Vibeke Peschardt (RV), 1999-12-10:
Nu forlader hr. Ole M. Nielsen jo desværre lokalet, fordi han skal hjem, og det ønsker jeg ham held med, men ellers kunne jeg jo godt have lov til at ærgre mig over, at hr. Ole M. Nielsen, der ellers er fremsynet i mange miljøspørgsmål, ikke stemmer for L 69, som er en aldeles fornuftig udmøntning af de to ting, vi snakker om her, nemlig en strategi for pvc-området og en 10-årig handlingsplan for at reducere og afvikle anvendelsen af ftalater i blød plast.
Det er, som om debatten er gået uden om det faktum, at det faktisk er strategier og handlingsplaner, vi snakker om i dag, og L 69 er første skridt på vejen til at gennemføre begge dele.
Jeg vil så gå over i en helt anden gade, for
i den korte redegørelse, som miljøministeren har sendt til Folketinget om pvc og ftalater, står der til allersidst, og det hæftede jeg mig ved, at Danmark internationalt er i front med pvc- og ftalatstrategien.
Og det synes jeg egentlig man samlet herfra skulle glæde sig over at vi er, og at man derfor måske også i højere grad skulle kvittere for, at der ligger både handlingsplan og strategier for det her. Så er der flere gange i dag blevet talt om den høring, som plastindustrien holdt om sagen, og den har lidt forbindelse til det internationale, for her gik det nemlig op for mig, at Danmark virkelig er i front på det her område.
Og det, der gik op for mig, når man hørte på Europa-Kommissionens udsendte medarbejder, var, at så var der faktisk grund til en vis pessimisme i EU på sagens vegne.
For det lød for mig, som om Europa-Kommissionen ikke engang accepterede forsigtighedsprincippet, på trods af at EU-systemet inden for en 3-årig periode skal have fremlagt endelige risikovurderinger i hvert fald på ftalatområdet.
Jeg ved ikke, hvordan arrangørerne af konferencen har indkaldt diverse eksperter, men jeg har jo her i dag hørt, at de er blevet taget til indtægt for synspunkter, som vi i hvert fald ikke deler - forhåbentligvis flertallet i Folketinget her.
Men når jeg specielt nævner den sag, er det jo, fordi det også herfra i dag flere gange har været kritiseret, at Danmark kommer før Europa-Kommissionen.
Og jeg synes, det er fuldstændig korrekt, at vi gør det, fordi Danmark på den måde er med til at drive den sag - lille Danmark er med til at drive den sag i EU, og det er i virkeligheden det, der bl.a. også ligger bag afgiftsforslaget i L 69.
Nu er det jo ikke sikkert, at Europa-Kommissionens ekspert på det møde var den højeste på sit felt, men jeg må indrømme, at det var en anelse bekymrende at høre på det, for EU er jo sådan set det sted, hvor man virkelig kan lave de forbedringer, der skal til for at løfte, at der i hele det vare-flow, der er i fællesskaberne, langsomt, men sikkert nedbringes både pvc- og ftalatudslip. Så vil jeg hæfte mig ved to ting - både pvc og ftalater og det sidste først.
Det skal ikke være nogen hemmelighed, at det er en skuffelse for Det Radikale Venstre, at der ikke er gjort noget mere ved tekstiltryk og undervognsbehandling.
Men vi accepterer, at det er svært rent administrativt med tekstiltrykkene, og vi accepterer også, at bl.a. højere afgifter på biler i Danmark rent faktisk vil gøre det meget vanskeligt at lægge afgiftssystemerne sådan, at det overhovedet vil få nogen effekt.
Og derfor må man altså afstå fra det.
Jeg vil så til hr. Hans Christian Schmidt sige, at han jo fuldstændig har glemt den tredje store del af det her, nemlig det medicinske udstyr.
Det er der mange arbejdspladser i, og det ved vi jo alle.
Der er ingen, der har nævnt det, men det er altså en del, som man jo bliver nødt til at kigge på, og hvis man kigger ind i handlingsplanen her for ftalater, vil man også se, at der kan blive gjort noget ved det, hvis ikke de finder ud af at substituere på en fornuftig måde.
Omkring pvc-debatten har en del af den kritik, som vi har fået både i Skatteudvalget og også i Miljøudvalget, gået på, hvordan man kunne fritage f.eks. kablerne, når der genbruges.
Altså der er visse, som ikke mener, at der skal betales afgifter her.
Og svaret er, at det genbrug, der laves i den sammenhæng, simpelt hen ikke er godt nok.
Og så længe det ikke er det, kan det ikke komme på tale at fjerne den afgift.
Derfor må man altså vente.
Når man har gjort det, må man jo se på, om der kan findes nogle løsninger på det, og så skal vi være de første til at sige, at så falder afgiften væk.
For det her skal nemlig være grønne afgifter på en fornuftig måde, og det er det, og det er ikke røde skatter.