runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2003-03-12:
Jeg vil godt sige til hr. Ulrik Kragh, at jeg ikke kaldte hr. Ulrik Kragh naiv, det gjorde jeg heller ikke med de andre Venstrefolk, jeg kaldte jer påstået naive, og det er noget væsentlig andet.
Med hensyn til samspillet mellem vind og vand i Norden er det jo helt klart, at det er et fantastisk positivt samspil, som man har meget stor gavn af miljømæssigt.
Det har
man til gengæld ikke, når man begynder at tale om kul, hvilket hr. Ulrik Kragh også gjorde.
Situationen er jo den, at det skaber to problemer, hvis man accepterer øget eksport baseret på kul og den er baseret på kul og på de dårligste kulteknologier herhjemme.
Det, man skaber, er dels en situation, hvor man øger CO2-udslippet, dels skaber man et stærkt øget affaldsproblem fra røggasrensningen på de her kulkraftværker.
Det kan man se ved at gå tilbage til det tidspunkt i 1996-1997, da Danmark øgede sin eksport meget væsentligt, da faldt genindvindingen af affaldet fra røggasrensningen ganske dramatisk.
Så man skaber faktisk to miljøproblemer.
Så spurgte hr. Jørn Dohrmann: Hvad skal det koste, og hvem skal betale?
Med hensyn til hvad det skal koste, vil jeg sige, at det jo er det, der er en stor diskussion om, fordi vi bl.a. siger, at nogle af de beregninger, der er lagt frem af regeringen, simpelt hen ikke holder, fordi alle parametre ikke er taget med i dem.
Så det er jo ikke et spørgsmål, man heroppefra på et halvt minut kan komme med et enkelt svar på.
Men jeg vil sige, at det i hvert tilfælde er at få de 120 kr., som er sat som det nuværende pejlemærke, højere op, op på noget, hvor man kan sige, at det har en stærkere faglig begrundelse, f.eks. den, der blev lagt frem i det store Eksterniprojekt i EU, hvor man skød på, at et rimeligt niveau, hvis man skulle betale for klimaeffekten, ville være et sted mellem 130 kr. og, så vidt jeg husker, 320 kr. pr. t CO2.
Helga Moos (V), 2003-03-12:
Jeg vil gerne medgive, at det er vanskeligt, men det er også derfor, vi skal have boret i det.
Det, jeg taler om, er, at hvis nu Rusland gennemfører energieffektiviseringstiltag, det vil sige, at de selv går ind og gør det, så vil den reduktion, som de selv udfører, blive certificeret under landekoden.
Jeg ved godt, der er koder for JI-projekter og CDM-projekter, som fru Anne Grete Holmsgaard var inde på, men der, hvor de selv går ind og gør det, er jo det, vi så ikke kan få med ind, og det er det, jeg så spørger om.
Er det sådan, at fordi Rusland er blevet så fattigt efter 1990, kan de ikke få deres egne energieffektiviseringstiltag; så kan de ikke få lov til at sælge dem?
Jørn Dohrmann (DF), 2003-03-12:
Det må man vide, når man har været med som støtteparti for den tidligere regering.
Det kunne jeg godt tænke mig at vide.
Så kunne jeg også godt tænke mig at vide
: Hvad er CO2-udslippet, den totale mængde?
Så kunne jeg også godt tænke mig at vide: Hvad var prisen?
Hvad har det kostet op gennem årene for den danske befolkning krone-øre-mæssigt?
Det forventer jeg også at SF kan svare på.
Så svarede SF ikke rigtig på, hvem der skal undvære, når de her penge skal findes.
Jeg ved ikke, om man bare undgik spørgsmålet, eller om man ikke ville svare, men jeg håber på, at man nu vil tilkendegive, hvem det er, der skal lades tilbage.
Hvem skal stå tilbage i køen, når der skal opereres?
Eller hvad er det, man prioriterer højest?
Ulrik Kragh (V), 2003-03-12:
Som en af de naive Venstrefolk, der ellers sædvanligvis sætter stor pris på fru Anne Grete Holmsgaards evne til at sætte sig ind i mere komplicerede tekniske ting,
vil jeg spørge fru Anne Grete Holmsgaard, om ikke den miljøgevinst, som fru Holmsgaard siger er ikkeeksisterende, ikke er der i den koordination, der er imellem vandkraft i Norden, vindkraft i Danmark og kulkraft i Danmark, som sikrer, at elforbrugerne til enhver tid har strøm, når de trykker på stikkontakten.
For er der tørke, så er der ingen strøm, og er der ikke vind, så er der ingen strøm, og hvis de to ting falder sammen, så er der kun kul tilbage.
Hvis man laver den teknologioverførsel til østeuropæiske lande og dermed kommer i en situation, hvor man ikke bare vinder på CO2, men hvor man også vinder på nærmiljøet, så vil man alt andet lige blive vinder alle steder, og det er immervæk en miljøgevinst, der er til at tage og føle på og til fornuftige penge.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2003-03-12:
Hr. Dalgaard spurgte mig, om det ikke var fuldt ud lige så godt at reducere CO2 i et andet land.
Men hele humlen i det her er jo, at køb af varm luft ikke fører til nogen reduktion.
Det er det, der er problemet.
Det fører kun helt sikkert til én ting, hvis man f.eks. køber det i Rusland, og det er, at Putin og hans venner bliver lidt rigere, og pengene kan de sådan set bruge frit til krigsførelse i Tjetjenien eller til hvad som helst.
De er overhovedet ikke forpligtet til at bruge dem til reduktion af CO2-udslip.
Sådan er mekanismen.
Den anden årsag til, at det her er så forbandet, er jo, at hvis det skal lykkes at få resten af verdens lande med, er det alfa og omega, at de lande, der står for det største udslip pr. indbygger, går foran og viser, at de er villige til at reducere hjemme hos sig selv.
Hr. Kim Andersen spurgte mig: Er det virkelig SF's holdning, at man skal piskes med ris?
Nej, fy da da, jeg kan næsten ikke forestille mig noget værre.
Det skulle da lige være en enkelt ting, og det var, hvis man blev pisket med påståede naive Venstrefolk hver dag, det ville være ganske grusomt.
Fru Helga Moos spurgte mig: Er det muligt at skelne mellem de kvoter, der handler om rene emissionshandler, og de kvoter, der er koblet sammen med CDM og Joint Implementation? Sådan hørte jeg spørgsmålet.
Hvis ikke det er rigtigt, må fru Helga Moos kommer herop en gang til.
Men så vil jeg blot sige til hr. Eyvind Vesselbo, som jeg ikke fik svaret i første omgang: Det blev faktisk oplyst under den tekniske gennemgang - som ikke var et samråd - at den besparelse, der har fundet sted fra 1990 og til nu, den reduktion er på 12-14 mio. t CO2.
Det blev samtidig oplyst, at det faktisk ikke er muligt at lave det samlede regnestykke, der hedder, hvad det har kostet.
Det sad hr. Vesselbo selv og hørte på, og derfor er der ingen grund til at spille naiv heroppe fra talerstolen.
Helga Moos (V), 2003-03-12:
Jeg vil gerne spørge, om det er muligt at skelne mellem nogle kvoter, der skyldes en nedgang i den økonomiske aktivitet, og nogle, der skyldes andre faktorer som f.eks. specifikke energieffektiviseringstiltag forstået sådan, at hvis Rusland selv gennemfører tiltag på energieffektivisering og på den måde får frigjort noget CO2-udledning, må det så ikke omsættes?
Det, der sker, er jo, at Rusland får skrevet nogle certifikater på, at de har opnået en nedgang i deres CO2-udledning, og de certifikater må de selvfølgelig så sælge.
De indgår i EU-kvotemarkedet på et tidspunkt, og til sidst kan vi ikke spore, hvad der er årsag til, at det kom ind.
Kim Andersen (V), 2003-03-12:
Jeg må sørme indrømme, at jeg heller ikke rigtig forstår det.
Vi står med et globalt problem, vi laver en international aftale, og så synes SF og fru Holmsgaard, at vi skal løse problemet i Danmark.
Det er, som om fru Holmsgaard synes, at vi danskere skal piskes med ris fra morgen til aften, alene for at vi selv bagefter kan nyde smerten.
Det er da en virkelig positiv politik at byde landets befolkning.
Jeg må indrømme, at jeg altså ikke forstår det.
SF er blevet et rigtigt internationalt parti, europavenligt, giver mandat til internationale aftaler, og når de så kommer hjem, så skal vi alligevel løse hele baduljen selv.
Jamen hvor er fornuften?
Til sidst: Forudsætningen for et marked er, at der er en køber og en sælger.
En sælger afleverer en vare, vedkommende ikke kan bruge, og får en pris, som man kan lave teknologiudvikling for.
Når den teknologiudvikling medfører, at man får en vækst i samfundet, som gør, at man skal bruge mere energi, så tvinges man til med Kyotoprotokollens mekanismer at udvikle nogle besparende energiformer og energiteknologier, og derved får vi samlet set en CO2-reduktion.
Se, det er logikken, og det er i og for sig jo også det, som SF bekender sig til som internationalt parti.
Per Dalgaard (DF), 2003-03-12:
Jeg vil følge lidt op på begrebet: Hovedparten af CO2-reduktionen skal ske i Danmark.
Jeg har svært ved at forstå, hvorfor det ikke er lige så godt at fjerne CO2 fra de fattige østeuropæiske lande, som ikke har råd til at investere i nye moderne kraftværker, så de kan komme op på niveau med os i løbet af ganske kort tid, at man ikke dér kan reducere den CO2 ved at hjælpe dem, bygge nogle filtre på, og hvad ved jeg.
CO2-reduktion er vel lige god, uanset om den foregår i Østeuropa eller i Danmark.
Jeg har godt nok set, at i det forslag til vedtagelse, som fru Anne Grete Holmsgaard også deltager i, står der, at det er reduktionen af udslippet af drivhusgasser i Danmark.
Man kan vel ikke lige sætte sådan en mur op og så sige, at nu tager vi det kun lige i Danmark.
Atmosfæren hænger jo sammen.
Og derfor igen: Er det ikke lige så godt at fjerne det i de gamle østeuropæiske lande som i Danmark?
Martin Lidegaard (RV), 2003-03-12:
Først til hr. Per Dalgaard: Som jeg husker det, er det ca. 24 pct. af den samlede CO2-udledning, der stammer fra transportsektoren, heraf er det 15 pct. fra bilerne.
Der findes mange modeller.
Det er klart, at pendlingen til og fra de store byer er et sted, hvor man kan sætte ind, og hvor det samtidig bliver behageligere for folk, da de ikke skal sidde i bilkøer osv.
Man har lavet flere beregninger bl.a. på, hvordan man i forhold til København kunne nedsætte op til 2 pct. af udledningerne fra transportsektoren ved forholdsvis få indgreb, men det vil føre for vidt at gå i detaljer her.
Fru Aase D. Madsen siger, at når kommunerne skal nedbringe deres gæld, skal vi også.
Det er vi meget glade for at Dansk Folkeparti synes.
Men nu skal Dansk Folkeparti huske på, at det jo ikke er alle pengene, kommunerne skal bruge til nedbringelse af gælden, for de kommuner, der virkelig scorer kassen på det her, har jo hurtigt nedbragt deres gæld, så de har masser af penge tilbage.
Det er det, jeg synes er pointen.
Vi vil tilgodese de selv samme forbrugere, som har betalt regningen én gang.
I øvrigt vil jeg lige sige, men det er bare helt afklarende, at vi ikke vil bruge hele provenuet, men en del af det.
Resten går til nedbringelse af statens gæld.
Til sidst igen til fru Helga Moos: Vi medvirker gerne.
Jeg tænker ikke på at udskifte hele den danske produktionssektor, men hvis ikke jeg tager helt fejl, er der faktisk ret mange af de nuværende kraft-varme-værker og i særdeleshed de små, som kan switches over på gas.
En større udnyttelse af gasnettet giver samfundsøkonomisk set lavere tariffer, så der er en hulens masse CO2 at spare dér på en fornuftig måde, både hos de decentrale og hos de store værker.
, så vi på den måde fremmer en bedre udvikling af gassen?
Ole Sohn (SF), 2003-03-12:
To bemærkninger.
Den ene er af hensyn til historieskrivningen.
Derfor tror jeg ikke, det er klogt af ministeren at blive ved at sige: Jamen det gør ikke noget, vi skærer lidt hist og pist, det er kun facetter og småting.
Det er jeg ikke helt sikker på holder i længden, eller rettere: det er jeg hundrede procent sikker på ikke holder i længden.
Men jeg er heller ikke sikker på, at det holder for ministeren i længden, så derfor tror jeg det vil være klogt, at vi sådan tager en lidt anden debat og i fællesskab er med til at præge den øvrige del af Folketinget fra kulturordførernes og kulturministerens side.
Hans Christian Schmidt (V), 2003-03-12:
Selvfølgelig igen uden at jeg går ind i debatten, men på det direkte spørgsmål vil jeg gerne svare: Nej, det er umuligt.
Selv om man gerne ville, kan man ikke skelne mellem, hvilke kvoter der skyldes en nedgang i den økonomiske aktivitet, og hvilke der skyldes andre faktorer.
Så jeg må sige, at det har fru Helga Moos ret i.
Det er faktisk sådan efter FN-reglerne - for det er jo der, man skal finde reglerne - at enhver kvote vil få en unik tal- og bogstavkode.
Koden vil både vise, i hvilket land den købte kvote oprindelig er udstedt, og om der er tale om en projektkredit fra Joint Implementation eller Clean Development-projekt, og den unikke kode vil følge kvoten eller kreditten i hele dens levetid.
Men det vil dog ikke fremgå af den unikke kode, om det er en kvote, som f.eks. Rusland sælger, fordi Rusland har gennemført specifikke energieffektiviseringstiltag, eller fordi de har kvoter at sælge ud af efter det økonomiske kollaps i 1990'erne.
Det vil kun fremgå, at kvoten er fra Rusland.
Det internationale Kyotosystem stempler ikke kvoter fra de enkelte lande, hvad enten de kommer fra Rusland, Danmark eller Canada, som gode eller dårlige.
Det er der jo så, hvis jeg bare må være polemisk et kort øjeblik, en grund til, fordi alle kvoter er lige gode for miljøet.
Jytte Andersen (S), 2003-03-12:
Ministeren er tilsyneladende glad og stolt over at være den minister, som har skåret ned på et, ja, tidligere højt kulturbudget, og det var med meget stor stolthed, at den tidligere regering faktisk opprioriterede kulturen igennem 1990'erne.
Det var et meget bevidst valg, vi foretog, både at investere i vores store kulturinstitutioner, Det Kongelige Bibliotek, Stærekassen og mange andre ting.
Så den frase med, at det jo er steget så meget, og det kan ikke blive ved med at gå, hænger også sammen med, må jeg sige til kulturministeren, at der blev investeret i nogle bygninger, som vi alle sammen har meget stor glæde af, og at der skete en opprioritering af kulturmidlerne til støtte også for unge kunstnere.
Jeg synes faktisk, det er meget trist at høre en kulturminister, som tidligere ikke har syntes, at pengene var tilstrækkelige, da der var en anden regering, nu sige, at man skal være glad og stolt over reduktion af kulturbudgetterne.
Jan Trøjborg (S), 2003-03-12:
Jeg kan kun igen kvittere for hr. Helge Adam Møllers svar.
Jeg synes, det var vældig begavet og fremadrettet.
Jeg vil gerne spore hr. Helge Adam Møller lidt ind på konsekvenserne af at gennemføre de helt nødvendige ændringer, som hr. Helge Adam Møller argumenterer for.
Derfor vil jeg spørge hr. Helge Adam Møller, om han ikke er enig med mig i, at det vil betyde nogle store konsekvenser for reserven, for mobiliseringsforsvaret og dermed også for rekruttering til mobiliseringsforsvaret, og at man derfor er nødt til at se på antallet af værnepligtige, man rekrutterer til mobiliseringsforsvaret.
Man kan ikke have så stor en mobiliseringsstyrke, hvis man skal satse så stærkt på udrykningsstyrke, professionelle soldater, der kan deltage i en sådan udrykningsstyrke, og moderne, deployerbart materiel.
Tingene skal jo hænge sammen økonomisk, som hr. Helge Adam Møller også sagde, og derfor vil jeg spørge hr. Helge Adam Møller, om ikke hans tanker medfører nogle ganske store konsekvenser for reserven, for mobiliseringsforsvaret.
Villy Søvndal (SF), 2003-03-12:
Der er ganske specielle mærkesituationer i verdenshistorien, som man skal lægge meget mærke til.
Det var en meget sjælden tale, som blev holdt af hr. Helge Adam Møller, meget sjælden.
Jeg har på det sidste læst oplæg, nu skal jeg ikke nævne navne, der meget parallelt, også næsten ordlydsmæssigt, svarede til hr. Helge Adam Møllers tale.
Det er ikke tid til konsolidering, tror jeg, hr. Helge Adam Møller sagde, det er tid til ændringer.
Meget enig.
Der skal være færre eskadriller, færre kampvogne til enheder, alle tre værn skal berøres af det, der skal ske.
Meget enig.
Meget konservativ, i ordets værste forstand, tankegang, skal bortrationaliseres, meget enig.
Og derfor synes jeg egentlig, at hr. Helge Adam Møllers hele oplæg nødvendiggør, at jeg på SF's vegne kommer med et tilbud, nemlig et tilbud om for De Konservative at deltage i et meget bredt forlig, nemlig med SF.
For hvis de her taler ikke kun var sådan afskrift af forskellige småskrifter, der cirkulerer i farvandet p.t., men virkelig var alvorlige bud på, hvordan fremtidens forsvar skal formes, så er hovedparten af det, hr. Helge Adam Møller gav udtryk for, overvejelser, som er helt centrale for SF med hensyn til, hvor vi skal placere os fremover.
Så vi kvitterer for en spændende tale.
Helge Adam Møller (KF), 2003-03-12:
Jeg siger da tak for de pæne ord, fra både hr. Jan Trøjborg og hr. Morten Helveg Petersen og hr. Per Kaalund.
Når jeg sagde, at der skulle gøres op med konservativ tankegang, så var det såmænd ikke så meget i partimæssig forstand, i manuskriptet står det i gåseøjne, men never mind, det er jo lige meget.
Det, der for os er det afgørende, og som jeg fornemmer, at det er for alle de partier, der er med i det nuværende forsvarsforlig, og også for enkelte partier udenfor, er at sikre, at det forsvar, vi har i fremtiden, er et forsvar, som er gearet til den verden, vi lever i, og de trusler, som vi kan forudse, uden at vi helt sætter over styr, at verden igen kan svinge 90 grader.
Derfor skal vi selvfølgelig sikre os, at vi ikke river et eller to ben helt væk, således at vi ikke har mulighed for igen at skifte vægt, hvis det skulle vise sig.
Så var der et par korte, direkte bemærkninger.
Lad mig nu sige, at talen såmænd ikke er så ny igen, men det er jo svært indimellem at blive refereret.
Jeg holdt næsten den samme tale for SFO-hæren ovre i Middelfart for 5 måneder siden, jeg holdt den for NATO Defence College den 30. maj
herude, godt nok på engelsk, men hvor jeg sagde stort set de samme ting.
Det er jo i og for sig lige meget, hvem der inspirerer hinanden.
Det vigtigste er, at vi finder et forsvar, der er endnu mere effektivt og målrettet end det, vi har i øjeblikket.
Og så den næstsidste: Hr. Morten Helveg Petersen spurgte, hvilke tanker vi har gjort os om EU-forsvaret i fremtiden.
Ja, det er jo ingen hemmelighed, at vi ønsker forbeholdene væk, jo før jo bedre, også forsvarsforbeholdet.
Og jeg konstaterede jo, at alle partier her sagde, at ingen ønskede en EU-hær; det gjaldt Socialdemokratiet, det gjaldt Dansk Folkeparti, det gælder også os, og jeg mener også, det gælder De Radikale.
Det, EU er ved at bygge op, er en udrykningsstyrke på 60.000 mand.
EU har samlet, når vi tager de nye lande med, ca. 3 mio. soldater.
Det er altså 2 pct. af soldaterne, som skal stå til rådighed for at løse opgaver som eksempelvis i Makedonien eller i Bosnien eller i Kosovo.
Og der må jeg indrømme, at der er vi nærmest ligeglade, om det er NATO eller EU eller andre, bare, hvis der er nogle relevante opgaver, at de bliver løst. Og så det allersidste: Hr. Per Kaalund sagde, at nyt materiel har en pris.
Jeg er glad for Socialdemokratiets udmelding om, at man regner med det samme budget som udgangspunkt.
Det synes jeg er en ny melding og en god melding, men hvis man har markant færre enheder, ja, så er der selvfølgelig også mulighed for, at de enheder, man har tilbage, også kan få både en bedre uddannelse og bedre materiel.
Per Kaalund (S), 2003-03-12:
Jeg synes da også, at jeg vil kvittere for hr. Helge Adam Møllers tale her i dag, og jeg kan da forestille mig, at de kommende forligsforhandlinger måske vil give ministeren større problemer med De Konservative end med os, men det vil jo vise sig.
Endelig vil jeg bare stille et enkelt spørgsmål
: Alt det her nye materiel, højteknologisk, veludstyret, veludrustet osv. har jo også en pris, det vil sige omregnet til kroner.
Morten Helveg Petersen (RV), 2003-03-12:
Jeg føler også trang til at kvittere for den konservative ordførers tale, som var meget flot.
Det var jo meget flot.
Det skyldes måske, som den konservative ordfører selv siger, at der kræves et brud med konservativ tankegang, at talen var så vellykket, som tilfældet var, alt mulig ros til dét.
Et enkelt spørgsmål omkring EU, som vi har tværet lidt rundt i tidligere: Hvordan ser den konservative ordfører de fælles udfordringer og muligheder inden for EU-samarbejdet i de kommende år?
Jan Trøjborg (S), 2003-03-12:
Hr. Helge Adam Møller er en dygtig soldat, og jeg må jo sige, en tænksom politiker.
Det var en aldeles fremragende tale, hr. Helge Adam Møller holdt her fra Folketingets talerstol.
Jeg kan kun kvittere for en tale, der helt og fuldt er i overensstemmelse med den tænkning, der ligger i det socialdemokratiske forsvarsudspil.
Fremragende, intet mindre end en fremragende tale.
Jeg vil gerne spørge hr. Helge Adam Møller, om hr. Helge Adam Møller er enig med mig i, at det, der må være formålet med det kommende arbejde, må være, at alle elementer, der indgår i debatten, kan få en seriøs analyse, herunder totalforsvar og herunder også forskellige former for rekrutteringsmodeller til forsvaret.
Søren Krarup (DF), 2003-03-12:
Jeg må tilstå, at Bosnien-episoden ikke står mig helt klart, men jeg synes så, at jeg kan sige i al almindelighed, at jeg synes, det er rimeligt, at man griber ind til beskyttelse af en truet part i en borgerkrig.
Vi har jo også gjort det tidligere.
Jeg husker fra min
soldatertid, at der var der noget, der hed Gaza, og der var også noget, der hed Cypern, hvor man altså stillede styrker til rådighed for at prøve på at opretholde en form for fred
Det synes jeg er ganske i orden.
Det er ikke nogen operation af samme art som f.eks. EU her.
Det er stadig væk en international styrke, der sigter efter at skabe fred i et ufredeligt område, men som altså stadig væk bygger på en forsvarsalliance, hvor man ikke overskrider den enkelte stats suverænitet.
Helge Adam Møller (KF), 2003-03-12:
Først til hr. Villy Søvndal, der nu melder sig som et - jeg skulle lige til at sige seriøst, men i hvert tilfælde som et bud på et forligsparti.
Jeg tror alligevel, hr. Villy Søvndal skal læse talen én gang til.
Jeg går også ud fra, at der ikke skal anvendes mindre på forsvaret, det vil jeg godt sige meget klart, men hvis SF er med på de to ting, bliver det jo en endnu mere spændende debat.
Lad mig så sige om de værnepligtige: Det vil jeg godt vende tilbage til i anden omgang og bruge 1½ minut af de 3 minutter, jeg har dér, til at sige lidt om De Konservative og værnepligten.
Det kunne jeg ikke nå at få med i de første 5 minutter.
Så til hr. Trøjborg, der spørger: Vil det ikke få konsekvenser, de tanker, jeg har redegjort for her, for mobilisering i forsvaret, for værnepligtige og for forsvarets reserve?
Jo, det vil det.
Det vil selvfølgelig betyde, at vi har et mindre mobiliseringsforsvar; alt andet vil ikke hænge sammen.
Det vil også betyde noget for forsvarets reserve, og det vil betyde noget for værnepligten.
Men sådan som jeg ser det - og det vil jeg komme tilbage til - vil det betyde, at vi kan have en kortere værnepligtstid og derfor indkalde
betydelig flere af dem, der er egnet til værnepligtstjeneste, og det vil yderligere skabe et endnu mere effektivt forsvar.
Søren Krarup (DF), 2003-03-12:
Lad mig svare ganske klart på det sidste: Vi vil ikke deltage i nogen EU-operationsstyrke.
Vi vil deltage i et internationalt forsvarssamarbejde som det i NATO, men vi vil ikke deltage i en EU-forsvarsstyrke, hvis erklærede formål til syvende og sidst er Danmarks ophævelse som nation, som selvstændigt land.
Jeg er modstander af missionsselskaber, især når de bruger våben til at forsøge at omvende folk.
Irak er noget andet.
Det er den vestlige verdens selvforsvar imod en terrorisme, der truer selve nerven i Vesten, og det er klart, at her er vi med i en international styrke på samme måde - jeg kan supplere hr. Søvndals hukommelse - som vi også har været det i Afghanistan.
Det er til syvende og sidst en forsvarsaktion, men Kosovo var noget andet.
Dengang var jeg som sagt ikke medlem af Dansk Folkeparti, men jeg sagde nej til det, fordi jeg syntes, det var en afsporing af NATO's oprindelige formål, som var en forsvarsalliance, mens NATO i Kosovo blev brugt til en form
for mission for menneskerettighederne
Jan Trøjborg (S), 2003-03-12:
Det er ikke, fordi jeg ikke kan høre, hvad hr. Søren Krarup siger, men jeg vil gerne stille det meget simple spørgsmål: Vil Dansk Folkeparti indgå i en forsvarsaftale, hvis den forsvarsaftale er skruet således sammen, at hvis forbeholdet mod forsvarssamarbejdet i EU ophæves, kan dansk forsvar deltage i EU's Reaktionsstyrke på de 60.000 mand?
Ja eller nej?