runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Mariann Fischer Boel (V), 2002-05-08:
Nu synes jeg ikke, at et spørgsmål i salen egner sig til en generel drøftelse af fiskeripolitikken.
Jeg er overbevist om, at vi får rig lejlighed til efterfølgende at få en meget intens, intensiv drøftelse af de elementer, der vil komme til at ligge i Kommissionens forslag.
Men hvis jeg skal tage fat i min første besvarelse, er det for regeringen at se et spørgsmål om vægtningen mellem tilpasningen af kapaciteten til de ressourcer, der er til rådighed, for det er selvfølgelig vigtigt, at der også bliver et økonomisk sigte, en økonomisk mulighed for, at vi kan forny vores flåde.
Vi har i dag en gennemsnitlig alder på vores fiskefartøjer på godt og vel 30 år; der sker ikke meget fornyelse.
Forhåbentlig kommer vi da i en situation, hvor det også igen vil være attraktivt for den yngre generation at begive sig ud i et erhverv, hvor der også vil være mulighed for at sikre en fornuftig indtjening. Som det andet element vil jeg sige, at genopbygningen af de truede arter også vil indgå som en meget vægtig del af den nye diskussion.
Kristen Touborg (SF), 2002-05-08:
Tak til ministeren for besvarelsen.
Det er korrekt, at jeg er opmærksom på, at der ikke foreligger et forslag endnu, men jeg synes måske alligevel, at ministeren er lige rigelig bred i sin definition af, hvad bæredygtig udnyttelse er.
Jeg kunne godt tænke mig at komme lidt nærmere ind på: Hvad er regeringens opfattelse?
Hvad er regeringens hensigt?
Eller hvad er det, regeringen har tænkt at sætte ind over for?
Mariann Fischer Boel (V), 2002-05-08:
Det er jo næsten ligesom at vinde i lotteriet at få lov til at være den, der lukker for i dag.
Som svar på hr. Kristen Touborgs spørgsmål skal jeg sige, at formålet med at reducere kapaciteten selvfølgelig er at opnå en bedre balance mellem de fiskerimuligheder, der er til rådighed, og så den kapacitet, som fiskeriflåden har, sådan at vi kan sikre, at fiskeriet kan drives på et bæredygtigt grundlag. Kapacitetsreduktionen er ikke i sig selv tilstrækkelig til at sikre en bæredygtig udnyttelse.
Der vil normalt også være behov for, at vi foretager reguleringer i fiskeriet.
Men hensynet til bæredygtig udnyttelse af ressourcerne er det vigtigste formål med de kapacitetstilpasninger, der finder sted.
Men når man skal vurdere, om der er balance mellem kapacitet og ressourcer, må man også tage hensyn til de økonomiske betingelser, der skal være til stede i fiskeriet.
Desuden skal kapacitetstilpasningen efter min mening ske på en måde, der også tager sociale og økonomiske hensyn, både til den enkelte fisker og til hele fiskerierhvervet.
Jeg tror ikke, at man kan sætte vægte på de forskellige hensyn.
Jeg tror, det er et spørgsmål om en sammenvejning af de forskellige elementer.
Som det næppe er forbigået hr. Kristen Touborgs opmærksomhed, er forslaget jo ikke kommet endnu, men jeg forventer, at det tager udgangspunkt i grønbogen om EU's fiskeripolitik.
Og de tilkendegivelser, der er givet af Kommissionen, har jo været, at reformen i vidt omfang vil dreje sig om en forbedret sammenhæng mellem de ressourcer, der er til rådighed, og så den mulighed, vi har for at udnytte dem.
Kristen Touborg (SF), 2002-05-08:
»Efter hvilke principper mener ministeren, at den forventede kapacitetsreduktion i fiskeriflåden i EU skal gennemføres, og med hvilken vægt indgår bæredygtighed i denne strukturtilpasning?«
Mariann Fischer Boel (V), 2002-05-08:
Jeg ser med nøjagtig samme spænding som fru Ritt Bjerregaard frem til lanceringen af forslaget.
Så vil jeg godt endnu en gang gentage, at regeringen vil gøre alt, hvad der står i vores magt for at sikre, at det forslag, der kommer til behandling i fiskerirådsmøderne, får så god og seriøs en behandling, at det resultat, der måtte komme ud af det, forhåbentlig vil være acceptabelt også for dansk fiskeri.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Ritt Bjerregaard (S), 2002-05-08:
Det er fortsat min opfattelse, at statsministeren burde have engageret sig i denne her sag, og det ser jeg overhovedet ikke som nogen underkendelse af ministeren, men jeg ville have betragtet det som en klar støtte til de foranstaltninger, som ministeren refererer, at ministeren har taget i forhold til det uformelle rådsmøde.
Det er jo nemt at få fat i det tidligere forslag, og derved kan der jo laves tekstanalyser.
Ministeren vil jo nemt komme til at stå i det dilemma, at hvis forslaget ikke er godt nok, går der endnu en tid for det danske formandskab, og det vil sige, at næsten ligegyldigt hvad der sker, har det her betydet, at Danmark står svagere, og så har det betydet, at de fiskeriinteresser, som ministeren skal forsvare, er blevet forsvaret dårligt.
Mariann Fischer Boel (V), 2002-05-08:
Jeg vil gerne vende tilbage til de drøftelser, som jeg havde på det uformelle rådsmøde i Spanien.
Da havde jeg en drøftelse med Franz Fischler, og han sagde til mig - også til pressen - at det var hans klare intention, at det forslag, der ville blive fremsat, ville der ikke blive ændret væsentligt på.
Det vil vel også være naturligt, at landbrugs- og fiskerikommissæren vil være udsat for endog meget stor opmærksomhed i forbindelse med fremsættelse af forslaget, for hvis der er ændret væsentligt i forhold til udgangspunktet, så vil den troværdighed, som Kommissionen jo trods alt besidder, da blive sat under ekstremt pres. Så jeg forventer - det er den melding, jeg har - at forslaget vil komme i slutningen af maj, så vi får mulighed for at behandle det på rådsmødet den 11. juni.
Det er de meldinger, jeg har indtil nu, og jeg vil godt til sidst understrege, at det ikke skorter på regeringens utrættelighed for at sikre, at vi får mulighed for under det danske formandskab at færdiggøre en aftale omkring fiskeripolitikken.
Ritt Bjerregaard (S), 2002-05-08:
Jeg synes, det er udmærket, at Europa-Parlamentet har taget sagen op.
Det, der bekymrer mig, er klart, om der nu overhovedet kommer et forslag den 28. maj, der så er uændret, eller hvor stor indflydelse de lande har haft, som har lavet denne rævekage, som har fået afsat en højtstående embedsmand og har fået udsat et forslag, som jo - hvad ministeren også godt ved - var færdigt, var klart til kommissionsmøde, var behandlet i alle de interne fora, den slags forslag skal behandles i.
Mariann Fischer Boel (V), 2002-05-08:
Jeg var til uformelt rådsmøde i Spanien i slutningen af april måned.
Da havde jeg lejlighed til at drøfte denne her sag, både med Franz Fischler og med mine kolleger, og der var en klar betænkelighed blandt en del af landene med hensyn til, at en udsættelse skulle skabe problemer for færdiggørelse af forslaget. Jeg er overbevist om, at den tætte kontakt, jeg har haft mulighed for at have på det uformelle rådsmøde, har betydet, at der er blevet sat ekstraordinær fokus på denne her sag.
For det er vel i virkeligheden der, muligheden er for at sikre, at denne her sag bliver endevendt.
Jeg mener, man plejer at sige, at hver sten skal vendes, og det er jeg fuldstændig enig i skal ske i denne sag.
Nu er hr. Kristen Touborg jo ved at prøve at trække mig ind i en debat om fiskeripolitikken, og det agter jeg ikke at lade mig trække ind i på nuværende tidspunkt.
Hr. Kristen Touborg fik på udvalgsmødet forleden dag nogle guidelines for, hvilken vej vi bevæger os.
Blandt andet nævnede jeg de flerårige fiskeriaftaler, for det er klart utilfredsstillende, at vi opererer med så kort en horisont.
Men jeg synes ikke, vi på nuværende tidspunkt skal gå ind og diskutere berettigelsen af vores industrifiskeri, om vi skal anvende bundslæbende trawl, eller hvordan vi i øvrigt skal udforme detaljerne i vores fiskeripolitik.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2002-05-08:
Jeg er helt opmærksom på, at tv-indslaget er bragt i april 2002.
Jeg påtager mig også et medansvar for, hvordan det danske sundhedsvæsen ser ud.
Jeg påpeger bare stilfærdigt, at det serviceniveau, der er i det danske sygehussystem i april 2002, jo formentlig også er en slags spejlbillede af den indsats, der nu har været gjort gennem 9 år under en socialdemokratisk regering.
Jeg kan så forstå på spørgeren, at det er der altså ikke nogen grund til at uddele særlig gode karakterer for.
Så må vi jo bare arbejde videre derfra, og vi er som sagt godt i gang.
De 1,5 mia. kr. er jo skruet sammen på en måde, så de også er med til at aflaste hele det medicinske område, hele det elektive medicinske område.
Der er i øvrigt også en fleksibilitet i ordningerne, nemlig at det enkelte amt har en mulighed for, kan man sige, at koble det akutmedicinske med det elektive og derved altså anvende de her midler til i det hele taget at lette på det medicinske område.
Så det vil jeg følge nøje.
Vi vil selvfølgelig også nøje følge, hvilke initiativer amterne tager i kølvandet på de aftaler, der er indgået med den tidligere regering, om den ældre medicinske patient.
Og det første sted at samle op på det er jo i den dialog, vi indleder med amterne her senere på måneden i forbindelse med de årlige økonomiforhandlinger.
Men jeg vil gerne understrege, at det altså er min overordnede vurdering, at redskaberne er til stede.
Det er nu beroende på, at primærkommunerne og amterne finder sammen i gensidig forpligtende samarbejdsmodeller, hvor man så at sige har noget på hinanden, og hvor man forstår, at amterne kun kan give en ordentlig service til den ældre medicinske patient, hvis primærkommunerne løfter deres del af ansvaret og vise versa.
Jette Bergenholz Bautrup (S), 2002-05-08:
Som ministeren selv sagde, så har den tidligere regering jo gjort meget.
Og det her indslag er noget, der var i april måned 2002.
Jeg spørger, fordi jeg er bekymret.
Jeg er bekymret over, at patienterne ligger dels på gangene, dels at der er så mange, der bliver indlagt, uden at der er plads til dem.
Derfor mener jeg også, at det er ressourcer, der bliver brugt forkert; sygeplejersker, der skal gå og flytte rundt på patienterne frem for at give dem den rigtige omsorg.
Jeg var meget glad for at høre ministeren sige, at såfremt der ikke skete noget, ville ministeren tage initiativ til, at der skete noget på den medicinske afdeling.
Kan jeg få lukket lidt op for, hvad det er, der skal ske på den medicinske afdeling?
Line Barfod (EL), 2002-05-08:
Nu taler ministeren om forskning inden for kræftfremkaldende stoffer, allergi og indeklima, og det er jo også væsentligt nok.
Men det, mit spørgsmål i dag går på, er spørgsmålet om sundhedsskadelige stoffer som mangan, der har været på Stålvalseværket.
Jeg vil gerne høre, om ministeren kan bekræfte, at den gruppe af arbejdsmedicinere, som gennemførte undersøgelserne af de ansatte på Det Danske Stålvalseværk, i dag mangler penge til den videre forskning i mangan.
Og så ville jeg gerne høre, hvordan forskningen i problemet omkring mangan kan sikres tilstrækkelige midler til at udvikle metoder til at belyse sammenhængen mellem manganpåvirkning og skader på centralnervesystemet, således at når de mange, der har været udsat for mangan, begynder at få symptomer, også kan få det anerkendt som en arbejdsskade, og selvfølgelig helst, så man helt kan forhindre, at folk bliver udsat for mangan, så de bliver syge af det.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2002-05-08:
Arbejdstilsynet gennemfører som led i den almindelige drift en betydelig indsats over for sundhedsskadelige stoffer, både som led i den almindelige tilsynsindsats og som led i den løbende overvågning af udviklingen.
Når arbejdstilsynet aflægger besøg på virksomhederne, vil de som et naturligt led i tilsynet kontrollere, om reglerne vedrørende sundhedsskadelige stoffer er iagttaget, herunder f.eks. om virksomheden bruger de relevante leverandørbrugsanvisninger, og om virksomheden har truffet de nødvendige foranstaltninger, f.eks. i relation til ventilation.
Derudover følger arbejdstilsynet løbende udviklingen og vurderer herunder, om der er behov for at fastsætte nye grænseværdier.
F.eks. er der nedsat et permanent revisionsudvalg vedrørende kræftfremkaldende stoffer, som ser på, om der er behov for at ændre reglerne.
Arbejdsmiljøinstituttet vil fortsat udføre forskning i sundhedsskadelige stoffer, koncentreret om områderne kræft, allergi og indeklimagener.
Line Barfod (EL), 2002-05-08:
Lige før sagde ministeren, at man måtte skære ned på arbejdsmiljøområdet for at få råd til sygehusene og ældreområdet.
Men det er jo fremgået meget klart, at besparelserne på ulandsbistanden er gået til sygehuse, og at besparelser på råd og nævn er gået til ældreområdet.
Så besparelserne på arbejdsmiljøet er ikke gået til sygehusene og de ældre.
De er gået til de store skattelettelser, der er givet til erhvervslivet på 2,2 mia. kr., og det kommer de, der er ude på arbejdspladserne, så til at betale i form af dårligere arbejdsmiljø.
Jeg vil gerne høre: Når nu beskæftigelsesministeren i et svar på et skriftligt spørgsmål, spm. nr. S 1673, har fremhævet, at arbejdstilsynet i år skal færdiggøre det gebyrbelagte tilsyn i metal-, stålværks- og støberibranchen,
at arbejdstilsynet er bevidst om, at der på støberier og i forbindelse med svejsning vil være behov for en særlig opmærksomhed, og at registreringen af forbruget af f.eks. mangan sker i produktregistret, er det så ikke tankevækkende for ministeren, at det gebyrbelagte tilsyn afskaffes fra den 1. januar 2003, og at arbejdstilsynet generelt vil kunne gennemføre færre tilsyn på grund af nedskæringerne, og at man måske er nødt til helt at afskaffe produktregistret?
Hvordan stemmer det med, at man skulle sørge for, at der blev et bedre arbejdsmiljø, og at man skulle sikre, at der ikke kunne opstå arbejdsmiljøskader svarende til de manganskader, vi har set på Stålvalseværket, og som der formentlig også er store problemer med på støberier og andre steder?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2002-05-08:
Til spørgsmålet om besparelserne på Arbejdstilsynet vil jeg sige, at regeringen jo har prioriteret finanslov 2002 sådan, at vi har valgt at satse på nogle af velfærdssamfundets kerneydelser, bl.a. ældreområdet, sygehuse, barselorlov og de svage grupper.
Det valg berører selvfølgelig alle områder inden for staten og herunder også arbejdsmiljøområdet.
Det indebærer, at Arbejdstilsynet og Arbejdsmiljøinstituttet på lige fod med andre institutioner må effektivisere og prioritere deres indsats i de kommende år.
Denne effektivisering må imidlertid ikke gå ud over fagligheden og de kerneopgaver, den enkelte myndighed varetager.
Den nye struktur i arbejdstilsynet med færre enheder flytter ressourcer fra mursten til tilsynsarbejdet, der er kerneopgaven, og indsatsen over for sundhedsskadelige stoffer i arbejdsmiljøet vil fortsat være en prioriteret opgave i Arbejdstilsynet.
med tværfaglig anvendelsesorienteret arbejdsmiljøforskning af international kvalitet og relevans.
Arbejdsmiljøinstituttet har forsøgt at opnå en bemanding
med god balance mellem det kemisk-fysiske område, det psykosociale område, det arbejdsfysiologiske område og området vedrørende epidemiologi og overvågning og ulykker.
Arbejdsmiljøinstituttet vil fortsat drive forskning inden for sundhedsskadelige stoffer.
Line Barfod (EL), 2002-05-08:
DR-Dokumentar havde jo en udsendelse for nylig om de omfattende manganforgiftninger på Det Danske Stålvalseværk.
Siden da har vi fået stadig flere eksempler på, at problemerne med mangan på de danske arbejdspladser er større end kun på stålvalseværket, f.eks. har SiD's fagblad i sit seneste nummer omtalt en sag fra støberiet Kongeåen i Vamdrup.
Derfor har jeg bedt om at se undersøgelsen, og der fremgår det, at undersøgelsen kun omfatter tre støberier ud af de 94, at kun 24 personer var undersøgt, og at man i undersøgelsen konkluderer, at ud fra eksisterende viden om mangans helbredsskadelige effekter lå det gennemsnitlige blodmangan på et niveau, hvor det ikke kan udelukkes, at der på lang sigt og for gruppen som helhed foreligger en helbredsrisiko.
»Vil ministeren redegøre for, hvad nedskæringerne på Arbejdstilsynet og Arbejdsmiljøinstituttet betyder for indsatsen over for og forskningen i sundhedsskadelige stoffer i arbejdsmiljøet, bl.a. set i lyset af DR-Dokumentars afdækning af manganforgiftningerne på Det Danske Stålvalseværk?«
Skriftlig begrundelse
DR-Dokumentar om manganproblemerne på Det Danske Stålvalseværk dokumenterede med al ønskelig tydelighed betydningen af et effektivt arbejdstilsyn og af forskning i arbejdsmiljøproblemer.
Ud fra denne sag virker det uforståeligt, at regeringen har skåret ned på såvel Arbejdstilsynet som på arbejdsmiljøforskningen.
Særligt hvad angår Arbejdstilsynet, understreger sagen, hvor vigtigt det er med et stærkt uafhængigt tilsyn, når målsætningen er et sundt og sikkert arbejdsmiljø.
Arbejdstilsynets passive rolle over for Det Danske Stålvalseværk har jo medvirket til, at manganproblemerne fik lov til at udvikle sig, til ubodelig skade for de ansatte, og med store økonomiske konsekvenser for både de ansatte og for samfundet.
Henriette Kjær (KF), 2002-05-08:
Altså i og med at der er blevet afsat 500 mio. kr. i år og de kommende budgetår, må man jo nok sige, at der er penge til et generelt løft på ældreområdet, herunder også mere omsorg.
Det viser jo sådan det, vi har lagt op til, nemlig at der skal være frit valg på ældreområdet, og at vi vil have, at kommunerne skal synliggøre deres tilbud til de ældre.
De steder, man har gjort det, der viser det sig, at netop det, at man planlægger bedre, gør, at man får mere frihed til at tage sig af de ældre og dermed også give dem mere omsorg.
Ud over det har vi jo udvidet ledsageordningen, så også mennesker over 67 år kan få 15 timers ledsagelse om måneden, hvis de har behov for det, og det er bestemt mere omsorgstid. Hermed sluttede spørgsmålet.
Jette Bergenholz Bautrup (S), 2002-05-08:
Så vil jeg prøve at spørge på en anden måde.
Jeg vil spørge ministeren: Hvad mente både Venstre og De Konservative eller regeringen med, at man ville sørge for at afsætte penge til noget omsorgstid for de ældre?
at yde til de ældre?
Henriette Kjær (KF), 2002-05-08:
Der er ikke noget i loven, der foreskriver, at man skal gå med den ældre ud og købe ind, og derfor er det også muligt for kommunerne netop at benytte de her afkrydsningsskemaer og tilrettelægge det på en anden måde.
Jeg synes jo, det er meget fornuftigt, at de kommuner, der siger, at de simpelt hen har utrolig svært ved at få hjemmehjælpere, at de har svært ved at få personale til at klare alle opgaver, selvfølgelig prioriterer opgaverne og siger, at den personlige pleje er det vigtigste.
Der kan det så godt være, at man tilrettelægger de her indkøbsordninger på en anden måde, end at man går med den ældre ud og køber ind.
Så det er altså op til kommunerne, bare de sikrer sig, at de, der har behov for, at der bliver købt ind, også får hjælpen, men derfor skal vi da hele tiden følge området, det er jeg fuldstændig enig i.
Der blev nævnt, at de ældre endda uden priser skal sidde og krydse af.
Det er selvfølgelig fuldstændig utilstedeligt, for man skal også som ældre kunne vurdere og tilrettelægge sin økonomi.
Derfor er det da noget, som jeg synes er værd at følge, men jeg må så også sige, at jeg har respekt for de kommuner, der trods alt tilrettelægger det fornuftigt.
Jette Bergenholz Bautrup (S), 2002-05-08:
Jeg vil godt sige tak til ministeren, men så vil jeg sige, at mit spørgsmål sådan set ikke gik på, om de ældre skulle have hjælp til at udfylde en indkøbsliste.
Det gik sådan set på at få støtte.
Når jeg kommer med det her spørgsmål, så er det, fordi både Venstre og De Konservative med tårer i øjnene i fjernsynet oplyste inden valget, at de ville sørge for, at de ældre fik omsorgstid, at de ældre ikke var isoleret derhjemme, men at de fik en støtte, så de i hvert fald også kunne komme på gaden. Derfor forventer jeg, at socialministeren afsætter penge i finansåret 2003, så de ældre kan mærke, at de får den her omsorg, som man talte så meget om både fra Venstres og De Konservatives side.
Henriette Kjær (KF), 2002-05-08:
Der blev spurgt om, hvor mange kommuner der udelukkende henviser til, at ældre kan afkrydse et katalog.
Hverken Socialministeriet eller Kommunernes Landsforening er i besiddelse af statistiske data, der specifikt belyser, hvordan kommunerne lokalt tilrettelægger udførelsen af den personlige og den praktiske hjælp.
Kommunernes Landsforening oplyser, at mange kommuner gennem de seneste år har foretaget en skarp prioritering af ressourceanvendelsen for at kunne tilgodese bl.a. de svageste ældres behov for pleje og omsorg. Som følge heraf har mange kommuner effektiviseret indkøbsordningerne for at kunne bruge ressourcerne til et bedre formål på ældreområdet. Lovgivningsmæssigt er der ikke noget i vejen for, at en kommune i forbindelse med en økonomisk og indholdsmæssig omprioritering inden for ældreplejen beslutter at ændre indholdet af den praktiske hjælp, f.eks. ved at indkøb ikke varetages som hjælp efter servicelovens § 71.
Jette Bergenholz Bautrup (S), 2002-05-08:
Jeg vil da godt begrunde det.
Når jeg har ønsket, at ministeren oplyser, hvor mange kommuner der benytter dette afkrydningssystem, er det netop, fordi jeg mener, det er respektløst over for ældre svagelige mennesker, at de skal afkrydse en indkøbsliste endda uden priser frem for at få tilbudt at følges med hjemmehjælperen på indkøb.
Jeg hørte regeringspartierne inden valget oplyse, at både Venstre og De Konservative straks efter valget, såfremt de fik flertal, ville sørge for en ændring, således at ældre fik den fornødne omsorgstid.
Det har de ældre desværre hverken set eller mærket noget til endnu, men kun hørt om fritvalgsordninger, som absolut ikke giver mere tid til den enkelte ældre borger.
Jeg er bekendt med, at mange ældre meget gerne vil med hjemmehjælperen ud og handle ind, da det at se varerne på hylderne kan give en bedre appetit for de ældre. At gå turen til Brugsen eller Netto med hjemmehjælperen kan være en form for genoptræning og motion.
Herudover kan det give mange ældre bedre livskvalitet at møde naboer eller bekendte på vejen til indkøbscenteret. Mange ældre har svært ved at færdes på gaden uden støtte, derfor sidder de ofte isoleret hjemme uden at komme uden for en dør i uger eller måneder.
»Kan ministeren oplyse, hvor mange kommuner der udelukkende henviser til, at ældre kan afkrydse et katalog for bestilling af madvarer, som bliver udbragt af et privat firma eller lignende, frem for at godkende, at den ældre selv følges med hjemmehjælperen på indkøb?«
Henriette Kjær (KF), 2002-05-08:
Derfor er de halvårlige hjemmebesøg helt afgørende for, at vores ældre har det godt, og at de, der i øvrigt ønsker det, kan blive i hjemmet.
Det er klart, at når vi har fået undersøgelsen, vil vi også vurdere, hvilken praksis der videre skal ske.
Det kan jo være, at det er muligt, at man måske præciserer lidt mere, hvad det er, kommunerne skal gøre.
Men i første omgang synes jeg i hvert fald, det kunne være interessant at få det undersøgt, fordi de tal, der f.eks. er kommet fra Ældre Sagen, er ikke helt gangbare, for det viser sig faktisk, at det er en rundspørge, der er foretaget sådan meget løst.
De skulle bruge oplysninger til noget andet, nemlig til at etablere et samarbejde med kommunerne om, hvordan man så kunne gøre det her bedre.
Men nu får vi det altså sort på hvidt, og så kan vi arbejde videre derfra.
Jette Bergenholz Bautrup (S), 2002-05-08:
Jeg vil godt takke ministeren.
Men jeg vil også sige til ministeren, at det også er meget, meget frugtbart, hvis det bliver sådan, at det ikke bare er, om kommunerne sørger for, at der kommer en skrivelse ud hvert halve år, men at de sikrer sig, at det ikke er 60 pct. eller 70 pct., som det er i nogle kommuner i dag, men at det er alle ældre over 75 år, der i hvert fald får tilbuddet.
Så kan de jo sige fra, hvis de ikke ønsker det, og sige til senere, men de skal have en skrivelse.