runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Yvonne Herløv Andersen (CD), 2000-03-22:
Den bedste løsning var måske, at vi selv tog ansvaret på os igen.
Det er vores familiemedlemmer, det er vores far og vores mor og vores tante og sådan noget, der jo sidder der.
Måske burde vi tage det ansvar på os igen, i stedet for hele tiden at være så nervøs for, hvad de dog kan finde på, dem på det plejehjem.
Jeg tror, man i de fleste tilfælde får det, man har betalt for, men med det, man har valgt at betale for og med den visitation, der er, bliver det jo en meget klinisk behandling.
Det bliver jo omsorg og pleje, som man havde det
før i tiden på en medicinsk afdeling på sygehuset
Det har
man så ikke mere.
Nu kan man, når man kommer på besøg, ikke se meget andet end det, der kan ses med øjet, og der skal godt kendskab til den daglige rutine for at kunne se, hvis man ikke følger den.
Og embedslægerne, som vi havde før, mener jeg heller ikke egentlig var særlig egnede til det her.
Jeg vil gerne gentage - jeg har gjort det næsten hver gang, ligesom den med Kartago - at jeg aner ikke, hvad man skal bruge den embedslægeinstitution til.
Jeg synes ikke, at den laver noget, man egentlig har brug for.
Jeg ved, at der er nogle, der holder hånden over den, men jeg har heller ikke aldrig rigtigt forstået hvorfor.
Jeg vil godt være med til at løse det her problem, og der kommer sikkert mange gode forslag på bordet.
Jeg kunne bedre forestille mig en bestyrelsesløsning, der også involverede de ældre, men ikke mindst også de pårørende.
Og så kan jeg huske, at man, jeg tror, det var i Norge, havde indført, at man kunne komme, hvornår man ville, og kigge.
Med sådan en bestyrelsesmodel med de involverede parter levende engageret, men også med ansvar for det, der skal ske, også meget gerne med et økonomisk ansvar, tror jeg egentlig vi får næsten den bedste model.
Det kan jeg godt blive i tvivl om.
Villy Søvndal (SF), 2000-03-22:
»Kan ministeren oplyse, i hvilket omfang den stigende økonomiske ulighed i en række europæiske lande skyldes nedskæringer i og stramninger af sociale sikringsordninger?«
Skriftlig begrundelse
Den stigende økonomiske ulighed i mange europæiske lande er en dybt bekymrende udvikling, og det har interesse at få afdækket årsagerne.
Forslaget har jo sit udspring i den fælles erkendelse, som Folketingets partier har, nemlig at der er problemer i plejesektoren, ikke forstået på den måde, at der ikke også er en række af plejehjemmene, der fungerer udmærket - jeg tror endda, det er det store flertal - men det er klart, at man jo laver foranstaltninger for at sikre, at også de sidste kommer med.
Jeg synes, det er rart, at forslaget ikke bygger videre på den, synes jeg, illusion, Venstre har haft i en årrække,
om, at bare man udliciterede, så var alle problemer løst.
Den her debat har jo vist, at de samme tilsynsproblemer har været på tre plejehjem, henholdsvis et kommunalt plejehjem i Odder, et udliciteret plejehjem i Farum og et selvejende plejehjem i Nordborg, og derfor er vi så fri, kan man sige, af den mere mytiske diskussion, og kan sådan nærme os realiteterne.
Det synes jeg er befriende.
Det, der så er diskussionen, er, hvordan vi bedst laver et tilsyn, der fungerer.
Dér synes jeg, at Venstre har gjort sig umage med at finde en indviklet model, og jeg synes, det er lykkedes.
Skal de derud begge to, eller skal embedslægen alene give en udtalelse på baggrund af en teoretisk viden uden at have set stedet selv?
Jeg har lidt svært ved at forstå det, også fordi jeg som sagt synes, man bevidst har forsøgt at skitsere en indviklet model, og jeg synes, at anstrengelsen har båret frugt.
Vi foreslår i SF, synes jeg, et meget mere enkelt tilsyn, nemlig at genindføre det plejehjemstilsyn, som Venstre i øvrigt som bekendt har været med til at afskaffe i 1992, for at sikre, at der er nogle, der holder øje med den ene del af det.
Jeg er enig med socialministeren, når ministeren siger, at det her jo kun er den ene del.
Det, en embedslæge er velegnet til, er at holde øje med de hygiejniske forhold; det er medicin, det er mad og sådan nogle ting.
Men den anden del af det, som er vigtig for udviklingens skyld, er noget, en læge ikke nødvendigvis er den bedste til, og det er at holde øje med de plejemæssige dele af et plejehjems dagligdag.
Dér foreslår vi, at man for at styrke det folkelige element på plejehjemmene laver plejehjemsbestyrelser, der er bredt sammensat af beboere, ansatte, pårørende, ildsjæle i et lokalsamfund, politikere, så også de lokale politikere får den tilknytning til dagligdagen, at man så at sige ser dem ude omkring.
Det tror vi er en langt mere dynamisk model i forhold til det, vi synes er hovedproblemet på plejehjemmene i dag, nemlig at omsorgen ikke fungerer godt nok.
Så vi synes, hvis jeg skal konkludere, at Venstres søgen efter at finde det mest logiske svar ikke er lykkedes i forhold til at finde en enkel model.
Birthe Skaarup (DF), 2000-03-22:
Fru Yvonne Herløv Andersen kurserede lidt omkring, hvem der skal sidde i en bestyrelse på et plejehjem.
Og noget af det, vi i Dansk Folkeparti kunne tænke os, var, at der kom en medarbejder ind, at der kom én fra kommunen, at der kom eksempelvis en pårørende ind.
Men noget af det, jeg synes er utrolig vigtigt, er nogle af de frie fugle, nogle af de dér ildsjæle, som vi oplever udeomkring, der virkelig går op i de ældre og sørger for, at eksempelvis nogle af dem, der kommer som fast vagt hos de ældre, kommer og holder hånd en gang imellem og ved, hvordan forholdene skal være. Så vil jeg godt spørge fru Yvonne Herløv Andersen, om hun ikke synes, embedslægerne netop har påpeget nogle af de ting eksempelvis i Århus Amt, hvor det virkelig er gået galt, og det er jo dem, vi netop kan bruge i denne her situation. Embedslægerne har fået frataget nogle af deres forpligtelser, og det var helt fint at kunne få sat dem på denne her opgave igen.
Grete Schødts (S), 2000-03-22:
Jeg har allermest lyst til på Socialdemokratiets vegne at give fuld tilslutning til socialministerens tale.
Vi er fuldstændig enige.
Men jeg skal på vegne af fru Karen J. Klint, da hun ikke kan være til stede, læse hendes ordførertale op: Socialdemokratiet er enig med forslagsstillerne i, at de ældre og handicappede skal have en anstændig behandling, god pleje og værdig omsorg i den kommunale plejesektor, men vi finder dog ikke, at disse mål opfyldes ved at indføre tilsyn, udført af en enkelt sundhedsfaglig gruppe, nemlig de praktiserende læger, eller ved at udvide den faggruppes tilsyn til at omfatte andre faggruppers arbejde. God og forsvarlig pleje og omsorg er ikke kun sammensat af godt sundhedsarbejde. Dette skal naturligvis være i orden, men det kan ikke stå alene.
For at brugerne kan finde glæde og energi til at udnytte flest muligt af egne ressourcer, skal de sociale og de kulturelle og de personlige forhold være i centrum.
For at omsorg kan kaldes god, skal den være nærværende og tilrettelagt i respekt for modtagerens tidligere liv, vaner og traditioner. For at personalet kan tilrettelægge den gode hverdag for den enkelte, forudsætter det en god og tillidsfuld dialog med pårørende i bred forstand.
Det kræver godt tværfagligt arbejde at opbygge denne helhedsorienterede omsorg, så hverdagen reelt tager udgangspunkt i den enkeltes behov, fremfor i bostedets egne traditionelle rutiner.
Kun på den måde vil tilsynet blive sat i forhold til de politiske og faglige målsætninger, som kommunalbestyrelsen har meldt ud til borgerne.
Kommunen skal sammen med brugerne, ældreråd, pårørende, ansatte og andre tilrettelægge, hvordan kommunen vil gennemføre et systematisk tilsyn.
Når tilrettelæggelsen sker i denne åbenhed, vil der opstå den tillid, der skal til, for at tilsynet kommer til at afdække den reelle hverdag, men selve udførelsen af tilsynet skal ske under den fornødne diskretion over for den enkelte borger og tæt på den ansvarlige og den ansvarliges niveau, så der let kan ske den fornødne opfølgning.
Vi tror ikke på den model, der er ridset op i beslutningsforslaget, og kan derfor ikke støtte forslaget, men vi ser frem til en drøftelse af den undersøgelse om tilsyn, som socialministeren har nævnt, for vi er enige i, at det ser ud til, at flere kommuner bør gennemføre deres tilsyn på en bedre tilrettelagt måde.
Inge Refshauge (DF), 2000-03-22:
Jeg er lige ved at sige, at SF's ordfører, hr. Villy Søvndal, kunne have holdt min ordførertale samtidig.
Dansk Folkeparti er selvfølgelig enig i, at vi skal have tilsyn på plejehjemmene.
Vi fremsatte selv et beslutningsforslag den 29. februar i år, hvor vi foreslog, at det var embedslægeinstitutionen, der skulle varetage uanmeldte tilsyn på plejehjemmene.
Det kunne Venstre ikke støtte.
Nu var det jo også en Venstreminister, der i 1991 afskaffede tilsynene på plejehjemmene, som netop embedslægerne udførte, så det kunne måske være derfor, at man ikke igen ville have embedslægerne ind i tilsynene.
Venstres ordfører sagde dengang, at der ikke er penge til at sætte embedslægerne på tilsynsopgaverne, men i Dansk Folkeparti tror vi nu ikke på, at det her fremlagte forslag bliver billigere.
Her skal både de praktiserende læger og embedslægen involveres, så dette forslag er langt mere bureaukratisk end det, Dansk Folkeparti stillede.
Vi vil meget gerne drøfte tilsyn på plejehjemmene i udvalget.
Om det skal være det ene eller andet forslag, må vi se på.
Men selvfølgelig synes vi i Dansk Folkeparti bedst om vores eget forslag, og vi mener selvfølgelig også, at det er det rigtige, men vi er enige i, at kommunalbestyrelser og byråd har ansvaret.
Det ville være den ideelle løsning.
Henrik Dam Kristensen (S), 2000-03-22:
Jeg bliver nødt til at sige til hr. Villy Søvndal, at man altså ikke skal have rejst ret meget rundt i Europa gennem de seneste år uden med det blotte øje at kunne gøre én klar konstatering, nemlig at levestandarden generelt er forhøjet i Det Europæiske Fællesskab, at der har været økonomisk vækst, at der er taget fat på at bekæmpe arbejdsløsheden, osv. osv.
Det, man kunne kalde den generelle levestandard i Europa, er der ingen tvivl om er blevet forbedret.
Så bliver jeg nødt til at sige i forhold til det sidste om, hvem jeg holder med af de to citater, at jeg ikke kan finde et andet ord, men at det nok ikke er det dækkende, når jeg bruger ordet citatfusk.
Men som jeg husker disse artikler, som jeg har også har læst, så husker jeg klart, hvilken indgangsvinkel fødevareministeren, Ritt Bjerregaard, havde til det, nemlig at det skræmmebillede, som nogle, bl.a. hr. Villy Søvndals partifæller, prøver på at stille op i forhold til europæisk integration, ikke har noget på sig.
Sådan læste jeg i hvert fald klart hendes svar, og det er jeg i øvrigt fuldstændig enig med fødevareministeren i.
Villy Søvndal (SF), 2000-03-22:
Jeg tror også, vi på et tidspunkt, hvor vi har lidt bedre tid end nu, skal gøre lidt mere ud af den her diskussion, fordi det er en af de centrale diskussioner også frem mod afstemningen den 28. september.
Det kan jo være smukt nok, at man i forhold til, at det indtil nu har skabt ulighed, ser, hvad virkningen er.
Det kan også være, at der har været for mange konservative regeringer i Europa i 1980'erne og starten af 1990'erne.
Det er det ene mulige svar.
Det andet mulige svar er, at det er de kriterier, der har været påtvungne for at nå ØMU'en, der har været årsag til det.
Det synes jeg må være spændende at få analyseret lidt nærmere på.
Men jeg vil så til slut sige til ministeren, som siger, at det råder man bod på på rådsmødet her i Lissabon, at når jeg læser aviser, så synes jeg da til gengæld, at der er to linjer og svar på, hvad der skal ske.
Det ene svar kan man læse af Ritt Bjerregaard i Politiken den 19. marts 2000.
Hun siger, at der sker ikke noget.
alt sammen ikke til noget.
Det er kun tanker og overvejelser sådan for at berolige.
Og det andet svar kan læse i Politiken den 21. marts
2000 af Helle Thorning-Schmidt fra EU-Parlamentet, der siger, at det her bør blive til noget, og vi vil kæmpe for, at det bliver til noget. Altså en større samordning mellem socialpolitik og arbejdsmarkedspolitik.
De to linjer går i hver sin retning.
Villy Søvndal (SF), 2000-03-22:
Men jeg synes jo, at det er en vigtig diskussion.
Det må det også være for socialministeren sådan ud fra almindelig tilgang til ønsket om at bevare lighedssamfundet.
Og der må man sige, at Kommissionen i sit oplæg er meget skarpere, end socialministeren er.
Den peger på, at en stor del af problemet skyldes nye lavindkomstgrupperinger, altså ikke, at forskellen skyldes, at de velhavende bliver mere velhavende, men at vi får nogle nye lavindkomstproblemer, som er sårbare.
Der er en tendens til, at de på alle punkter har dårligere liv osv.
Ministeren turde ikke byde på selv, hvad nogle af årsagerne er.
Men jeg tror, det har meget at gøre med de krav, man har trykket igennem i en række lande for at tilfredsstille kravene til ØMU'en f.eks. om en mindre offentlig sektor og et mindre underskud, hvor man har skåret på overførselsindkomster i en række lande, og hvor man har trykket den offentlige sektor og sådan nogle ting ned.
Derfor synes jeg også, selv om det er et stort arbejde, at det faktisk er vigtigt at få det belyst som en del af den danske debat frem til afstemningen i september måned.
Jeg vil spørge ministeren, om han deler den opfattelse ud fra interesse både for socialpolitik og ØMU'en.
Jeg synes jo, det er vigtigt, at vi ikke skræmmer hinanden, for det kan man jo blive helt bange ved, men at vi prøver at lave det på reel information.
Der synes jeg faktisk også, det ville være nyttigt at få beskrevet det brud - i virkeligheden er det jo et brud - der sker efter 1980.
Frem til 1980 har vi ifølge Europa-Kommissionen en situation, hvor ligheden i EU-landene bliver større og større, altså et gammelt lighedsideal, der er på vej til at virkeliggøres.
Så sker der et brud i 1980, hvor ulighederne er voksende.
Det er en periode, hvor der har været voldsom drift på den europæiske udvikling.
Og der synes jeg, det ville være et spændende studium at finde ud af: Hvad skyldes det her, som Europa-Kommissionen, ikke SF, altså har konkluderet har fundet sted i perioden
efter 1980
Hvad er årsagen til det?
Er det, at der var for mange konservative regeringer, eller er det, at EU-kravene til den økonomiske politik har tvunget større ulighed igennem?
For når ministeren ser et lighedsbillede, kan man altså også se et Europa, der i stadig stigende grad bliver polariseret mellem store velhavende grupper og de 15-20 pct., der i landene i øjeblikket ikke når med i udviklingen.
Annie Lunde Hansen (CD), 2000-03-28:
Jeg vil gerne svare hr. Keld Albrechtsen.
Nu er det jo sådan, at der vel ikke er nogen landmænd, der bruger det allergiftigste, når de skal sprøjte, de bruger vel alle sammen det, der er mindst skadeligt.
Og vi kunne nu i den nye lov også forske lidt i kemikalier, hvilken virkning de har. Og så vil jeg jo ikke afstå fra her at sige, at man inden for økologien jo også sprøjter nogle ting.
Ole Vagn Christensen (S), 2000-03-28:
Jeg synes også, det var et interessant indlæg, hr. Keld Albrechtsen havde, og jeg synes, at hans forsøg på at sætte fru Vibeke Peschardt op imod undertegnede var vældig genialt gjort - når man er i hr. Keld Albrechtsens sko.
Men jeg vil sige til hr. Keld Albrechtsen: Sådan er verden jo ikke.
Jeg er helt sikker på, at både fru Vibeke Peschardt og jeg er enige om, at der er nogle retninger, der kan gås, men der er også nogle balancer, der skal holdes, hvis ikke det hele, det hviler på, skal falde sammen, fordi vi skal vente på underet.
Derfor må jeg også sige til hr. Keld Albrechtsen, at det forslag til vedtagelse, som han her har fremsat, kan vi ikke støtte.
Henning Grove (KF), 2000-03-28:
Jeg skal naturligvis tage hr. Keld Albrechtsens hilsen med til fru Lene Espersen.
Jeg kan godt forstå, at hr. Keld Albrechtsen er nervøs, når der sker noget, for hr. Keld Albrechtsen har jo den opfattelse, at bare man går i fodformede sko og spiser økologiske varer, så er alle problemer løst.
Hvis hr. Keld Albrechtsen skulle bestemme, så var medicin jo aldrig blevet opfundet eller noget som helst.
Penicillinen ville jo være det rene gift.
Man må overhovedet ikke bruge en teknisk udvikling eller noget som helst.
Nej, man skal gå tilbage til jordhulerne og helst endda gå i træsko, og derudover skal der ikke ske noget.
For det eneste, der er det rigtige, er økologi og økologi og atter økologi.
Thorkild B. Fransgaard (FRI), 2000-03-28:
Hr. Keld Albrechtsen siger, at ude omkring i verden er der nok, der vil betale den rigtige pris for økologiske fødevarer.
Jeg vil gerne have at vide, hvor det er henne, hvis det er sådan, at man bare kommer lidt uden for landets grænser.
SF's ordfører, hr. Jørn Jespersen, tror jeg misforstod mig med hensyn til, at der ingen er, der vil betale den højere pris.
Den pris, der er, vil man selvfølgelig betale, men hvis man skulle betale den virkelige, høje pris for økologiske varer, så tror jeg ikke, at der er flere end de her 2-3 pct., der vil betale den.
Jørn Jespersen (SF), 2000-03-28:
Jeg vil bare tilslutte mig hr. Keld Albrechtsens opfordring til hr. Thorkild B. Fransgaard om at sætte sig ind i emnet, før han udtaler sig om det.
Det er simpelt hen notorisk forkert, alt hvad der bliver sagt: 2-3 pct. er frelste forbrugere?
Alle undersøgelser viser, at op mod 50 pct. af de danske forbrugere jævnlig køber økologiske fødevarer.
Der er så nogle, der hovedsagelig køber økologiske fødevarer, der er nogle, der køber delvis økologiske en gang imellem osv.
Men 50 pct. køber med jævne mellemrum nogle eller mange økologiske fødevarer.
Det var den ene notoriske fejl.
Den anden er om at flyve en time, så er der ingen, der interesserer sig for det.
Det er fuldstændig korrekt, hvad hr. Keld Albrechtsen siger.
Der er et bugnende marked i USA.
Dér kan hr. Thorkild B. Fransgaard formentlig ikke komme på 1 time.
Det kan han ikke engang til England, hvor der virkelig er et stort marked.
Fødevareudvalget var i Italien forrige år: stor interesse, voksende interesse.
Så hr. Thorkild B. Fransgaard bør sætte sig ind i sagerne og tie stille indtil da.
Thorkild B. Fransgaard (FRI), 2000-03-28:
Der findes mange statistikker, det er rigtigt, men jeg vil påstå, at der kun er 2-3 pct., der vil betale for det.
Sådan er det jo.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-03-28:
Nu er hr. Fransgaard støt og roligt på vej ud i det, som Viggo Hørup i sin tid betegnede som det vitterlige vås.
Det, der jo netop er karakteristisk for økologiske fødevarer, er, at forbrugerne, og i stadigt stigende omfang, i flere og flere lande har betalt en pris for økologiske fødevarer, som er lidt højere end den, som findes på de andre fødevarer, og alligevel er salget steget støt og roligt, alligevel er de danske eksportmuligheder i udlandet steget støt og roligt.
Dansk landbrug har været for langsom til at udnytte disse eksportmuligheder, men det er dog ved at komme i gang.
Så til hr. Fransgaard vil jeg sige: Der har faktisk hos forbrugerne vist sig en vilje til også at betale for den kvalitet, som de får.
Jørn Jespersen (SF), 2000-03-28:
Nu hedder forklaringen, at forbrugerne gerne vil købe det, men de vil bare ikke betale for det.
Jeg vil spørge hr. Fransgaard: Hvordan foregår det så? I min lokale Superbrugs på Møn er der en økologiandel på 14 pct. på de vareområder, hvor der er økologiske varer.
Påstår hr. Fransgaard, at de brave mønboere stjæler dem?
Det forstår jeg ganske enkelt ikke.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-03-28:
Nu spørger hr. Fransgaard så, hvor det er henne i verden, man så kan sælge varerne økologisk.
Jamen jeg henviste jo til i mit forrige indlæg, at det nøje er undersøgt af det danske Udenrigsministerium f.eks. i Frankrig, Tyskland og England, hvor det er dokumenteret, at danske økologiske varer lige præcis kan sælges.
Men er sandheden, at hr. Fransgaard simpelt hen ikke har sat sig ind i det materiale, der foreligger, og de undersøgelser af eksportmulighederne, som foreligger, og at hr. Fransgaard derfor udtaler sig om noget, som han ikke ved en pind om. Er det ikke det, der er bundlinjen og konklusionen på den lille debat, vi har haft her?
Thorkild B. Fransgaard (FRI), 2000-03-28:
Til hr. Keld Albrechtsen vil jeg sige, at jeg tror, at jeg ved mere om det, jeg taler om, end han gør.
Jeg er landmand, og jeg har i de sidste 20 år haft den ære at rejse rundt i hele verden med landbrugsmaskiner og har talt med landbrugere rundtomkring.
Og den debat, vi har her i Folketingssalen - jeg har sagt det før - går man ude blandt de almindelige mennesker i verden overhovedet ikke op i.
Når man kommer ud i verden og spørger folk og taler med folk om, hvad de vil med hensyn til fødevarer, så vil de bare meget gerne have det - man skal ikke så langt hen - som man nu skal have for at kunne blive mæt.
Så derfor vil jeg gentage endnu en gang for hr. Keld Albrechtsen: Jeg ved i allerhøjeste grad, hvad jeg taler om.
Christian H. Hansen (DF), 2000-03-28:
Jeg synes måske, at det sidste var lidt interessant, fordi når man nu rejser så meget rundt og er en dygtig forretningsmand, forholder det sig så også sådan, at man i sin forretning har nogle varer, som man ikke kan sælge, og dem bliver man ved med at lagerføre og få nye ind af
hver dag?
For det forholder sig jo sådan, at grunden til, at der er økologiske varer i forretningerne bl.a. herhjemme, jo er, at der er et salg.
Men det kunne måske være, at man i hr. Thorkild B. Fransgaards forretningsverden kun har ting på lager, man ikke kan omsætte.
Ritt Bjerregaard (S), 2000-03-28:
Jeg vil godt indlede med at takke for den debat, vi har haft
her i dag.
Som jeg indledte med at sige det, så regner regeringen jo med at komme med sin fødevareerhvervspolitiske redegørelse, og det er rigtigt, som flere af ordførerne har været inde på, at der var meget inspiration at hente i den debat, vi har haft her i dag.
Jeg synes også, det var opmuntrende at høre, hvor stor enighed der var om, at vi ønskede en høj kvalitet på vores fødevarer.
Jeg tror, det var forespørgeren, hr. Ole M. Nielsen, der tog udgangspunkt i, at det kostede at være foran, men jeg synes, at debatten, sådan som den er forløbet her i dag, har været med til at modificere det udsagn.
Det var meget opmuntrende at se Danmarks holdning under hele denne debat.
Danmark støttede klart de initiativer, der lå fra Europa-Kommissionens side, og det samme gjorde landbrugets organisationer.
Så der var ikke nogen tvivl om, at der var et ønske om, at vi var kommet længere, end vi endte med, med det resultat, der kom ud af det.
Jeg synes, det var opmuntrende med den ansvarlighed, der blev vist.
Jeg er meget enig med de ordførere, der har understreget, at det er vigtigt at få EU med på en lang række af de initiativer og også på en lang række af de forskellige forslag, som vi arbejder med her i Danmark.
Men jeg kan ikke dy mig for at sige, at jeg forstår meget vel, at Kristeligt Folkeparti kan fremsætte det forslag til vedtagelse, vi har på bordet.
Jeg forstår også godt, at Dansk Folkeparti kan støtte det, men jeg forstår ikke, at partiet Venstre kan.
Det hænger jo så især sammen med den første pind i forslaget til vedtagelse, som jo lyder: »Hvordan regeringen vil sikre, at importerede fødevarer lever op til samme krav til fødevarekvalitet, som gælder for danskproducerede varer«.
Det ved Venstre jo lige så godt som jeg, at det kan vi kun i det omfang, vi har en mulighed for at få EU med, og det kan vi selvfølgelig ikke i alle sager.
Der er vi nødt til at gå ind i den dialog og i det demokratiske forløb, den slags beslutninger har, og vi kan selvsagt ikke acceptere formuleringer af denne her art, som jo hænger sammen med, at man i det hele taget er negativ over for det samarbejde, vi har i EU.
Så derfor må jeg sige, at jeg forstår ikke, at Venstre ubetinget kan leve med en sådan formulering.
Jeg forstår godt, at Venstre kan have et behov for at støtte den sidste pind i forslaget til vedtagelse, som taler om de her yderligere midler, der skulle gives på det her område.
Men den første pind mener jeg ligger helt ved siden af den politik, jeg har hørt Venstre føre, og i virkeligheden også den argumentation, som hr. Christian Mejdahl har fremført i debatten her i dag.