Lis Greibe (S), 1998-01-16:
SF's beslutningsforslag opfatter jeg som udtryk for en varm og glødende interesse for vort miljø, og det skal SF bestemt ikke høre knubbede ord for.
FN's konference om miljø og udvikling i Rio de Janeiro i 1992 var en global jordskredssejr for miljøet.
I dag er miljøet i langt højere grad kommet på dagsordenen, og selv om man dengang var meget tilfreds med, at 179 lande nåede til enighed om et globalt handlingsprogram for bæredygtig udvikling, kan vi i dag naturligvis beklage, at man ikke dengang formåede at indgå mere bindende aftaler.
I forbindelse med Agenda 21 kom der kun til at stå, at de fleste lokale myndigheder senest i 1996 bør have indledt en rådførende proces med deres befolkninger og have opnået enighed om lokal Agenda 21. Agenda 21 er som at rulle sten opad, har miljø- og energiministeren engang udtalt, sikkert i irritation over, hvor langsomt det i begyndelsen gik med at få sat skub i arbejdet.
Man kan vist også roligt sige, at der har været tale om en lidt sej opstart, også her i Danmark, hvor vi ellers gerne vil være på forkant med miljøpolitikken.
En rundspørge til de danske kommuner og amter viser, at over 50 pct. af kommunerne og stort set alle amterne nu er gået i gang.
Vi sorterer affald som aldrig før, og miljøstyring, trafik, energi, grønne regnskaber, giftfri grønne anlæg og økologisk mad i daginstitutioner er blandt de gennemgående aktiviteter i kommunerne.
Det enkelte menneske er ud fra egne forudsætninger nødt til at tage et ansvar for vores fælles liv og visioner, og vi spørger i dag: Hvad kan vi hver især gøre for at sikre en bæredygtig fremtid, og hvad kan vi gøre sammen?
Men selv om processen er gået i gang, er der stor forskel på, hvor seriøst og hurtigt kommunerne arbejder med at omsætte Agenda 21 til praksis og få styrket samspillet mellem borgerne og myndighederne i miljøarbejdet. Vi er sikkert enige om, at Danmark med sin underskrift i Rio er forpligtet til at reagere, hvis det går for langsomt med at nå målet.
Det gør bl.a. SF med sit beslutningsforslag her i dag, og de peger i bemærkningerne på felter, hvor kommunerne og amterne på såvel miljø- og energiområdet kunne accelerere tempoet, og hvorledes tingene konkret kunne udføres.
Lokal Agenda 21 er et forsøg på at genrejse det politiske demokrati lokalt, og det har heldigvis flere og flere kommuner sat sig som et flot, overordnet mål.
Men måske netop fordi det er en borgerinddragende proces, kan man kun i begrænset omfang accelerere processen.
Allerede i forbindelse med forespørgselsdebat nr. F 13 i 1997 annoncerede miljø- og energiministeren, at regeringen ville fremsætte et lovforslag, som forpligter kommunerne og amterne til at redegøre for deres arbejde med lokal Agenda 21 og forpligter dem til at afspejle det lokale Agenda 21 i region- og kommuneplanerne.
Ministeren har redegjort for, på hvilken måde han via ændring af planloven vil efterleve forslag til vedtagelse nr. V 21 fra F 13, hvor regeringen pålægges af lovfæste kommunernes indberetningspligt.
Ministeren har skitseret det lovforslag, der er på trapperne, og hvorledes Energi 21 kan følges op, og vi har i Socialdemokratiet tillid til, at ministeren med sit eget påtrængende ønske om at fremme opfyldelsen af Agenda 21- og Energi 21-målsætningerne vil sætte alle kræfter ind på at finde den bedst farbare vej.
Det drejer sig ikke længere om, at borgerne tager kortere bade, skruer ned for varmen og husker at slukke lyset; det handler om, at borgerne med direkte inddragelse er med til at sikre en bæredygtig fremtid.