Jørn Jespersen (SF), 2001-04-05:
Nu var den konservative ordfører ikke rigtig ordfører, men vikar, og derfor undlader jeg at stille alle de mange spørgsmål, som jeg efterhånden i stigende omfang har lyst til at få et svar på fra forslagsstillerne.
Jeg synes, der er grund til at sige tak til forslagsstillerne, det er jo det, der i nogle skrækhistorier bliver nævnt som den kommende borgerlige regering, der her i fællesskab har fremsat et forslag.
Det er Venstre, De Konservative og Dansk Folkeparti, og derfor er det selvfølgelig også rart at få illustreret, hvad vi har i vente på miljøområdet, hvis det skulle gå så galt.
Det er meget nyttigt at få det belyst, så har vælgerne også et klart indtryk af, hvad man måske kan regne med på hele det grønne område.
Og det kan måske være medvirkende til, at det ikke går så galt, når det kommer til stykket.
Men det, der jo er helt karakteristisk for forslaget,
er, at vi intet får at vide om, på hvilken måde man vil skære ned, hvor meget man vil skære ned, og hvad det er for ordninger, der skal rammes.
Kunne man ikke som minimum af anstændighed på et tidspunkt undervejs i den her debat få løftet bare en lille bitte smule af sløret for, hvad det er, forslagsstillerne
egentlig har tænkt sig?
Det er vel ikke for meget forlangt, at tre store partier, som fremsætter et beslutningsforslag, er i stand til om ikke i selve forslaget - for det er de jo øjensynlig ikke - så dog undervejs i debatten at fortælle, hvad det er, de har forestillet sig.
Så jeg vil altså gerne have helt konkrete svar på, hvor meget det er, der skal skæres ned på det grønne område, på miljøområdet?
Det er ud af en samlet ramme på ca. 1 mia. kr., det ved vi, og det oplyser forslagsstillerne også.
Er det 300 mio. kr., er det 500 mio. kr., er det 800 mio. kr.?
Hvor stor en del af pengene her er det, der skal skæres ned?
Og vi mangler altså også et svar på, hvad det er for ordninger, der skal rammes?
Venstres ordfører har i et kort indlæg sagt, at han vidste ikke, hvorfor man begyndte at snakke om Øststøtte, jordforurening eller drikkevand.
Ja, det er da helt indlysende, at det gør man
, fordi forslagsstillerne overhovedet ikke selv har gjort sig den ulejlighed at fortælle, hvad deres forslag går ud på.
Så er det da oplagt, at der er andre, der bliver nødt til at spørge, hvad det er for områder, de har kig på.
Det synes jeg da ikke, der er nogen grund til at blive særlig irriteret over.
Det er os andre, der har grund til at være irriteret over, at de fremsætter et forslag af den her karakter uden overhovedet at gide skrive, hvad det indeholder.
Så kan vi få et svar på, hvad det er for områder, ordninger, der skal rammes med hvor meget?
Så bliver der talt om afløbsproblemer.
Men hvis repræsentanter for de tre partier havde deltaget i drøftelsen her og hørt efter, hvad det var, der blev sagt, så viste det sig jo netop, at Jyllands-Postens artikel, som det hele åbenbart baserer sig på, ikke var rigtig.
Der var ikke tale om generelle afløbsproblemer.
Der var tale om, at man på nogle ordninger disponerer midlerne ligeligt over en årrække, og at man får en anderledes udbetalingsprofil, fordi ordninger selvfølgelig er et stykke tid om at komme i gang, og derfor udbetaler man lidt færre midler det første år og flere midler de efterfølgende år.
Det er med velberåd hu, at det er sådan, fordi man selvfølgelig ikke skal udbetale, før de gode projekter er der, før man har sikkerhed for, at pengene bliver brugt på en fornuftig måde.
Jeg troede netop, at noget af det, Venstre lagde vægt på, var, at man skulle have miljø for pengene, bl.a. ved at have sikkerhed for, at der er en ordentlig kvalitetskontrol, når der bliver søgt om det.
Men nu kan det altså vendes om og bruges på den modsatte måde, sådan at hvis pengene ikke bare bliver udbetalt med det samme, så er det, fordi der slet ikke er et behov, og så er der afløbsproblemer.
Jeg forstår nu også, at Venstre og De Konservative og Dansk Folkeparti har den opfattelse, at der ikke skal laves forskellige puljer og tilskudsordninger, hvor vi kan få en kappestrid om, hvem der kan komme med de bedste projekter og dermed tiltrække midler.
Nu er det Folketinget, der ned i detaljen skal sidde og beslutte, hvordan alle midlerne skal bruges.
Det vil altså sige, at det slogan, som man tit markedsfører sig under, nemlig »mest miljø for pengene«, lad os undersøge, hvad der er af projekter, og hvad der giver mest i forhold til de penge, som det koster, det princip har man nu forladt, og nu skal Folketinget sidde på forhånd og definere, hvilke projekter der skal sættes i gang, for det mener man, at vi her har bedst styr på.
Der er ikke meget sammenhæng i den linje, der bliver lagt frem fra Venstre.
Det ene øjeblik er det mest miljø for pengene, og det næste øjeblik, når det er opportunt, er det bare Folketinget, der skal sidde i detaljer og bestemme det hele, og så skal der ikke være nogen mangfoldighed og kappestrid mellem de forskellige projekter, så duer det ikke.