runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Steen Gade (SF), 2006-03-15:
Jeg må sige, at kritikken af ambassadøren og den konfrontatoriske holdning, hun har udvist, deler jeg, men jeg synes også, at statsministeren må påtage sig et vist ansvar for sin konfrontatoriske fortolkning og håndtering i den fase af krisen.
Men lad os nu vende os til den 3. februar, for der har statsministeren møde med det samlede ambassadørkorps, og her siger statsministeren også igen, at der kommer en tilføjelse, som man vel kan oversætte med et men, altså hvor der kommer et men ind efter markeringen af ytringsfrihed.
Jeg vil godt spørge statsministeren om det.
Og der vil jeg også henvise til et citat fra Al-Arabiya, for statsministeren siger der: Men selvfølgelig har alle et ansvar for ikke at stimulere konflikter.
Så har statsministeren jo markeret, at han også synes, man godt kan sige, at der er et men i forbindelse med og samtidig med, at man er den, der er vogter af ytringsfriheden.
Det blev statsministeren jo ved med at sige også den 3. februar, og så giver statsministeren det interview til Berlingske Tidende senere, som på en måde gør det illegitimt at sige et men i den diskussion.
Idet statsministeren ved mødet, hvor den danske regering indkaldte det samlede ambassadørkorps, bl.a. sagde: »As you, Ambassadors, have witnessed during your stay in Denmark, the freedom of expression has a wide scope here.
The Danes are known for presenting their views in a frank and straightforward manner.
We also use humour and satire, especially when questioning authorities.
And in our culture of debate we consider humour and satire a softening and mollifying way of expression.
And certainly not an insulting way of expressing oneself.«, vil statsministeren da i forlængelse heraf redegøre for de nærmere overvejelser bag tilføjelsen »However, as I pointed out in my New Year’s Speech we should always use the freedom of expression with mutual respect and understanding.«
og forklare, om tilføjelsen kan siges at gå på kompromis med ytringsfriheden?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-03-15:
Må jeg lige først gøre opmærksom på, at jeg faktisk svarede på brevet, for hr. Steen Gade siger, at statsministeren burde have svaret på brevet.
Men jeg svarede på brevet.
Jeg sendte et svar, hvor jeg udtrykkeligt gjorde opmærksom på regeringens synspunkter.
Det har jo ikke noget med hinanden at gøre, og det er altså forbløffende, at venstrefløjen prøver at gøre det til det centrale.
Men lad mig bare sige en ting om det her: Den egyptiske ambassadør i Danmark er jo citeret for at have sagt, at det ulykkeligste, der kunne være sket, var, hvis sagen var blevet afsluttet med, at den danske regering havde givet en undskyldning, for så ville det have efterladt mere end en milliard muslimer med deres vrede og deres sårede følelser osv., og det viser jo alt om, at det møde hverken ville have gjort fra eller til.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Næh, men det er sådan set også underordnet i den her sag, for under alle omstændigheder er det en beskrivelse af, hvor min personlige grænse ligger, hvad enten det så er som en, der er opvokset ved Viborg, eller det er som statsminister, eller hvad det er.
Det er en personlig grænse.
Men det er jo ikke det samme, som at jeg vil sætte den grænse for andre.
Det er ikke det samme, som at jeg vil forbyde tegnere at tegne tegninger eller aviser at offentliggøre dem.
Jamen det er der faktisk nogle der hele tiden kører rundt i.
Jeg er nødt til at holde fast i, at ytringsfriheden selvfølgelig har en ramme.
Den har nogle personlige rammer, som vi hver især har og må administrere, men det afgørende her er, at der er en samfundsramme, og den er besluttet af Folketinget i lovgivningen, og strid om det afgøres ved domstolene.
Jeg synes egentlig, at det er så såre klart.
Steen Gade (SF), 2006-03-15:
Statsministeren var ved at sige, at man fordrejede sagens kendsgerninger, hvis man gjorde det manglende møde til et vigtigt element.
Det har jeg svært ved at forstå statsministerens vurdering af.
Det er jo klart, at når situationen begynder at eskalere, er det også, fordi der er ekstremister, der udnytter det, og mange, der spiller med på det.
Det har statsministeren ret i.
Men det er jo lige præcis derfor, at statsministeren burde være noget mere ydmyg i forhold til spørgsmålet om mødet.
For hvad nu hvis statsministeren havde sat dagsordenen, som han plejer at kunne – det er jo en stærk mand, vi har som statsminister, han kan godt sætte dagsordenen, han behøver ikke at være afhængig af 11 ambassadørers brev, men han skulle selvfølgelig have svaret på det brev – og havde taget mødet, havde taget dialogen og vist to ting: Vi står last og brast om ytringsfriheden i det her land, men vi er også vældig gode til at vise respekt?
Hvis statsministeren havde gjort det fra starten, så tror jeg faktisk, at vi havde haft en chance for at være et lidt bedre sted.
Ingen ved det jo, men et lidt bedre sted.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-03-15:
Jeg må sige, at det ærinde, hr. Rune Lund er ude i nu, er at forsøge at bortforklare, måske nærmest undskylde brandattentater mod danske ambassader, flagafbrænding og trusler mod danske statsborgere med, at der føres en politik i Danmark, som hr. Rune Lund ikke kan lide.
Det er i virkeligheden det, hr. Rune Lund siger: Fordi der føres en politik i Danmark, som hr. Rune Lund ikke kan lide, så er der ambassadeafbrænding og flagafbrænding og trusler mod danske statsborgere.
Ja, det taler fuldstændig for sig selv!
Rune Lund (EL), 2006-03-15:
Jeg har faktisk temmelig godt styr på forløbet.
I Enhedslisten har vi ret godt styr på forløbet.
Vi har så godt styr på forløbet, at vi faktisk den 8. marts 2006 har sendt et brev til Folketingets formand, hr. Christian Mejdahl, hvor vi har klaget over alle de papirer og alle de breve, som ikke er blevet forelagt Folketinget i denne sag, og det kunne have givet et helt andet billede af, hvordan sagen var forløbet, hvis vi havde fået de papirer.
For så ville det jo have været tydeligt for alle lige fra starten, at det brev ikke skulle forstås på den måde.
Der har efterfølgende været tonsvis af henvendelser, hvor man har gjort statsministeren opmærksom på, at det ikke er sådan, det skal forstås.
Den palæstinensiske repræsentant i Danmark har også udtalt: Jamen altså, tror han – altså statsministeren – at jeg er dum?
For vedkommende har faktisk en doktorgrad i jura.
Det her bunder i, at statsministeren prøver at lave spin på den sag, på en måde så statsministeren skubber ansvaret helt væk fra sig selv og på en måde, så statsministeren undgår at tale om alle de mange problemer, som de 11 ambassadører faktisk gerne ville diskutere den 12. oktober.
Den arrogance er det, som for alvor har været en helt afgørende faktor for, at denne sag er eskaleret.
Hvad med alle de andre emner, der er i det brev, er det slet ikke nogle, som statsministeren mener burde diskuteres?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-03-15:
og jeg tror ikke, hr. Rune Lund helt har styr på forløbet i hele den her sag.
Da vi står fast på principperne og gør klart, at her i landet kan en regering selvfølgelig ikke begynde at lave indskrænkning af ytringsfriheden, så kommer der ganske rigtigt på et senere tidspunkt en, hvad skal vi sige, modificeret tilkendegivelse fra den egyptiske regering, i øvrigt ikke sendt til den danske regering, men til FN.
Og da vi bliver opmærksomme på det, reagerer vi straks på det, og udenrigsministeren sender et brev til den egyptiske udenrigsminister.
Vi reagerer straks på det, og jeg gør det i øvrigt til et væsentligt punkt i min nytårstale.
Så hr. Rune Lund er fuldstændig forkert afmarcheret, når han påstår, at regeringen ikke har reageret på det, vi har modtaget, og i den takt, vi har modtaget det i.
Tværtimod har vi reageret nøjagtig på det, vi har set, det vi har modtaget, og når vi har modtaget det.
Rune Lund (EL), 2006-03-15:
Så er jeg faktisk ret sikker på, at der slet ikke var blevet nogen sag, for så var den blevet håndteret på en helt anden måde; så var den ikke blevet håndteret på den meget arrogante måde, som statsministeren har håndteret det her på, og som i høj grad har været med til at eskalere hele konflikten.
Jeg vil gerne vende tilbage til det brev, som de 11 ambassadører har sendt, og det er fra den 12. oktober.
Statsministeren hiver én sætning frem i det brev, og statsministeren fortolker den så på den mest uforsonlige og mest konfrontatoriske måde, som man overhovedet kan fortolke den sætning på, selv om statsministeren ved efterfølgende gentagne henvendelser og ved efterfølgende at have fået tilsendt en masse breve får at vide, at det ikke er sådan, det skal forstås, og selv om statsministeren – det går jeg ud fra at statsministeren kan bekræfte – er klar over, at der indgår mange andre dele i det brev.
Så hvorfor bliver statsministeren ved med at fastholde den fortolkning af brevet, når det er den mest konfrontatoriske fortolkning, som der ikke er belæg for, ifølge f.eks. Egyptens ambassadør, og i og med at brevet indeholder mange andre elementer?
Søren Espersen (DF), 2006-03-15:
Jeg tager ordet, for nu flyver og farer det igen igennem salen med usande citater.
Det er hr. Villy Søvndal, der bringer det til torvs.
Han fortæller om kræftknuder, selv om hr. Villy Søvndal udmærket godt ved, at der ingen medlemmer af Dansk Folkeparti er, der har sagt det.
Jeg har også oplevet hr. Villy Søvndal i tv komme med et andet falsk citat fra Mogens Camre.
Det excellerer han i.
Det er præcis sådanne usandheder, der også bliver spredt rundtomkring i verden, ikke alene af hr. Villy Søvndal, når han optræder på Al-Jazeera, men også af hans imamvenner, der rejser af sted.
Det er det, der skaber problemerne.
Og jeg vil sige – det er en kommentar – at jeg og Dansk Folkeparti er lykkelige for, at Danmarks statsminister i den her sag hedder hr. Anders Fogh Rasmussen, og vi er lykkelige for, at Danmarks udenrigsminister hedder hr. Per Stig Møller.
Tænk engang, hvis det havde været fru Helle Thorning-Schmidt som statsminister og hr. Villy Søvndal som udenrigsminister.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-03-15:
Der er to ting.
Den første er, at det jo er klart, at præmissen for mødet ville have været brevet, som var en henvendelse om, at jeg skulle tage forskellige skridt, som efter min opfattelse ikke kan og ikke skal tages af en dansk regering.
Her i landet er det domstolene, der afgør den slags sager.
Den anden ting er: Det er helt fantastisk at tænke på, at SF nu prøver at gøre hele den her sag til et spørgsmål om, hvorvidt der bliver holdt et møde med 11 ambassadører.
Alle ved, at det, der har udviklet sig i den muslimske verden, i gaderne med voldelige demonstrationer osv., jo ikke har noget som helst at gøre med den indenrigspolitiske situation i Danmark, med dansk udlændingepolitik eller for den sags skyld med 12 tegninger, som måske nok er en formel anledning, men som de færreste af dem, der har været ude at demonstrere, overhovedet kender noget til.
Det er nogle religiøse ekstremistiske kræfter, som har forsøgt at misbruge situationen til at piske en stemning op til deres eget formål.
Jeg er nødt til at sige til hr. Steen Gade, at det er fuldstændig at fordreje sagens kendsgerninger at gøre det til et spørgsmål om, hvorvidt der er holdt et møde med 11 ambassadører.
Steen Gade (SF), 2006-03-15:
Jeg er jo enig i statsministerens påpegning af, at brevet ikke var behageligt.
Det var et meget usædvanligt skridt, men spørgsmålet er, om statsministeren skulle have fortolket det konfrontatorisk eller i stedet for have sagt: Her er noget, der er alvorligt, det må vi håndtere på en meget alvorlig måde, vi må tænke os grundigt om, vi er nødt til at tage et møde.
Og så er det, jeg siger til statsministeren, at statsministeren jo ikke ville være nødt til at tage et møde med den dagsorden, som de skrev.
Det står statsministeren frit for.
Det er det, der undrer mig, og når historien engang skal skrives om det her, så tror jeg, at det bliver et nøglespørgsmål, om det møde, der ikke blev taget, kunne have gjort en forskel.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-03-15:
Jeg må lige korrigere hr. Holger K. Nielsen.
Jeg trækker ikke på nogen som helst måde i land.
Det ville måske også overraske hr. Holger K. Nielsen, hvis jeg gjorde det.
Det, jeg har sagt på udenlandsk tv, svarer til, hvad jeg har sagt på dansk tv, og i øvrigt i mange andre sammenhænge, og det er referater af, hvad jeg har sagt i min nytårstale, så der er overhovedet ikke nogen vaklen.
Det er fuldstændig den samme linje hele vejen igennem.
Som jeg nu har sagt det flere gange: Jeg synes, det er utrolig vigtigt, at man lige holder fast i det her om, at frihed er forbundet med et ansvar, og det har vi hver især selvfølgelig.
Jeg tror, at hr. Holger K. Nielsens grænse for, hvor ytringsfriheden går, og min grænse – nej, jeg ved ikke, hvor grænserne ligger præcis i forhold til hinanden, men de kunne være forskellige, og man kan jo ikke pludselig ophøje det til at blive samfundets lov, hvor hr. Holger K. Nielsens grænse går og min grænse går. Nej, der må vi vedtage en lov, og så må vi lade domstolene dømme i sager om krænkelser af loven.
Det er sådan, en retsstat fungerer.
Hr. Rune Lunds fremstilling er helt forkert, men det er da synd, hvis Enhedslistens hovedbestyrelse har følt sig narret, specielt i betragtning af at det hele har været fuldt offentligt.
Jeg tror, det allerede var i slutningen af oktober, at brevet fra ambassadørerne blev optrykt i mindst én dansk avis, måske endda flere, men i hvert fald mindst ét sted, og mit svar har også været kendt, så det er da virkelig synd for Enhedslistens hovedbestyrelse, hvis den har følt sig narret, når den har kunnet se det hele.
Rune Lund (EL), 2006-03-15:
Nu er hr. Villy Søvndal ikke i salen, men det er jeg, og jeg må sige, at jeg faktisk også blev narret af statsministerens spil i forbindelse med det brev, der blev sendt af de 11 ambassadører den 12. oktober sidste år, og at Enhedslistens hovedbestyrelse faktisk også blev narret.
Vi troede, at statsministeren havde ret, når han udlagde henvendelsen på den måde, som statsministeren gjorde, da han sagde, at de ville gribe ind i ytringsfriheden.
Bl.a. kom vi efterhånden, både i Det Udenrigspolitiske Nævn her i Folketinget og andre steder, i besiddelse af nogle af alle de henvendelser, der kom efterfølgende, og som redegjorde for, at brevet ikke skulle forstås på den måde.
Statsministeren svarede under det tidligere spørgsmål, at han har svaret skriftligt tilbage.
Men statsministeren svarede ikke på det spørgsmål, der blev stillet: Når statsministeren efter gentagne henvendelser fra Den Arabiske Liga og andre om, at brevet ikke skal forstås på den måde, og statsministeren fastholder sin fortolkning, er det så, fordi Den Arabiske Liga og andre taler usandt?
Det vil jeg gerne have et svar på og ikke alt muligt med, at der er svaret tilbage skriftligt, for det er ikke det, jeg er interesseret i.
Taler de usandt, eller taler de ikke usandt, når de fastholder en anden tolkning end den, statsministeren fastholder?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-03-15:
Det må stå ganske for hr. Holger K. Nielsens egen regning, men det, jeg kan konstatere, er i hvert fald, at hr. Holger K. Nielsens partiformand, hr. Villy Søvndal, har forsøgt at helgardere ved inden for 2 måneder at tilkendegive begge standpunkter.
Den 17. december blev det gjort klart i Jyllands-Posten, at vi alle må stå sammen mod dem, som vil knægte ytringsfriheden, fordi de føler sig stødt på, hvad de finder helligt.
Hr. Villy Søvndal opfordrede til, at vi sammen skal tilkendegive: Hvad I måtte finde helligt, finder vi andre profant, så I må lære at leve med det; i et moderne demokrati kan alt siges under ansvar for domstolene og den verdslige lovgivning.
Det sagde hr. Villy Søvndal i december.
Men i marts siger hr. Villy Søvndal så noget, som er ganske anderledes.
Han afviser nemlig, at den danske ytringsfrihed overhovedet er under pres, og han siger, at mullaherne, som han ellers advarede imod i december, ingen indflydelse har.
Man kan i hvert fald sige, at hr. Villy Søvndal har forsøgt at gardere sig til begge sider.
Holger K. Nielsen (SF), 2006-03-15:
Jamen det er jo ikke det, statsministeren siger til Al-Arabiya.
Det har ikke noget at gøre med lovgivning, det er jo en generel, moralsk konstatering af, at man har ytringsfrihed, men at man også har et ansvar for at bruge den på en ordentlig måde.
Det er derfor, jeg er nødt til at udspørge statsministeren, når han nu vil skille fårene fra bukkene.
Det er jo et billede fra Matthæusevangeliets 25. kapitel, hvor fårene kommer i himlen, og bukkene kommer i helvede, og derfor kan man ikke få andet indtryk, end at statsministeren er et får, når han optræder i Berlingske Tidende, men en buk, når han optræder i arabiske medier.
Det synes jeg er et lidt mærkværdigt syn, og jeg må sige, at jeg ikke synes, det er særlig kønt.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-03-15:
Nej, det er nøjagtig det samme synspunkt, jeg har givet udtryk for hele vejen igennem.
Men desværre vender vi nu tilbage til det, vi allerede har diskuteret, og derfor er jeg også nødt til at gentage, hvad jeg allerede har sagt.
Frihed er under ansvar, og i denne sammenhæng kan man i virkeligheden tale om to typer ansvar.
Den ene type er det, man personligt føler, altså hvor ens personlige grænser ligger, og det er en ting, man ikke kan lovgive om.
Den anden er samfundets grænser, om jeg så må sige, og det er det, der i en retsstat bliver vedtaget af Folketinget og pådømt af domstolene.
Hr. Holger K. Nielsens personlige grænser og mine personlige grænser kan vi altså ikke ophøje til at være samfundets lov, for de kan ligge forskelligt og i øvrigt også udvikle sig over tid.
Nej, i en retsstat må der være klarhed, det er derfor, vi har en lov, og det er derfor, vi har domstole til at dømme, om loven er overtrådt.
Det synes jeg egentlig er et meget klart standpunkt, og det har jeg fastholdt hele vejen igennem.
Holger K. Nielsen (SF), 2006-03-15:
Jeg må starte med at sige, at det altså ikke kommer bag på mig, at statsministeren svarer sådan, men jeg undrer mig alligevel lidt, for på arabisk tv sagde statsministeren jo følgende, og jeg citerer: Ja, vi har ytringsfrihed, men selvfølgelig har alle et ansvar for ikke at stimulere konflikter.
Alle har ansvar for at udvise respekt for f.eks. religiøse følelser, og jeg har gjort det klart, at jeg personlig aldrig ville fremstille religiøse figurer på en måde, så det kunne såre andres følelser.
Citat slut.
Jeg må sige, at der er sket en interessant, men desværre negativ udvikling fra det, statsministeren sagde på Al-Arabiya, og til det, han sagde til Berlingske Tidende den 26. februar, tror jeg det var.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-03-15:
Det spørgsmål, hr. Holger K. Nielsen stiller her, ligger jo lige i direkte forlængelse af det, jeg svarede på før.
Hr. Holger K. Nielsen vil vide, om der er noget af det, jeg har sagt på arabisk tv, som jeg fortryder i dag.
Holger K. Nielsen (SF), 2006-03-15:
Men det er det jo ikke.
Det er ikke så klart, i hvert fald ikke, når man læser, hvad statsministeren har sagt i forskellige sammenhænge.
Det, han siger, er, at nogle moralske krav bliver stillet op.
Det er et ansvar for, at vi ikke skal stimulere konflikter.
Det er da ikke noget, man overhovedet kan regulere gennem lovgivningen.
Det er da nogle moralske krav, der bliver stillet, som jeg er helt enig i.
Selvfølgelig skal der være nogle moralske krav til, hvordan vi opfører os over for hinanden, hvad alle ytringer jo er udtryk for.
»Er der udtalelser, som statsministeren har givet på arabisk TV i forbindelse med Muhammedsagen, som statsministeren i dag fortryder, og i givet fald hvilke?«
Steen Gade (SF), 2006-03-15:
Jeg vil sige til statsministeren, at der er jo ingen her i Folketinget, der har krævet af statsministeren, at han skal gribe ind over for ytringsfriheden.
Men statsministeren kommunikerer jo tit, som om der er nogle, der tror det.
Det, som nu står tilbage, er, at statsministeren prøver at køre en skelnen, der kun går på loven og et personligt ansvar.
Men statsministeren har et større ansvar – jeg troede faktisk, statsministeren vidste det, og jeg appellerer bare til, at statsministeren vil udvide det personlige ansvar, som han viste, da han var i Al-Arabiya, fordi det er klart, at det ikke kunne opfattes som kun noget personligt.
Statsministeren talte på vores alle sammens vegne, også på vegne af os, der en gang imellem benytter ytringsfriheden her i landet, som vi er glade for, til at kritisere.
Det kan ikke bare afvises ved at henvise til loven og til personlige synspunkter.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-03-15:
Jeg kan kun sige til hr. Rune Lund, at fra allerførste sekund har jeg været fuldstændig åben om, hvorfor jeg valgte at svare ambassadørerne skriftligt i stedet for mundtligt på et møde.
Hvis der er nogle – ambassadørerne eller andre – der har ment, at det var en forkert tolkning af hensigten med henvendelsen, har der været talrige muligheder for at sige: Jamen det er slet ikke sådan, det er ment, og vi mener selvfølgelig ikke, at der skal gribes ind over for pressen.
Det har der været masser af muligheder for, men en sådan henvendelse er ikke kommet.
Rune Lund (EL), 2006-03-15:
Det er jeg helt enig med statsministeren i, men det er jo ikke det, der står i brevet.
Statsministeren vælger den mest uforsonlige, den mest konfrontatoriske fortolkning af brevet, selv om statsministeren efterfølgende i breve og forskellige henvendelser bliver gjort opmærksom på, at sådan skal brevet altså ikke forstås, bl.a. fordi der er en lang række andre emner, som de 11 ambassadører gerne vil diskutere.
Lyver OIC?
Lyver den palæstinensiske repræsentant i Danmark?
Lyver den egyptiske ambassadør, når de alle sammen siger, at brevet af den 12. oktober 2005 ikke skal fortolkes sådan, sådan som statsministeren her i dag siger at det skal fortolkes?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-03-15:
Det, jeg hele tiden er blevet spurgt om, er, hvorfor jeg valgte at svare ambassadørerne skriftligt i stedet for at gøre det mundtligt.
Så er det kun et spørgsmål om, hvorvidt svaret skulle gives skriftligt eller mundtligt.
Jeg har så valgt at give det skriftligt, og der må jeg sige til hr. Rune Lund, at der jo ikke er nogen fortolkning mulig.
Når man skriver til et lands regering, at man opfordrer regeringen til at »take all those responsable to task under the law of the land«, så betyder det, at man skal tage skridt i forhold til de ansvarlige efter landets lov.
Der er jeg nødt til at sige: Det kan ikke i Danmark tolkes på anden måde, end at så skal der tages retslige skridt, for det er altså sådan i Danmark, at man kun kan tage den slags skridt retsligt.
Jeg går ud fra, at hr. Rune Lund må være enig med mig i, at man ikke kan have, at en regering i Danmark skal tage skridt over for danske medier, hvis den ikke bryder sig om, hvad der står i medierne, eller af andre grunde.
Rune Lund (EL), 2006-03-15:
Statsministeren prøver at få det her til at handle om lov og ikke om moral.
Det handler om, at vi har ytringsfrihed, punktum, men hvordan bruger vi den?
Det var det, som man gerne ville diskutere fra de 11 ambassadørers side den 12. oktober.
Men statsministeren bliver ved med at holde fast i sin forkerte fortolkning af det brev, på trods af alle de henvendelser og alle de breve, der har været fra OIC, Den Arabiske Liga og fra utrolig mange mennesker.
Er det løgn, hvad de siger?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-03-15:
Jeg er nødt til at gentage, at der er fuldstændig sammenhæng mellem, hvad jeg har sagt, bl.a. i nytårstalen og i dansk tv og på Al-Arabiya.
Så siger hr. Holger K. Nielsen, at ingen jo har forlangt, at der ved lovgivning eller på anden måde ved indgreb skal sættes begrænsninger på ytringsfriheden.
Det er ikke helt rigtigt.
Jeg står her med et indlæg, som Egyptens ambassadør bragte i Berlingske Tidende den 29. oktober, hvor der står: Vi vil anmode om et øjeblikkeligt stop for krænkelser af islam i de danske medier og offentlige kredse.
Så det er ikke rigtigt, når hr. Holger K. Nielsen siger, at der ikke er fremsat sådanne krav.