runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Flemming Oppfeldt (V), 2003-01-16:
Så er dagen kommet, hvor jeg må springe ud som privatist.
Jeg må meddele, at jeg kan stemme for disse forslag, som Folketinget drøfter i dag.
Jeg stemmer grønt, når vi kommer dertil.
Forslagene bygger bl.a. på erfaringerne fra et tusindtal siders svensk udredningsarbejde, som ikke har godtgjort, at børn, der opdrages i alternative familieforhold, i et homoseksuelt forhold, på nogen måde tager skade af det.
Der er ingen dokumentation for det.
Der er ikke tale om omsorgssvigt.
Der er tale om, at børn i sådan et forhold får kærlighed og nærhed som i alle andre familier.
At der er nogle, der udtaler sig i debatten, er jo kun naturligt, men udtalelser fra foreningen Børns Vilkår og andre er jo ikke dokumentation og er jo ikke undersøgelser. Så vi har ikke undersøgelser, der på nogen måde godtgør, at børn tager skade af det her.
Barnets tarv er varetaget.
Hvorfor lovgiver vi i det hele taget?
Vi lovgiver på nogle punkter, fordi vi vil prøve at fastsætte nogle grænser
for borgernes frihed i vort samfund.
Man må ikke ved hjælp af sin frihed undertvinge andres ret til en tilsvarende frihed.
Men her er der ikke tale om, at nogen får begrænset deres frihed.
Når barnets tarv er opfyldt, er der ikke nogen, der får begrænset deres frihed.
Her er der tale om et alvorligt, individuelt valg.
Hvordan skal min familie se ud?
Dette valg mener jeg bedst ligger i familien.
Jeg er modstander af staten som den store smagsdommer, supersmagsdommeren.
Der burde være grænser for politik.
At gøre sig til dommer over andre menneskers liv er en uhæmmet brug af politik og et alvorligt indgreb i borgernes frihed.
Forslagene her, alle tre, er et opgør med formynderstaten.
Så det er o.k., at socialister har fremsat forslagene.
Forslagene er et familiemæssigt frit valg.
Forslagene opfatter jeg som klar liberal politik, og forslagene er som skrevet ud af principperne i Venstres program.
Jann Sjursen (KRF), 2003-01-16:
Jeg tror, man kan lære meget af rapporter, også af rapporter, som når frem til andre konklusioner, end man selv drager.
Den ret skal man altid forbeholde sig, både når man læser rapporter, og også når man deltager i den politiske debat.
Men som fru Pernille Rosenkrantz-Theil siger, er det klart, at der er nogle partipolitiske synspunkter og grundlæggende synspunkter, til syvende og sidst i hvert fald.
De to partier siger, at de grundsynspunkter vejer tungest.
Derfor er det jo ikke så mærkeligt, at vandene, uanset den disput vi nu har haft om den svenske rapport, skiller for Kristeligt Folkeparti og Enhedslisten i denne sammenhæng.
Det er jo så, synes jeg, lidt utraditionelt for vore partier, at vi er uenige om, hvor hensynet til barnets tarv vejer tungest.
For der har vi faktisk mange gange, når vi har haft debatter i Folketinget, været enige, men det er vi altså absolut ikke på det her område.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2003-01-16:
Det er rigtigt, at i sidste ende vil det da være sådan, at mit udgangspunkt er, at jeg mener, at homoseksuelle fuldt og helt skal ligestilles med heteroseksuelle.
Det er mit udgangspunkt.
Men dermed skal jo ikke være sagt, at jeg, hvis samtlige adoptivbørn i Danmark sagde, at det syntes de var en ualmindelig dårlig idé, og hvis samtlige eksperter sagde, at det syntes de var en ualmindelig dårlig idé, også dem, der normalt hælder til mit synspunkt, så ikke ville kunne rokkes.
Sådan er det jo heller ikke.
Det er derfor, jeg siger, at når både den svenske Riksdag og det engelske Parlament har taget udgangspunkt i forskellige undersøgelser, primært den svenske, og andre teoretiske værker, så synes jeg, det har en vægt.
Selvfølgelig med alle de forbehold, det altid har.
Jeg synes bare, det er synd, hvis det ikke skal være sagt i denne sag, at det er rigtigt, at der er problemer med den svenske rapport.
Men det betyder ikke, at den er ubrugelig.
Og at the end of the day må det selvfølgelig bero på det, der er vores udgangspunkter, og vi må dele os efter anskuelser.
Sådan er det jo herinde, og den svenske rapport kan man bruge til at lære meget af.
Jann Sjursen (KRF), 2003-01-16:
Det er rigtigt, at SF har et længere citat i sit forslag, som har lidt mere med, end der er i nogen af de andre forslag og
Det tror jeg gælder for Enhedslisten, og det gælder sådan set også for Kristeligt Folkeparti.
For var svenskerne kommet med en anden undersøgelse, der havde ment noget andet, så tror jeg sådan set, at Enhedslisten havde fremsat sine lovforslag alligevel.
For Enhedslisten har den holdning, at homoseksuelle og registrerede partnere skal sidestilles med dem, der har indgået ægteskab, så det registrerede partnerskab får fuldstændig den samme retsvirkning som ægteskabet i lovgivningen, og det er det uanset nok så mange undersøgelser.
Sådan er det i øvrigt også for Kristeligt Folkepartis vedkommende, hvis det endelig kommer dertil.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2003-01-16:
Jeg er ganske udmærket klar over de mangler, der er i den svenske undersøgelse, men det er den eneste, vi har af det omfang.
Så er der en række andre videnskabelige gennemgange af det her område, som er af ældre dato, og som ikke er lige så omfangsrige som den svenske.
Men det er rigtigt, at der er mangler.
Derfor har jeg også fuld respekt
for, at man vejer de argumenter, der er, lytter til dem, der har kritiseret undersøgelsen, og så tager stilling derudfra. SF, som er dem, der har det længste citat fra undersøgelsen, har jo været så nuanceret at tage med, at der opstår konflikter i forbindelse med, at barnet er i teenageårene.
Det er rigtigt, at den blev hevet op, som undersøgelser nu engang gør herinde, og folk slår hinanden i hovedet med dem, men jeg synes faktisk, at man har været så nuanceret, at man har taget dét med, at den rapport ikke entydigt siger, at det er let for barnet.
Jann Sjursen (KRF), 2003-01-16:
Jeg vil godt begynde med fru Elisabeth Arnolds bemærkning og sige, at jeg har meget stor respekt for, at den bemærkning også blev tilkendegivet her i forbindelse med mit ordførerindlæg.
Når jeg alligevel brugte det udtryk, er det, fordi man, når man diskuterer ligestilling, ofte fra nogle af forslagsstillernes side bruger at sige, synes jeg, at alle skal være lige for loven osv.
Så kunne man jo meget nemt komme i den situation, som jeg ser det i hvert fald, at hvis man drev det til sin yderste konsekvens, ville vi også blive beskyldt for måske at ville diskriminere nogle, hvis vi ikke vil give tilladelse til f.eks. adoption.
Men jeg er glad for den bemærkning, som fru Elisabeth Arnold her kom med på Det Radikale Venstres vegne.
I forhold til fru Pernille Rosenkrantz-Theils bemærkning vil jeg nødigt udtale mig meget skråsikkert i den forstand, at jeg ikke har styr på alle undersøgelser, der er foretaget på det her område.
Men det, jeg synes er meget bemærkelsesværdigt og har været det i den her debat, er, at den ene svenske undersøgelse, som forslagsstillerne gentagne gange har henvist til, og som øjensynligt skulle vise, at vi roligt kan tage det skridt her, for det gør ikke noget i forhold til barnet, har mødt en sønderlemmende kritik fra, jeg ved ikke hvor mange svenske organisationer, som især tager udgangspunkt i barnets tarv.
Det synes jeg er tankevækkende, og det er så et indirekte svar til fru Pernille Rosenkrantz-Theil i erkendelse af min egen begrænsning i forhold til, hvilke undersøgelser jeg har styr på eller ikke.
Elisabeth Arnold (RV), 2003-01-16:
Jeg mener at kunne huske, at hr. Jann Sjursen i slutningen af sit indlæg sagde, at det ikke var diskrimination, når man sagde nej til de her forslag.
Jeg vil gerne slå fast, at i hvert fald Det Radikale Venstre ikke ville drømme om at kalde det diskrimination, hvis man sagde nej til forslag som de her.
Jeg kender Kristeligt Folkepartis engagement i de her sager, og jeg har respekt for det.
Vi er ikke enige, men jeg ville ikke kalde det diskrimination, aldrig i livet.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2003-01-16:
Den sidste bemærkning glæder mig meget.
Vi er jo formodentlig det eneste andet parti, der ret konsekvent herinde heller ikke fritstiller vores medlemmer i denne slags spørgsmål.
Det synes jeg er meget fint. Jeg beundrer også Kristeligt Folkeparti for deres meget mere konsekvente holdning til spørgsmålet omkring familien end den, jeg har hørt fra andre partier, der er imod de her forslag.
Jeg skal blot stille et enkelt spørgsmål, som jeg måske også burde have stillet de andre partier, som stemmer imod forslagene.
Det er måske lidt unfair at bringe det på banen her til sidst, men alligevel.
Jeg skal bare spørge: Findes der én eneste undersøgelse, som du har kendskab til - jeg er klar over, at man selvfølgelig ikke har kendskab til alverdens undersøgelser - der konkluderer, at barnets tarv ikke bliver varetaget af homoseksuelle familier?
Det interesserer mig bare, for stort set alle partier, der stemmer imod de her forslag, henviser til barnets tarv som vigtigste argument.
Og så kunne jeg egentlig godt tænke mig at få kendskab til undersøgelser, der underbyggede den påstand.
Anne Baastrup (SF), 2003-01-16:
Jeg gik blot ud fra, at grunden til, at Det Radikale Venstre er kommet med forslaget, er, at et homoseksuelt par er løbet ind i det problem, at de ikke kunne blive godkendt, alene fordi de var homoseksuelle, men at man i øvrigt ikke vurderede familiens forhold som helhed.
Så kan jeg ikke huske det sidste spørgsmål.
Jann Sjursen (KRF), 2003-01-16:
På den ene side fremhæver fru Anne Baastrup her i sin korte bemærkning, som hun også gjorde tidligere i sit ordførerindlæg, at vi skal tage udgangspunkt i det, der er virkelighedens verden, og virkelighedens verden er - i hvert fald ifølge SF's ordfører - at 10 pct. af danskerne er homoseksuelle.
På den anden side nærmest klandrede fru Anne Baastrup i sit ordførerindlæg en kommune for, at den har sat spørgsmålstegn ved en homoseksuel familie, som har søgt om adoption, og som ikke kunne godkendes som plejefamilie.
Men hvorfor må kommunen ikke få lov til det, hvis det er den virkelighed, de lever i?
Det er egentlig det argument, fru Anne Baastrup vil lægge for dagen.
Anne Baastrup (SF), 2003-01-16:
Det er adoptionsmyndighedernes forpligtelse at sørge for, at den adoption, der måtte finde sted, er til barnets bedste.
I øvrigt er beskrivelsen i vores begrundelse for at fremkomme med forslaget netop udtryk for et ønske om at sikre, at den virkelighed, der er i Danmark, rent faktisk også afspejler sig i vores lovgivning.
Jeg henviser til, at 10 pct. af den danske befolkning er homoseksuelle, og at der er mange, der lever i registreret partnerskab, som giver udtryk for, at de gerne vil oprette en familie med børn.
Så er det op til adoptionsmyndighederne at sikre, at det rent faktisk også kan lade sig gøre, at barnet får de bedste betingelser.
Det handler om brede netværk og mulighed for at være sammen med forskellige køn, men alle de ting, som barnet må stille krav om, at adoptionsmyndigheden tager hensyn til, skal der naturligvis også tages hensyn til her.
Jeg vil også godt gøre opmærksom på, at når det drejer sig om, at enlige søger om at adoptere, er det jo nogle ekstremt strenge krav, adoptionsmyndighederne stiller, og jeg synes også, det er fuldstændig korrekt, at de gør det.
Jann Sjursen (KRF), 2003-01-16:
Ja, det er jo vigtigt i disse tider at stå skulder ved skulder.
Udtrykket er også brugt i andre sammenhænge, og jeg kan forstå, at det fænomen nu også er nået til SF's folketingsgruppe, og det er jo fint at få det afklaret under debatten i dag.
Jeg vil alligevel sige, at det sådan set undrer mig, at fru Anne Baastrup giver mig det svar: at det er op til adoptionsmyndighederne at se til, at barnets tarv bliver tilgodeset.
Jeg mener faktisk også, at det er lovgiverens pligt at gøre det.
Man kan selvfølgelig antage den holdning, at alle skal være lige for loven, sådan som andre ordførere har sagt under debatten, og at det sådan set er helt ligegyldigt, hvordan familier indretter sig nutildags.
Det er bare ikke Kristeligt Folkepartis udgangspunkt, men jeg må jo så konkludere, at det er SF's udgangspunkt for hele debatten, og derfor bliver det sådan set sekundært, hvad lovgivere måtte ønske at institutionalisere i denne sammenhæng, netop når det gælder familiebegrebet.
Anne Baastrup (SF), 2003-01-16:
I denne sag står SF skulder ved skulder.
Der er enstemmighed i gruppen, så der er ikke noget at komme efter. Grunden til, at jeg netop ikke har taget fat i diskussionen om, hvorvidt det er til barnets tarv, i mit ordførerindlæg, er, at adoptionsmyndighederne har som arbejdsopgave at vurdere, om et par kan godkendes til at adoptere, og her vil jeg godt tage fat i det, hr. Helge Adam Møller sagde.
Vi skal kunne hjælpe et forældreløst barn til en god familie.
Ethvert barn har ret til en familie, men ethvert par har ikke ret til et barn.
Flemming Oppfeldt (V), 2003-01-16:
Jeg må bare sige til hr. Jann Sjursen, at der efter en flere timers lang debat her, efter mange spørgsmål endnu ikke er fremlagt noget papir på Folketingets bord, der dokumenterer, at barnets tarv er truet af de her forslag.
Der er udsagn i debatten, men det er ikke det samme som undersøgelser og dokumentation.
Jann Sjursen (KRF), 2003-01-16:
Allerførst synes jeg da, det kunne være interessant at spørge også fru Anne Baastrup, som andre ordførere er blevet spurgt, om den tale, som blev holdt, dækker hele SF's gruppe, eller hvordan forholdene er i SF, for så vidt angår de forslag, som vi behandler i dag, måske inklusive SF's eget.
Jeg spørger bare.
Det andet er, at jeg ved, at fru Anne Baastrup i mange sammenhænge, i lighed med jeg selv i øvrigt, altid siger: Vi skal tage udgangspunkt i barnets tarv.
Jeg tror, at fru Anne Baastrup kan børnekonventionen både forfra og bagfra, og derfor undrer det mig egentlig, at SF's beslutningsforslag i bemærkningerne tager udgangspunkt i ønsket om en ligestilling for homoseksuelle.
Forslaget vedrører jo adoption, og jeg havde forventet, at SF i helt udpræget grad ville vinkle det ud fra netop hensynet til barnets tarv, men er det i virkeligheden ikke et underligt udgangspunkt i forhold til det, SF normalt plejer at sige, når det gælder børn?
Kristian Jensen (V), 2003-01-16:
Vi mener så sandelig, det er vigtigt, at vi har nogle, der både overvåger og rådgiver regeringen i den beslutningstagen, den måtte have med hensyn til miljøets tilstand, hvorledes det går med havmiljøet og biodiversiteten og de andre eksempler, som hr. Jørn Jespersen nævnte.
Der ligger internt i Miljøministeriet en lang række velkvalificerede rådgivningsinstitutioner, der er med til at undersøge og overvåge de ting: Danmarks Miljøundersøgelser, Skov- og Naturstyrelsen, osv. osv.
Men det, der er sagen, er, hvorvidt lige netop Naturrådet fortsat skulle være en statsliggjort institution, eller den skulle stoppe med at få tilskud og dermed vende tilbage til den situation og den tilstand, den var i før midten af 1990'erne.
Så kunne man jo rent retorisk vende hr. Jørn Jespersens spørgsmål om og spørge: Hvilket organ er mest uafhængigt? Det, der får midler af statskassen, eller det, der er helt privat og selvfinansieret?
Elisabeth Arnold (RV), 2003-01-16:
Jeg vil også springe en del af mine afsluttende bemærkninger
over for at prøve at få afsluttet debatten her, men jeg vil da blot sige, at fru Pernille Rosenkrantz-Theil sagde før, at hun synes, det var underligt, vi ikke kunne være fælles om de her forslag, fordi de jo sådan stort set er ens. Jeg bliver nødt til at sige til fru Pernille Rosenkrantz-Theil, at jeg har været lidt skuffet over den tone, som Enhedslisten har brugt i den her debat.
Undskyld jeg siger det, men jeg er altså så gammel, at jeg kan huske, dengang det var meget, meget meget alvorligt at være barn af en enlig mor.
Så blev man mobbet, og hvis man var skilsmissebarn, blev man også mobbet, men det er heldigvis ting, som i vore dage ikke giver anledning til ret mange problemer for børnene; det er ikke så anderledes at være sådan i dag.
Samfundet ændrer sig, familiemønstrene ændrer sig, fordommene er mindsket, og accepten af mangfoldigheden er vokset.
Efter at vi har fået det registrerede partnerskab, har det også vist sig, at det indgår som en del af det mønster, vi ser i samfundet omkring os.
Det sker ud fra ønsket om at varetage barnets tarv.
Det er meningen, at børn, som mangler forældre, skal kunne få gode og trygge opvækstvilkår, og det kan de også godt få i en homoseksuel familie.
Et trygt og kærligt forhold er ikke betinget af, at familien er heteroseksuel.
Om det spørgsmål, der handler om plejefamilien, og som er en del af vort beslutningsforslag nr. B 65, vil jeg gerne sige, at jeg synes, debatten faktisk har bragt nogen afklaring, og det er jeg meget glad for.
Jeg vil gerne lægge op til, at vi i udvalgsbehandlingen måske kan få præciseret de regler, der findes, så de kommunale myndigheder fremover også kan tage registrerede par med i deres bedømmelse af plejefamilier.
Jeg vil ligesom fru Anne Baastrup sige tak for en meget god og meget lødig debat.
Jeg synes, at det trods det sene tidspunkt har været en meget spændende debat, som måske kan have bragt nogen klarhed over problemets omfang.
Anne Baastrup (SF), 2003-01-16:
Hvis man sætter en parentes om de korte bemærkninger, der har været til fru Pernille Rosenkrantz-Theil, så vil jeg sige, at jeg har været meget positivt overrasket over den her debat. Jeg synes, at de enkelte ordførere virkelig har vist respekt for forslagsstillernes intentioner og vist respekt for den øvelse, vi har forsøgt at gøre ved at sætte dagsordenen på det her område i dag.
Jeg er glædeligt overrasket over, at det har kunnet lade sig gøre.
Jeg synes, det har været en meget interessant debat, og det har været nogle overordentlig nuancerede indlæg, de enkelte ordførere er kommet med.
De er selvfølgelig også blevet nuancerede, fordi de fleste partier - og så tager vi lige nogle parenteser - er delte.
Det vil sige, at man jo også i de enkelte partier har nogle grundige diskussioner om, hvor det er, vi går hen, diskussioner, som man jo også havde, da vi tilbage i 1980'erne vedtog loven om de registrerede partnerskaber.
Jeg tror, at skulle det i kraft af de diskussioner, vi nu fremover skal have i Folketingets Retsudvalg, gå hen og blive forkastet, så kommer vi med forslagene senere.
Jeg vil i hvert fald takke meget for den her meget spændende og meget gode debat, vi har haft i dag.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2003-01-16:
Først til hr. Helge Adam Møller: Jamen det må jeg så give min uforbeholdne undskyldning for.
Det var jeg ikke klar over.
Jeg havde fået den modsatte information.
Ja, der var vi så flere.
Til Venstre skal jeg sige, at nu tror jeg, at der virkelig var en misforståelse.
Faktisk var det en positiv tilkendegivelse, jeg gav, og ikke en negativ, så derfor må jeg indrømme, at jeg blev en lille bitte smule overrasket
over, at der lige pludselig skulle komme sådan et udfald.
Til hr. Langballe skal jeg sige: Pas!
Det er tidsspilde at diskutere mere.
Helge Adam Møller (KF), 2003-01-16:
Nu har Enhedslistens ordfører, fru Rosenkrantz-Theil, et par gange sagt vedrørende det forslag om ændring af stedbarnsadoption for registrerede partnere, at Det Konservative Folkeparti stemte for, og det har undret mig hele tiden.
Jeg var ikke hundrede procent sikker.
Jeg var ikke ordfører, men nu står jeg med en udskrift af det forslag, der blev fremsat af daværende justitsminister Frank Jensen, forslag til lov om ændring af lov om registreret partnerskab, parentes: Ændring af betingelserne for indgåelse af registreret partnerskab og stedbarnsadoption for registrerede partnere - det var langt - og jeg kan se, at ved afstemningen stemte Det Konservative Folkeparti imod.
Jesper Langballe (DF), 2003-01-16:
Jeg vil sluttelig konstatere, at efter fru Pernille Rosenkrantz-Theil har diskuteret lidt med sig selv, om hun overhovedet kunne nedlade sig til at diskutere med sådan en middelalderlig mørkemand som mig, så er fru Pernille Rosenkrantz-Theil løbet tør for argumenter. Jeg kan godt forstå, at fru Pernille Rosenkrantz-Theil hellere vil tale om noget andet og med nogle andre, for det er da sådan lidt pinligt, men fruen er altså løbet tør for argumenter, og dermed må man sige, at denne her folketingsforhandling i et og alt er gået, som den skulle.
Irene Simonsen (V), 2003-01-16:
Nu er jeg simpelt hen afslutningsvis her, og det skal være afslutningsvis, for det her er vendt og drejet fra alle mulige vinkler.
Men jeg er nødt til lige at pointere meget kraftigt, hvad jeg tidligere sagde i min ordførertale, og det er så i øvrigt belyst flere gange, også omkring den svenske rapport. Der er jo undersøgt nogle ting i forhold til barnets tarv, men man har ikke afdækket alt.
Man har jo ikke afdækket, hvordan omgivelsernes reaktioner påvirker barnet på sigt.
Man har ikke afdækket, hvordan de familiemæssige relationer er mere end blot til adoptivforældrene, man er ikke gået længere ud, man har ikke ordentlig dokumentation for det her.
Så når fru Pernille Rosenkrantz-Theil siger, at vi fra Venstre og andre ordførere her bygger vores argumentation på fordomme, så er jeg virkelig meget, meget skuffet og meget, meget ked af det, for fru Pernille Rosenkrantz-Theil er udmærket godt klar over, hvordan vi har vægtet det her og virkelig har vendt og drejet det og ikke kun har arbejdet med fordomme. KL. 20.45
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2003-01-16:
Hvis Dansk Folkeparti ikke var i dette Folketing, så kunne det være, at vi slap for at tale religion.
Der er en årsag til, at hr. Langballe ofte hører mig tale om religion.
Det er for det meste på grund af de udsagn, hr. Langballe kommer med, at jeg er nødsaget til det. Så vil jeg gerne takke Venstre for forklaringen.
Jeg glæder mig over, at man i den sammenhæng accepterer, at barnets tarv også kan varetages af homoseksuelle, og så tror jeg ikke, at vi kommer det nærmere.
Jesper Langballe (DF), 2003-01-16:
Det bliver efterhånden lidt manisk med fru Pernille Rosenkrantz-Theils religionsforskrækkelse.
Det er efterhånden sådan, at fru Pernille Rosenkrantz-Theil ikke kan tage ordet heroppe, uden at hun først skal stampe lidt i jorden og sige: Jeg tror ikke på Gud, jeg tror ikke på Gud, jeg tror ikke på Gud!
Jamen det er da gået op for os, og vi er for resten fløjtende ligeglade.
Jeg vil godt sige, at når fru Pernille Rosenkrantz-Theil siger: Jamen, hvis det er sådan, så kan homoseksuelle jo bare få børn, så er der jo slet ikke nogen regulering af området, så er det jo lige præcis det, der er min pointe.
Det er jo ikke sikkert, at alle områder skal reguleres af lovgivningsmagten.
Det kunne være, at folk skulle finde ud af noget selv.
Ja, homoseksuelle kan bare gå ud og få børn, men lovgivningsmagten skal da ikke bestemme, at de kan noget, de ikke kan sammen.
Lad mig så sige til sidst, at Viggo Hørup engang fortalte en historie om et folketingsudvalg, der skulle give skoven en farve.
Det diskuterede de langt og bredt, og så gik
de ud i skoven, og så sagde de: Hvad søren, den er jo grøn? Og så sagde de: Den farve er god, den vedtager vi!
Se, det var ikke så dum en slutning.
Det åndssvage var vist egentlig, at de fra begyndelsen var sat på opgaven.
Irene Simonsen (V), 2003-01-16:
Jeg vil gerne endnu en gang uddybe stedbarnsadoptionen.
Hvis vi tænker os et barn, der har boet alene med sin biologiske moder, faderen er flyttet sammen med en anden partner i et homoseksuelt forhold, så er der to ting, der er vigtige.
Det er, at barnet stadig kan blive i et familierelationsforhold hos sin biologiske far.
Den ene af parterne her er altså den biologiske far.
Og så er der alle de arveretlige regler.
Det er vigtigt, at barnet i den sammenhæng her, i de eksempler her, som der heldigvis er ganske få af, har de samme rettigheder, som andre børn har.
Det var de meget væsentlige grunde.