runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2001-03-21:
Først til fru Lene Espersen: Jeg tror, der er noget helt grundlæggende her, vi skal have sat på plads.
Grundloven definerer nogle forpligtelser for Folketinget, definerer nogle områder, hvor man, hvis man ikke har flertal, f.eks. på fem sjettedele når vi taler om suverænitetsafgivelse, skal spørge befolkningen, hvis man vil gennemføre f.eks. suverænitetsafgivelse.
Altså grundloven sikrer, kan man sige, på den måde, at vilkårlige flertal ikke bare sådan går for langt af sig selv, og det er sundt og fornuftigt.
Men at det på nogen mulig måde skulle være i strid med grundloven, at Folketingets flertal derudover vælger at sige, at det ønsker befolkningen inddraget i EU-spørgsmål, ønsker i højere grad end det, man er tvunget til efter grundloven, at spørge befolkningen, om den ønsker at afgive mere magt til Unionen, er en påstand, som jeg har meget svært ved at følge.
Efter vores opfattelse kan et flertal her i Folketinget altid spørge befolkningen, om den ønsker at gå videre, og det er også derfor, at vi - uanset der ikke blev diskuteret suverænitetsafgivelse i 1986, eller det blev diskuteret, men det var der ikke tale om - ikke føler, at det var suverænitetsafgivelse befolkningen blev spurgt om. Man lavede en vejledende folkeafstemning, som partierne forpligtede sig til at følge, og vi føler altså ikke, at den daværende statsminister på nogen måde brød grundloven, hvad man ellers må tolke at fru Lene Espersen åbenbart mener. Med hensyn til det med fra enstemmighed til flertal siger fru Lene Espersen, at Justitsministeriet har lavet et ganske omfattende stykke arbejde.
Ja, det har altid været Justitsministeriets opfattelse, at der ikke er grundlovsproblematik, suverænitetsafgivelse, at § 20 ikke skal iagttages, når vi går fra enstemmighed til flertal, fordi det er, når området er overgået til EU, at suverænitetsafgivelsen sker.
Det vil vi gerne anfægte, det vil vi gerne have en anden vurdering af.
Så vil jeg sige til fru Charlotte Antonsen, som siger, at Danmark jo fortsat har en kommissær: Jamen Nicetraktaten, og det har jeg redegjort for heroppefra flere gange, forpligter Danmark og de øvrige medlemslande til, at når man er 27 medlemslande, skal man lave en rotationsordning, hvorefter alle lande ikke har en kommissær.
Og med hensyn til patentrettigheder føler vi altså, at det er et forsøg på at undgå en diskussion om reel suverænitetsafgivelse, at man skubber dem hen.
Og med hensyn til fra enstemmighed til flertal
vil jeg bare sige, at der er 39 områder, hvor man overgår til flertal.
Det er ganske meget.
Og der er også for os at se nogle områder, hvor man overgår til flertal, hvor vi er dybt bekymrede over det og gerne vil bevare enstemmigheden.
Elisabeth Arnold (RV), 2001-03-21:
Det eksempel, hr. Kristian Thulesen Dahl nævnte med formanden for Kommissionen, som skulle kunne vælges med flertal,
vil altså sige, at hr. Kristian Thulesen Dahl ønsker en folkeafstemning, hvor den danske befolkning skal tage stilling til, om den synes, det er rimeligt, at kommissionsformanden skal kunne vælges med kvalificeret flertal.
Det vil sige, at han vil kaste befolkningen ud i en folkeafstemning alene for at tage stilling til, om det er fornuftigt, at man ved flertalsafgørelser vælger en formand for en forsamling af demokratiske landes repræsentanter.
Hvordan vil hr. Kristian Thulesen Dahl bære sig ad med at føre en kampagne om det spørgsmål?
Lene Espersen (KF), 2001-03-21:
Jeg har to spørgsmål til hr. Kristian Thulesen Dahl.
Det er så et spørgsmål om, hvor højtideligt man tager grundlovens fædre, og jeg vil godt høre nogle bemærkninger om, hvad der efter Dansk Folkepartis opfattelse skal til, for at tingene skal til folkeafstemning.
Det andet spørgsmål stilles, fordi det undrer mig lidt, at jeg hørte, hr. Kristian Thulesen Dahl sige, at det ikke var godt nok belyst, hvordan grundlovens paragraffer egentlig skulle tolkes med hensyn til det med at gå fra enstemmighed til kvalificeret flertal.
Hvad er det præcis, hr. Kristian Thulesen Dahl ikke mener er ordentlig belyst?
I den redegørelse, der er kommet fra Justitsministeriet, er der faktisk en ganske nøje gennemgang af lige præcis den her problemstilling, bl.a. af den grund, at det er noget, vi mange, mange gange tidligere har skullet tage stilling til i Folketinget.
Så jeg vil gerne høre præcist, hvad det er juridisk, hr. Kristian Thulesen Dahl finder ikke er godt nok belyst på nuværende tidspunkt.
Holger K. Nielsen (SF), 2001-03-21:
Jamen det sidste er jeg da fuldstændig enig i.
Det er da indlysende nok, at hvis det bliver et nej i Irland, og vi skal starte forfra igen, så må vi jo have vores bud på det og ligesom få det bedst mulige ud af det.
Det er jeg fuldstændig enig i.
Jeg anser det bare ikke for nogen optimal situation, for jeg mener, at udvidelsen risikerer at lide skibbrud ved det.
Det er forskellen mellem i dag og 1992, kan man sige, nemlig at udvidelsen er så langt fremme og er så vigtig, at dét er det afgørende for os.
Det er derfor, vi prioriterer det her så højt.
Vi prioriterer udvidelsen kraftigt.
Men hvis det bliver et nej i Irland, må vi så tage udgangspunkt i det og forsøge at sætte en ny dagsorden, og det er også muligt, vi kan det.
Det skal jeg ikke udelukke.
Men det må vi så forsøge på.
Til Amsterdamtraktaten og udvidelsen: Nej, jeg er ikke enig med hr. Claus Larsen-Jensen i, at Amsterdamtraktaten var en udvidelsestraktat.
Det har også vist sig siden hen, at det, vi sagde før afstemningen i 1998, var, at det her ikke er udvidelsestraktaten.
Der vil komme nye traktater, før udvidelsen kan blive gennemført.
Jeg mener, at Nicetraktaten er det.
Og den indeholder ikke de negative ting, som vi på et tidspunkt var bange for, at den ville indeholde.
Den er ikke perfekt, der er bestemt problemer i den, men de problemer kan ikke retfærdiggøre, at vi sætter bremsen i i forhold til udvidelsen.
Derfor siger vi ja til Nicetraktaten.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2001-03-21:
Det er lidt i samme boldgade, for specielt hr. Holger K. Nielsens bemærkning om, hvad der vil ske, hvis det bliver et nej i Irland, leder jo tankerne hen på nøjagtig de synspunkter, der blev gjort gældende fra japartierne i 1992 om, at det ikke ville ændre en tøddel, og at det ikke ville ændre noget som helst.
Alligevel må man jo - og det må vi andre jo også respektere set tilbage i tiden - konstatere, at det da har givet en anden diskussion, at det blev et nej i 1992 i Danmark. Det var ikke betydningsløst. På samme måde skal vi da, hvis det bliver et nej i Irland, hvad der nok ikke er stor sandsynlighed for på nuværende tidspunkt, udnytte den situation til at prøve at sætte en anden diskussion i gang i EU.
Jeg håber da, at hr. Holger K. Nielsen kan genfinde nogle af de tanker og udtalelser omkring det, som kom til udtryk hos SF tidligere.
Charlotte Antonsen (V), 2001-03-21:
Jeg kan ikke holde mig, for jeg synes, debatten med SF bliver mere og mere interessant.
For SF's og hr. Holger K. Nielsens argumentation nu er jo nærmest det modsatte af det, SF argumenterede med i 1992, da man sagde nej til Maastrichttraktaten.
Dengang argumenterede man for, at man bare kunne lave det hele om.
Hvis man fik et nej i Danmark, så kunne vi bare lige gå ind og få lavet det hele om.
Så jeg må sige, at det er flot.
Det er flot, at man i den grad lægger sig op ad Venstres jalinje til EU nu.
Men det er faktisk, så vidt jeg kan høre det, et meget stort skridt for SF, og det vil jeg da gerne kvittere for.
Claus Larsen-Jensen (S), 2001-03-21:
Det lyder som om, at vi ikke vil demokratiet og ikke vil spørge befolkningen.
Jeg vil gerne spørge hr. Holger K. Nielsen, om han ikke er enig i, at Amsterdamafstemningen jo i realiteten var en afstemning, der også handlede om udvidelsen.
Det, der var problemet med Amsterdam, var, at der var noget, der ikke blev færdiggjort, og at det i virkeligheden var det, der blev færdiggjort med Nicetraktaten, og at det er det tekniske og de sidste detaljer, altså færdiggørelsen af Amsterdamtraktaten, som muliggør udvidelsen?
Men er det ikke rigtigt, at vi i realiteten har haft en folkeafstemning?
Holger K. Nielsen (SF), 2001-03-21:
Jamen det sidste tror jeg er helt forkert.
Jeg tror da ikke, at det er specielt populært at have flere folkeafstemninger om EU.
Det tror jeg bestemt ikke det er.
Så vil jeg sige til fru Charlotte Antonsen, at jeg ikke synes, at det er spor synd for SF.
Men hvis jeg fik et stort knus af fru Charlotte Antonsen, så ville jeg virkelig synes, der var problemer.
Det må jeg helt ærligt indrømme.
Så lad os
Hr. Claus Larsen-Jensen siger, at vi med vores krav om folkeafstemning og juridiske undersøgelser vil udskyde udvidelsen.
Det holder jo ingen steder.
Det er en manglende ratifikation af traktaten, der vil give problemer.
Hr. Claus Larsen-Jensen ved jo udmærket godt, at ratifikationsprocessen tager forskellig tid i de forskellige lande.
Og det er ikke, om det tager et halvt år fra eller til, der gør forskellen dér, og derfor vil det ikke udskyde noget som helst.
Problemet er, hvis det bliver et nej, for så er det et problem her i Danmark eller i Irland.
Derfor har vi støttet traktaten.
Vi støtter traktaten af denne grund.
Men det skal også gøres ordentligt, og vi skal have i baghovedet, at der skal være folkelig opbakning bag det. Jeg synes, det er vigtigt at have sikkerhed for en folkelig opbakning bag østudvidelsen.
Jeg synes altså, det er vigtigt.
Hr. Keld Albrechtsen er helt sikker på, at hvis det bliver et nej i Irland, vil der som en fugl Føniks af asken opstå en helt ny europæisk dagsorden, hvor befolkningerne vil blive inddraget. Det er altså ikke sikkert, at det går sådan, vil jeg sige til hr. Keld Albrechtsen. Der er jo ingen, der siger, at denne fugl Føniks vil opstå af asken på den måde.
Hvorfor skulle prioriteringerne være helt, helt anderledes?
Og kunne hr. Keld Albrechtsen ikke forestille sig, at den skepsis i forhold til udvidelsen, der jo er i en række lande, også i det her Folketing blandt nogle partier, men især i en række andre lande, bliver brugt til, at man blokerer for den nødvendige sikkerhedspolitiske udvikling, som vi i hvert fald støtter meget.
Charlotte Antonsen (V), 2001-03-21:
Jeg synes også, hr. Thulesen Dahl taler udenom, for de kriterier, som hr. Thulesen Dahl mener skal være afgørende for, at vi skal afholde en folkeafstemning om Nicetraktaten, er jo, som det blev sagt, Kommissionens fremtidige sammensætning.
Er det ikke det, der står i Nicetraktaten?
Der er altså ikke nogen ændringer på det punkt.
Med hensyn til patentrettigheder: Er hr. Thulesen Dahl ikke enig i, at der ikke sker nogen ændringer vedrørende patentrettigheder som følge af Nicetraktaten?
Det er rigtigt, at der måske kan komme et forslag på et senere tidspunkt.
Men mener hr. Thulesen Dahl virkelig, at det er klogt, at vi allerede nu skal afholde en folkeafstemning om patentrettigheder, om et forslag, som vi overhovedet ikke har set og ikke kender indholdet af?
Jeg forstår det ikke.
Til sidst: Hvad er det for overgange fra enstemmighed til flertal, som bekymrer hr. Thulesen Dahl?
Er det procesreglement for retten i første instans?
Er det godkendelse af revisionsretten for forretningsordenen?
Hvad er det, som hr. Thulesen Dahl mener ville kunne bære en folkeafstemning?
Hvad er det?
Det har jo ikke noget med befolkningen at gøre.
Keld Albrechtsen (EL), 2001-03-21:
Så overrasker det mig bare, at et af de tungeste punkter i Nicetraktaten, faktisk nok den tungeste overhovedet, er spørgsmålet om handelspolitikken.
Og dér gives der EU yderligere beføjelser til at fremskynde markedsliberaliseringen, først og fremmest på to punkter, først og fremmest de offentlige tjenesteydelser og dernæst patentrettigheder, altså at styrke de multinationale selskabers patentrettigheder; alt sammen noget, der vil svække regeringers evne til at sætte mennesker før marked, alt sammen noget, der vil styrke de multinationale selskaber over for regeringerne.
Det forstår jeg faktisk ikke at Socialdemokratiet kunne gå med til.
Jeg kan godt forstå, hvorfor Venstre og De Konservative synes, at det er en fantastisk god ting, de dér har fået ind i Nicetraktaten, for de ønsker jo den markedsliberalisering helt til bunds.
Men at Socialdemokratiet støtter det, og endnu mere måske endda at hr. Holger K. Nielsen støtter det - men det skal jeg vende tilbage til - det forstår jeg simpelt hen ikke.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2001-03-21:
Svaret til fru Lene Espersen er et nej.
Vi ønsker ikke at fremsætte et forslag om at ændre grundloven.
Vi føler, at grundloven er god, og vi føler, at Folketinget burde bruge den mulighed, som Folketinget har efter grundloven, til at afholde vejledende folkeafstemninger.
Det er også derfor, vi tidligere har taget initiativ her i Folketinget til, at vi simpelt hen lavede en lovgivning, der regulerede muligheden for flere folkeafstemninger, også på vælgerinitiativ.
Grundloven gør jo ikke, at vi ikke har mulighed for det, det ville sådan set bare kræve, at der var et flertal her i Folketinget, der ville gennemføre det. Det er der så ikke nu, bl.a. fordi jeg har forstået, at De Konservative er modstandere af det, men vi kan da håbe, at der kommer andre boller på suppen i det spørgsmål.
Så vil jeg sige til fru Charlotte Antonsen, som spørger, hvad vi så skal stemme om
: Det, vi skal stemme om, er Nicetraktaten.
Vi vil gerne have den samlede Nicetraktat til en vejledende folkeafstemning, og i den folkeafstemning vil indgå en diskussion på baggrund af det, befolkningen jo også ønsker at diskutere, nemlig de forhold, der fremgår af Nicetraktaten, og de, der nu forsøger at give indtryk af, at der ikke fremgår noget af Nicetraktaten, tror jeg altså er på rimelig dybt vand.
Vi vil altså ikke bagatellisere det spørgsmål, at et land ikke suverænt selv vælger den person, men skal underlægges et flertal.
Det gør andre så og synes, det er ligegyldigt, at det er en lille ting osv.
Det synes vi ikke, vi synes faktisk, det er rimelig væsentligt.
Det er svar til både fru Charlotte Antonsen og til fru Elisabeth Arnold.
Så var der en enkelt ting i det, fru Lene Espersen spurgte om i fortolkningen af at gå fra enstemmighed til flertal: Hvis ikke det er en diskussion, det er relevant at tage i en suverænitetsdiskussion, så er den jo meningsløs, for enhver ved jo altså, at når man går fra enstemmighed til flertal, så mister man noget, man mister en mulighed for at sige nej til en ændring, og jeg tror, at de fleste mennesker kan forstå, at det er suverænitetsafgivelse. At den diskussion så aldrig har været taget, og at man ikke rigtig har anfægtet Justitsministeriets vurdering, er en anden sag, men det er så det, vi vælger at gøre nu.
Claus Larsen-Jensen (S), 2001-03-21:
Jeg overvejede sådan set meget, om jeg skulle gå herop, men jeg synes altså bare, jeg har behov for at sige til hr. Keld Albrechtsen, at det er sådan set ligegyldigt, hvad vi siger heroppefra, for vi tillægges nogle andre motiver og et andet indhold end det, vi rent faktisk sagde.
Derfor jeg kan ikke erklære mig enig i den udlægning, hr. Keld Albrechtsen har givet af, hvad jeg skulle have sagt, og jeg går ud fra, at det også gælder for fru Charlotte Antonsen.
Keld Albrechtsen (EL), 2001-03-21:
Jeg vil godt spørge ministeren, om det er sådan, at der ifølge traktaten er en forpligtelse til, at der skal indføres en rotationsordning til den tid.
Det er jo det afgørende spørgsmål, for Venstre og Socialdemokratiets ordførere forsøger at skabe det indtryk, at Danmark altid til den tid kan nedlægge veto imod en rotationsordning.
Jo, det var det, de to ærede ordførere forsøgte sig med under debatten, og det indtryk bør man ikke skabe nogen steder, for sådan er det ikke. Der står udtrykkeligt i Nicetraktaten, at der skal være en rotationsordning.
Men nu bliver der udstedt nogle løfter om, at det vi kan bare sige nej til den tid, ligesom man så tit før har fået at vide, at det og det kan vi bare efterfølgende sige nej til.
Mogens Lykketoft (S), 2001-03-21:
Jeg gik ikke ind på hr. Keld Albrechtsens mange forfatningsretlige vinkler, fordi jeg mener, svaret er givet på den mest grundige måde i Justitsministeriets redegørelse, og i øvrigt også i en række andre besvarelser, der er givet.
Med hensyn til hvad der skal ske engang, når både hr. Keld Albrechtsen og jeg har forladt dansk politik - til glæde
for mange, til sorg for nogle - er det mest præcise svar jo, at den ordning, der skal findes frem til på det tidspunkt, skal 27 lande i enstemmighed finde frem til.
Fru Charlotte Antonsen var inde på det.
Keld Albrechtsen (EL), 2001-03-21:
Ja, men jeg har forstået, at de spørgsmål, jeg har rejst, bl.a. i det notat, som jeg har sendt til regeringen, har regeringen ikke lyst til at diskutere med mig.
Det er jo en politisk beslutning, som regeringen kan træffe, og det synes jeg er beklageligt, men sådan står sagerne altså. Men jeg havde et meget præcist spørgsmål vedrørende den misforståelse, som både hr. Claus Larsen-Jensen og fru Charlotte Antonsen går rundt i, nemlig at de tror, at afgivelse af en dansk kommissærpost, når det sker til sin tid, vil kræve en traktatændring.
Det hævdede de begge to heroppefra, men det er jo forkert, så derfor vil jeg gerne bede ministeren komme herop og forklare, at det rent faktisk
er sådan, at Nicetraktaten indeholder en juridisk forpligtelse til at afgive kommissærposten i de perioder, der følger af en rotationsordning, og at det er noget, der ikke kræver en traktatændring.
Kravet er, at Ministerrådet træffer den beslutning, og det skal Ministerrådet gøre, ligesom Ministerrådet - det skal vi diskutere senere i aften - ifølge den nuværende traktat skal lave en offentlighedslov for EU.
Det er en bunden opgave, som ligger i traktaten.
Jeg synes, at de to ordførere fra Venstre og Socialdemokratiet fik skabt noget mystik og vildledte befolkningen på det punkt.
De har givet det indtryk, at der var en mulighed for at nedlægge veto mod en rotationsordning, og jeg vil gerne bede ministeren bekræfte, at sådan forholder det sig altså ikke ifølge traktaten.
Mogens Lykketoft (S), 2001-03-21:
Det kan egentlig være lidt vanskeligt at finde ud af, i hvilken af debatterne i dag man skal tage et lidt længere indlæg, men jeg tror, jeg vil afstå fra at forlænge debatten om dette punkt på dagsordenen.
Jeg konstaterer, at regeringens tilgang til sagen har et bredt flertal i Folketinget, men det havde jeg nu også håbet på og regnet med.
Der blev stillet nogle spørgsmål af hr. Keld Albrechtsen om, hvordan man skal komme videre, og om en konventmodel eller ej.
Det har regeringen ikke gjort sin holdning op til, men det får vi rig lejlighed til at vende tilbage til på et senere tidspunkt.
Frank Dahlgaard (UP), 2001-03-21:
Jeg kan godt lide, at man en gang imellem får tingene vurderet uvildigt.
Det gjaldt bl.a., da spørgsmålet var, om vi skulle holde fast i kronen eller afskaffe den til fordel for EU's euro.
Vi har heldigvis for mange år siden fået en uvildig økonomisk instans, nemlig de økonomiske vismænd, som fremlagde deres rapport i maj sidste år, hvor de selvfølgelig vurderede tankerne om at opgive den danske krone og gå over til euroen og holdt sig til det, de havde forstand på, nemlig det økonomiske.
De konkluderede, som vi alle ved, at økonomisk spiller det ikke nogen nævneværdig rolle, om vi har kronen, eller vi har euroen.
Det er et politisk spørgsmål.
Det gav vel nok ballade her i Folketinget blandt alle de glade japartier og eurotilhængere og unionstilhængere.
Det var altså en uvildig og med rette respekteret instans, der udtalte sig, og det viste sig jo også, at de fik ret.
Vi fik nejet, men der kom ikke nogen katastrofe.
Renten steg ikke, den faldt.
Aktiekurserne faldt ikke, de steg, og kronen kom ikke under pres, den lå fast.
Der var røde ører rundtomkring i det politiske system.
Der er desværre her i Folketinget en tendens til, at alt skal politiseres, og derfor synes jeg, det er godt, at man på det økonomiske område har en uvildig instans som Det Økonomiske Råd.
Jeg ville ønske, at man fra regeringens side også ville lade Nicetraktaten og dens forhold til grundloven vurdere af uvildige statsretseksperter og traktatretseksperter, så vi kunne få et, hvad skal man sige, tillidsfuldt og grundigt grundlag at arbejde på.
Hvis det så viste sig, at det er noget, som ifølge grundloven indebærer suverænitetsafgivelse og altså kræver et stort flertal i Folketinget eller et ja ved en folkeafstemning, skulle vi have folkeafstemningen.
Men min store mistanke er, at det vil man ikke.
Man nøjes med regeringens egne juristers vurdering, fordi man ikke vil risikere en uvildig vurdering, for så kunne det måske vise sig, at det ikke er noget, vi bare kan gøre, men at det kræver en folkeafstemning.
Mit ønske og min opfordring til regeringen er altså, at man besinder sig og lader denne sag vurdere uvildigt.
Det har flere andre jo også været inde på. Jeg har den måske lidt besynderlige holdning, at jeg ikke er særlig interesseret i folkeafstemninger hele tiden, hverken om EU eller i det hele taget, og dér, hvor man kan undgå folkeafstemninger, synes jeg også, man bør gøre det.
Derfor kan jeg heller ikke stemme for denne række forslag til vedtagelse, fordi de alle sammen siger, at vi under alle omstændigheder skal have en folkeafstemning.
Det synes jeg kun vi skal have, hvis en uvildig instans siger, at det er nødvendigt.
Jeg skal slutte nu, men jeg vil godt sige, at når jeg ikke stoler på regeringen og dens juristers vurdering, skyldes det, at jeg fik en ordentlig rystetur i 1999
, da Tvindloven blev underkendt.
Den var jo ellers godkendt af regeringens jurister, men den blev underkendt og kendt ulovlig af Højesteret.
Elisabeth Arnold (RV), 2001-03-21:
Det er da muligt, at hr. Keld Albrechtsen vil betegne mig som flommeeuropæer, men det må jeg så prøve at leve med.
Jeg vil blot sige, at jeg forholdt mig helt åbent og frit til det spørgsmål, hr. Keld Albrechtsen stillede mig, og svarede ærligt, at jeg synes, at konventtanken havde noget for sig.
Jeg vil da gerne diskutere det, men jeg taler som radikal ordfører og ikke på vegne af regeringen.
Jeg har svaret på et spørgsmål, som hr. Keld Albrechtsen stillede mig, og længere kan jeg ikke gå.
Keld Albrechtsen (EL), 2001-03-21:
Jeg vil godt spørge fru Elisabeth Arnold, ligesom jeg spurgte hr. Claus Larsen-Jensen med hensyn til den nye traktat, der skal komme i år 2004 på den efterfølgende regeringskonference - den traktat, som statsministeren jo kalder en grundtraktat, eller sagt på en anden måde altså den kommende unionsforfatning: Hvad er Det Radikale Venstres bud på en køreplan i den debat?
Nu har f.eks. Erling Olsen jo foreslået, at man skulle have et konvent, altså en egentlig grundlovgivende forsamling
Er det sådan, at der skal være folkeafstemning om en sådan grundtraktat?
Eller har man tænkt sig at koble befolkningen af for stedse?
Jeg synes, det kunne være interessant at høre, om det også er Det Radikale Venstres holdning, at befolkningens deltagelse i arbejdet med en ny forfatning skal vi ikke regne med der bliver noget af.
Susanne Clemensen (CD), 2001-03-21:
Jeg mener ikke, vi mister noget, tværtimod.
Hvis ikke vi indgik i forhandlinger, hvis ikke vi nåede frem til et resultat sammen med andre lande i verden, ville det jo virkelig være et tilbageskridt.
Man må sige, at den politik, hr. Keld Albrechtsen fører, netop fører til, at Danmark og alle andre lande sådan set ikke skal indgå i nogen forhandlinger, men skal holde sig tilbage.
Men vi ved jo godt, at vi ikke kan udrette noget alene her i Danmark.
Vi er nødt til at gå sammen med de andre lande, og jeg hæfter mig ved, at Justitsministeriet klokkeklart har sagt: Der er ikke tale om, at det er nødvendigt at bruge grundlovens § 20 og den procedure, der følger deraf.
Derfor ser jeg heller ikke nogen grund til, at dette spørgsmål skal ud til en folkeafstemning.