runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lars Løkke Rasmussen (V), 2003-11-27:
Jeg skal indskrænke mig til at sige tak for den udtalte opbakning til forslaget her.
Jeg forstod på hr. Naser Khader, at støtten skyldtes, at det bare drejede sig om rent tekniske ændringer, og det ærgrer mig selvfølgelig lidt.
Jeg troede, det var udtryk for, at nu havde regeringen virkelig ramt en linje, som skaber genklang i en enig Folketingssal.
I den forstand kan man jo sige, at alt, hvad vi foreslår, er udtryk for tekniske ændringer, så jeg håber, at denne konsensus også kan udstrækkes til bl.a. det lovforslag, vi behandlede, lige før vi nåede frem til punktet her.
Men det vil fremtiden jo vise.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2003-11-27:
Forslaget drejer sig om ændring af valgloven, valg til menighedsråd og ændring af menighedsrådsloven.
Det forslag kan Venstre støtte, ligesom vi kan støtte de mindre formelle regler om kandidatlister og indberetninger.
Alt i alt kan vi love forslaget en hurtig gang i Kirkeudvalget, og vi støtter det samlede forslag.
Arne Toft (S), 2003-11-27:
For det første sognebåndsløsning.
Vi synes, det er rimeligt, at personer, som flytter fra en menighedsrådskreds til en andet i samme pastorat, har mulighed for at opnå parlamentariske rettigheder i det tidligere bopælssogn.
Tilknytning til sognet opleves af mange som et stærk følelsesmæssigt bånd, og valgtekniske indretninger skal ikke hindre, at man fortsat kan deltage aktivt i menighedsrådsarbejde i den tidligere bopælssogn.
Vi er derfor glade for lovændringen, som muliggør, at personer får valget mellem, om valgretten og valgbarheden til menighedsrådet skal udøves i det nuværende eller det tidligere bopælssogn. For det andet er der en begrænsning af personoplysninger.
Det kan vi som udgangspunkt også støtte, men det skal dog fremgå klart og tydeligt, hvem der forvalter skatteborgernes penge.
Interesserede skal have let adgang til oplysninger om, hvem der er medlemmer af menighedsrådet, samt hvem der varetager en række enkeltmandsposter.
For det tredje kan ministeren fastsætte bestemmelser for frister for indberetning og indtastning af kandidater til menighedsrådene.
Det er vi også positivt stemt over for, men igen er det vigtigt af hensyn til offentligheden, at menighedsrådsfortegnelsen indeholder en fuldstændig fortegnelse over samtlige valgte medlemmer af landets menighedsråd ved funktionsperiodens start.
Vi har på baggrund af høringssvarene og lovforslagets nuværende udformning som udgangspunktet ikke noget at indvende imod forslaget.
Vi vil i forbindelse med udvalgsarbejdet stille enkelte opklarende spørgsmål, men Socialdemokratiet er umiddelbart positivt indstillet over for lovforslaget.
Da den radikale ordfører, hr. Niels Helveg Petersen, ikke kan være til stede, skal jeg sige, at også De Radikale er umiddelbart positivt indstillet over for lovforslaget, men også vil stille spørgsmål under udvalgsbehandlingen.
Jesper Langballe (DF), 2003-11-27:
Vi bevæger os i og for sig i småtingsafdelingen, men vi bevæger os alligevel tæt ved rammen om nogle grundlæggende forhold mellem den enkelte og kirken, og derfor følgende principielle advarselsglimt: I Danmark har vi ikke virksomhedskirker eller instutionskirker på arbejdspladsen eller uddannelsesinstitutionen.
Vi har heller ikke foreningskirker, der er sociale fællesskaber, som vi skifter ud efter vores smag for samvær og aktiviteter.
Den danske folkekirke er slet og ret det danske folk af barnedøbte, og den lokale menighed er ikke en from forening af ligesindede, der har fundet sammen, men alle sognets barnedøbte.
Stedet er kriteriet, landet, sognet, det givne og ikke det selvvalgte.
Men kirken er først og sidst den forkyndelse, som lyder i kirken, og som sætter den enkelte på sit sted med det ansvar, der følger af det.
Derfor var loven om sognebåndsløsning en såre betydningsfuld del af den grundtvigske frihedslovgivning, som rådede bod på et paradoksproblem.
Ingen kirkegænger skal på grund af sognetilhørsforholdet være tvunget til at høre en forkyndelse, som er ham eller hende fremmed og imod.
Forkyndelsesfrihed omfatter ikke bare præsten, men også kirkegængeren.
Derfor kan ethvert medlem af folkekirken løse sognebånd til en præst, hvis forkyndelse han selv opbygges af.
Det må imidlertid aldrig betyde, at kirken alligevel bliver gjort til en tilvalgs- og fravalgskirke, og derfor er det helt afgørende, at det er præsten og ikke sognet, man løser sognebånd til.
At forkyndelsen sine steder er afløst af sociale aktiviteter, et kunstigt komme hinanden ved-fællesskab som det ene fornødne, skal ikke rokke ved dette grundprincip.
Uden den luthersk-evangeliske forkyndelse er kirken en krop uden sjæl, uden sognet er den en sjæl uden krop, og lovforslaget her bygger netop på dette forhold.
Det har indimellem vakt irritation, at et
menighedsrådsmedlem, der flytter fra ét sogn til et andet inden for samme pastorat, ikke kunne fortsætte sit menighedsrådsarbejde i det oprindelige bopælssogn, fordi han eller hun ikke kunne løse sognebånd, for forkyndelsen var jo den samme i de to sogne.
som den, der vil løse sognebånd til et helt andet pastorat, har.
Det er fornuftigt nok at råde bod på dette lille irritationsmoment, men denne justering må under ingen omstændigheder føre til, at grundprincippet fraviges.
Sognebåndsløsningen skal sikre mod tvang til at høre en forkyndelse, der er én imod, den skal ikke omdanne sognekirken til en social tilvalgskirke.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2003-11-27:
Hvis der stadig fandtes tiører i det danske møntsystem, tror jeg, jeg ville have givet hr. Jesper Langballe en tiøre for en meget stor tale om et forholdsvis beskedent forslag.
Så kunne man selvfølgelig sige, at jeg kunne give hr. Jesper Langballe en femogtyveøre, men det er måske alligevel at overdrive.
Det var i hvert fald interessant at lytte til.
Jeg skal blot sige, at sådan som jeg har forstået forslaget, betyder det eksempelvis, at en person, der er bosiddende i Aulum-Hodsager pastorat og er tilknyttet menigheden i Aulum, men rent fysisk flytter til Hodsager, kan bevare sin tilknytning til menigheden i Aulum og bevare sin valgret og sin valgbarhed.
Det synes jeg er meget fornuftigt, og det kan vi støtte i Det Konservative Folkeparti, ligesom vi i øvrigt også kan støtte de mere tekniske ændringer, som ligger i dette forslag.
Tove Videbæk (KD), 2003-11-27:
Fru Sophie Hæstorp Andersen sagde i sit svar til mig, at hun troede nok, at Sundhedsministeriets embedsmænd og forskellige andre havde gjort det godt nok.
Jeg spurgte om, hvordan fru Sophie Hæstorp Andersen har det med, at vægtningen er lagt mere på samfundets og videnskabens interesser end på individets interesser.
Så til det med, at hele udkastet har været behandlet og debatteret osv.
Det er jo rigtigt nok, men fru Sophie Hæstorp Andersen er vel klar over, at der nærmest ikke er blevet ændret et komma, siden debatten har været der, siden høringssvarene er kommet ind, siden alle kritikpunkterne er kommet.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2003-11-27:
Kortfattet tror jeg, man kan sige, at det, der er vigtigt ved dette lovforslag, er, at det nærmest til punkt og prikke er en ren afskrift af det, der blev foreslået med betænkning 1414, der kom i maj 2003.
Den har været debatteret ved nogle høringer, og den er ikke ny på den måde.
Vi står inde for det, der står i Europarådets biomedicinske konvention, men vi mener altså også, at den er indeholdt i det her forslag, for ellers tror jeg ikke, at Indenrigs- og Sundhedsministeriets jurister eller Justitsministeriets for den sags skyld ville lade sådan et lovforslag passere.
Vi synes, det er helt klart, som fru Birthe Skaarup siger, at det kræver en aktiv handling fra patienterne at sige fra over for, hvordan det materiale, man har afleveret hos lægen eller ved behandling, bliver brugt.
Derfor er det også vigtigt at få en diskussion om, hvordan man bliver informeret om den mulighed for at sige fra.
Gudrun Laub (V), 2003-11-27:
Det er jo sådan, at personer, der flytter til Danmark fra et nordisk land, kun har pligt til at anmelde tilflytningen, hvis opholdet her i landet skal vare over 6 måneder.
Det er der ikke noget nyt i.
Nu bliver der så tilsvarende regler for statsborgere i EU og EØS-lande, der er omfattet af EU's regler om fri bevægelighed m.v.
Her bliver pligten til at anmelde flytning med lovforslaget ændret til, at der kun er pligt til at anmelde tilflytning til Danmark, hvis opholdet her i landet skal vare over 6 måneder mod tidligere 3 måneder, altså til de nugældende regler.
Med i ændringen er også, at statsborgere fra Schweiz kommer ind under samme regler som statsborgere fra EU-lande.
Det er en konsekvens af en aftale mellem EU og Schweiz.
Øvrige personer, altså dem, der ikke er nordiske statsborgere, EU-borgere eller schweizere, skal stadig tilmelde sig CPR-registeret, hvis opholdet skal vare over 3 måneder.
Forslaget er kommet med sigte på at gennemføre en aftale af 21. juni 1999 mellem Det Europæiske Fællesskab og dets medlemslande på den ene side og Schweiz på den anden side vedrørende fri bevægelighed for personer.
De nugældende danske regler lever ikke fuldt ud op til EU-rettens regler om fri bevægelighed, idet reglerne går på, hvilket land tilflyttere kommer fra.
Med lovforslaget bliver det afgørende, hvilket statsborgerskab tilflyttere har, og det er jo også mere relevant i dag, hvor mobiliteten er stor.
Man kan jo komme fra forskellige lande, og så er det mere afgørende, hvilken slags statsborger man er, i stedet for, hvilket land man tilfældigt kommer fra.
Formålet med lovændringen er endelig at foretage visse justeringer i adgangen til registrering af oplysninger i CPR.
Det foreslås således, at personer, der er tildelt et administrativt personnummer, får ret, men ikke pligt til at få registreret en adresse her i landet eller i udlandet som kontaktadresse.
Loven træder i kraft med det samme, forslaget er vedtaget, men tidspunktet for ikrafttræden af nogle af bestemmelserne om, hvor og hvordan registreringen foretages, bemyndiges ministeren til at fastsætte.
Det er mest af praktiske grunde, så man kan være sikker på, at edb-registrene er i orden, når en række oplysninger, der i dag er registreret i Udlændingestyrelsen, fremover skal registreres i CPR-registeret.
Venstre kan støtte forslaget.
Thomas Adelskov (S), 2003-11-27:
Jeg skal sige tak til fru Gudrun Laub for den flotte opsummering af forslaget og på vegne af Socialdemokratiet sige, at medmindre der skulle dukke noget særligt op under udvalgsbehandlingen, kan vi også tilslutte os forslaget.
Poul Nødgaard (DF), 2003-11-27:
Det fremgår af det her forslag, at personer, der er statsborgere i EU, et EØS-land eller Schweiz kun har pligt til at melde sig til CPR-registeret, hvis opholdet her i landet varer over 6 måneder, og så foreslås det, at de samme rettigheder skal overføres til deres familier
, selv om de ikke er statsborgere i ovennævnte lande, men eventuelt er statsborgere i et tredje land.
Jeg synes, det rejser en lang række spørgsmål, når man tænker dybere over det forslag, som i øvrigt har været meget svært at læse.
Jeg kunne f.eks. spørge ministeren, det kan vi også gøre skriftligt, om det betyder, at en marokkaner, der er fransk statsborger, vil kunne rejse ind i Danmark og tilmelde sig her, og at denne ret tillige tillægges hans familie - det kunne også være hendes familie - selv om de pågældende ikke er statsborgere i EU eller et EØS-land eller Schweiz.
Det synes jeg er ting, det kunne være spændende at få opklaret.
Jeg synes da også, at det ville være rart at få at vide, om den tildeling af CPR-numre også gælder de pågældende familier, som ikke er statsborgere i EU eller et EØS-land.
Jeg vil sige, at det er et forslag, som det i hvert fald for mig, og jeg tror også for andre, der har sat sig dybt ind i det, har været utrolig svært at læse.
Jeg kunne tilråde ministeren og hans ellers i øvrigt dygtige embedsfolk, at de lod være med at lave så mange indskudte sætninger.
Jeg synes i hvert fald, at det har været meget svært at kloges af, hvad man egentlig har ment med forslaget.
Selv om nogle sikkert vil mene, at det bare er et lille teknisk ændringsforslag, så er det spørgsmålet, om det er så teknisk, som det giver udtryk for.
Jeg har hørt, at regeringen er i fuld gang med sammen med andre partier her i Folketinget at se på en ordning omkring hele Østudvidelsen og de problemer, der følger dermed med arbejdskraftens frie bevægelighed.
Der synes jeg også, det kan være spændende at se det forslag i relation til dette forslag.
Nogle vil sikkert fare på talerstolen og sige, at de to ting ikke har noget med hinanden at gøre.
Det har de måske heller ikke, men vi vil i hvert fald gerne se dem i en sammenhæng.
Vi afgør på et senere tidspunkt, om vi trykker på den grønne eller den røde knap til forslaget her.
Vi vil i hvert fald have lov til at studere det nærmere, og jeg kan bebude over for ministeren, at vi vil stille ikke en stribe, men et antal spørgsmål i forbindelse med det forestående udvalgsarbejde.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2003-11-27:
Andre ordførere har på glimrende vis gennemgået indholdet i forslaget, og det ville vist virke en lille smule trættende, hvis jeg forsøgte at gøre det samme, så det skal jeg undlade og blot give den oplysning, at Det Konservative Folkeparti kan støtte forslaget.
Anders Samuelsen (RV), 2003-11-27:
Det gælder bare om at holde sig til her i bussen.
Jeg skal på Det Radikale Venstres vegne medele, at vi også kan støtte forslaget.
Line Barfod (EL), 2003-11-27:
Også Enhedslisten har opfattet det her som nogle mere tekniske ændringer og kan støtte forslaget, medmindre der dukker noget helt nyt op under udvalgsarbejdet.
Mogens Nørgård Pedersen (KD), 2003-11-27:
Kristendemokraterne støtter også forslaget og arbejder selvfølgelig dermed også positivt med i udvalgsarbejdet.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2003-11-27:
Tak for bemærkningerne og opbakningen til dette lovforslag.
Det vil jeg gerne kvittere for.
Jeg ser frem til det fortsatte samarbejde med Folketingets Kommunaludvalg om dette lovforslag.
og jeg skal nok også drage omsorg for, at det vil ske i en form, hvor der ikke er for mange indskudte sætninger. Jeg tror da godt, at jeg her kan starte med at berolige hr. Poul Nødgaard ved at fastslå, at det, der er sigtet med lovgivningen, jo i virkeligheden alene er spørgsmålet om, hvornår man skal registrere sig i CPR-registeret, og ikke andet end det.
Det vil sige, at alle udlændingeretlige spørgsmål ikke er relevante i forhold til diskussionen her.
Så jeg tror, at det vil vise sig, at når vi får afklaret de spørgsmål, som hr. Poul Nødgaard har, vil hr. Poul Nødgaards parti også kunne støtte det her forslag.
Ester Larsen (V), 2003-11-27:
Med dette lovforslag udfyldes et hul i vores regelsæt, der skal sikre individets selvbestemmelse.
I dag har vi regler, der sikrer patienter selvbestemmelse i forbindelse med behandling.
Her er hovedprincippet, at ingen behandling kan iværksættes, uden der foreligger samtykke fra patienten.
Men her stopper selvbestemmelsen så også i dag.
Vi har ingen regler for anvendelse af materiale udtaget i forbindelse med undersøgelser og behandling.
Når spørgsmålet trænger sig på nu, skyldes det bl.a., at det i dag efter de videnskabelige fremskridt, der har fundet sted,
er muligt at aflæse store mængder af personfølsomme oplysninger i menneskeligt væv.
Forslaget indeholder tre hovedelementer: Patienten kan sige fra, det vil sige tilkendegive over for et vævsregister, at vævet kun må benyttes til behandling af patienten selv.
Patienten kan kræve, at vævet skal destrueres, og patienten kan kræve vævet udleveret, når han kan godtgøre en særlig interesse herfor.
Nogle patienter kan have personlig behandlingsmæssig interesse i, at væv opbevares.
I andre tilfælde er det kun andre borgeres og virksomheders interesse, der varetages gennem opbevaring.
Ved at sikre den enkeltes mulighed for indflydelse kan anvendelse til fælles gavn i forskningsøjemed sikres.
Hermed sikres også overholdelse af Europarådets konvention om menneskerettigheder og biomedicin, hvor det fastslås, at menneskets interesser og velfærd skal have forrang frem for interesser, der alene vedrører samfund og videnskab.
Det er vigtigt, at borgerne kan bevare tilliden til sundhedsvæsenet.
Dette regelsæt vil understøtte patienternes tillid, idet patienterne nu kan sikre sig mod, at der sker uønsket anvendelse af udtaget væv.
Venstre kan anbefale forslaget.
Line Barfod (EL), 2003-11-27:
Venstres ordfører var, hvad jeg er meget enig i, inde på, at vi her taler om nogle nye regler på et område, som ikke tidligere har været specielt reguleret.
Og derfor vil jeg høre, om Venstre også har den opfattelse, at det her er noget, som det er væsentligt at få en grundigere debat om, ligesom vi gør i andre store etiske spørgsmål.
Ester Larsen (V), 2003-11-27:
Jeg mener ikke, at dette lovforslag er opstået over night.
Birthe Skaarup (DF), 2003-11-27:
Jeg er ikke helt enig med fru Sophie Hæstorp Andersen i, at det er den redegørelse om biobankerne i betænkning 1414, vi tager stilling til i dag, for her bliver jo netop beskrevet to modeller.
Men det er faktisk dem, vi efter min klare vurdering også kan diskutere i dag.
Line Barfod (EL), 2003-11-27:
Derfor er mit spørgsmål, uanset om vi vedtager denne her lov eller ej, om Venstre så mener, at det er et spørgsmål, vi bør gøre noget for, at der bliver en større debat om i befolkningen, og at vi mere grundlæggende får taget stilling til, hvordan vi skal behandle hele spørgsmålet om biobanker.
Det er jo også kun en del af biobankerne, der bliver taget stilling til med dette forslag, der mangler stadig en del.
Et nyt spørgsmål.
Men i Amsterdamdeklarationen fra 1994 fra WHO, som Danmark har tilsluttet sig, fremgår det i artikel 3.8, at, og jeg citerer: »Patientens samtykke er påkrævet, når det drejer sig om bevarelse og brug af alle former for substanser fra det menneskelige legeme.
Samtykke må gerne antages, når substansen skal bruges til et aktuelt forløb i forbindelse med diagnose, behandling og pleje af vedkommende patient.«
Hvad er det, der gør, at Venstre ikke mener, at det er det, vi skal lovgive ud fra, men derimod det modsatte princip om at man ikke som udgangspunkt skal afgive informeret samtykke om, hvad væv fra ens egen krop skal bruges til?
Ester Larsen (V), 2003-11-27:
Lovforslaget tager udgangspunkt i den virkelige verden, hvor det er nødvendigt at have nogle procedurer, som gør, at forskningen ikke går totalt i stå.
Line Barfod (EL), 2003-11-27:
Jeg hørte det på den socialdemokratiske ordfører, som om Socialdemokratiet har lagt til grund, at patienten får en information og derefter har mulighed for at tage stilling til, om ens blodprøve eller væv, hvad det nu er, kan anvendes til forskellige formål.
Men det er jo ikke den model, der ligger i lovforslaget.
Den model, der ligger i lovforslaget, er jo den modsatte.
Man skal ligesom på en eller anden måde et eller andet sted have hørt om, at væv kan bruges til noget, og man så skal have meldt fra.
Der er jo netop ikke gået ud fra en model med informeret samtykke, som det foreslås i mange af høringssvarene. Så hvis man f.eks. bliver undersøgt for brystkræft og ikke har lyst til, at ens væv skal kunne bruges til forskning af et firma, som så måske tager patent på at afsløre brystkræft, så har man ikke umiddelbart nogen mulighed for at få at vide, at det kan ske og tage afstand fra det.
Så skal man have hørt om det et eller andet sted ude i samfundet og melde sig fra i registret.
Skal vi have informeret samtykke, eller skal forskerne have lov til at bestemme?
Ester Larsen (V), 2003-11-27:
Jeg studsede lidt under fru Sophie Hæstorp Andersens tale, for det lød, som om Socialdemokratiet ville tage æren for, at vi har et informeret samtykke i forbindelse med behandling.
Så vil jeg bare spørge, om fru Sophie Hæstorp Andersen ikke er enig i, at den lov, som Socialdemokratiet fremlagde om patienters retsstilling, stort set ikke indeholdt nogen nye rettigheder, men alene var en sammenskrivning af de rettigheder, der var indført i forvejen.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2003-11-27:
Det sidste kan fru Ester Larsen da godt have ret i, men ikke desto mindre var det en samling, der gjorde, at man nu fik en meget, meget klar opfattelse af, hvor patienter skal henvende sig, og hvilke rettigheder de har.
Det var ikke længere en del af forskellige typer af love og det ene og det andet, og det synes vi var et ret vigtigt skridt i den rigtige retning.
Jeg tror også, at Venstres ordfører vil give mig ret i, at det var et vigtigt skridt i den rigtige retning, og at vi så havde chancen for at gøre det, det er vi selvfølgelig stolte og glade over, lige så vel som Venstres minister ville have været det over at kunne fremlægge selv samme lov, tror jeg.
Med hensyn til information og hvordan man kan vide, hvilke rettigheder man har, har vi lagt vægt på, at det bliver en del af serviceinformationen i det danske sundhedsvæsen.
Det betyder ikke, at man hver gang, man er til lægen og afgiver en blodprøve eller andre prøver, så skal informeres og underskrive og give informeret samtykke ved afgivelse.
Det synes vi vil være meget problematisk og en meget, meget bureaukratisk måde at gøre tingene på.
Derudover har jeg hæftet mig ved, at det ikke er sådan, at man som rask person skal gå rundt og sige: Hov, nu vil jeg gerne tilmelde mig et vævsregister for en sikkerheds skyld.
Det er sådan, at man først skal tilmelde sig vævsregistret, i det øjeblik man har afleveret et stykke biologisk materiale, og det er den information, jeg gerne vil sikre mig, at folk får, at de ved, at de har en mulighed for at tilmelde sig et vævsregister og få indflydelse.
Line Barfod (EL), 2003-11-27:
Først er jeg enig med fru Sophie Hæstorp Andersen i, at det kan være en fordel at samle forskellige bestemmelser i en lov, som f.eks. lov om patienters retsstilling, så derfor vil jeg høre, om Socialdemokraterne også ville støtte, at vi laver en samlet lov om biobanker, som regulerer alle former for biobanker og ikke som her kun en del af dem, mens der stadig er en del biobanker, der ikke er reguleret.
Med hensyn til om man som syg eller rask skal tage stilling, er problemet jo, at hvis man er syg og står og er meget optaget af, hvad man egentlig fejler, og hvad prognosen er osv., er det måske svært lige i den situation at tage stilling til, hvad der egentlig må gøres med de prøver, der bliver udtaget.
Jeg havde i al min naivitet selv den opfattelse, at det var mig, der bestemte over, hvad der skete med ting taget ud af mig, og at de blev destrueret, når de ikke skulle bruges i forbindelse med mig længere.
Det kan jeg forstå har været drønhamrende naivt, for rent faktisk er det lægerne, der skal bestemme.
Mener fru Sophie Hæstorp Andersen slet ikke, at det enkelte individ har ret til i udstrakt grad at bestemme over ting fra en selv?
Fru Sophie Hæstorp Andersen svarede ikke på mit spørgsmål om en samlet regulering af biobanker, altså også de biobanker, der ikke bliver reguleret med dette lovforslag, så det håber jeg kommer i næste omgang.
Det er en stor og svær debat, vi har her om nogle grundlæggende etiske spørgsmål, men mener fru Sophie Hæstorp Andersen slet ikke, at man kunne forestille sig, at befolkningen faktisk ville være mere positivt indstillet, hvis man havde viden om, at ens væv f.eks. kan blive brugt til forskellige områder?
Der er jo en stor del af befolkningen, der melder sig som bloddonorer og på andre måder indgår i forskellig forskning osv. Men det, der kan skabe utryghed, er, når der pludselig kommer sager frem om, at ting fra en selv eller ens børn bliver brugt til noget, man slet ikke vidste, det kunne blive brugt til.
Man vidste endog ikke, at det blev opbevaret, som man f.eks. så ved den sag, der var for nylig med blodprøverne fra de nyfødte på Statens Serum Institut.