runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Holger K. Nielsen (SF), 2006-01-19:
Jeg syntes, det ville være rimeligt at få lov til at kommentere det sådan set meget skarpe og efter min mening usaglige angreb, som kom fra ministeren før.
Når jeg talte om korsfarermentalitet, så var det jo en beskrivelse af den amerikanske regering, den højreorienterede klike, som i høj grad har taget magten i Pentagon, som styrer en stor del af den amerikanske udenrigspolitik, og hvis synspunkter på Irakkrigen i hvert fald var meget vigtige.
Det er folk som Perle, Wolfowitz, Cheney, som helt klart har formuleret et ideologisk grundlag, hvorefter USA har ret til at gå ud i verden og med krig gennemtvinge amerikanske værdier over hele verden.
Det kalder jeg korsfarermentalitet, og det er ikke kun Al-Qaeda, der gør det.
Det er anerkendt i den internationale diskussion om den politik, som i øjeblikket føres af de konservative høge i Washington.
Derfor er det fuldstændig utilladeligt, når ministeren vil have mig til at give undskyldninger til de danske soldater, som er nede i Irak, fordi jeg har kaldt dem for korsfarere, og jeg ved ikke hvad.
Hvis nogen føler sig truffet, så skal det ikke være de danske soldater, men den danske udenrigsminister og den danske statsminister, som fuldstændig ukritisk har fulgt denne dødsensfarlige amerikanske udenrigspolitik op, som i øjeblikket kører.
Så giver ministeren en beskrivelse fra en bog, som jeg ikke har læst – jeg vil gerne læse den og glæder mig til det – af, hvad de danske soldater laver, og jeg kan forstå, at det er noget med nogle civile genopbygningsprojekter, noget med noget ingeniørarbejde osv.
Det er jo præcis der, hvor jeg synes det hele bliver uansvarligt fra det danske Folketings side.
Det er jo den beskrivelse, man har forsøgt at give hele tiden, nemlig at det her var en eller anden civil indsats, vi skulle gøre for at hjælpe de civile irakere, uden at fortælle, at der er tale om krig.
Vi er i krig, og der er en speciel logik i den krig.
Det var jo i høj grad derfor, man fik de problemer, som Annemette Hommel kom til at stå i, hvor der var uklarhed om Genèvekonventionen og der var uklarhed over, hvad der var rutinerne, hvor det helt åbenlyst har været sådan, at man fra forsvarets ledelse ikke fuldt ud har været opmærksom på, at det her er krig, og at man derfor er nødt til at undervise meget, meget grundigt i Genèvekonventionen, i krigens love.
Når man tænker på, hvordan man har behandlet Irak i det her Folketing, så er det meget præget af, at det her ikke er krig, det er sådan noget civil genopbygning.
Men det er krig, og krig er beskidt.
Morten Helveg Petersen (RV), 2006-01-19:
Det er jo sådan set en meget, meget skarp kritik, som udenrigsministeren kommer med, af lande, som vi ellers betragter som nærtstående allierede i alle mulige andre sammenhænge.
Altså, paradokset for os andre er jo, at Norge, Holland og stribevis af andre lande kan trække soldater ud i et væsentlig større antal end det danske kontingent på 530, og så bliver vi andre beskyldt for at gå terroristernes ærinde.
Det er altså store ord, må jeg sige til udenrigsministeren, i forhold til den virkelighed, som er ude i den store verden i dag.
Det ville jo være glædeligt, om den form for diskussion også kunne komme ind over kongerigets grænser og finde sted i salen her.
Det synes jeg måske ikke helt at regeringen har lagt op til.
Det var egentlig ikke det, der var anledningen til mit spørgsmål.
Jeg hører udenrigsministeren sige, at vi stræber efter et fredeligt Irak, det gør vi jo alle, og det er jo en god målsætning.
Men hvad indebærer det?
Hvornår har vi et fredeligt Irak?
Er det udenrigsministerens opfattelse, at Danmark skal være i Irak, indtil der er et fredeligt Irak?
Det kan jo i teorien være om – hvad ved jeg? – 25 år eller noget i den retning.
Per Kaalund (S), 2006-01-19:
Jeg forstår godt det svar, der blev givet her, og så vil jeg blot sige, at med hensyn til at gå terroristernes ærinde hørte vi den konservative ordfører, fru Pia Christmas-Møller, bruge stærke udtryk.
Jeg vil referere til dem, og jeg vil gerne spørge udenrigsministeren, om udenrigsministeren og den danske regering mener, at Holland går terroristernes ærinde.
Jeg så til min skræk, da jeg den 12. januar læste fru Helle Thorning-Schmidts svar, at udenrigsministeren minsandten var citeret for at sige, at ligesom statsministeren har udenrigsministeren igen og igen understreget, at regeringens mål selvfølgelig også er at få de danske soldater hjem hurtigst muligt, men at det at fastsætte en dato og en deadline vil være at gå terroristernes ærinde.
Per Stig Møller (KF), 2006-01-19:
Det har jeg ingen kommentarer til.
Per Kaalund (S), 2006-01-19:
Tak for det.
Blot for at præcisere med hensyn til tålmodighed: Vi har stor tålmodighed, også i forbindelse med demokrati, og vi har ikke mistet tålmodigheden med demokratiet.
Men vi har mistet tålmodigheden med regeringen, det er sådan set det, der ligger i vores bemærkninger, og det er derfor, vi har nævnt datoen den 1. juli 2006 som sidste frist.
Udenrigsministeren refererede til Berlingske Tidende fra den 12. januar angående nogle udtalelser af fru Helle Thorning-Schmidt, som ligger mere end et år tilbage.
Jeg vil blot sige, at udenrigsministeren også godt kan citere det svar, samme fru Helle Thorning-Schmidt gav den 12. januar på spørgsmålet om at forlade Irak, før det er blevet fredeligt, stabilt og demokratisk.
Fru Helle Thorning-Schmidt svarede: »Det hænger jo sammen med, at vi er nødt til at tage højde for den virkelighed, der eksisterer.
Jeg er desværre efterhånden overbevist om, at koalitionsstyrkerne på trods af de danske soldaters indsats er begyndt at blive en del af problemet frem for en del af løsning ...«.
Det gik igen i min tale, og jeg lovede jo at stille et spørgsmål til udenrigsministeren.
Men jeg får jo en anden omgang, og så kan jeg gøre det.
Per Stig Møller (KF), 2006-01-19:
Ja, man mistede tålmodigheden, men det var ikke med folket.
Det var jo med Saddam Hussein, og SF gav jo også i sit betænkningsbidrag kraftigt udtryk for, at man var meget utålmodig med Saddam Hussein, som man ønskede bragt for en domstol.
Det har man nu fået, men man er også utilfreds, for det skulle ikke være den domstol.
Men det var altså det, SF ønskede.
Nu er det jo ikke krigsgrundlaget, der diskuteres her, men naturligvis er der da nogle af ting, amerikanerne sagde om krigsgrundlaget, som senere har vist sig ikke at være holdbare.
Men jeg vil bare gøre hr. Hoydal opmærksom på, at det, vi dengang forelagde dette Folketing i beslutningsforslaget, gik på det manglende samarbejde med FN.
Høgni Hoydal (T), 2006-01-19:
Ja, det var jo et klart svar.
Jeg må understrege, at jeg har meget stor respekt – og det tror jeg alle har, også dem, der er imod krigen – for de danske soldaters indsats i Irak, og at jeg ikke finder det reelt, men faktisk meget utilstedeligt, hvis man prøver at sige, at de, der er imod Irakkrigen, er imod det, de danske soldater udretter i Irak, og nærmest siger, at det var de danske soldater, der traf beslutningen om at gå i krig.
Det er det jo ikke.
De er selvfølgelig udsendt til Irak af en regering med et spinkelt folketingsflertal bag sig, og de gør sikkert en fremragende indsats.
Og så vil jeg lige tilføje, at det jo er underholdende og spændende at høre udenrigsministerens læggen vægt på, hvor lang tid tingene tager i et demokrati, og at man ikke bare kan miste tålmodigheden med folk osv.
Var det ikke just det, man gjorde, da man fulgte trop med Bush og gik i krig uden at tænke over, hvor lang tid det ville tage, og hvad der skal til for at skabe et virkelig demokratisk samfund?
Per Stig Møller (KF), 2006-01-19:
Det ville jeg meget, meget gerne indrømme, hvis jeg kunne se, vi havde begået en fejl i forbindelse med udsendelsen af de 530 mand, vi har dernede.
Der kan da være sket personfejl, men med hensyn til strategien, indsatsen og målsætningen kan jeg ikke rigtig se nogen fejl, og der gøres en fremragende indsats dernede.
Høgni Hoydal (T), 2006-01-19:
Nu vil jeg ikke gå ind i en længere diskussion om det rigtige og/eller forkerte i det forslag til folketingsbeslutning, der er blevet fremsat som grundlag for Irakkrigen, men jeg undrer mig bare over, at jeg ikke hører nogen form for refleksion eller selverkendelse fra udenrigsministeren og heller ikke fra regeringen, og derfor vil jeg stille et meget enkelt spørgsmål: Vil udenrigsministeren medgive, at der er gjort noget forkert fra den danske regerings side i dens støtte til Irakkrigen og det, der er sket efterfølgende?
Er der noget, som ministeren vil indrømme er en fejl?
Per Stig Møller (KF), 2006-01-19:
Det vil jeg meget gerne forklare for hr. Kaalund, for det er meget centralt: Jeg nævnte, hvad al-Zawahiri sagde, nemlig at den amerikanske plan om at trække soldater ud af Irak betyder, at USA er blevet besejret af muslimer, og at muslimer i zawahirisk forstand er terrorister, er Al-Qaeda.
Hvad vil der ske, hvis man efterlader Irak i en situation, hvor al-Zawahiri kan sige: Nu har vi fået alle dem, der i vore øjne ikke er muslimer, smidt ud, også sydafrikanerne, også dem fra Madagaskar, altså alle fremmede, alle, der ikke er irakere – nu er han ikke selv iraker, men det generer ham altså ikke – og nu drejer det sig altså om at få den vestlige kultur ud?
Så vil de begynde at destabilisere område efter område, fordi de vil kunne pege på, at det kan lade sig gøre at tilintetgøre resultatet af de frie valg, der er blevet holdt i Irak, gennem terror.
Vi er der for at sikre, at den irakiske befolkning frit kan få lov at vælge sit samfund og ikke blive underlagt terrorister eller diktatorer
Jeg vil godt sige, at man jo principielt skal handle sådan, at ens egne handlinger også kan blive brugt af andre, og hvis alle andre handlede ved at gå ud, så ville man præcis efterlade det hele til dem, der for øjeblikket prøver at skabe maksimal uro for at forhindre demokratiet i at slå rod.
Holger K. Nielsen (SF), 2006-01-19:
Jo, jo, jeg anerkender lovligheden af den regering, det har jeg aldrig benægtet.
Det er da en legitim ret.
Jeg mener også, at det er en pligt for parlamentarikere, når vi sender danske tropper ud, at vi har en klar forestilling om, hvad farerne er for de danske tropper, hvad opgaven er, og hvad muligheden er for, at de kan løse opgaven, og hvorvidt der er en sammenhæng mellem mulighederne for, at man kan løse den opgave, og de ressourcer, man har osv.
Det er da nogle beslutninger, vi skal tage, vi kan ikke overlade ansvaret for vores beslutninger til den irakiske regering.
Den har et ønske, ja, men det er jo os her i Folketinget som politikere, der skal træffe beslutningen, og det er vores ansvar.
Morten Helveg Petersen (RV), 2006-01-19:
Det Radikale Venstre kan støtte beslutningsforslaget.
Forslaget forlænger mandatet for den danske deltagelse i NATO's mission i Afghanistan, ISAF, for 2006, og ud over forlængelsen udvides missionen for fra ca. 150 til omkring 350 soldater, ligesom fokus flyttes fra Kabul til det sydlige Afghanistan.
Som tidligere nævnt af andre ordførere vil de danske soldater primært skulle indgå i britiskledede enheder i Helmand- og Kandaharprovinserne.
Den demokratisk valgte regering i Kabul har behov for støtte til at skabe kontrol over alle dele af Afghanistan, og vi finder det også rigtigt at udbrede den afghanske centralregerings myndighed til andre dele af landet.
Dertil kommer, at det virker, som om der i den afghanske befolkning er grundliggende opbakning til tilstedeværelsen af udenlandske soldater.
ISAF kan siges at være en prøvesten for NATO's evne og vilje til at agere på den globale scene.
Vi finder de bemærkninger og intentioner, der er i beslutningsforslaget omkring ikke mindst samtænkningsperspektivet, interessante.
Vi vil følge udviklingen af det nøje.
Samtidig skal vi være meget nøgterne og åbne med med hensyn til, at det, vi begiver os ind i her, er farefuldt, og at det er en kompleks og farlig sikkerhedssituation, hvad beslutningsforslaget også giver udtryk for.
Det er farlige områder at operere i, og det skal vi være meget åbne og nøgterne omkring.
Dertil kommer, at der vil være behov for at følge operationen nøje.
Der lægges også op til i beslutningsforslaget, at et dansk styrkebidrag tidligst vil blive udsendt, når NATO vurderer, at de nødvendige militære kapaciteter for ISAF's indsats er til stede i det sydlige Afghanistan.
Så heri ligger, at der er mange ting, som vi skal følge løbende, men Det Radikale Venstre kan støtte beslutningsforslaget.
Endelige vil jeg sige, at vi i udvalgsbehandlingen også vil interessere os lidt for, hvordan man kan komme det nærmere med hensyn til, hvad der er af strategier for en tilbagetrækning, og hvad af der er succeskriterier på den lange bane, jævnfør den diskussion, vi har haft, og debatten, vi har haft tidligere på dagen om Irak.
Men vi kan støtte beslutningsforslaget.
Pia Christmas-Møller (KF), 2006-01-19:
Jeg bøjer mig helt for den opfattelse, at forsvarsministeren har større autoritet end mig, men jeg kan jo kun udtrykke, hvad jeg har af viden, og den viden, jeg har, indebærer altså, at de danske styrker ikke skal indsættes i frontlinjen, når det drejer sig om bekæmpelse af narkokriminalitet, og herunder opiumdyrkning.
Det er ikke formålet.
Formålet er, at de danske styrker skal indgå i ISAF, og det indebærer andre opgaver, og det kan forsvarsministeren selvfølgelig uddybe senere, når hr. Holger K. Nielsen anmoder om det, men det er altså sådan, det forholder sig efter min bedste overbevisning.
Holger K. Nielsen (SF), 2006-01-19:
O.k.: »indirekte«.
Hvad skal det så betyde?
Men jeg kan forstå, at man ikke kan regne med, at det bliver en del af kommissoriet, en del af opgaven for de danske styrker, at de skal ud og brænde valmuemarker af i Afghanistan, og at den artikel, der er i Information i dag, bygger på fuldstændig forkerte forudsætninger.
Det vil jeg høre fra den konservative ordfører, men jeg vil selvfølgelig også høre det fra forsvarsministeren, for det giver nok lidt mere autoritet i svaret.
Men det er i hvert fald interessant, det her.
Pia Christmas-Møller (KF), 2006-01-19:
Det forholder sig sådan, at det ikke bliver en primær, direkte opgave for de danske styrker at deltage i bekæmpelse af opiumdyrkningen og narkokriminaliteten, men vores aktiviteter i den sydlige og østlige del af Afghanistan kan indirekte selvfølgelig undertiden blive kædet sammen med den slags aktiviteter.
Men det er ikke en primær og direkte opgave, det kan højst blive indirekte, så det er altså en forkert oplysning, hr. Holger K. Nielsen har fra Information.
Holger K. Nielsen (SF), 2006-01-19:
Det er om en bemærkning, som jeg muligvis har misforstået, men lad mig lige prøve at få det præciseret: Jeg forstod den konservative ordfører sådan, at hun sagde, at de danske styrker ikke direkte skal involveres i at bekæmpe narkokriminalitet.
Hvis det er rigtigt opfattet, så er det interessant, for man kan læse i dagbladet Information i dag, at det er et direkte pålæg, direkte en vigtig del af opgaven for de danske styrker, at man skal brænde opiumsvalmuemarker af.
Jeg vil da godt høre, om det er noget, den konservative ordfører er bedre orienteret om, end jeg er, og det synes jeg vi skal have afklaret her, enten ved et svar fra fru Pia Christmas-Møller eller i hvert fald fra forsvarsministeren – for det er jo meget interessant, om det er en del af opgaven.
Pia Christmas-Møller (KF), 2006-01-19:
Jeg kan forstå, at hr. Kaalund lader Socialdemokratiets udenrigspolitik pantsætte hos nogle hollændere, og det må være hr. Kaalunds og Socialdemokratiets problem, men at det vil få alvorlige konsekvenser for irakerne, hvis man nu, lige nøjagtig nu, traf beslutning om at trække de internationale tropper ud, ja, det vurderer Forsvarets Efterretningstjeneste jo også.
I trusselsvurderingen skriver man direkte på side 2: Situationen i Irak vil sandsynligvis eskalere til en egentlig borgerkrig, hvis koalitionen forlader Irak, før de irakiske sikkerhedsstyrker er i stand til at opretholde sikkerheden.
Det står der direkte.
Det er jo i direkte forlængelse af, hvad de irakiske ledere selv vurderer.
Husk lige på, at det er demokratisk valgte ledere i Irak, der beder FN, der beder os om fortsat at blive der.
Irakerne mener det jo også selv.
De meningsmålinger, vi har fået refereret her i salen, har jo kun været kvart refereret, for selvfølgelig vil irakerne som sådan gerne have den internationale styrke ud, det vil vi også gerne selv, men når man spørger, om det skal være nu, så er der er et markant flertal, som siger nej tak, det skal først være på et senere tidspunkt, hvor de selv kan varetage sikkerheden på deres eget territorium.
Hans Kristian Skibby (DF), 2006-01-19:
Med det fremlagte beslutningsforslag skal Folketinget tage stilling til, om danske militære styrker i den internationale sikkerhedsstyrke, ISAF, i Afghanistan skal styrkes med et bidrag på ca. 200 personer til i alt 360 personer.
Ønsket om flere udstationerede i Afghanistan skal ses i lyset af, at NATO i forbindelse med overdragelsen af ansvaret for ISAF-missionen i august 2003 udarbejdede en operationsplan, der i fireetapers modulopbygning gradvis skulle udbygge den militære sikkerhedszone og dermed gøre operationsområdet, hvor sikkerhedsstyrkerne skal være, bedre i stand til at udføre deres opgave.
Dansk Folkeparti anerkender vigtigheden af, at hele Afghanistan på sigt vil kunne komme under den afghanske centralregerings myndighed for herigennem at øge stabiliteten for civilbefolkningen og understøtte reformarbejdet i hele Afghanistan.
Dansk Folkeparti støtter således forslaget, men vil samtidig gerne holde regeringen fast på løbende at vurdere det danske bidrags sammensætning med henblik på at sikre en effektiv opgavevaretagelse.
Jeg tænker her specielt på debatten omkring indsættelse af eventuelle sikkerhedsstyrker, jægerkorpset osv.
Det er vigtigt, at de danske soldater, som er på missioner i udlandet, til stadighed er udstyret med velbeskrevne opgaver og kender deres rettigheder og pligter.
Den her situation skulle dog være forbedret nu, men det er vigtigt, når folk kommer af sted, at vi også ad den vej sikrer, at udstyret er på plads, inden vi sender folk af sted.
Det andet er den forkerte rækkefølge.
Med de kommentarer kan vi støtte forslaget.
Per Kaalund (S), 2006-01-19:
Vi føler os trods alt rimelig – efter omstændighederne – trygge, forstået på den måde, at det er en NATO-operation, der er tale om, der er et klart FN-mandat, og vi skal arbejde tæt sammen med englænderne, som vi i forskellige sammenhænge har haft et udmærket samarbejde med.
Det er tanken, at danskerne skal være en del af en engelsk kampgruppe.
Jeg deler også den opfattelse, der blev givet udtryk for i radioens P 1 i morges af vores chef dernede, Blixenkrone-Møller, som giver udtryk for, at de folk, vi sender ud i disse missioner, har den fornødne uddannelse – de vurderes højt, hvad det angår – og at også udstyret er på plads.
Det er klart, at vi også har specialstyrkerne i ryggen, de har tidligere været dernede, og i givet fald må man jo vurdere, om de også i visse af opgaverne skal sættes ind.
Holger K. Nielsen (SF), 2006-01-19:
Jo, men er hr. Per Kaalund klar over, at det vil kræve noget helt fundamentalt anderledes dernede end det, man har været i gang med omkring Kabul og andre steder i Afghanistan?
Det er med andre ord noget, der i langt højere grad ligner situationen i Irak end den i resten af Afghanistan, og derfor er man nødt til at overveje det her ganske, ganske nøje, før man kaster sig ud i det.
Per Kaalund (S), 2006-01-19:
Vi har ikke på den måde sat lighedstegn mellem det, der for nærværende foregår i Irak, og det, som vi agter at foretage os i Afghanistan.
Der ser vi det som en fortsættelse geografisk ned mod de sydlige og østlige egne, Helmand- og Kandaharområdet, hvor vi ved – det fremgår jo også af trusselsvurderingerne – at der stadig væk er Al-Qaeda-celler, og der er træningslejre osv.
Derfor mener vi, at det er en noget farligere opgave dernede, det erkender vi, men at det er en oprydningsopgave, således at man får udbredt de centrale afghanske myndigheders kontrol med de områder.
Det er det, vi ser som missionen.
Frank Aaen (EL), 2006-01-19:
Jeg tager ordet for at takke ministeren for de trods alle de andre uenigheder i denne sag så dog positive bemærkninger om de ting, vi drog frem i debatten, om en freds- og forsoningsproces, og jeg synes faktisk, der lød flere gode takter i det, ministeren sagde, som jeg mener vi bør drøfte efterfølgende for at se, om det kan udvikles videre.
Der, hvor der er den største uenighed, er selvfølgelig, når udenrigsministeren siger, at det er en både-og-proces, dvs. både fred og forsoning og en fortsat voldsom krigsindsats.
Jeg må sige, at det tror vi ikke på virker.
Problemet er jo, at mange grupper skal inddrages i en freds- og forsoningsproces, både baathister, oprørere, nationalister og nogle af de religiøse grupper.
Jeg tror ikke, terroristerne kan inddrages i sådan en proces, men alle de andre grupper, som er en del af oprøret mod besættelsen, skal jo inddrages i freds- og forsoningsprocessen.
Så længe der er en krig, som der er i øjeblikket, hvor det både er krig mellem disse forskellige grupper og den amerikanske besættelse og de irakiske sikkerhedsstyrker og oven i købet i et stigende omfang, som det sker, så er det jo vanskeligt at forestille sig, at man kan lave en fredsog forsoningsproces, hvor de selv samme grupper bliver inddraget, og hvor der er tillid til, at de kan tale sammen uden at slå hinanden ihjel.
Det er derfor, vi siger, at det første skridt til at få gang i sådan en freds- og forsoningsproces i virkeligheden er, at vi siger, at nu stopper vi med krigsindsatsen.
Det kan være, vi så kan tænke i nogle andre baner for at sikre en form for fredsbevarende styrke i Irak, som alle parter har tillid til, i modsætning til de styrker, der er der i øjeblikket, og som det jo er klart, at ikke alle parter har tillid til, og at vi kan begynde på den vej og så få gang i en freds- og forsoningsproces.
Jeg tror altså, det er nødvendigt og meget mere konstruktivt at tænke i den retning.
Mit afsluttende spørgsmål til udenrigsministeren skal bare være: Hvad kan vi gøre?
Hvad vil regeringen gøre?
Hvad kan vi i fællesskab gøre for at udvikle tanker i den retning, så vi også får et alternativ?
Det er jo lidt korrekt, at hvis man kun siger, at tropperne skal ud, og ikke har andet svar, så har vi jo ikke givet nogen løsning på det morads, som vi har draget irakerne ind i.
Derfor skal vi selvfølgelig bruge energi på at udvikle alternativet, og det skal vi så åbenbart, hvad enten vi er tilhængere af det forslag, vi har til debat i dag, eller vi ikke er.
Vi vil selvfølgelig foreslå, at man lod være med at fortsætte den indsats, vi er en del af i øjeblikket, og fik gang i en anden, men vi vil under alle omstændigheder meget gerne være med til at drøfte, også med regeringen, hvordan vi kommer videre med at diskutere andre midler til fred og forsoning i Irak.
Holger K. Nielsen (SF), 2006-01-19:
Jeg må sige, at jeg er lidt undrende over for den socialdemokratiske melding her, når jeg tænker på den melding, man havde til irakaktionen, hvor man jo sagde, at den militære besættelse er blevet en del af problemet i stedet for en del af løsningen.
Vil hr. Per Kaalund ikke medgive mig, at den aktion, vi skal ud i nu i det sydlige Afghanistan, har meget større lighedspunkter med det, vi kender til fra Irak, end det, vi har kendt til fra Afghanistan indtil nu?
Det er med andre ord en situation, der minder meget om Irak, med oprørsgrupper, med terrorgrupper, med en befolkning, hvor Taleban har langt, langt større indflydelse, end de har andre steder i Afghanistan, hvor opiumsproduktion skal bekæmpes – sådan som vi har forstået det – og hvor man skal sikre et alternativt grundlag for de lokale bønder.
Kan man få det?
Hvordan tror hr. Per Kaalund de lokale bønder vil reagere, hvis man går ud og fjerner deres eksistensgrundlag?
Det er med andre ord en langt, langt farligere opgave.