runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Holger K. Nielsen (SF), 2006-05-31:
Det glæder mig, det bliver bekræftet, at der faktisk var den åbning dengang, for i 1999 var der en ganske stor folkelig diskussion om, hvorvidt man skulle ændre grundloven.
Det var der rent faktisk.
Jeg husker tydeligt, at Venstre spillede meget konstruktivt med i den diskussion ved at åbne for, at der skulle nedsættes en grundlovskommission, hvor Venstres særlige prioriteringer var med.
Sådan er det jo altid.
Alle partier har en forskellig prioritering af, hvordan man vil ændre grundloven, men det er uomstrideligt, at i 1999 var Venstre og den nuværende statsminister helt åbne over for at nedsætte en grundlovskommission for at ændre grundloven.
Nu har man fuldstændig skiftet holdning, lige så vel som Socialdemokraterne har skiftet holdning.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-05-31:
Det er da ganske givet rigtigt, at den til enhver tid siddende statsminister, uanset partifarve, meget nøje kigger på, hvad mulighederne er for at skabe bred samling om en mulig ændring af grundloven.
Jeg tror, hr. Holger K. Nielsen har fuldstændig ret i at gøre den observation.
Det skal jeg gerne bekræfte.
Dernæst vil jeg sige, at jeg tror, at hr. Holger K. Nielsen vil kunne finde megen glæde ved at læse en grundlovstale, jeg holdt netop i jubilæumsåret 1999, for der beskriver jeg, at hvis det en dag skulle ske, at der var baggrund for at ændre grundloven, har vi som liberale en række ønsker til, hvordan man kunne skærpe bestemmelserne om beskyttelse af det enkelte menneskes frihedsrettigheder.
Det har hr. Holger K. Nielsen fuldstændig ret i at jeg sagde noget om, men jeg tror ikke, jeg på det tidspunkt havde nogen forventning om, at der kunne skabes en bred samling om det.
Jeg syntes bare, det var rigtigt som partileder at gøre opmærksom på, at som liberale havde vi også en række meninger om, hvordan en grundlov burde se ud.
Holger K. Nielsen (SF), 2006-05-31:
Når statsministeren afviser, at han tidligere har foreslået at ændre grundloven, passer det jo ikke.
Det var helt konkret i 1999 i forbindelse med jubilæet, altså på det tidspunkt, hvor grundloven fyldte 150 år.
Statsministeren var lige blevet formand for partiet Venstre, og der var ikke grænser for, hvor han ville markere sig.
Det var stort set på alle mulige områder.
I den sammenhæng gav statsministeren store interviews, hvor han åbnede for, at der skulle nedsættes en grundlovskommission.
Det gjorde han.
Jeg kan endda huske så tydeligt, at jeg gik til daværende statsminister Poul Nyrup Rasmussen og sagde: Ved du hvad, Nyrup, nu synes jeg, at du skulle slå til, så vi kan få den her sag på dagsordenen.
Det ville han ikke.
Han ville ikke røre den med en ildtang.
Derfor er der noget, jeg godt vil spørge om: Er der en eller anden mekanisme i Statsministeriet, der gør, at når man bliver statsminister, vil man til enhver tid afvise at ændre grundloven, og når man så kommer tilbage på bænken her i Folketingssalen, vil man gerne ændre grundloven?
Hvis det er tilfældet, så synes jeg, det er meget interessant, fordi rollerne jo er byttet helt om nu.
Dengang ville Venstres formand, Anders Fogh Rasmussen, ændre grundloven.
Statsminister Poul Nyrup Rasmussen ville ikke.
I dag er det fuldstændig omvendt.
Det vil jeg godt have afklaret.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-05-31:
Jeg vil blot henvise til, som det også er sket i et svar til folketingsudvalget, at der ikke er noget lovteknisk behov for eller krav om, at henvisningen i grundlovens § 2 skal ændres i forbindelse med en ændring af tronfølgeloven.
Niels Helveg Petersen (RV), 2006-05-31:
Det er da rigtigt, at der i vores lovgivning er masser af henvisninger til anden lovgivning, men så er god lovgivningsskik også, at man faktisk tager hensyn til det i den måde, man lovgiver på.
Man nøjes ikke med en blind henvisning, men man laver også henvisningen om, således at den bliver korrekt, og således at den almindelige læser af dansk lovgivning ikke pludselig møder, skal vi sige, en blind vej, som det sker her, hvor man siger, at det er tronfølgeloven af 1953, der stadig gælder, selv om det ikke er den, der gælder.
Det er en blind vej i lovgivningen.
Derfor er det god lovgivningsskik, når man henviser, også at ændre der, hvor man henviser fra.
Det er det, der ikke sker her, og det ville være blevet en smukkere grundlov, hvis statsministerens syn på den politiske virkelighed også havde fået lov til at udfolde sig i grundloven selv.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-05-31:
Jeg tror ikke, nogen er i tvivl om, hvad der er den virkelige verden.
Den virkelige verden er, at hvis Folketinget to gange vedtager og befolkningen ved en folkeafstemning godkender en ændring af tronfølgeloven, sådan som vi her har lagt op til, er det det, der gælder. Det er der vel ikke nogen, der er i tvivl om.
Der er i grundlovens § 2 en henvisning til tronfølgeloven af 1953.
Men sådan er der jo rundtomkring i lovgivningen af og til henvisninger til love, der i mellemtiden er blevet ændret, uden at det forstyrrer det virkelige liv.
Den dag, hvor man så skal ændre grundloven, hvis man skal det en dag, kan man jo lige lave den lille tekniske ændring.
Men ærlig talt
, det kan ikke bære en grundlovsændring at lave en ændring af en teknisk henvisning, det kan det altså ikke.
Det er jo noget andet, hvis man vil gå ind og pille substansmæssigt ved grundloven, men det er regeringen imod af de grunde, jeg nævnte før.
Det mener vi skal ses i sammenhæng.
Der er jo ikke nogen, der er i tvivl om, at Danmark er en selvstændig nation.
Der er jo ikke nogen, der er i tvivl om, at Danmark er et folkestyre.
Der er jo ikke nogen, der er i tvivl om, at vi baserer vores lovgivning på borgernes retssikkerhed.
Niels Helveg Petersen (RV), 2006-05-31:
Jeg har sådan et meget konkret lille spørgsmål, som jeg gerne vil stille til statsministeren.
Finder statsministeren det ikke i bedre overensstemmelse med dagens virkelighed at sige om Danmark, at Danmark er en selvstændig nation, der bygger på folkestyre og retssikkerhed, end at sige, at regeringsformen i Danmark er indskrænket-monarkisk?
Det er et meget enkelt lille spørgsmål.
Så har jeg i øvrigt to bemærkninger til statsministeren.
For det første sagde statsministeren, at statsministeren ikke vil pille ved grundloven.
Man ændrer realiteten i § 2 i grundloven uden at ændre grundloven.
Man piller faktisk ved grundloven på den måde, således at det, der står i § 2, ikke længere er rigtigt.
Men det kan man jo ikke, som grundloven er konstrueret, fordi grundloven udtrykkeligt henviser til de i tronfølgeloven af 27. marts 1953 fastsatte regler.
De hænger sammen, og konsekvensen af statsministerens fremgangsmåde er, at der nu er en § 2, der siger noget forkert.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-05-31:
Jeg står bestemt ved det, jeg sagde under førstebehandlingen af SF's forslag, om, at der da er enkeltelementer i forslaget, som lyder udmærkede.
Men der er sandelig også meget i SF's forslag, der ikke lyder ret godt.
Det er en længere diskussion.
Lad mig bare om behandlingen af grundlovstemaet sige, at der er nedsat et folketingsudvalg, som behandler de mange forskellige forslag, der er, og det er et glimrende sted som ramme for en debat.
Hvis nogen ønsker en debat om grundlovstemaer, så lad den dog udfolde sig i det udvalg.
Det har hele tiden været Venstres opfattelse.
Ole Sohn (SF), 2006-05-31:
Jeg skal blot erindre Folketinget om debatten ved førstebehandlingen, hvor statsministeren med hensyn til SF's forslag til grundlovsændring tilkendegav, at var der et sted, hvor SF og Venstre havde mange fælles holdninger, var det netop de personlige frihedsrettigheder.
Det går jeg ikke ud fra har ændret sig siden førstebehandlingen.
Men man kan sige, at anledningen ret beset er meget oplagt lige nu, fordi grundloven jo skal ændres.
I hvert fald proceduremæssigt skal man følge grundlovsændringsmetoden for at ændre tronfølgeloven, og så sætter man jo hele apparatet i gang under alle omstændigheder.
Hvad var så mere naturligt end at sætte kloge folk sammen i en grundlovskommission, som kunne være med til at gennemgå grundloven og i hvert fald komme med en sproglig modernisering?
Men i almindelighed er der bred enighed i befolkningen og i øvrigt også blandt Folketingets partier om, at en sproglig nyformulering ville være på sin plads.
Svend Auken (S), 2006-05-31:
Det var med vilje, jeg ikke brugte ordet absorptionskapacitet.
Det har jeg ikke brugt, det udtryk.
Jeg sagde evnen til at kunne modtage.
Jeg er ikke meget for de der ord.
Jeg har selv brugt det før, og jeg ved ikke, hvordan fru Elisabeth Arnold har det, men det kan hensætte mig i flere minutters dårligt humør, når jeg har sagt ordet subsidiaritetsprincip, når jeg mener nærhed, flere minutters dårligt humør.
Og sådan er jeg også ved at få det med absorptionskapaciteten, men der er jo et reelt problem i det, og det vil jeg egentlig gerne fastholde.
Bent Bøgsted (DF), 2006-05-31:
Jamen jeg kan forstå på det hele, at fru Elisabeth Geday er meget optaget af byggebranchen, og det er også fair nok.
Der er der selvfølgelig problemer.
Og jeg erkender blankt, at der er mange steder, der mangler arbejdskraft.
Men det er ligesom om, at det kun er det område, der er fokus på, og så skal det hele fjernes.
Vi må tage i betragtning, at vi vel har 127.000 arbejdsløse, vi har 40.000 ledige på aktivering, der ikke tæller med i arbejdsløshedsstatistikken, vi har vel 15.000 ledige – tror jeg egentlig det er – der går på løntilskud, og som heller ikke tæller med i arbejdsløshedsstatistikken.
Er fru Elisabeth Geday ikke optaget af at få de her omkring 200.000-250.000 ledige, vi har i Danmark, i arbejde i stedet for at åbne op for arbejdskraft?
Vi skal bare have flere ind, og så har vi ikke chance for at få de ledige i arbejde, på samme måde som det er utrolig svært for de unge i det hele taget at få en praktikplads, også i byggebranchen.
Elisabeth Arnold (RV), 2006-05-31:
Det var et interessant svar, hr. Svend Auken gav, fordi det præcis var det, det jo netop var.
Det var et politikerudtryk, det der udtryk absorptionskapacitet.
Det udtryk figurerer overhovedet ikke i den offentlige debat.
Det, folk har lagt vægt på ved kommende udvidelser, har været – som den socialdemokratiske ordfører ganske rigtigt sagde – at landene opfylder krav til demokrati, menneskerettigheder og indretningen af en retsstat.
Men så har de i øvrigt lagt vægt på to meget, meget vigtige ting, nemlig at det er til gavn for landet selv, altså ikke til gavn for resten af EUmedlemslandene, men til gavn for landet selv at blive medlem, og at det kan skabe fred og stabilitet i det område, hvor landet ligger.
De to ting kom meget, meget højere op end alt andet, og det er jo det interessante, at befolkningen er meget generøs på vegne af det europæiske samarbejde og siger: Hvis det er til gavn for landet selv, hvis det opfylder disse kriterier, og hvis det kan skabe fred og stabilitet i området, så er landet velkommen til at søge optagelse i EU.
Og det er jo det egentlig spændende og overraskende budskab i udvidelsesdebatten.
Svend Auken (S), 2006-05-31:
Jeg tror altså, vi skal være varsomme.
Det var en stor succes med folkehøringen i Odense, men det er jo ikke sådan en eller anden guddommelig fokusgruppe med de endegyldige sandheder, vi her har etableret.
Jeg tror i høj grad, at noget af diskussionen om eksempelvis Tyrkiets medlemskab har hængt sammen med, hvordan det vil påvirke vores egne samfund, og jeg synes ikke, det er nogen negativ diskussion at diskutere, om vi har kapacitet til at optage nogen.
Det stod også i Københavnskriterierne i sin tid.
Så det, jeg forsøgte, var på eget ansvar at give et signalement af en dansk konsensus, hvori jeg mener det her indgår.
Jeg gav ikke et referat af folkehøringen eller noget andet.
Jeg tager ikke nogen til indtægt.
Jeg prøver bare at give mit eget signalement af noget, som jeg egentlig tror er ganske spændende, nemlig en bred dansk enighed.
Elisabeth Arnold (RV), 2006-05-31:
I forbindelse med gennemgangen af befolkningens holdning til eventuelle kommende udvidelser af EU sagde den socialdemokratiske ordfører, at noget af det, der optog folk meget, var absorptionskapaciteten, altså om EU havde mulighed for at optage nye medlemslande.
Og jeg mindes ikke at have set nogen som helst vægt på dette synspunkt nogen steder i de afrapporteringer, der er kommet fra tænkepausedebatterne.
Så jeg vil gerne spørge, hvor hr. Svend Auken har belæg for det fra.
Svend Auken (S), 2006-05-31:
Det har været min pointe, at den traktat, vi forholder os til, er den, som er vedtaget i Europa, det er den, som vel 16 lande allerede har taget stilling til.
Og om et års tid vil vi, hvis vi regner Rumænien og Bulgarien med – hvad der vel er god grund til at gøre – være helt oppe på 19-20 lande, der har ratificeret den.
Det er den, vi forholder os til.
Jeg har advaret regeringsmedlemmer og Venstres ordfører imod at begynde at gøre sig spekulationer om andre traktater, indtil vi har fået afklaret det.
Og derfor ville jeg jo forsynde mig mod mit eget princip – det er altid svært inden for et kort tidsrum – hvis ikke jeg ville lægge vægt på ikke at deltage i den slags spekulationer.
Morten Messerschmidt (DF), 2006-05-31:
Tak for svaret.
Det synes jeg var meget opmuntrende.
Jeg skal bare have bekræftet, at det skal forstås på en sådan måde, at når vi nu på et eller andet tidspunkt kommer igennem tænkepausen og vi får en eller anden ny traktat, som der skal stemmes om – uanset om den så bliver baseret på forfatningen eller om det bliver et helt nyt dokument med ændringer i forhold til det, vi har i dag, formodentlig af institutionel karakter, hvor man ændrer på stemmeprocedurer og den slags; det vil sige en sådan traktat, som måske ikke ud fra sådan en stringent juridisk analyse skal til folkeafstemning – vil Socialdemokraterne så insistere på, at vi får sådan en traktat til folkeafstemning?
Naturligvis for at sørge for, at man netop har den folkelige opbakning, som er helt afgørende i EU-politikken.
Det vil jeg bare gerne have en endelig bekræftelse på.
Svend Auken (S), 2006-05-31:
Jeg er fuldstændig enig i, at vi bør give befolkningen en mulighed for at følge med i debatten og give sine synspunkter til kende.
Og det er derfor, hr. Messerschmidt og jeg har været fuldstændig enige om, at vi skal åbne dørene for arbejdet i Europaudvalget, så alle kan følge med.
Jeg håber, vi kan få en mulighed for, at der bliver en radiotransmission, så også borgere, der ikke bor i Københavnsområdet, får mulighed for at følge med.
Det er også derfor, jeg gerne vil have, at de nationale parlamenter bliver inddraget tidligere, og at Europaudvalget kommer med i beslutningsprocessen tidligere.
Det er jo ikke kun traktatændringer, der har interesse.
Det er den daglige politik, det er formuleringen af den daglige europapolitik, hvor vi skal finde metoder, som gør, at mennesker hurtigt kan sætte sig ind i europapolitikken og øve medindflydelse.
Morten Messerschmidt (DF), 2006-05-31:
Jeg vil sådan set bare høre, om hr. Svend Auken som Socialdemokraternes ordfører er enig i det synspunkt, for jeg kunne da godt lide at vide, om ikke hr. Svend Auken har forståelse for, at der er noget paradoksalt ved, at man først bruger en masse ressourcer, en masse tid, involverer en masse mennesker i at få en debat i gang, og når man er lige ved at være i mål, siger man så til de mennesker: I øvrigt så skal I ikke være med til at beslutte noget.
Er hr. Svend Auken ikke enig i, at det er ret paradoksalt?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-05-31:
Jeg har været formand for Venstre siden 1998, og jeg er ikke bekendt med, at der i den periode, og nu nævner hr. Ole Sohn 2001, skulle være kommet noget forslag fra Venstre om en ændring af grundloven.
Men der er da mange Venstrefolk inklusive mig selv, som ved forskellige lejligheder har talt om, at hvis man på et eller andet tidspunkt ude i fremtiden, skulle ændre grundloven, har vi en række synspunkter.
Det har jeg bestemt også selv, f.eks. hvordan man i grundloven kunne forstærke det enkelte menneskes frihedsrettigheder, men det er nok noget andet end det, hr. Ole Sohn tænker på.
Det, jeg konstaterer, er bare, at når jeg lytter til debatten om mulige grundlovsændringer, er der meget lidt enighed om, hvilke ændringer der i givet fald skulle være de centrale.
Og det er altså sådan, at processen med at ændre grundloven er så omstændelig, at det kræver meget bred enighed overhovedet at sætte den proces i gang.
Og den enighed har jeg ikke konstateret.
Svend Auken (S), 2006-05-31:
Fordi man tilbageholder ukloge bemærkninger, er det jo ikke udtryk for, at man skjuler noget.
Det er bare udtryk for, at man opfører sig fornuftigt.
Hvad er egentlig formålet med, at man nu går ud med en ny melding?
Sidste år var vi enige om en melding om, at vi stod bag forfatningstraktaten, og at det nu var Frankrig og Holland, der på samme måde som Danmark efter nejet til Maastricht måtte komme med deres svar.
Men som statsministeren og udenrigsministeren så rigtigt har påpeget her i dag, er der masser af ting, vi kan gøre inden for de bestående traktater, så der er ingen grund til at have nogen hvilepause eller tænkepause.
Der er ingen grund til at holde en tænkepause, og det vil være uklogt at starte en diskussion, som kun vil give anledning til en masse misforståelser, fordi der kun er tale om tankespind og hypotetiske antagelser og ikke om realiteter.
Charlotte Antonsen (V), 2006-05-31:
Jeg har altså ikke nogen interesse i at skjule noget for befolkningen, og jeg mener, det er fuldstændig åbenbart, at det jo ikke er en hvilken som helst traktatændring i EU, der vil kræve en folkeafstemning.
Det, at udenrigsministeren melder ud på nuværende tidspunkt, opfatter jeg som rettidig omhu, og det er i øvrigt fuldstændig parallelt med det, der skete forud for Nice, hvor den daværende socialdemokratiske EU-ordfører, hr. Jacob Buksti, og jeg sagde meget tidligt i forløbet, at det ikke var sikkert, at småændringer som dem, vi endte med i Nice, ville føre til en folkeafstemning.
Jeg er faktisk ikke enig med den socialdemokratiske ordfører.
Jeg mener ikke, vi skal forsøge at skjule nogen ting.
Det, der ligger fast, er, at det er forfatningstraktaten, som er det grundlag, vi arbejder på nu, og jeg er da glad for, at Socialdemokraterne har opgivet at erklære traktaten for død, som man gjorde for et års tid siden.
Det er forfatningstraktaten, der er det grundlag, vi arbejder på, men at sige, at der kan være alternative løsninger, hvis vi skal nå frem til et kompromis i Europa, mener jeg da ikke er noget, der kan skræmme nogen.
Svend Auken (S), 2006-05-31:
Jeg gav udtryk for kritik, da statsministeren lancerede tanken om en minitraktat, og jeg gav også udtryk for kritik her i weekenden, da det i hvert fald blev udlagt i pressen, som om udenrigsministeren nu vil rejse diskussionen om en minitraktat og endda en diskussion om folkeafstemning/ikke folkeafstemning.
Nu gør Venstres ordfører det samme.
Jeg er glad for, at de to ministre ikke gjorde det i deres besvarelse, men nu gør Venstres ordfører det alligevel.
Jeg skal ikke underkende, at der er megen fornuft i selve ræsonnementet, men er det særlig fornuftigt, er det særlig klogt at rejse denne diskussion på nuværende tidspunkt?
Tager det ikke ligesom indholdet ud af det, vi har været enige om, nemlig at det først og fremmest var Frankrig og Holland, der skyldte os andre et svar?
Og er det klogt at starte en diskussion om nye traktater og en eventuel folkeafstemning på et tidspunkt, hvor der ikke foreligger en sådan afklaring?
Charlotte Antonsen (V), 2006-05-31:
Jamen befolkningen er altså med til at træffe beslutninger, for de er med til at sammensætte Folketinget, og vi fører jo også EU-politik til daglig.
Vi har lige været med til at give mandat til en kæmpestor sag, nemlig servicedirektivet, som forhåbentlig vil få en meget stor konsekvens her i landet i form af flere arbejdspladser osv., og vi er jo valgt direkte af folket.
Vi kan altså ikke komme det nærmere.
Det har vi allerede lovet, så det er allerede fastslået.
Men hvis der kun bliver tale om nogle småjusteringer, f.eks. på det institutionelle område, vil det altså ikke være rimeligt at ulejlige folk med det.
Morten Messerschmidt (DF), 2006-05-31:
Én ting er, at man tager de tanker, andre har tænkt for en, med i betragtning, men når man nu har bedt folk om at involvere sig aktivt i debatten, har skrevet store rapporter om, hvad folk mener, og har foretaget meningsanalyser og alle mulige beregninger, ville det så ikke være meget fair og meget logisk, at man også drog konsekvensen af det og sagde, at så må folk også være med hele vejen?
Jeg synes, det virker lidt i retning af snyd, at man siger: I må godt være med 95 pct. ad vejen og tænke tanker, men de sidste 5 pct., når selve beslutningsproceduren træder i kraft, er det altså kun politikerne her på Christiansborg, der må være med i.
Ordføreren har jo fuldstændig ret i, at ud fra en rent juridisk fortolkning er der ikke noget suverænitetsafgivende i at gå fra enstemmighed til flertalsafgørelser.
Men politisk set virker det altså meget besynderligt, at man lader folk være med til at tænke tankerne, men ikke vil lade dem være med til at træffe beslutningerne.
Kan ordføreren ikke godt se det?
Charlotte Antonsen (V), 2006-05-31:
Jamen jeg håber da bestemt, at de borgere, der nu har meldt sig i EU-debatten her i Danmark, vil fortsætte med at tænke og debattere.
Det indgår altid i politikeres overvejelser og beslutninger, hvad befolkningen mener og siger.
Det er klart, at vi er tættest på vores egne medlemmer, men i al almindelighed følger vi her i huset debatten meget intenst, så selvfølgelig vil det, der kommer frem, indgå i alt, hvad der kommer fremover om EU.
Morten Messerschmidt (DF), 2006-05-31:
Nu er det at afholde folkeafstemning jo en mulighed for borgerne og ikke en tvangsforanstaltning over for borgerne.
Men det, jeg egentlig gerne vil spørge om, er: Jeg forstår, at ordføreren har været glad for tænkepausen og er glad for, at vi har brugt en masse millioner kroner på at involvere borgerne og få en god debat, som vel egentlig snart har varet et års tid og skal vare endnu længere, men synes ordføreren ikke, det virker mærkeligt, at man holder en så lang tænkepause og bruger en masse ressourcer for at ende med at sige til borgerne: Tak for jeres tanker og tak for jeres deltagelse, men nu må I gå hjem, for I har ikke mere at gøre her, og I får ikke lov til at være medbestemmende?
Ville den logiske konsekvens af, at man har en så lang tænkepause, ikke være, at de, der har fået lov til at tænke tanker, også får lov til at være med til at beslutte, hvilke tanker der skal vedtages?
Charlotte Antonsen (V), 2006-05-31:
Det er altså svært at svare skråsikkert på hr. Rune Lunds spørgsmål, og jeg kan komme med et eksempel.
Allerede i den nuværende traktat er der jo inden for traktatens rammer mulighed for at gå fra enstemmighed til kvalificeret flertal.
Det udløser i sig selv ikke en suverænitetsafgivelse, og det vil altså ikke medføre, at vi skal have en folkeafstemning, medmindre fem sjettedele af Folketinget kræver det.
Med hensyn til en fælles udenrigsminister er der jo allerede i dag nogle, der vil hævde, at den udenrigspolitiske repræsentant, Solana, er vores fælles udenrigsminister.
Det kommer meget an på, hvordan den nye traktat er skruet sammen, og hvor mange ting der er med.
Rune Lund (EL), 2006-05-31:
Nu stillede jeg sådan set et meget konkret spørgsmål.
Jeg spurgte: Hvis der principielt bliver indført flertalsafgørelser, og hvis der samtidig kommer en udenrigsminister og en fast formand/præsident for EU, vil Venstre så garantere, at noget sådant kommer til folkeafstemning?
Grunden til, at jeg synes, det er vigtigt at få en sådan garanti fra Venstre, er jo, at de fleste mennesker i Danmark bestemt opfatter det, at man giver mere magt til de store lande, som en afgivelse af suverænitet.
Det vil man jo gøre, hvis man i højere grad går over til flertalsafgørelser, sådan som det lå i EU-forfatningen, og hvis man gennemfører det uden at love befolkningen i Danmark en folkeafstemning, synes jeg ærlig talt, det er udemokratisk.