Lise Hækkerup (S), 2001-02-22:
B 82 har et godt udgangspunkt, nemlig at Danmark er foregangsland på mange områder, og det skal vi blive ved med at være.
B 82 tager afsæt i en kritik af, at Danmark ikke er et tilstrækkeligt foregangsland på miljøområdet, fordi vi ligger under det niveau for genanvendelse af plast, der er fastsat i EU's emballagedirektiv.
Afsættet er interessant, fordi det så lader til, at der er en meget bred opbakning i Folketinget, som jo nærmest er enstemmig, til at Danmark skal være et foregangsland på miljøområdet.
Og som forslagsstillerne også udtrykker det, så er ambitionen om udelukkende at overholde EU's regler på miljøområdet ikke ambitiøs nok.
Den udmelding venter jeg mig meget af.
Det er derfor også en relevant problemstilling, som forslagsstillerne rejser.
Der er for stor en grad af spild af den plast, der bruges til transportemballage.
Der er jo mange løsninger på det her, og én af dem er at sikre en stabil genanvendelse og indsamling af plasten.
Med beslutningsforslag nr. B 82 er Kristeligt Folkeparti, Venstre, De Konservative og Dansk Folkeparti således gået sammen om at formindske den samlede miljøbelastning ved transport, og det skal ske ved, at indsamlingen og genanvendelsen af plast forbedres.
Det er jo en udmærket intention, selv om det er lidt underligt at se, at Venstre og De Konservative, der generelt er så meget imod miljøafgifter, pludselig er med til at fremsætte forslag om at bruge provenuet af en afgift på et forlig, som de slet ikke ønskede at deltage i.
Socialdemokratiet kan ikke tilslutte sig forslaget, og det er der flere grunde til.
En af dem er, at vi allerede nu i Danmark er inde i en god proces, hvor genanvendelsesgraden er kraftigt stigende.
Og det er ikke vores holdning, at vi fra Folketinget skal lave alle mulige indviklede støtteordninger for at stimulere en udvikling, der faktisk allerede er i gang.
Det undrer mig også, at det pludselig er blevet borgerlig politik.
Et andet argument for nejet er de store økonomiske omkostninger forbundet med genanvendelsen, fordi det kræver, at plasten udsorteres manuelt.
Det sker manuelt, hvilket selvsagt gør danske virksomheder mindre konkurrencedygtige end eksempelvis virksomheder i Fjernøsten, der kan gennemføre en langt mindre løntung produktion.
Det nævnes i forslaget, at sortering og afvaskning i Fjernøsten sker under dårlige betingelser for arbejdsmiljøet.
Et tredje argument for nejet er, at selv om vi subsidierer danske virksomheder, kan vi jo ikke styre, hvor andre indsamlere, som ikke har nogen genanvendelsesfunktion, vælger at sælge deres indsamlede plast.
Det er vel heller ikke borgerlig politik, at Folketinget skal bestemme, hvor producenter sælger deres varer.
I forslaget lægges der megen vægt på, at når det er lykkedes at lave gode ordninger om genanvendelse af dæk, cadmiumbatterier og skrotbiler, så kan det også lade sig gøre at forbedre ordningen af genanvendelsen af plast.
Det synes jeg faktisk er et godt og positivt argument.
Men når dét så er sagt, så mener jeg ikke, at man kan sammenligne indsamlingen af plastemballage med indsamlingen af f.eks. cadmiumbatterier. Med de tre ovenstående begrundelser mener jeg at have argumenteret for, at jeg ikke opfatter, at situationen er så ligetil.
Det er forskellige produkter, og f.eks. cadmiumbatterier er en langt større belastning for miljøet end meget af den plast, der bruges ved transport.
I Socialdemokratiet finder vi det ikke rimeligt, at der fremmanes et billede af, at Danmark fører en utilfredsstillende og inkonsekvent genanvendelsespolitik, men vi finder det interessant, at de borgerlige med dette beslutningsforslag lægger op til en langt mere konsekvent politik på miljø- og emballageområdet.
Og dén udvikling vil vi i Socialdemokratiet følge meget nøje.