Per Stig Møller (KF), 2003-03-26:
Jeg vil godt her til slut præcisere, at Folketinget faktisk inddrages løbende i GATS-forhandlingerne efter de gældende regler herom, som er fastlagt i Europaudvalgets beretning om Folketingets behandling af WTO-sager, som blev afgivet den 14. marts 1997.
Så vil jeg præcisere, at liberalisering af handel og herunder handel med tjenesteydelser er en del af formålet med Verdenshandelsorganisationen og med den igangværende forhandlingsrunde.
Det fremgår af aftale om oprettelse af WTO, som Danmark med Folketingets tilslutning ratificerede i 1994.
Det følger også af den beslutning om at indlede en ny runde, som blev truffet ved WTO's ministerkonference i Doha i november 2001.
Yderligere liberalisering af handel med tjenesteydelser fremgår også af det mandat for forhandlingerne i WTO-runden, som er vedtaget i EU. Oprindelig forud for ministerkonferencen i Seattle i 1999 og senere bekræftet i forbindelse med Dohaministerkonferencen.
Liberalisering af handel med tjenesteydelser er også i overensstemmelse med danske virksomheders interesser med hensyn til øget markedsadgang for eksport af tjenesteydelser.
Endelig er liberaliseringer i forhold til handel med tjenesteydelser uden for den offentlige sektor også et centralt ønske hos en række udviklingslande.
GATS-aftalen regulerer kun handel med private tjenesteydelser.
Tjenesteydelser, der indeholder offentlig finansiering, er ikke omfattet af GATS-aftalen.
Denne opfattelse er ikke blevet modsagt af noget medlem af WTO.
GATS-aftalen forhindrer således ikke et land i at begrænse adgangen til at yde offentlige tjenesteydelser og i øvrigt regulere området.
Det er gentagne gange slået fast, at offentlige ydelser som f.eks. uddannelse og sundhed ikke vil være omfattet af EU's tilbud til andre WTO-lande i tjenesteydelsesforhandlingerne.
De gældende aftaler på det danske arbejdsmarked, vil jeg godt fastslå, vil ikke blive sat ud af kraft som resultat af GATS-forhandlingerne.
Udenlandske arbejdstagere, der eventuelt får adgang til det danske arbejdsmarked,
vil derfor være omfattet af danske regler.
Jeg synes, det er godt, at vi har haft mulighed for at drøfte et teknisk kompliceret emne som GATS.
Jeg forstod jo også på forespørgeren, at han ikke helt havde fat i, hvad det var, der kunne blive inddraget, og hvad der ikke kunne blive inddraget.
Det var også meningen med det, og det er godt, at vi får en debat, som kan få skabt klarhed over tingene.
Jeg håber, at debatten og bidragene afmystificerede og afdramatiserede GATS-aftalen.
Jeg vil også godt understrege, at det er muligt at tilbagetrække en forpligtelse.
Det står højt og tydeligt i aftalen om GATS i artikel 21, at det kan man.
Det kræver naturligvis en forhandling i WTO, men det kan altså lade sig gøre.
Rammerne ligger klar.
Det har været en central misforståelse, at GATS skulle kunne tvinge et land til at liberalisere og privatisere offentlige ydelser.
Den misforståelse havde hr. Keld Albrechtsen jo også, da debatten startede, men den har han jo ikke mere.
Den kan heller ikke tvinge os til at liberalisere og privatisere andre økonomiske områder.
Det afgørende er, at vi taler om private ydelser, og der er ikke noget i EU's tilbud, der ville kræve ændringer af gældende love og regler i Danmark.
På spørgsmålet om forhandlingskompetencen forhandler Kommissionen, ganske vist på alles vegne, men der er elementer i pakken med blandet kompetence, søfart f.eks. Og fordi der er blandet kompetence på visse områder, vil det endelige resultat skulle ratificeres her i salen, ligesom tilfældet var ved Uruguayrunden i 1994.
Så vi kommer altså tilbage til det, når vi engang bliver færdige.
Jeg er glad for at konstatere, at der var bred opbakning til at komme ulandene i møde på mode four.
Det skylder vi ulandene; det skylder vi os selv og Doharunden som helhed.
Jeg har nok hørt mit livs mest reaktionære tale i dag.
Det var den, hr. Keld Albrechtsen holdt.
Men jeg er da glad for, at han ikke lokkede andre i fordærv.