Anni Svanholt (SF), 1999-05-26:
SF gik ind i arbejdet med elreformen med det klare formål, at vi ville sikre forbrugerejet og miljømålene gennem en grøn omstilling af elsektoren, sådan at vi kunne få energibesparelser, energieffektivitet, udbygning med vedvarende energi og afvikling af kulkraften.
Det skulle være det centrale i processen.
Når vi så gør den aftale, der nu er blevet omsat til lovgivning, op, så er vi meget tilfredse med, at vi nu effektivt får skruet ned for kulblusset med nogle skrumpende CO2-kvoter, og vi ser også frem til, når aftalen her er udløbet, at man kan fortsætte med at sætte skrappe CO2-kvoter, så Danmark virkelig kan leve op til sine både nationale og internationale forpligtelser.
I denne forbindelse må vi jo sige, at det alene er elsektoren, som leverer sin del af bidraget til CO2-reduktionen på 20 pct.
Vi mangler stadig væk trafikken, og det er vigtigt at få taget fat på trafikken, men det er også vigtigt - og det har vi jo fået bekræftet - at målsætningen om de 20 pct. CO2-reduktion år 2005 stadig væk er gældende, og at der skal arbejdes på at få den gennemført.
Vi får også med denne reform en stigende andel VE, vedvarende energi, og det bliver mere og mere.
I første omgang, og det er vi glade for, er det 20 pct. vedvarende energi år 2003.
Vi skruer altså bare ned for kulblusset her og op for den vedvarende energi.
Det er der fremtid i, og det er en grøn omstilling.
Vi er meget, meget glade for, at det er lykkedes at komme igennem med det i det arbejde her.
CO2-kurven bliver knækket, og den skal bare falde dramatisk.
Det er det, vi også fremover vil arbejde stærkt for.
Samlet set kan vi sige, at med den stigende andel grøn strøm, som vi jo alle sammen skal købe - store og små forbrugere, alle skal vi være med til det - får vi fortrængt den sorte strøm.
Vi er i SF også meget glade for, at det nu er lykkedes endeligt at få ryddet de misforståelser af vejen, der har været med afregningen for vindmøller.
Det har været meget centralt for os i hele processen, at når vi satte en målsætning på 20 pct. vedvarende energi, så måtte det jo betyde, at man også i virkelighedens verden kunne få vedvarende energi svarende til de 20 pct. år 2003.
Derfor må vi også realistisk have gjort op, om det kan lade sig gøre at få opstillet møller, og derfor var det afgørende vigtigt, at man i 1999 kunne få en ordning, så der kom rigtig gang i opstillingen af møller på land, og at de senere kommer ud på havet. Vi syntes, det var meget kedeligt, at der opstod den misforståelse, usikkerhed, som i særdeleshed Venstre medvirkede til at skabe, så mange mennesker ude omkring, som havde planer om at investere i vedvarende energi, blev meget usikre.
Industrien har også været ude at sige, at det var katastrofalt, at der var den usikkerhed.
Men i betænkningsbidraget til nr. L 234 står præcis, hvordan ordningerne nu er, og det er vi meget glade for at have fået gennemført. Jeg vil også her ved denne lejlighed hæfte mig ved, at vi ikke i dag, men i næste samling jo får en energisparelov. Vi har altså også fået sat fokus på energispareloven, og den lov har vi store forventninger til i SF og vil lægge megen energi i, at det virkelig bliver en god lov, hvor vi også får sat mål og konkrete handlingsplaner op for energibesparelser.
Det er jo faktisk det vigtigste for, at vi kan opnå en egentlig CO2-reduktion.
Det er dér, de store muligheder ligger.
Det ved vi fra »Energi 21«.
Jeg vil også ved denne lejlighed fremhæve, at vi nu, og det har vi ønsket længe i SF, får demokratiseret elsektoren. Vi får nemlig lavet standardvedtægter, sådan at forbrugerne, dvs. også de små forbrugere, får indflydelse som de personer, de er, og det ikke er, hvor stort et forbrug man har, der afgør, om man har indflydelse i sit elselskab.
Vi ser også frem til, at det bliver udarbejdet.
Jeg tror, det er meget vigtigt, at der også bliver sagt klart og tydeligt til de elselskaber, som måske i de her dage er i gang med at lave om på deres vedtægter, fordi de tror, at de skal skynde sig at lave vedtægterne huhej om for at undgå den demokratisering, at de tager ganske fejl.
Jeg vil da gerne spørge ministeren, om ikke vi kunne få en klar melding om det.
Det må være sådan, at den demokratisering, der nu kan blive gennemført, må gælde alle elselskaber, uanset hvornår de har haft generalforsamling. Afslutningsvis vil jeg gerne sige, at med hensyn til markedet, ja, så bliver det en gradvis, kontrolleret markedsåbning, som er reguleret, og i den forbindelse behøver vi jo ikke som almindelige forbrugere bekymre os om det marked.
Vi er sikker på, at vi kan få leveret en standardpakke grøn strøm og energispareydelser
, og det er vi ganske godt tilfreds med at vi her har opnået.
Jeg tror ikke, der er mange almindelige forbrugere, der vil bruge deres liv på at interessere sig for, om de kan spare nogle få ører.
Det er vigtigt, at vi har et selskab, som forbrugerne har indflydelse på, der varetager den opgave for forbrugerne.
Der har været meget diskussion om forbrugernes værdier, og mange har haft vældig lyst til de store indre værdier, der er skabt både i ledningerne og i kraftværkerne.
Det har jo sådan undervejs været skiftende, hvem der havde lyst til at få fat på pengene.
Jeg er meget tilfreds med, at det klart er slået fast, at de indre værdier er og bliver forbrugernes, og at der ikke er nogen elselskaber, der kan flytte værdierne over i kommercielle interesser.
Det skal naturligvis være sådan, at det står fuldstændig klart,
at de ejere, forbrugere, der hele tiden har været, også fortsat er ejere.
Alt i alt må vi sige, at vi synes, der er rigtig mange gode grønne SF-mærker i denne lovpakke, og vi ser naturligvis frem til at have et fortsat godt samarbejde om de også store områder, der tilbagestår til den nye samling.
Så vil jeg gerne her til allersidst anmode om, at lovforslag nr. L 235 kommer tilbage til fornyet udvalgsbehandling, idet der mangler svar på nogle spørgsmål, jeg har stillet.