Sandy Brinck (S), 2004-02-27:
Det er ikke alle børn, som fødes til at få en fair chance her i livet; de er fra start hæmmet af deres forældres problemer eller manglende evner og overskud, de bærer på en social arv, som påvirker deres muligheder negativt.
Socialdemokraterne mener, at alle børn har ret til en fair chance for et godt liv.
Vi har derfor i juni fremlagt en samlet plan for initiativer, der kan medvirke til at nedbryde den negative sociale arv, et oplæg, som hedder »Giv alle børn en chance!«.
Det er almindelig logik, at hvis disse børn skal have en fair chance, skal vi som samfund hjælpe så tidligt som muligt, også for børn gælder det, at godt begyndt er halvt fuldendt.
En tidlig indsats i kampen mod den negative sociale arv er derfor helt åbenbar og umulig at blive uenig om.
Det er indholdet, altså hvordan, som kræver de politiske sværdslag.
Sundhedsplejersken er et oplagt sted at sætte ind, sådan at de nybagte familier, som har brug for ekstra støtte, også får ekstra støtte.
Men jordemødrene bør tænkes ind, for jordemødrene opfanger potentielle behov, og deres bekymringer bør deles med sundhedsplejersken, så et barn ikke først skal igennem flere faresignaler, før nogen reagerer.
Vuggestuen og børnehaven er det sted, hvor barnet kan få de ekstra stimuli, den ekstra omsorg, som det kan have brug for.
Det er vigtigt, at udsatte børn er i daginstitutionen.
Derfor foreslår vi dels pasningsgaranti, dels 1.000 kr. som en maks.-pris, og vi synes, det er helt hen i vejret, når regeringen tillader, at arbejdsløses børn skal stå bagest i køen til at få en daginstitutionsplads, ligesom vi synes, det er helt fatalt, at regeringen giver tilskud til, at man kan holde børnene hjemme, da vi er dybt bekymrede for, at det netop er de familier, som kunne have behov for, at børnene kom i daginstitution, nemlig lavtlønsgrupper og ledige.
De penge, som i dag går til at betale forældrene for at passe deres egne børn, vil vi i stedet bruge til et kvalitetsløft i daginstitutionerne.
500 mio. kr. skal give det løft, som gør daginstitutionerne langt mere rummelige, så vi undgår, at børn i stigende omfang sendes ud af de almindelige tilbud og over til specialtilbuddene.
For os handler det i høj grad om at fastholde barnet i et billede af sig selv som normalt og ikke mindst at fastholde systemets opfattelse af barnet som normalt, sådan at indsatsen ikke i sig selv bliver stigmatiserende.
Ud over et generelt løft mener vi, at pengene bør fordeles ud fra, hvilke institutioner der har de største udfordringer.
Paradokset er i dag, at der, hvor børnene har mest brug for stabilitet, er der størst udskiftning af personalet, der, hvor børnene har mest brug for pædagogisk faglighed, er der flest ufaglærte.
Her må pengene altså målrettes.
Sidst, men ikke mindst tales der meget om tværfaglighed også på det her område, og også på det her område er det utvivlsomt vigtigt.
Socialdemokraterne ser gerne, at vi får efteruddannet nogle pædagoger, så denne tværfaglighed bygges ind i mennesker, frem for at vi kan opleve vækst i møder og papirer.
Vi ønsker os det, vi har kaldt en ressourcepædagog, som oven i deres almindelige pædagoguddannelse har indsigt i socialforvaltningens rolle og i specialpædagogikken.
Disse ressourcepædagoger skal være spydspids i de institutioner, som har de store sociale udfordringer, og dermed skabe rummeligheden, tværfagligheden og fokus på de udsatte børns behov.