Bendt Bendtsen (KF), 1998-11-05:
Som det allerede er fremgået af debatten, er det nok en enkelt sag, som har affødt dette beslutningsforslag.
Nu hører
man altid, at det ikke er klædeligt at lovgive på baggrund af enkeltsager, men i Det Konservative Folkeparti var vi afklarede, da Berlingske Tidende den 30. juni 1998 beskrev sagen, efter at højesteretsdommen var faldet, og vi så efterfølgende fik læst dommen.
Det var en dom, som vi ikke mente at kunne leve med i fremtiden.
Det er ikke, fordi det er en enkeltsag, men fordi Højesteret fastlagde et princip med denne dom.
Derfor er beslutningsforslaget berettiget.
Derfor var det også en klar holdning, som kom til udtryk i den konservative melding, at et menneske, som har tegnet en forsikring, og som ikke har fortiet oplysninger over for et forsikringsselskab, ikke skal straffes, fordi andre måske ikke har gjort deres arbejde godt nok, det være sig forsikringsselskabet eller de læger, som har været tilknyttet en sådan sag.
Sagen blev til en principsag, da den var gået igennem Ankenævnet for Forsikring, landsretten, som traf en afgørelse til fordel for forsikringstager, og så til sidst Højesteret.
Fra konservativ side tager vi borgerens parti i denne sag, og vi var i øvrigt de første, som meldte ud.
Vi beklager så, at man fra forsikringsside ikke greb ind i forløbet.
Forsikring må bygge på et fundamentalt princip om tryghed, at man får erstatning, når man har tegnet en forsikring og har givet de relevante oplysninger.
Det var ikke, hvad der skete i sklerosesagen.
Her havde den pågældende kvinde loyalt givet alle oplysninger, grundigt og korrekt, og havde fået foretaget de undersøgelser, der krævedes.
Når man så snor sig uden om en betaling, mener vi, at hammeren må falde på det lovgivningsmæssige område.
Vi har noteret os, at Rådet for Dansk Forsikring og Pension er kommet i arbejdstøjet oven på denne sag, og det er vi selvfølgelig meget tilfredse med.
En henstilling er undervejs, så disse sager kan undgås, er meldingen fra Dansk Forsikring og Pension.
Resultatet af denne sommers debat var tæt på at udmønte sig i et forslag, som ændrede diagnoseprincippet.
Nu endte forslaget ikke så brutalt, og vi har jo heller ikke behov for at lave lovsjusk, hvor andre forsikringstagere kan risikere at komme i klemme i den sidste ende.
Derfor endte vi, hvor vi endte, og det ender nu med et udvalgsarbejde, som skal sætte tingene på plads i fremtiden.
Vi må så stille os det spørgsmål, om det var sket, såfremt vi ikke var gået ind i denne sag.
Jamen vi er jo simpelt hen optaget af, at der er konsekvens på det her område.
Det, der sker i de lukkede fængsler med de negativt stærke fanger, vil jeg gerne sige til fru Anne
Baastrup, har en meget, meget høj prioritet for Det Konservative Folkeparti. Vi har gentagne gange i vores oplæg til finansloven og de forhandlinger, vi har om finansloven, sagt, at vi ønsker penge sat af til bygning af to fængsler for negativt stærke fanger.
Dermed er ikke sagt, at hvis regeringen kommer med en ønskeseddel om at ombygge nogle af de fængsler, vi har i dag, hvad enten det gælder Horsens, Nyborg eller lignende, vil Det Konservative Folkeparti stå i vejen for det. Jeg vil altså nok mene, at det er lige sådan at sætte det på spidsen.
Derfor har vi en klar holdning, og hvis fru Anne Baastrup vil have en prioritering på det område, vil vi da gerne sige, at det vil vi gerne prioritere som nr. 1, men vi vil også gerne hjælpe til på de andre områder.