runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jørn Jespersen (SF), 2003-04-02:
Jamen jeg takker for det lille foredrag om samspillet mellem den lovgivende og den udøvende magt.
Statsministeren manglede bare at tilføje, at det er jo også sådan, at den lovgivende magt kontrollerer den udøvende magt, og hvis den udøvende magt ikke lever op til det, Folketinget har vedtaget, kan den på et tidspunkt komme i ganske alvorlige vanskeligheder, og det mener jeg sådan set regeringen beder om på det her område.
Statsministeren har ikke været i stand til på ét eneste område at dokumentere, at man loyalt har levet op til de to vedtagelser, der bliver henvist til.
Tværtimod holder man systematisk sin mund, siger ingenting og fører et dobbeltspil.
Lad os nu komme til eksportsubsidierne.
Hvor hurtigt kan man afskaffe dem efter den liberale statsministers opfattelse, uden at det har ødelæggende virkninger for dansk landbrug?
»Hvor hurtigt kan man efter statsministerens opfattelse afskaffe EU's eksportsubsidier, hvis landbruget skal have rimelige muligheder for omstilling?«
Villy Søvndal (SF), 2003-04-02:
Jeg må igen kvittere for statsministerens evne til at bevæge sig ned på et plathedsniveau, som jeg ikke synes kendetegner en statsmand, men det er så det, statsministeren vælger.
Jeg synes simpelt hen, det er for pinligt.
Jeg synes, det er for pinligt, sagt til statsministeren, når ens argumenter er så svage, at man over for en politisk kollega er nødt til at antyde støtte til Saddam Hussein.
Så har statsministeren vist nået bunden af sin argumentationsevne.
Det synes jeg er ærgerligt.
Jeg synes, det er ærgerligt, specielt efter at statsministeren holdt sig ude af folketingsdebatten så længe, at statsministeren vælger at trække det ned på så plat et niveau. Er det ikke for pinligt?
Hvis man nu havde vidst, at det havde krævet de civile ofre, det ser ud til at koste, ville statsministeren så have lokket Danmark ud i det krigseventyr, statsministeren lokkede Danmark ud i, eller vil statsministeren allerede nu anerkende, at der var en stribe af fejlvurderingerne, som statsministeren var en stor del af?
Jeg fordrejede sådan set ikke statsministerens udtalelse.
Jeg citerede den, nemlig at det i al væsentlighed går efter planen.
Det håber jeg er tilladt efter Folketingets forretningsorden.
Jeg forstår stadig væk ikke statsministerens argument.
Man vidste vel, at det ville komme til den her situation.
Var statsministeren af samme opfattelse som den amerikanske vicepræsident, at det ville falde sammen som et korthus?
Var det det, statslederne havde siddet og bildt hinanden ind?
Så er det klart, at man ikke behøver planlægge i forhold til nogen humanitær situation.
Det er klart, at hvis det hele bare gik over lynhurtigt, var der ingen grund til at planlægge i forhold til den situation.
Hvis man havde regnet med, som statsministeren siger nu, at alt kunne ske, er det da en forbrydelse, at de krigsførende magter ikke har planlagt langt, langt mere præcist i forhold til den humanitære situation. Så siger statsministeren, at der ikke er slået så mange ihjel.
De, der tæller lig i Irak, gætter på, at det er 500.
Det kan man have det forskelligt med om man synes er få eller mange.
Jeg tror, at man efter det får fantastisk mange bitre folk, der har fået dræbt en far, en mor, en bror, en elsket, som vil være fremtidens terrorister i en verden, hvor de pludselig oplever hele deres liv fejet væk, oven i købet af nogle, der siger, de kommer for at hjælpe dem.
Jeg synes, det er et kynisk synspunkt, vil jeg sige til statsministeren, ikke at mene, at 500 ihjelslåede uskyldige irakere er mange.
Det er i mit univers ekstremt mange mennesker, som ikke har gjort noget som helst, som ikke har generet nogen som helst.
Mange af dem er uskyldige børn.
Så jeg håber, statsministeren vil udtale sig lidt mere præcist, end tilfældet var før.
Det er det, der sker inde i byerne.
Det er det, der sker inde i Basra nu, hvor folk i lang, lang tid har været uden vand, uden mad, uden medicin.
Det er dér, de dør, det er ikke som flygtninge, de dør som fanget i krigen i byerne.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-04-02:
Hr. Villy Søvndal fordrejer bevidst, hvad jeg har sagt.
At der så undervejs er indtruffet mange ting, som givet har været anderledes end det, der oprindelig var planlagt, kan jo ikke overraske nogen.
Sådan er det under enhver militæraktion.
Sådan er det.
Det er meget naturligt.
Men når jeg siger »i al væsentlighed efter planen«, er det den plan at nå frem til Bagdad.
Når det gælder den humanitære situation, kan jeg sige, at den hidtil faktisk har udviklet sig mindre alvorligt end ventet.
På nuværende tidspunkt er der kun registreret begrænsede flygtningestrømme.
Hovedparten af de irakere, der har forladt deres hjem,
skønnes at have fundet ly hos slægtninge og bekendte, og hertil kommer, at de fleste irakiske husstande menes at ligge inde med fødevarelagre til endnu en måned.
I øvrigt er det sådan, at et enstemmigt Sikkerhedsråd i fredags vedtog en resolution, der viderefører olie for mad-programmet i 45 dage, og det betyder, at der nu igen over olie for mad-programmet i et vist omfang kan leveres nødhjælp til den irakiske befolkning, når og hvis sikkerhedssituationen tillader det.
Men naturligvis er der anledning til fortsat at følge den humanitære situation meget nøje og med stor alvor.
Villy Søvndal (SF), 2003-04-02:
Det drejer sig om, hvorvidt den humanitære situation i Irak efter statsministerens opfattelse forløber som forventet.
Igen vil jeg henvise til citatet fra statsministeren før, hvor statsministeren siger, at det i al væsentlighed går efter planen.
Det må så også betyde, at man må have planlagt den humanitære situation, når det nu foregår som planlagt.
Alt andet ville jo være en forbrydelse mod almindelige irakere, for hvis det går efter planen, var man klar over, at man ville komme i en situation, hvor byernes befolkninger ville være gidsler mellem to hære.
FN har råbt på hjælp.
Landene har ikke ydet den hjælp, de kan.
Sidder statsministeren ikke med en nagende, bitter fornemmelse i brystet over, at når landene bliver bedt om at bidrage med krig, er der i hvert fald et antal, blandt dem Danmark, der altid bidrager, men når den humanitære hjælp skal bringes frem, er det bare utrolig svært, fordi der ikke er nær så meget prestige i at redde folk humanitært som i at føre krig?
»Udvikler den humanitære situation i Irak sig efter statsministerens opfattelse som forventet?«
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-04-02:
Nu stiller hr. Søren Søndergaard også et af den type spørgsmål, som jo ikke har noget fornuftigt svar, fordi man aldrig nogen sinde ville kunne sige, at det er acceptabelt at skyde uskyldige mennesker.
Det, man er nødt til at gå ind og kigge på, er jo de faktiske vilkår for de mennesker, der står
Amerikanske soldater har oplevet, at de ved en kontrolpost bliver lokket hen til en bil og sprængt i luften
af en selvmordsbomber.
Nej, det er heller ikke acceptabelt.
Så kan man da menneskeligt set
godt sætte sig ind i, at andre amerikanske soldater, der lige har oplevet det, så vil beskytte sig imod at komme ud for noget lignende, og desværre så tilsyneladende kommer til at ramme uskyldige.
Det er heller ikke acceptabelt, men man kan da godt sætte sig ind i, hvorfor det finder sted.
Men det er da ikke acceptabelt. Så spørger hr. Villy Søvndal: Burde man i virkeligheden ikke have inddraget alt det her i kalkulen, at så forfærdeligt er det, og så forfærdeligt kunne det blive, fordi Saddam Hussein kunne finde på at bruge alle midler?
Jo, men så må man jo stille det spørgsmål: Betyder det virkelig, at fordi Saddam Hussein beviser, at han og hans regime er lige præcis så bestialsk, som alle har haft formodninger om at det var, skulle man ingen som helst ting gøre, og fordi man ved, at Saddam Hussein er en grusom tyran, der dræber og undertrykker, torturerer og forfølger, skal man endelig holde fingrene væk, og han skal have lov til at drive sit spil, uden at nogen kommer og griber ind?
Det ville da være en fuldstændig uacceptabel konklusion.
Jeg vil sige, at det, vi oplever fra det tyranniske regime i Bagdad, da kun er en bekræftelse af, at det haster med at komme af med det regime og få det afvæbnet.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Søren Søndergaard (EL), 2003-04-02:
Det er fuldstændig rigtigt, at Saddam Hussein er en skurk ud over alle grænser, og han benytter sikkert alle mulige metoder.
Det vidste vi jo at han ville, for vi vidste på forhånd, at han var en skurk.
Det har vi vidst i mange år.
Så det er der jo ikke tvivl om.
Men jeg tror, man måske skal passe på med at sige, at alt, hvad der går galt, er hans skyld.
Nu så jeg lige, at russerne over for amerikanerne havde protesteret over angreb, der truede sikkerheden for det russiske personale på den russiske ambassade i Bagdad.
Det er nok ikke noget, Saddam Hussein står bag, men det kan statsministeren måske kommentere, hvis han har andre oplysninger om den sag.
Det er jo det egentlige spørgsmål.
Det siger noget om, hvordan man udkæmper krigen, og det må man jo have en holdning til
og ikke, om der kan ske fejl eller ikke ske fejl, for det er svært at have en holdning til.
Alle går selvfølgelig imod, at der sker fejl.
Er det acceptabelt at dræbe uskyldige civile irakere for at undgå tab blandt amerikanske og britiske soldater?
Det kunne jeg godt tænke mig at statsministeren svarede på.
Villy Søvndal (SF), 2003-04-02:
Jo, men stadig væk: Når statsministeren i dag indleder med at sige, at det i al væsentlighed går efter planen - det var indledningen til statsministerens besvarelse -
er det så overraskende, når man tænker på, hvor slem hr. Saddam Hussein er, at han anvender nogle barske krigsmetoder? Kommer det bag på statsministeren?
Var det ikke en del af kalkulen, at sådan er Saddam Hussein, og derfor anvender han de midler?
Og når statsministeren så oven i købet siger, at det går efter planen, hvordan kan det så være overraskende? Så er det jo lige præcis, vi er tilbage ved pointen, at det er det, statsministeren ved at gøre Danmark til en aktiv krigspart har et direkte ansvar for - et direkte ansvar for. De dræbte familier, de uskyldige dræbte, de lemlæstede børn er en del af krigen.
Og hvordan vil man styre en situation, der helt oplagt er på vej ud af kontrol?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-04-02:
Derfor kan man jo ikke være så kold og kynisk, at man bare stiller det sådan op og siger, at så mange civile tab er acceptable.
Det kan man jo ikke.
Hvert eneste civile tab er en tragedie og burde have været undgået.
Ethvert tab er en tragedie.
Det er også et tab, hvis en soldat bliver dræbt, og det er da også en tragedie.
Så siger hr. Villy Søvndal, at han godt kunne have ønsket, at jeg havde beklaget, at en irakisk familie blev dræbt under tragiske omstændigheder.
Det skal jeg gerne beklage.
Nu var det ikke det, jeg blev spurgt om.
Det skal jeg da gerne beklage.
Det er naturligvis også en tragedie.
Det er jo i meget høj grad det irakiske regime selv, der skyder civilbefolkningen foran sig, bruger dem som skydeskive og bombeskjolde i ordets egentlige forstand, som er årsagen til, at sådan nogle tragiske ulykker kan ske.
Det er også meget typisk for debatten, at når der så sker ulykker på markedspladser, er den enstemmige bedømmelse straks, at det nok er en amerikansk fejlbombning, hvad ingen ved noget om.
Det ved vi heller ikke noget om.
Jeg siger bare, der er grund til at være stærkt kritisk over for mange af disse informationer.
Holger K. Nielsen (SF), 2003-04-02:
Det er klart, at man ved en krig altid må vurdere det, man opnår, i forhold til de tab, man lider, og det er jo derfor, at jeg godt vil have nogle mere konkrete overvejelser fra statsministeren om det spørgsmål.
Der er ingen tvivl om, at indtil nu har tabstallene både blandt civile og soldater været langt større end det, man havde regnet med.
Det er ikke sket.
Derfor kan man meget nemt forestille sig, at slaget om Bagdad bliver så blodigt, at det bliver helt uacceptabelt.
Der var en analytiker, der i sidste uge sammenlignede det med det, der i sin tid skete omkring Grosnij i Tjetjenien.
Det vil sige, at man måske vinder krigen, men alligevel på en måde så man umuligt kan vinde freden også.
Det er det, der er det grundlæggende spørgsmål.
Derfor vil jeg gentage spørgsmålet: Hvor mange civile tab mener den danske regering vil være acceptable som den pris, der skal betales?
Keld Albrechtsen (EL), 2003-04-02:
Og det har åbenbart ikke affødt nogen som helst indsigelse
fra dansk side.
Jeg må sige, at statsministeren simpelt hen ikke besvarer spørgsmålene.
Men det, jeg bad om i spørgetimen i går, som jeg efterfølgende stillede spørgsmål til ministrene om i mødet i Det Udenrigspolitiske Nævn, og som jeg nu altså har spurgt statsministeren om, er at få at vide, hvad Danmark som medansvarlig for krigen, som krigsførende part aktivt foretager sig for at sikre, at der ikke bliver uacceptable tab, og at det ikke går ud over civilbefolkningen.
Min fornemmelse er, at det overlader man til USA at afgøre, og at man ikke foretager sig noget aktivt, for så havde man vel fortalt det, når jeg bliver ved med at spørge om det.
Men man får ikke noget svar.
Det er simpelt hen en mangel i regeringens orientering af offentligheden, befolkningen, Folketinget, for der har været en masse episoder, som har været dybt kritisable, fra amerikansk side ...
Villy Søvndal (SF), 2003-04-02:
De forhold i Irak er så de forhold, som statsministeren og regeringen indtil for nylig har været med til at sende irakiske flygtninge herfra tilbage til.
Så jeg synes ikke, der er en voldsom grad af sammenhæng i statsministerens argumentation, men lad det nu ligge. Tilbage til det oprindelige spørgsmål, og jeg håber, at statsministeren vil være i stand til at bevare besindelsen og svare på spørgsmålene undervejs.
Statsministeren synes, at krigen i al væsentlighed forløber efter den plan, som statsministeren mener den burde forløbe efter, inklusive de civile ofre og sådan noget.
Jeg savnede måske i øvrigt i første svar, at statsministeren bare beklagede, at en uskyldig irakisk familie pludselig bliver udryddet som følge af krigen.
Der savnede jeg bare sådan lidt hjerterum i forhold til krigens forløb.
Det andet er: Hvad med reaktionen i de arabiske lande?
Var det også en del af planen, at sådan måtte det forløbe, og at det er en nødvendig pris for det, statsministeren anser for en nødvendighed?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-04-02:
Jeg kan ikke på nogen som helst måde tage det alvorligt, når hr. Villy Søvndal fører sig frem som en mimose, der ikke kan tåle at blive talt direkte til, når jeg tænker på, hvad jeg må lægge øre til fra hr. Villy Søvndals side.
Jeg beklager mig ikke over tonen i debatten.
Jeg synes, det er i orden, at man siger tingene direkte, men så må hr. Villy Søvndal også finde sig i, at han får svar på tiltale nøjagtig på samme måde, som han selv fører sig frem, som f.eks. at tale om, at jeg lokker Danmark ud i et krigseventyr.
Jeg ved ikke, hvordan man skal karakterisere det niveau, men jeg synes ikke, det fører os ret langt i debatten.
Hr. Villy Søvndal må bare være forberedt på, at når jeg skal lægge øre til en række af disse horrible beskyldninger fra hr. Villy Søvndals side, får han svar på tiltale.
Sådan er det.
Det må han regne med.
Til hr. Holger K. Nielsen skal jeg kun sige, at man jo ikke kan begynde at stille det op på den måde, om det overhovedet er acceptabelt, at civile bliver dræbt, for hver eneste, der bliver dræbt, er jo en tragedie. Den internationale koalition gør alt, hvad den kan for at minimere civile tab og ødelæggelser og tab i det hele taget, også blandt soldater.
Ethvert tab er en tragedie.
Derfor er der jo ikke andet at sige til det, end at det er ønskeligt, at en sådan militær aktion kan føres til et vellykket resultat med så få og så små tab som muligt.
Men desværre ved man jo på forhånd, at der uundgåeligt vil være tab under en sådan aktion.
Det skal man hele tiden holde op over for de tab, der er ved ingenting at foretage sig, for ved ingenting at foretage sig kan Saddam Hussein bare fortsætte sit spil, hvor hundredtusinder af irakere forsvinder i hans skumle fængsler og tusinder af irakere bliver lemlæstede af den tortur, de bliver udsat for i hans torturkamre.
Det er jo heller ikke rimeligt.
Så der er også et tab ved ikke at gøre noget.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-04-02:
Jeg vil godt opfordre statsministeren til at gå ind i en ordentlig debatform, for nu oplevede vi fra forsvarsministerens side i går i spørgetimen, at da jeg stillede konkrete spørgsmål om den forråelse, der er et resultat af krigen, begyndte forsvarsministeren at skælde mig personlig ud.
Det havde jo ikke ret meget med sagen at gøre.
Jeg lagde mærke til, at statsministeren heller ikke svarer på de spørgsmål, der bliver stillet i dag.
Derfor vil jeg godt spørge statsministeren, om statsministeren er enig i, at en meget stor del repræsenterende et stort flertal af staterne her i verden i det internationale samfund ikke anerkender krigens lovlighed.
Det er statsministeren vel enig i?
Når det er tilfældet, er det i det mindste
så ikke meget afgørende som krigsførende magt at forhindre, at der sker unødig overlast for civile, herunder forhindre, at civile bliver myrdet og slået ihjel af missiler eller soldater, der skyder på dem, som det har været tilfældet? Påhviler der ikke dér Danmark et særligt ansvar, og tager statsministeren og hans forsvarsminister overhovedet det ansvar højtideligt?
Det var ikke det indtryk, jeg fik i spørgetimen i går.
Holger K. Nielsen (SF), 2003-04-02:
Det er jo en konsekvens af denne krig, at mange civile er blevet dræbt, og jeg håber, at statsministeren er klar over, at de mange dræbte civile bl.a. får som konsekvens, at mange irakere, som ellers er imod Saddam Hussein, nu i højere grad er begyndt at vende sig imod koalitionen.
Men jeg vil godt spørge mere konkret: Hvor mange dræbte civile mener statsministeren er acceptabelt som den pris, der må betales for den aktion, man er ude i her?
Jørn Jespersen (SF), 2003-04-02:
Jeg kan udmærket huske den vedtagelse, og jeg kan udmærket huske min begrundelse for ikke at ville stemme for den.
Den var i al sin enkelhed: Vi stoler ikke på regeringen i det her spørgsmål, og vi har ikke kunnet konstatere, at den tidligere vedtagelse fra november 2002 på nogen måde har givet sig udslag i den måde, regeringen arbejder på.
En af regeringens samarbejdspartnere, Det Radikale Venstre, står jo her og beder om få bare et par eksempler på, at man har fulgt vedtagelsen, men kan ikke få det.
Derfor er der god grund til at regne med, at regeringen fører et dobbeltspil; man siger, at man ønsker at afskaffe støtten, men man har end ikke meddelt det i EU.
Tidspunktet er ikke rigtigt, forstår jeg nu.
Hvad er der forkert ved tidspunktet, når det er oppe som dagsordenspunkt?
Er det ikke det rigtige tidspunkt at meddele sin partner, hvad man mener, når det er på dagsordenen?
Det har Danmark tilsyneladende ikke gjort; vil statsministeren rette op på det?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-04-02:
Ja, fuldstændigt, naturligvis, det savner enhver baggrund.
Det er en lang vedtagelse, som hr. Jørn Jespersen, forhåbentlig da i hvert fald, kan erindre, den er kun få dage gammel, og det er jo altså den måde, man arbejder på politisk, at Folketinget træffer nogle beslutninger om, på hvilket grundlag regeringen skal arbejde.
Så fører regeringen de synspunkter frem på det tidspunkt og på den måde i EU's Ministerråd, hvor det giver størst indflydelse, og med al respekt for hr. Jørn Jespersen vil jeg sige: Den ansvarlige minister er altså bedre til at vurdere, hvornår det sker bedst, og hvordan det sker bedst.
Ja, det er altså som sagt sådan, at forhandlingerne om landbrugsstøtten i WTO-regi foregår med EU som forhandlingspart, når det gælder EU's medlemmer, sådan er dét, og det vil altså sige, at den mulighed, vi har for at påvirke disse forhandlinger, er gennem EU-kredsen.
Det er jo ikke rigtigt, når hr. Jørn Jespersen påstår, at der ikke er kommet politiske tilkendegivelser fra regeringen eller for den sags skyld her fra Folketinget
, når det gælder linjen, den politiske kurs, med hensyn til reformer af landbrugspolitikken.
Så sent som for nogle få dage siden besluttede Folketinget en ny vedtagelse om dette her, hvoraf det meget klart og tydeligt fremgår, på hvilket grundlag regeringen kan og skal arbejde, når det gælder WTO-forhandlingerne.
Martin Lidegaard (RV), 2003-04-02:
Det er en kendt sag, at EU's landbrugsstøtte ikke er et lige så varmt emne i pressen som krigen i Irak eller for den sags skyld samlingen af Europa for et halvt år siden.
Men det tragiske er jo, at der hver dag dør 30.000 børn af sult bl.a. som følge af de landbrugsstøtteordninger, der undergraver ulandenes økonomi.
Derfor kunne jeg fristes til at gentage mit spørgsmål, om statsministeren agter at føre en lige så høj og konsekvent profil på det her område internationalt, som han har valgt at gøre det på andre områder, og herunder igen spørge: Hvilken strategi har statsministeren for, hvilke alliancepartnere man kan tænke sig at have i WTO, i EU for disse synspunkter?
Når jeg spørger om det, er det selvfølgelig, som statsministeren også har antydet, fordi USA's og Europas interesser ikke er sammenfaldende her, og ellers må vi vel sige, at statsministerens politik har været meget proatlantisk indtil nu.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-04-02:
Jeg kan kun sige til fru Elsebeth Gerner Nielsen, at det da er en lykke for landet og for de mange unge indvandrerkvinder, der nu bliver beskyttet imod tvangsægteskaber, at Det Radikale Venstre er kommet i opposition.
Ikke blot har det betydet, at det blev muligt at gennemføre nogle stramninger af reglerne, men tilsyneladende har det jo også betydet, at der er kommet overvejelser i gang i Det Radikale Venstre om, hvad man kan gøre for at forhindre tvangsægteskaber, og det er der da grund til at hilse med stor glæde.
Det er ganske vist mange år for sent.
Det Radikale Venstre havde jo en stor chance i den tid, partiet sad i regering, men der skete ingenting, tværtimod.
Det Radikale Venstre blokerede gang på gang fornuftige forsøg på at stoppe tvangsægteskaberne, men nu kan jeg forstå, at der er sat tænkning i gang i det radikale parti, og det skal vi alle sammen glæde os over og hilse velkommen.
Til hr. Bjarne Laustsen kan jeg kun sige, at vi har ingen planer om at lave sådanne undtagelsesbestemmelser.
Bjarne Laustsen (S), 2003-04-02:
Jeg vil godt spørge statsministeren, om statsministeren vil erkende, at der er også eksempler på mennesker, der har giftet sig af den eneste rimelige grund til at indgå ægteskab, nemlig kærlighed - også mellem mennesker, der er under 24 år? Jeg kender et eksempel fra Frederikshavn med en familie, der måtte tage ophold i Polen på baggrund af reglerne.
Netop i forbindelse med den sag er det jo sådan, at vi formoder, at Polen bliver medlem af EU fra den 1. maj 2004, derfor er der kun godt og vel 1 år, til de nye regler træder i kraft, og så gælder 24-års-reglen ikke for de nye lande.
Vil statsministeren lave en undtagelsesbestemmelse, der siger, at 24-års-reglen ikke gælder for de nye EU-lande?
Vi har jo altid behandlet ansøgerlande anderledes end alle andre.
Vi har aldrig indført visum, vi har givet støtte med henblik på integration mellem de nye og de eksisterende EU-lande
, så derfor vil jeg godt spørge, om det er muligt at lave en konstruktion, hvor man fritager de nye EU-ansøgerlande.