runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Birthe Skaarup (DF), 1999-02-26:
hr. Villy Søvndal siger, at der er nogle partier, der ikke ejer tvivlens nådegave, og at vi har så høje ideologiske parader, at vi ikke kan se ud i verden.
Jeg vil godt sige til hr. Villy Søvndal, at der er altså andre i det her land - også højtstående personer - der går imod SF's forslag.
Bl.a. er der en, der siger, at heroin ingen åbenlyse fordele har frem for metadon.
Der må også være grænser for, hvad vi som samfund kan byde de borgere, hvis interesser vi varetager.
Alle har et ansvar, og det bør ikke tørres af på en lille gruppe aktive narkomaner.
Vi skal vise etik og moral, og det vil jeg også bede hr. Villy Søvndal om at gøre.
Vi er altså nogle partier, der ikke har den samme indstilling som SF, men vi vil gerne vise omsorg for de narkomaner, der har behov for afvænning, og give et godt socialt tilbud, som vi også i Dansk Folkeparti har været inde på før, også ud fra en menneskelig betragtning.
Tove Videbæk (KRF), 1999-02-26:
Hr. Villy Søvndal stillede mig et konkret spørgsmål
: om jeg ikke tror, at uddeling af heroin kan lede narkomanerne ind i en behandling, som kan have stoffrihed som mål?
Til det kan jeg meget, meget, meget, meget, meget klart sige: Nej, det tror jeg ikke på!
Og her er der ingen tvivl - nådegave eller ikke nådegave.
Jeg tror ikke på, at hvis en narkoman får stillet i udsigt, at han kan få heroin hver eneste dag fra nu af og resten af sit liv, jamen hvorfor i alverden skulle han dog så vælge stoffri behandling?
Jeg er sikker på, at den narkoman ikke ville være i stand til at vælge at gå i stoffri behandling, fordi det andet ville være meget enklere. Alt i hans krop skriger efter den heroin, som han kan gå lige hen om hjørnet og få udleveret, så hvorfor i alverden skulle han dog gå i stoffri behandling?
Det kan jeg sige meget, meget klart nej til.
Yvonne Herløv Andersen (CD), 1999-02-26:
Til hr. Villy Søvndal: CD har jo med flid undgået at føre debatten båret af illusioner.
Vi har holdt os til det reelle, og det reelle er for CD: Hvilket stof er det bedste til den behandling, vi gerne vil udøve?
Og når vi siger det, siger vi samtidig, at det bærende i alle tre forslag - og det mener jeg ikke man kan udelukke, i hvert fald giver det mere end to tredjedele, jeg tror, det giver 90 pct. - er, at man drager omsorg for de mennesker, det drejer sig om, at man har den døgntilbudsbehandling, der skal være.
Jeg er godt klar over, at der også i Hamburgforsøget var en restgruppe, og jeg var også helt klar over, at hr. Villy Søvndal ville erindre mig om det.
Men det ændrer ikke på, at det for mit vedkommende vil være meget væsentligt, hvad der står i den redegørelse, vi får.
Tom Behnke (FP), 1999-02-26:
Jeg er stadig af den opfattelse, at vi har et hængeparti.
Nok har vi nu også hørt hr. Villy Søvndal sige, at vi må afvente, hvad WHO kommer med i sin rapport, men jeg synes fuldstændig som hr. Villy Søvndal, at vi savner ministerens svar på, hvad der skal ske, hvis nu den rapport er positiv.
Er ministeren så også positivt indstillet?
Jeg spørger, fordi ministeren inden for det sidste stykke tid har hængt sin hat på lige præcis den knage, der hedder WHO's undersøgelse, og derfor er det væsentligt at høre, om ministeren vil være positiv, hvis den rapport er positiv.
Det andet, jeg synes vil være væsentligt - også i forlængelse af hr. Villy Søvndals indlæg - er helt konkret at høre, om det ikke gør et vist indtryk på ministeren, at Lægeforeningen har anbefalet det, Dansk Sygeplejeraad har anbefalet det, Amtsrådsforeningen har anbefalet det, Dansk Kriminalpolitiforening har anbefalet det, formanden for Narkotikarådet har anbefalet det, Center for Rusmiddelforskning har anbefalet det, og Socialpædagogernes Landsforbund har anbefalet det.
Gør det ikke et eller andet indtryk?
Tidligere i debatten talte vi med fru Tove Videbæk om eksperter, men her taler vi om nogle andre eksperter uden for huset.
Gør det ikke et vist indtryk på ministeren?
Tove Fergo (V), 1999-02-26:
Ja, det er jeg helt enig med fru Tove Videbæk i.
Vores behandling skal være bedre, den skal være mere kvalitetsfyldt, den skal være mere effektiv, og den skal være til rådighed, når der er brug for den.
Det er vi helt enige om.
Vi er også helt enige om, at man aldrig nogen sinde må give op, og det schweiziske forsøg viser faktisk også eksempler på, at selv om man har ordineret heroin til misbrugere, er der nogle af de schweiziske forsøgsdeltagere, som er kommet ud af deres misbrug, som er blevet trappet ned og er holdt helt op med at tage stoffer overhovedet.
Det kan altså lykkes, også selv om man får heroin som et led i en behandling.
Selvfølgelig må man aldrig nogen sinde opgive et menneske, men det er svært at få liv i et menneske, som reelt ikke lever længere.
Hvis de faktisk er døde, er der ikke meget håb om en stoffri tilværelse, og det er dét, dette forslag kunne hjælpe med til: at give mulighed for, at de virkelig kan få lov til at leve, og mulighed for, at de kan komme til at leve en stoffri tilværelse.
Tove Videbæk (KRF), 1999-02-26:
Fru Tove Fergo siger, at hun har stået med narkomaner, der var syge og elendige, og at vi har en medmenneskelig og etisk forpligtelse.
Ja, det har vi.
Jeg kan sige, at jeg har stået med narkomaner, der var så elendige, at man gav dem 14 dage at leve i, og alligevel er det lykkedes at få dem ud i et stoffrit liv.
Vi må aldrig, aldrig, aldrig slukke håbet for narkomanerne, for det kan altid lykkes.
Vi har en medmenneskelig og etisk forpligtelse til at hjælpe dem, hjælpe dem ud af misbruget, hjælpe dem til et stoffrit liv, et værdigt liv - men ikke til at vedligeholde deres misbrug og sylte dem ind i det problem, de har.
Vi skal ikke give dem heroin, det er ren og skær aktiv dødshjælp.
Det, vi skal gøre, når vi har denne medmenneskelige og etiske forpligtelse til at hjælpe, er, at vi skal oprette flere behandlingssteder og satse mere på efterbehandlingen og på resocialiseringen.
Tove Videbæk (KRF), 1999-02-26:
Jeg beklager over for hr. Tom Behnke.
De statistikker har jeg desværre ikke undersøgt til i dag, så det kan jeg ikke svare på.
Tom Behnke (FP), 1999-02-26:
Ja, det skal jeg beklage.
Jeg var ikke klar over, at fru Tove Videbæk var ekspert på området her, det fremgik nemlig ikke så tydeligt af hendes ordførerindlæg.
Men så skal jeg spørge eksperten: Hvor mange steder i Danmark er alkoholikere nødt til at købe alkohol på det illegale marked hos dødens købmænd?
Det må fru Tove Videbæk vide noget om.
Jeg vil også gerne høre, hvor mange alkoholikere i Danmark der er nødt til at begå røveri, indbrud, overfald og tyveri for at skaffe penge nok til deres alkohol.
Tove Videbæk (KRF), 1999-02-26:
Hr. Tom Behnke mener, jeg kommer med nogle platte og ubrugelige argumenter osv., og at jeg ikke har indsigt i området.
, at jeg er måske den her i salen, der har været med til at behandle flest narkomaner, og jeg har også haft en del af dem boende i mit hjem og kender derfor til denne problemstilling. Det her med de hårdt belastede alkoholikere osv. synes jeg såmænd ikke er noget, som det ikke passer sig at nævne herinde; jeg ville endda tilføje: Jamen hvad så med de hårdt belastede rygere?
Kunne vi ikke også give dem deres søndagscigar?
Det mener jeg ville være helt okay at sige her.
Til fru Dorte Bennedsen, som siger, at naturligvis vil eksnarkomanerne sige, at de ikke ønsker uddeling, kan jeg sige: Jamen det er jo ikke bare for deres egen skyld.
De tænker jo på de af deres kammerater, som stadig er narkomaner.
De ønsker det bedste for dem, de ved, at det bedste for dem, som stadig er narkomaner, er at komme ud i en stoffri tilværelse, hvor de kan klare job og uddannelse osv., og eksnarkomanerne ved, det kan lade sig gøre.
Det er derfor, de siger nej til uddeling af heroin.
Dorte Bennedsen (S), 1999-02-26:
Nu kom fru Videbæk igen med det argument, der også blev ført
frem af - jeg tror, det var fru Gitte Seeberg - at når man spørger eksnarkomanerne, er de imod.
Jeg synes, det er en ualmindelig dårlig argumentation.
Det er da fuldt ud naturligt, at det menneske, der selv har kæmpet sig ud af sit narkotikamisbrug, må have den reaktion, og det er fint, og det er flot, at der dog er mennesker, der med behandlingssystemets hjælp kommer ud af deres misbrug.
Men det er jo heller ikke dem, vi taler om.
Vi taler om dem, der ikke kommer ud af misbruget, som ikke har magtet det, og kunne vi derfor ikke blive fri for argumentet: Jamen de, der har klaret det selv, er imod, at man ordinerer heroin?
Selvfølgelig er de da det, men der sidder nogle mennesker tilbage, som ikke har mulighed for selv at gøre det, og det er dem, vi skal koncentrere os om.
Carsten Koch (S), 1999-02-26:
Jeg er blevet spurgt, hvordan jeg vil forholde mig, hvis WHO er positiv over for de schweiziske forsøg.
Dertil vil jeg svare, at jeg synes, spørgsmålet er udtryk for en - hvad skal vi kalde det - unuancering, som jeg egentlig ikke synes har præget debatten i øvrigt.
Jeg vil vædde hvad som helst på, at man ikke kan sige, at WHO's rapport er entydig positiv eller entydig negativ.
Der vil formentlig komme en lærd og fornuftigt nuanceret beskrivelse af forsøgene og en vurdering af fordele og ulemper, sådan som de fleste ordentlige rapporter rent faktisk er bygget op.
Spørgsmålet er, selv om det måske kan være relevant, meningsløst stillet, for vi vil ikke få sådan en klar tilkendegivelse fra WHO, vi vil få en nuanceret vurdering, det er jeg ikke et øjeblik i tvivl om. Jeg synes, at vi skal bruge tiden, til WHO's rapport kommer, til at fortsætte den udmærkede og seriøse debat, vi i høj grad har haft i dag.
Jeg synes stadig væk, at vi mangler svar på en række relevante spørgsmål, som gør, at det egentlig bliver meningsløst at spørge: Er du for eller imod heroinordination til hårdt belastede narkomaner?
Det er stadig væk sådan, at jeg ikke har fået afklaret, hvem det er, der helt præcist skal have.
Hvor stor er
gruppen
Er de så hårdt belastede, så de ikke er i stand til overhovedet at leve op til de kriterier, der trods alt stilles for, at man kan modtage det her?
Der stilles jo krav, som måske ikke alle meget hårdt belastede stofmisbrugere er i stand til at honorere.
Er det terminalpleje, vi taler om, som nogle har været inde på?
Eller er det en offensiv behandlingsstrategi, hvor vi tager nogle, der er stærkt motiverede, men som lige mangler et løft til at komme i gang med en senere afvænning?
Det mener jeg bestemt ikke vi har fået belyst i dag.
Vi kan jo heller ikke nå alt i dag.
Men jeg mener, det vil være meget seriøst at tage stilling til sådanne spørgsmål under udvalgsbehandlingen, som hr. Villy Søvndal også lagde op til, før man overhovedet kan gå ind og spørge: Er du for eller imod? Så lad os nuancere det under udvalgsbehandlingen.
Jeg bidrager gerne med svar på alle spørgsmål, der kan belyse det, og som kan give anledning til en nuanceret debat og stillingtagen, for der er ingen simple svar på de her spørgsmål, der er ingen simpel stillingtagen; der er ikke kun fordele ved det, der er ikke kun ulemper.
Sådan er livet altså desværre oftest.
Jette Gottlieb (EL), 1999-02-26:
Da vores ordfører, hr. Frank Aaen, ikke kan være til stede, skal jeg fortælle, at Enhedslisten er positiv over for det her forslag.
Et sådant center ville kunne øge den forebyggende indsats i sundhedssystemet, og vi er enige om, at netop her er der brug for en betydelig indsats.
Ikke fordi vi mener, at man skal forkaste den viden, der i forvejen findes om sundhedsskadelige virkninger af vores miljø og vores arbejdsmiljø, men fordi vi mener, at der er brug for en sammenhængende indsats.
Vi vil dog ikke lægge os fast på, at et sådant center skal placeres i Kommunehospitalets bygninger i København.
Placeringen kunne også være i forbindelse med en af de to overbygningsuddannelser inden for folkesundhed, som er etableret.
Vi er derfor ikke parate til nu at fastlægge den fysiske placering, men er i øvrigt positive over for forslaget.
Ester Larsen (V), 1999-02-26:
CD beskriver i beslutningsforslaget, hvordan den danske middellevetid er stagnerende i forhold til en række andre lande.
Talrige undersøgelser har vist, at hovedforklaringen herpå er forskelle i levevis.
Rygning bærer hovedansvaret for mange af de for tidlige dødsfald, fed og usund kost, for lidt motion og for meget alkohol forklarer væsentlige dele af forskellen i dødelighed.
Kan vi ændre på disse forhold, har vi vundet meget i forbedret sundhed og levetid.
Meget tyder på, at den massive oplysning om disse forhold er ved at bære frugt.
Ser man på nøgletal for forebyggelse, er tendensen klar.
Rygerandelen i befolkningen er faldende, der er flere danskere, der dyrker motion end tidligere, der er flere danskere, der spiser sundere end tidligere.
Men det er klart, at det vil vare en del år, inden disse ændringer manifesterer sig i forlænget levetid.
Forslaget her sigter mod at bevare og styrke danskernes sundhed og velfærd, en hensigt, som ingen kan være uenig i.
Det er også baggrunden for, at der arbejdes med folkesundhed i en lang række miljøer, som spiller en rolle for forskning og uddannelse.
Det gælder ud over København også for universitetscentrene i Århus og Syddanmark.
Beslutningsforslaget går ud på at samle en række københavnske institutioner på Kommunehospitalet.
Nedlæggelsen af dette hospital har været en lang og smertefuld proces.
Når det fremtidige ejerskab endnu ikke er afgjort, ja, så hænger det formentlig sammen med finansieringsproblemer.
Og jeg må nok sige, at sundhedsministerens redegørelse for den økonomi, der hænger sammen med forslaget, umiddelbart virker ret skræmmende.
Det bør ske i en tæt alliance mellem sundhedsvæsen, socialvæsen og forsknings- og uddannelsesinstitutionerne, således at alle tre universitetscentre får mulighed for at skabe aktive miljøer, der arbejder tæt sammen med det regionale sundhedsvæsen i de tre regioner i Danmark.
Birthe Skaarup (DF), 1999-02-26:
Der skal ikke herske nogen tvivl om, at Dansk Folkeparti aldrig har ønsket, at Kommunehospitalet skulle lukkes, som andre også har været inde på det her i dag.
Der har været utrolig mange protester om nedlæggelse og flytning af hospitalsfunktionerne, og de hjalp desværre ikke.
Men vi har i Dansk Folkeparti til hensigt at arbejde videre med det her med Kommunehospitalet og dets fremtid, og vi har forslag liggende om, at der godt kan ske omdannelse af hospitalet til ældreboliger.
Men der er jo mange planer.
Det er ingen hemmelighed, at bygningerne blev sat i stand for mange millioner kroner, også de sanitære forhold, fælleskøkkenet, dørene blev gjort bredere, så ældre, hvis det blev omdannet til ældreboliger, let kunne færdes rundt omkring i bygningerne.
Endelig er det jo også et godt centralt sted for ældreboliger.
CD er inde på flere områder i det her forslag med hensyn til, hvordan de ser, at et sådant center kan etableres og udvikles.
Dansk Folkeparti kunne også tænke nogle tanker ind i det her selvfølgelig, netop at ældre får mulighed for at få et rehabiliteringscenter på stedet.
Vi ser også i disse dage, hvordan ældre virkelig har gavn af at blive genoptrænet.
De bliver gladere, og de får et meget, meget bedre liv.
Så det vil vi godt drage ind i forslaget og have belyst i et eventuelt udvalgsarbejde, hvis det her forslag når så langt.
Det er et af områderne, som vi prioriterer lidt.
Jeg vil også godt sige her, at jeg synes, at det forslag, CD har lavet, selve projektet, de har fremlagt, er et meget fint og gennemarbejdet projekt, også set i lyset af, at folkesundheden i Danmark udmærket kunne tage nogle nødvendige step op ad rangstigen, når det gælder folkesundheden.
Når vi sammenligner os med andre lande, ser vi, at levealderen af flere grunde - og vi ved jo også grundene - er stagnerende.
Det har noget med livsstil at gøre; det har noget med spisevaner, kostvaner, rygning, alkohol i det hele taget at gøre, men også ringe motion og stress.
Det er nogle af de væsentligste faktorer. Viden og forskning er klare forudsætninger for at nå et mål: at danskerne skal leve længere og samtidig få et bedre liv.
Og så må jeg sige, som også flere af ordførerne har været inde på, at der rundtomkring i Danmark sker tiltag netop på det her område.
Bl.a. har jeg hørt om Fyns Amt, men jeg ved, at i Århus Amt arbejder man på nøjagtig det samme projekt. Som sagt har vi stor sympati for CD's forslag ud fra intentionerne om, at folkesundheden skal opprioriteres.
Det synes vi i hvert tilfælde er alt, alt for mange penge, selv om der er flere ting, der skal inddrages i det her folkesundhedscenter.
Men om CD's forslag: flot og gennemarbejdet.
Der er ingen tvivl om, at det er i den retning, vi skal gå.
Men vi må have det tværfaglige med i hele landet, for at vi kan se på, om netop det er det rigtige.
Tom Beck (KF), 1999-02-26:
Det Konservative Folkeparti henholder sig til de argumenter, som blev fremført ved fremsættelsen i 1997.
Det gør vi, fordi vi fortsat finder dem aktuelle.
Forslaget om ombygninger og tilbygninger er væsentlige og vigtige for ikke at bremse mindre virksomheder i vækst, og som det andet fordi erfaringer fra Naturklagenævnet har vist, at der er behov for en lovmæssig afklaring på det område.
Det skal med det samme understreges, at det ikke sker for at åbne
op for større industriproduktioner og lign., og at vi naturligvis fortsat ønsker dem placeret, som man lokalt har planlagt det. Forslaget om bedre udnyttelse af tomme landbrugsbygninger er helt indlysende.
Det er ufornufigt og nærmest misbrug af investeringer, at tomme bygninger skal have lov til at stå og forfalde, når ejeren, hvis vi skaber mulighed for det, kan udnytte dem og dermed sikre fortsat vedligeholdelse og brug.
Den nugældende lovgivning på området har vist klare fejl og mangler, som der bør rettes op på.
Det sidste forslag om bygning af yderligere en bolig på en landejendom følger logikken i de to foregående.
Der bør åbnes op for en større fleksibilitet i landområderne, så personer i højere grad kan indrette sig på deres ejendomme, som det nu engang er mest hensigtsmæssigt.
Samtidig vil det kunne være med til at standse eller begrænse fraflytningen fra landet, så det er muligt, at folk kan blive boende på eller ved den ejendom, som vel ofte er deres livsværk, også efter at de måske er blevet for gamle til at kunne bidrage effektivt som medhjælpere.
Det er ressourcespild og misbrug af investering at rive gamle bygninger ned, når man i stedet kan spare på energiforbruget ved at ombygge dem. Der er mange klagesager og uheldige eksempler i Naturklagenævnet på disse forhold, som viser behovet for en lovændring på det område.
Det nytter ikke, at det fungerer godt i visse egne, når man kan konstatere, at der er
store regionale forskelle på grund af uklarheder i loven.
Man vil ud over det kunne opnå at øge befolkningstallet på landet, hvilket er nødvendigt for lokalsamfundets bevarelse, samtidig med at man styrker det sociale netværk på landet.
Hans Christian Schmidt (V), 1999-02-26:
Jeg vil blot sige, at Venstre er meget tilfreds med de to virksomheder.
Den debat vil jeg ikke ind i nu.
Vi kan kun glæde os over det.
Så vil jeg blot sige, at det er jo tankevækkende.
Nu bliver vi bedt om, at vi skal gøre det mere konkret.
Normalt er tanken og tonen hernede jo, om vi ikke godt kunne forestille os, at vi bedre kunne gå ind i en forhandling og en dialog, for vi er altid så bastante og siger, hvordan tingene skal være.
Når vi så nu vil ind i en dialog, så siger man: Nej, det er vi ikke så glade for, nu vil vi gerne vide præcis, hvordan man vil have det. Jamen det er jo det, som den kulegravning vil afsløre. Så jeg hører allerede nu en åbning: at nu går vi ind og kulegraver hele området.
Så kan det jo være helt legalt at have den holdning, at man ikke mener, at det skal medføre, at vi skal lave ændringer.
Eller man kan sige, at hvis det er sådan, det har udviklet sig, så skal vi måske lave små justeringer.
Det er da sket før, at lovgivningen bliver justeret en lille smule, når vi ser, hvordan den har virket.
Lis Greibe (S), 1999-02-26:
Hr. Hans Christian Schmidt siger, at vi burde kunne tåle en lille forbedring.
Jeg synes, at det ville have klædt forslagsstillerne, hvis de havde været mere konkrete i dag, end de var for et par år siden, således at vi kunne se, hvor de vil have snittet lagt, hvor det skulle ske, på hvilken måde osv.
Bl.a. er der en formulering om, at virksomheder, der har medvind, skal have lov, og som jeg også sagde: Hvad vil det så sige?
Skal de blive ved med at have lov?
Der blev henvist til LEGO og Danfoss.
Jeg vil da så også lige her gøre opmærksom på, at vi jo selvfølgelig ikke tænker på at nedlægge hverken LEGO eller Danfoss og er glade for, at vi har så store virksomheder, men det skal da ikke skjules, at det også har givet nogle problemer infrastrukturmæssigt og på anden vis.
Disse store virksomheder suger megen arbejdskraft til sig.
Og det er en katastrofe den dag, sådan en virksomhed går ned.
Lis Greibe (S), 1999-02-26:
Jeg vil da ikke betvivle, at der i amtskommunerne nogle gange bliver behandlet nogle sager, hvor der kan sidde personer, som synes, at der er nogle personlige ting, eller der er
nogle praktiske ting, som gør, at dette og hint godt kunne lade sig gøre; men jeg er omvendt meget tilfreds med, at vi har en planlov, som i den grad ikke går ind og tager små enkelte hensyn, men som tager et overordnet hensyn til, hvordan vores land skal udvikle sig planlægningsmæssigt.
De borgerlige har jo også været dem, der indførte selve den planlov.
Vi stemte imod.
Og så kan de selvfølgelig sige: Nå ja, vi har ganske vist indført loven, men vi mener så, at nu har samfundet udviklet sig, så der nu skal ske nogle ændringer.
Jamen altså, hvis man hver gang skal sige: Nu er der sket nogle ændringer, som faktisk gør, at det ville være meget bekvemt for nogle, så har vi ret til at ændre det og så bare se bort fra, at det som helhed er en dårlig løsning.
Så har vi til gengæld også ret til at sige: Jamen det synes vi altså ikke er en god idé.
Vi holder fast ved den planlov, der er nu, som netop tilgodeser, at vi har et åbent land, og så har vi mulighed for at lægge en erhvervsvirksomhed også i landsbyerne, som jeg da ved at de borgerlige meget gerne vil skal styrkes og ikke gerne affolkes.
Derfor kan jeg ikke forstå, at man ikke i højere grad kunne være med til, at man fik lagt nogle af disse små erhvervsvirksomheder ind ved landsbyerne, så vi også fik et pulveriserende liv dér.
Det troede jeg faktisk de borgerlige var meget mere interesserede i i virkeligheden.
Thorkild B. Fransgaard (FP), 1999-02-26:
Den socialdemokratiske ordfører siger, at der er mulighed for, at man ude i lokalsamfundet får indflydelse, ved at kommunen kan lave en lokalplan for en landsby.
Det har den socialdemokratiske ordfører fuldstændig ret i, men det har bare ikke rigtig noget med den her sag at gøre, for ved sådan en lokalplan er det amtet, der bestemmer, hvad der må stå i den.
Og inden for en sådan lokalplan, og hvad man kan dér, kan man ikke give lov til udvidelse af en virksomhed overhovedet, uden at det igen skal til amtsrådet og vurderes, om det overhovedet kan lade sig gøre.
Kim Andersen (V), 1999-02-26:
Jeg synes, det kunne være interessant, om vi kunne få en lille opblødning i den her problematik fra Socialdemokratiets side.
Ude i amterne sidder vi hver eneste uge med sager, som kunne være med til at nyttiggøre nedlagte driftsbygninger ved landbrugsejendomme.
Disse kunne bruges af tømrermestre, af igangsættere, som vil starte en mindre virksomhed op.
Mange gode socialdemokrater sidder faktisk og er positive over for, om det kunne lade sig gøre at vitalisere de aktiver, der er, men vi bliver forhindrede i det, og det gør de gode socialdemokrater også, af en alt for restriktiv planlov, af en lovgivning, som ikke er i overensstemmelse med de tendenser, der er i tiden, og det potentiale, der er for at udvikle de aktiver, vi rent faktisk har i det åbne land.