Hans Christian Schmidt (V), 1999-01-15:
Ja, nu skal en til enhver tid værende minister jo selv finde ud af, hvad man vil beskæftige sig med, om man vil sørge for, at underholdningsniveauet bliver højere.
Altså for min skyld må hr. miljøministeren komme med de bemærkninger, der passer ham; men jeg ville være noget mere begejstret, hvis miljøministeren ville tillægge sig den vane, at han også begynder at svare på de spørgsmål, der bliver stillet.
Men jeg kan forstå, at når man har en debat her i Folketinget om et lovforslag fremsat af ministeren, hvor nogle af partiets miljøpolitiske ordførere stiller spørgsmål, så vil man slå det lidt hen i sjov og sådan noget og fortælle lidt om menneskerettighedserklæringer fra 1987 eller 1789, alt efter hvad man har lyst til.
Det er jo en holdning, man kan have som minister, over for Folketinget og sige: Det er ikke min opgave.
O.k., det accepterer jeg så, andet kan jeg jo ikke gøre.
Men jeg finder ikke, det er en rimelig måde at behandle det på.
Jeg starter så forfra dér, hvor jeg begyndte på min tale, idet jeg noterer, at der er indtil flere spørgsmål, jeg ikke har fået svar på endnu, og jeg må så prøve igen.
Det er ikke tilfældigt udvalgte folketingsmedlemmer, der skriver her, at nu vil der komme mange flere sager ind i Naturklagenævnet.
Det er måske ærgerligt for ministeren, at ministeren ikke kan sige, at det var folketingsmedlemmernes skyld, at det blev sagt på den måde; men jeg er nødt til at citere formanden for Naturklagenævnet.
Og jeg kan jo ikke gøre for, at han sidder der, det har ministeren også selv sørget for. Og her står: »Efter min vurdering vil lovforslaget, hvis det bliver vedtaget, medføre en betydelig stigning i antallet af klager til Naturklagenævnet.
Bemærkningerne til lovforslaget indeholder imidlertid ikke oplysninger herom.«
Det kan være meget generende for en minister, at en formand for Naturklagenævnet siger sådan noget.
Vi er derimod nødt til at spørge ministeren: Bliver der afsat flere penge, eller skal det være sådan, at vi siger til befolkningen ude omkring: I skal regne med længere sagsbehandling, for man får flere sager, og eftersom Naturklagenævnets formand har gjort opmærksom på, at det kan de ikke overkomme, det kræver 2 årsværk, og det får de ikke, ja, så tager det bare længere tid. Det kan man da svare på.
Jeg spurgte også om, hvad ministeren mener om Amtsrådsforeningen.
Det er ærgerligt, at det, jeg sagde, ikke er Venstres synspunkt, at det ikke er mit.
Jeg tænkte nok, at ministeren ville gå i fælden.
Men sådan er det jo altså ikke.
Det er ikke noget, jeg har fundet på.
Jeg står og citerer fra høringssvar, som ministeren har været venlig at oversende til os.
Det var de meget betænkelige ved.
De var også meget betænkelige ved ét regelsæt i planloven og et andet i miljøbeskyttelsesloven.
De vil gerne have det implementeret i de forskellige love.
Jeg spørger kun, om det er sket, om ministeren vil gøre det, eller hvad ministeren i øvrigt mener om de synspunkter.
Så kan jeg forstå, at vi skal snakke lidt om kvægbruget.
Det synes jeg er fint nok.
Jeg skal gøre ministeren opmærksom på, at det jo ikke er noget, vi har fundet på.
Der kan man se, at EU-direktivet omhandler ikke kvægbrug; bilag 2 er måske noget mere bredt formuleret, men der bliver heller ikke nævnt kvægbrug.
Så tillader jeg mig at spørge: Hvor er kvægbrug opført
henne i forslaget?
Skal det forstås det ene eller det andet sted?
Det kan jeg ikke få en forklaring på, men jeg kan få at vide, at fru Birthe Rønn Hornbech sikkert vil komme herned under tredjebehandlingen og tale om menneskerettigheder.
Jeg synes ikke, det er rimeligt.