Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2000-05-11:
Det afgørende spørgsmål, vi må stille os som samfund i disse år, er: Hvordan sikrer vi den fortsatte sammenhængskraft?
Hvordan sørger vi for, at der fortsat er et fælles offentligt kommunikationsrum, som er funderet i en almen indsigt i og viden om samfundet, dets historie og kultur og dets udviklingsmuligheder?
Samfundet bliver mere og mere centrifugalt.
Vi kan hver især sidde hjemme foran vores computer og vælge vore egne billeder uden at behøve at skele til, hvad andre mennesker vælger.
Hver især kan vi skabe os vores egen virkelighed og identitet, og set i det perspektiv spiller public service en meget afgørende rolle som et af de samlede elementer i samfundet.
Public service-medierne er en af vore vigtigste fælles referencekilder i en globaliseret hverdag.
De forlener os med det minimum af fælles viden, som gør det muligt for os at sige »os« og at være et »os«, men samtidig er de vore vigtigste redskaber i kampen for en af velfærdssamfundets vigtigste værdier, nemlig lighed, og dermed et led i kampen for at undgå samfundets opdeling i et A- og et B-hold.
Konkurrencen på mediemarkedet er voldsom, og hvis der overhovedet skal være et varieret og nuanceret radio- og tv-tilbud på dansk for alle danskere, må det sikres ad politisk vej.
Prøv blot at tænke på, hvor meget dyrere det er at lave en udsendelse på dansk, måske oven i købet om et snævert emne, i forhold til at lave det samme program på engelsk, fordi der er så få til at betale.
Med medieaftalen af 28. marts lykkedes det regeringen at sikre en stærk public service-virksomhed sammen med SF og CD.
Det var jeg vældig glad for den 28. marts, og det er jeg stadig.
Indtægterne stiger med 5 pct. om året, så DR og TV 2 tilsammen over de næste 4 år, får over 1½ mia. kr. til at levere danske, kvalitetsprægede medietilbud, og samtidig bruger vi de to ledige radiokanaler til at sikre danskerne et varieret radiotilbud.
Vi blev også enige om, at public service-reglerne skal udbygges og præciseres, og lad mig understrege, at public service er et politisk begreb.
Det er ikke nogen entydig størrelse, og derfor er det et kulturpolitisk valg at bestemme, hvad det betyder.
Begrebet ændrer sig i takt med, at samfundet ændrer sig.
For mig er public service-mediernes opgave i dag for det første at fungere som referencepunkt for hele befolkningen og som social integrationsfaktor; for det andet er det at etablere et forum for offentlig debat; for det tredje at udsende upartiske og uafhængige nyheder og informationer; for det fjerde at udvikle et varieret programudbud; for det femte at udvikle programflader af interesse for såvel det brede publikum som for minoriteter; for det sjette at sikre en betydelig del af originale programmer og for det syvende at udvide valgmulighederne ved at tilbyde programmer, som normalt ikke findes i de kommercielle medier.
Public service er altså et værdisæt, som regulerer et sammenhængende tv- og radiosystem med henblik på at betjene hele befolkningen.
I medieaftalen lægger vi derfor vægt på at stille krav til rammerne for indholdet snarere end til institutionerne, hvilket også kommer tydeligt frem i betingelserne for udbudet af de to nye radiokanaler.
For mig er det vigtigt at understrege, at public service
er fjernsyn og radio og, som det vil fremgå, også Internet for hele befolkningen.
Der skal være noget for alle.
Ikke kun for eliten, men heller ikke kun for de mange, og ikke kun enten noget alvorligt eller noget underholdende.
Nej, det hele skal være for alle og til alle.
Spørgsmålet, man altid kan og skal stille sig, er selvfølgelig: Får vi nok for pengene? Får vi virkelig public service?
Ved det sidste medieforlig blev stationerne pålagt at lave et public service-regnskab, og med den nye medieaftale er der enighed om også at oprette et puclic service-råd, som på baggrund af public service-budgetterne skal revidere regnskaberne og altså være med til at vurdere, hvorledes det står til med kvaliteten.
Målet er dels at sikre en folkelig debat om public service på et oplyst grundlag, dels at give politikerne et godt grundlag for kommende medieaftaler. En stor del af de ekstra licensmidler skal Danmarks Radio og TV 2 bruge til at udvikle digitale programmer og til at komme med attraktive public service-tilbud på Internettet.
Meningen er, at DR og TV 2 skal kunne levere kvalitet til kunderne dér, hvor de er.
Vi ved, at især unge mennesker i stadig højere grad bruger deres tid på Internettet i stedet
for på de traditionelle medier
Det hverken kan eller skal vi forsøge at lave om på, men jeg synes, vi så har en forpligtelse til at sørge for, at der er et alternativ til de rent kommercielle tilbud.
Desuden vil onlinevirksomheden i høj grad kunne bruges til at gøre programmerne mere interessante; det er det, der kaldes den digitale merværdi.
Medieaftalen lægger op til, at der skal bygges digitale sendenet til radio og tv, bl.a. for at DR 2 kan komme ud til alle hurtigst muligt.
En arbejdsgruppe af sagkyndige vil forinden, dvs. i løbet af de næste 2 måneder, udarbejde en redegørelse om fordele og ulemper ved de forskellige mulige teknologier for så vidt angår digitalt tv, satellit, jordbaseret og lysleder, og for de økonomiske konsekvenser.
Som bekendt har regeringen ønsket et alternativ til de kommercielle kanaler, og det resulterede i, at vi vil etablere reklamefri zoner omkring børneprogrammerne.
Det bliver ganske vist ikke til de helt reklamefri zoner, jeg lagde ud med at foreslå, men vi har fundet et fornuftigt kompromis, som løser hovedproblemet med danske tv-stationers direkte henvendelser til børn som små forbrugere.
Samtidig er det målet at oprette medieskoler, en slags mediernes skoletjeneste, i alle amter, så børnene lærer at forstå og bruge medierne kritisk. Den del af aftalen, som uden sammenligning har vakt størst opmærksomhed, er beslutningen om at udbyde de to radiokanaler, og det kan godt undre.
For 1 år siden var alle partier undtagen Enhedslisten, som ikke deltog i forhandlingerne, parat til at give den fjerde kanal til Danmarks Radio og den femte næsten landsdækkende kanal til kommercielle lokalradioer.
Når det ikke blev til noget, skyldes det som bekendt, at et enkelt parti i sidste øjeblik ikke ville være med, og nu, da begge kanaler skal i udbud, er der ingen ende på kritikken.
Det siges, at den fjerde kanal er øremærket til DR, og at den femte kanal slet ikke eksisterer.
Med hensyn til den fjerde kan jeg kun gentage, hvad jeg har sagt før: Der er ikke tale om øremærkning.
Kommercielle radiokanaler er der allerede mange af, og der kommer snart mange flere.
Den klassiske musik og andet programstof af samfundsoplysende karakter er derimod en mangelvare, og det vil vi nu rette op på.
Tidsplanen for opfølgning på medieaftalen ser sådan ud:
I ministeriet er vi i gang med at nedsætte tre arbejdsgrupper, der skal undersøge for det første en eventuel omlægning af licensen, for det andet en digitalisering af tv-sendenettet og for det tredje lokalradio- og lokal-tv-området.
Lad mig sige om licensen: Målet med en omlægning af licensopkrævningen er at sikre, at alle betaler for den vare, som de nyder godt af.
Navnlig på erhvervslicensområdet er der sandsynligvis mange sortseere.
Det teoretiske merprovenu er på flere hundrede millioner kroner, men så mange penge skal vi nok ikke regne med at få ind.
Jeg håber på, at vi i alt fald får 100 mio. kr., som i givet fald vil blive anvendt til at nedsætte licensen, herunder til en lempelse af hotellicensen.
Om digitaliseringen: Digitaliseringsgruppen skal arbejde i 2 måneder, hvorefter aftaleparterne tager stilling til det videre forløb. Og om lokalradio- og lokal-tv-området er der flere ting, der skal undersøges: tilskudsordningen, en eventuel ændring fra kommunal til amtslig organisering af området og programvirksomhedens tilknytning til det lokale område.
Lad mig i øvrigt til lokalradio- og lokal-tv-området tilføje, at jeg er meget glad for, at det er lykkedes at videreføre en oven i købet forøget pulje til støtte af græsrodsradio og græsrods-tv.
Lokalsamfundene har brug for lokale medier til at understøtte den lokale identitet og som modvægt til globaliseringen, der har det med at gøre det fjerne mere nært end det nære.
I løbet af sommeren udarbejdes et lovudkast om de punkter, der kræver lovændring.
Det drejer sig bl.a. om en præcisering og udbygningen af public service-forpligtelserne, og det drejer sig om en regulering af Danmarks Radio og TV 2's onlinevirksomhed og en præcisering af kravet om at skille den kommercielle del af onlinevirksomheden ud og aflægge særligt regnskab for den.
Udbudet af den femte kanal vil ske senere, fordi Telestyrelsen først skal udarbejde frekvensplanen og koordinere den med nabolandene.
Det kan tage op til 1½ år.
Jeg kan imidlertid love, at der vil blive tale om en åben proces.
Når frekvensplanen foreligger om ca. ½ år, vil planen blive offentliggjort, således at alle interesserede, mens nabolandskoordineringen finder sted, kan overveje, om de er interesseret i at ansøge om kanalen.
Selve udbudet vil først finde sted, når frekvensplanen er færdigkoordineret, og der dermed er sikkerhed for, hvor stor graden af landsdækning bliver.
Jeg skal til slut sige et par ord om selve forløbet af medieforhandlingerne.
Efter en lang og meget grundig debat i aviserne, ikke mindst på baggrund af de enkelte partiers medieoplæg, offentliggjorde jeg regeringens forslag til en ny medieaftale den 21. marts 2000.
Herefter inviterede jeg alle partiernes medieordførere til et møde den 23. marts 2000, hvor alle havde lejlighed til at kommentere forslaget.
Det fremgik klart af mødet, at flere partier ikke ville være med til en række af de ting, som jeg prioriterede højt, og som regeringen prioriterede højt.
Der tegnede sig snarere udsigten til et meget langt og meget vanskeligt forløb.
Der var endda, så vidt jeg forstod på meldingerne, en ikke ubetydelig risiko for, at det hele ville falde på gulvet til sidst, hvis jeg gik efter et bredt flertal.
Det prøvede vi under de sidste medieforhandlinger for et års tid siden, og det var ikke en erfaring, jeg ønskede at gentage.
Derfor mente jeg og sagde meget tydeligt
, at det ikke var et mål for mig i sig selv at lave et meget bredt forlig.
Det var derimod vigtigt hurtigt at få undersøgt, om det overhovedet var muligt at få et flertal for noget, der tilgodeså regeringens højest prioriterede mål, og det var for det første en styrkelse af public service-medierne, for det andet en beskyttelse af børn og for det tredje et brud på Radioavisens monopol.
Det lykkedes sammen med SF og CD.
Den 28. marts 2000 var aftalen på plads.
Jeg har svært ved at se, at selve forhandlingsforløbet har været så odiøst, som man ønsker at give indtryk af.
Jeg har da heller ikke i beskrivelsen af forløbet hørt nogen fortælle mig, hvordan forliget kunne have set ud, hvis jeg havde gjort det anderledes eller ventet længere.
Forliget blev indgået, fordi jeg i den aktuelle situation fandt, at det var vigtigt at slå til.
Man skal som bekendt spise isen, når den er på tallerkenen.
Med forliget forbereder vi os på en konvergerende medievirkelighed for nu at tale dansk, en medieverden, hvor tv, radio, Internet og aviser smelter sammen i ét medium, som
heller ikke vil kende til landegrænser.
Vi forbereder os ved at udvide public service til også at omfatte Internettet og ved at udbyde to radiokanaler, således at f.eks. aviser og andre medier får mulighed for at komme ind på det område
, og vi forbereder os ved at sørge for, at der fortsat er penge til at producere på dansk og for et dansk publikum.
Vi kan nemlig kun klare os i konkurrencen, hvis det danske mediebillede er så godt og så nuanceret, at vi danskere slet ikke kan lade være med at se dansk.
Vi får rig lejlighed til at drøfte indholdet i medieforliget her i salen, når regeringen til efteråret fremlægger lovforslag om gennemførelsen af aftalen.
Lad mig sige afslutningsvis: Der har siden forliget været sagt meget om, at dette forlig ikke tager bestik af alle tænkelige situationer i fremtiden.
Det er fuldstændig rigtigt.
Det er blevet sagt, at man har brug for en folkelig debat om, hvad public service skal være i fremtiden.
Det er fuldstændig rigtigt.
Men livet er jo ikke gået i stå på medieområdet med dette forlig.
Vi får rig lejlighed til at diskutere, både hvad public service er, og hvordan vi udmønter den aftale, som regeringspartierne, SF og CD har indgået.