runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Mogens Nørgård Pedersen (KD), 2004-12-09:
Jeg bemærkede, at hr. Lars Barfoed i sin ordførertale sagde noget om at styrke miljøindsatsen, men så vidt jeg har kunnet se af ændringsforslagene, er der ikke lagt op til, at miljøindsatsen skal styrkes – bortset fra noget om reduktion af afgift på svovlfrit brændstof.
Havde det ikke været bedre, hvis man var gået et skridt videre og havde været lidt mere visionær og kigget på bioætanol, altså alternative brændstoffer, i stedet for at fokusere på det, vi kender så godt?
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2004-12-09:
Vi har sat milliardbeløb af til at hæve bistanden til det niveau, den var på, inden denne regering kom til, og så er der en forøgelse derudover på 0,5 pct.
I øvrigt vil jeg sige, at selv hvis det var sådan, at vi i dag havde 90 mandater til at gennemføre det milliardbeløb til ulandsbistanden, vi har sat af i vores finanslovforslag, ville vi ikke stoppe der.
Vi mener nemlig ikke, at man kan løse verdens problemer ved, at vi som et af verdens rigeste lande kun betaler, hvad der svarer til 1,5-2 pct. af BNP i ulandsbistand og Mifresta-ramme tilsammen.
Villy Søvndal (SF), 2004-12-09:
Det kan jo ske, for der er mange spørgsmål.
Finansministeren kom til at tale om en udbygning af det danske velfærdssystem.
Der må finansministeren være kommet til at fortale sig i ordstrømmen.
Jeg vil godt henvise til et svar, jeg lige har fået fra beskæftigelsesministeren, hvor jeg spørger: Hvor mange af dem, som i forvejen havde mindst, bliver ramt af de nedskæringer i økonomien for de dårligste familier, som regeringen har gennemført sammen med Dansk Folkeparti og andre partier?
Hvis man tæller sammen, er tallet 78.000 familier, der i løbet af 2004 oplever at få deres økonomi forringet, fordi der bliver lagt loft over kontanthjælp for ægtepar, fordi man beskærer boligydelsen for næsten 20.000 familier, og fordi man fjerner beskæftigelsestillægget for unge, der arbejder.
Det er 80.000 mennesker, der af finansministeren sammen med Dansk Folkeparti får deres økonomi forringet.
Thor Pedersen (V), 2004-12-09:
Hvis det er sådan, at medlemmer af Folketinget ikke mener, at kommunerne overholder loven, må det problem jo rejses, for der er tale om, at kommunerne skal yde behovsbestemt hjælp, hvad enten vi taler om praktisk bistand eller personlig pleje.
I mellemværendet mellem kommunen og den enkelte indgår ikke noget minuttyranni, for det er i virkeligheden det, som er behovsbestemt, der skal leveres, så man kan ikke sige til en borger, at der kun er 2 minutter eller 3 minutter, sådan er det ikke.
Det kan være et mellemværende, som kommunen har internt, når de beregner, hvilke pakker de kan tilbyde, men over for borgeren må minuttyranniet ikke være til stede.
Det er jo bl.a. også derfor, vi har det frie valg, for er man utilfreds, skal man kunne vælge noget andet.
Anne Baastrup (SF), 2004-12-09:
Nu husker jeg ikke i forbindelse med Venstres bud på, hvordan den fremtidige hjemmehjælp skulle være, at man var blokeret af at gå ind og bestemme, hvordan den enkelte kommune skulle gøre det.
Der var det jo netop opgøret med minuttyranni osv.
Og man ved jo, at hjemmehjælpen i dag er underlagt minuttyranni i en grad, som man aldrig har oplevet før.
Men så til noget helt andet: Vil finansministeren – nu har vi jo sådan et eller andet, der hedder ministeransvar – love, at kommunerne rent faktisk kan håndtere en kommunal struktur med sammenlægninger?
Man har jo i Midtfynsområdet regnet ud, at det i hvert fald koster 50 mio. kr. bare i forbindelse med de praktiske ting.
Thor Pedersen (V), 2004-12-09:
Jamen det løfte, regeringen gav, var, at vi ville tilføre området 500 mio. kr.
Vi ville tilføre det et generelt løft, 500 mio. kr., og det har vi gjort.
Den undersøgelse, der er gennemført med KL, viser jo også, at af de 500 mio. kr. – det, der er gjort op her, 487 mio. kr. – er det jo de 127, der i virkeligheden er brugt til at sikre kvalitetsløftet, altså udbygge kvalitetsstandarder, beskrive de rettigheder, som de ældre har fået, retten til at vælge hjemmehjælp, nu også retten til at få erstatningshjælp.
Så den er leveret – den respekt for de ældre.
Hvis man mener, at regeringen skal bestemme over den enkelte kommune, så må vi behandle det her i Folketinget, altså at vi så afskaffer den del af det kommunale selvstyre, så det ikke længere er kommunen, der visiterer, men at det i virkeligheden er Folketinget, der overtager den opgave.
Men så er det bare en helt anden debat.
Jeg er ude af stand til at vurdere, hvordan man visiterer i den enkelte kommune og vurderer hr. Olsens eller fru Jensens behov for praktisk bistand i hjemmet, det har jeg ingen adgang til.
Anne Baastrup (SF), 2004-12-09:
Jeg husker valgkampen således, at den nuværende statsminister var rundt at love, at hjemmehjælpen skulle forbedres, der skulle være et opgør med minuttyranni osv.
Jeg vil derfor spørge finansministeren, om det ikke er korrekt, at man i en lang række kommuner, hvor man tidligere havde hjemmehjælp mindst hver fjortende dag, nu har det hver tredje uge.
Mener finansministeren, at disse ældre mennesker, der oplever et markant fald i det tilbud, de får på det her område, har fået opfyldt nogen af de løfter, som regeringen gik ud med før valget?
Thor Pedersen (V), 2004-12-09:
Det, regeringen mener, er jo, at man får nogle aktiveringstilbud, som er målrettet mod, at man efterfølgende kan få et egentligt job, og det synes jeg alle skulle være glade ved.
Det er trods alt bedre, at man får fodfæste i en virksomhed, hvor man måske kan blive ansat, end at man er passiv
Det burde alle være interesseret i, og selvfølgelig også i at sikre kvaliteten af de aktiveringstilbud, at de er af lødighed.
Sådan skal det vel også være.
Og det kan jeg ikke forstå at man skal være uenig i.
Line Barfod (EL), 2004-12-09:
Det er utroligt at høre på finansministeren, når man kender den virkelighed, der er, nemlig at det, man har givet til ældreområdet f.eks., går op i bureaukrati, fordi man har været så optaget af sine ideologiske ønsker om tvangsprivatisering, at de har skullet ansætte en masse bureaukrater ude i kommunerne til at gennemføre det.
Det har ikke meget at gøre med et løft i hjemmehjælpen til de ældre, der har behov for hjemmehjælp.
I forhold til aktivering er det jo nøjagtig det samme, som man lavede i Farum, nemlig produktionshuse, hvor man har folk til at sidde og lave almindeligt arbejde, men kun for kontanthjælp, eller man sender dem ud, betalt af kommunen, i firmaer som Jydsk Rengøring og andre.
Er det den type beskæftigelse, som finansministeren og regeringen ønsker at man skal skabe, altså den samme slags beskæftigelse, som man lavede i Farum, med at sende folk ud i tvangsaktivering?
Thor Pedersen (V), 2004-12-09:
Jeg mener, at vi skal bort fra meningsløs aktivering, og det har været linjen hele vejen igennem, og til gengæld aktivere folk, så de får en chance for at komme tilbage på arbejdsmarkedet.
Det burde alle have en interesse i.
Men det, fru Line Barfod ikke kan lide, er jo, at vi har øget servicetilbuddene i Danmark med mere end 13 mia. kr., at der, hvor fru Line Barfod taler om nedskæringer, er der ansat flere i det offentlige, at der, hvor der er tale om gæld, nedbringer vi gælden, vi har større overskud end forventet.
Det er jo det, man lige skal bemærke, vi øger serviceniveauet, vi nedbringer gælden, og vi har givet en skattelettelse, som altså er finansieret, i og med at vi er i stand til at have overskud på de offentlige finanser og nedbringe gælden.
Det gør vi hvert eneste år.
Line Barfod (EL), 2004-12-09:
Jeg synes, det er lidt tankevækkende, at finansministeren i lighed med sin gamle ven hr. Peter Brixtofte bliver mere og mere skinger i tonen, når han føler sig trængt og skal forsøge at bortforklare problemerne med stor arbejdsløshed osv., og så kommer det ene luftkastel efter det andet.
Jeg synes, at ministeren måske lidt skulle overveje, hvor meget den her regering efterhånden ligner det styre, der var i Farum under borgmester Brixtofte, også i forhold til at dele gaver ud til vennerne osv.
Ministeren sagde, at han ikke mente, at det var noget problem, at der var mange, der var kommet i støttet job, og at man ikke skulle se ned på folk.
Det er jeg helt enig i, hvis vi snakker fleksjob eller andet.
Men en hel del af dem, som er kommet i arbejde ifølge statistikkerne, er jo kontanthjælpsmodtagere i aktiveringsfabrikkerne, hvor ordinære job i private virksomheder bliver udkonkurreret af, at man sætter kontanthjælpsmodtagere til at sidde og lave ordinært arbejde, men kun får udbetalt kontanthjælpen.
Mener finansministeren, at det er den måde, man skal skabe beskæftigelse på i Danmark?
Thor Pedersen (V), 2004-12-09:
Jamen vi skylder slet ikke noget.
Det er jo det, der er imponerende, vi skylder ikke noget.
Vi ønsker inden 2010 at øge den samlede beskæftigelse med mere end 60.000 – det strukturelle tal.
Vi skylder ikke noget.
I kroner og øre skylder vi mindre væk end det, den socialdemokratisk-radikale regering skyldte væk.
Vi skylder ikke Folketinget noget.
Og vi har endda sagt, at det, vi lover, gennemfører vi.
Sådan vil det også være med det næste regeringsgrundlag, at det, der bliver indføjet i regeringsgrundlaget, vil vi opfylde.
Vi gør mere end det, vi har lovet.
Vi er kommet med et større løft i serviceniveauet, end vi havde lovet.
Der er flere offentligt ansatte, end vi har lovet.
Så vi har altså gjort mere.
Så jeg vil godt medgive, at det ikke er på alle områder, vi holder vores løfter, for vi gør endnu mere end det, vi har lovet.
Morten Helveg Petersen (RV), 2004-12-09:
Men det er jo netop tro og håb.
Vi kan da alle sammen håbe på, at det bliver til virkelighed.
Nej, spørgsmålet er: Hvad med konkret handling?
Hvad med sloganet »Så ved du, det bli'r til noget«?
Hvordan agter man at indfri det i forhold til de 55.000-60.000 arbejdspladser, som man skylder i forhold til 2010-planen?
Thor Pedersen (V), 2004-12-09:
Nu opfatter jeg det sådan, at det, som hr. Morten Helveg Petersen siger om, at jeg tror på, at det kan lade sig gøre, også omfatter, at vi har trosfrihed, altså at han anerkender, at man kan have en tro, som måske er så lige så god som den, hr. Morten Helveg Petersen har.
Det ligger der jo i det.
Den tro har regeringen.
Og vi agter at udmønte den tro i det, der ikke er metafysisk, men rent fysisk, nemlig at etablere de arbejdspladser.
Det er jo ikke vismændene, der fortæller os, at der mangler 60.000 arbejdspladser.
Det er noget, vi selv fortæller.
Det er jo det, vi har i vores egen plan.
Det var jo heller ikke noget, man fortalte fra anden side, det ligger jo i planen, som er vores finanslov.
Det skal da ikke stå i finansloven for 2005, hvad vi ønsker at gøre op til 2010, hvilke initiativer vi skal tage.
Vi har omtalt emnekredsen, som vi dyrker, nemlig integration af indvandrere, at langt flere kommer i arbejde og bliver selvhjulpne, at vi gør det mere fordelagtigt at blive på arbejdsmarkedet, at vi bekæmper sygefraværet, altså gør mere, for at folk er mindre syge og dermed kan arbejde på de arbejdssteder, hvor de ønsker at arbejde, at unge kommer hurtigere igennem uddannelsesforløbet.
Det er jo de elementer, som i rigelig grad dækker de 60.000.
Morten Helveg Petersen (RV), 2004-12-09:
Jeg vender tilbage til det med paven og det spirituelle.
For mig at se forekommer det mest religiøse i dag at være finansministerens tro på, at finansministeren indfrier 2010-målsætnigerne.
Vi ved alle, og det står beskrevet et hav af steder, at for at indfri de målsætninger skal der skaffes 55.000-60.000 ekstra arbejdspladser i de kommende år.
Og vismændene anfører, at man skal øge beskæftigelsen med 140.000 personer frem mod 2011.
Hvor står det henne i finansloven?
Thor Pedersen (V), 2004-12-09:
Så må jeg bare igen sige, at så er der altså nogle, der får løn, som ikke er ansat, for lønnen udbetales.
Den lønsum, der afspejler, at der er mere end 14.000 flere ansatte, er altså udbetalt.
Så er vi altså der, som jeg sagde før, at vi må undersøge, hvordan i alverden det går til, at man betaler løn til folk, der ikke er ansat.
, det er den barske virkelighed.
Pengene udbetales.
Det går til løn.
Det er ikke, fordi der er færre ansatte, det er, fordi der er flere ansatte og flere ansatte, end hvad der egentlig har været forudsat.
Ole Sohn (SF), 2004-12-09:
Når der er en konjunkturnedgang, har en ansvarlig regering et ansvar for at generere ny beskæftigelse, og der kan man med ministerens besvarelse til Folketinget konstatere, at denne regering har valgt den absolut dårligste model ved at give generelle skattelettelser frem for målrettet at satse på at få genereret noget ny beskæftigelse i den private sektor.
Det har regeringen ikke ønsket, det er et politisk valg.
Det er derfor, vi har flere arbejdsløse.
Det er en kendsgerning, det er ikke prognosetal, det er virkelighedens tal.
Jeg ved godt, at ministeren elsker at snakke om prognoser, der er bare den hage ved det, at hver eneste gang ministeren er kommet med prognoser om udviklingen under den her regering, har de slået fejl.
Thor Pedersen (V), 2004-12-09:
Det er sådan, at der er en stigning i både støttede job og ordinære job i det offentlige.
Sådan er det nu engang, og det må vi så have lov at få den tid der skal til for at overbevise hr. Ole Sohn om.
Det er rigtigt, at det, der adskiller Danmark fra de andre lande i EU, er, at vi har været i stand til at løfte serviceniveauerne, at sætte skatterne ned og at afdrage den offentlige gæld.
Der er for så vidt ikke nogen af de andre lande i EU, der har kunnet gøre ligesom i Danmark.
Det skyldes selvfølgelig ikke konjunkturerne, det skyldes den måde, vi håndterede den økonomiske udfordring på i Danmark.
Men jeg og vel heller ikke andre ansvarlige regeringer har nogen sinde lagt skjul på, at ethvert konjunkturtilbageslag også betyder en reduktion i beskæftigelsen.
Det gør det vel, sådan er det.
Hvis ikke konjunkturtilbageslag betød en reduktion i beskæftigelse, stigende ledighed, faldende indtægter, hvorfor i alverden skulle man så gøre noget som helst i stedet for at sige, at der så lige så godt altid kunne være konjunkturtilbageslag?
For hvis ikke det berører vækst, hvis ikke det berører beskæftigelse, hvis ikke det berører ledighed, hvorfor er det så, vi er så kede af konjunkturtilbageslag?
Jo, det er vi lige præcis, fordi det medfører, at de offentlige økonomier ikke er i stand til at levere det, som borgerne ønsker, at man ikke er i stand til at fastholde beskæftigelse.
Sådan er det.
Ole Sohn (SF), 2004-12-09:
Som jeg kunne forstå på ministerens besvarelse til min højtærede navnebror, skyldes alle ulykkerne under den her regering konjunkturerne.
Så kan man spørge, hvad man så egentlig skal med en regering, hvis det er konjunkturerne der er årsag til alt, der går godt, og alt, der går skidt.
Er det ikke lidt underligt, at det, hver eneste gang vi har en borgerlig regering, er konjunkturernes skyld, at man afleverer flere arbejdsløse, end da man kom til?
Sådan er situationen også nu.
Der er kommet 33.000 flere arbejdsløse i løbet af den tid, regeringen har været her.
Der er blevet færre beskæftigede i den private sektor, og der er blevet færre beskæftigede i den offentlige sektor.
Jeg forstår simpelt hen ikke finansministeren; jo, jeg forstår ham godt, for Venstre har jo lavet en annonce, som praler af, at der er 14.000 flere ansatte sammenlignet med 2001.
Men tager man nationalregnskabstallene, er det soleklart, at der er blevet færre ansatte.
Og det, der så er problemet – også i besvarelsen til det forrige spørgsmål – er, at når man omdanner ordinære stillinger i den offentlige sektor til støttede job, gør man det dobbelt slemt for de folk, som mister deres ordinære job og siden hen kommer tilbage i støttede job.
Det er ikke en særlig pæn måde at føre beskæftigelsespolitik på.
Thor Pedersen (V), 2004-12-09:
Nu kan jeg se, at hr. Jens Peter Vernersen ikke mener, at den tidligere regering havde et ansvar for 1993, hvor man havde magten.
Vi påtager os ansvaret for det, vi overtog november 2001, sådan er det.
Hvis man også her vil være uansvarlig, som man er det med hensyn til forbruget i øvrigt, må vi bare tage det ad notam.
Må jeg med hensyn til ledigheden sige, at vi skal lade være med at sætte forskellige kategorier af mennesker op.
Hvis vi indfører regler her, med henblik på at folk skal kunne være beskæftigede, skal vi lade være med at sætte mærkater på folk, der så kommer i arbejde.
Det er mit bedste råd, for meningen med at lave særordninger er i givet fald, at man kan få lov at agere som alle andre og få et job som alle andre, at man kan blive selvforsørgende som alle andre.
Jeg bryder mig ikke om det livssyn, at fordi vi laver særord ninger for visse mennesker og de har en vis fordel i forhold til andre, skal de have den mærkat klæbet på sig, at de ikke er på arbejde som alle andre og udøver deres job som alle andre.
Hvis man tager målsætningen, så er det altså at sikre, at der er en sådan vækst og dynamik i samfundet, at man er i stand til at efterspørge og absorbere den mulige arbejdskraft, der overhovedet er til stede.
Så der er i bund og grund tale om måske at give det puf, der sikrer, at flest mulige bliver selvhjulpne.
Der er jo ikke tale om noget, der skal være varigt.
Der er tale om noget, der i virkeligheden for de fleste skal være en overgang.
Jens Peter Vernersen (S), 2004-12-09:
Det var inden for 0,00 pct.
Det er altså virkeligheden, alt andet er noget snak.
Så er det ikke korrekt, at arbejdsløsheden er faldet med disse 10.000.
Jo, det er den, men det er i kraft af støttede job og ikke i kraft af ordinære job.
Nu har det været sagt gang på gang, men jeg tror altså godt, at finansministeren ved, at arbejdsløsheden er faldet, netop ved at man har sat ekstra gang i støttede job, ikke ved at der er kommet flere ordinære job.
Villy Søvndal (SF), 2004-12-09:
Det var også det, man sagde til ræven, da man hev pelsen af den, at den bare kunne tage det roligt, for det her var kun en overgang.
Det, finansministeren gør, er at plyndre nogle af de økonomisk mest svage grupper, hvilket beskrives i rapporten fra Rådet for Socialt Udsatte, som regeringen har nedsat, hvor man siger, at de mennesker har mindre tilovers end beboere på et forsorgshjem.
Det vil altså sige, at i beskæftigelsens hellige navn, selv om arbejdsløsheden stiger, vælger man at tage de her mennesker, de 80.000, som gidsler og sænke deres økonomi med beskeden om, at så kan de i øvrigt bare gå ud og finde noget arbejde i en periode, hvor arbejdsløsheden stiger.
Kan finansministeren ikke godt se, at argumentationen slet, slet ikke hænger sammen?
Thor Pedersen (V), 2004-12-09:
Jamen der er jo ikke nogen af de bygninger, der er i brug i dag, som nødvendigvis skal fjernes i forbindelse med kommunalreformen.
Det kan være, at det er en anden myndighed, der overtager ejerskabet og ansvaret for bygningerne, men det er jo ikke sådan, at de mennesker, der i dag er beskæftigede med at hjælpe handicappede, ikke er beskæftigede med at hjælpe handicappede efter kommunalreformen.
Opgaverne er der stadig, de ansatte er der stadig, og min forventning er da, at de fortsat vil gøre et godt job, og pengene til deres løn er der også stadig.
Det har ikke noget at gøre med strukturen, det har ikke noget at gøre med, hvor grænsen bliver tegnet.
Det har noget at gøre med de opgaver, der skal løses, og de er uændrede, og pengene er uændrede.
Der bliver i hvert fald ikke færre af dem.
Hermed sluttede forhandlingen om ændringsforslagene.
Karen J. Klint (S), 2004-12-09:
De siger faktisk allerede nu: Vi kan kun gøre det ved at spare på standarden og kvaliteten af de sociale ydelser, vi giver i dag.
De har altså en frygt for, at udgifterne til kommunalreformen skal fedtes af på nogle borgergrupper, som ikke er gode til selv at forsvare sig.
Jeg vil gerne gentage mit spørgsmål: Kan jeg få en garanti for, at omkostningerne ved kommunalreformen ikke forringer kommunernes finansieringsmuligheder for at give en ordentlig kvalitet og standard til mennesker med svære handicap?
Når det er så vigtigt for mig at få det svar, er det, fordi Danmark til næste år har formandskabet for Nordisk Råd.
Jeg har nemlig den ære at være formand for Nordisk Råds Handicapudvalg, og i det udvalg vil jeg gerne rimelig troværdigt kunne citere finansministeren for, at der er penge til både en kommunalreform og handicapområdet.
Thor Pedersen (V), 2004-12-09:
Jeg mener, at det, der ligger i forslagene og i de ændrede strukturer og i det, der er præsenteret over for DSI, i virkeligheden er et kvalitetsløft for de handicappede. At sikre en vidensamling, at sikre at opbygge en institution til rådgivning, at sikre, at det system, vi har i dag, for så vidt bliver lettere fremkommeligt for handicappede, både med hensyn til hvor man skal henvende sig, og hvem der skal tage hånd om problemstillingerne – alt dette ligger i intentionen, og det er også det, vi gennemfører.
Vi har præsenteret det over for DSI, og de sagde: Hvis det her gennemføres, er det en forbedring af de vilkår, der gælder i dag.
Det er også regeringens intention, og jeg er overbevist om, at de kommunale synspunkter egentlig også er, at tingene skal gøres bedre for deres borgere.
Jeg forstår ikke, hvorfra man har, at kommunalpolitikere skulle være ude på at forringe vilkårene for deres borgere.
Min opfattelse er, at de vil forbedre vilkårene, men ellers bliver der jo lejlighed til at spørge til synspunkterne hos dem, man vil vælge til byrådene, når vi når frem til november, hvis det er sådan, at man mener i Socialdemokratiet, at der er nogle, som kandiderer på at forringe vilkårene for borgerne.
Jeg mener, målet må være at forbedre vilkårene.
Det er det, man lader sig vælge på, og det er regeringens intention med de vilkår, der kommer til at gælde for de handicappede.
Karen J. Klint (S), 2004-12-09:
Jeg lyttede for lidt siden til ministerens svar til fru Anne Baastrup om kommunalreformens konsekvenser for de stærkt handicappede.
Jeg synes faktisk, at svaret var ret tyndt, ja, jeg vil næsten tillade mig at sige, at det var egentlig også tyndere end det, de samme grupper fik ud af handicapåret, som jo sluttede sidste år, så jeg vil gerne bede finansministeren – ihukommende at der er et ministeransvar, når man står på talerstolen – om at komme med en garanti for, at kommunalreformen ikke er en indførelse af minimalstaten ad bagdøren for de mennesker, som er stærkt handicappede.
Thor Pedersen (V), 2004-12-09:
Nu tillader tiden nok ikke en total gennemgang af landbrugspolitikken og EU's ordninger, men det, der er tale om her, er, at nogle tilskud, der tidligere er givet direkte, forsvinder i forbindelse med en afkobling.
Det andet er, at der sker en omlægning af markedsordningerne.
Landbruget har haft nogle prisstøtteordninger i forbindelse med toldmure, og man har fjernet toldmurene og til gengæld ikke kompenseret fuldt ud.
Man giver en delvis kompensation for det tab, som landbrugserhvervet i hele Europa har som følge af, at priserne falder, og det vil sige, at forbrugerne, der tidligere har betalt tilskuddet over priserne, nu er med til at betale en del af tabet over EU's støtteordninger.
Sådan er forklaringen.
Morten Homann (SF), 2004-12-09:
Det undrer mig altså lidt.
Et er, at det selvfølgelig må være efter regeringens noget for nogettankegang, at når landbruget mister nogle tilskud fra den ene konto, skal det have noget igen fra en anden, men det kunne være spændende at se, om den noget for noget-tankegang også gælder for folk, som skal betale mere for deres børns daginstitutionsplads eller for deres busbilletter osv.
Det tror jeg der er mange mennesker der ville blive glade for.
Men jeg vil godt høre, om finansministeren ikke kan bekræfte, at hvis man ser på de samlede tilskud til landbruget, bliver udbetalingerne større med denne finanslov.
Man giver sådan set landbruget en nettogevinst.
Thor Pedersen (V), 2004-12-09:
Jeg kan høre, at hr. Morten Homann ikke bryder sig om de 200.000, der er beskæftigede på grund af landbruget.
Blæse være med dem, sådan må det jo være.
Hvad er det for nogle mål, regeringen vil nå?
Det står i regeringsgrundlaget, så det er ikke noget nyt.
Sådan er det formuleret, så det er ikke noget nyt, og det er også det, regeringen gør.