Per Stig Møller (KF), 2006-11-22:
Hr. Liebermann styrer ikke Israels regering.
Jeg har ikke set et eneste træk, hvor Olmert har imødekommet de ting, som hr. Rune Lund siger, og som er dybt kritisable i hr. Liebermanns holdninger.
Men det er altså sådan, at Hamas i Damaskus styrer Hamas i Gaza og styrede dem ind i den fuldstændig vanvittige krig i sommer.
Så det vil sige, at vi altså her er udsat for en ubetydelig minister, som ikke styrer Israels regering, samtidig med at der på den anden side sidder en terrorbevægelse, som ikke accepterer Israels eksistens.
Men det gør Hamas ikke, og slet ikke Hamas i Damaskus, og det er Hamas i Damaskus, der styrer Hamas i Gaza.
Så der er sandelig forskel.
Jeg er ikke sikker på, at jeg forstod den sidste del af spørgsmålet, men jeg skal svare på den første del.
Det er da rigtigt, at man kunne have stemt for og så lavet en stemmeforklaring, ligesom man kan afstå fra at lave en stemmeforklaring.
Der må man bare vægte: Er der meget, der taler for, eller er der meget, der taler imod?
Det er den, der gælder.
Og stemmeforklaringerne er så en forklaring til omverdenen, men den tæller ikke, når resolutionen bliver gentaget.
Som hr. Naser Khader ved, står der altid i senere resolutioner, at man henviser til at videreføre den og den resolution.
Der står ikke resolution med stemmeforklaringer.
Der mener jeg altså faktisk, at det ville være lidt af en katastrofe, hvis dansk diplomati havde gjort det, som hr. Rune Lund gerne vil, nemlig slettet kvartetten og foretaget de fejl, vi netop har hørt, og slettet roadmap’en.
Det ville have været en katastrofe.
Derfor mener jeg faktisk, at det er nødvendigt at vise den arabiske verden: Dette er ikke godt nok.
Det viser jo også, at jeg gjorde det rigtige, eftersom den arabiske verden godt kunne se, at det ikke var godt nok, og kom tilbage og forhandlede inden generalforsamlingen.
Og der havde vi intense forhandlinger i fredags.
Jeg er da glad for, vi gjorde det i Sikkerhedsrådet, for ellers havde der ikke været den forhandling, som førte til, at kvartetten kom tilbage igen og roadmap’en kom tilbage igen, som tilfældet var ved generalforsamlingen.
Det havde været en katastrofe, hvis de var faldet ud.
Det sidste kan jeg svare på ved at sige til hr. Naser Khader, at i det øjeblik, vi har sådan en situation, så er det faktisk ikke salen, vi skal drøfte den i, så skal jeg rådføre mig med Udenrigspolitisk Nævn.
Det vil jeg selvfølgelig også gøre, hvis den opstår.
Det, som det her giver os basis for, er en meget klar dialog med Israel.
Israel har tillid til Danmark, fordi Danmark klart og utvetydigt går ind for Israels eksistens og for en tostatsløsning.
Derfor respekterer Israel det danske diplomati og den måde, vi arbejder på, og det giver os også mulighed for at sige klart fra over for dem, hvad vi også har gjort.
Jeg tror for så vidt, at den afstemning, vi foretog i generalforsamlingen, virker som en øjenåbner i Israel, for der markerer vi jo, at »nu skal I sandelig passe på, for også Israels venner har fået nok af overdreven magtanvendelse«.
Jeg er enig med hr. Khader i, at der er anvendt overdreven magt.
Det har vi klart sagt til dem.
Det sagde jeg også til den israelske udenrigsminister, da hun var heroppe i sommer.
Jeg tror også, hun havde møde med nogle medlemmer fra Udenrigspolitisk Nævn, som jo så også kunne sige det til hende.
Derfor har Israel jo også selv forstået, at deres magtanvendelse kan være så overdreven, at de også selv er nødt til at gøre noget.
Derfor har de jo også sat en undersøgelse i gang af Beit Hanoun, for der var altså åbenbart ikke nogen politisk ordre om, at der skulle ske sådan noget, og der er ikke nogen generaler, der kender noget til, hvorfor det skete.
Derfor hilser jeg velkommen, at de vil lave en undersøgelse.