runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Aase D. Madsen (DF), 2004-12-14:
Dansk Folkeparti er aftalepartner i finansministerens aftale om en fusion mellem DONG og Elsam.
Derfor vil jeg meget gerne knytte et par kommentarer til den fusionsaftale, som Folketinget har givet sit brede ja til.
Vi finder, at indholdet i aftalen er godt.
Vi har været inde over aftalen, som jo er kompliceret.
Der har været mange jurister på, og fra investeringsside har der været mange deltagere i den side af sagen, så vi anser indholdet for at være fuldt korrekt i den henseende.
Men Dansk Folkeparti er også bevidst om, at den danske løsning, som DONG- og Elsamfusionen ofte benævnes, er et ønske fra mange sider i det danske samfund, og det tager vi selvfølgelig til efterretning.
Samtidig må vi se kendsgerningen i øjnene, og kendsgerningen er, at vi ikke kan sætte en berlinmur op i et i europæisk forstand lille dansk energiselskab.
Det er efter Dansk Folkepartis mening ikke realistisk i det lange løb af mange forskellige grunde, ikke mindst da lovforslaget åbner mulighed for en børsnotering af DONG's aktier også efter en eventuel fusion med Elsam.
Der bliver altså efter børsnoteringen adgang til at åbne muligheder for, at alle investorer uanset nationalitet kan købe aktier i selskabet i det omfang og i den takt, som aktierne udbydes til salg i på Børsen.
Der kan måske også hen ad vejen findes andre strategiske samarbejdspartnere, der passer ind i DONG- og Elsamkonceptet.
Det er der jo muligheder for.
Det er ikke helt utænkeligt, da udviklingen på energiområdet løber meget stærkt, det ser vi jo meget tydeligt i disse dage, må man sige.
Det nytter derfor ikke noget, at vi så at sige tager skyklapperne på og tror, at vi på den måde på energiområdet kan lukke omverdenen ude.
Men når dette er sagt, vil jeg også sige, at markedskræfterne og konkurrencen naturligvis skal fungere optimalt.
Når vi som politikere aktivt går ind som aktører og indgår fusioner eller alliancer på energiområdet, der vil kunne medføre en mistanke om, at selskabet vil få en dominerende stilling, der giver mulighed for at påvirke priserne i negativ retning, så ligger der samtidig et stort politisk ansvar for, at konkurrencemyndighederne, Energitilsynet og også Energinet Danmark får de optimale muligheder for at udføre deres kontrolkompetencer og dermed også for at gribe ind på en måde, således at el-, gas- og varmeforbrugerne får tillid til, at fusionen ikke medfører prisstigninger.
Det har forbrugerne et helt klart krav på.
Deri ligger der en politisk opgave, som Dansk Folkeparti også fremover vil prioritere højt og fokusere meget på.
Nu går lovforslaget så tilbage til fornyet udvalgsbehandling, og så er der anledning til at stille flere spørgsmål med hensyn til fusionsaftalen.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-12-14:
Jeg vil godt spørge fru Aase D. Madsen, hvordan det skal forstås, at man vil have en garanti for, at der ikke vælter prisstigninger over på forbrugerne nu, for det vil jo være den sikre virkning af den konstruktion, som nu er lavet.
Det er meget store milliardbeløb, der nu skal udloddes f.eks. til Odense Kommune og i forbindelse med kommende køb af Københavns Energi og andre ting; det er jo store milliardbeløb, som dér skal bruges til opkøb, og som ender med, at det fusionerede selskab altså skal til at dække disse milliarder ind.
Og der er kun jo ét bestemt sted at sende denne milliardregning hen, og det er til forbrugerne, som kommer til at stå over for et monopol.
Derfor ved jeg ikke rigtig, hvad det er, fru Aase D. Madsen mener med, at der skal være en garanti imod en sådan prisstigning, for den prisstigning ligger jo indbygget i selve forslaget.
Aase D. Madsen (DF), 2004-12-14:
Jeg tror, hr. Keld Albrechtsen skal have et lille kursus i konkurrence.
Der er noget, der hedder Nordpool.
På Nordpool omsættes energien på en børs.
Man byder ind, og man fastsætter en pris.
Det, vi skal sørge for, er, at Danmark ikke bliver dette afskærmede område, hvor vi ikke kan slippe af med vores el på markederne.
Det har vi jo talt om før i forbindelse med Energinet Danmark, at vi skal have kapacitet, sådan at vi kan få konkurrencen ind udefra.
Det er klart, at så skal konkurrencemyndighederne ind og sige, at det her altså ikke går.
Vi så jo i forbindelse med Elsams opkøb af NESA, at der fik Elsam besked på, at de skulle bortauktionere en meget stor del af deres elproduktion, samt at de skulle bortsælge en del af deres kraftværker.
Og det er den måde, vi skal gøre det på, vi skal have Energitilsynet ind, vi skal have konkurrencemyndighederne ind.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-12-14:
Det sagde fru Aase D. Madsen jo også selv, at nu bliver hele den danske elproduktion samlet på én hånd i ét selskab.
Så vil det jo være sådan, at man vil kunne skrue prisen op på det nordiske marked, fordi Danmark jo er eksportør og de andre mangler strømmen.
Og så har man ét selskab, der selv kan bestemme, hvornår man begynder at levere strømmen – det vil sige, når prisen er blevet rigtig god.
Og det er da en god forretning for de kommende ejere af dette selskab, men det er jo ikke så sjovt for de danske elforbrugere, der skal betale den samme pris.
Så det er altså en vældig omfordeling i det danske samfund, og jeg kan ikke se, hvordan Konkurrencestyrelsen og andre skal kunne gribe ind, for det er jo en markedspris.
Så er der spørgsmålet: Hvem skal betale de mange milliarder, der skal bruges til at købe København og Odense ud af det her?
Bent Bøgsted (DF), 2004-12-14:
Når jeg læser den aftale, Socialdemokratiet og De Radikale har indgået med regeringen om L 40, bliver jeg egentlig lidt nysgerrig efter at vide, om det kun er på arbejdsmarkedsområdet, Socialdemokratiet har indgået en aftale med regeringen, eller det også gælder på andre områder, hvor der implementeres direktiver, at de ikke må overimplementeres.
Det er interessant for os at vide, om der også er indgået aftaler på andre områder, eller om det helt specifikt kun er på arbejdsmarkedsområdet, fordi det er så specielt, at man indgår en direkte aftale, hvor der ikke må tilføjes noget.
Og hvad har Socialdemokratiet i givet fald fået af regeringen for at skrive under på en sådan aftale?
Ole Vagn Christensen (S), 2004-12-14:
Nu er timerne jo rendt, og derfor er hørelsen måske ikke helt, som den ville have været, hvis man havde været opmærksom, eller også er det mig, der ikke har forklaret mig klart og tydeligt nok.
Jeg har sagt, at kommer der et selvstændigt lovforslag på området, er vi indstillet på at se positivt på det, men vi vil under ingen omstændigheder have det blandet ind i et forslag, som går ud på at implementere et direktiv.
Line Barfod (EL), 2004-12-14:
Jeg bliver noget forvirret, når jeg hører hr. Ole Vagn Christensens sidste bemærkning.
Betyder det, at Socialdemokraterne ikke vil stemme for et selvstændigt forslag fra Enhedslisten om, at der skal være klageadgang, sådan som Socialdemokraterne ellers i foråret argumenterede for, at man mente der skulle være?
Så synes jeg, det er en utrolig vidtgående aftale, man har indgået med regeringen.
Ole Vagn Christensen (S), 2004-12-14:
Fru Line Barfod har fuldstændig ret i, at det er sådan, at når man implementerer direktiver, ønsker vi ikke, at de går ud over de forhold, som normalt er på arbejdsmarkedet.
Derfor er det heller ikke sådan, at vi vil overimplementere, for hvor havner vi så henne?
Vi har vurderet, at det vil medføre en situation, som kun kan være ødelæggende for aftaleforholdene.
Derfor vil jeg meget gerne slå fast, at vi vil ikke under nogen omstændigheder overimplementere direktiver, for vi vil ikke have flyttet ting, som hører hjemme i aftalekomplekset, over i lovgivningen.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-12-14:
Nu fik vi jo at vide under den foregående sag på dagsordenen, som handlede om Højteknologifonden, at der mangler et par milliarder kroner om året, som skal skaffes ved bortsalg af statsaktiver.
Hvad er det for nogle statsaktiver, som skal sælges?
Og hvor lang tid vil man vente, før man begynder at forgribe sig på disse aktier og bliver enige om at sælge dem, fordi man skal skaffe penge til en Højteknologifond, som ikke kan finansieres, fordi man samtidig har et skattestop, så pengene fosser ud af statskassen?
Det er altså den problemstilling, vi står i: Man har sat sig selv den målsætning at sælge statsaktiver, og så siger man samtidig, at det har man ikke nogen aktuelle planer om.
Det er den bekymring, vi har.
Så vil jeg bare sige til hr. Svend Auken, at udsalget fortsætter jo.
Nu er det Odenses andel, der skal udbetales, og så bliver det Københavns Energi.
Jeg ved ikke, hvor mange milliarder det drejer sig om, men man fortsætter jo med at trække milliarderne ud af elsektoren.
De 20 pct.s andele, som DONG har i Nordsøen, bliver jo også solgt, så desværre fortsætter det.
Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslaget overgik derefter til tredje behandling.
Afstemning
Svend Auken (S), 2004-12-14:
Hr. Keld Albrechtsen har fuldstændig ret i, at de mange milliarder, der er blevet taget ud af elsektoren, har jeg bekæmpet hele vejen igennem, for det er en sektor, man bør investere i, og som man ikke bør tømme for værdier.
Men virkeligheden har jo været, at det har der været flertal for.
Det har den nuværende regering ønsket, det har været deres juridiske fortolkning osv., men det vil jeg ikke rippe op i her.
Jeg vil bare lægge vægt på det, som jeg tror finansministeren også forsøgte at forklare hr. Keld Albrechtsen, nemlig at konstruktionen faktisk er meget sindrig.
Det holdingselskab, som kommer til at eje det fusionerede selskab, vil – forudsat at det bliver godkendt på generalforsamlingen – i 2015 have et samlet samfundsmæssigt ejerskab, som ikke kan komme under 50 pct.
Det er sammensat af henholdsvis statseje og forbrugereje blandt de nuværende aktionærer i Elsam, og det kan ikke komme under 50 pct. i de næste 10 år.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-12-14:
Nu er det jo altså et spørgsmål, om ministeren er blevet klogere, eller om ministeren tværtimod er så listig, at hr. Svend Auken endnu ikke har gennemskuet det.
Den mulighed er der jo også, men det må vi jo se på, efterhånden som tingene udvikler sig, og vi kan måske allerede blive klogere på det, når vi har fået de udmærkede svar, som ministeren har givet tilsagn om at sende over.
Min sidste bemærkning skal bare gå på, at hr. Svend Auken var inde på forbrugerejerskabet.
Det, jeg synes er noget af det mest begrædelige ved den udvikling, der har været i den danske elsektor gennem de sidste 5-10 år, er, at denne sag egentlig betegner afslutningen på forbrugerejet som det bærende element i den danske elsektor.
Det begyndte med NESA.
Jeg kan huske, hvordan hr. Svend Auken kæmpede imod det udsalg, der skulle ske af disse værdier, som bare skulle stryges af Gentofte Kommune, som ikke havde brug for pengene osv.
Det var begyndelsen til enden for forbrugerejet, og med det lovforslag, der ligger her, bliver forbrugerejet jo kun et lillebitte hjørne, næsten en symbolsk rest af en historisk udvikling.
Thor Pedersen (V), 2004-12-14:
Jeg tager bare ordet endnu en gang, for at det ikke skal fremstå, som om hr. Albrechtsen har ret i det, han sagde.
Det, der ligger i liberaliseringspolitikken, er lige præcis, at der er fri adgang til net og rør, at der er fri adgang for konkurrenter, at det er de enkelte husholdninger og de enkelte virksomheder selv, der i fremtiden vælger deres leverandør, og at vi her i Folketinget i kraft af det forlig, der er indgået, har sikret, at der er adgang for andre til at levere til de danske husholdninger.
Man kan jo ikke sige, at efter at staten solgte TDC, altså det daværende Tele Danmark, har der ikke været konkurrence på markedet.
Jeg mener i virkeligheden, at der er så stor konkurrence, at det er fantastisk svært at overskue markedet, fordi der er så mange udbydere af så mange forskellige produkter.
Men det er jo netop det, der gør, at folk i virkeligheden har mulighed for at vælge mellem forskellige tilbud, og sådan vil det sikkert også blive, når der bliver konkurrence på elmarkedet.
Og vi sikrer altså, at der er flere leverandører, end der ellers ville have været.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-12-14:
Hele denne diskussion bygger jo meget på, hvilke forhåbninger eller mangel på samme man har til den standhaftighed, der vil være i forligskredsen, f.eks. om den strategi, som er formuleret i Jyllands-Posten af den kommende direktør.
Men så er der det andet spørgsmål, nemlig om der bliver monopoldannelse til skade for forbrugerne.
Jeg har forstået strategien sådan, at man også ønsker at overtage Københavns Energi og dermed ikke alene etablerer sig med hele den danske elproduktion.
Både i eksportsammenhæng og internt i Danmark vil man faktisk selv kunne fastsætte prisen på el, og på en stor del af nettet ud til forbrugerne får vi lige præcis den situation, ministeren beskrev, og som vi ikke skulle have, nemlig at man sidder med både selve produktionen af strømmen og nettet, der fører strømmen ud til de enkelte husstande.
Jeg er ikke sikker på, at ministeren har ret i, at det vil lykkes at undgå den monopolsituation.
Jeg tror tværtimod, den kommer, men det kan vi se, når besvarelserne kommer.
Men der er altså en hel del spørgsmål i denne sag, som må give anledning til, at man tænker sig godt og grundigt om, inden man trykker på den grønne knap.
Thor Pedersen (V), 2004-12-14:
Jeg kan måske godt forstå det, hvis man læser papirerne sådan, at man ikke umiddelbart kan se styrken i det, der er aftalt om sikkerheden.
Men det, der ligger i aftalen, og det, der vil udmøntes i en aktionæroverenskomst, sikrer lige præcis, at flertallet er på den statslige side, og sådan er det også aftalt.
Det er bæredygtigt, og det bliver ikke lavet om i de næste 10 år, så det kan ikke skride.
Selvfølgelig kan der ske noget, hvis alle partierne bag forliget – det er jo et forlig, der ligger bag aftalen – synes, at der skal ske noget andet; det skal jeg ikke forhindre.
Men sådan tror jeg bare ikke det går.
Der er jo forskellige holdninger til dansk energipolitik, men forliget er krystalklart, og den aftale, der er indgået med Elsams bestyrelse, er krystalklar.
Der er ikke noget, der kan skifte fra den ene side til den anden.
Sådan er det lagt
til rette.
Hvad der sker efter 2015, ved jeg ikke.
Det kan udmærket være, at tingene kører uforandret videre, men det kan også være, at Folketinget vil noget andet.
Det er teoretisk muligt, at jeg med lidt held og god kondition kan tage stilling til det i 2015, men jeg tror det dog ikke.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-12-14:
Jeg vil allerførst forsikre ministeren, at jeg har ingen ønsker om at købe strøm på svenske atomkraftværker.
Ministeren har ret i, at der er tilfælde, hvor Enhedslisten foretrækker statsmonopoler.
Generelt går vi aldrig ind for monopoler, men hvis de skal være der, skal de være statslige.
Vi ønsker f.eks., at DSB skal have monopol på togdriften i Danmark, og jeg tror også, at alle ved nærmere eftertanke kan se, at det ville være det klogeste.
Men mit problem i denne sag er, at statens kontrol med den dominerende aktiepost i holdingselskabet og selve selskabet er papirtynd.
Det er en konstruktion, hvor det tyndest muligt flertal i holdingselskabet ejer det tyndest mulige flertal i selve selskabet, og der skal bare en lille kursændring til fra et flertal her i Folketinget, så braser dæmningen sammen.
Det var det, jeg ankede over.
Så er der jo lagt op til i aftalen, at om 10 år begynder man at afhænde det hele.
Sådan må man forstå det, når man læser i aftalen, hvad der skal ske om 10 år, og det bekymrer mig også.
Aase D. Madsen (DF), 2004-12-14:
Det sidste spørgsmål først: Det skal naturligvis de selskaber, der går ind og investerer i det.
Det er da helt logisk.
Andre er der jo ikke til at betale.
Det er jo ikke et filantropisk foretagende det her.
Det er da helt logisk.
Det kan vi da alle sammen kun være interesserede i.
Der er da ikke nogen i det danske Folketing, tror jeg, der er interesseret i, at denne fusion ledsages af prisstigninger.
Jeg vil også gøre opmærksom på, at det jo er et bredt flertal i Folketinget – helt ud til SF i den side af salen – der går ind for denne fusion nu, der går ind for, at vi skal sælge aktier i DONG.
Det er kun Enhedslisten, der ikke deltager i denne her fusion.
Så jeg tror, vi er vores ansvar meget bevidst på det her område.
Birthe Skaarup (DF), 2004-12-14:
Det vil jeg godt give hr. Preben Rudiengaard ret i, og jeg prøver jo netop også at fortælle, at vi har lavet forskellige tiltag for de medicinske patienter.
Vi vil ikke lave én stor handlingsplan, sådan som Socialdemokraterne vil, vi vil ikke putte én handlingsplan for alle medicinske patienter ned i en kasse.
Svend Auken (S), 2004-12-14:
Som det allerede er sagt, gennemførte vi en række store ændringer sidste år.
Ét punkt kan jeg huske at vi var nogle stykker der advarede imod, og det var tanken om, at man skulle forhåndsanmelde medspørgere til onsdagsspørgetiden.
Det har også vist sig i praksis ikke at være nogen hensigtsmæssig ordning, i hvert fald ikke noget, der har stimuleret en mere livlig debat.
Der har man så prøvet at arbejde sig frem til en kompromistekst her, hvor man som udgangspunkt giver mulighed for, at der kan melde sig to spørgere under selve spørgetiden, når spørgsmålene er gået i gang, men sådan, at formanden skal kunne give plads til flere, hvis det drejer sig om en større aktuel sag.
Vi tror og har tillid til, at dette ikke vil blive en undtagelsesregel; hvis det rent faktisk er en større aktuel sag, så vil den blive brugt.
Men samtidig synes jeg også, der er god anledning til at betone det, vi også var enige om i Udvalget for Forretningsordenen, nemlig at det til syvende og sidst er den til enhver tid værende formand, der har ansvaret for forhandlingen, og skønnet over, om der skal gives ekstra mulighed eller ej, er til syvende og sidst et konkret skøn, som formanden må udøve.
Men vi kan altså give tilslutning til den betænkning, der foreligger her.
Første behandling 30/11 2004.
Der var stillet 1 ændringsforslag i betænkningen.
Uden for betænkningen var der ikke stillet ændringsforslag.
Lovforslaget og ændringsforslaget sattes til forhandling under et.
Ingen bad om ordet.
Afstemning
Ændringsforslaget vedtoges uden afstemning.
Lovforslaget overgik derefter til tredje behandling.
Else Theill Sørensen (KF), 2004-12-14:
Jeg ville bare så forfærdelig gerne vide, hvem er det, der ønsker, at ældre medicinske patienter eller for den sags skyld nogen som helst patienter skal indlægges andre steder?
Der er da ingen, der har talt om indlæggelse på et sundhedscenter i stedet for på et sygehus.
Den behandling, en patient uanset alder, uanset sygdom skal have, og som kræver sygehusbehandling, skal naturligvis være i sygehusregi.
Men man kan sagtens stå med et beslutningsforslag fra oppositionen, hvori der står nogle ting, og sige, at det jo er dokumenteret der, at ...
Jeg har altså ikke hørt nogen sige, at nogen skulle behandles andre steder end på sygehusene for noget, der kræver sygdomsbehandling.
Lene Garsdal (SF), 2004-12-14:
Når jeg sagde det, så var det, fordi det fremgår her af forslaget, som jeg desværre ikke har fået op, at man ville gøre de forebyggende tiltag, som jeg er helt enig i, for de ældre medicinske patienter, sådan at man kunne sikre behandling i eget hjem, så de ikke skulle indlægges.
Når jeg sagde andre steder, så er det, fordi vi tidligere her har diskuteret sundhedscentre, og hvor SF ikke ønsker, at man skal have nogen andenklassessteder, hvor man kan indlægge ældre medicinske patienter.
Har de behov for en sygehusbehandling, så skal de have den bedste, der findes.
Else Theill Sørensen (KF), 2004-12-14:
Fru Lene Garsdal sagde i slutningen af sit indlæg noget om nogle patienter, der kunne få en dårligere behandling ved at blive behandlet andre steder end på sygehuset.
Jeg vil godt spørge: Hvem er det, der har antydet, at ældre medicinske patienter eller for den sags skyld nogen patienter overhovedet skulle behandles andre steder end på sygehusene?
Hvem er det, der har planer om det?
Lene Garsdal (SF), 2004-12-14:
Jeg taler om takstfinansieringen af de offentlige sygehuse, og jeg taler om den udvidede ventetidsgaranti, hvorefter man, hvis man ikke kan få behandling inden for 2 måneder, kan få tilbudt behandling andre steder.
Det er takstfinansieringen, jeg taler om, og det er da klart, at bliver man akut indlagt på en medicinsk afdeling, eller på en kirurgisk for den sags skyld, får man ikke del i takstfinansieringen.
Det er ganske umuligt, for man kan jo ikke vælge noget andet.
Vi skriver den 14. december 2004.
Det er godt og vel 3 år siden, regeringen kom til, og der er i hvert fald gået noget i retning af 2 år og 8 måneder, siden vi første gang bragte meraktivitetsmidlerne i spil, og de har endnu ikke markeret sig på en sådan måde, at der her i Folketingssalen er faktuel indsigt i, hvordan tingene foregår.
Situationen er den, at man ser på, hvad DRGværdien af det, der sker i sygehusvæsenet i løbet af 1 år, er, og hvis den stiger året efter, giver man flere penge.
Det gør man, uanset om det er på det kirurgiske eller medicinske område, og uanset hvilken behandlingsform og hvilken patienttype der udløser meraktiviteten.
Det er sådan, det foregår, og derfor er det rigtigt, som hr. Preben Rudiengaard så glimrende redegjorde for før, at de mange ekstra milliarder, regeringen har understøttet det danske sundhedsvæsen med, kommer både medicinske og kirurgiske patienter til gavn, også de ældre, medicinske patienter.
Det er i øvrigt også rigtigt, at hvis man kigger på statistikkerne, kan man se, at belægningsprocenten på de danske medicinske afdelinger udviser en – jeg skal ikke stå her og oversælge det, men en svagt faldende tendens.
Jeg vil ikke afvise, at der fortsat kan ligge en patient på en sygehusgang et eller andet sted, men jeg kan sige, at der er statistisk belæg for, at der ligger færre patienter på gangene end tidligere.
Det er de hårde facts.
Så er det jo fair nok, at der er uenighed, og fair nok, at nogle vil gøre noget mere, og aldrig er noget af det, vi gør, godt nok, men der bør da i hvert fald være, kan man sige, den rigtige faglighed omkring det, vi diskuterer.
Preben Rudiengaard (V), 2004-12-14:
Jamen nu hopper kæden da helt af.
Jeg har da indtryk af, at fru Lene Garsdal, som også er læge, kender afdelingerne osv.
Der kommer selvfølgelig akutte patienter ind, men når man giver 57 pct. af de midler, der bliver givet, til det medicinske område, er det da at stimulere og skabe meraktivitet.
Det har ikke noget at gøre med de akutte patienter, der kommer ind.
Det har noget at gøre med, at akutte patienter kun skal være der i kort tid, før de skal hjem igen.
Vi har givet de penge, så fru Lene Garsdals argumentation hænger ikke sammen.
Lene Garsdal (SF), 2004-12-14:
Som det også fremgår af forslaget, indlægges langt de fleste af de medicinske patienter jo akut, og derfor kan de ikke få del i en ventelistepulje, sådan som de kirurgiske patienter kan.
Preben Rudiengaard (V), 2004-12-14:
Nu hørte vi jo igen svanesangen om nedprioritering af det medicinske område, selv om jeg troede, at jeg i mit indlæg havde forklaret det på en sådan måde, at også fru Lene Garsdal havde forstået, at der er tilført yderligere midler.
Jeg har her nogle tal vedrørende meraktivitetspuljen, hvor der fra 2002 til 2005 er givet op til 5 mia. kr.
Det er således, at i 2002 var fordelingen af de midler, der blev givet, 50-50, og i 2003 gik 57 pct. af de midler, der blev givet, til det medicinske og de sidste 43 pct. til det kirurgiske område.
Hvordan kan fru Lene Garsdal få det til, at der er sket en nedprioritering?