Pia Gjellerup (S), 1999-11-18:
Jeg tror, at alle ordførere og for den sags skyld alle medlemmer af Folketinget er klar over, at det område, der behandles i dette lovforslag, er uhyre vanskeligt.
Det er ikke, fordi det teknisk er så svært - det kan det også være, noget af det - men det, der er mest vanskeligt, er, at det holdningsmæssigt og følelsesmæssigt er svært, fordi vi bliver stillet over for et valget med hensyn til, hvad vi skal gøre med alt det, vi kan.
Hvor skal vi begrænse?
Hvad skal der vælges?
Det er et dilemma, som det danske Folketing faktisk har været meget optaget af at forsøge at forholde sig til både med grundig debat i Folketinget og med deltagelse i politiske debatter i offentligheden i øvrigt.
Vi har arbejdet med emnet i relation til EU i omkring 10 år, og i de sidste par år har det været i relation til det direktiv, som implementeres ved dette lovforslag.
Også det har været undergivet mange intense drøftelser og der var dels en meget lang proces forud for, at vi kunne etablere et forhandlingsmandat, som Danmark kunne agere med i EU, dels en proces i EU, hvor Danmark fik en lang, lang række holdninger, ønsker, præciseringer og afgørende ændringer i EU-direktivet på plads takket være, at vi i Danmark valgte at sige, at vi ville kunne få indflydelse, hvis vi ville gå ind og se dilemmaerne i øjnene og være med til at vælge.
Det lykkedes faktisk, og jeg synes, at direktivet på mange områder i forhold til det, der var forelagt for os, er blevet et bedre direktiv med en række afvejninger, der er bedre end dem, man begyndte med, og afvejninger, som er i god overensstemmelse med de debatter og beslutninger, vi har truffet her i Folketinget.
Jeg vil gerne anerkende både dem, der har været med til at tage diskussionerne, og dem, der har været uenige i det synspunkt, jeg og regeringen står for med fremsættelsen af dette forslag og det, som vi gjorde ved at få bragt direktivet på plads i EU.
Jeg vil sådan set
gerne anerkende dem, der giver sig til kende, og som viser, hvilke vanskelige afvejninger der er tale om.
Jeg synes, det er lidt ærgerligt, at hr. Keld Albrechtsen ikke anerkender, at man kan komme til et andet synspunkt end det, han har, og så ligefrem opfordrer nogle til at løbe fra regningen.
Det var jo næsten sådan, man kunne høre det, da der blev tale om, at hvis man støttede direktivet eller støttede regeringens mandat med hensyn til direktivbehandlingen, ja, så skulle regningen betales i dag, men det håbede han så at SF ville løbe fra.
Det håber jeg ikke, at SF vil.
Jeg håber, at vi kan dokumentere både med lovforslaget og med det arbejde, der står foran os under udvalgsarbejdet, at vi meget, meget loyalt og præcist har implementeret det direktiv, som et stort flertal i Folketinget har anerkendt at vi kunne stemme for.
Men jeg vil meget, meget gerne medvirke til, at det bliver en grundig gennemgang, og at det også bliver en grundig gennemgang af de emner, som hr. Keld Albrechtsen her i dag har peget på som nogle af dem, Enhedslisten særlig lægger vægt på.
Det er bl.a. med hensyn til biodiversitet og med hensyn til dyr og de patenteringer, der kan være tale om dér.
Jeg synes, der stod sådan lidt tilbage, at der også skulle være mulighed for patent på mennesker.
Det lå sådan ude i horisonten, kunne man forstå.
Hvis vi engang bliver stillet over for at skulle forholde os til det, så bliver vi stillet over for det, uanset hvad vi gør med dette lovforslag.
Vi kan ikke standse andres initiativer, andres udvikling, andres beslutninger, men vi kan være med til at påvirke dem med vores egne holdninger, som bedst kommer af, at vi faktisk selv får det grundigt debatteret, og dermed kan både sådan et lovforslag her og gennemgangen af det i detaljer medvirke til, at vi får det bedste udgangspunkt.
, og altså som sagt også takke dem, der alene måtte være engagerede og interesserede, men måske knap så positive, for det er netop i de spændinger, vi kan finde nogle afklaringer. Så vil jeg gerne sige tak også til fru Christine Antorini for den tid, der har været en fælles arbejdstid herinde.