Holger K. Nielsen (SF), 2002-04-18:
Jeg bemærkede, at statsministeren, da han var i USA, fik en doktorgrad.
Doktorgrader er jo noget, man normalt får for videnskabelige arbejder, og da det eneste videnskabelige arbejde, som statsministeren har præsteret, er gemt langt væk, i hvert fald da vi havde valgkamp i Danmark, må det jo være noget andet, han har fået sin doktorgrad for. Jeg kan kun komme frem til den konklusion, at det må være for hans oversættelsesarbejde, hans oversættelse af præsident Bushs mange taler, mange tanker.
Det synes jeg i og for sig at statsministeren er ganske udmærket til.
Hver gang præsident Bush siger noget, kan man høre den danske regering eller statsminister sige stort set det samme kort tid efter.
Det drejer sig om stort set alle konflikter, der har været diskuteret i den seneste tid, Mellemøsten og andre.
Den danske regering skal sådan lige først have lov af storebror i USA.
Hvad fatter gør, er altid det rigtige, er mottoet fra en gammel dansk eventyrdigter og fra den danske regering. Jeg synes, det er pinligt at overvære.
Jeg synes, det var pinligt at overvære den form for underlægning i forhold til USA, som vi kunne se, da statsministeren var derovre. Så siger regeringen, at der ikke er nogen modsætninger mellem Europa og USA.
Jamen det er der jo.
Man kan da godt lukke ører og øjne for det, men det holder jo ingen steder.
Chris Patten, EU's kommissær for udenrigsanliggender, sagde i Financial Times den 15. februar følgende: Sande venner er ikke spytslikkere.
De af os, der er bekymrede over visse strømninger i USA's politik, har en pligt til at sige det højt.
Det er jo meget tydeligt sagt af EU-kommissæren, at når man er sande venner - det kan vi godt have som udgangspunkt - skal man også sige til, når man er utilfreds med noget.
Så kan det jo ikke hjælpe, at man har et mantra om, at alt går vel, at der ikke er nogen problemer, når der faktisk er problemer omkring den amerikanske holdning til f.eks. internationale aftaler.
Det drejer sig om Kyotoaftalen; det drejer sig om Genèvekonventionen, fangerne på Cuba; det drejer sig om CTBT-traktaten.
Det drejer sig om en holdning til internationale konflikter og bekæmpelse af terrorisme, hvor militærmidler bliver det altafgørende.
Det er det, som Chris Patten reagerede på.
Det er det Joschka Fischer har reageret på.
Det er det, som Védrine har reageret på.
Det er det, som en lang række EU-ledere har reageret på, hvor de siger, at den amerikanske holdning til det her er for ensidig. Terrorismen kan ikke løses med militære midler.
Der må også nogle økonomiske, nogle sociale midler til.
Det er i øvrigt også sagt af Kofi Annan, FN's generalsekretær.
Derfor kan jeg ikke forstå, at en regering, der skal have formandskabet for EU inden så lang tid, i den grad er i uoverensstemmelse med en række andre EU-lande, med hvad jeg vil kalde hovedstrømningen inden for EU.
O.k., jeg ved godt, at man er afhængig af Dansk Folkeparti, og at det kan spille en rolle også i de her sager.
Men jeg synes alligevel, at det er et problem, at en regering i den grad har valgt ukritisk at underlægge sig den amerikanske politik uden nogen som helst vilje til at give udtryk for selvstændige holdninger, når man samtidig er i en klar konflikt i forhold til en række EU-lande.
Det kan man ikke skjule ved bare at komme med de besværgelser, som de to ministre kom med lidt tidligere.
Det er jo ikke rigtigt, at der kun er et interessefællesskab mellem Europa og USA.
Der er nogle helt klare modsætninger, specielt i forhold til international lov og orden.
Det er jo indlysende nok, at hvis der skal ske en besparelse i forbruget af energi, vil det i særlig grad komme til at ramme USA.
Det er vel indlysende nok.
Alene af den grund ønsker man ikke at gøre det.
Skal man tage hensyn til andre globale interesser, også når det drejer sig om bekæmpelse af terrorismen, eller skal man udelukkende køre efter snævre amerikanske behov?
Der er også behov for, at den danske regering i højere grad kommer i overensstemmelse med en række af de andre EU-lande, som har kritiseret USA, og som ønsker at få nogle andre præmisser ind i den globale politik, og det er selvfølgelig skuffende, at regeringen ikke kan bidrage til det.
Jeg skal derfor fremsætte følgende: Forslag til vedtagelse