runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Marianne Jelved (RV), 2003-10-09:
Ja, det er et kærkomment emne, for jeg har ikke taget så meget økonomi med i min egen tale, og der skal ikke herske nogen tvivl om, at 2010-målsætningen er sund fornuft efter alt, hvad vi ved i dag, og hvad vi vidste, dengang betænkningen blev lavet
Jeg har kvitteret over for Venstre og De Konservative mange gange.
De har taget målsætningerne til sig og gjort det til regeringens målsætninger.
Derfor var det jo også en overraskelse, at jeg skulle høre hr. Mogens Lykketoft udtale, at det ikke var muligt at nå den gældsnedbringelse, men hr. Lykketofts argumentation var jo, at det var på baggrund af regeringens politik.
Det kan jeg have stor forståelse for, for jeg mener, at der med den politik, regeringen fører, er stor risiko for, at man ikke kan nå den målsætning.
Men jeg holder bare regeringen fast på, at regeringen ønsker den målsætning opnået, og det støtter Det Radikale Venstre, og vi vil bidrage, hvor vi overhovedet kan komme til det.
Så jeg ved ikke rigtig, hvor meget mere jeg skal sige om det, men jeg har fået den opfattelse, at Socialdemokratiet stadig væk arbejder efter den målsætning.
Det har jeg så noteret mig.
Jens Rohde (V), 2003-10-09:
Nu lagde jeg jo mærke til, at hr. Mogens Lykketoft forsvandt meget hurtigt fra salen, da jeg begyndte at stille spørgsmål om det politiske ægteskab mellem fru Marianne Jelved og hr. Mogens Lykketoft.
Det er jo ikke nogen hemmelighed, det har det i hvert fald heller ikke været fra fru Marianne Jelveds side, at der har været nogle diskrepanser mellem Socialdemokraterne og Det Radikale Venstre her.
Det er der sådan set ikke så meget mærkeligt i, men jeg vil gerne bede om fru Marianne Jelveds kommentar til den overbudspolitik, som Socialdemokraterne tilsyneladende har valgt at føre ud fra de meldinger, som kom fra den socialdemokratiske formand på den socialdemokratiske kongres.
Her blev det jo bl.a. gjort klart fra hr. Mogens Lykketofts side, at man ikke længere ønsker at gå efter 2010-målsætningen, som jo dog blev lavet mellem Socialdemokraterne og Det Radikale Venstre.
Det vil jeg meget gerne have en kommentar til fra fru Marianne Jelved.
Marianne Jelved (RV), 2003-10-09:
Jeg er da enig i, at der heldigvis er utrolig mange af dem, der starter i skolepraktik, der afslutter deres uddannelse i en virksomhedspraktik med en restaftale, og hvad det nu hedder.
Men jeg synes, det er regulært, at når man kommer ud i en virksomhed og deltager i produktionen, at så oppebærer man også en løn, der er passende i forhold til den værditilvækst, man bidrager med.
Sådan er det ikke i en skolepraktikordning.
Der er det en skoleuddannelse, hvor man ikke deltager i en værditilvækst, der kan afføde en indtjening.
Vi ser på den ordning, som er nu.
Det forhandles.
Vi er opmærksomme på de risici, der ligger, som hr. Frank Jensen nævnte. Det er jo ærgerligt, at Socialdemokratiet ikke er med i aftalen, men vi skal nok varetage opgaven godt.
Frank Jensen (S), 2003-10-09:
Jeg forstår naturligvis det hensyn, man har, over for den part, man sidder og forhandler med.
Men jeg synes, der var et lille halmstrå i fru Marianne Jelveds svar til hr. Aage Frandsen, idet hun sagde, at der var nogle forskelle i de betingelser, som skulle betyde, at de, der var i skolepraktik, nærmest var favoriseret i forhold til dem, der var i virksomhedspraktik.
Hvis det var det, det drejede sig om at få høvlet ned, sådan at der var overensstemmelse mellem skolepraktik og virksomhedspraktik, så kunne jeg jo sagtens forstå og vel også argumentere for, at det blev den løsning.
Men jeg håber, at fru Marianne Jelved er enig med mig i, at det, der er vigtigt, er uddannelsesgarantien, og så er det fantastisk vigtigt, at de unge mennesker, som kommer i skolepraktik, ikke oplever sig som skubbet fra noget over i noget, der er andenrangs.
Heldigvis slutter de fleste af de elever ude i virksomhedspraktik, men problemet kan jo være, at hvis der ikke er ordnede forhold også aflønningsmæssigt i skolepraktik, så vil de elever simpelt hen vælge ikke at gøre deres erhvervsuddannelse færdig, og vi har et for stort frafald i forvejen.
Jeg håber, at fru Marianne Jelved er opmærksom på det ansvar, der er for, at vi ikke får et endnu større frafald i erhvervsuddannelserne end det, der allerede er.
Marianne Jelved (RV), 2003-10-09:
Jeg synes da, det kunne være fint, hvis vi hjalp Socialdemokraterne med folkeskoleforliget, og Socialdemokraterne hjalp os med erhvervsuddannelsesforliget, men så god er verden jo ikke. Det Radikale Venstre mener, at der skal være en uddannelsesgaranti for de unge, der vælger erhvervsskolerne. Vi mener ikke, at skolepraktikken skal være noget, der diskvalificerer unge.
Der er ikke tale om at afskaffe den totalt.
Den er stadig væk en mulighed og må være det, men i et reduceret omfang, fordi vi gerne vil gå en anden vej.
Det er en del af aftalens hensigt.
Det står vi ved.
Jeg talte ikke om parallelisering mellem unge, der går i skolepraktik, og unge, der er ude i praktik i virksomhederne.
Jeg talte ikke om en parallelisering.
Det er bare, så det er helt klart.
Vi ser på den problemstilling, der er omkring ydelsesniveauet.
Der står ikke nogen steder, at de skal på SU-niveau.
Vi er ikke færdige med forhandlingerne, så hr. Frank Jensen må vente lidt med at få svar helt konkret.
Frank Jensen (S), 2003-10-09:
Som det er fremgået af debatten tidligere på dagen, så er S og R kommet til to forskellige konklusioner på overvejelser om at indgå aftaler med den nuværende regering.
Vi har været inde på folkeskolen, og nu har hr. Aage Frandsen jo også over for fru Marianne Jelved nævnt erhvervsskoleaftalen, som Det Radikale Venstre valgte at gå med ind i. Sådan som jeg hørte fru Marianne Jelved, så føler begge vore partier et meget stort ansvar der, hvor vi vælger at indgå aftaler med den nuværende regering, også selv om den anden tidligere regeringssamarbejdspart har valgt at være udenfor.
Sådan føler vi det i hvert fald i forhold til folkeskolen, at her har vi også et særligt ansvar for at sikre noget af det fælles gods, som de to partier, tidligere regeringspartier, havde sammen.
Jeg håber og tror også, Det Radikale Venstre føler samme ansvar i forhold til erhvervsskoleområdet.
Nu hørte jeg så fru Marianne Jelved tale om skolepraktikken.
Det er en meget vigtig sag.
Det var vigtigt, at vi fik den ind i sin tid, det var helt tilbage til Schlüterregeringens tid, for at sikre at der er en uddannelsesgaranti for de unge, også dem, der vælger erhvervsuddannelserne.
Derfor lagde jeg meget mærke til, at fru Marianne Jelved sagde, at det, der kunne blive tale om, var en parallelisering mellem forholdene for dem, der er i praktik på virksomhederne, og så dem, der bliver i skolepraktik,
Det håber jeg fru Marianne Jelved kan bekræfte, for de overvejelser, jeg har hørt om, går jo på, at man skal ned på SU-niveau, og så vil det jo altså være en andenrangsuddannelse, vi får skabt for skolepraktik, og det håber jeg ikke Det Radikale Venstre bidrager til.
Marianne Jelved (RV), 2003-10-09:
Vi mener, at kontanthjælpen skal gælde for alle, uanset hvordan de kommer, altså efter de regler, der i øvrigt gælder for kontanthjælpen.
Vi vil ikke gøre kontanthjælpen til en ydelse på linje med dagpenge, som er uafhængige af husstandsindkomsten, bare for en sikkerheds skyld.
Jeg vil gerne sige, at hvis man sammenligner det engelske og det danske bistandssystem bredt forstået, så er der faktisk en del, der har den opfattelse, at når Danmark var i stand til at skabe den relativt gode beskæftigelse, som vi var op igennem 1990'erne, så er det bl.a., fordi vi ikke har borgere, der skal kæmpe mod fattigdom, fordi vi har et rimeligt ydelsesniveau for folk, der er ledige.
Så har de overskud til at kunne koncentrere kræfterne om at skabe sig noget arbejde.
Det er en helt anden situation, hvis man skal kæmpe mod fattigdommen samtidig, så det er en dårlig løsning
med startydelsen.
Line Barfod (EL), 2003-10-09:
Det glæder mig, at fru Marianne Jelved siger, at det ikke virker, hvis man vil have folk i arbejde, at de så næsten ingenting har at leve for.
Vi havde for nylig en konference
Jeg håber, at der snart kan skabes flertal for, at man igen kan få nok at leve af, og jeg håber, at De Radikale så også vil være med til at sige, at det skal gælde for alle i landet, at man skal have den samme kontanthjælp.
Uanset ens etniske baggrund, uanset ens alder eller andre forhold skal man have en kontanthjælp, der er høj nok til, at man kan leve af den.
Vil De Radikale være med til det?
Marianne Jelved (RV), 2003-10-09:
Ja, vi vi gerne være med til at afskaffe den startydelse.
Vi gjorde jo et forsøg i SR-regeringstiden med en integrationsydelse og regler omkring den måde at gøre det på ud fra den samme filosofi, som regeringens ministre, bl.a. integrationsministeren siger.
Vi måtte bare konstatere, at det ikke fungerede.
Vi mener ikke, at det er en god måde at gøre tingene på,
og jeg har fortrudt, at vi har været med til den integrationsydelse.
Det indrømmer jeg.
Nu bliver det brugt imod os som et forsvar for startydelsen.
Men vi er imod den startydelse, og vi er imod, at man skaber et proletariat, som det er næsten umuligt at komme ud af.
Og det er en alt for unuanceret måde at betragte den problemstilling på.
Line Barfod (EL), 2003-10-09:
Fru Marianne Jelved sagde mange smukke ord om ligeværd og respekt for ethvert menneske.
Man kan jo kun være enig i, at det er det, samfundet bør bygge på.
Derfor vil jeg da også gerne høre, om De Radikale forhåbentlig har fortrudt, at man i sin tid fandt på, at de, der var kommet hertil fra andre lande, skulle have halv ydelse, når de var på kontanthjælp, og man derfor, når det bliver muligt, vil være med til at afskaffe starthjælpen, sådan at vi undgår den store polarisering i samfundet, som fru Marianne Jelved udmærket beskrev.
Marianne Jelved (RV), 2003-10-09:
Det sidste var ikke et citat fra mig, skal jeg lige sige.
Jeg færdes altså også i det ganske land, jeg taler også med mange borgere, og jeg kan oplyse over for hr. Jesper Langballe, at den entydighed, der ligger i det, når både fru Pia Kjærsgaard og hr. Jesper Langballe siger »den danske befolkning«, ikke er så entydig.
Også i Danmark deler vi os efter anskuelser.
Det giver sig udtryk på mange måder.
Så hr. Jesper Langballe er ikke talerør for den danske befolkning.
Hr. Jesper Langballe er talerør for en del af den danske befolkning, det anerkender jeg, ligesom jeg går ud fra, at hr. Jesper Langballe anerkender, at jeg er talerør for en anden del af den danske befolkning.
Det er på den
baggrund, at vi kan have den debat, vi har her i Folketinget.
Men nu handler det om nogle mennesker, der bor i Danmark, som vi gerne skulle have integreret, og hvor det ville tjene fælles interesser, hvis vi kunne føre en diskussion og en debat i en tone, som gør, at virksomhederne ikke bliver bange for at integrere de mennesker, som har brug for en hjælpende hånd.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-10-09:
Nu ved jeg ikke, om fru Marianne Jelved bemærkede det, men den konservative ordfører ville ikke oplyse, hvor mange penge, Det Konservative Folkeparti modtager i bidrag fra A.P. Møller.
Det går jeg ud fra ikke er noget problem med Det Radikale Venstre, der vil der være fuld åbenhed omkring det forhold, men ikke desto mindre har vi jo konstateret, at Det Radikale Venstre har indtaget en meget positiv holdning, desværre vil jeg sige, over for olieaftalen.
Men - og det er det spørgsmål, jeg så gerne vil stille - jeg går da ud fra, at Det Radikale Venstre ikke vil være med til at vedtage en i øvrigt sandsynligvis grundlovsstridig klausul, som indebærer, at vi fraskriver os retten til at ændre beskatningen i Nordsøen i næsten fyrretyve år.
I måske 10 eller 15 valgperioder frem
Det er noget hidtil helt uset, og jeg håber da, jeg kan få et tilsagn om, at det ikke er en form for skattepolitik, som Det Radikale Venstre vil medvirke til.
Marianne Jelved (RV), 2003-10-09:
Ja, det er fuldstændig korrekt, at de bidrag, der gives til os fra virksomheder under A.P. Møller-koncernen, kan ses på vores hjemmeside og i vores regnskab.
Det har vi vedtaget.
Økonomi- og erhvervsministeren har fået et mandat, nogle rammer, nogle ønsker for, hvad der helst skulle være opfyldt i en aftale, herunder f.eks. en 20 pct.s statsdeltagelse.
Det er vores vurdering, når man nu tænker på, at det er en forhandling, og der skal indgås kompromiser, at den aftale, der er kommet, stort set er tilfredsstillende.
Men det er klart, at det jo er under forudsætning af, at tingene er lovmedholdelige i forhold til grundloven.
Og det er under forudsætning af, at alle de mellemregninger osv., der skal lægges til grund for det, er af en sådan karakter, at man kan sige, at aftalens hensigt også er opfyldt.
Alt det ved økonomi- og erhvervsministeren selvfølgelig, det har jeg sagt til ham, men jeg har ikke noget grundlag for at sige, at det ikke er tilfældet på nuværende tidspunkt.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-10-09:
Det synes jeg kunne være et eksempel til efterfølgelse for regeringspartierne.
Men så vil jeg godt uddybe mit spørgsmål med hensyn til olieaftalen, for jeg har forstået det sådan på udtalelser fra radikale folketingsmedlemmer, at man faktisk har en bekymring med hensyn til, hvad der sker, hvis vi f.eks. nedsætter ejendomsskatterne, f.eks. på EU-plan selskabsskatterne.
Hvad sker der, hvis vi indfører CO2-afgifter?
Skal vi så på et tidspunkt til at udbetale store kompensationer til A.P. Møller, men ikke til de andre selskaber, således at der opstår en forskelsbehandling?
Jeg er glad for, at vi får den tilkendegivelse, at Det Radikale Venstre er enig med os i, at der skal ske en gennemgribende analyse af de her ting, før det kan vedtages i Folketinget.
Det vil jeg gerne bede om en bekræftelse af.
Jeg synes, det ville være meget ubehageligt, hvis vi stod i en situation, hvor Det Radikale Venstre gik sammen med den borgerlige regering om at vedtage noget, som om 2, 3, 4 år under en kommende SR-regering skulle vise sig at binde og baste fru Marianne Jelved som minister på en måde, hun ville synes var meget ubehagelig.
Ole Stavad (S), 2003-10-09:
Jeg vil godt takke for afklaringen.
Det er jo noget, vi så må tale fornuftigt med hinanden om inden for valgforbundet; men det skuffer mig, at hr. Tórbjørn Jacobsen ikke mener, at repræsentanter, der sidder som medlemmer af henholdsvis Lagtinget og Landstinget, udpeget af Lagtinget og Landstinget som fuldgyldige medlemmer med fuld stemmeret og alle rettigheder som alle mulige andre, ikke efter hr. Tórbjørn Jacobsens opfattelse kan betragtes som repræsentanter for henholdsvis Færøerne og Grønland. Jeg har mødt meget aktive repræsentanter for Lagtinget og Landstinget, og jeg glæder mig over, hvor stor vægt man lægger på det nordiske samarbejde.
Det, jeg godt ville spørge ind til i hr. Tórbjørn Jacobsens tale her for et øjeblik siden, var repræsentationen i Nordisk Råd.
For som retstilstanden er i dag, så har Grønland og Færøerne jo deres egne selvstændige repræsentanter.
Godt nok indgår man i den danske delegation, men man har sine egne repræsentanter udpeget af henholdsvis Landstinget og Lagtinget.
Derfor kunne jeg da forestille mig, at hr. Tórbjørn Jacobsen anser det for netop at være et skoleeksempel på, hvordan man ønsker at blive behandlet, og hvordan man opfatter sig selv, at man i den nordiske sammenhæng indgår med fuldt ligeværdige repræsentanter udpeget ikke via det danske Folketing, men via sine egne folkevalgte forsamlinger.
Derfor blev jeg en lille smule forvirret over, at hr. Tórbjørn Jacobsen, forstår jeg, ønsker at blive repræsenteret også via Folketinget.
Jens Rohde (V), 2003-10-09:
Jeg kan så konstatere, at hr. Nørgård Pedersen ikke vil høre - eller ikke kan, det ved jeg ikke - men han hører i hvert fald ikke efter, hvad der egentlig bliver sagt, heller ikke svarene på de spørgsmål, hr. Mogens Nørgård Pedersen stiller her fra Folketingets talerstol, spørgsmål, som han har stillet til mig tidligere i dag.
Jeg må spørge mig selv: Hvad i alverden stiller man dog spørgsmål for, hvis man sådan fuldstændig lukker ørerne for de svar, der kommer? Hr. Nørgård Pedersen taler om, at det eneste, vi vil gøre i kampen mod den negative sociale arv, er at lave læseplaner i børnehaverne.
For det første er det en kraftig forenkling af tingenes tilstand, men derudover har jeg flere gange over for hr. Mogens Nørgård Pedersen og også i min tale redegjort for en række initiativer: tværfaglig indsats hos jordemødre og sundhedsplejersker, penge til efteruddannelse af sagsbehandlere, penge til børnehus for udsatte børn, styrket faglighed også i folkeskolen, overordnede strategier for familiens ret og pligt, kompetenceudvikling, tidlig indsats osv. osv. Så kan man da ikke stå her og sige, at det eneste, der sker fra regeringens side, er, at man laver læseplaner i børnehaverne.
Det er ikke rimeligt.
Mogens Nørgård Pedersen (KRF), 2003-10-09:
Jeg vil gerne først takke hr. Jens Rohde for de pæne ord om min forgænger; dem vil jeg gerne tilslutte mig, for ham har jeg også meget respekt for, og det har jeg stadig væk.
Når jeg nævner det, har jeg jo ikke sagt, at det er det, regeringen går efter, jeg har bare sagt, at det jo måtte være det, som ligger forude - det, som er synet.
Det, jeg gerne vil understrege over for hr. Jens Rohde, er, at det er vigtigt for os i Kristeligt Folkeparti, at værdi ikke er noget, man præsterer som menneske - det er noget, man har.
Det håber jeg da at vi langt hen ad vejen er enige om.
Jens Rohde (V), 2003-10-09:
Jeg vil bare sige, at jeg normalt ikke er særlig sart i debatten.
Jeg giver selv en gang imellem og har derfor heller ikke noget imod at modtage, men jeg synes dog, det er forstemmende, uværdigt og jo decideret usandt, når hr. Mogens Nørgård Pedersen her fra Folketingets talerstol sammenligner regeringens og Venstres politik med Helmuth Nyborgs tanker og sætter den i forbindelse med det.
Alle ved - alle - at også Venstre tager stærkt afstand fra de tanker, som der blev givet udtryk for dér, så det er ganske enkelt helt urimeligt, og jeg synes, det er unfair, at hr. Nørgård Pedersen ikke kan svinge sig op til et lidt højere niveau; det kunne hans forgænger dog.
Marianne Jelved (RV), 2003-10-09:
Nu formulerer hr. Keld Albrechtsen sig jo meget, meget elegant, så derfor vil jeg for en sikkerheds skyld sige, at det er ikke sikkert, at Det Radikale Venstre er enig med Enhedslisten i alting i olieaftalen eller i, hvad der skal ligge som forudsætning for, at man kan nikke ja til den eller godkende den.
Bare for en sikkerheds skyld: Vi tager stilling selv.
Men det er under forudsætning af, at vi skønner, det er den type aftale, det skulle være, og at det hele også harmonerer med grundloven.
Mogens Nørgård Pedersen (KRF), 2003-10-09:
Jeg ved ikke, om vi taler forbi hinanden, eller vi er på forskellige udviklingsniveauer.
Det kan godt være, jeg hører til dem, der ikke har fået så meget »noget for noget«, som hvis jeg nu havde gået i gymnasiet.
Det har jeg så ikke, men jeg tror alligevel, at jeg må holde fast i, hvad jeg har sagt.
Jeg har meget respekt for de initiativer, Venstre tager, og som hr. Jens Rohde ridser op her.
Det, jeg bare gerne vil med min ordførertale, er at være med til at sætte fokus på værdierne, som vel også hr. Jens Rohdes parti ønsker, og derudover sige: Jamen hvad gør vi så konkret?
Vi kan sagtens behandle i periferien.
Vi ønsker ikke et samfund, hvor vi behandler symptomerne; vi ønsker et samfund, hvor vi behandler, havde jeg nær sagt, ondets rod, og hvis vi skal gøre en forskel med hensyn til at bryde den sociale arv for alvor, så skal vi ind og have fat i familien.
Pia Kjærsgaard (DF), 2003-10-09:
Vi tror på, at frit valg gør, at folk bliver mere prisbevidste, at der er muligheder at vælge imellem, men jeg er da helt enig i, at socialministeren nok burde svare mere konkret på de spørgsmål, hun er blevet stillet om det her.
Det synes jeg helt bestemt en minister bør gøre, og det ved
jeg at vores socialordfører også har foreholdt socialministeren, så det er da bestemt ikke et spørgsmål, vi glemmer.
Det er ærgerligt.
Det kan kommunerne ikke være bekendt.
Det er kommunernes ansvar, og giver vi penge til kommunerne, er det nok en bedre idé, hvis vi siger: Her får I en sum penge, og de skal bruges til det formål og ikke andre.
Det vil vi absolut tage op en anden gang, hvor kommunerne nok får behov for flere penge, også til de ældre.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-10-09:
Statsministeren forsøgte at forklare, at det afstemningstema, som vi skal have ved folkeafstemningen om forfatningstraktaten, skulle være til at forstå.
Men så må jeg bare spørge statsministeren: Vi får jo to debatter i én, en debat, som handler om forfatningstraktaten, og en debat, der handler om, hvordan undtagelsen på det retlige område egentlig skal se ud. Der vil jeg minde statsministeren om, at jeg på et tidspunkt havde et andet forslag til en ændring af den retlige undtagelse.
Det var der ikke nogen, der ville støtte, men det var dog et forslag, og det gik i den modsatte retning af det, statsministeren kom med.
Hvorfor skulle dét så ikke indgå i debatten?
Så vi får simpelt hen to debatter, en om forfatningstraktaten og en om, hvordan den retlige undtagelse skal ændres, hvis den skal ændres.
Jeg ved, at f.eks. fru Ritt Bjerregaard og fru Marianne Jelved gerne vil have den ændret på en helt anden måde, nemlig ved at have den helt ophævet; det var også en mulighed.
Og den debat kommer så til at køre samtidig med debatten om forfatningen.
Det er jo noget værre rod, hr. statsminister.
Jeg bliver altså nødt til at insistere på, at vi får en ny drøftelse af det, for det bliver to folkeafstemninger i en, og vi ved ikke, hvad vi stemmer om.
Og hvis man går ind for det ene og ikke for det andet, hvordan skal man så løse det problem?
Det duer simpelt hen ikke, og derfor må de forhandlinger med partierne gå om.
Det er bare det, jeg så mindeligt beder om.
Margrethe Vestager (RV), 2003-10-09:
Jamen så kan vi jo glæde os over, at Dansk Folkeparti har fået for en halv milliard kroner frit valg; at man for 500 mio. kr. gerne vil købe et frit valg på nederste hylde,
må man sige, for det er jo det, der er kommet ud af det.
Når man ser de opgørelser, der er lavet indtil videre, er der stort set ingen, der benytter sig af det.
Det vil sige, at i forhold til sådan almindelig tilgang, som jeg oplever hos Dansk Folkeparti, ville man sige: Jo, jo, men vi havde sådan set også frit valg før og en lovgivning om frit valg før.
Så kom regeringen og fandt ud af, at den ville putte en halv milliard kroner i bureaukrati og pamfletter og brochurer, og hvad ved jeg.
Tænk, at man ikke engang er villig til at gå ind og sige: Vi synes egentlig også, det er lidt mærkeligt, at det skal koste så meget, når nu Socialdemokratiet er kommet til fornuft.
Så bed da socialministeren om at se den ordning
igennem og find ud af, om der er gået for meget ideologi i den og for lidt hjemmehjælp!