Aase D. Madsen (DF), 1999-01-12:
Dette beslutningsforslag, vi nu behandler, er bestemt ikke Dansk Folkepartis livret, dels fordi Dansk Folkeparti ikke tror på statsstyret kunst i det hele taget, og dels fordi der også med dette forslag lægges op til, at ikke alene staten, men også amter og kommuner skal betale deres del af regningen med de skatteydermidler, som kommuner og amter i forvejen klager over ikke slår til, f.eks. i forhold til sygehusvæsen og hjemmehjælpen.
Dette er et økonomisk prioriteringsspørgsmål, hvor Dansk Folkeparti prioriterer helt anderledes, end intentionerne er i dette beslutningsforslag.
Hvad er rytmisk musik?
Er det ikke rytmisk musik, når Dansktoppens Richard Ragnvald står op og synger: Kære lille Pia, kære lille Pia?
Selv om Dansk Folkeparti af egoistiske, politiske grunde naturligvis gerne så, at det blev tilfældet, så mener vi alligevel, at Richard Ragnvald og hans kollegaer i deres ansigts sved selv må sørge for at få brød på bordet hver dag.
Statens Musikråd udtaler, at den rytmiske musik i dag er en integreret del af den danske kultur, som benyttes af filmproducenter, radio, tv og reklamer.
Jamen indebærer dette så ikke, at musikgenren kan stå på egne ben?
I øvrigt kommer jeg til at tænke på The Beatles, der begyndte i Hamburgs små knejper.
Mon de fik statstilskud, eller var det mon ikke talentet, der bar dem igennem til succes?
Endvidere mener Dansk Folkeparti, at honorarstøtten til musikere er et indirekte statstilskud til barer og diskoteker, hvor musikerne optræder, og at dette kan være
direkte konkurrenceforvridende.
Dansk Folkeparti har ikke noget imod, at mange danskere med større eller mindre talenter gerne vil være noget ved musikken, men så skal det være for egen regning og risiko.
Dette gælder naturligvis også for de tilhørere, der overværer musikarrangementerne.
De skal naturligvis også betale for kulturberigelsen over billetprisen.
Jeg har studeret det digre værk, der omhandler forslag
til en spillestedslovgivning, udarbejdet af Statens Musikråd
, og man må sige, at der bliver ikke fejet noget ind under gulvtæppet med hensyn til de økonomiske konsekvenser.
En fuldt udbygget lovgivning for de rytmiske spillesteder vil indebære tilskud på 68,5 mio. kr. om året.
Men ikke nok med det: Når synligheden af støttemidlerne bliver åbenbar for alle, vil det sikkert medfører en stigning af antallet af støtteberettigede arrangementer på landets spillesteder,
hedder det i Musikrådets forslag.
Det er så sandt, som det er skrevet.
Så dette forslag er altså mere eller mindre en blankocheck, Folketinget her er i færd med at udskrive.
Men lad os nu se hvad der sker, når musikloven skal revideres.
Dansk Folkeparti finder det ligeledes totalt uacceptabelt, at kulturministeren på høringskonferencen den 30. november foreslog en overgangsordning for 1999, hvor de mange millioner kroner skal komme fra tips- og lottomidlerne.
Hvis kulturministeren vil benytte tips- og lottomidler på en fornuftig måde, så overfør dog i stedet for pengene til de mange ulønnede trænere og medhjælpere og dommere osv., der gør en utrolig stor indsats i de danske sportsklubber på amatørplan, og som har mange direkte eller indirekte udgifter i den forbindelse.
Dansk Folkeparti mener, det er problematisk, at disse uundværlige hjælpere, der sikrer sportsklubbernes eksistens, skal rammes økonomisk.
Med disse bemærkninger er der vel ingen, der kan være i tvivl om, at Dansk Folkeparti udtaler et særdeles rungende nej til SF's beslutningsforslag.