runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Frank Aaen (EL), 2001-05-30:
Jamen vi taler ikke om de forbitrede, der ikke vil betale.
Jeg går ind for, at folk skal betale det, som det nu er bestemt at de skal betale.
Det går jeg ind for, absolut.
Jeg går ind for det, at folk, der hårdnakket opbygger en skattegæld eller ikke vil betale for deres varme, eller hvad ved jeg, i hvert fald skal reagere og ikke bare lade være.
Men det, vi taler om her, er den enlige mor, hvor banken har glemt at betale regningen nede i daginstitutionen, og så får hun lige pludselig en regning; før hun overhovedet ved, at hun skylder penge, så kommer der en regning på 550 kr. plus rente på 570 kr. - 570 kr. for at have glemt én regning nogle få dage.
Eller det andet eksempel på én, der er flyttet og heller ikke ved, at vedkommende skylder det offentlige penge, slet ikke har fået at vide, at vedkommende skylder det offentlige penge, og så lige pludselig opdager, at der er sendt tre rykkere på 26 dage med en samlet regning på 800 kr. Venstre må da også mene, at der er nogle urimeligheder. Dem må vi have kigget på og luget ud.
Ebbe Kalnæs (CD), 2001-05-30:
Nu har vi jo hørt nogle gange
både fra den socialdemokratiske ordfører og fra Venstres ordfører, at det offentlige ikke sådan kan afbryde leverancen.
Nej, og de kunder, det offentlige har i den her sammenhæng, kan heller ikke rigtig skifte leverandør ud.
Men de, der har leverancen her, kan opkræve pengene.
De har alle tiders inddrivelsesmuligheder.
Det er ikke et spørgsmål, om man er rig eller fattig.
Det er et simpelt spørgsmål om ret og rimelighed.
Det er efter min bedste opfattelse et simpelt spørgsmål om anstændighed.
Og der er altså masser af eksempler på, at det ikke foregår efter et skøn eller en overvejelse eller noget.
Det foregår med hjernen slået fra, totalt.
Det kører nemlig pr. automatik på edb-maskinen.
Der er ikke engang nogen, der ser på det.
Sådan foregår det i praksis.
Og så kan jeg fortælle, at i hundredvis af mennesker selv med den mindste manglende betaling, mennesker, der har fået 200 eller 250 kr. oveni i gebyr, kan sidde og file i telefonen og stå ved skranken og blive vrede og alt muligt andet, og det er overordentlig svært at få flyttet så meget som en millimeter.
En moralkodeks på området for kommunal adfærd i gebyrer kunne være smukt.
Bodil Thrane (V), 2001-05-30:
Jeg må nok sige, det er en svada, den offentlige sektor får af hr. Ebbe Kalnæs lige nu, og jeg vil nok sige: Hjernen bliver slået fra, det er tilfældigheder og hundredvis af mennesker står og tigger og trygler ved skranken - hvad er
det for noget?
For 80-90 pct. af de ekspeditioner, der sker i den offentlige forvaltning, er der ro og orden og rimelighed og en rimelig tilfredshed, men at det kan gøres bedre, det kan man også i det private erhvervsliv, det kan man også i den offentlige sektor, og det er da fair nok at påpege.
Men jeg synes nok, det er med de store bogstaver, hr. Kalnæs tager fat, når han siger, at det er årsagen til, at vi bør se meget alvorligt på de her rykkergebyrer.
Og så siger hr. Frank Aaen, at der er den enlige mor.
Men altså de regler, der gælder for den rige, som har masser af penge, skal også gælde for den enlige mor.
Vi er enige om, at de regler, der gælder for den ene i dette land, også skal gælde for den anden, og derfor vil det være meget svært at sortere skidtet fra kanelet, for nu at bruge et meget jævnt udtryk.
Jeg synes, at hvis der er nogle urimeligheder, der kan belyses under udvalgsarbejdet, så vil vi gerne se på det.
Men fundamentalt synes jeg ikke, reglerne skal ændres.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2001-05-30:
Det nuværende regelsæt omkring rykkergebyrer bygger jo på nogle aftaler mellem forskellige regeringer og så de kommunale organisationer, aftaler, som vi i Det Konservative Folkeparti naturligvis har stor respekt for, og derfor er vi også sindet at afvise det beslutningsforslag, som Enhedslisten har fremsat. Men jeg er nødt til at gøre en tilføjelse, for jeg kan ikke på Det Konservative Folkepartis vegne afvise forslaget med den samme barskhed i tonen, som, om jeg så må sige, de forenede kommunalpolitiske partier, Socialdemokratiet og Venstre, her har præsenteret os for.
Jeg synes, at indenrigsministeren skulle gå i tænkeboks.
Jeg synes, indenrigsministeren skulle vurdere de helt oplagte urimeligheder, der er i det nuværende system, og få disse urimeligheder luget væk. Så er der selve størrelsen af gebyret.
Der har vi i Det Konservative Folkeparti meget sympati for, at vi får systemer, så de offentlige regler og de private regler minder så meget som muligt om hinanden.
Jeg ved ikke, om det eksempel, jeg kommer med nu, findes i praksis, men man kunne i hvert fald i teorien godt forestille sig en mindre håndværker, som har lidt ondt i kassekreditten, der foretager en serviceydelse over for kommunen og får et beløb til gode, og at kommunen af en eller anden grund ikke får betalt det her beløb til tiden.
Så er der altså ét regelsæt for den lille håndværker, når han skal have sine penge fra kommunen. Omvendt kunne det også være, at den lille håndværker på grund af det der med kassekreditten kom lidt bagefter med måske et præcis tilsvarende beløb, som håndværkeren så skylder kommunen.
Så kommer der et rykkergebyr af en helt anden størrelsesorden.
Jeg tror nok, at den lille håndværker vil føle, at det er en stor urimelighed.
Restancebeløbet er nu faldet ganske kraftigt, men med garanti ikke udelukkende på grund af gebyrreglerne.
Der er også andre grunde til det.
Det resultat har vi opnået, og så må tidspunktet være inde til sammen med de kommunale organisationer at vurdere, om vi i nogle tilfælde er gået for vidt.
Er der nogle urimeligheder, der skal rettes, bør vi se på det og få den sag løst.
Jeg synes, det ville være en god idé, hvis vi får analyseret den her problemstilling i Folketingets Kommunaludvalg og får indenrigsministeren til at vurdere nogle af de helt oplagte urimeligheder, som jeg kan forstå at udvalgets medlemmer er i besiddelse af eksempler på.
Jeg synes, at det ville være meget nyttigt, at vi kunne bruge sommerperioden til det, så vi kan mødes med friske kræfter den første tirsdag i oktober og så se, hvad vi gør til den tid.
Når kommuner opkræver meget store gebyrer for meget beskedne beløb i restancer, er det ikke så meget en politik, der går ud på at nedbringe det samlede restancebeløb.
Jeg tror i og for sig, at det er et spørgsmål om at få kolde kontanter i kassen.
På den baggrund vil jeg gerne svare positivt på hr. Ebbe Kalnæs' spørgsmål.
Jeg synes bestemt, at det ville være en god idé at se på sammenhængen mellem det beløb, der faktisk skyldes, og så det beløb, som man har mulighed for at opkræve et gebyr herfor.
Kristen Touborg (SF), 2001-05-30:
Der har været flere ordførere oppe og snakke om de indlysende urimeligheder, senest var det den konservative, hr. Knud Erik Kirkegaard, der kom med en række eksempler.
Hr. Knud Erik Kirkegaard nævnte også de forenede kommunale partier, og det er der jo tilsyneladende noget om.
I hvert fald er det nok sådan, at der er de to store kommunale partier, der står sammen om det her og har stået sammen om det siden den tid, hvor jeg kom i kommunalbestyrelsen i Lemvig.
Jeg tror, at det er helt tilbage til 1978.
Her er det vel lidt ligegyldigt, om regeringens farve var blå eller den var rød, for man kunne i hvert fald blive enige om, at kunne staten spare nogle penge på det her område ved at opkræve glemsomhedsskat, så gjorde man det.
Jeg håber og synes at kunne fornemme i den socialdemokratiske ordførers tale, at der er en vis opblødning på vej, at det gjorde et vist indtryk med de indlysende urimeligheder, der foregår.
Jeg håber meget, at vi kan nå frem til en løsning.
Bl.a. synes vi, det er helt indlysende, at den første rykkerskrivelse ikke bør pålægges større gebyrer end det, det koster at sende den ud.
Det, der altså er vores budskab, er først og fremmest, at det er urimeligt at lægge en ekstra skat på glemsomhed.
Det kan vi sådan set ikke rigtig være bekendt.
Da loven blev ændret sidst, stillede SF ændringsforslag
om det.
Dengang sagde man, at 50 kr. var kostprisen.
Det kunne der desværre ikke blive flertal for, men jeg håber, at der nu kan blive flertal for at få lavet nogle mere rimelige regler.
Det er ret vigtigt, at vi kommer i gang med det.
Nu sagde den konservative ordfører godt nok, at vi jo kunne se på det i næste folketingssamling, men der er vel for så vidt ikke noget i vejen for - det er jo et område, vi har diskuteret en hel del gange - at vi kunne nå at gøre noget ved det allerede nu.
Det er jo indlysende, at det hænger sammen med de økonomiske kommunale forhandlinger, fordi der selvfølgelig skal en kompensation til kommunerne, hvis vi ændrer de her regler, for det var en afbalancering dengang, man begyndte på de her ting.
SF stiller sig positivt over for forslaget og håber, at vi nu kan få foretaget nogle ændringer, så forholdene bliver mere rimelige.
Peter Skaarup (DF), 2001-05-30:
I Dansk Folkeparti synes vi, det er glimrende, at Enhedslisten igen tager initiativ til en debat herinde om de rykkergebyrer, som også efter vores opfattelse er for voldsomme.
Det er jo ikke sådan, at vi mener, at folk ikke skal betale til tiden, selvfølgelig skal de det.
Og de signaler, vi giver fra det offentliges side og også fra privates side, er selvfølgelig, at man skal betale sine regninger til tiden.
Men der skal være måde med de gebyrer, der gives, hvis det af en eller anden grund skulle glippe.
Og det må i hvert fald være sådan, at de gebyrer, som opkræves, svarer til de faktiske omkostninger, som er ved opkrævningen.
Her kan vi desværre se, at man i en række kommuner bruger dem som en ekstra indtægt.
Man budgetterer faktisk med, at her er der en post, der er vældig god for kommunen, for det offentlige, for på den måde henter man nogle ekstra penge ind.
Vi er helt enige med Enhedslisten i, at det er noget, Folketinget før eller siden bliver nødt til at gøre noget mere ved, end det, regeringen hidtil har lovet at den vil gøre.
Det er jo helt vildt, hvad der opkræves af gebyrer
fra borgere.
Hvis man får en parkeringsafgift på 450 kr., så ryger der hurtigt 250 kr. oveni, igen 250 kr. oveni og tredje gang også 250 kr. oveni.
Det vil sige, at det hurtigt overstiger det oprindelige beløb, som man skulle betale til det offentlige.
Så vi ser helt klart behovet for ændringer her, og vi håber bare på, at regeringen på et eller andet tidspunkt vil rette sig ind efter det.
Vi håber, at der kan blive flertal for det her forslag.
Det kan ikke nå at blive færdigbehandlet her og nu, før Folketinget går på sommerferie, men så kan det forhåbentlig blive det i den kommende folketingssamling.
Søren Kolstrup (EL), 2001-05-30:
Der er ikke nogen tvivl om, at den fri ungdomsuddannelse har været en succes.
Det har været en bragende succes.
Vi har også konstateret, at det har været et hjertebarn for Det Radikale Venstre, vel også for Socialdemokratiet.
Det, vi nu står over for, er en lovgivning, hvor man indskrænker, begrænser en lang række unges muligheder.
Hvorfor?
Hvorfor dette knæfald for de kræfter i samfundet, som har villet stræbe den fri ungdomsuddannelse efter livet?
Hvorfor ødelægge eller i hvert fald reducere et redskab, som er afgørende for, at regeringens egen målsætning om, at så mange som vel muligt får en uddannelse?
Hvorfor indskrænke det ved den her lov?
Enhedslisten står uforstående over for regeringens tilbageslag på det her område.
Ebbe Kalnæs (CD), 2001-05-30:
Kun to ting: Der gælder jo de samme ting som sidst, da vi behandlede denne sag, og det er altså ikke rigtigt, at der ikke er en lang række rædselsfulde eksempler.
Jeg kan huske, jeg sidste gang sagde, at jeg havde et eksempel på fem kroner og nogle og tres øre, som kostede 250 kr. i rykkergebyr, fordi der var et kryds vedrørende en betaling, som ikke var blevet betalt fuldt ud.
Det bliver administreret rædselsfuldt.
Og så lige det dér, at der måske ikke var nogen sammenhæng mellem store rykkergebyrer og restancer osv.
Men der må jeg sige, at den socialdemokratiske ordfører er ikke helt i overensstemmelse med det, jeg hørte ministeren sige i den sammenhæng.
Jeg hørte, ministeren argumenterede meget for, at det var rykkergebyrernes højde, der gjorde, at restancerne var lave.
For CD er det her ikke et spørgsmål om at få en endelig optimal løsning på, at man ikke må det ene eller det andet, men at vi får rykket det en lille smule.
Netop det vil jeg gerne spørge hr. Knud Erik Kirkegaard om, og der behøver ikke komme noget tilsagn nu, nemlig om man i hvert fald kunne overveje, at der var en vis sammenhæng mellem beløbets omfang og rykkergebyrets størrelse.
Der er faktisk mange, mange eksempler på relativt små beløb, som i dag bliver bon'et, som man kalder det, på de 250 kr. Der bør være en vis sammenhæng.
Det kunne også være godt, at man fik dét ind i diskussionen, at det kunne være en fejl.
Det kan ikke være en
fejl tre gange, det er vi enige om.
De banditter, der ikke vil betale osv., må godt få de bank, der skal til i den sidste ende.
Det er vi enige om.
Men hvis det er den vej, vi kan gå, så synes jeg, det ville være flot.
Frank Aaen (EL), 2001-05-30:
Det er desværre ikke et enkeltstående eksempel.
Men vi har hørt andre eksempler på, at man har sendt én rykker og tre dage efter en rykker mere sammen med inkassogebyret, og så kommer vi op på i alt 650 kr. i rykkergebyr, før mennesket har haft en chance for at opdage, at han skylder kommunen penge.
Altså det vælter ind med eksempler på urimeligheder, og jeg kan ikke forstå: Hvad var egentlig argumentet?
Jeg fik ikke lige fat i det.
Hvorfor skal der være mulighed for i den offentlige sektor at kræve mere ind, end det koster at lave rykkeren, sammenlignet med det, vi i formiddags har haft til anden behandling, det, der skal gælde i den private sektor, hvor der skal være sammenhæng mellem, hvad det koster at sende rykkeren, og så det gebyr, man opkræver?
Søren Kolstrup (EL), 2001-05-30:
Jeg skal meddele den socialdemokratiske ordfører, at hvis Socialdemokratiet og Det Radikale Venstre, regeringspartierne, skulle finde på at styrke den fri ungdomsuddannelse, hvis man skulle finde på at slette aldersgrænsen ved de 25 år, og hvis man skulle finde på overhovedet at forbedre denne her uddannelse, så vil vi meget gerne give støtte til den.
Men når man inklinerer for Venstre, og når man inklinerer for de borgerlige partier, der vil stræbe den her uddannelse efter livet, så vil vi ikke komme og være halehæng og retfærdiggøre nedskæringer.
Aldrig!
Aage Frandsen (SF), 2001-05-30:
I forbindelse med førstebehandlingen sagde jeg på SF's vegne, at sådan som lovforslaget lå, kunne vi ikke acceptere det, fordi der var tale om en række ændringer, som må betragtes som en forringelse af uddannelsen.
I forbindelse med behandlingen af lovforslaget har undervisningsministeren så tilkendegivet en række ting i forhold til det lovforslag, der lå, som gør, at lovforslaget bliver mere acceptabelt.
Vi synes ikke, at det var nødvendigt at gennemføre alle de ændringer, som ministeren kommer med.
Men havde vi haft mulighed for at lave en aftale, som gjorde, at et flertal i Folketinget sagde, at så kan man regne med, at der ikke sker ændringer inden for denne her sektor, hvis de partier stadig væk har et flertal i de kommende år, så havde vi syntes, det var bedst at have indgået en aftale om hele det lovforslag, der ligger.
Den mulighed viste sig ikke at være til stede, og det er derfor, vi vælger at undlade at stemme, og det gør vi ud fra en betragtning om, at der er tale om noget i det her lovforslag, som vi ville have haft anderledes, hvis vi skulle have bestemt det.
Omvendt er der tale om, at lovforslaget via ministerens tilkendegivelse har fået betydelige ændringer i forhold til det oprindelige lovforslag.
Thomas Adelskov (S), 2001-05-30:
Det er en fin markering udadtil i landet at kippe med flaget.
Til gengæld synes jeg, det er synd for vedtagelsen af denne her lov.
Ja, nu kunne man jo få indtryk af, at vi har været i gang med at smadre hele den fri ungdomsuddannelse.
Det har vi ingenlunde været i denne her sammenhæng.
Tværtimod har vi efterkommet nogle af de ønsker, der bl.a. har været fra de rådgivende organer omkring den fri ungdomsuddannelse.
Så jeg synes alt i alt, at vi har at gøre med en udmærket lovgivning.
Og så bliver jeg nødt til at sige til hr. Søren Kolstrup, at selv om Enhedslisten indimellem synes, at alting burde være status quo, så er vi andre altså indimellem nødt til at skrue lidt på knapperne for at få tingene til at glide.
Kirsten Jacobsen (UP), 2001-05-30:
Nu har vi jo behandlet lovforslag nr. L 183 i en del møder, og uanset at der er stillet spørgsmål, er det altså sådan, at svarene, som virkelig, hvad skal man sige, betyder noget i forhold til ændringsforslagene, er dateret 28. maj. Men det, man kan læse, som er skatteministerens begrundelse for ikke at kunne støtte de ændringsforslag, som jeg har stillet om at fastholde 1: At man ikke kan uddelegere vurderingsmyndigheden til sekretariaterne, 2: At tilsynene ikke kan gå uden om vurderingsrådene, og 3: At den dialog med borgerne om de 5 pct. skal udgå, er, nu hvor vi endelig har fået svarene, at ministeren vedrørende punkt 1 siger, at vurderingsrådene jo bare kan lade være med at uddelegere opgaverne.
Og det er rigtig nok, men der ligger altså også en mulighed for, at vurderingsråd med store, store arbejdsopgaver ad denne her vej måske kan overlade arbejdet til sekretariaterne.
Og det har jo aldrig været meningen med lægmandselementet.
Lad det så være, hvad det være vil.
Men det værste er, at ministeren faktisk siger i sit svar, at når det drejer sig om, at tilsynet kan gå ud og foretage besigtigelser uden om vurderingsrådene, så er der faktisk ingen forskel på det ændringsforslag, jeg har stillet, og det, der står i loven.
Jeg vil gerne lige have ministeren til at bekræfte, at der er en meget, meget, meget væsentlig forskel.
Hvis ministerens forslag bliver vedtaget, som det ligger, så ligger initiativretten til at gå ud og foretage besigtigelser fra tilsynets side uden om vurderingsrådene hos tilsynet. Hvis mit ændringsforslag bliver vedtaget, bliver det stadig væk sådan, at tilsynet sagtens kan komme med ud på besigtigelser, men så bliver det noget, vurderingsrådene bestemmer.
Og da der har været så meget polemik om det her, og da svarene er kommet så sent, og der er så meget usikkerhed rundt omkring, og da hele Skyldrådsforeningen, som jo består af alle partier - det står også i bemærkningerne - faktisk er uenige også på de her punkter, og jeg mener heller ikke, at man skal efterkomme skatteministerens ønske, så vil jeg gerne bede formanden om, at det her forslag sendes tilbage til udvalget, og at vi undlader at stemme om ændringsforslagene nu.
Så kommer til de frem igen i tillægsbetænkningen til tredjebehandlingen.
Frode Sørensen (S), 2001-05-30:
Jeg synes lige, jeg må besvare et par af de spørgsmål, der er omkring det her.
Nu tager vi den første del af det for at slå det helt fast: Vurderingsrådene kan uddelegere til vurderingssekretariatet.
Vurderingsrådet kan til hver en tid trække den uddelegering tilbage og sige: Det skal I ikke mere.
Med hensyn til tilsynet og tilsynets initiativer er der ingen ændring i det bestående.
Det er jo tilsynet, i det her tilfælde Told- og Skatteregionen, der tager stilling til, om man vil gå ud og foretage revision af en ejendomsvurdering. Og som det fremgår af forslaget, vil det være sådan, at der i god tid udsendes meddelelse til vurderingsrådet om, at man ønsker at foretage denne revision.
Herefter kan vurderingsrådet beslutte, om de ønsker at deltage i denne revision.
Vurderingsrådet kan selvfølgelig også beslutte, at de ikke ønsker at deltage i det.
Men det ligger helt klart hos vurderingsrådet.
Frank Aaen (EL), 2001-05-30:
Der står i betænkningen, at vi vil redegøre her ved andenbehandlingen for vores stillingtagen til ændringsforslagene.
Når vi har gjort det sådan, er det, fordi vi ikke syntes, det var helt indlysende klart, hvad der var af problem eller ikke problem.
Når ministeren siger, at der ikke er tilstræbt nogen ændring, og forslagsstilleren siger, at forslaget skal vedtages, for at der ikke er nogen ændring, så bliver man nødt til at grave lidt ekstra i, hvad der er op og ned.
Vi er kommet dertil - og det vil jeg da gerne være sikker på også fra ministeren - at det eneste, der sker her i forhold til vurderingsrådene, er, at vurderingsrådene får mulighed for at vedtage, at de ikke vil med.
At de altid i god tid får at vide, hvis tilsynsmyndigheden vil ud og lave en besigtigelse, og at de kan vedtage, at de vil med, eller de kan vedtage, at de ikke vil med.
Så vil jeg bare sige til fru Kirsten Jacobsen, at når det nu lige præcis er fru Kirsten Jacobsen, der har rejst problemstillingen, lytter jeg jo altid godt efter, men jeg vil sige, at på det foreliggende grundlag, hvor ministeren siger, at det eneste, der sker - og sådan tolker jeg også teksterne - er, at vurderingsrådet får en kan-mulighed for ikke at gå med, men at de altid vil have retten til at gå med, hvis de vil, så er der ikke nogen svækkelse af det folkelige element i vurderingen, og derfor er vi indstillet på at støtte regeringens synspunkter i den her sag.
Aage Frandsen (SF), 2001-05-30:
Enten har jeg udtrykt mig uklart, eller også har den socialdemokratiske ordfører ikke forstået det, jeg sagde.
SF undlader at stemme ud fra en betragtning om, at der i det lovforslag er noget, som SF er imod.
Til gengæld er der via det arbejde, der er foregået fra førstebehandlingen til nu, sket nogle opblødninger, klare opblødninger, som vi godt vil takke ministeren for og også de to regeringspartier.
Det gør, at vi undlader at stemme.
Helen Beim (S), 2001-05-30:
Ja, med det »nye« beslutningsforslag har Enhedslisten udbygget det tidligere beslutningsforslag om det samme emne, nemlig om procedurerne omkring og størrelsen af amternes, amtskommunernes og kommunernes rykkergebyrer. Lad det være sagt med det samme: Socialdemokratiet kan ikke støtte beslutningsforslaget, som det foreligger.
Men Enhedslisten har med det nye forslag peget på nogle problemstillinger, som er relevante at diskutere.
Først er Socialdemokratiet enig i princippet om, at der nok bør være et minimum antal dage imellem udsendelse af rykkerbreve.
Og for at få et overblik over gældende praksis vil det kunne være et af de spørgsmål, som kan diskuteres i det relevante udvalgsarbejde, som senere skal finde sted. For Socialdemokratiet er det også væsentligt at understrege, at vi er meget tilfredse med, at der er sket et kraftigt fald i de samlede restancer til det offentlige.
Det kan alle kun være tilfredse med.
Jeg kan godt se af den offentlige debat, senest her i dag i B.T., at det undertiden kan være vanskeligt at forklare, at der må være forskel på det regelsæt, som det offentlige har for at indkræve restancer, og det regelsæt, som gælder for private forbrugerforhold.
Som sagt kan vi ikke umiddelbart se, at man egentlig kan sammenligne de to forhold, nemlig den private sektor og den offentlige sektor, som indenrigsministeren på ganske udmærket måde netop har gennemgået.
Jeg skal også på vegne af Det Radikale Venstre afvise forslaget.