runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anne Baastrup (SF), 1998-11-19:
Det ville have undret mig meget, hvis hr. Bendt Bendtsen og jeg skulle kunne blive enige om det med straffeattesterne.
Til spørgsmålet om weekendfængsel: Sagen er i al sin korthed den, at de, man spærrer inde i de her weekendfængsler, vil være dem, der er uden for pædagogisk rækkevidde.
Tror hr. Karsten Nonbo, at det vil gavne den type?
Sagen er den, at vi har andre metoder til at nå dem, der er uden for pædagogisk rækkevidde, og dér foreslog jeg, at hr. Karsten Nonbo kunne interessere sig lidt for bl.a. Solhaven.
Jeg ved, at de har nogle metoder, hvor man kan nå de rigtig, rigtig dybt kriminelle, og dem når man ikke i weekendfængslerne, hvor man jo sætter dem sammen med alle de andre grimme drenge, så de lærer endnu flere ting, men det er måske det, hr. Karsten Nonbo ønsker?
Men sådan som jeg kunne læse af bemærkningerne, så var det rent faktisk som alternativ til den fulde frihedsstraf. Sådan læses det altså i beslutningsforslaget.
Og derfor er jeg jo glad for, at vi er uenige her.
Pia Kjærsgaard (DF), 1998-11-19:
Specielt i den seneste tid er der kommet mange eksempler frem
Selvfølgelig skal samfundet ikke acceptere, at unge kriminelle helt bevidst mange gange spekulerer i, at de ikke kan straffes for deres forbrydelser. For nogle måneder siden iværksatte Dansk Folkeparti sin lov og orden-kampagne, »Tryghed nu - volden ud af Danmark«, og den har da medført en vis lydhørhed fra nogle partier, og jeg må se det her forslag som et af eksemplerne herpå. Jeg bemærkede, at hr. Karsten Nonbo fra Venstre i sin ordførertale sagde, at der på et tidspunkt i Politiken omkring V's og K's forslag i en overskrift havde været skrevet noget i retning af, at V og K vil sætte unge i fængsel.
I Dansk Folkeparti kender vi godt det med, at medier eller ordførere for andre partier bevidst »misforstår« en fornuftig tanke.
Og det er faktisk ret irriterende, når man egentlig mener, at de forslag, man kommer med, er nogle, der gavner, der er rigtige, og som burde få opbakning, også hos partier som på det her område burde stå én temmelig nær.
Det er vigtigt, at der er en klar konsekvens af den første lovovertrædelse, som ofte kan være sådan i den mindre skala, hvis man kan tillade sig at sige det.
Helt uansvarlig, meningsløs og uprovokeret vold findes altså også inden for den aldersgruppe, og det mener Dansk Folkeparti helt bestemt skal kunne straffes.
Vi støtter dette her forslag.
Det vil jeg godt tilkendegive allerede nu.
Men der er altså elementer i forslaget, man godt kan sætte spørgsmålstegn ved, for hvor er domstolene?
Der burde også fra Venstres og De Konservatives side
være helt rene linjer, hvor man sagde: Jamen det er rigtigt, at der kommer flere og flere eksempler på, at store børn og unge mennesker begår en grov forbrydelse.
Derfor skal samfundet kunne skride ind, og selvfølgelig skal det være retssystemet, som er med i det her. Det her har altså elementer af en form for samfundstjeneste og tvangsfjernelser, fordi det er de sociale myndigheder, der skal gribe ind, og det er altså faktisk betænkeligt.
Og det er det, jeg synes Dansk Folkeparti har i forhold til det her, hvor vi siger, at vi ønsker at nedsætte den kriminelle lavalder, men det forslag kommer til behandling senere, og så kan vi forholde os til det.
Jeg står ved, at vi støtter det her forslag, men det, man gør fra Venstres og De Konservatives side, er altså ikke hundrede procent korrekt.
Det burde måske nok være vigtigt i en debat som denne her, som mange gange kan dele Folketinget, at der rent ud sagt er rene linjer.
Og vi synes, at der i V's og K's forslag mere og mere lægges op til, at det er de sociale myndigheder, der skal have mulighed for at gribe ind, og at retsvæsenet er helt ude af billedet.
Det er ikke helt fair.
Men o.k., vi støtter forslaget og tager den anden debat senere.
Karsten Nonbo (V), 1998-11-19:
Ja, så kom vi hele vejen rundt i fru Line Barfods indslag.
Vi kom meget langt rundt, og vi kom meget langt væk fra sagens kerne.
Derfor vil jeg spørge direkte: Hvad vil fru Line Barfod gøre med det unge barn på 12-13 år, der bliver ved, bliver ved og bliver ved med at stjæle en bil, og som også gør det, efter at vedkommende har været hos psykolog og alle vegne, altså med det barn, hvor der ikke er noget andet tilbage end at sikre vedkommendes tilstedeværelse for at få en ordentlig snak?
Det kan vi jo ikke nå ved at snakke børnepolitik og ved at snakke om tilskud og alt muligt andet.
Nu står vi med et konkret ungt menneske.
Hvad gør vi nu?
Line Barfod (EL), 1998-11-19:
Når vi konkret står med et ungt menneske på 12 år, som er kommet så langt ud, at det ikke er nok at hjælpe familien og det unge menneske i hjemmet, så er der, som fru Anne Baastrup var inde på, forskellige institutioner, hvor der er nogle voksne, der er uddannede og dygtige til at tage sig af de børn og genskabe deres tillid til systemet og genskabe deres tro på sig selv, så de kan se, at de kan komme i gang med et arbejde eller en uddannelse og få en plads i samfundet.
Men det, jeg taler for, er, at vi gerne skulle forebygge, at vi kommer så langt ud, at der er nogle børn på 12 år, der bliver nødt til at blive anbragt på institution.
Mogens Nørgård Pedersen (KRF), 1998-11-19:
Chauffører i vikarbureauer må naturligvis ikke være ringere stillet end andre chauffører, hverken med hensyn til sociale sikringsordninger eller ansvarsplaceringen vedrørende kontrol med køre-/hviletidsbestemmelser.
Der må selvfølgelig kunne findes en ordning, og derfor tilslutter Kristeligt Folkeparti sig beslutningsforslaget.
Jytte Wittrock (S), 1998-11-19:
I dag er hovedproblemet for vognmandserhvervet, at lovbrydere ser stort på fart- og vægtgrænser og på køre-/hviletidsbestemmelser og dermed udkonkurrerer de vognmænd og chauffører, der overholder loven.
Den situation skal ændres, og det er også et stort ønske i vognmandserhvervet og blandt nogle chauffører, og den situation vil Socialdemokratiet også gerne medvirke til bliver ændret.
Og det synspunkt gav den socialdemokratiske ordfører, hr. Erling Christensen, også udtryk for, da vi havde førstebehandlingen af godstransportloven sidste vinter, ja, også da vi første gang behandlede dette forslag, og det samme vil han gøre, når vi inden jul skal behandle trafikministerens nye forslag til godstransportlov.
I den forbindelse vil problemerne vedrørende chaufførvikarbureauer også komme på dagsordenen, som vi lige har hørt.
Og det vil ske i sammenhæng med de øvrige problemer, der skal løses i forbindelse med det her forslag.
Jeg skal på det foreliggende grundlag meddele, at Socialdemokratiet stemmer imod beslutningsforslaget, men vil også på vegne af hr. Erling Christensen tilkendegive, at når trafikministerens forslag til ny godstransportlov kommer til behandling, er vi parat til at se på, om der kan findes et bærbart grundlag.
Og samtidig skal jeg på vegne af Det Radikale Venstres ordfører, fru Vibeke Peschardt, også afvise forslaget.
Erik Jacobsen (V), 1998-11-19:
Da forslagsstilleren, hr. Brian Mikkelsen fra De Konservative, ikke kan være til stede på grund af sygdom, skal jeg på Venstre og De Konservatives vegne fremføre følgende: Dette beslutningsforslag, som vi tidligere har haft til behandling, nemlig i sidste samling, går ud på, at der skal være større fleksibilitet for arbejdsmarkedets parter inden for chaufførområdet. I tilfælde af akut sygdom, udeblivelse eller andre pludseligt opståede problemer, hvor det ikke er muligt for en chauffør at udføre sit arbejde eller fuldføre den tur, som han har påbegyndt, skulle der således med dette forslag åbnes mulighed for, at vognmændene hurtigt kan rekvirere en erfaren afløser hos et vikarbureau.
Jeg er bekendt med, at Vejtransportrådet og Færdselsstyrelsen arbejder på at tilføre en større fleksibilitet netop på dette område for at være med til at sikre branchen kvalificeret arbejdskraft i akutte tilfælde, også af hensyn til færdselssikkerheden.
Under sidste behandling var Venstre og De Konservative positive over for dette beslutningsforslag, og det er vi også denne gang.
Anne Baastrup (SF), 1998-11-19:
Da vores ordfører, fru Margrete Auken, ikke kan være til stede, skal jeg på hendes vegne meddele, at SF afviser forslaget.
Der er problemer med arbejdsmiljøloven, der er problemer med kontrol af kørselsskiver osv.
Det skal vi have styr på, så derfor kan SF ikke støtte forslaget i den her foreliggende form.
Christian H. Hansen (DF), 1998-11-19:
Da vores ordfører på området, hr. Ole Donner, ikke kan være til stede, idet han er optaget af et andet møde, skal jeg fremføre følgende: Naturligvis skal vi på chaufførområdet have tilsvarende regler, som gælder for alle områder i samfundet.
Det er ufatteligt, at man ikke på et tidligere tidspunkt har erkendt behovet for, at der bør oprettes chaufførvikarbureauer, når man har tilsvarende vikarordninger lige fra sygepleje over undervisning til kontorarbejde.
Det er jo fuldstændig urimeligt, at hvis en vognmand står og mangler en chauffør, kan han - vel og mærke efter i god tid forinden at have indhentet forudgående tilladelse fra Færdselsstyrelsen - alene få dækket sit kørselsbehov ved at låne en chauffør fra en anden vognmand. Det er fuldstændig grotesk, at en vognmand, som pludselig har et behov for at få en chaufførafløser, eksempelvis til erstatning for sin egen chauffør, der pludselig er blevet syg, ikke med kort varsel kan få en anden chauffør til at foretage transporten.
Endnu mere grotesk bliver det, når vore nabolande, eksempelvis Tyskland, ikke har en så restriktiv ordning på området som den, der i øjeblikket eksisterer her i Danmark, hvilket er til stor skade for konkurrenceevnen over for udenlandske vognmandsfirmaer.
Forslaget indebærer fordele for såvel chaufførerne som de selvstændige vognmænd, idet en chauffør, som eksempelvis lejlighedsvis er blevet ledig, med kort varsel kan gå ind og overtage transporten, ligesom vognmanden ikke lider tab, fordi han ikke kan få afsendt en anden transport. Der ikke nogen saglig begrundelse for, at de nuværende
Tværtimod drejer det sig om så hurtigt som muligt at legalisere en sådan ordning med chaufførvikarbureauer, og som medforslagsstiller anbefaler Dansk Folkeparti naturligvis forslaget til vedtagelse.
Jytte Wittrock (S), 1998-11-19:
Jeg vil gerne have lov til at spørge hr. Christian H. Hansen: Har man i Dansk Folkeparti overhovedet ingen betænkeligheder ved færdselssikkerheden i forbindelse med, at der ikke er ordnede forhold, i hvert fald ikke givet nogen model, hvor der er garanti for ordnede forhold?
Og hvem skal i givet fald bære arbejdsgiveransvaret, hvis noget går galt?
Har man et klart svar på det i Dansk Folkeparti?
Christian H. Hansen (DF), 1998-11-19:
Til det vil jeg sige, at selv om jeg er forholdsvis nyvalgt, ved jeg dog, at når man taler og har sagt, at man taler for en anden ordfører, er det sådan en uskreven regel, at der ikke bliver stillet spørgsmål, så det vil jeg henholde mig til.
Arne Melchior (CD), 1998-11-19:
Jamen så skal jeg om et øjeblik prøve på at komme ind på fru Wittrocks betænkeligheder.
skal jeg tillade mig at oplyse, at her står en mand, der i adskillige år fra dette sted og i huset her i øvrigt har kæmpet vikarbureauers kamp - ikke for vikarbureauernes skyld, de skal bare have fri næring som alle andre, men fordi der var en hel masse branchemæssige restriktioner, som tidligere hindrede benyttelsen af vikarer i det omfang, det sker nu.
Det var også et spørgsmål om, hvorvidt det offentlige kunne tillade sig at bruge vikarer osv., men det er vi gudskelov for længst kommet ud over.
Det er en kamp, jeg har været med til, og som hører til succeserne.
I dag har alle erkendt, at det er en fordel
både for virksomheder, der midlertidigt har brug for vikarer - det ligger jo i ordet - og for de pågældende personer, som kan udføre det arbejde og har tid og lyst og behov for at udføre det, at de kan finde hinanden.
Det må være princippet, det må være grundlaget.
Så er der nogle praktiske vanskeligheder, f.eks. dem, som fru Jytte Wittrock nævnte i sin sidste bemærkning.
Jamen det er da klart, at der skal tages hensyn til færdselssikkerheden; det er da klart.
Man skal da ikke have folk til at køre disse biler, som ikke er i stand til det, og som ikke har det samme niveau som de fastansatte.
Men det og andre af den slags spørgsmål er jo praktiske ting, der skal laves regler for, som så skal overholdes.
Sådan er det bare.
Andre lande kan altså finde ud af det, og så kan vi selvfølgelig også.
Det er da vanvittigt at tænke sig den situation, at der er behov for at få noget transporteret, og så er der mangel på folk - der er sygdom, der er ferie, eller hvad det nu er - og så skal man udsætte transporten.
Det er jo fuldstændig meningsløst.
Selvfølgelig skal vikarbureauer, som jeg plejer at kalde matchmakers mellem arbejdsgiver og arbejdstager, kunne fungere så frit som muligt, dog således at regelsættet med hensyn til trafiksikkerhed og arbejdsgiveransvar og den slags er i orden.
Det er da klart.
Jeg hører fra ministeren, at hun da ikke har taget afstand fra det, og at der sidder et udvalg.
Jeg vil gerne opfordre til, at det udvalg må blive hurtigt færdigt, og så kommer sagen altså op i forbindelse med behandlingen af godskørselsloven.
Jeg har også læst den gamle debat, for forslaget har jo været fremsat før.
Den daværende minister viste ganske stor velvilje over for selve ideen i forslaget, og så må de praktiske spørgsmål nemt kunne løses.
CD er, som det fremgår af forslagsteksten,
medforslagsstillere, så jeg behøver ikke fortælle, at vi selvfølgelig går ind for forslaget.
Lad det så tage 3 eller 6 måneder ekstra, for har vi kunnet vente så længe, kan vi også vente den tid, som det måtte tage at få de praktiske regler bragt på plads.
Men at sagen skal have en positiv udgang, mener jeg ikke, der kan være tvivl om, for det er til gavn
for mange og til skade for ingen, hvis regelsættet bliver lavet og i øvrigt som en selvfølge overholdes.
Line Barfod (EL), 1998-11-19:
Da vores ordfører på området, hr. Søren Kolstrup, ikke kan være til stede, kan jeg oplyse, at vi er imod forslaget, som det foreligger her.
Vi vil gerne først se det, der kommer fra det udvalg, der sidder og arbejder, og se, om det er i stand til at løse de problemer, der kan være i forbindelse med f.eks. sygdom.
Vi vil også gerne være sikre på, at der ikke opstår problemer med ansvarsforflygtigelse eller andre problemer omkring arbejdsforhold, løn osv., og vi vil også gerne være sikre på, at det ikke bare går ud på, at der skal indskydes en pengemaskine mellem vognmanden og chaufføren.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-11-19:
Det var nok lidt naivt at tro, at man kunne have en debat om den finansielle krise, uden at hr. Thor Pedersen selvfølgelig ville komme ind på euro-spørgsmålet.
Og jeg kan til hr. Thor Pedersens og andres bekymring på det område oplyse, at vi jo senere her i Folketinget får en forespørgselsdebat til statsministeren om Danmarks forhold til euroen på foranledning af Dansk Folkeparti.
Så vi vil meget gerne have en debat om det, men selvfølgelig med det stik modsatte synspunkt af hr. Thor Pedersens, nemlig at Danmark skal holde sig uden for euroen.
Mit spørgsmål til hr. Thor Pedersen, netop når det drejer sig om euroen, er dette: Er Venstre ikke med på det synspunkt, at det, der er vigtigt i den debat, er at holde fast i, at den centralbank, som skal håndtere euroen, skal være fuldstændig uafhængig af politiske interesser?
Og grunden til, at jeg spørger, er jo, at hr. Thor Pedersen nu gentager det synspunkt, at vi mister indflydelse ved at stå uden for euroen.
Ja, men hvem er det, der i givet fald mister indflydelse?
Det er direktøren for Danmarks Nationalbank og ikke politikerne.
Jeg håber, at vi er enige på det punkt.
Jørgen Estrup (RV), 1998-11-19:
Jeg skal ikke føje mange kommentarer til, men blot til hr. Frank Aaens orientering sige, at da vi diskuterede det første gang i Udenrigsudvalget, var hr. Søren Søndergaard fra Enhedslisten faktisk til stede, så det kunne jo være, at kommunikationen måske skulle være lidt mere direkte.
Men godt ord igen.
Thor Pedersen (V), 1998-11-19:
Generelt må man sige til de tre, der opponerede mod mine synspunkter, at deres spørgsmål er en følge af, at de ikke hører efter eller ikke ser eller læser, hvad der tidligere er publiceret eller sagt.
Hr. Frank Aaen sagde, at nu var det åbenbart regeringens skyld, at der er krise ude i verden.
Men jeg sagde lige præcis det modsatte: Jeg fortalte, at problemstillingen er, at man tager forkerte beslutninger i andre lande ude i verden: forkerte beslutninger om finanspolitikken og forkerte beslutninger om pengepolitikken og den offentlige økonomi, investeringerne og den afledte efterspørgsel, og at det så giver valutauro.
Og min konklusion var, at det kan vi ikke ændre i Danmark.
Vi kan stimulere det, der kan bidrage på lang sigt, nemlig egentlig fri handel, og styrke Valutafondens og Verdensbankens muligheder for at agere, men vi kan ikke ændre det.
Det, vi derimod kan, er at feje for vores egen dør, og det er her, det er aktuelt at se, om pinsepakken gavner eller ikke gavner.
Og hr. Jacob Buksti tager åbenbart lige så let på problemstillingen omkring betalingsbalancen som økonomiministeren.
For det hovedproblem, vi belyser, er jo, at vi har haft en dramatisk udvikling i vores betalingsbalance, som i virkeligheden på sigt stimulerer spekulation imod den danske krone, og hvor det bliver
Margot Torp (S), 1998-11-19:
Vi skal have fødevarer, vi kan stole på, og vi skal have fødevarer, vi ikke skammer os over at spise.
Dette forslag til en samlet økologilov opfylder disse betingelser, nemlig at vi kan have tillid til, at økologiske varer også er økologiske.
Vi glæder os over, at økologerne selv i stigende grad inddrager dyrevelfærden i deres produktion, og økologimærket er en god garanti for, at der ikke er brugt plantegifte, stråforkortere og kunstgødning ved produktionen, for blot at nævne nogle af de stoffer, vi med en økologisk produktion kan undgå at få i maden.
Denne garanti er det kun staten, der kan udstede og kontrollere.
Det er en meget værdifuld ordning, som økologer i andre lande misunder os.
For 20 år siden, da økologi var noget, en lille håndfuld mennesker beskæftigede sig med, hørte jeg en historie om en gartner.
Han sorterede gulerødder i 2 bunker: De lige og pæne
i bunken for førsteklasses gulerødder og de skæve og ormædte i bunken for økologiske
, og så kunne han få halvtreds øre mere pr. kilo.
Om historien er sand eller ej, ved jeg ikke, men den illustrerer med al tydelighed behovet for, at vi skal kunne have tillid til økologiske grøntsager.
Mistilliden var det økologiske landbrugs og gartneris største fjende i pionerårene, en mistillid, som af det traditionelle landbrug og gartnerierhverv blev udlagt helt forkert.
Man mente, at når forbrugerne ikke købte økologiske produkter, var det, fordi de ikke var interesserede i at spise økologisk.
De senere års udvikling har eftertrykkeligt manet denne opfattelse i jorden.
Vi mister faktisk eksportmuligheder, fordi vi producerer for få økologiske varer i dag.
Socialdemokratiet er tilfreds med, at der i økologiloven lægges op til skrappe sanktioner over for de producenter, der snyder på vægten.
De hører ikke hjemme i det gode selskab, og jeg tror, at det er en effektiv sanktion at sætte dem udenfor i en kortere eller længere periode.
En distributør eller forhandler bør ikke kunne mærke sine varer økologiske, hvis de ikke er det.
Og her er det rimeligt, at der gælder de samme regler som for producenterne. Med hensyn til sammensætningen af Det Økologiske Fødevareråd vil jeg gerne understrege, at det for mig er vigtigt, at økologerne som minimum har en ligelig repræsentation i forhold til det konventionelle landbrug.
Det kan godt være, at det er 1980'ernes hetz mod det økologiske landbrug, der stadig sidder mig i blodet, men der er ingen grund til at give repræsentanterne for det økologiske landbrugs konkurrenter større indflydelse på, hvordan denne konkurrence udmønter sig.
Vi har med tilfredshed bemærket, at loven giver ministeren mulighed for under visse betingelser at fravige bestemmelser fra EU på økologiområdet.
Uden at ville se spøgelser, så er jeg glad for, at vi med denne lov fortsat har mulighed for at holde en høj økologisk standard, uanset hvad man mener i andre dele af landet.
Vi har mulighed for at være et foregangsland på økologiområdet.
Denne her lov åbner mulighed for, at vi vedbliver med at være det.
Den starter sådan lidt hovsaagtigt, men det kan vi finde ud af her under udvalgsbehandlingen.
Socialdemokratiet støtter varmt forslaget.
Christian Mejdahl (V), 1998-11-19:
Om det ændrer verdens gang, skal tiden vise, men jeg skal tilkendegive på Venstres vegne, at vi tilslutter os, at økologibestemmelserne samles i én lov.
Lovforslaget har nogle skønhedsfejl, som jeg skal vende tilbage til.
Jeg skal heller ikke sætte spørgsmålstegn ved, at der er en forbrugergruppe, som efterspørger økologiske varer.
Men i Venstre kan vi godt være i tvivl om, hvor stor interesse der reelt er hos både producenter og forbrugere, hvis ikke der er så store tilskud til produktionen, og hvis varerne på forretningshylderne afspejler den reelle produktionspris. I hvert fald er jeg sikker på, at der under de givne omstændigheder findes mindst to typer økologer: de, der er økologer, og de, der er blevet det, fordi det kan betale sig.
I rapport nr. 100 fra Statens Jordbrugs- og Fiskeriøkonomiske Institut står der, at det økonomiske udbytte ved de nuværende priser vil være noget bedre end udbyttet ved konventionel produktion, men at det fysiske udbytte ved økologisk produktion vil være omtrent halveret.
Der står videre, at på længere sigt må man forvente, at priserne vil udlignes, og at en forudsætning for, at merpriserne kan opretholdes, vil være eksport af økologiske produkter.
På denne baggrund kan det godt undre, at Landsforeningen Økologisk Jordbrug ikke har vist interesse for at deltage i kollektive eksportfremstød, som der står i ministerens status
for gennemførelse af Aktionsplan I. Det er anbefaling nr. 36.
Lovforslaget er en rammelov med en lang række ministerbemyndigelser.
Gabestokken er også med, den, hvor offentliggørelse med navns nævnelse af resultater og sanktioner vil kunne finde sted endda over Internettet.
Bestemmelsen »mod behørig legitimation og uden retskendelse« er heller ikke blevet glemt.
Ministeren ved godt, at det støder an mod nogle fundamentale retsprincipper hos Venstre, men lad det være sagt en gang mere.
Vi vil arbejde konstruktivt med på loven i udvalget.
Der er flere ting, der skal ses på.
Imens vil den økologiske produktion og det økologiske forbrug fortsætte.
Om det samme ville være tilfældet uden de store tilskud, kan jeg godt have min tvivl om.
Lene Espersen (KF), 1998-11-19:
Formålet med det her lovforslag er at fastsætte offentlige regler for økologiske produktionsmetoder samt kontrol af dem.
Det er en rammelov, som andre har været inde på, og for planteproduktionens vedkommende betyder det, at det er reglerne for en EU-forordning på det område.
Jeg går stærkt ud fra, at fødevareministeren kan bekræfte, at når det danske regelsæt på området for den animalske produktion afløses af EU-lovgivning, så vil det også være omfattet af loven.
Jeg går ud fra, at hele tanken i det, er, at rammeloven også har den animalske produktion med, når der på et tidspunkt kommer EU-lovgivning på det område.
Jeg synes også, det er værd at lægge mærke til den hjemmel, der er til kontrol af produktioner.
Dér er jeg meget enig i de udtalelser, der er kommet fra den socialdemokratiske ordfører.
Jeg tror, det er vigtigt for troværdigheden omkring de økologiske produkter, at kontrollen er effektiv og utrolig troværdig.
Så jeg synes faktisk, at det er godt, at man her går ind og helt særskilt laver nogle regler på økologiområdet, der sikrer de økologiske produkters troværdighed.
Jeg har også bemærket de ting, der er omkring offentliggørelse og gabestok, og jeg går selvfølgelig ud fra, at de regler, der er på det økologiske område, er præcis de samme regler som dem, der er i fødevareloven, og at de bliver administreret efter samme praksis.
Det tror jeg er vigtigt at få understreget, sådan at der ikke bliver for mange myter på det område.
Så alt i alt er vi positivt indstillet over for loven,
og vi ser frem til en behandling af den i udvalget.