Kjeld Rahbæk Møller (SF), 1997-11-27:
Overordnet må man sige, at den Grundforskningsfond, som vi fik lavet for nogle år siden, har lavet et fremragende stykke arbejde.
Jeg vil lige tilføje, at i den praktiske udformning krævede det ret aktiv medvirken fra oppositionens side for at få tingene i orden.
Men det lykkedes, vi fik et bredt forlig, og vi fik lavet en fond.
Hovedårsagen til, at det er så godt, er, at samtidig med at dette grundforskningscenter ikke er fritstående - det er placeret på eksisterende institutioner, fortrinsvis universiteter - er selve fonden uafhængig, og det er en meget central forudsætning for dens arbejde.
Derudover har de konsekvent brugt internationalt peer review, og for det tredje har de foretaget en meget, meget tæt opfølgning af alle centrene.
De har ikke nøjedes med at læse årsberetninger, de har faktisk fulgt dem løbende.
Det skal også siges.
Alt i alt har de gjort et godt stykke arbejde.
Hvis vi skal komme med et kritikpunkt, skal det være, at man har prioriteret naturvidenskab meget, og at humaniora og måske endnu mere samfundsvidenskaberne har været nedprioriteret.
Men dette kritiske punkt skal ikke forhindre mig i at sige, at det er et fremragende stykke arbejde, fonden har gjort, og at det er vigtigt, at det fortsætter. Nu er der så kommet, som vi alle sammen ved,
det problem, at den gode økonomiske situation medfører, at renten falder - det er jo godt for mange ting, men det er jo ikke godt for dem, der skal leve af renter - og det giver så fonden nogle indtægtsproblemer.
Det betyder, at den bliver nødt til at neddrosle sin aktivitet, hvis vi ikke gør et eller andet.
Så kommer regeringen og foreslår, at vi gør noget, og det er vi indstillet på at medvirke til.
Problemet er bare, at det næppe kan besluttes i denne kreds, og jeg ved jo, der foregår finanspolitiske forhandlinger andetsteds i dette hus.
Det er ikke mit indtryk, at sådan en tanke indgår i disse forhandlinger, og derfor er det desværre nok urealistisk, og vi må nok finde andre løsninger. Vores udgangspunkt, og vi er helt fordomsfri i forhandlingerne, er, at vi vil finde den løsning, der sikrer fonden størst mulig uafhængighed, men det går mere på de andre punkter, jeg vil kommentere senere.
En af de ting, der undrer, er, at der nu står en bestemmelse om, at fonden skal vælge nogle områder, hvor den skal prioritere halvdelen af pengene.
Godt nok er det fonden selv, der gør det, så der er ikke ret meget bånd i det, og man har vel på forhånd i et eller andet omfang prioriteret, men det forkommer mig, at når man direkte optager det i en bestemmelse i loven, så binder man fonden på en uheldig måde.
Det er i bedste fald overflødigt, i værste fald skadeligt.
Jeg foreslår, at den går ud.
Det tror jeg er en rigtig tanke.
Men så står der også, at ministeren skal ansætte direktøren efter indstilling fra bestyrelsen.
Det vil sige, at bestyrelsen har suverænitet, men betyder den formulering alligevel ikke, at fonden bliver en del af den offentlige forvaltning?
Indlejringsproblemet er centralt.
Det vil vi arbejde meget med, og jeg vil godt præcisere en ting her.
Jeg er kommet til den overbevisning, at jeg tror ikke, vi kan tale om indlejring ved oprettelsen, for så binder vi for meget, men lige så snart det er oprettet og fungerer, skal vi til at tænke på, hvordan vi indlejrer det.
Endelig vil jeg godt rose et punkt i bemærkningerne.
Det er punktet, hvor man taler om, at folk ikke kun behøver at finde fyrtårne, men også kan skabe fyrtårne, hvor de ikke er i forvejen, og det tror jeg er en rigtig tanke, som vi gerne vil støtte.
I øvrigt har fonden i et vist omfang gjort det i forvejen, men nu får vi præciseret, at det kan den.
Og jeg vil godt udkaste en idé, som også kunne give os lidt indflydelse.
En gang imellem opdager vi, at der er nogle miljøer, hvor vi står lidt svagt, som vi godt vil hævde, og som det ikke er den bedste idé bare at hælde x antal millioner kroner ud over.
Der kunne vi jo gå til fonden og sige: Nu har vi 20 mio. kr. om året de næste 4 år, eller hvad det nu er, kunne I oprette et center for os inden for dette område?
Så kunne fonden sige nej, hvis den ikke føler, det er noget, der ligger inden for dens område, eller den kunne sige ja.
Jeg tror, at fonden i de fleste tilfælde gerne ville løse en opgave for os.
Så har vi en mulighed for selv at prioritere nogle områder, som er samfundsnyttige, og samtidig respekterer vi fondens suverænitet.
Jeg håber, at den tanke også vil indgå i de forhandlinger, vi nu skal i gang med.