Helge Adam Møller (KF), 1998-11-04:
Siden dette lovforslag første gang blev behandlet i november
har det været grundigt drøftet mellem partierne.
Der er kommet en lang række høringssvar, og Folketinget har gennemført en værdifuld høring, og derfor er den konservative holdning, at nu skal dette lovforslag færdigbehandles og meget gerne tidligt i denne folketingssamling.
Ved behandlingen af lovforslaget er der især fem spørgsmål, som har optaget den konservative gruppe.
Det første er, at fremtidige undersøgelseskommissioner ikke alene skal kunne nedsættes af regeringen, men også på foranledning af et flertal i Folketinget.
Det synspunkt er der nu tilsyneladende enighed om, og det er vi glade for.
Det andet spørgsmål, der har optaget både os og andre partier meget, har været, om undersøgelsen skal gennemføres for lukkede eller åbne døre.
Vi mener fortsat, at den absolutte hovedregel bør være lukkede døre, og det synspunkt har vi af i hvert fald tre grunde: For det første kan disse undersøgelser ikke sammenlignes med en domstol, hvor retsplejen er offentlig.
De er efter vores mening at sammenligne med en politimæssig efterforskning, som jo netop sker bag lukkede døre.
For det andet er det afgørende, at indkaldte vidner ved, hvilke anklager eller påstande de risikerer at blive stillet over for, og det har jo netop været en svaghed i det hidtidige system, hvor folk nærmest var retsløse.
Man må kende anklagerne for at kunne forsvare sig, og derfor savner det også mening, hvis en person først skal se sig udhængt i medierne på grund af en påstand for måske til sidst, når undersøgelsen er afsluttet, at stå i en situation, hvor den pågældende stort set er renvasket.
Det tredje argument, der taler for lukkede døre, er, at vidner ikke gennem mediernes minutiøse dækning af sagen kan blive påvirket af andre vidner eller indbyrdes afpasse deres vidneudsagn.
Det er selvfølgelig klart, at et sådant standpunkt ikke er særlig populært - specielt ikke i medierne - men vi finder, det er sagligt rigtigt, og netop sagligheden og retssikkerheden lægger vi større vægt på end underholdningsværdien.
Den opfattelse, vi hele tiden har haft vedrørende lukkede døre, er kun blevet styrket - ikke mindst på baggrund af det høringssvar, vi modtog fra Højesterets præsident, Niels Pontoppidan, den 19. august sidste år.
Jeg skal ikke citere høringssvaret en gang til, for det gjorde den konservative ordfører, da dette forslag sidst blev behandlet den 14. januar 1998.
Men Højesteret lagde jo ikke skjul på, at man mente, lukkede døre var den rigtige løsning.
Det tredje vigtige spørgsmål har været dommeres medvirken i disse undersøgelseskommissioner, og vi erkender blankt, at dommere har mange kvaliteter og uddannelsesmæssige og andre professionelle forudsætninger for at kunne lede sådanne undersøgelser godt og effektivt.
Men der er jo det problem med dommerne, at deres deltagelse i disse undersøgelser let medfører en form for domstolsvirkning, og det er der jo ingen, der er interesseret i, idet det kan opfattes som en sammenblanding mellem den dømmende myndighed og efterforskningen.
Vores principielle holdning er derfor fortsat, at det mest korrekte er, at dommere ikke indgår i undersøgelseskommissioner.
Det fjerde spørgsmål har drejet sig om retssikkerheden
Men viser det sig, at vi på et eller flere af de afgørende områder ikke kan finde fælles fodslag, må vi acceptere dette, og så må vi få den nødvendige lovgivning gennemført med det flertal, der måtte være til stede.
Sagen er efter vores mening for vigtig til, at den ikke finder en afklaring i dette folketingsår.