runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kim Behnke (FP), 1998-06-25:
Hr. Buksti må snart bestemme sig for, hvilken forklaring vi skal tro på.
I den publikation, som hr. Buksti måske har læst, der hedder »Bedre balance«, og som er fra juni 1998, står der midt på side 5, at årsagen til dette projekt er, at det private forbrug er løbet løbsk.
Det til trods for, at finansministeren den 26. marts udtalte til Børsen, at de seneste nationalregnskabstal fra Danmarks Statistik ikke giver regeringen den mindste anledning til bare at overveje et økonomisk indgreb.
Nu er de næste økonomiske tal fra Danmarks Statistik kommet, og de viser igen, at det private forbrug aldeles ikke stiger.
Det eneste sted, det private forbrug er steget, er i det propagandaskrift, som regeringen udgav den 2. juni på vegne af nogle vurderinger og skøn.
Det var ren propaganda, lige så vel som det er ren propaganda, når regeringen går ind og hævder, at det offentlige forbrug ikke stiger, for hver gang nationalregnskabstallene kommer, så viser det, at det offentlige forbrug er eksploderet.
Der må være anstændighed i dansk politik, og derfor må hr. Buksti snart beslutte sig for, hvilken af alle disse udtalelser og publikationer vi overhovedet skal tro på.
Jacob Buksti (S), 1998-06-25:
Til hr. Thorkild Fransgaard, som er meget bekymret for erhvervslivet: Det er vi sådan set også, og det er jo bl.a. også derfor, at statsministeren har fredspiben fremme.
Til spørgsmålet om, hvad vi vil rette op, for at der kan vindes markedsandele igen, kan jeg sige, at det bl.a. er et af pinsepakkens formål, for økonomien er så overophedet, at der ikke er ressourcer.
Et af problemerne er, at flaskehalsene bevirker, at der ikke er ressourcer til rådighed.
Og så vil jeg da godt henvise til, at Børsen så sent som i oktober 1997 på forsiden udråber dansk erhvervsliv til europamester i produktionsfremgang og -overskud.
Til hr. Frank Aaen: Jamen altså jeg har sagt, hvad vi vil med den dér rapport.
Det er en almindelig opregning af, hvad problemerne er.
Hr. Frank Aaen skulle hellere bruge den rapport til at dokumentere, hvorfor Venstre og De Konservative har store problemer i deres diskussion om offentlige besparelser, for det her viser præcis, hvad problemet er: at der er en sådan almindelig opdrift, så hvis det er sådan, at man vil en almindelig velfærdsserviceudvikling, som vi vil, så er der behov for, at man træffer nogle politiske valg.
Til hr. Thulesen Dahl
blot dette: Jamen vi arbejder på at opfylde de løfter, men det er altså ikke så lang tid siden, at vi har haft den folkeafstemning.
Til fru Birthe Skaarup blot det, at det er rigtigt, at der er udstedt mange løfter, men jeg tror, at det ville være urimeligt at forestille sig, at alle løfterne skulle indfries på de første 100 dage - sådan som Venstre en gang har haft en plan om at gøre.
Vi arbejder på det.
Det kan jeg love ganske sikkert.
Og endelig til hr. Keld Albrechtsen: Jamen det eneste, jeg vil konstatere, er, at hr. Keld Albrechtsen betragter en hvilken som helst udvikling af Unionen som mere union.
Det gør jeg ikke.
Det gør vi ikke.
Derfor kan vi godt have en forbedring af Unionen, men jeg er sikker på, at den forbedring, som vi arbejder på, vil hr. Keld Albrechtsen betragte som mere union, og så er der ligesom ikke rigtig noget at gøre.
Derfor er det eneste, som jeg kan garantere hr. Keld Albrechtsen om, det er, at han får en folkeafstemning, lige så snart der er suverænitetsafgivelse.
Det er det, det handler om.
Helge Adam Møller (KF), 1998-06-25:
Hr. Jacob Buksti stillede et enkelt helt konkret spørgsmål til oppositionen.
Hr. Buksti spurgte: Ville De Konservative og Venstre ikke selv have brugt et spinkelt, snævert flertal, hvis vi havde fået et mandat mere ved valget den 11. marts?
Jo, det ville vi, men det snævre flertal ville have været brugt til gavn for den danske befolkning i stedet for det modsatte.
Det flertal ville have lettet erhvervslivet for byrder i stedet for at øge erhvervslivets byrder.
Det flertal ville have mindsket skattetrykket i stedet for at hæve skattetrykket.
Det flertal ville have belønnet dem, der sparer op til egen pension, i stedet for at straffe dem.
Og det borgerlige flertal ville have skaffet langt mere konkurrence mellem private og offentlige ydelser og langt større valgfrihed mellem enkeltpersoner og familier end det flertal, hr. Jacob Buksti tilhører.
Konkluderende ville det altså have været et borgerligt flertal, der ville have skabt et langt mere dynamisk og frit samfund frem for det stationære og gennemkontrollerede samfund, som hr. Jacob Bukstis snævre flertal lægger op til.
Det er forskellen.
Keld Albrechtsen (EL), 1998-06-25:
Hr. Jacob Buksti siger: Jamen der kommer en folkeafstemning, hvis der bliver suverænitetsafgivelse.
Det ved vi godt.
Det står i grundloven.
Nu har juristerne efterhånden vendt og drejet dette ord
Der kan sagtens gennemføres f.eks. flertalsafgørelser på nye områder, afskaffelse af vetoretten på en række områder, uden at juristerne kalder det suverænitetsafgivelse, men hvor det helt klart er mere union.
Der kan også gennemføres en ændret stemmevægt, så de store lande får mere magt, og så Danmark og Folketinget får mindre.
Det kalder de heller ikke
suverænitetsafgivelse.
Der kan altså gennemføres en masse mere union, uden at juristerne kalder det suverænitetsafgivelse, og så er mit spørgsmål ganske enkelt: I har lovet, at der ikke bliver mere union, vil I vedstå dette løfte, og vil I som minimum garantere, at hvis der bliver mere union, så kommer der også en folkeafstemning om det?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-06-25:
Det er desværre så typisk for den danske EU-debat, at op til en folkeafstemning som den, vi havde den 28. maj, er der ikke grænser for, i hvor høj grad man nu skal lave om på tingene, i hvor høj grad man skal komme det store mindretal, der rent faktisk stemte nej til Amsterdamtraktaten, i møde - også efter den 28. maj fik vi det at vide. Når vi så igen forsøger her under afslutningsdebatten at rejse den debat, som efter socialdemokratisk opfattelse ifølge statsministeren var den vigtigste afstemning, der skulle tages i indeværende folketingssamling, hvad hører man
Ingen verdens ting.
Det eksempel, som man tidligere kunne fremhæve om zoologiske haver, kan man ikke fremhæve længere.
Det trak
Kommissionen i sin tid tilbage som følge af nærhedsprincippet.
Nu har man alligevel fået gennemført det direktiv med socialdemokratisk velsignelse og socialdemokratisk støtte.
Nævn tre konkrete eksempler på, hvor man vil opfylde sine løfter!
Frank Aaen (EL), 1998-06-25:
Jeg skal selvfølgelig takke for den afstandstagen, der var til den fremlagte rapport om den kommunale økonomi år 2005.
Uanset om det er en målsætning eller ikke en målsætning, så viser den rapport jo, hvad der sker, hvis vi bare fortsætter, som det kører i øjeblikket.
Det er jo en fremregning af konsekvenserne af den øjeblikkelige politik, og derfor er det jo en korrekt analyse, at år 2005 er væsentlige dele af den målsætning, regeringen udtaler sig om, skudt i sænk.
Og så er det ikke bare en rapport og en prognose.
Det er noget, der sker hver eneste dag: Lukning af Kommunehospitalet, undervisningsministeren, der vil skære ned på SU'en, strømmen af skrækkelige meldinger om dårlig hjemmehjælp, ventelister til daginstitutioner og hospitaler, en kommuneaftale, som prøver at presse kommunerne til at sætte skatten ned.
Vi ved jo også, at det betyder nedskæring af den kommunale service. Det går altså i den gale retning, og det er derfor, jeg mener, vi da er nødt til at have den debat: Vil vi i den retning, som pinsepakken stikker ud, eller vil vi i den retning, som der i virkeligheden meget klogt er lavet en prognose for i den føromtalte rapport?
Thorkild B. Fransgaard (FP), 1998-06-25:
Den socialdemokratiske ordfører og vor statsminister har sagt heroppefra, at de vil arbejde for fremgang for Danmark, de vil have orden i økonomien.
Ja, vi vil se nogle resultater.
De nyeste tal fra Danmarks Statistik viser, at det offentlige forbrug er løbet løbsk.
Eksporten er ikke bare stagneret, den er direkte faldende nu, men samtidig er det private forbrug også gået i stå.
Alle de ting er et resultat af 5 års socialdemokratisk politik, hvor man har smadret erhvervslivets konkurrenceevne, og derfor kan erhvervslivet ikke sælge det, der er nødvendigt, i udlandet, og derfor har vi ikke den økonomi, som vi skal have her i samfundet.
Erhvervslivet venter spændt på, hvad regeringen agter at gøre for at rette op på de skader, man har gjort, så erhvervslivet måske igen har mulighed for at få nogle af de tabte markeder tilbage ude rundt omkring.
Jacob Buksti (S), 1998-06-25:
Til hr. Jann Sjursen og andre, som er bekymret over selvrosen: Hvis man ikke selv må, hvem skulle så?
Med hensyn til det der billede med fodboldholdet: Jeg sad også og tænkte på, at det da var godt, at de kvalificerede sig.
Man kan så diskutere, om det er angrebet eller forsvaret, der er noget galt med, men vi fik jo trods alt fire points, og det synes jeg sådan set var helt godt klaret.
Til hr. Mogens Andreasen om pasningsgaranti og de regler: Der er sket en kraftig udbygning af børnetilbudene med 130.000 nye pladser over den seneste periode, og det er præcis det, som kommuneaftalerne forsøger at tage højde for.
Til fru Ulla Tørnæs blot det, at jeg bliver helt øm om hjertet, når jeg hører om Venstres og andre borgerlige partiers omsorg for boligejerne og tænker på, hvad det var, man selv gennemførte i 1986 med kartoffelkuren, hvor man på ét år reducerede rentefradragets skattemæssige værdi fra 73 pct. til 30 pct., hvis det er sådan, vi inkluderer den strafafgift, der var med.
Der er ikke planer om yderligere sænkninger.
Så som i andre sager skal fru Ulla Tørnæs altid tro på finansministeren.
Og til hr. Peter Skaarup: Det eneste, jeg vil sige om det, er, at der er ingen planer om at skære ned over for de ældre.
Det står der ikke noget om i kommunerneaftalerne man skal.
Vi har kommunalt selvstyre, som hr. Peter Skaarup om nogen her i salen jo kender til.
Så det er bare med at gå i krig ude i kommunerne.
Til hr. Holger K. Nielsen: Jamen jeg er fuldstændig enig.
Det var præcis det, der var budskabet i min tale: Hvis det er sådan, man vil samarbejde, så skal man også kunne samarbejde om den nødvendige politik.
Hvis man ikke vil den nødvendige politik, er det lidt svært.
Så er det jo, som man også har sagt fra borgerligt hold, at man må jo have en politik.
Jeg har jo læst, at hr. Anders Fogh Rasmussen i flere aviser har sagt, at man må foretage et valg, og det er det valg, vi har måttet foretage.
Holger K. Nielsen (SF), 1998-06-25:
Både hr. Jacob Buksti, statsministeren og også flere borgerlige ordførere har været meget inde på spørgsmålet
om det brede samarbejde her i Folketinget
Der er flere af de borgerlige, der ligesom har antastet regeringen og sagt, at det er for dårligt, at regeringen har lavet pinsepakken sammen med venstrefløjen.
: Er sandheden ikke, at hver gang der skal laves noget nødvendigt i forhold til dansk økonomi, som rammer nogle borgerlige kernevælgere, så løber Venstre og De Konservative skrigende væk?
De løber lige så hurtigt, som franskmændene gjorde i fodboldkampen i går, og de løber væk fra problemerne.
Er sandheden ikke, som vi så det ved finanslovforhandlingerne sidste år, at da det nødvendige skulle gøres, skulle venstrefløjen ind og gøre det?
Da man skulle lave en opstramning sidste forår, hvem skulle gøre det?
Det skulle venstrefløjen.
Da man lavede finanslov sidste gang, hvem skulle gøre det?
Det skulle venstrefløjen.
Da man skulle lave pinsepakke, hvem skulle gøre det?
Betyder det ikke - det er henvendt til hr. Buksti og til de borgerlige - at det med det brede samarbejde forudsætter, at man er villig til at gå ind og gøre det nødvendige?
Og det er De Konservative og Venstre ikke.
Birthe Skaarup (DF), 1998-06-25:
Dansk Folkeparti rejste for ca. 14 dage siden her i Folketinget en forespørgsel bl.a. om ventelister på sygehusområdet.
Vi gjorde det ud fra, at der under valgkampen blev givet mange løfter, og også på baggrund af statsministerens redegørelse ved åbningen af Folketinget, hvor statsministeren bl.a. sagde, at ventelisterne skulle ned.
Hr. Jacob Buksti sagde også her for et øjeblik siden, at vi skulle give en ordentlig service over for borgerne på sygehusene og på hjemmehjælpsområdet.
Nu var Dansk Folkeparti jo ikke indbudt til forhandlingerne om pinsepakken, selv om statsministeren også i sin tale her for lidt siden sagde, at tiden er inde til samarbejde.
Jeg undrer mig selvfølgelig som nyt folketingsmedlem over, at et parti ikke er indbudt, men mit spørgsmål er: Vil pinsepakkens provenu blive brugt til nedbringelse af ventelisterne på sygehusområdet?
Peter Skaarup (DF), 1998-06-25:
Nu er der jo en tendens til, at alle her i Folketinget falder over den socialdemokratiske ordfører, og det er også sket i dag.
Problemet for hr. Jacob Buksti er, at det faktisk er med god grund, at man falder over den socialdemokratiske ordfører.
Det er jo sådan, at regeringen har lavet et makværk af en pinsepakke, som kommer til at ramme i flæng: boligejere, bilejere, alle mulige mennesker her i landet.
Alle bliver ramt af denne her afskyelige pinsepakke, og derfor er der gode grunde til, at hr. Jacob Buksti er i modvind, og jeg vil fortsætte modvinden.
Det er sådan, at hr. Jacob Buksti heroppe fra talerstolen siger, at regeringen ikke har nogen planer om at skære ned over for de ældre.
Jeg vil så spørge: Hvad er det så, regeringen gør?
Er det ikke regeringen, der lige har aftalt nogle rammer med kommunerne, der gør, at kommunerne har planer om at skære ned på hjemmehjælpen?
Har regeringen overhovedet tænkt sig, at kommunerne kan opføre sig meget anderledes, når det er på den måde, regeringen har instrueret dem?
Og vil regeringen og vil hr. Jacob Buksti tale med kommunerne om det her?
Vil regeringen sørge for, at kommunerne lever op til, at hjemmehjælpen skal være i orden?
Endelig vil jeg spørge hr. Jacob Buksti: Københavns Kommunehospital har fået besked om, at det skal nedlægges nu, og at det er regeringen, der ønsker det.
Klaus Hækkerup (S), 1998-06-25:
Efter at have lyttet til debatten vil jeg egentlig godt spørge hr. Jacob Buksti, om regeringen ikke kunne lægge til grund, at der faktisk var bred politisk enighed om behovet
for et indgreb i økonomien og et indgreb over for de stigende boligpriser.
Når Venstres boligpolitiske ordfører, hr. Jens Hald Madsen, allerede den 5. marts i år foreslog at nedkøle økonomien ved at aftrappe rentefradraget, og når De Konservatives skattepolitiske ordfører, hr. Flemming Hansen, samme dag foreslog et stop for belåning af friværdien i private boliger, var det så ikke en tilkendegivelse til regeringen om, at den burde fremlægge forslag på de områder?
Erling Christensen (S), 1998-06-25:
Fordi hr. Jørn Jespersen står heroppe og påstår, at man vil forhindre offentliggørelse af informationer til forbrugerne, behøver det jo ikke at være rigtigt.
Loven forhindrer ikke, at der gives information, og at der bliver gennemskuelighed omkring fødevarer.
SF mangler jo også at dokumentere, at de mangler og svagheder, som man tillægger det her lovforslag, ville kunne blive fjernet ved et SF-forslag.
Derimod har vi i udvalget flere gange fået dokumenteret, at det er en god idé at ændre kontrolstrukturen til et enstrenget system.
Det kalder SF centralistisk.
I Socialdemokratiet kalder vi det muligheden for, at alle danske forbrugere får større sikkerhed for sunde og friske fødevarer.
Det er også vores målsætning i Socialdemokratiet, og det vil det fortsat være, og det viser vi for øvrigt også i udvalgets betænkning.
Og så er det jo glædeligt, når vi nu er ved målstregen, at De Konservative, som støttede det her lovforslag fra starten, trækker Venstre med ind i støtten nu, således at også Venstre støtter det lovforslag og der bliver et meget bredt flertal for det.
Det synes jeg er godt og nyttigt, når nu loven skal gennemføres.
Vi giver vores kolleger ude i kommunerne, bestyrelsesmedlemmerne i miljø- og levnedsmiddelkontrolenhederne, mulighed for at være med til at gennemføre loven i et godt samarbejde, og det vil være nødvendigt, for at vi kan få det bedst mulige resultat ud af det her, som vi også har talt meget om under udvalgsarbejdet, nemlig også at få det bedst mulige miljøtilsyn ud af den her lov, et miljøtilsyn, som stadig væk skal ligge i kommunerne.
Så jeg er glad for, at det er så bredt et flertal, der støtter det foreliggende lovforslag.
Jes Lunde (SF), 1998-06-25:
Jeg er glad for at høre, at Venstre er helt enig i, at det var nødvendigt med et økonomisk indgreb af hensyn til betalingsbalancen; men det, vi jo manglede i talen, var at få Venstres bud: Hvad vil Venstre i stedet for?
Hvis man er så meget imod pinsepakken, hvor vi har lavet en socialt afbalanceret løsning, hvor det er dem, der har de største indkomster, der skal bære byrderne, når der skal gribes ind,
hvad er så Venstres alternativ?
Jeg forstod, at det er noget med offentlige besparelser,
men kunne vi ikke få forslagene fremlagt?
Kunne vi ikke få et forslag fra Venstre, hvor man viste helt præcist, hvordan man gerne vil gribe ind, så det får en lige så stor indvirkning
på betalingsbalancen, som pinsepakken giver?
Det er lidt underligt at høre nu, at Venstre er ved slå sig til riddere som dem, der vil skaffe børnepasning til alle, for det er da en ny ting.
Samtidig med at man vil skære meget ned i den offentlige sektor, begynder man nu også at være det parti, der vil skaffe børnepasning til alle.
Så springer kæden ærlig talt af.
Jacob Buksti (S), 1998-06-25:
Det er også dér, der er en forholdsvis sikker form for værdistigning, som man kan belåne til privat forbrug.
Nu kan jeg forstå, at hr. Kim Behnke går meget op i statistik, så vil jeg bare oplyse hr. Kim Behnke om, at realkreditinstitutionernes private udlån siden 1995, dvs. de sidste to et halvt år, er steget med 150 mia. kr. - 150 mia. kr!
Det kunne jo godt være, at noget af det slap ud i forbrug.
Så til hr. Peter Skaarup: Jamen det nytter ikke noget at blive ved på den facon.
Det er et fuldstændig urimeligt krav, at regeringen skal opfylde alle sine valgløfter fra den 11. marts og her frem til den 25. juni.
Så kunne vi gå på sommerferie, og så havde vi ikke mere at lave.
Det kunne selvfølgelig være, at det var meget godt for en hel masse, men vi har faktisk noget, som vi synes vi skal lave til efteråret, bl.a. en finanslov, hvor jeg er sikker på, at nogle af de emner, som mange har været inde på her i dag, vil få en ret fremtrædende placering. Så skal vi så se, om det er dér, man vil spare.
Det har jeg ikke indtryk af.
Til hr. Christian H. Hansen
Udviklingen i landdistrikterne har været mere positiv end andre steder, og i øvrigt er det sådan, at netop for at tage hånd om det problem, hr. Christian H. Hansen helt rimeligt rejste, står der jo i aftalen, at vi vil sætte ind for at få forbedret trafikforholdene i yderdistrikterne. Så til hr. Flemming Hansen: Det er godt nok stærke ord at bruge heroppefra, vil jeg sige!
Der skal et meget, meget, meget vredt hjerte til for at stå heroppe og tale om usandheder og andre grovheder, og jeg vil sige, at det er klart uretfærdigt, usandfærdigt og langt ud over kanten uvederhæftigt.
Hvem, der har ført samtaler med hvem, er efterhånden en gåde.
Der er nogle, der står og siger, at der er ført samtaler, som faktisk aldrig er blevet ført, og der er nogle, der benægter, at der er ført samtaler, som faktisk har fundet sted.
Jeg har været med i det meste, tror jeg nok, men det kan jo godt være, at der er nogle, der har lavet noget bag min ryg - jeg ved det ikke, men det er jo konspiratoriske folk, vi har med at gøre, især på regeringssiden, ved jeg godt.
Men første gang jeg var inddraget, var den 1. april - den 1. april, skal jeg sige til hr. Flemming Hansen - og hvem, der var orienteret om hvad, ved jeg ikke.
Jeg ved bare, at jeg var orienteret.
Til hr. Tom Behnke: Vi er selvfølgelig meget optaget af det problem, og vi har derfor også i forbindelse med politiforliget rent faktisk givet ekstra midler, som man så kan fordele.
Men vi er helt opmærksomme på, at der er belastede opgaver, som muligvis skal revurderes, og det er også muligt, der i forhandlingerne mellem politiets organisationer og de offentlige arbejdsgivere bør tages hånd om de ting, for det er klart uacceptabelt og urimeligt, hvis det er sådan, at det, at vi sætter flere penge af og vil have et bedre politi, alligevel fører til, at vi får mindre ud af det.
I den forbindelse tror jeg ikke vi kan blive uenige.
Tom Behnke (FP), 1998-06-25:
Der er et område, som jeg synes Socialdemokratiets ordfører også skal bevæge sig ind på, og derfor så vil jeg opfordre til at svare på følgende: Det fremgår af et Ritzautelegram i dag, at antallet af politifolk, der søger om frivillig fratræden fra politiet, er steget dramatisk.
Det er sådan, at allerede på nuværende tidspunkt er der lige så mange politifolk, der har søgt ud af korpset, som der var i hele 1997.
Man havde egentlig forudsat, at styrken skulle have været nede på 10.220
, men man forventer nu, at den når helt ned på 9.950.
Og set i forhold til, at der var et måltal i sin tid fra regeringen, der hed 10.350, er der altså 400 politifolk mindre end forudset.
Dette selv om der bliver stadig flere opgaver og stadig større opgaver, som politiet skal tage sig af.
Se bare på den ballade, der har været med andengenerationsindvandrere f.eks. i Gladsaxe og senest her i Tingbjerg.
Vi har også tidligere på året hørt om Vollsmose, hvor der også har været ganske betydelig uro og uorden, hvor politiet måtte sættes ind, samtidig med at vi jo har haft en række internationale arrangementer og en folkeafstemning, som jo trak store ressourcer.
Har man tænkt sig fra Socialdemokratiets side at blive ved med at presse vores politikorps så meget, at flere og flere søger væk, og styrken dermed bliver mindre og mindre?
Frank Aaen (EL), 1998-06-25:
Jamen jeg er da fuldstændig enig i, at det sammen med V og K bliver endnu skrækkeligere.
Selvfølgelig.
Og derfor gør vi alt, hvad vi kan.
Jeg skal også nok vende tilbage til de borgerlige ordførere, når den tid kommer.
Men det ændrer altså ikke ved, at jeg ikke synes, at hr. Jacob Buksti kan forklare sig uden om, at den rapport, der er kommet om år 2005, og det pres, som ligger dér for at yde en ordentlig offentlig service, altså er en fremskrivning af de målsætninger, regeringen har sat sig for, at der skal afsættes af penge til den offentlige service.
Så det er jo altså regeringens politik, der fremskrives.
Og det er jo også derfor, at folk ikke kan forstå, hvorfor det skal være sådan.
Jeg mener: De mennesker, som vi har været med til at tage lidt penge fra her i pinsepakken, vil jo gerne betale, hvis de kan se, at det så fører til en ordentlig offentlig service.
Men nu skal de opleve, at de bliver plukket og samtidig får en dårligere offentlig service.
Det hænger heller ikke sammen her.
Det er derfor, vi siger, at regeringen bliver nødt til at ændre den grundlæggende meget stramme finansielle politik over for den offentlige sektor, som man har.
Og det er den debat, jeg gerne vil have med den socialdemokratiske ordfører.
Jeg når ikke længere i dag, men vi er faktisk nødt til at tage den debat om, hvorvidt det, som regeringen faktisk har af målsætninger for de offentlige finanser, er klogt.
Flemming Hansen (KF), 1998-06-25:
Jeg undskylder næsten, at jeg blander mig i debatten, men jeg hører endnu en gang, at hr. Jacob Buksti benægter kendsgerningerne i forbindelse med forhandlingerne om pinsepakken, og dermed fortsætter hr. Jacob Buksti sin linje fra i går, som også var fuld af usandheder.
Jeg vil spørge direkte: Var der givet en forhåndsorientering om pinsepakken og dens indhold til Socialistisk Folkeparti og Enhedslisten, før vi andre blev orienteret?
Var der givet en orientering til dem, eller var der ikke?
Det er et meget, meget enkelt spørgsmål at besvare, og det må være muligt for hr. Jacob Buksti at besvare det.
Så spørger hr. Jacob Buksti sådan lidt halvsurt: Hvad er formålet med det her?
Formålet er ganske enkelt at bevise den utroværdighed, der er omkring hr. Jacob Buksti og regeringen i pinsepakkesagen.