Line Barfod (EL), 2001-12-11:
Jeg beklager.
Som ordfører for Enhedslisten skal jeg så oplyse, at vi mener, som flere andre også har været inde på det, at voldtægt er en af de allergroveste forbrydelser, man overhovedet kan begå.
Der er ikke kun tale om vold mod et andet menneske, men også en særlig krænkelse af offerets integritet og seksuelle selvbestemmelsesret.
Derfor vil Enhedslisten også gerne være med til at se på, hvad der kan gøres for at begrænse antallet af voldtægter. Vi mener, det er nødvendigt at gøre noget for at ændre holdningen til voldtægter.
En skærpelse af straffen i forhold til straf for andre forbrydelser, herunder i forhold til straf for forbrydelser vedrørende penge, kan være et led i en samlet indsats mod voldtægt, men vi ønsker at se Straffelovrådets samlede vurdering af strafniveauet i straffeloven for forskellige forbrydelser, og hvordan Straffelovrådet foreslår man går ind og sætter straffen for de forskellige forbrydelser i forhold til hinanden, således at vi ikke går ind og hæver straffen på et enkelt område.
Eftersom jeg kan forstå, at justitsministeren har bedt om, at betænkningen fra Straffelovrådet skal komme inden for relativt kort tid, mener jeg godt, at man kan afvente dette arbejde.
Dertil kommer så, at vi i Enhedslisten ikke tror, at det vil have afgørende betydning for den enkelte voldtægtsforbryder, om han risikerer en straf på 1½ år eller 2½ år, og der er ikke nogen dokumenteret effekt af, at man skærper straffen, således som Advokatrådet også har peget på i sit høringssvar.
Den væsentligste indsats for at nedbringe antallet af voldtægter skal derfor ligge på det sociale område og ikke mindst i forhold til en opdragende indsats vedrørende forholdet mellem mænd og kvinder, herunder omkring retten til seksuel frihed og retten til at sige nej, også selv om man f.eks. er gået til en fest sammen med en mand.
Heri ligger der en væsentlig opgave for skoler og andre institutioner samt for forældreorganisationer i det civile samfund, også i forhold til reklamer m.v., hvor f.eks. kvinder nogle gange fremstilles som et bytte, der skal nedlægges.
Vi har alle en forpligtelse til at sige fra over for uacceptabel opførsel.
Det skal stå klart for alle, at undertrykkelse og sexistisk opførsel er uacceptabel, uanset kulturel, religiøs eller etnisk baggrund.
På den måde sættes grænsen, længe før der bliver tale om voldtægt.
Men det handler også om at styrke pigerne.
Det må sikres, at alle piger har et alternativ til at søge ind i miljøer, hvor de må finde sig i vedvarende undertrykkelse, og pigerne skal støttes i at opbygge et selvværd, der gør, at de siger fra, længe inden vi nærmer os voldtægtslignende situationer, ligesom kvinder, der lever i undertrykkende parforhold og bliver voldtaget af manden, skal være sikret hjælp til at komme ud af forholdet.
Der skal ydes ofrene for voldtægt al den nødvendige støtte til at komme sig over forbrydelsen.
Enhedslisten mener derfor, at der skal stilles gratis psykologhjælp til rådighed for ofrene.
Vi er helt enige med Joan-Søstrene, der i deres høringssvar til forslaget fra justitsministeren, der blev behandlet for et par måneder siden, og som svarer til det her forslag, påpeger, at hjælpen til ofrene i dag ikke er tilstrækkelig.
Ligeledes kan der være behov for igen at se på lovgivningen omkring erstatning til ofre for forbrydelser med udgangspunkt i især gruppevoldtægternes særlig voldsomme og traumatiserende konsekvenser for ofrene, så det kan føre til en højere erstatning.
Det glæder mig, at fru Birthe Rønn Hornbech tidligere har udtalt, at hun vil se på de forslag, vi kommer med omkring støtte til ofrene, og så håber jeg, at hun vil se positivt på dem.
Når forbrydelsen er sket, handler det - ud over at hjælpe offeret videre - om at forebygge, at forbrydelsen gentager sig.
Fængselsstraffen kan ikke stå alene.
Vi har bemærket, at der i bemærkningerne til lovforslaget henvises til nødvendigheden af behandling af voldtægtsforbryderen, og vi vil tilslutte os de bemærkninger, der er kommet i høringssvarene fra Rigshospitalets Center for Voldtægtsofre, Dansk Kvindesamfund og Kvinderådet om, at der så også skal afsættes de nødvendige midler til behandling af voldtægtsforbryderen.
Hvis det, efter at Straffelovrådet har afgivet sit forslag, ender med, at man skal ændre strafniveauet for voldtægt, så man hæver straffen, bør man i hvert fald gøre det på en sådan måde, at det af lovteksten fremgår, hvad det er for nogle momenter, der kan føre til en skærpet straf, at det f.eks. er gruppevoldtægter og voldtægt mod børn, således som også Advokatrådet og Landsforeningen af Beskikkede Advokater har påpeget i deres høringssvar.
At lovgive via bemærkningerne er en uskik.
Fru Colette Brix kom med en kort bemærkning til mig under den konservative ordfører.
Spørgsmålet var, om ikke jeg var klar over - så vidt jeg forstod - at det gør en stor forskel for offeret, om gerningsmanden får 3 måneder eller 5 år.
Jeg håber så, fru Colette Brix kan stille spørgsmålet igen.
Så kan jeg jo reagere på det.
Det fremgår af bemærkningerne til lovforslaget, at man forventer, at dette lovforslag vil føre til, at der skal bruges anslået 35-40 ekstra pladser i kriminalforsorgen, altså i fængslerne.
Hidtil har der jo i omkring 30 år været bred politisk enighed om ikke at øge det samlede antal fængselspladser, men at man, når man hævede straffen på ét område, så det førte til, at der ville komme flere i fængsel for den forbrydelse, samtidig så på, om man kunne få færre i fængsel på andre områder.
Jeg vil gerne høre, om det, der lægges op til her fra forslagsstillerne, er, at man nu ønsker, at der skal være flere fængselspladser i Danmark, om man skal til at sætte en større del af befolkningen i fængsel.