runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Line Barfod (EL), 2002-04-30:
Jeg kan oplyse fru Birthe Skaarup om, at jeg har læst
og er opmærksom på, at det vil blive taget op ved forhandlingerne.
Vi ønsker blot, at man sikrer, at der bliver pladser, at det ikke kun bliver til nogle vage hensigtserklæringer, men at det rent faktisk også bliver gennemført.
Det er så forskellen på Enhedslistens holdning i denne sag, og den holdning, Dansk Folkeparti har efter valget.
Det var en anden holdning, Dansk Folkeparti havde før valget,
men sådan er der så meget.
Statsministeren mente, at jeg udtalte en knusende dom over den tidligere regering.
Jeg er helt enig i, at når man ser på de ting, den tidligere regering lavede sammen med de borgerlige partier, er det bestemt ikke noget, som nogen har grund til at være stolt af.
Jeg kan så oplyse statsministeren om, at ved de ting, Enhedslisten har været med i, har vi hver eneste gang sikret os, at det ikke betød forringelser for dem med de laveste indkomster i samfundet.
Men det, jeg gerne ville høre, er: Hvad er statsministerens ambitioner med hensyn til, hvilken dom der skal stå tilbage efter statsministerens regering?
Ønsker statsministeren også en dom, der går ud på, at den økonomiske ulighed er steget?
Sidst statsministeren var minister i en borgerlig regering, var det, der stod tilbage, at pengene fossede ud af statskassen og vi fik selskabstømmersagerne.
er, at erhvervslivet bliver forgyldt med skattelettelser og der bliver skåret ned på kontrollen i Told og Skat, så de multinationale stadig ikke skal betale skat af de mange milliarder, de tjener.
Charlotte Dyremose (KF), 2002-05-02:
Så oplever vi det igen: Enhedslisten og fru Line Barfod, der jo netop gerne vil hjælpe de svageste, er indædte modstandere
af det brede forlig, der er i dette Folketing, hvor vi netop sørger for, at der hvert år er en pulje på finansloven, der kan lave særlige fokuserede indsatser over for de allersvageste, tage hånd om nogle af de grupper, der falder uden for det her stive system, hvor man får en fast rate, netop sørger for, at der er en pulje, hvor man har mulighed for hvert eneste år at hjælpe særligt udsatte grupper på særlige måder tilpasset til dem. Det, jeg godt lige vil have bekræftet, er, at fru Line Barfod og Enhedslisten fortsat er uenige i, at vi skal fokusere denne her indsats til netop de allersvageste.
Line Barfod (EL), 2002-05-02:
Enhedslisten er enig i, at der skal bruges penge på socialt arbejde.
Vi ville gerne give mange flere penge til socialt arbejde.
Der, hvor uenigheden opstår, er: Hvem skal man tage pengene fra?
Når man tager pengene fra dem, der har allermindst, for så at lave forskellige projekter for dem, der har allermindst, så fodrer man hunden med dens egen hale.
Vi mener, at man skulle tage pengene fra dem, der har allermest.
I stedet for at give skattelettelser på 2,2 mia. kr. til erhvervslivet kunne man have brugt nogle af pengene til de projekter, man gerne vil gennemføre.
Der ligger mellem 5 og 14 mia. kr., som kunne bruges til mere velfærd, hvis man bare ville kradse de penge ind, som de multinationale firmaer skal betale efter de skatteregler, der er i dag.
Først til hr. Flemming Oppfeldt: Det er fint at ville bryde den sociale arv.
Det tror jeg alle er enige om.
Det, jeg ikke helt forstår, er, når hr. Flemming Oppfeldt taler om, at man skal bryde med, at ens forældre havde dårlige sociale vilkår.
Hvad er det så helt præcis, hr. Flemming Oppfeldt vil gøre for, at folk kan få bedre sociale vilkår?
Den borgerlige regering er med til at øge uligheden.
Og man kommer bedst ud af det sociale klientsystem, hvis man ikke skal bruge alle ressourcerne på at tænke på at have penge til mad, men faktisk kan bruge ressourcer på at komme i arbejde eller få en uddannelse.
Til fru Charlotte Dyremose: Regeringen fortsætter, ligesom den tidligere regering gjorde, satspuljeforliget, der betyder, at man hvert år skærer i de indkomster, der er lavest, og desværre gør man det også sammen med Dansk Folkeparti, der jo ellers har stået som et socialt parti og som en modstander, men det viser sig endnu en gang, at det er de altså ikke, når det kommer til afstemningerne.
Så man tager fra nogle af dem, der har allermindst i det her samfund; hvert eneste år skærer man noget af ydelserne.
Så i forhold til at vise medmenneskelighed: Jo, man skal i den grad vise medmenneskelighed, og det handler det her om. Men det ville være godt, hvis man også fra Folketingets side og folketingsmedlemmernes side kunne vise så stor respekt for folk, at man sætter sig ind i, hvad det betyder, hvis man f.eks. som kontanthjælpsmodtager under 25 år kun har 1.500 kr. tilbage om måneden, når man har betalt sin husleje, og når de penge skal dække mad, tøj og telefonregning, hvis man har råd til at have en telefon, de skal dække transport, de skal dække alting.
Hvordan skal man så have et overskud til at kunne komme ud af det sociale system?
Hvis man som kontanthjælpsmodtager ikke har råd til at købe mad til sine børn hver dag, den gode mad, de egentlig har behov for, hvordan skal man så få et overskud til at komme i gang med en uddannelse og komme ud af det sociale system eller have et overskud til at være enormt givende på et arbejde hver dag, hvis alt det, man bruger tid og ressourcer på, er at få pengene til at hænge sammen?
Margrethe Vestager (RV), 2002-05-02:
Først skal jeg selvfølgelig beklage, hvis jeg fejlhørte socialministeren i forhold til ønsketænkning.
Det vil vi jo kunne se i referatet.
Om det andet: Jo, jeg kender godt statistikken i forhold til anbringelser og også stigningen i dem.
Men jeg vil måske nok anbefale, at der bliver lagt vandrør i Socialministeriet
, for det, der er problemet, er, at vi nu hører endog særdeles vedholdende forlydender om, at kommunerne, når de sidder og prioriterer i forhold til deres konkrete, økonomiske her og nu-situation meget præcist overvejer, hvordan de kan styre hele anbringelsesområdet, og at der følger hjemtagninger netop af økonomiske grunde. Derfor synes jeg, der er grund til at gøre mere end det, fru Karen Jespersen foreslår, nemlig at Den Sociale Ankestyrelse tager enkeltsager op.
Man bør også følge området netop nu, for statistikker har jo det problem, at de ikke er tidstro, og at vi derfor altid vil halte bagefter i forhold til at skride ind, hvis det er sådan, at kommunernes prioritering faktisk gør, at børn kommer konkret og meget direkte i klemme.
Charlotte Dyremose (KF), 2002-05-02:
Jeg har jo noteret mig, at fru Line Barfod mener, at den nuværende regering har skåret i de sociale ydelser.
Hvad er det for nogle sociale ydelser, der er blevet skåret i?
Det har jeg ikke bemærket overhovedet.
Så må jeg endnu en gang konstatere, at debatten går
Her er det jo sådan, at vi i hvert fald mener, at det, der er det vigtige, er, at vi har medmenneskeligheden med også i det sociale system.
Og det er det, denne her regering prøver at lægge op til, hvor vi kombineret med, at vi har et offentlig system, der hjælper de svageste, også i langt højere grad får en tiltrængt medmenneskelighed ind i det sociale arbejde.
Det vil vi meget gerne tilskynde til.
Line Barfod (EL), 2002-05-02:
Jeg kan oplyse både til både hr. Jens Rohde og hr. Flemming Oppfeldt, at Enhedslisten kraftigt har kritiseret den tidligere regering for, at uligheden voksede, og for, at de sociale problemer på flere områder voksede under den tidligere regering.
Det har vi gjort gang på gang, og vi har faktisk foreslået den tidligere regering, at den samarbejdede til venstre.
Men den tidligere regering foretrak i stedet at samarbejde med partiet Venstre, og det har ført til en række af de store sociale problemer, vi har i dag, og til at uligheden er vokset.
Så der er ikke nogen inkonsekvens i vores holdning.
Så til hr. Oppfeldt og det, at Enhedslistens svar alene handler om økonomi, og at man åbenbart fra Venstres side mener, at den måde, som man bryder den sociale arv på, er ved at opbygge systemer: Vi tror faktisk på, at man i stedet for at opbygge nye systemer, som folk så kan komme i klemme i, skal fjerne denne her systemtænkning og kassetænkning.
Jeg har mødt mange i mit arbejde, der faldt igennem systemet, fordi de ikke passede ned i kasserne.
Vi mener faktisk, at det er vigtigt at sørge for, at folk har nok at leve af, så de kan komme ud af systemet, kan komme ud af kasserne.
Så kan sagbehandlere og andre i det sociale system også koncentrere sig om at hjælpe dem, der har andre problemer end det, at de simpelt hen ikke har penge nok til mad.
Jeg kan fortælle hr. Flemming Oppfeldt, at hvis man ikke har penge nok til mad, og man ikke har penge nok til en støvsuger, så har man ikke overskud til at tage fat på andre problemer.
Jeg har siddet med en del mennesker, som når de først fik ro omkring deres økonomi og var sikre på, at der var penge nok til huslejen og til mad, kunne komme i gang med en uddannelse eller kunne begynde at tage fat på nogle af de andre problemer.
Men når man ikke har penge til mad, så har man altså ikke overskud til at gå i gang med nogle af de andre problemer, man har.
Og derfor er det helt afgørende at starte med at sikre, at folk har penge nok at leve for.
Man ønsker at gå den modsatte vej: at fortsætte med at skære i ydelserne til dem, der har allermindst.
Flemming Oppfeldt (V), 2002-05-02:
Når man får penge til noget, så er man jo stadig væk en del af et klientsystem.
Det, jeg taler om, er at bryde et klientsystem; at hjælpe borgeren, så han kan få et arbejde og forsørge sig selv; at hjælpe indvandreren, så han kan et sprog, så han kan få et arbejde og forsørge sig selv.
Det er den positive cirkel.
Vi skal bryde to former for social arv her.
Den ene er den klassiske sociale arv med folk, som arver nogle dårlige sociale vilkår fra deres forældre.
Og den anden sociale arv er åbenbart de 9 forudgående år.
Det er dem, vi har arvet, og det er dem, vi skal bryde med.
Så vi har to vigtige opgaver foran os.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-05-02:
Jeg er nødt til at give et svar til fru Line Barfod, hvor jeg kan konstatere, at først afsiger fru Line Barfod i dag en knusende dom over en fejlslagen socialpolitik under den tidligere regering, og derefter løber fru Line Barfod fra ansvaret, selv om fru Line Barfod har støttet den regering. Fru Line Barfod siger i dag, at det ikke er fru Line Barfods parti, der har stået bag den politik, men det, jeg pegede på, var de grønne afgifter.
Det er fru Line Barfods parti, Enhedslisten, der konsekvent har støttet en asocial afgiftspolitik, der har vendt den tunge ende nedad.
Tag f.eks. svagt stillede pensionister, som i de senere år har oplevet, at stigningerne i pensionen næsten ikke har kunnet følge med stigningerne i de faste udgifter, som fru Line Barfods parti har været med til at påføre dem.
Det er kendsgerninger, og nu prøver fru Line Barfod at rende fra dem.
Det skal ikke lykkes fru Line Barfod.
Fru Line Barfods parti vil blive naglet til ansvaret for den afgiftspolitik, som førte til, at der i løbet af 9 år blev større social skævhed i dette land.
Line Barfod (EL), 2002-05-02:
Statsministeren ønskede åbenbart ikke at svare på, hvad hans ambitionsniveau er for, hvilken dom der skal fældes over hans regering, om man har et ønske om at mindske den sociale ulighed, eller om man vil fortsætte med at øge den, fortsætte med at give skattelettelser og undgå skattekontrol af de rigeste.
I forhold til de grønne afgifter havde Enhedslisten fået afsat penge til et forsøg, der netop skulle sætte et socialt bundfradrag ind på de grønne afgifter, så man ikke skulle betale af et normalt forbrug, men kun af overforbruget.
Det udtalte Venstre dengang at man støttede, men da vi så så finansloven for i år, havde man fjernet de penge.
Så der er altså ikke andet end tomt hykleri fra statsministerens side omkring de grønne afgifter, når man ikke vil være med til at indføre et socialt bundfradrag.
Margrethe Vestager (RV), 2002-05-02:
Både fru Line Barfod og statsministeren har henvist til, at uligheden skulle være steget i de seneste 10 år, og også at alderspensionens købekraft skulle være mindsket.
Jeg vil gerne spørge statsministeren, om dette er en realitet, eller om det er en oplevelse af henholdsvis købekraft og ulighed.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-05-02:
Til fru Line Barfod er der jo kun at sige, at nu står vi med en ren tilståelsessag.
Nu erkender, nu tilstår fru Line
Barfod, at det var en socialt skæv afgiftspolitik, og at Enhedslisten derfor ville i gang med en forsøgsordning med, at der skulle indføres et særligt bundfradrag i de grønne afgifter, fordi fru Line Barfods parti måtte erkende, at den afgiftspolitik, der blev ført igennem 9 år, havde fået social slagside, fordi de grønne afgifter i særlig grad ramte de svageste grupper.
Til det er der jo kun at svare, at nu er der kommet en ny regering, som stopper disse evindelige stigninger i de grønne afgifter, fordi der er indført et skatte- og afgiftsstop.
Det er langt mere effektfuldt.
Når fru Line Barfod er interesseret i bundfradragsordninger og andre sindrige mekanismer, er det jo kun, fordi fru Line Barfod vil blive ved med at sætte afgifterne i vejret.
Nu er der så kommet en ny politik, som er langt mere socialt afbalanceret, for nu stopper vi denne evindelige stigning i de afgifter, der især rammer de svageste grupper i vort samfund.
Til fru Margrethe Vestager vil jeg blot sige, at jeg udtalte mig om, at der er eksempler på pensionister, hvor stigningen i skatter og afgifter har mere end slugt stigningerne i pensionen.
Det er, fordi der er mange skatter og afgifter, der er steget for pensionisterne: Det er på vand, det er på varme, det er på elektricitet, det er på ejendomsværdiskat.
Der er pensionister, som har været ude for, at stigningen i pensionen simpelt hen ikke kunne følge med stigningen i de skatter og afgifter, som den tidligere regering havde pålagt dem.
Det er en kendsgerning.
Line Barfod (EL), 2002-05-02:
Statsministeren har stadig intet oplyst om sit ambitionsniveau, så statsministeren har åbenbart ingen ambitioner på det sociale område med hensyn til f.eks. at mindske den sociale ulighed.
I forhold til de grønne afgifter kan jeg oplyse statsministeren om, at de få gange, Enhedslisten har været med til at lave forlig på skatteområdet, har vi sikret os, at der ikke skete forringelser samlet set, også når man regner afgifterne med, for folk med de laveste indkomster.
Når vi ønsker et socialt bundfradrag på de grønne afgifter, er det, fordi vi faktisk mener, det er vigtigt, at man ser på, hvor meget man bruger af el og vand osv., men man skal selvfølgelig kunne have et normalt forbrug uden at skulle betale ekstra for dét.
Derfor ønsker vi, at man skulle lave et socialt afbalanceret system, der også tog hensyn til miljøet.
Det syntes Venstre dengang var en god idé, men efter at Venstre er kommet i regering, vil man altså hellere bruge pengene på at give skattelettelser til erhvervslivet, end man vil bruge penge på at lette afgifterne for dem, der har mindst.
Margrethe Vestager (RV), 2002-05-02:
Nu er jeg netop blevet foreholdt af socialministeren, at statistikken på anbringelsesområdet ser pæn ud, uanset at vi hører forlydender om det modsatte for enkeltsager.
Så synes jeg, det er lidt paradoksalt at få at vide, at der findes enkelte eksempler på, at pensionister har oplevet, at deres pension er steget mindre end skatter og afgifter, når jeg spørger, om ikke statsministeren kan bekræfte, at udviklingen i pensionernes købekraft og uligheden i Danmark faktisk har vist en meget, meget pæn udvikling i det seneste tiår.
Villy Søvndal (SF), 2002-05-02:
Statsministeren var lidt irriteret over, at jeg citerede Venstrefolk.
Jeg tror, han sagde: Villy Søvndal er langt ude, når han citerer Venstrefolk.
Man kan da ikke udelukke, at der er Venstrefolk, der faktisk er optaget af at beskrive virkeligheden, som den er.
Det synes jeg er en fordom, statsministeren bærer rundt på der, som jeg slet ikke forstår, hvor han har fra, at alle Venstrefolk er nogle, man ikke kan tro på.
Jeg synes helt bestemt, jeg vil advare imod det syn på Venstrefolk sådan helt generelt.
Jeg har truffet mange Venstrefolk undervejs, som jeg godt syntes, man kunne tro på.
Jeg har også truffet nogle, som jeg syntes manipulerede meget med tal og sådan noget.
Også for ganske nylig.
Så siger statsministeren, at den halve milliard jo er satsen hvert år.
Nej, de penge, der er tilført udsatte grupperinger, er ikke kun hentet fra satspuljen de foregående år.
De er hentet fra et miks af satspulje og finanslov, og derfor er det simpelt hen ikke rigtigt.
Så jeg må sige, at statsministeren svingede sig op til helt forunderlige højder, da han skulle beskrive forskellen fra sidste år til i år.
Sagen er, som Venstre udmærket beskriver i den pjece, som jeg efterhånden har citeret fra nogle gange - jeg skal give statsministeren et eksemplar bagefter - at fire udmærkede, gæve Venstrefolk, som man sagtens kan tro på, peger på, at hvert år er socialudgifterne udvidet med ½ mia kr. Så langt så godt.
Jeg peger så på, at med det, der ligger nu, er man nede på under halvdelen af indsatsen i de kommende år.
Det er en kendsgerning, at sådan er det.
Det har aldrig været SF's udgangspunkt.
Hver eneste gang SF har bidraget med et finanslovforlig, har vi ud over satsforhandlingerne også lavet sociale forbedringer på selve finansloven.
Det er måske den virkelig store forskel.
Derfor vil jeg sige til statsministeren: Når beviserne, ligesom i retssager, står så stærkt over for statsministeren, som tilfældet er nu, synes jeg, at så skal man indrømme det.
Alt andet er uklædeligt.
Når man ved, at den statslige indsats bliver halveret, og når man ved, at amternes indsats bliver sænket så dramatisk som det, man kan læse på amternes hjemmeside - i Storstrøm med 14 pct. - er det dumt at blive ved med at benægte, at billedet er sådan.
For statsministeren kommer til i løbet af mindre end en måned eller to at sige: Det må hr. Villy Søvndal undskylde, jeg tog så grueligt fejl, men det var i virkeligheden, fordi jeg ikke havde fået orienteret mig nok.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-05-02:
Allerførst vil jeg med stor fornøjelse sige til hr. Villy
Søvndal, at jeg på ingen som helst måde er irriteret over, at hr. Villy Søvndal citerer Venstrefolk; det er jeg tværtimod meget stolt over. Jeg er meget stolt over at konstatere, at hr. Villy Søvndal i løbet af sådan en debat her ikke er i stand til at bidrage med ét eneste originalt SF-synspunkt.
Hr. Villy Søvndal fører denne debat alene ved at bruge citater fra Venstrefolk.
klarhed
over, hvad det er, hr. Villy Søvndals halvering består i
For den halve milliard, som hr. Villy Søvndal hele tiden taler om, kan kun være den halve milliard, som satspuljen stiger med hvert år.
For det er det, den stiger med; det er i hvert fald det, Venstre har skrevet om.
Det må være det, hr. Villy Søvndal også tænker på, men der kan jeg bare sige til hr. Villy Søvndal, at den bliver ikke halveret, den stiger stadig væk med en halv milliard om året.
Så der er intet om hr. Villy Søvndals halvering.
Inden for satspuljen sker der rent faktisk det, at over en 4-års-periode er der nu tale om en stigning i indsatsen
over for de svageste grupper
Hvor der sidste år blev afsat 220 mio. kr., er der nu blevet afsat 670 mio. kr.
Det vil sige 450 mio. kr. mere til de svageste grupper.
Det var det, der blev tilbage af hr. Villy Søvndals halvering.
Det viste sig altså at være en stigning på 450 mio. kr.
Villy Søvndal (SF), 2002-05-02:
Jeg vil så kvittere for det og sige, at jeg er glad for, at statsministeren medgiver, at man ikke nødvendigvis er langt ude, når man citerer Venstrefolk.
Og jeg synes, at det specielt i denne her debat er vigtigt at have blik for, at Venstrefolk jo ikke kan nøjes med festtalerne. De kan ikke nøjes med at holde en smuk tale på Venstres partimøde, eller hvor det er.
Det er dem, der skal have enderne til at nå sammen i den brutale virkelighed, jeg har citeret.
Det er dem, der godt ved, at her klares det ikke med festtaler.
Det er dem, som er dybt bedrøvede over at skulle ud at skære på kerneområder inden for velfærdsområderne, når de bliver udsat for den snævre og hårdhændede økonomiske politik, som regeringen udsætter dem for.
Så vil jeg bare runde af med diskussionen om indsatsen.
Jeg er enig i, at indsatsen ikke alene afgøres af de her hårde økonomiske tal - det gør den også.
Men jeg synes, at det ville klæde både statsministeren og regeringspartiernes ordførere at erkende, at den pris nogle kommer til at betale for skattestoppet - det kan man så være tilhænger af - ikke alene er en halvering af den statslige indsats i forhold til de her udsatte grupper, det er også en situation, hvor amternes og kommunernes budgetter bliver stramme.
Og der er jo ikke så mange valgmuligheder, for sygehusene fylder så meget på amternes budgetter.
Det er jo derfor ikke noget tilfælde, at dér, hvor man for alvor rammer ind, er på de sociale områder på amternes budgetter.
Hvem er det?
Det er de hjemløse, det er de sindslidende, det er misbrugerne, det er børn, der skal anbringes, og så er det de handicappede.
Jeg synes personlig, det er dumt.
Hvis jeg havde været statsministerens medierådgiver, og det er jeg ikke, ville jeg have anbefalet ham: Vi kan lige så godt gøre det i dag.
For det bliver så ubehageligt efter så hård en debat som i dag at skulle erkende allerede inden for de næste par måneder, at man fastholdt et synspunkt, der ikke havde gyldighed.
Flemming Oppfeldt (V), 2002-05-02:
Jeg er helt enig i hr. Jens Rohdes beskrivelse og analyse af, hvad der er sket.
Så hører vi så Enhedslistens svar på denne her sociale katastrofe, og svaret til for følsomme mennesker, til folk, der har problemer osv., er, at det alene er økonomi, at det alene er penge, det handler om.
Det var jo det, der var svaret.
Det var køleskabe, boliger, biler osv.
Hvis man skal bryde den sociale arv, som er det centrale i denne her diskussion, skal vi vel opbygge et hjælpesystem
for folk
, således at de, der kan gå på to ben, kan komme til at gøre det hurtigt, så vi derefter koncentrerer vores eksperter, vores rådgivere osv. om dem, der har det meget dårligt i vores samfund.
Det er vel den reform, vi skal i gang med.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-05-02:
Hr. Villy Søvndal forsætter med sine taløvelser.
Også det kan kraftigt afvises.
Hvad er det, der er tale om?
Det, der er tale om i den aftale, der er indgået med kommuner og amter, er en økonomisk vækst.
Altså ikke en nedskæring og da slet ikke de halveringer, som hr. Villy Søvndal taler om.
Nej, der er tale om en økonomisk vækst i kommuner og amter, en vækst, som i kommunerne er på 2,5 pct. og i amterne på ca. 3 pct.
Det er altså en kendsgerning.
Der er ikke tale om nedskæringer.
Der er tale om stigninger.
Så siger hr. Villy Søvndal, at jeg er en forhærdet synder.
Nej, det er meget enklere.
Det er nemlig sådan, at når man taler om tal, er der nogle benhårde love, der siger, at 2 + 2 = 4, og at en stigning på 450 mio. kr. ikke er en halvering.
Det er den regnebog jeg tror hr. Villy Søvndal kunne stå sig ved at dykke lidt dybere ned i.
Henriette Kjær (KF), 2002-05-02:
Ganske kort.
Det var nogle helt konkrete spørgsmål.
Jeg er indstillet på, at ankestyrelsen skal tage sager op af egen drift.
Jeg synes, at det netop, hvis vi skal have brudt den sociale arv, er vigtigt, at børnene får nogle ordentlige livsvilkår, og det har de ikke, hvis de kommer hjem til en ikkefungerende familie. Så siger fru Margrethe Vestager, at jeg skal lytte til vandrørene og følge området.
Jamen det gør vi bestemt også.
Jeg spurgte bare, om fru Margrethe Vestager vidste noget, jeg ikke vidste.
Når vi nærmer os kommuneforhandlingerne her i maj/juni måned, melder man ud sådan, at der kommer en dagsorden af sager, som man gerne vil have får regeringens opmærksomhed, og det er sådan, jeg tolker de udtalelser, der er kommet.
Men jeg skal nok lytte til vandrørene. Så spørger den socialdemokratiske ordfører, om jeg kender til, og om jeg er enig i fru Pia Christmas-Møllers forslag i dagspressen i dag.
Jeg har ikke læst det, men jeg synes jo, det lyder rigtig, rigtig godt.
Jeg skal sige, at det ikke har været diskuteret i regeringen, og derfor er det heller ikke regeringens politik foreløbig.