Tom Behnke (FRI), 2000-10-25:
Vi var i Frihed 2000 meget glade for, at ordningen endelig blev gennemført, efter at vi havde fremsat forslag her i Folketinget adskillige gange om, at der selvfølgelig også skulle være frit leverandørvalg på det her område.
Det havde der ikke været i en årrække, og der var mange, der argumenterede imod, at man skulle have det.
Men langt om længe lykkedes det jo, og så fik vi det gennemført.
Desværre er det jo så ærgerligt at konstatere bagefter, at der er sket lovsjusk, at det, man egentlig havde tænkt sig at gennemføre, fik man ikke gennemført alligevel.
Lovforslaget var ikke skrevet godt nok.
Så må man jo prøve at samle op her bagefter og prøve at få lovforslaget rettet ind, sådan som det bør være, og sådan som man ønskede, det skulle være.
I forhold til dem, der får en autorisation eller en godkendelse, har vi principielt ikke noget imod, at man lægger en eller anden form for mindre gebyr på for at få den godkendelse.
Det har vi principielt ikke noget imod, men det rejser en lang række spørgsmål: For det første er det
spørgsmålet, om den betalingsstørrelse, der er lagt op til, overhovedet er rimelig.
Det er jo rasende, vanvittig dyrt, som man lægger op til at den her godkendelsesordning skal være.
Det skal koste næsten 40.000 kr. at blive godkendt i første omgang og derefter et årligt gebyr på 24.000 kr. for at forsætte med at gøre noget, som de pågældende mennesker har gjort måske i en menneskealder, og hvor kunderne har været tilfredse.
For hvis ikke kunderne har været tilfredse, så har de valgt en anden leverandør, og så havde leverandøren lukket sin butik.
Disse leverandører, der har årelang erfaring, og som oven i købet bliver førstegangsgodkendt, skal altså årligt betale 24.000 kr. for en kontrol, som kunderne før i tiden stod for.
Den kontrol vil kunderne jo fortsat skulle stå for, for det tilskud, man giver fra det offentlige, er jo langtfra nok til at betale for et høreapparat - langtfra.
Og derfor må vi jo gå ud fra, at kunderne vælger den leverandør, hvor kvaliteten er i orden; ellers vælger kunderne en anden leverandør, og så må leverandøren lukke sin butik.
Altså man kan diskutere, om det overhovedet er nødvendigt med denne her meget, meget omfattende kontrol af leverandørerne.
Og det næste, man i høj grad kan sætte spørgsmålstegn ved, er prisen på den kontrol.
Det er fuldstændig vanvittigt, at det skal koste så meget.
Det kan gøres langt billigere.
Det andet, der så også er interessant at få slået helt fast under behandlingen af det her lovforslag, er: Er der tale om et gebyr i juridisk forstand, altså at betaling aldrig kan blive højere end de faktiske omkostninger - det er ganske interessant - eller er der tale om en ny skat?
Så er spørgsmålet også: Når nu der skal være sådan en omfattende kontrol af kvaliteten hos de private, hvem står så for kontrollen i det offentlige, og er det lige så dyrt for de offentlige leverandører at blive godkendt, som det vil være for de private?
Det, der også er interessant, er: På en lang række andre områder, hvor vi udsteder godkendelser og autorisationer, er der da også tale om gebyrer og gebyrer i denne her størrelsesorden?
Det er ting, som vi under udvalgsbehandlingen vil se meget nøje på.
Vi har ikke noget specielt imod, at lovforslaget her går igennem, og jeg vil slet ikke udelukke, at vi kommer til at stemme for lovforslaget ved tredjebehandlingen, slet ikke.
Men der er nogle helt principielle ting omkring gebyrernes størrelse her, som bør være afklaret, inden vi når til en tredje behandling.