Bertel Haarder (V), 2005-04-13:
Forslaget går kort fortalt ud på, at den begrænsning af skolepraktikordningen, som blev aftalt mellem regeringspartierne, Det Radikale Venstre og Dansk Folkeparti i november 2003, afskaffes igen.
Og så vil forslagsstillerne desuden pålægge regeringen at fremsætte forslag om et generelt tilskud til praktikpladser, som er blevet oprettet fra og med den 1. maj 2004.
Jeg er sikker på, at forslaget er velment.
Der blev mildest talt
ført valgkamp på sagen.
Jeg tror, at ikke bare statsministeren, men også andre mindes den humoristiske skraldevogn, som kørte efter statsministeren i valgkampen, hvor skraldevognen skulle symbolisere, at regeringen ved at begrænse skolepraktikken smed de unge i en skraldespand.
Det var jo morsomt og synligt, men det havde intet holdepunkt i virkeligheden.
Sagen er jo, at mens der skete en begrænsning i skolepraktikken, så skete der en betydelig større stigning i antallet af rigtige praktikpladser, og ikke nok med det: Stigningen skete især der, hvor man havde begrænset skolepraktikken.
Fordi skolepraktikken på disse områder er blevet misbrugt, sådan at man i stedet for at tage almindelige elever og lærlinge tog dem, der havde været i skolepraktik – et udpræget misbrug.
Da det blev bremset, fik vi i stedet for en stigning i antallet af almindelige pladser.
Det synes vi i regeringen er en succes.
I 2004 er der indgået 1.800 flere praktikaftaler end i 2003, ja, det er faktisk første gang siden 1998, at der har kunnet konstateres en mærkbar og vedvarende stigning i antallet af aftaler.
Den positive udvikling i 2004 er fortsat i 2005.
I de første 2 måneder er der blevet indgået yderligere 200 aftaler.
Hvis man ganger det med seks, så er det 1.200 på årsbasis, og hvis man lægger det oven i de 1.800, så er vi altså oppe på en stigning på 3.000.
Målet, som regeringen har sat, er jo, at der i 2006 skal være 3.000 pladser flere end i 2004.
Så ikke blot er der en stigning, men det er også en stigning, der ser ud til at opfylde de mål, der er sat.
Derfor kan regeringen ikke anbefale genindførelse af skolepraktik.
Skolepraktikken modvirker vekseluddannelsesprincippet, og den fører undertiden til blindgyder og giver i øvrigt de unge et urealistisk forhold til de muligheder, der er på arbejdsmarkedet.
Vi ved jo alle sammen, at der er ganske få områder, hvor især unge af anden etnisk baggrund søger hen.
Hvis vi der opretter flere skolepraktikpladser, så fører det jo ikke til andet end blindgyder, skuffelser, nederlag, hvorimod hvis vi i stedet giver de unge et skub fra mekanikerområdet over til smedeområdet, fra tømrerområdet over til snedkerområdet og fra HK-området eller rettere sagt fra handel og kontor over til butik, så har de en chance for at få en rigtig plads.
Og det er til gavn for integrationen, langt mere end skolepraktikken er.
Med hensyn til generelle tilskud til virksomhederne har vi i regeringsgrundlaget skrevet, at vi gerne vil sikre en økonomisk tilskyndelse til de arbejdsgivere, der bidrager til at løse opgaven med at skaffe flere praktikpladser.
Vi påtænker en ordning, som med et kontant beløb præmierer de virksomheder, der opretter ekstra praktikpladser, frem for en ordning, der giver et generelt tilskud.
Jeg vil gerne understrege, at en sådan ordning selvfølgelig altid skal have et element af tilbagevirkende kraft, for ellers sætter man jo al virksomhed i stå, indtil ordningen træder i kraft.
Jeg vil gerne forsikre ved denne lejlighed, at det er vi opmærksomme på.
Den sidste del af forslaget tror jeg bygger på en misforståelse, for den ordning, man her vil ændre, er allerede ændret.
Jeg synes, det er relevant at nævne, hvilke rettigheder man har, hvis man er utilfreds med en afgørelse – undskyld, jeg nævnte det.
Nu kommer vi så til værdien af at inddrage forældrene.
Jeg tror altså ikke, at vi her i Folketinget og i ministeriet er så meget klogere end dem, der sidder ude i kommunerne.
Enhver skoleleder og enhver kommune vil jo være interesseret i at få dette til at glide på den bedst mulige måde, og det, de især vil være optaget af, er at få forældrene overbevist om, at det er det bedste for deres barn.
Så jeg kan garantere for, at der vil blive gjort alt for, at forældrene accepterer beslutningen, og man vil drøfte det med forældrene.
Det er jo ikke blot de danske børn og deres forældre, der klager, hvis der er for stor koncentration af indvandrer- og flygtningebørn, det er sandelig ikke mindst indvandrer- og flygtningebørnenes forældre, som beklager det.
Så jeg tror ikke, der er den interessemodsætning, og derfor tror jeg, fru Margrethe Vestager kan være sikker på, at der vil opstå en rimelig dialog imellem forældre og skole.
Det kan man jo også se i den kommune, som har praktiseret dette her.
Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslaget overgik derefter til anden behandling.
Afstemning