runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Frank Aaen (EL), 1999-05-25:
Enhedslisten mener, at en form for registrering, som er foreslået her, er helt afgørende for at kunne stoppe den form for økonomisk kriminalitet, som selskabstømmerne var udtryk for, som de, der i dag kører med momskarruseller, er udtryk for, som shopper rundt fra kommune til kommune, fra myndighed til myndighed og gang på gang gentager det samme nummer, uden at de bliver stoppet, i hvert fald ikke bliver stoppet, før det er alt for sent og pengene er forsvundet.
Det støtter vi, det er klart, og det har været det grundlæggende i hele debatten om det her register.
Der er nogle retssikkerhedsmæssige problemer forbundet med at oprette et sådant.
I dag er man nået til, at der skal være en klar begrundelse i en dom eller en endelig administrativ afgørelse, at der skal være tale om et forhold, der mindst omfatter 50.000 kr., altså storsvindlere, og at den pågældende bliver underrettet om registreringen og derfor kan protestere og få den omgjort, hvis det er sådan, at man må sige, at det er en urimelig registrering.
Svend Aage Fauerholdt (DF), 1999-05-25:
Det er klart.
Et spørgsmål kræver altid et svar.
Det var selvfølgelig bedre, om hr. Christian H. Hansen, der har siddet i forhandlingerne, var på talerstolen i øjeblikket.
Der er den fordel, vil jeg sige til hr. Kristen Touborg, at hvis man går med i et forlig, som varer over en årrække, så får man i hvert fald indflydelse, og det vil vi gerne have i Dansk Folkeparti.
Der er nogle små facetter, vi ikke har fået med.
Vi er kede af i Dansk Folkeparti, hvis man fuldstændig slagter en ejendom også for jordtilliggende. Vi ville gerne have haft med, at der kunne bibeholdes lidt jord omkring.
Det har vi så ikke fået, men der var andre ting, som gjorde, at vores mand i forhandlingerne syntes, at der var nået et resultat, så vi ville gå med.
Kristian Jensen (V), 1999-05-25:
Under førstebehandlingen havde Venstre en lang række bemærkninger om netop det register, som hr. Aage Frandsen også omtalte før, og i den forbindelse er vi meget glade for den tilkendegivelse, som skatteministeren har givet over for udvalget, en tilkendegivelse, som netop går ind og opklarer en masse af de usikkerhedspunkter, der var i forbindelse med det her register.
Vi føler, det er nødvendigt at få styr på en lang række af de personer, som gentagne gange har påført det danske skattevæsen en lang række tab, og derfor synes vi, det er rimeligt, at der bliver holdt øje med dem.
Derfor er vi glade for, at det med de meget, meget præcise formuleringer, som skatteministeren har givet udtryk for, er muligt at oprette et sådant register uden at træde borgernes retssikkerhed over tæerne.
Vi synes, det er utrolig vigtigt, at der i det, som skatteministeren har givet til kende, ikke er udtalelser om indirekte konstateringer.
Vi føler, at det er utrolig vigtigt, at der i det, skatteministeren har tilkendegivet, er en udtømmende liste af tilfælde, der kan medføre registrering i registret, og vi finder det utrolig vigtigt, at det nu er sagt, at der skal foreligge en dom eller en endelig administrativ afgørelse.
Med disse tilkendegivelser føler vi, at borgernes retssikkerhed er sikret.
I øvrigt kan jeg kun bemærke til hr. Aage Frandsen, at hvorvidt Venstre fortsat vil koncentrere sig og bekymre sig om skatteydernes retssikkerhed, er et forhold, som Venstre nok skal tage sig, og det vil vi selvfølgelig forbeholde os ret til.
Erling Christensen (S), 1999-05-25:
Jo, men jeg kunne sig til hr. Kristen Touborg
: i lige måde.
Jeg synes, at SF's ordfører i sin følen sig sat udenfor i det her - eller sat sig selv udenfor i det her - er så voldsom i sin kritik af det, at alle de positive ting, som ligger i landbrugslovforslaget, overhovedet ikke berøres.
Hr. Touborg siger, at der er noget, der skal betales af Familiebruget i den sag her.
Han henviser til Dansk Familiebrugs blad fra den 13. maj 1999.
Måske kan SF's ordfører bekræfte her fra Folketingets talerstol, at de, der udtalte sig i Dansk Familiebrugs blad den 13. maj 1999, ikke kendte hele forligets indhold på det tidspunkt, hvor de udtalte sig.
SF's ordfører var fuldstændig bekendt med, hvorledes de forhandlinger, som nu har været ført, blev ført, og var indbudt til at deltage i de forhandlinger.
Jeg beder derfor også SF's ordfører bekræfte her fra talerstolen, at helheden i det her er, at det er stramninger over hele linjen, hvorimod SF's ændringsforslag med 150 ha fastholder det, der er i den nuværende landbrugslov, nemlig 150 ha for en ejendom.
Så det var ikke det, vi var indstillet på fra regeringspartiernes side.
Vibeke Peschardt (RV), 1999-05-25:
Vi kan i Det Radikale Venstre godt forstå, hvis SF er skuffet over ikke at have været indbudt til forhandlingerne før i allersidste minut, da det afgørende var skrevet, da der faktisk var lavet et forlig.
SF's ordfører står her på talerstolen og spørger, om det ikke er slemt for Det Radikale Venstre at lade sig tryne - og han kom ind på bordsætningen under forhandlingerne - af de store partier, altså S og V og K. Til det vil jeg bare svare, at jeg synes, at hr. Kristen Touborg skulle have lyttet til, hvad Venstres ordfører sagde her fra talerstolen.
Han sagde nemlig: Hvis Venstre skulle skrive en landbrugslov, altså ikke den, de har indgået forlig om, men den, vi nu nok vedtager, så ville den have set anderledes ud.
Det fortolker jeg i retning af, at Det Radikale Venstre er kommet igennem med temmelig mange af sine ting.
Så har jeg ét spørgsmål til hr. Kristen Touborg: I 1994 lavede man landbrugslov, som også SF var deltager i.
Her satte man et loft over antal dyreenheder på 1.500.
Det er i det nuværende lovforslag, som SF altså har kundgjort at de vil stemme imod, sat ned til 750 dyreenheder. Vil SF bekræfte, at lige præcis spørgsmålet om antal dyreenheder er noget af det, der, før man satte bremser ind, virkelig satte gang i strukturudviklingen?
Kristen Touborg (SF), 1999-05-25:
Ja, en del af hr. Erling Christensens spørgsmål besvarede fru Vibeke Peschardt jo for så vidt.
For når hr. Erling Christensen lader, som om SF har været til forhandlinger, så er det jo mere korrekt, det, den radikale ordfører siger, at der var en høflighedsinvitation i starten.
Dernæst har vi ikke fået nogen som helst mulighed for at blive inviteret med på trods af både faxer og henvendelser og telefonopringninger både til regeringspartiernes ordførere og til ministeren.
Vi blev tilsyneladende betragtet som spedalske i det selskab, for det var umuligt at komme ind og være medvirkende.
Sådan var det, og det er jo spillets regler.
Men så må det også indebære, at man må lade være med dobbeltmoralsk at stå her og sige, at vi har sandelig da været indkaldt med hele vejen igennem.
Det har vi reelt ikke.
Så vil jeg gerne rette en lille misforståelse, som hr. Erling Christensen gør sig skyldig i.
Og når andre havde foretaget sig alt det sjove, så var der sådan set ingen grund til, at vi skulle være med til det mere. Så jeg må sige, at SF som deltager i det her uden nogen som helst form for indflydelse, det er ikke den form for politik, SF driver.
Erling Christensen (S), 1999-05-25:
Nå, nu forstår jeg bedre, hvor det er, at problemet ligger: SF's ordfører er misundelig, fordi vi har taget det sjove. Det, jeg sagde, var, at vi kendte SF's forudsætninger, da vi forhandlede, og også, da vi havde første behandling her i Tinget.
Og min vurdering var, at havde vi haft det her forslag til første behandling, altså det, der nu ligger efter ændringsforslagene, så havde SF støttet det.
Jeg vil godt gentage det spørgsmål til hr. Kristen
Touborg, som jeg ikke fik svar på: Er det ikke rigtigt, at i forhold til den nuværende landbrugslov så er der med de ændringsforslag her tale om stramninger hele vejen igennem?
Og for det andet: Er det ikke korrekt, at de almindelige bønder, der udtaler sig til Familielandbrugets blad den 13. maj, ikke på det tidspunkt, hvor de udtalte sig, kendte forligets indhold i sin helhed?
Vibeke Peschardt (RV), 1999-05-25:
Jeg stillede hr. Kristen Touborg et meget konkret spørgsmål.
Jeg fortalte først, at i 1994 satte man for at dæmpe strukturudviklingen en grænse ind på 1.500 dyreenheder pr. bedrift.
Den har man i nærværende forslag halveret.
Jeg kunne også sige, at vi i lovforslaget her har skudt fortrinsstillingsgrænsen ud fra 1 til 2 km, hvilket betyder, at fire gange så mange mindre landbrugere kan gøre fortrinsstilling gældende; det er altså dem under 70 ha.
Mener hr. Kristen Touborg ikke også, at det på trods af den hvilende fortrinsstilling er et fremskridt i forhold til tidligere?
Kristen Touborg (SF), 1999-05-25:
Jeg kan så forstå, at det er os, der skal gøre det grove, mens I andre I har gjort det sjove.
Det er korrekt, vil jeg sige til hr. Erling Christensen, at forudsætningerne ikke var kendt fuldt ud den 13. maj, men jeg vil dog sige, at det overordnede sigte, de overordnede aftaler, var kendt, og der er kun kommet nogle mindre ændringer ind i mellemtiden, men det synes jeg ikke det er blevet ret meget bedre af.
Det er også korrekt, at det her lovforslag inklusive ændringsforslagene er en stramning i forhold til den nuværende lov.
Det sagde jeg sådan set heller ikke noget som helst om i min ordførertale at det ikke var.
Altså vil regeringen virkelig ikke have sin egen politik igennem? Så skal jeg sige til fru Vibeke Peschardt, at det er rigtigt, at man i 1994 vedtog noget med 1.500 dyreenheder.
Det ligger i øvrigt nok tilbage til 1989.
Men den radikale ordfører tager fejl i, så vidt jeg husker, at SF deltog i det forlig, og derfor har vi heller ikke ansvar for det.
Svend Aage Fauerholdt (DF), 1999-05-25:
Selv om vores fødevarepolitiske ordfører ikke er til stede, vil vi alligevel fra Dansk Folkepartis side have lov til at udtrykke tilfredshed med, at der er lavet et forlig om landbrugsloven. Landbrugets fremtid må stadig være et område, vi prioriterer højt her i Folketinget.
Det er jo klart, at når man indgår et forlig, skal der nok gives lidt og tages lidt hist og her, og det er også klart, at hvis Dansk Folkeparti havde været helt alene om at skulle lave en landbrugslov, så var der jo nok småting, der stadig væk skulle rettes.
Men vi er gået med, og det kan vi leve med, for vi ved, at i alle de led, hvor landbruget nu arbejder, er det over 20 pct. af den arbejdende danske befolkning, som henter sin løn hjem via landbruget.
Det må også fortælle os lidt.
Det kan man også efter det lovforslag, som vi vedtager, fortsætte med.
Vi kan ikke overdrage landbruget til SF og Enhedslisten, og derfor siger vi nej til de ændringsforslag, der er stillet af disse to partier.
Kristen Touborg (SF), 1999-05-25:
Jeg er opmærksom på, at det ikke er Dansk Folkepartis ordfører, der er her, men jeg vil alligevel godt høre, om den supplerende ordfører kunne fortælle mig, hvad det egentlig er, Dansk Folkeparti har fået ændret, efter at det har indgået forlig med Venstre, De Konservative osv.
Så bare et par konkrete ting.
Når jeg spørger, så er det jo egentlig mere, fordi den rigtige ordfører har udtalt sig temmelig skrapt om, hvor meget der skulle til, før Dansk Folkeparti ville gå med.
Så det kunne være nyttigt, om ordføreren lige kunne nævne bare et par ting.
Annie Lunde Hansen (CD), 1999-05-25:
Som Venstre for et øjeblik siden sagde, så er denne her landbrugslov heller ikke CD's kop te.
Fra starten af var vi da også inviteret til et møde, ligesom de andre partier var, men vi blev først, hvis vi skal sige det sådan, ligesom taget ind i varmen, da forliget var indgået mellem Venstre og De Konservative.
Vi kunne godt have ønsket at være med.
Nogle af de ting, der er foretaget her i landbrugsloven, havde vi nok gerne have set anderledes.
Det, vi var glade for på slutningen, var, at CD i hvert tilfælde var med til at sætte et fingeraftryk, så vi fik nogle overgangsordninger for de svineproducenter eller i det hele taget de producenter, som havde rettet sig efter gældende lov og regler og disponeret efter dem, men som faktisk stod med nogle bedrifter, de ikke kunne sælge.
Det ville have været meget, meget hårdt for dem ikke at kunne komme videre.
Nu har de fået en overgangsordning på 20 år, og det føler vi i hvert tilfælde at vi fra CD's side kan gå ind for.
Vi håber, at efter dette forlig bliver vi for eftertiden inviteret, når der er nogle ting, der skal drøftes vedrørende landbrugsloven.
Kristen Touborg (SF), 1999-05-25:
Som det vist også fremgik af min ordførertale, er det sådan set ikke det her forslag, man når frem til her i forhold til den nuværende lov, der er problemet. Problemet er, at regeringen efter vores opfattelse havde mulighed for at få vedtaget sin egen politik.
Samtidig vil jeg spørge den radikale ordfører, om De Radikale mener, at det, der ligger nu, er bedre end det, der var oprindelig, og som man ville kunne have fået igennem, hvis man ønskede det.
Det er selvfølgelig klart, at det er De Radikales egen afgørelse, om de vil have et bredt flertal og dermed sælge en hel del af det gode, der lå i det oprindelige forslag.
Endelig skal jeg spørge De Radikale, om de ikke er enige i, at fortrinsstillingen er kraftig udhulet, når man lader den hvilende fortrinsstilling gå hele vejen ud og altså ikke kun til de 2 km som foreslået af SF i ændringsforslaget.
Vibeke Peschardt (RV), 1999-05-25:
Det sidste først, om fortrinsstillingen er udhulet, og om det havde været bedre at holde den udvidede fortrinsstilling inden for de 2 km, som SF har foreslået, i stedet for ud på 10 km.
Vi synes faktisk, at vi har afbalanceret - og det er klart en del af forliget - den fortrinsstilling i forhold til det, vi i virkeligheden selv har fået skrevet ind i regeringsgrundlaget, nemlig at man skulle hindre gårdslagtninger, og man kan ikke komme væk fra, at det at gøre fortrinsstillingen gældende kan gå ind og slagte bæredygtige bedrifter.
Så jeg mener egentlig, at vi har fået afbalanceret det her med den hvilende fortrinsstilling.
Det, som jeg i virkeligheden tror er hovedproblemet for SF, er, at forliget er lavet som det, Det Radikale Venstre i virkeligheden altid har stået for, nemlig det brede forlig hen over midten.
Jeg vil jo sige, SF og Dansk Folkeparti har været utrolig hjælpsomme i det her forløb med deres udmeldinger ved førstebehandlingen. Det har de faktisk været.
Ole M. Nielsen (KRF), 1999-05-25:
Jeg synes, det er temmelig flot, at syv partier står sammen om en landbrugslov, der ikke er, som nogen af dem synes, den skulle være i virkeligheden.
Det er da ret flot, og jeg synes, det er godt for landbruget.
Vi har sagt fra starten, at det var vigtigt for landbruget, at der blev indgået et bredt forlig om landbrugsloven, og derfor vil vi heller ikke være spor fornærmet over, at vi ikke har været indkaldt til forhandlingerne.
Der kom et par imødekommelser - jeg vil ikke sige, at det var nogen, hverken vi eller CD fik - på overgangsreglerne, som var meget vigtige, og på 15 km-grænsen for forpagtning, som man ikke ville give dispensation for, når det drejer sig om de 27 øer.
Jeg siger, at det var såmænd ikke nogen, vi fik.
Der var nok nogle i forligskredsen, der også syntes, de var fornuftige, ellers havde vi nok ikke fået dem.
15 km-grænsen for øerne er selvfølgelig vigtig. Overgangsreglerne er betydelig vigtigere for mange flere, som kunne komme i klemme.
Det beklagelige, når man skal opfylde de overgangsregler for hurtigt, er jo, at de var stærkt medvirkende til at give det her strukturpres, som vi bestemt ikke har ønsket. De fleste andre partier, der har været på talerstolen, har vidst, hvordan landbrugsloven skulle skrives, hvis de skulle have lavet den.
Den lykkelige situation er jeg ikke i, så derfor er jeg såmænd heller ikke så ked af, at der er blevet et bredt forlig.
Jeg har ikke vidst, hvordan landbrugsloven skulle være, for vi kan desværre ikke få det hele opfyldt i en landbrugslov.
Vi er bekymret for den raserende strukturudvikling.
Omvendt er vi heller ikke så enfoldige at tro, at vi kan leve af stokroser og stagnation.
Vi erkender, at konkurrencen fra udlandet stadig væk vil være der.
Effektiviteten skal øges, og det kan den faktisk kun blive igennem en strukturudvikling.
Vi havde gerne set, at man kunne være havnet på det, som SF også foreslår i sit ændringsforslag, 2 x 150 ha i stedet for 3 x 125 ha.
Var vi ikke kommet med i forliget, havde vi såmænd gerne stemt for SF's ændringsforslag.
Fortrinsstillingen er vi enige i.
Vi er også enige i, at fortrinsstillingen i sin fulde udfoldelse, som den var i det oprindelige forslag, ville have været stærkt problematisk.
Vi håber, at det, man nu er nået til, kan være med til at gøre den lidt mere håndterbar.
Det vil tiden vise.
Vi vil gerne have, at livet på landet skal boble, det menneskelige liv vel at mærke, men som sagt skal vi også have effektivitet og konkurrence. Der skal konkurreres.
Vi har jo det paradoks, at forbrugerne i Danmark tror, at de skal have fødevarer til verdensmarkedspris, men jeg vil indrømme
, jeg kender ikke mange funktionærer og arbejdere i Danmark, der vil arbejde til verdensmarkedspris.
Det synes jeg faktisk egentlig stærkt beskriver det problem, som vi har med landbruget: Vi stiller krav til det, og det skal alligevel kunne konkurrere med alverdens landbrug.
Derfor synes jeg slet ikke, det har været så nemt at lave en landbrugslov, og derfor er jeg glad for, at det kompromis, der nu er, som ikke nøjagtigt opfylder nogens ønske, er så bredt, som det er.
Derfor kan vi også stemme for det.
Henrik Dam Kristensen (S), 1999-05-25:
Undervejs er jeg kommet til den konklusion, at jeg tror, det i realiteten var en hybrid mellem de to ting.
Jeg tror, at jeg kan sige det på den måde, at hvis hr. Kristen Touborg tog sin store viden - og den medgiver jeg er til stede - om landbrugsforhold og brugte den som sin indgangsvinkel til kommentarerne, så havde de været nogle andre.
Nu tog hr. Kristen Touborg måske en indgangsvinkel, der hed, at der et eller andet sted derude i landet
formodentlig er to ledige stemmer, og dem havde han besluttet sig for at gå efter.
Jeg vil gerne sige til hr. Kristen Touborg, så det slet ikke kan misforstås: Der er ikke tale om bal i den borgerlige.
Der er ikke tale om, at storindustriens landbrug nu har fået det, som de vil have det.
Derimod er der tale om, at der nu er lavet en landbrugslov, som er en god lov, og jeg vil også gerne sige til hr. Kristen Touborg, for at der heller ikke skal være nogen misforståelser, at jeg personlig er af den opfattelse, at det lovforslag, som vi nu står med, er bedre end det lovforslag, som regeringen fremsatte.
Jeg synes ikke, det er en skam at komme med en erkendelse, som hedder, at efterhånden som man har haft lejlighed til at diskutere de her ting igennem og høre på argumenter, ja, så har man lyttet efter dem.
I bund og grund er det vel i realiteten det, det handler om.
Derfor kunne jeg måske have håbet på, at der var brugt lidt mere tid på konkrete angreb på lovforslaget, end der er blevet brugt på procedure.
Proceduren kan vi bruge meget tid på at diskutere, men jeg mærkede mig, at de konkrete angreb på det, der nu ser ud til, at der bliver et meget bredt flertal bag, var spagfærdige.
Det forstår jeg godt, for jeg er ret sikker på, at den vidende hr. Touborg, som ikke var professionelt forurettet, ville have haft meget, meget vanskeligt ved at være forurettet.
Jeg mener, at de principper, som nu et bredt flertal i Folketinget vedtager, er nogle vigtige principper, hvor vi fastholder, at der fortsat skal være en strukturudvikling, men at den overhovedet ikke skal have lov til at ske uhæmmet, at vi får et byggeklodsprincip, som vi er nogle stykker der har talt om igennem længere tid, som også, tror jeg, kan komme til at virke i virkelighedens verden.
Endelig kan man spørge: Hvorfor skal vi i det hele taget lovgive på det her område?
Jeg tror, det var Fremskridtspartiet, som var inde på det.
Skal vi ikke bare lade erhvervspolitikken råde her?
Der er i realiteten kun et kort, men klart svar på det, nemlig at jord er en knap ressource.
Ud fra det synspunkt tror jeg mange, langt den største del af Folketinget og befolkningen, indrømmer, at her er et område, hvor vi er nødt til at regulere.
Vi står nu ved andenbehandlingen, hvor jeg meget gerne vil sige tak.
Jeg vil sige tak til regeringspartiernes ordførere, til Venstre, De Konservative, Dansk Folkeparti, CD og Kristeligt Folkeparti, som nu sammen har givet hinanden håndslag på, at vi nu har skabt stabilitet for landbruget i en årrække frem.
Nu er det lykkedes for os at skabe holdbarhed i forhold til det, som jeg tror hr. Henning Grove kaldte landbrugets grundlov.
Det er ikke så ringe endda.
Kristen Touborg (SF), 1999-05-25:
Jeg vil gerne takke ministeren for det svar, han nu gav,
som de øvrige ordførere fra regeringen ikke ville give.
Jeg har spurgt begge ordførerne: Er det det oprindelige forslag, der er bedst, eller er det det, der foreligger nu?
Nu kom
ministeren med den tilkendegivelse, at han finder, at det her er bedre end det, der forelå før.
Det har jeg haft mistanke om hele tiden, og jeg synes, det er godt at få det bekræftet, for det siger sådan set noget om, at det reelt aldrig har været ministerens hensigt at gennemføre sin egen politik.
Jeg har været i tvivl om, hvorvidt det var De Radikales.
Det er jo åbenbart rigtigt nok, hvad jeg nåede frem til i min ordførertale, at De Radikale er blevet trynet i forhold til det forslag og i forhold til det, man oprindelig var enig om, og det synes jeg faktisk er en skam.
Annie Lunde Hansen (CD), 1999-05-25:
Jeg har i udvalget meddelt, at jeg ville redegøre for CD's stillingtagen til det ændringsforslag, der er stillet af Det Konservative Folkeparti, Venstre og Dansk Folkeparti, og det vil jeg så gøre nu.
I bund og grund drejer ændringsforslaget sig om noget helt fundamentalt, nemlig i hvor høj grad myndighederne skal kunne skaffe sig adgang til privat ejendom og foretage kontrol og undersøgelser uden forinden at have indhentet en retskendelse.
Der er efterhånden et hav af lovbestemmelser, der giver myndighederne denne adgang, og det er formentlig også alt for mange.
I CD mener vi imidlertid, at sådanne regler nogle gange er en nødvendighed for at sikre en effektiv retshåndhævelse, men vi efterlyser en mere nuanceret stillingtagen til, hvorvidt denne adgang til kontrol uden retskendelse er så nødvendig, at en særregel er på sin plads.
Dette lovforslag handler jo om kontrol og indgreb over for sygdomme, hvis udbredelse kan have en meget negativ afsmitning på fødevaremarkedet såvel sundhedsmæssigt som økonomisk.
Når man samtidig tænker på, at kontrollen retter sig imod produktionen i langt højere grad end mod borgeres privatliv, er vi i CD faktisk ikke så bange for at medvirke til en regel om kontrol uden retskendelse.
Vi kunne finde andre områder, hvor disse regler eksisterer,
som vi er meget mere betænkelige over for.
Det ændrer dog ikke ved, at borgeres og virksomheders retssikkerhed også i disse tilfælde må veje tungt, og det betyder, at det er meget vigtigt, at man får lavet en afgrænsning af, hvorledes myndighederne kan agere i forbindelse med disse kontrolbesøg.
Her er det altså vigtigt at vide, hvilke regler myndighederne arbejder efter. I lovforslaget fra fødevareministeren er der ikke lavet nogen afgrænsning, nærmest tværtimod, idet man ikke er villig til at foretage en sondring mellem den private del af ejendommen og den del, der omfatter husdyrproduktionen, samtidig med at kontrolreglerne fastsættes administrativt.
Det må altså kunne gøres bedre.
Selv om CD, som det nok fremgår, ikke kan støtte ændringsforslaget, mener vi altså på den anden side heller ikke, at bemærkningerne til lovforslaget indeholder tilstrækkelig præcise oplysninger om kontroladgangen.
Vi ønsker derfor lovforslaget henvist til fornyet udvalgsbehandling.
Der ligger nye oplysninger i udvalget.