runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Knud Enggaard (V), 2000-11-16:
Det står meget rigtigt i dette forslag, at det er et led i finansloven for 2001, selv om hovedbestanddelen af det
vel i virkeligheden er aftalt på et tidligere tidspunkt, nemlig princippet om at følge de tyske afgifter.
Der er fem forskellige elementer i lovforslaget og samlet med et større skatteprovenu som resultat, og det er klart også deri, finanslovsammenhængen er.
Den største bestanddel er forhøjelsen af afgiften på dieselolie med 18 øre pr. l, og den påberåber sig en parallel til en tysk afgiftsforhøjelse på 6 Pfennig pr. l eller omkring 23 øre pr. l; hertil kommer så momsforskellen i de to lande.
Der er som bekendt for tiden megen uro omkring navnlig vognmandserhvervets konkurrencesituation, det er ikke alene et dansk fænomen, det finder vi i en række af Europas lande, og ved de stærkt forhøjede energipriser, som vi stadig oplever i disse dage, konstaterer man, at denne uro stadig væk findes.
Men ministeren må være meget overbevist om, at andre lande fortsat opretholder afgiftsniveauet, også selv om flere lande har fået EU-godkendelse til at sænke afgifterne her på det seneste, i hvert fald i henhold til dagens aviser.
Jeg spørger direkte ministeren, om han er helt sikker på, at forudsætningen holder, altså at prisrelationen mellem Danmark og Tyskland er den, som er forudsat i forslaget.
At udligningsafgiften tilpasses, er en logisk konsekvens af at opretholde balancen mellem benzin- og dieseldrevne køretøjer.
Det er interessant, at de enkelte benzinstationer efter forslaget skal betale en forskellig benzinafgift, altså efter om man har opfyldt de skærpede krav til indretning og drift.
Venstre er ikke modstander af en afgiftsdifferentiering, hvis den er provenuneutral, hvis det er en foranstaltning, som forbedrer miljøet, men som altså ikke direkte skæpper i ministerens kasse.
Det gør denne her jo imidlertid, fordi den er lænket sammen med bortfald af benzenrabatten, sådan at ministeren samlet får en fordel på en halv snes millioner kroner om året i de år, der er opgivet her.
Alt i alt er hele forslaget jo et led i regeringens finanslov og øger afgifterne med 300-400 mio. kr. pr. år i den periode, som er oplyst i forslaget.
Venstre kan ikke stemme for forslaget i sin helhed, det forstår ministeren jo udmærket, for det er jo en målbevidst politik, som regeringen har ført sammen med SF og Enhedslisten, og jeg forventer da også, at det er det flertal, som ministeren har i denne sag her.
Men som sagt, hvis ministeren havde delt sit forslag og taget den egentlige miljødel vedrørende benzinstationerne ud, kunne vi have talt fornuftigt om tingene.
Erik Mortensen (S), 2000-11-16:
Lovforslag nr. L 94 kan jo også i nogen grad relateres til grænsehandelproblemer.
Det, der sker nu, er altså, at tyskerne hæver deres afgift med 6 Pfennig svarende til 23 øre, og at vi så følger
efter ifølge lovforslaget her med 18 øre
Og det må for alles vedkommende være en fornuftig politik.
Med hensyn til det sidste element i lovforslaget har der jo så været en rabat til benzinselskaberne, hvis de kunne levere et produkt med et minimum af benzen.
Nu er situationen den, at det er direkte lovfæstet, hvor meget der må være i, og derfor er denne rabat irrelevant, og den flyttes så efter forslaget herover og kan udbetales til de anlæg, som allerede nu kan leve op til de standarder, som vil være gængse i 2005.
Det er jo i sig selv et ganske udmærket projekt og bør fremme både miljø og ansvarsbevidsthed i det hele taget omkring disse anlæg.
Så samlet set, både på finansieringssiden, som jo også er vigtig for lovforslaget her og finansloven, og også på grund af den afgiftspolitik, som vi har valgt at følge over for Tyskland, og så med de miljøaspekter, der er i det,
kan jeg på Socialdemokratiets vegne anbefale forslaget.
Kim Behnke (FRI), 2000-11-16:
Jeg er ked af, når skatteministeren bruger det tonefald om 33 mia. kr. i hensættelser.
Der er ingen af disse finansielle institutter, der har hensat de penge for sjovs skyld.
De har gjort det for at overholde de retningslinjer, der bliver udstukket af Finanstilsynet.
De har gjort det for at imødegå de eventuelle tab, der måtte være.
Det er jo ikke nogle spekulationspenge, det er nødvendige hensættelser på grund af den skrappe kurs, som Finanstilsynet efter vores vurdering heldigvis fører over for danske finansielle institutter.
Jeg kunne ved det her forslag aldrig drømme om at underkende ministerens viden, for hvis ikke ministeren har haft et indgående kendskab til de her forhold, så havde ministeren aldrig fundet på at fremsætte det her lovforslag.
Det girokort bliver større.
Det er heller ikke, fordi Frihed 2000 har det her punkt stående øverst i vores program, men vi skal da alligevel benytte lejligheden til at anerkende, at skatteministeren har set, at der var et problem, at der var en forskelsbehandling, som man nu søger løst til fordel for specielt mindre erhvervsdrivende.
I bemærkningerne er nævnt vognmanden, der selv kører, som ikke har ansatte, men som altså er i en skattemæssigt dårligere situation end de chauffører, der er ansat ved en større vognmand osv.
Så det kvitterer vi bestemt for.
Men lad os nu også holde proportionerne på plads.
Det foregående forslag betød en likviditetsforskubbelse fra erhvervslivet til fordel for statskassen på, ja, skønnet er 12-13 mia. kr.
Her er tale om, hvis ordningden virkelig bliver udnyttet, at den kan trække 20 mio. kr. den modsatte vej til erhvervslivet.
Så det er ligesom for at få tingene i perspektiv, så man ikke efterlader det indtryk, at nok tager vi noget fra erhvervslivet i aften, men vi giver sandelig også noget tilbage.
Altså vi er her ovre i den absolut beskedne afdeling.
Jeg skal heller ikke undlade at benytte lejligheden til at fastholde i skatteministerens erindring, at når det gælder de her skattefrie muligheder i forhold til de forskellige brancher, ja, så ligger der jo stadig væk et uløst problem i forhold til, at der er mange brancher, som har udgifter, der er større end det, man i dag tillader der kan gives i skattefrie godtgørelser.
Nu har vi så fået en gruppe mere med.
Så vi støtter bestemt forslaget, og så må vi vende tilbage til beløbsstørrelsen ved en anden lejlighed.
Frank Aaen (EL), 2000-11-16:
At bruge penge på at yde skattefri rejsegodtgørelse er ikke lige det, der står allerøverst på Enhedslistens partiprogram. Når vi alligevel støtter forslaget her i dag, er det jo, fordi det indeholder en ligestilling af forskellige erhvervsgrupper, som forekommer fuldstændig fair og i orden, og som det ville være vanskeligt at argumentere imod.
I hvert fald støtter vi det, og vi synes også, at de ændringer, der er foreslået for fiskerne, lyder meget fornuftige.
Så samlet set kan vi støtte forslaget.
Sonja Albrink (CD), 2000-11-16:
Også CD kan støtte forslaget.
Vi har før støttet lignende forslag på nogle andre områder, og derfor støtter vi selvfølgelig det her.
Aage Frandsen (SF), 2000-11-16:
For at der ikke skal opstå nogle misforståelser efter denne debat, vil jeg godt sige, at jeg sandelig ikke har noget imod, at skatteministeren får forslaget vedtaget, måske endda enstemmigt eller næsten enstemmigt.
Det synes jeg da er rart.
Jeg tror endda, at også skatteministeren synes, det er rart.
Jeg ved også, at skatteministeren synes, at man en gang imellem må finde sig i, at tingene bliver vedtaget med et begrænset flertal, for det er nu engang nødvendigt.
Men jeg har det sådan, at når jeg arbejder med politik, så er det fuldstændig ligegyldigt, hvem jeg stemmer sammen med, fuldstændig ligegyldigt.
Det generer mig da aldrig.
Så det, at der pludselig er opbakning fra måske alle partier i Folketinget, generer mig da slet ikke.
Det er da glimrende.
Det kniber jo lidt i øjeblikket.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-11-16:
Det kunne næsten lyde, som om hr. Aage Frandsen var ked af, at der var opbakning til forslaget her, og jeg skal så gøre hr. Aage Frandsen lidt mere ked af det ved at sige, at Dansk Folkeparti faktisk også vil støtte forslaget.
Forslaget er allerede gennemgået af flere ordførere, og vi synes, det er ganske fornuftigt.
Det er små ændringer, der sker, men trods alt betyder det noget for de folk, det vedrører, så derfor kan vi selvfølgelig støtte forslaget.
Hele den diskussion om, hvordan man så vil finde pengene, kommer vi til at diskutere i forbindelse med ændringsforslag til finansloven, og der vil vi også vise hr. Aage Frandsen med flere, at der faktisk er mere fantasifulde måder at finde penge på, og specielt i opgangstider - sagt til skatteministerne - er det tiden, hvor man sørger for, at der er en ordentlig prioritering i de offentlige udgifter.
Det er i nedgangstider, det er problematisk at foretage den prioritering.
Det er det, regeringen og forligspartierne fuldstændig har undladt ved de aftaler, der er lavet, og derfor er der såmænd ingen grund til, at hr. Aage Frandsen rager voldsomt rundt i den suppe
; men gerne for min skyld, hvis det skulle være.
Aage Frandsen (SF), 2000-11-16:
Vi kan også støtte forslaget ud fra en betragtning om, at vi synes, det kan være rimeligt, at selvstændige erhvervsdrivende, først og fremmest små selvstændige erhvervsdrivende, ligestilles med lønmodtagere i det omfang, der er tale om en form for ligestilling i den situation, de er i, uanset at de har forskelligt udgangspunkt som henholdsvis selvstændige og lønmodtagere.
Så vil jeg ikke undlade at bemærke, at det er interessant, at det her forslag, som får støtte fra Venstre og De Konservative, er et forslag, som jo koster et beløb.
Det er ikke voldsomt stort, men uanset at Venstre og De Konservative synes, det er et godt forslag, så skal jeg nok sørge for via andre forslag at sikre, at der er dækning for denne udgift, som vi i virkeligheden påfører statskassen.
Flemming Hansen (KF), 2000-11-16:
Det er et af de lovforslag, jeg har læst to gange, for jeg troede ikke mine egne øjne, da jeg så, at der var tale om forbedringer for selvstændige erhvervsdrivende, og at de bliver ligestillede med lønmodtagere.
Det er dejligt, og vi kan støtte lovforslaget.
Kristian Jensen (V), 2000-11-16:
i det nye tiltag.
For os at se
indebærer forslaget specielt en øget valgfrihed mellem forskellige grupper og skaber større lighed mellem forskellige grupper inden for samme erhverv.
Venstre finder kun, det er rimeligt, at der nu skabes mere ligelige regler for tjenesterejser med ensartede forhold.
Venstre er enig i antagelsen om, at forholdene for selvstændige erhvervsdrivende på rejser ikke adskiller sig meget fra lønmodtagernes forhold, hvorefter vi synes, det er rimeligt, at begge grupper kan rejse på samme præmisser.
Ligeledes stiller Venstre sig positiv over for de foreslåede ændringer vedrørende fiskere.
Det er helt centralt, at selve registreringen som erhvervsdrivende fisker fremover ikke har betydning i forbindelse med valg af fradragsordningen.
Det er positivt, at alle fiskere, uanset om de er registrerede eller ej, ved regnskabsårets slutning kan vælge, om de vil anvende rejsereglerne eller havdagsfradragsordningen.
Idet forslaget har disse positive elementer, kan jeg på Venstres vegne meddele, at vi kan støtte forslaget.
Jens Peter Vernersen (S), 2000-11-16:
Da vores ordfører, hr. Bjarne Laustsen, ikke kan være til stede, skal jeg fremføre Socialdemokratiets synspunkter.
I vinteren 1999 fik regeringen vedtaget en lovændring, der ændrede diætreglerne for medarbejdere på tjenesterejser.
Ændringerne betød bl.a., at standardsatserne blev hævet og administrationen af dem blev ændret.
I dag skal de rejsende medarbejdere således ikke fremlægge dokumentation for alle deres udgifter, men kan, uanset hvordan de har valgt at overnatte og spise, få en rejsegodtgørelse på 351 kr. pr. døgn, og de kan få et overnatningstillæg på 150 kr. pr. døgn. Ændringerne i 1999 har fjernet en række skævheder ved at skabe mere lige forhold for lønmodtagerne, hvad enten de rejser efter standardsatser, efter regning eller foretager fradrag.
Disse justeringer har haft en betydelig positiv indvirkning på mange rejsende lønmodtageres liv.
Med lovforslaget her får vognmænd, håndværksmestre og fiskere et fradrag, der svarer til lønmodtagerens almindelige standardsats.
Vi har haft henvendelser fra en række fiskere, som har ønsket dette fradrag.
Nu er der mulighed for at opfylde det ønske med det lovforslag, som vi behandler her.
Lovforslaget vil få meget stor betydning for den gruppe, som jeg omtalte.
Som det er i dag, kan man jo netop ikke få den godtgørelse, hvis man er registreret erhvervsfisker, så fiskerne føler sig ofte presset til at lade sig registrere.
I stedet for rejsegodtgørelse kan de registrerede erhvervsfiskere få det særlige havdagsfradrag på 190 kr. pr. påbegyndt havdag.
Får man dette fradrag, har man ikke mulighed for at foretage fradrag for f.eks. faglige kontingenter.
Den mulighed har man, hvis man i stedet for benytter reglerne efter rejsegodtgørelse. Der er altså tale om en betydelig forbedring, og fra Socialdemokratiets side skal vi tilslutte os lovforslaget, som vi håber hurtigt kommer igennem Folketinget.
Frank Aaen (EL), 2000-11-16:
Hr. Kristian Jensen vil vel også have penge for at udfylde selvangivelsen.
Sådan kunne vi jo alle sammen gå og bevilge hinanden penge til alle mulige ting og sager.
Nej, der er ting, vi udfører, fordi vi er en del af det her samfund.
Det er da ikke noget, man behøver at få penge for.
Hvad angår det første, var det faktisk lige præcis på den måde, at da Venstre var med til at lave finanslov og var med til at bevilge et stort milliardbeløb til militæret og til andre ting, Venstre meget gerne ville have, var man ikke med til at skaffe en eneste krone.
Da øgede man statsgælden.
Kristian Jensen (V), 2000-11-16:
Det bliver to korte spørgsmål til hr. Frank Aaen.
Spørgsmål nummer et: Er det Enhedslistens princip, at engangsindtægter skal bruges til at nedbringe statsgælden?
Det kunne være rart at få fastslået.
Det andet spørgsmål er: Mener Enhedslisten, at virksomhederne skal have kompensation for den administration, de foretager for det offentlige, hvis ikke de skal have den kassekredit, som hr. hr. Frank Aaen omtalte?
Frank Aaen (EL), 2000-11-16:
Lige til det med engangsprovenuer: Nu er det jo ikke sådan, at engangsprovenuerne bliver brugt.
Jo, det gør de.
De bliver brugt til at nedbringe statsgælden, og det burde alle her i Folketinget faktisk være glade for.
Man kunne jo mene, at det mest rationelle var, straks man havde fat i den, at videresende den til dér, hvor den hører hjemme, nemlig til statskassen.
Det sker ikke.
Arbejdsgiveren beholder pengene og skal først lang tid senere indbetale den. Når jeg går ned i butikken og køber min mad, betaler jeg straks moms.
Med det samme bliver momsen betalt, men den bliver ikke videresendt. Den bliver ikke bare beholdt i den måned, som købet foretages i, men man får lov til at beholde pengene ganske gratis 40 dage mere.
Det er jo en kassekredit, der er gratis for erhvervslivet.
Det er en fordel, de har haft i ganske lang tid.
Et af de allerførste § 20-spørgsmål, jeg stillede
, da jeg kom i Folketinget for 6 år siden,
var at spørge den daværende skatteminister, der også er den nuværende: Hvor meget er de gennemsnitlige kredittider, og hvor meget giver det i gratis kassekredit, og hvad koster det egentlig talt samfundet, at vi giver de kredittider?
Det var et fantasibeløb, der kom ud af svaret.
Så må jeg sige til regeringens ros, at den siden da har høvlet ganske betragteligt af på det, for jeg kan faktisk ikke se, at det er statskassens opgave at forsyne erhvervslivet med gratis kassekredit.
Jeg kan slet ikke forstå, hvordan et liberalt parti kan synes, at det er en statsopgave at forsyne virksomhederne med gratis kassekredit, for det er det, det drejer sig om. I virkeligheden kunne vi jo godt gå endnu længere ned. For mit vedkommende burde der ikke være længere kredittid end den, der skal til rent teknisk for at udregne, hvad der skal sendes videre.
Det tager lidt tid endnu, før vi kommer dertil, men vi er altså kommet et godt stykke hen ad vejen, men jeg vil sige, at det her er igen også et af de mest fornuftige steder overhovedet, man kan tænke sig at tage nogle penge ind i statskassen og bruge til fornuftige formål, altså her, hvor der er en helt unødvendig og urimelig service over for erhvervslivet, nemlig gratis kassekredit.
Jeg mener, hvem kunne i øvrigt ikke tænke sig det?
Men helt ærligt, det er ikke statens opgave.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-11-16:
Lovforslaget er et led i bestræbelserne på at reducere erhvervslivets kreditfordele.
Det var det, ministeren skrev i sin skriftlige fremsættelse til lovforslag nr. L 95, som vi behandlede for et øjeblik siden.
Det kunne ministeren også have skrevet i sin fremsættelse af det her forslag.
Og det er et særskilt formål, som - det skal jeg igen sige på Dansk Folkepartis vegne - vi ikke deler med regeringen. Jeg sidder og tænker på, at nu går det jo forholdsvis godt i Danmark, det må vi sige.
Det går rimelig godt.
Der er rimelig god indtjening i erhvervslivet, der er en rimelig god økonomi for mange mennesker, og det betyder selvfølgelig, at også staten og de offentlige kasser i skattekroner får et rimelig godt provenu ind - også et meget stigende provenu, hvis vi ser på nogle af årene i den seneste periode.
Jeg sidder og tænker på, når man nu læser et forslag som det her: Hvad ville det nuværende flertal gøre, hvis vi fik lavkonjunktur i Danmark?
Hvad i alverden ville man gøre, hvis man begyndte at få færre indtægter til statskassen, og man havde flere udgifter?
Hvor ville man gå ud og finde sine penge, når man i opgangstider - i tider, hvor det faktisk går godt, og hvor man af den grund jo bare automatisk får flere penge ind i kassen - bliver nødt til at finansiere de forbedringer, man vil lave, og som jeg mener er nødvendige at lave, med midler som de her?
Jeg synes, det er meget fantasiløst, og man kan vel bare regne med, at hvis regeringen og flertallet sidder længe nok, så er det ikke et spørgsmål om, hvorvidt der overhovedet er kredittid at tage af, men et spørgsmål om, at man beder virksomhederne om at betale på forhånd i en forventning om, at de opkræver noget A-skat, som de indeholder, og senere jo efter de nuværende regler skulle betale, men som de så skal betale på forhånd. Vi kan selvfølgelig ikke støtte det her forslag, og vi mindes i øvrigt også det, som Venstres ordfører var inde på, nemlig det 13-måneders-år, som nu bliver gennemført gennem 2 år med det her forslag, og som giver store engangsprovenuer på henholdsvis 13 mia. kr. og i år 2002 12,2 mia. kr. Vi kan ikke støtte forslaget.
Aage Frandsen (SF), 2000-11-16:
Det er klart, at når man indfører en afkortning i kredittider, både når det drejer sig om momsafregning og A-skat, virker det som en stramning.
Man kan også se sådan på det, at hidtil har vi haft nogle meget lempelige - og de var enormt lempelige, hvis vi går år tilbage - afviklinger af de kredittider, der var tale om, forstået på den måde, at erhvervslivet i ganske lang tid havde penge, som i virkeligheden var det offentliges penge.
Det er klart, at det er svært at sige præcist, hvad det rigtige tidsrum er, man skal have pengene i.
Det har jo tidligere været sådan, at det var ganske lang tid, ikke mindst for landbruget.
Når vi går mange år tilbage, var det meget lang tid, og det var jo en slags støtte, man på den måde gav dansk erhvervsliv. Vi har altid ment, at disse kredittider var for gunstige for erhvervslivets vedkommende, og vi synes derfor også, at det, der laves her, er rigtigt.
Vi synes også, det er rigtigt, at man gør det alene for de store virksomheder, hvorved de mindre virksomheder relativt set så får en lille fordel.
Spørgsmålet er: Er det her en belastning af erhvervslivet?
Ja, de penge, vi har her, eller de andre penge, vi tidligere har krævet ind, bliver jo brugt til noget.
Og der kan man altid diskutere: Hvad er det, erhvervslivet har glæde af?
Det er, som om erhvervslivet mener, at det, de betaler i afgifter - i hvert fald dele af erhvervslivet gør det - er en belastning, men de ting, som samfundet i øvrigt laver for dansk erhvervsliv, er ikke noget, som de regner ind som noget positivt.
I den her finanslov er der bl.a. den såkaldte erhvervspakke, ikke at forveksle med erhvervsskattepakken, som regeringen har kaldt dk.21.
Der er også et fantastisk løft på de videregående uddannelser og forskningen.
Når det drejer sig om forskningen og videregående uddannelser i forhold til det finanslovforslag, der lå, drejer det sig om ca. 500 mio. kr. om året. Erhvervslivet har også glæde af det.
Og dk.21 har erhvervslivet direkte glæde af.
Det er derfor, at det er noget underligt noget hele tiden at opregne det sådan, at hvis det er en belastning for erhvervslivet, så skal det fremhæves, men når det er alt det andet, som i virkeligheden enten direkte eller indirekte gavner erhvervslivet, bliver det ikke nævnt.
Vi finder, at det er meget vigtigt at tage begge dele med, for det, som man skal vurdere et skatteforslag i forhold til, er jo ikke kun, at pengene kommer ind, men det er også, hvad pengene bagefter bruges til. Derfor mener vi rent faktisk, at vi med den her finanslov har bidraget til noget, der gavner erhvervslivet ganske meget i bredeste forstand, altså dem, der er medarbejdere i erhvervslivet, men i virkeligheden også dem, der er ledere i erhvervslivet, fordi man er medvirkende til, at vi får uddannet en bedre arbejdskraft, bl.a. takket være de penge, der gives via dk.21, men også via de penge, der går til forskning og videregående uddannelse.
Vi støtter derfor naturligvis det her lovforslag.
Flemming Hansen (KF), 2000-11-16:
Jeg tror, det er en årlig tilbagevendende begivenhed, jeg
skal udtale det på dansk, at stramme likviditeten for erhvervslivet, og dette års finanslov udgør ingen undtagelse. Der er tale om, at man på fire forskellige måder afkorter kredittiderne ganske betragteligt, og der er ingen tvivl om, at man dermed opnår en meget alvorlig stramning af erhvervslivets kredittider og dermed likviditet, samtidig med at man opnår engangsprovenuer af en meget, meget, meget betragtelig størrelse.
Jeg vil gerne allerede nu fra talerstolen stille skatteministeren spørgsmålet - jeg skal nok gøre det skriftligt i udvalget - om, hvor mange stramninger regeringen har indført af erhvervslivets likviditet, siden den tiltrådte i 1993.
Det drejer sig om stramningernes antal, og hvor meget de udgør i beløb.
Jeg kan ikke sige, hvad det udgør i beløb, det skal man jo have meget indsigt i, men jeg er sikker på, at beløbet i hvert fald ligger et eller andet sted mellem 30 og 50 mia. kr.
Derfor kommer der et spørgsmål til skatteministeren: Hvis nu vi siger, det i gennemsnit er 40 mia., det er et sted mellem 30 og 50 mia. kr., og forrentningen af dem er de 10 pct., som vi låner penge til, når vi er erhvervsdrivende,
er det så med i regeringens skattetryk? Ellers er det altså 4 mia. kr., man skal huske at lægge til, når man siger, at regeringens skattetryk er faldende.
Jeg har ikke oplevet det.
Så vil jeg også gerne gøre opmærksom på en anden ting, som et venligt menneske fra Horsens har sendt mig et brev om, nemlig at der er en ny kutyme hos de offentlige instanser, kommuner og stat og amter: De strammer deres betalinger til erhvervslivet, sådan at den kredittid, som især mindre erhvervsvirksomheder skal yde til det offentlige, når de sælger varer eller ydelser, er langt mere end de dage, de skal indbetale moms på her.
Det var måske et spørgsmål, som ministeren i sin iver efter at ramme erhvervslivet også skulle se på: Er det rimeligt, at kommuner, amter og stat bruger så meget af erhvervslivets kredittid og hele tiden strammer den for at yde ordrer til erhvervslivet?
Nu er der i hvert fald ikke meget at yde af på det likviditetsmæssige område, nu er vi næsten nede på bundgrænsen.
Også dette spørgsmål, som jeg har fået skriftligt, vil jeg sørge for, at skatteministeren får over i forbindelse med behandlingen af dette lovforslag. Jeg tror ikke, det kan undre skatteministeren, når jeg siger, at vi absolut ikke kan støtte forslaget.