne en særlig dispensation fra det ellers strenge udgifts- og ansættelsesstop udelukkende med henblik på at ansætte de nye presserådgivere.
De nye presserådgivere er primært rekrutteret blandt politiske journalister fra redaktionerne på Christiansborg og Venstres sekretariat, mens enkelte pressemedarbejdere på almindelige kontrakter har overlevet fra den tidligere SR-regering.
På kort tid har VK-regeringen haft en række uheldige episoder og klare overtrædelser af de eksisterende regler, sager, der involverer indtil flere ministeriers spindoktorer.
Finansministerens spindoktor har løjet om ministerens bopælsforhold; integrationsministerens spindoktor har søgt at true en embedsmand til tavshed; fødevareministerens spindoktor har miskrediteret en ledende embedsmand.
Herudover er der episoder og sager, der er uopklarede eller på kanten af de eksisterende regelsæt: Der er indenrigsministerens spindoktor, som lyver om nedsættelsen af Den kommunale strukturkommission; der er statsministerens spindoktor, som har fået fri bil angivelig for et bijob i Venstre.
Sagerne afslører, at der er sket en graverende overtrædelse af gældende ret, men de afslører også, at der er en række spørgsmål, der ikke er taget stilling til hverken i det såkaldte Bundgaard-Nielsen-udvalg fra 1998 eller i Justitsministeriets redegørelse fra 2001.
1: Der er ikke taget stilling til, hvilke konsekvenser der skal drages, når særlige rådgivere ikke lever op til god embedsmandsskik og f.eks. lyver.
2: Der er heller ikke regler, når det drejer sig om overtrædelse af de gældende regler; hvordan man kan klage, og hvor man klager henne, når der sker en klar overtrædelse af de gældende regler.
3: Der kan også stilles spørgsmål om, hvorvidt rådgivere kan have bijob for ministerens parti eller modtage goder, fordele eller gaver, som andre kan betragte som kompromitterende for deres dømmekraft eller integritet. Der kan også rejses yderligere berettigede spørgsmål.
Dernæst bør vi også se på, hvilke konsekvenser indtoget af spindoktorer har haft i en række andre lande, og de retsregler, som er udviklet i de lande. Debatten i dag er ikke en debat for eller imod ansættelse af særlige rådgivere i tilknytning til regeringen.
Men det er en debat om den nuværende regerings manglende evne til at sikre, at dens rådgivere holder sig inden for gældende regler.
Hvad vil statsministeren gøre for, at det bringes til ophør?
Skal der laves nye regler og retningslinjer om konsekvenserne af de erfaringer, vi allerede har indvundet?
Hvordan kan vi lære af de lande, der allerede har lavet mere detaljerede regler på området?
Debatten i dag giver os mulighed for at komme et skridt videre.
Den giver os også muligheder for at træffe beslutning om, at vi nu får set tingene igennem, at vi sikrer os, at tingene ikke gentager sig, og at vi får indskærpet det ansvar, som påhviler regeringen - ikke mindst statsministeren - for at sikre, at overtrædelse af gældende regler ikke kan finde sted i fremtiden.