Ove Hygum (S), 2001-04-19:
Med dette beslutningsforslag ønsker forslagsstillerne at pålægge regeringen at fremsætte et lovforslag, der indebærer, at personer mellem 50 og 60 år ikke skal være omfattet af tidsbegrænsningen på 52 uger i retten til supplerende dagpenge, hvis de arbejder i det private erhvervsliv.
Hvorfor forslaget er begrænset til personer ansat i det private erhvervsliv, skal jeg lade være usagt, men blot bemærke, at en sådan forskelsbehandling mellem ansatte i den private og den offentlige sektor forekommer endog meget vanskelig at begrunde, hvilket forslagsstillerne formentlig af samme årsag heller ikke har indladt sig på.
Når man læser bemærkningerne til forslaget, kan man undre sig over, hvorfor det ikke er blevet gennemført for længst.
Medlemmet fastholder en tilknytning til arbejdsmarkedet, de private arbejdsgivere får et større arbejdsudbud, og staten sparer penge.
Alle er glade - og så dog alligevel ikke, fordi arbejdsmarkedspolitikken ikke som forudsat af forslagsstillerne lever i et lukket kredsløb.
Forslaget glimrer ved ikke at se på tingene i et bredere arbejdsmarkedspolitisk og samfundsøkonomisk perspektiv.
Forslagsstillernes forudsætning om, at forslaget vil være arbejdskraftbefordrende og samtidig en besparelse på de offentlige udgifter, holder ganske enkelt ikke vand.
Kombinationen af deltidsbeskæftigelse og supplerende dagpenge vil tværtimod blive en særdeles attraktiv form for delvis tilbagetrækning, der kan føre til et mindsket arbejdsudbud
blandt de 50-60-årige
Erfaringerne fra andre tilbagetrækningsordninger, ikke mindst overgangsydelsesordningen, som netop derfor nu er under afvikling, viser, at der er betydelig interesse for at trække sig tilbage fra arbejdsmarkedet, hvis der vel at mærke er et forsørgelsesmæssigt grundlag for det.
Ophævelsen af tidsbegrænsningen for de 50-60-årige vil derfor få karakter af en førtidsefterløn, hvilket vil være stik imod de intentioner, som bl.a. lå bag efterlønsreformen.
Reglerne om tidsbegrænsning i retten til supplerende dagpenge blev indført med det sigte at begrænse de situationer, hvor ansatte og deres arbejdsgivere indretter sig på en kombination af deltid og supplerende dagpenge.
Med forslaget vil medlemmer mellem 50 og 60 år indtage en særlig position på arbejdsmarkedet i forhold til personer under 50 år, der skal følge de almindelige regler, og jeg synes simpelt hen, at signalværdien er helt forkert, når det gælder om at vende tendensen væk fra tidlig tilbagetrækning.
Da en udvidelse af retten til supplerende dagpenge for en så stor gruppe på arbejdsmarkedet som her foreslået ikke alene kan få negative konsekvenser for arbejdsudbudet, men også for de offentlige udgifter, kan regeringen ikke støtte forslaget.
Man kan selvfølgelig godt anføre, at det er uhensigtsmæssigt med så mange forskellige emneområder samlet i ét lovforslag.
På den anden side set og tidspunktet på dagen taget i betragtning
Jeg vil godt takke for den meget positive modtagelse, lovforslaget har fået trods dets sammensatte natur, og vil gerne sige, at vi er opmærksomme på den problemstilling, som de tre hovedorganisationer på lønmodtagersiden har rejst.
Jeg har rettet en henvendelse til socialministeren om spørgsmålet, da det nærmere må afklares, i hvilken forligskreds denne diskussion bør tages op.
Jeg vil ikke på forhånd binde mig til nogen bestemt indstilling, men jeg vil gerne tilkendegive, at både jeg og socialministeren er indstillet på at se nærmere på spørgsmålet.