Arne Toft (S), 2005-11-02:
Jeg skal gøre det kort.
Jeg er tilfreds med det svar, jeg har fået fra ministeren.
Og jeg tror også, at det vil medvirke til at skabe en vis ro i Nordjylland, at ministeren står fast ved det, han engang har sagt og lovet.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Det er ikke unaturligt, at man tænker mest på sig selv.
Det tror jeg mange af os gør.
Vi får en meget stor midtregion, som får rigtig mange store sygehuse.
Jeg har selv været borgmester, og f.eks. på skoleområdet kunne man sige: Hvis ikke I sørger for at sikre jeres skole, kan vi ikke fortsætte med at gøre det.
Jeg vil også gerne have ministeren til at bekræfte, at hvis man finder ud af, at der foregår underhåndsaftaler, så vil ministeren være klar til at skride ind, og at han vil holde fast på det, som Sundhedsstyrelsen har mulighed for, og at man ikke lader Nordjylland i stikken, for det betyder, at lige så snart der bliver uro omkring kræftcenteret i Aalborg, så virker det på lægerne med det samme, for der er brug for lægerne, og man søger ikke et sted hen, der muligvis vil miste noget, eller som måske bliver nedlagt.
Med det forrige spørgsmål fik vi så skabt sikkerhed for, at det går godt i Nordjylland, og nu kan vi så også skabe noget tryghed i Nordjylland.
Det vil jeg meget gerne være med til.
Vi har et udmærket onkologisk center på Aalborg Sygehus, og det fremgår klart af den aftale, sådan som den er udmøntet i lovgivningen, som regeringen har indgået med Dansk Folkeparti om kommunalreformen, at man ønsker politisk at fastholde den aktivitet på Aalborg Sygehus, og at Sundhedsstyrelsen derfor også har fået de værktøjer, der skal til, for at det kan lade sig gøre.
Det er en politisk prioritet for regeringen.
Det er jeg glad for at høre, og det havde jeg da også regnet med.
Men samtidig med at man offentliggjorde det her fra De Konservatives side, spurgte man de politiske ordførere, bl.a. hr. Jørgen Winther fra Venstre og fru Birthe Skaarup fra Dansk Folkeparti, som i alt fald dengang sagde, at de syntes, det var noget, der var værd at se på.
Men det kan jeg så forstå at ministeren ikke mener, og det er jeg glad for.
Vi ved jo alle sammen, at Nordjylland bliver en lille region, og en lille region kan godt i situationer få svært ved at få patienter.
Det er jo således, at kræftcenteret i Nordjylland – ifølge de sidste oplysninger, jeg har fået – dengang fik cirka en tredjedel af patienterne fra Viborg og Ringkøbing.
Vil ministeren være med til, hvis de begynder at bruge deres egen region, midtregionen, at tilføre patienter til Nordjylland?
Vi har frit sygehusvalg i Danmark inden for rammerne af det offentlige sygehusvæsen, og det skal vi blive ved med at have.
Men jeg er meget opmærksom på, at Region Nordjylland er i en særlig situation, og derfor vil man også kunne se i den lovpakke, vi vedtog før sommerferien, at der er taget højde for den situation.
Nu kan jeg jo ikke huske al landets lovgivning udenad, men hvis man slår efter i bemærkningerne, vil man kunne finde nogle formuleringer netop omkring den nordjyske situation og Sundhedsstyrelsens skærpede beføjelser til at gå ind og lave specialeplanlægning.
Men i allersidste ende er det selvfølgelig den enkelte patient, der selv bestemmer, hvor man vil lade sig behandle.
Jeg vil lige sige, som jeg også sagde før, at det er en ny kommune.
De har ikke store muligheder.
Dernæst vil jeg sige, at jeg tror, vi var mange i Nordjylland, der fik kaffen galt i halsen, da vi kunne læse om De Konservatives landsråd den 24.-25. september, at man mente, der var for mange kræftcentre.
Og endnu mere fik vi kaffen galt i halsen, da vi fik at vide, at det, man havde sagt, var, at det var det kræftcenter, der ligger i Aalborg, som egentlig var overflødigt.
Jeg har hørt, at ministeren har meldt ud – og det vil jeg godt have bekræftet – at det ikke er ministerens politik og ikke bliver ministerens politik, at der kun skal være tre kræftcentre i Danmark.
Jeg kunne måske se for mig, hvis man kigger nogle år frem, at når vi danner den nye Region Hovedstaden, er det et åbent spørgsmål, om man skal have et center på Rigshospitalet og et i Herlev, som ikke er organisatorisk forankret samme sted.
Der kunne man da godt se for sig, at det måske over tid kunne give mening at se de to centre, selv om de fysisk ligger på to adresser, i en organisatorisk sammenhæng, og det kunne så bringe antallet én ned.
Men derudover har regeringen ingen planer om at ændre på strukturen.
Det vil man i øvrigt også kunne se i den aftale om Kræftplan II, som regeringen indgik før sommerferien med Dansk Folkeparti.
»Vil ministeren bekræfte, at det ikke er regeringens plan kun at have tre kræftcentre, nemlig i København, Odense og Århus, som de konservative ønsker, jf. udmeldinger på Det Konservative Folkepartis landsråd den 24.-25. september 2005?«
Problemet er jo, at næste år indgår Brovst i en ny storkommune sammen med tre andre kommuner.
Jeg vil godt til sidst spørge ministeren – ministeren har åbnet lidt op for det med det, han har svaret på mit spørgsmål: Bliver der i 2007 mulighed for, at de kommuner, der ønsker det, kan sætte skatten ned, og at de kommuner, der ønsker det, kan sætte skatten op?
Da jeg var i opposition, var det jo os, der argumenterede mod disse evige skatteforhøjelser, som den daværende regering stod for, og så er det selvfølgelig lidt barokt, at jeg skal stå her og forsvare, hvorfor en kommune ikke har fået lov at sætte skatten ned.
Derfor kan jeg bare sige, at der da intet er, der ville glæde mig mere, end at kommunerne kan løse deres opgaver på en måde, der gør, at de kan klare sig med mindre i skat og fortsat yde god service.
Det ville glæde mig.
Men i 2006 er der altså en ekstraordinær situation.
Folketinget har vedtaget et sæt regler, og dem er Brovst ikke omfattet af, mens en række andre kommuner har nedsat skatten for næste år, fordi de har levet op til de kriterier, der er i loven, og det kan vi så glæde os over.
Og så synes jeg som sagt, man i Brovst skal huske at holde sine politikere fast på, at der faktisk var rummelighed til at sætte skatten ned, og bringe det i erindring, når budgettet skal vedtages næste år.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Jeg synes, det er billigt af ministeren at tale om en kommune, der har råd til at sætte skatten ned.
Tilfældigvis er Brovst Kommune en kommune, som har været meget dårligt stillet gennem mange år, fordi den set i forhold til de udgifter, den har, får betydelig mindre, end andre kommuner gør.
Brovst Kommune er en kommune, der har fået økonomisk hjælp som ikke særlig velstillet kommune.
Jeg har netop i dag set på, hvor meget Brovst Kommune har fået til 2006, og Brovst Kommune har fået 524.000 kr.
Det er en kommune, som virkelig har lavet en indsats.
Jeg er sikker på, at Brovst Kommune ikke har det skattegrundlag og ikke har det serviceniveau, som mange andre kommuner har, men de har bare haft vilje til at sørge for at nå nogle mål, de har sat sig, og derfor er jeg skuffet over, at de ikke får lov til at nå de mål.
Jeg glæder mig oprigtigt over, at det går godt i Brovst, ligesom det i øvrigt generelt går godt i Danmark, også i landets kommuner.
Jeg har fået et spørgsmål om, hvorfor jeg ikke kunne tillade den skattenedsættelse, og svaret på det er det ganske enkle, at Folketinget har ønsket – og det står jeg fuldt ud bag – at skabe sikkerhed for, at de nye kommuner, der fødes den 1. januar 2007, fødes på et solidt grundlag.
Vi skal undgå, at de kommuner, som nu skal danne de nye kommuner, enten har været for rundhåndede på deres anlægsbudget eller driftsbudget eller har været dybt nede i kommunekassen for at give skattelettelser det sidste år, før de lukker og slukker.
Det er netop baggrunden for, at Folketinget har vedtaget en lov, som siger, at skatten i det, der bliver den nye kommune, skal holdes i ro under ét.
Den regel er lidt firkantet – det indrømmer jeg gerne – men det er jo en særlig og ekstraordinær situation, der også rammer Brovst.
Jeg synes, man skal glæde sig over, at der var plads til at sætte skatten ned, og at man skal huske det næste år.
Nu kender jeg vores indenrigsminister som en minister, der gerne vil tage en snak med kommunerne, og der er jo ingen, der kunne være overrasket – allermindst ministeren – over, at Brovst Kommune havde et ønske om at sætte skatten ned med 0,2 pct.
Brovst Kommune er en kommune, der har været meget hårdt ramt økonomisk.
Den var under administration omkring år 2000, men man har opsat nogle målsætninger og mål, man ville arbejde hen imod.
Bl.a. ønskede man at nedsætte skatten med 0,2 pct. de næste 4-5 år, og det har man fulgt op.
Det har man gjort i de første 3 år, og det har man selvfølgelig planlagt også at gøre i det fjerde år.
Jeg forstår ikke, at ministeren i sit lovforslag ikke kunne tage hensyn til en kommune som Brovst og i øvrigt også andre kommuner, som har lignende høje skatteprocenter.
Jeg har selvfølgelig forståelse for, at kommunen ikke skal have lov til at nedsætte skatten, hvis det kun er for at få andre til at betale ekstra, men det er overhovedet ikke tilfældet her.
Man kan jo ofte lave undtagelser fra reglerne i nogle love, og det burde ministeren have taget hensyn til her med en kommune som Brovst, som havde planlagt et forløb og har en skat, som ligger over gennemsnittet.
Jeg er med på, at hr. Arne Toft ikke støttede loven og ikke har støttet kommunalreformen.
Men hvis det var så åbenlyst, at Brovst Kommune havde en særlig profil, havde det da været rart, hvis det var bragt frem i debatten.
Der var jo både en første-, en anden- og en tredjebehandling og mellemliggende udvalgsbehandlinger, før Folketinget vedtog loven.
Når det så er sagt, vil jeg sige, at det glæder mig, at det går godt i Brovst.
Jeg noterede mig tidligere i dag – ja, det er mange timer siden – at der var en diskussion mellem statsministeren og nogle af hr. Arne Tofts kolleger om, hvor ringe det går i Nordjylland; sådan måtte man i hvert fald forstå det.
Derfor er det da rart, at en kommune, som var under administration fra 2000 til 2003, nu har økonomisk rummelighed til ligefrem at sætte skatten ned.
Der er grund til at glæde sig over, at kommunen i kølvandet af den politik, der har været ført af regeringen, og den fremgang, der er i samfundet, har den mulighed.
Jeg vil bare sende en appel om, at man husker det til næste år.
Jeg kan nemlig godt give en garanti for, at det er en særlig bestemmelse for 2006, og hvis der er vilje til at sætte skatten ned i 2007, vil det glæde mig overmåde meget.
Jeg tror nok, der var mange foruden mig selv, der blev meget forundrede, da vi kunne læse, at Brovst Kommune, som ønsker at nedsætte skatten, ikke kunne få lov til det.
Tidligere i år har vi jo hørt, at ministeren har været ude og ligefrem tigge kommuner om at nedsætte skatten – ja, sågar Københavns Kommune, som selvfølgelig er en stor kommune.
Nå, men den nedsatte skatten med 0,1 pct., så skatten kunne holdes i ro under et, så derfor var jeg meget overrasket, da jeg så, at ministeren ikke ville give Brovst Kommune lov til at nedsætte skatten.
Det vil jeg egentlig gerne have en forklaring på.
Når Brovst Kommune ikke har fået tilladelse til at sætte skatten ned, skyldes det, at det følger direkte af en lov, som Folketinget vedtog, før Folketinget gik på sommerferie.
Loven siger, at i denne særlige situation, hvor vi er på vej over et vadested fra en gammel struktur med 271 kommuner til en ny struktur med 98 kommuner, så at sige fastlåses skatten i 2006 kommune for kommune.
Så har Folketinget også vedtaget en lov, som siger: Okay, hvis man inden for den nye kommunes geografi – de tre, fire, fem kommuner, der indgår i den nye kommunedannelse – kan lave forandringer i retning af at harmonisere skatten, ved at nogle sætter den op, og nogle sætter den ned, så man når frem til det samme provenu, kan det lade sig gøre.
Men det var ikke situationen i Brovst.
»Vil ministeren gøre rede for, hvorfor Brovst Kommune ikke må sætte skatten ned med 0,2 pct.?«