Else Theill Sørensen (KF), 2004-03-24:
Som det allerede har været omtalt, er lovforslag nr. L 188 en del af nr. L 187, og det er af oplagte grunde trukket ud og skal behandles særskilt og hurtigt.
I den konservative folketingsgruppe anser vi problemstillingen i L 188 for særdeles vanskelig.
Der er dybt alvorlige konsekvenser af så vel et ja som et nej til forslaget, og jeg er ret overbevist om, at uanset om vi siger ja eller nej, vil der komme tidspunkter fremover, hvor vi vil sige til os selv, at det var den forkerte beslutning, vi traf, men en beslutning skal vi træffe.
Vi har i den konservative gruppe store betænkeligheder ved skridt for skridt at udvide mulighederne for brugen af moderne teknologi på netop det område, der vedrører menneskelivets opståen.
Jo mere teknologisk og klinisk befrugtningen bliver, og jo mere der gives mulighed for at udvælge det eller de rette æg, den rette sædcelle eller det rette befrugtede æg, jo længere kommer vi i retning af at tingsliggøre det dyrebareste, vi har, nemlig det lille menneskebarn.
Jeg vil her nævne nogle af de problemstillinger fra Det Etiske Råds redegørelse om emnet, som for mig har betydning for min stillingtagen.
Der er hensynet til det syge barn.
Det hensyn taler for at anvende præimplantationsdiagnostik med det formål at udvælge et fosteranlæg med en bestemt vævstype.
Hvis behandlingen lykkes, vil der i familien være to raske børn i stedet for et barn med en alvorlig livstruende sygdom, og det er jo den allerlykkeligste udgang på det hele.
Det hensyn vil ofte være sammenfaldende med hensynet til forældrene, men ikke nødvendigvis altid.
kan forældrene måske føle sig presset til alligevel at forsøge, fordi det er den eneste mulighed, de har for at redde deres syge barn.
Derfor er det også utrolig vigtigt, hvis man giver sig i kast med de her ting, at forældrene skal vejledes og rådgives virkelig grundigt om alle de problemer, der er, kan være og kan opstå.
Hvad angår det kommende barns tarv, så påpeger Det Etiske Råd faktisk, at det ikke er muligt med sikkerhed at afgøre, i hvilken retning kendsgerningerne om barnets tilblivelse vil påvirke dets tarv, og det tror jeg egentlig vi alle sammen kan være enige i.
Som nævnt er vi i den konservative gruppe betænkelige ved denne udvidelse af mulighederne for at anvende præimplantationsdiagnostik, men vores overvejelser er alligevel endt med, at vi overvejende er positive over for forslaget. Noget af det, der for os vejer i positiv retning, er udtrykt i bemærkningerne, og der vil jeg tillade mig lige at læse op fra bemærkningerne: »Da hensynet til at redde et sygt barns liv vejer lige tungt i en familie, hvad enten der er tale om en arvelig sygdom eller ej, og dette hensyn altid under sådanne omstændigheder må antages at være bestemmende for, at behandlingen ønskes, finder regeringen ikke, at man i disse ekstreme situationer kan lade accept eller afvisning være betinget alene af, om tilstanden i familien er arvelig.«
Vi er altså overvejende positive, men lad mig slutte med at sige, at jeg finder det meget væsentligt, at det i de regler, som ministeren ifølge den nye § 7, stk. 4, skal fastsætte, klart præciseres, hvilke betingelser der skal være opfyldt, for at Sundhedsstyrelsen kan give tilladelse til at anvende præimplantationsdiagnostik, og at disse betingelser mindst svarer til dem, der er anført i bemærkningerne til lovforslaget.