runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Tom Behnke (FP), 1998-12-09:
Der skal ikke være nogen tvivl: I det omfang, der er behov for øgede midler i amterne til at foretage de her behandlinger, forebyggende såvel som efterfølgende behandlinger, er vi i Fremskridtspartiet også klar til at afsætte de nødvendige ressourcer.
Det har vi altid været på det her område.
Det, jeg bare synes er så kedeligt, er netop det eksempel, som hr. Villy Søvndal selv trækker frem: Lige så snart der sker et eller andet fra Folketingets side, går amterne i baglås og siger: Det vil vi heldigvis ikke være med til; nu skal vi nok vise jer, hvad der så i øvrigt sker, når I tvinger os til et eller andet.
Jeg synes, det er ubehageligt, at vi skal have den diskussion med amterne hver gang. Amterne har en forpligtelse på det her område; den forpligtelse bør de leve op til.
Når de så ikke gør det, er det, at vi er mange partier i Folketinget, der siger: Jamen
hov, så må vi fortælle amterne, hvordan det her skal hænge sammen.
Ja, vi kan godt blive enige om, at der skal følge ressourcer med, hvis det er nødvendigt, men jeg tror faktisk, at hele denne her forebyggende indsats vil betyde, at vi kan spare penge på længere sigt, fordi den forebyggende indsats betyder, at man kan lave de operative indgreb på et tidligere tidspunkt, og dermed vil det være knapt så omfattende og dermed måske knapt så ressourceomfattende.
Villy Søvndal (SF), 1998-12-09:
Jeg synes, Fremskridtspartiets ordfører er meget usikker i stemmeføringen: Ressourcer med, hvis nødvendigt.
Jeg troede, Fremskridtspartiet var af den grundlæggende opfattelse, at vi har et sundhedsvæsen, som har lidt meget under en lang periode på 10 år fra 1982 til 1992, hvor ressourcerne ikke steg, og så en lang periode, hvor man har forsøgt at lade ressourcerne stige svagt, men med en lang opbygningstid i sundhedssektoren.
Det er jo det, vi stadig væk slås med.
Derfor undrer det mig, at Fremskridtspartiet siger »hvis der er behov for« Efter vores opfattelse er der behov for det.
Så vil jeg advare imod den, synes jeg, meget letsindige omgang i forhold til dem, der sidder ude i virkelighedens problemer.
Virkeligheden er, at amterne er blevet pålagt en aftale - eller har forhandlet sig til en aftale - der er fantastisk stram.
Det gør, at man i virkelighedens verden er nødt til at prioritere benhårdt.
Derfor forstår jeg ikke, at Fremskridtspartiet har det standpunkt, at alt sådan ligesom kan lade sig gøre.
Alt kan ikke lade sig gøre, og det er den prioritering, hvor man skal prioritere med forskellige patientgrupper, vi finder utilfredsstillende, fordi nogle knapt så synlige, men meget relevante patientgrupper, bliver skubbet i baggrunden, hver gang Folketinget går ind og navngiver dem, fordi man ikke har det moralske mod til at sige, at det så går ud over dem.
Tom Behnke (FP), 1998-12-09:
Jeg må tilbagevise, at Fremskridtspartiet udviser usikkerhed på det her punkt.
Der er ingen tvivl om, at vi i Fremskridtspartiet altid har holdt på, at sundhedssektoren naturligvis skal have de økonomiske midler, der er behov for.
Vi har også inden for de sidste år foreslået flere gange, at der skulle afsættes flere økonomiske midler til sundhedssektoren, men det er sundhedssektoren set under ét.
Det behøver der ikke nødvendigvis at gøre, men hvad angår sundhedssektoren set under ét, er vi da enige i, at sundhedssektoren har brug for flere ressourcer, men det er jo ikke det eneste, der skal til i sundhedssektoren.
Vi taler også om, at der skal uddannes nogle flere læger.
Det nytter jo ikke noget, at vi f.eks. foreslår nogle ting, men at der ikke er mandskab nok til at udføre opgaven.
Vi taler sandelig også om, at der skal være noget mere effektivitet inden for sundhedssektoren.
Det kunne være med til tilsammen at løse de her problemer.
Men altså: Usikkerheden finder hr. Villy Søvndal ikke hos Fremskridtspartiet.
Vi er indstillet på, at der skal flere ressourcer til sundhedssektoren.
Jørgen Winther (V), 1998-12-09:
Det er til ordføreren for SF, hr. Villy Søvndal.
Der blev talt noget om selvstyre og Venstres holdning til selvstyre.
Vi går meget ind for et selvstyre inden for et amt, inden for en kommune, helt klart.
Men når selvstyret går i en sådan retning - og det vil jeg gerne sige klart - at der er nogle, der er meget imod det, som vi sætter meget højt, så synes jeg godt, Folketinget kan gå ind.
Sagen er for at anskueliggøre det helt klart, at vi da har fået inspiration fra Århus Amtsråd, hvor der er et flertal imod en mammografiscreening - det ved fru Birthe Skaarup også - dér har vi en amtsborgmester og en radikal, der er ret meget imod det.
De siger nej, så derfor bliver der ingen muligheder for mammografiscreening i Århus Amt, så længe det nuværende flertal er der.
Men min glæde er da blevet lidt stor, da jeg læste Jyllands-Posten i dag, hvor jeg har set tre socialdemokratiske kvinder udtale sig.
Margrethe Bogner fra Århus Byråd siger, at de opfatter initiativet som et stort fremskridt til gavn for mange kvinder.
Og det er altså tre fornuftige socialdemokratiske kvinder i Århus Byråd, der nu gør oprør imod Socialdemokratiet.
Birthe Skaarup (DF), 1998-12-09:
Det er til hr. Villy Søvndal: Hvis der ikke er nok penge, så må vi prioritere i det her Folketing, og det her handler om, at vi har besluttet, at netop denne form for kræft er en livstruende sygdom. Altså må vi sende det signal til amterne, at her skal man gå ind og prioritere og tilbyde kvinder mammografiscreening.
Der er en stor dødelighed, og det er nogle steder eksplosionsagtigt, som det udvikler sig, og derfor er det meget, meget vigtigt at komme i gang nu.
Villy Søvndal (SF), 1998-12-09:
Det sidste er vi ikke uenige om, nemlig at det er vigtigt at gå i gang så hurtigt som muligt.
Det var faktisk det, hele mit ordførerindlæg drejede sig om.
Ordene om, at man må prioritere, er jeg helt enig i, men hvad betyder det at prioritere?
Det betyder, medmindre der følger penge med, at nogle får og andre ikke får. Så nemt er det egentlig.
Medmindre der tilflyder penge, er der altså nogle, der får, og nogle, der tages fra.
Det, jeg synes sker, hver gang man vil lave tryllerier i sundhedssektoren uden at tilføre midler, er, at man meget omhyggeligt husker at sige, hvem der får, men man husker aldrig at sige, hvem der tages fra.
Og til Dansk Folkeparti, der ofte taler om ældre som en gruppe, man godt vil gøre noget for: Det her tages fra de ældre på sygehusene med hundrede procents sikkerhed.
Det tages fra de ældre på sygehusene.
Det siger al vores erfaring os.
Sådan er det, hver gang Folketinget går ind på den her lidt populistiske facon.
Så til hr. Jørgen Winther: Jeg deler helt hr. Jørgen Winthers opfattelse af, at folkestyret godt kan gå ind nogle gange.
Jeg er helt enig.
Jeg har selv argumenteret for det gang på gang.
Venstre har altid argumenteret imod, men jeg er glad for, at Venstre er bevægelig på det her punkt.
Jeg synes, at dér, hvor Venstre og SF skiller i den her diskussion, er, når Folketinget går ind, for her har vi i SF altid den gode vane at sende penge med fra Folketingets side.
Her tror jeg også Venstre kunne lære noget af SF.
Hanne Andersen (S), 1998-12-09:
Jeg vil gerne sige, at vi har udtrykt os positivt om det her forslag, og det mener vi.
Men vi har også sagt, at vi ikke skal handle over hals og hoved, for det vil være at snyde med de muligheder, der er.
Derfor sagde jeg også, at vi imødeser analysen, der kommer, fordi den vil være et godt værktøj til at gøre det på den rigtige måde.
Jeg vil også gerne understrege en gang til
: Alle kvinder i dette land, der har mistanke om, at de har brystkræft, eller som er urolige, kan få en mammografiscreening.
De kan gå til deres egen læge.
Jeg vil gerne spørge Dansk Folkepartis ordfører, om jeg opfattede det rigtigt, at ordføreren i virkeligheden går ind for Sundhedsstyrelsens anbefaling, for det er jo ikke det, der er indbygget i det her forslag.
Det her forslag retter sig mod de kvinder, der godt kan finde ud af at gå til læge.
Det er elitært i enhver grad.
Hvorimod Sundhedsstyrelsen anbefaler et obligatorisk undersøgelsestilbud til alle kvinder.
Det er faktisk også det, vi anbefaler.
Jeg synes, at Dansk Folkepartis ordfører bliver ved med at lægge os argumenter og udtalelser i munden, som vi ikke har sagt, ej heller i denne sag.
Fru Birthe Skaarup henviser til livmoderhalskræftundersøgelsen og netop det, at den var obligatorisk, at det var et tilbud til alle kvinder og ikke kun til de kvinder, der selv kunne finde ud af det, og siger, at det er det, der er det ønskværdige.
Når vi nu får analysegruppens udsagn til foråret, hvorfor så ikke på det tidspunkt gå ind og arbejde for et ordentligt forslag med et ordentligt tilbud til alle kvinder, der er i risikogruppen?
Birthe Skaarup (DF), 1998-12-09:
Det her er et ordentligt forslag.
Som jeg sagde før, er det et skridt på vejen i den rigtige retning.
Spørgsmålet er, om der bliver flertal, og om Socialdemokratiet kan få indført det andet og stille forslag om dét, når man er moden til det.
Men man er ikke moden til det.
til det?
Det er argumenterne fra Socialdemokratiet.
Vi kan ikke tilslutte os, at vi skal vente.
Vi vil gerne i gang med et stykke forebyggende arbejde og en planlægning på det her område.
Yvonne Herløv Andersen (CD), 1998-12-09:
Jeg har ikke hørt nogen, der har udtalt, at de ikke synes, at det er en god idé at screene for brystcancer.
Jeg har hørt en hel del snak omkring finansloven, og det skal da også siges, at jeg var delegeret i New York til generalforsamlingen, da jeg fik bud over, om jeg syntes, det er en god idé med mammografiscreening.
Det syntes jeg i september, og det synes jeg da også i december.
Det, der er sket i mellemtiden, er, at vi har indgået et forlig omkring finansloven.
Det, vi nu står tilbage med, er et forslag, som der vil være et flertal for i Folketinget.
Samtidig er der så givet udtryk for - det vil CD gerne tilslutte sig -
at som der står i bemærkningerne, skal der være tid til at tilrettelægge det.
I den mellemliggende tid får vi jo også en redegørelse fra den gruppe, som sundhedsministeren har nedsat omkring cancer.
Så det forstyrrer jo ikke noget, at man kan bruge 1999 til at tilrettelægge, hvordan en landsdækkende screening så skal se ud, for det ville være fornuftigt.
Så vil jeg sige til den debat om falsk-positiv og positiv-falsk, eller hvad det hedder, altså det, at man får forkert besked, at jeg tror, at et af de forslag, man fra CD's side bar over bag glasdørene, var et forslag om flere penge til apparatur på sundhedsområdet.
Og her kan man sige: Hvor meget held havde vi så med det?
Apparaturet er i hvert fald også væsentligt, hvis man skal snakke om, hvorvidt man får det rigtige resultat af en undersøgelse.
Men jeg synes alligevel som kvinde og som ordfører, at det er en mindre ulempe - der blev sagt ulempe fra ministerens side - for de få, som det drejer sig om, set i forhold til de mange kvinder, som man kan gå i gang med at behandle på et tidligere tidspunkt, for det er jo forebyggelse, det drejer sig om.
Jeg ser meget gerne, at man får gennemført det efter godt og grundigt at have snakket igennem i 1999, hvordan vi så vil have det her.
Så lægger vi meget gerne - og det tror
jeg også de andre ordførere på området gerne gør - kræfter bag at få økonomi til at gennemføre det. Jeg er også klar over, at det er en amtslig opgave, og at mange amter har påtaget sig det, men jeg ved også godt, hvordan Amtsrådsforeningen har det, når noget bliver obligatorisk: Så vil de gerne have dækket deres udgifter. Så altså, det er ikke et spørgsmål om økonomi.
Det er heller ikke et spørgsmål om god vilje, og jeg synes, det er synd at lade det strande på en finanslov, og hvem der har været med, og hvem der ikke har været med.
Lad os bruge 1999 til at drøfte det igennem og så igangsætte det i år 2000 efter en model, som vi alle sammen kan støtte op om.
Frank Aaen (EL), 1998-12-09:
Jeg synes, det er lidt interessant.
Regeringen og Socialdemokratiet siger, at de går ind for obligatorisk screening, men at vi ikke kan komme i gang nu; vi har ikke ressourcer til det.
Venstre siger: Vi går ind for frivillig screening, men vi har ikke ressourcer til det, så vi kan ikke komme i gang med det nu.
Man siger, at nu vil man gøre noget, og så vil man ikke alligevel.
Og man har lige siddet og forhandlet om at skaffe penge og ressourcer til området.
Man har ikke rejst kravet.
Venstre har rejst krav om skattelettelser til erhvervslivet, skattelettelser til landmændene.
4 mia. kr. har man rundhåndet delt ud, og så står man her i dag og siger, at man ikke kunne finde ressourcer til det her alvorlige område.
Så synes jeg faktisk, det er lige på kanten, at man så stiller sig op her med et forslag, man gerne vil have vedtaget, og ikke prøver at sørge for, at der er penge til det samtidig.
Nu er man kommet lidt for sent på den, fordi man har været ude at rejse - det kan jo ske for enhver.
Vil ordførerne for Venstre og De Konservative rejse spørgsmålet over for Socialdemokratiet, om ikke man skal blive enige om i fællesskab at tilføre nogle flere penge til sundhedsområdet, så vi bl.a. kan komme igang med det, det her forslag omhandler?
Frank Aaen (EL), 1998-12-09:
Jeg er enig i, at der er et ressourceproblem.
Jeg nævnte det også forleden dag, fordi det er et kæmpemæssigt problem, at man vil gennemføre en behandlingsgaranti uden at tilføre sundhedsvæsenet ekstra ressourcer, fordi det naturnødvendigt må betyde, at der bliver ekstra ventetid på andre områder.
Og så ser vi oven i købet i dag, at finansministeren er ude efter at barbere amternes økonomi endnu mere, hvilket kun kan øge problemerne.
Hanne Andersen (S), 1998-12-09:
Jeg vil gerne sige, at jeg anser forhandlingerne for at være afsluttet lige nu.
Men dertil kommer, at det, der er hovedproblemet, er uddannede faggrupper til at gøre det her stykke arbejde og udstyr.
Jeg synes, vi skal afvente analysen, der kommer tidligt på foråret, og så skal man sætte sig sammen og vurdere, hvad man skal gøre.
Og så kan man lave en strategi
Jeg vil også gerne sige, når det gælder behandlingsgaranti: Det var inde i forhandlingerne mellem amterne, kommunerne og Finansministeriet tidligere på året.
Amterne erkendte, at der skulle gives en garanti med de dér 2 x 3 uger på livstruende sygdomme, som vi kender, så derfor er der jo afsat penge fra amternes side til at gøre det, for de har erkendt det.
Frank Aaen (EL), 1998-12-09:
Lad os nu holde fast i det, fru Hanne Andersen sagde før, om, at der er mangel på ressourcer, og at vi skal i gang med at uddanne og med at skaffe det udstyr.
Jeg vil også gerne holde fast i, at Socialdemokratiet jo før sagde, at det, man ønskede, i virkeligheden var obligatorisk screening.
Det er vi ikke tilhængere af.
Men hvis man skal have obligatorisk screening, skal vi jo have endnu hurtigere gang i uddannelse og anskaffelse af udstyr.
Det er jo sådan med forlig her på Christiansborg, at kan parterne blive enige om, at noget skal ændres, så kan det ændres.
Derfor vil jeg gerne spørge Socialdemokratiet igen: Er man indstillet på at rejse dette spørgsmål over for forligsparterne om at skaffe flere penge til det her område?
Og så vil jeg bede hr. Winther om også at svare på spørgsmålet, når han nu kommer op efter mig.
Jørgen Winther (V), 1998-12-09:
Det er et svar til den socialdemokratiske ordfører, fru Hanne Andersen.
Jeg synes, det er væsentligt for Venstre at understrege lige fra starten af, at vi er et troværdigt parti og et parti, der kan indgås aftaler med.
Og derfor vil jeg også gerne præcisere, at dette forslag først tænkes at skulle træde i kraft den 1. januar eller måske den 1. april år 2000.
Altså ingen ekstra udgifter i år 1999.
Det har vi aftalt med regeringen, og det holder vi selvfølgelig fast ved.
Men det kan så være en fordel, for når man siger, at der måske er mangel på ressourcer, og at der er mangel på udstyr og mangel på uddannelse osv., så har man jo et år ekstra til at gøre noget ved det.
Så derfor kan der måske være mulighed for, at man så kan komme i gang den 1. januar år 2000.
Så er der lige et spørgsmål angående, at man nu vil afvente en analyse fra kræftstyregruppen.
Sundhedsstyrelsen har vurderet det her problem.
Skal man forstå det sådan, at hvis det ikke passer i Socialdemokratiets kram, så vil man ikke rette sig efter Sundhedsstyrelsen, så vil man have en ny styregruppe oven over Sundhedsstyrelsen, som så skal komme med en vurdering?
Eller er det bare for at tærske langhalm på det her?
Jeg tror faktisk, at det er det sidste.
Så... Taletiden er færdig, så har jeg lyst til at gå ned!
Henriette Kjær (KF), 1998-12-09:
Det vil Det Konservative Folkeparti ikke bede om i år.
Vi ved jo godt, det er umuligt; vi har jo lige haft debatten, og det ved hr. Frank Aaen jo også godt, så det er jo rent drilleri, at hr. Frank Aaen går herop og stiller det spørgsmål.
Birthe Skaarup (DF), 1998-12-09:
Blot dette til den socialdemokratiske ordfører: Det er jo ikke noget nyt, at der mangler personale.
Man har haft rigelig tid til at tænke netop i de her baner, ud fra at fænomenet jo ikke er noget nyt.
Med hensyn til det økonomiske er det klart, at det skal der penge til, men det er jo også et prioriteringsspørgsmål.
Hanne Andersen (S), 1998-12-09:
Jeg vil blot understrege, at det ikke er Socialdemokratiet, der har genfremsat dette forslag, og at det ikke er os, der har nogen undladelsessynder i forhold til forhandlingerne.
Henriette Kjær (KF), 1998-12-09:
Brystkræft er en yderst ubehagelig diagnose at få stillet, men jo tidligere man opdager kræftknuderne, jo bedre kan man behandle.
Kun de kvinder, der frivilligt tilmeldes programmet, vil blive indkaldt til en undersøgelse.
De kvinder, der vil leve i fred for undersøgelse, og som vil føle sig sygeliggjort af en sådan screening, kan lade være med at benytte sig af tilbudet.
Det er helt op til den enkelte kvinde ifølge det her forslag.
I Det Konservative Folkeparti synes vi, det er rimeligt, at det offentlige giver dette tilbud til kvinder, der aldersmæssigt er i risikogruppen.
Det synes vi ud fra den betragtning, at man kan opnå et fald i dødeligheden som følge af brystkræft på næsten 30 pct., hvis kvinder screenes regelmæssigt.
Det burde være tal, der taler for sig selv.
Derfor ønsker vi, at regeringen begynder på det forberedende arbejde, sikrer sig, at der er en uddannelsesplan for det personale, der skal forestå screeningen, således at vi kan begynde at tilbyde kvinder mammografiscreening i år 2000.
Dette tiltag vil være med til at rette op på vores indsats i forhold til den rædselsfulde sygdom, som kræft jo er, så det glæder os, at vi i dag kan øjne et flertal for forslaget.
Frank Aaen (EL), 1998-12-09:
Jeg er jo nødt til at spørge et af de andre forligspartier, Det Konservative Folkeparti, om Det Konservative Folkeparti har rejst spørgsmålet om nødvendigheden af at tilføre
flere ressourcer til området som forudsætning for, at man kan gennemføre de her tilbud med screening, og om ikke Det Konservative Folkeparti er enig i, at hvis man skyder det hele et år, tager det endnu længere tid, før ressourcer, uddannede, udstyr er klar, til det tilbud, vi er enige om skal gives til kvinderne.
Henriette Kjær (KF), 1998-12-09:
Jo, jeg er enig i, at det er en udskydelse af det påbegyndte arbejde med et år.
Det må vi leve med.
Man må en gang imellem indgå nogle forlig for at få noget af det igennem, man gerne vil have igennem, og dér må man så se i øjnene, at det her var noget af det, der ikke kom på bordet overhovedet.
Frank Aaen (EL), 1998-12-09:
Det vil altså sige, at samtidig med at Venstre og De Konservative sammen med andre partier lavede det her beslutningsforslag, så besluttede man sig for, at man ikke ville rejse problemet om ressourcer i forhandlingerne.
Jeg synes, det er uanstændigt, at man både har ført sig frem med en behandlingsgaranti uden flere ressourcer, vel vidende at det fører til længere ventetid for andre sygdomme, og her fører sig frem med, at man gerne vil tilbyde brystscreening til kvinder i Danmark uden at komme med flere ressourcer, vel vidende at det trækker det hele i langdrag. Jeg siger bare, at det er borgerlig politik, så det er til at forstå.
Jørgen Winther (V), 1998-12-09:
Jeg vil gerne sige til hr. Frank Aaen, at årsagen til, at det først kommer frem nu her, simpelt hen er noget rent praktisk.
Det er sådan, at vi forskellige ordførere, der lavede det her forslag i fællesskab, gerne skulle være til stede, og jeg har været i New York i de første uger af oktober måned, og derfor ville jeg helst have, at forhandlingerne først skulle være på det her tidspunkt.
Henriette Kjær (KF), 1998-12-09:
Hr. Frank Aaen burde jo vide, hvordan finanslovforhandlingerne forløber.
Vi måtte se øjnene, at det kunne vi ikke komme igennem med; så måtte vi tage det, vi kunne få.
Men det betyder så, at kan vi komme videre på andre punkter og med en vis udsættelse, jamen så er det da det, vi skal kæmpe for.
Så må kampen gå videre her i Folketingssalen, når vi ikke kunne komme længere ved bordet hos finansministeren.
Hanne Andersen (S), 1998-12-09:
Jeg vil gerne sige, at jeg jo sagde i min ordførertale, at vi var åbne over for at løse dette problem.
Og jeg kvitterer for, at hr. Jørgen Winther siger, at det ikke er lige nu og her; vi snakker om den 1. januar eller den 1. april år 2000, og så kan vi også nå at se på analysegruppens svar på, hvordan det kan gribes an. Sundhedsstyrelsens anbefaling er jo ikke lig med forslagsstillerens anbefaling.
Og jeg vil gerne sige, at jeg støtter Sundhedsstyrelsens anbefaling, der siger, at det skal være et obligatorisk tilbud til alle.
Jeg vil gerne sige, også til Venstres ordfører hr. Jørgen
Winther, der siger, at man opfatter Socialdemokratiet som negativt, at jeg har ikke udtalt mig negativt om mammografiscreening i dag.
Jeg har forholdt mig realistisk til mulighederne i stedet for at spille med på en populistisk tone, når det alligevel ikke er realistisk lige nu og her.
Jeg har så i dag hørt forslagsstillerne ændre på, hvornår det kunne lade sig gøre.
Men der står jo ikke nogen dato i forslaget, for hvis der havde stået en dato i forslaget, havde vi måske noget mere realistisk at forholde os til, da vi forberedte os.
Så vil jeg også gerne sige om et obligatorisk tilbud til alle kvinder: Vi har ikke nogen forestilling om, at man skal tvangsmammografere nogen overhovedet, men det skal være et obligatorisk tilbud til alle kvinder.
Og alle kvinder kan jo få et tilbud i dag, hvis de ønsker det, og det synes forslagsstillerne også hele tiden at glemme. Jeg synes bestemt ikke, der er noget at rose amterne for i denne sag.
Jeg synes også, det er alvorligt.
Jeg synes også, det er alvorligt, at alt for mange kvinder dør af brystkræft, så jeg synes ikke, der er noget at rose amterne for.
Jørgen Winther (V), 1998-12-09:
Svaret er nej.
Birthe Skaarup (DF), 1998-12-09:
Dansk Folkeparti er naturligvis fuldstændig enig med forslagsstillerne til dette forslag.
Vi støtter det varmt, og vi håber faktisk, det kan blive en realitet hurtigst muligt.
Mange mennesker har en hektisk hverdag, og jeg tror netop, at mange mennesker vil henlægge et besøg hos deres praktiserende læge til lørdagen.
Vi ser bl.a. også andre instanser, der har ændret åbningstiderne, det kan sågar være til søndag, og disse instanser har stor søgning.
Man kan godt forestille sig, at nøjagtig det samme vil ske, når der er mulighed for, at lægen kan konsulteres om lørdagen. Her har mange familier bedre tid efter en stresset uge, hvis det ikke drejer sig om akut opstået sygdom.
Vi er mange her i dette Folketing, der ønsker at give befolkningen de bedste tilbud om service, og jeg tror faktisk, at mange helst vil benytte deres egen læge, ligesom det er tilfældet med tandlægen osv.
Som ordningen er skruet sammen nu, er det vagtlægen, man henvises til om lørdagen.
Det ville helt klart være en forbedring for hele befolkningen.
Nu mangler vi så bare, at regeringen også indser dette og tilskynder de involverede parter, Sygesikringens Forhandlingsudvalg og Praktiserende Lægers Organisation, til at sikre, at den mulighed bliver indføjet, at de praktiserende læger kan holde åbent om lørdagen.
Husk på, at det er en helt frivillig ordning rettet mod en frivillig, fleksibel arbejdstid.
Hvorfor skulle lægerne ikke have mulighed for det, og hvorfor skulle vores befolkning ikke have mulighed for i ro og fred at konsultere en læge en lørdag, hvor familien er i bedre harmoni, og hvor tingene ikke er så stressede?
Så helt og og fuldt en tilslutning til dette forslag fra Dansk Folkeparti.