Anne Baastrup (SF), 1998-06-02:
Undersøgelser har vist, at det er i størrelsesordenen 25.000 ulykker af forskellig karakter, der rammer elever og studerende, når de er i den teoretiske del af deres uddannelse, og det er uacceptabelt.
SF og Enhedslisten har derfor brugt et par år på at få svenske tilstande.
Og det er ikke en aktivitet, som vi har taget ideen til ud af den blå luft; den er simpelt hen begrundet i et ønske fra en lang række tværpolitisk funderede organisationer bestående af skoleelever og studerende fra de videregående uddannelser, og det vil sige, at det er et helt klart krav fra elever og studerende.
Og som jeg også fortalte den socialdemokratiske ordfører, var den tidligere afvisning fra regeringens side klart begrundet i, at man ikke ønskede at udvande arbejdsmiljøbegrebet, altså at man ikke ønskede at stå i en situation, hvor lønmodtagerbegrebet blev udvandet så meget, at lønmodtagerne mistede de rettigheder, som de har tilkæmpet sig via den oprindelige arbejdsmiljølovgivning osv.
Der er mange forskellige grunde til, at vi ønsker den udvikling.
Og det eneste, som jeg ved at der ikke er nogen her i Folketinget der vil anvende til afvisning på forslaget, er, at det koster penge, og grunden til, at det ikke er et rimeligt afvisningsgrundlag, er netop, at den undersøgelse, som SVARNU!-gruppen fik den tidligere undervisningsminister og den tidligere arbejdsminister til at lave for nogle år siden, viste, at - undskyld udtrykket - Gud og hvermand passer på eleverne og de studerende, dvs. forældrene, skoleinspektørerne, embedslægerne, og jeg ved ikke hvad, plus Arbejdstilsynet, hvori der også er involveret læger.
Det kan derfor ikke være af økonomiske grunde, man kan afvise det her forslag; det kan udelukkende være, fordi man ikke mener, at elever og studerende skal have en demokratisk ret til at prioritere deres eget arbejdsmiljø i de øvrige organisationer, der er involverede i netop en forbedring af arbejdsmiljøet.
Man havde den samme debat for nogle år siden i Sverige, og dér viste det sig relativt hurtigt efter, at man havde haft den debat - hvor der var en voldsom ballade, og hvor svensk LO var meget utilfreds med, at den socialdemokratisk ledede regering på trods heraf gennemførte ændringen i Sverige - at det rent faktisk har været en meget stor gevinst, idet antallet af arbejdsulykker er faldet drastisk, for så vidt angår de unge på de svenske uddannelsesinstitutioner, og det er jo også en besparelse, tror jeg.
Men derudover kommer man rent faktisk også til at spare tid, for der er ingen herinde, som interesserer sig for arbejdsmiljø, der ikke vil synes, det er en enormt god idé, at unge får viden om arbejdsmiljø i løbet af deres skolegang,
men hvorfor skal man bruge undervisningstimer til det, hvorfor kan man ikke bare lade det gå ind som en naturlig del af de unges virksomhed på deres uddannelsesinstitution, at de af de kammerater, der bliver sikkerhedsrepræsentanter, får besked på, at de arbejdsmiljømæssigt skal opføre sig ordentligt, så de ikke ødelægger deres helbred her og nu eller på lang sigt?
Der er altså en lang række gode begrundelser for at støtte det her, og jeg vil derfor endnu en gang opfordre den socialdemokratiske ordfører til at gå tilbage til gruppen og prøve at se, om man da for søren ikke kan komme et stykke videre.
Og hvis vi ikke får et klart tilsagn fra regeringen og De Radikale om, at man vil støtte det her forslag nu, kommer vi igen med det til næste år, og vi bliver ved, for det er en sag, der har en meget klar opbakning fra de unges side, og derfor er vi i hvert fald nogle partier herinde i Folketinget, der føler sig ansvarlige for at få det gennemført.
Nu er det jo rent faktisk sådan, at selv om Venstre har troet det, er vores beslutningsforslag ikke en præcis genfremsættelse af det gamle forslag.
Og vi har netop lagt op til, at man ikke nødvendigvis behøver at ændre arbejdsmiljøloven for at tilgodese elevers og studerendes arbejdsmiljø.
Så hvis det er sådan, at Venstre gerne vil være med til noget, hvad er det så, Venstre gerne vil være med til?
Hvad er det for nogle regler, vi så i givet fald kan lave i stedet for, således at vi sikrer, at elever og studerende får mulighed for at prioritere deres eget arbejdsmiljø?
Jeg er fuldstændig enig i, at der er nogle uddannelsesinstitutioner, som opfører sig rimeligt og forsvarligt på det her område, og som har fulgt det tværministerielle udvalgs opfordring til dem om at give elever og studerende lov til at udpege en sikkerhedsrepræsentant til at sidde i sikkerhedsorganisationen, men jeg skulle hilse og sige fra de unge, at det altså ikke er alle rektorer og inspektører, der prioriterer det her område, tværtimod.
Og vi har altså også et klart krav fra eleverne og de studerende om at få ret til at få den § 9-uddannelse, som gør, at de ved, hvordan de skal prioritere tingene.
For de unge vil meget gerne være med til at prioritere; de ved godt, hvor skoen trykker, og hvad det er for nogle initiativer, man ikke behøver at fremme her og nu.
Og de er ansvarlige; de vil bare godt være med i den demokratiske proces.
Hvis vi i det mindste bare kunne komme det skridt videre at få fastsat nogle regler, hvorefter ministeren kunne få en eller anden bred bemyndigelse til at gå i gang, så ville jeg være meget glad - bare vi tog det skridt ekstra.
For det kan ikke være rigtigt, at vi skal blive ved med den kamp, som nu efterhånden har taget 4-5 år, fra den begyndte.