Hans Christian Schmidt (V), 2003-05-27:
Jeg vil da gerne starte med at sige tak for, at Socialdemokratiet støtter forslaget.
Jeg kan jo godt høre på retorikken, at man sådan set gerne vil lægge sig dér, hvor man kan gå begge veje; det er jo en kendt måde at gå på.
Jeg synes måske nok ikke, at det er klædeligt for Socialdemokratiet, men det er jo et signal at sende ud til omverdenen om, at sådan ligger det.
Ikke et enkelt lille øjeblik kan hr. Carsten få over sig at sige: Men det er jo klart, at ministeren må reagere sådan i et lovsamfund, hvor man har et Justitsministerium, der vurderer det.
Ikke en enkelt gang vil hr. Carsten Hansen sige, at det er rigtigt nok, at ministeriet og ministeren havde det med i sit oprindelige forslag.
Nu skal det gøres til sådan noget - selv om jeg nu altså ikke tror det vil lykkes for hr. Carsten Hansen - fuldstændig specielt, noget miljøministeriumsopfundet noget.
Nej, det følger sådan set bare de helt almindelige spilleregler.
Hvis hr. Carsten Hansen vil høre efter det, jeg siger her, vil jeg gerne sige, at jeg jo fuldstændig har svaret på det, som hr. Carsten Hansen og hr. Keld Albrechtsen har spurgt om.
Ministeren gør sig skyldig i én ting: Han skriver ikke det, som hr. Keld Albrechtsen og hr. Carsten Hansen gerne vil have at ministeren skal skrive.
Det er problemet!
Det er jo fair nok.
Jeg ved jo, at hr. Keld Albrechtsen og jeg tit har debatter, og det har vi så også om det her område.
Hvis man mener, at det her er noget, man gerne vil have ændret, så er det jo en diskussion, man skal have et helt andet sted og ikke i forbindelse med en planlov.
Det er jo tankevækkende, at det er det, der kommer til at fylde debatten og ikke alle de andre gode ting, der var heri.
Jeg vil så bare sige til dem, der måske lidt undrende må sidde og sige: Jamen hvad siger Folketinget da selv?
Ja, Miljø- og Planlægningsudvalget har bedt Lovsekretariatet her i Folketinget om at vurdere, hvorvidt en aftale om bidrag fra en bygherre til medfinansiering af en kommunes tilvejebringelse eller overtagelse af infrastrukturanlæg vurderes at være en skat, som i henhold til grundlovens § 43, 1. led, skal pålægges ved lov.
Det er altså det, Miljø- og Planlægningsudvalget spørger deres eget Lovsekretariat om her i Folketinget.
Svaret er meget enkelt herfra, selv om det tager lidt tid: »Udtrykket »skat« omfatter pligtmæssige betalinger, der ikke kan anses som vederlag for en modydelse fra det offentlige.
Uden for begrebet »skat« falder betalinger, som beregnes individuelt på grundlag af en modtagen ydelse, f.eks. et gebyr for en offentlig tilladelse.«
Og videre hedder det: »Ved en aftale mellem en kommune og en bygherre, om at kommunen modtager et beløb til medfinansiering af et infrastrukturanlæg, vil kommunen modtage et beløb fra bygherren som langt overstiger, det man vil kalde et gebyr. Kommunen vil altså modtage et beløb, som ikke modsvares af en ækvivalerende ydelse fra kommunen.
Det er altså helt tydeligt det her, medmindre man ikke vil forstå det.
Og videre hedder det: »Det forhold, at omdannelserne af områderne generelt vil medføre en værdiforøgelse af områdets byggegrunde og ejendomme, kan indebære, at det forekommer rimeligt ...«
- rimeligt! - »... at en bygherre yder et bidrag til et infrastrukturanlæg.
Imidlertid er der ikke den fornødne gensidighed mellem bygherrens bidrag og den generelle værdiforøgelse af området, til at man kan sige, at værdiforøgelsen er en ækvivalerende ydelse fra kommunen til bygherren.«
Og så kommer konklusionen: »Da bygherrens bidrag vil være en skat, skal der i henhold til grundlovens § 43, 1. led, være en lov, der fastlægger kriterierne for beregningen af bygherrens bidrag.
Der er forbud mod delegation af denne kompetence på skatteområdet.«
Jeg vil gerne sig til hr. Carsten Hansen og hr. Keld
Albrechtsen, at jeg fuldt ud vil anerkende, at man er imod det.
Det kan det så ikke efter alle de vurderinger, der ligger her.
Men jeg kan da ikke acceptere, at man så bagefter skal sige, at hverken Lovsekretariatet eller Justitsministeriet har forsøgt at give en ordentlig forklaring.
Jo, den er meget, meget tydelig.
Den er endda så tydelig, at den kommer lidt på tværs af hr. Keld Albrechtsens og hr. Carsten Hansens synspunkter, og det er selvfølgelig ærgerligt, for det skulle helst have været lidt mere mudret, det kan jeg nok forstå, men det er faktisk meget klart.
Jeg er sikker på, at den ikke forstummer.
Jeg vil se frem til, hvad det er, hr. Carsten Hansen vil bore i, det vil jeg glæde mig til at se, for det må jo have noget med planloven at gøre, idet det er planloven, vi diskuterer i dag.
Jeg tror imidlertid, at det er et helt andet ærinde, både hr. Keld Albrechtsen og hr. Carsten Hansen er ude i, nemlig at de ønsker at få det her ændret.
Det skal man så gøre et andet sted.
Men fra miljøministeren - og så håber jeg ikke, at jeg kommer til at virke på en måde, som hr. Carsten Hansen ikke bryder sig om - kan jeg altså ikke gøre mere i den sag.
Sådan er det altså, og det må jeg bare tage til efterretning.
Jeg vil sige til hr. Keld Albrechtsen, at kunne man bare klare den sag ved arbejdsindsats, så var det såmænd nemt nok. Næ, problemet er noget helt andet.
Men sådan er det jo i livet somme tider.
Jeg vil bare sige til hr. Keld Albrechtsen: Den danske regering vil selvfølgelig arbejde i overensstemmelse med det, et flertal ønsker.
Det er hævet over enhver tvivl.
Men inden hr. Keld Albrechtsen har solgt det her som en meget nem nød at knække, så synes jeg bare, at hr. Keld Albrechtsen skal vide, at alle andre end dem, vi har spurgt dernede, og det er Juridisk Tjeneste, mener, at nej, det er meget klart, de her to ting blev ikke kædet sammen, fordi man ikke ønskede dem kædet sammen.
Nu må hr. Torben Hansen jo kalde forslaget, hvad han vil.
Jeg forstår, at hr. Torben Hansen og Socialdemokratiet ikke støtter forslaget.
Det er jo det, der kommer ud af resultatet til sidst, og sådan hænger det sammen.
Der er vi sådan set af samme opfattelse, hvilket jeg sagde fra starten.
Vi kan heller ikke støtte det, for vi synes ikke, det er nødvendigt at vedtage et beslutningsforslag, der i grunden opfordrer en regering til at gøre det, regeringen allerede gør.
Derfor vil jeg kun sige til hr. Keld Albrechtsen, at det, der netop er det komplicerede, er, at der er stor forskel på, hvor det sker.
Hvis man ser resultaterne, vil man der kunne se, at det er meget kompliceret, hvor det foregår henne.
Jeg tror, det var det, hr. Keld Albrechtsen gav ministeren opbakning til, nemlig at man sætter ind præcis der, hvor vi har problemet.
Det er også det, vi agter at gøre.
Vi skal jo huske, at der jo i dag i princippet kan sprøjtes helt frem til den 1. november.
Det har en masse
at gøre med, hvornår grundvandet dannes, hvornår det stof, der bruges, bindes, uden at det siver ned osv. Så der er teknik i det. Men som jeg har sagt før, regner jeg med, at vi er klar inden for de næste par dage, og så får man forslaget.
Så kan vi jo få en debat der, eller også håber jeg, at hr. Keld Albrechtsen vil være fuldt tilfreds.