runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2003-09-04:
Jeg skal gøre det meget kort.
Der står, at udvalget, efter at beslutningsforslaget har været henvist til fornyet udvalgsbehandling, har haft ét møde, og at der er blevet stillet tre spørgsmål i udvalget.
De tre spørgsmål kan jeg til den undrende forsamling sige, at dem har jeg stillet i udvalget efter rådslagning med andre på venstrefløjen.
Dansk Folkeparti har ikke stillet et eneste spørgsmål i udvalget, og de har ikke haft en eneste kontakt med de andre partier.
Hvis det ikke er rigtigt og sandt, så kan fru Birthe Skaarup i hvert fald komme op og fortælle, hvad det er for en kontakt, man har haft med Socialdemokratiet.
Hvad er det for en kontakt, man har haft med Enhedslisten?
Hvilken kontakt har man haft med regeringspartierne?
Hvilken kontakt har man haft for at finde ud af, om der var nogen som helst ting, der kunne ændres mellem de to behandlinger?
Hvorfor kunne vi ikke tage debatten og stemme om det her, da det var til behandling sidste gang?
Det synes jeg Dansk Folkeparti skylder at fortælle.
Jesper Langballe (DF), 2003-09-04:
Nej, flere pædagogiske forsøg, det må man ikke forlange af mig.
Nu må det være nok; nu orker jeg ikke mere.
Så vil jeg lige gøre hr. Jann Sjursen opmærksom på, at en eskapade betyder en flugt.
Jeg ved da ikke af, at jeg er flygtet fra noget.
Og så bare lige til sidst til Jann Sjursen ...
Lene Garsdal (SF), 2003-09-04:
Men Dansk Folkeparti havde ingenting at byde på, og derfor var der ikke noget, der ligner en forhandling eller bare en drøftelse af, hvordan vi eventuelt kunne komme videre med forslaget.
Vi havde oven i købet en ekstra udvalgsbehandling, som, så vidt jeg kan se, var ganske unødvendig, når der ikke kom
nogen input
Derfor er jeg ikke enig i, hvad Dansk Folkeparti siger i indlægget her.
Under behandlingen af dette ændringsforslag ønskede Dansk Folkeparti, at vi skulle have forslaget tilbage i udvalget, og sådan blev det naturligvis. Så er det underligt for SF at se, at Dansk Folkeparti ikke ønskede noget; de havde ingenting at byde på.
Man ville jo have forventet, når de ønskede det tilbage i udvalget, at man skulle have nogle forhandlinger eller drøftelser, men Dansk Folkeparti ønskede ikke at komme med nogen ændringsforslag eller i øvrigt at indgå i et samarbejde om, hvad vi skulle gøre.
Derfor må SF jo tro, at det var varm luft.
Det var alene gode ord og ikke et reelt ønske om at sikre de danske sygehuse økonomiske muligheder for at fortsætte driften indtil udgangen af dette år, hvor Sygehuskommissionen kommer med sin rapport.
Derfor fastholder vi naturligvis vores tidligere indstilling til forslaget.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2003-09-04:
Det sker så sjældent, så når der nu er en lejlighed til det, bliver jeg næsten nødt til at tage ordet for at takke SF.
Når man læser betænkningsbidraget, kan man nemlig se ud af det, at SF har behandlet det her forslag, præcis som det også er tænkt af os som forslagsstillere, nemlig som et spørgsmål om at vægte retssikkerheden utrolig tungt, så tungt, at hensynet til at man får indsigt i nogle dokumenter, hvor der er en tvivl om, hvorvidt retfærdigheden er sket fyldest eller ej, vægter tungest, og derfor agter SF at støtte beslutningsforslaget.
Jeg havde troet, at jeg på tilsvarende vis ville kunne have sagt det samme til Enhedslisten, fordi Enhedslisten under førstebehandlingen af forslaget udtrykte de samme ting omkring forslaget.
Jeg kan så desværre se i betænkningsbidraget, at Enhedslisten er faldet tilbage i forhold til det, man sagde, og nu ikke ønsker at sikre retssikkerheden på det her område.
En ting er jo retssikkerheden for de mennesker, det omhandler, men en anden ting, der selvfølgelig gør det her forslag væsentligt, er Folketingets mulighed for at øve kontrol med regeringen.
Det er jo sin sag, at et flertal afviser et ønske om, at Folketinget gør sig bekendt med nogle konkrete dokumenter.
Vi har endda i beslutningsforslaget gjort det klart, at oversendelsen til Folketinget af de dokumenter, det drejer sig om, for at Folketinget kan udøve sin kontrol med regeringen, kunne ske i fortrolig form
, men ikke engang det har et flertal ønsket at imødekomme.
At Socialdemokratiet ikke ønsker det, og at Det Radikale Venstre ikke ønsker det, det er ikke spor overraskende, for det ønskede S og R heller ikke, da man sad i regering.
Derimod er det meget mere overraskende, at Venstre og Det Konservative Folkeparti har taget den beslutning, at man ikke kan støtte forslaget, som det fremgår af betænkningen.
Men man kan nok også ud af betænkningsbidraget se, at det måske alligevel har givet anledning til lidt uro i rækkerne, at man har skullet afvise forslaget, for man skriver i betænkningsbidraget: »Ud fra de nævnte hensyn og under hensyntagen til usikkerheden om beslutningsforslagets konsekvenser nærer Venstre og Det Konservative Folkeparti betænkelighed ved at medvirke til beslutningsforslaget.«
Det er jo sjældent, at man afviser et beslutningsforslag ud fra, at man nærer betænkelighed, og man kan nok her spore, at man alligevel i V og K's folketingsgrupper har haft endog meget svært ved at finde argumenter for at modsætte sig beslutningsforslaget.
Det forstår jeg selvfølgelig godt, når hele beslutningsforslagets bemærkningsdel er fyldt med citater fra specielt Venstrefolk, men også Konservative, som har argumenteret for præcis det, vi foreslår gennemført i det her beslutningsforslag.
Og det er præcis det, man nu desværre vil stemme imod, nu hvor man ellers havde fået muligheden for at gennemføre det, man selv har argumenteret så stærkt for.
Eyvind Vesselbo (V), 2003-09-04:
Jeg vil gerne bede fru Elsebeth Gerner Nielsen om at behandle politiske sager seriøst, for hr. Troels Lund Poulsen og jeg har henvendt os til ministeren og fået et ganske glimrende svar, som vi er meget tilfredse med.
Vi kerer os nemlig om de voldsramte kvinder og vil gerne se denne sag fremmet på den måde, som ministeren nu har svaret os.
Så det er vi tilfredse med.
Vi ønsker ikke at indgå i fru Elsebeth Gerner Nielsens polemik i denne sag, for det, det drejer sig om, er ikke en politisk polemik her i salen, det drejer sig om at handle, sådan at de kvinder får det bedre, og det er vores udgangspunkt. Så jeg synes, fru Elsebeth Gerner Nielsen skulle holde sig for god til at misbruge de ting, som vi foretager os politisk til eget politisk formål.
Line Barfod (EL), 2003-09-04:
Det fremgår, at der blev opnået politisk enighed i EU helt tilbage i februar 2002, men alligevel har vi først fået forelagt beslutningsforslaget her kort før sommerferien.
Det viser med al tydelighed, at det er nødvendigt, at vi får en anden måde at behandle EU-sager på i Folketinget.
Det her forslag betyder, når det træder i kraft, at man på baggrund af en begæring fra et af de andre EU-lande skal foretage indefrysning eller beslaglæggelse af en virksomheds eller en persons konti, maskiner, computere, hvad det nu drejer sig om, og der er ikke mulighed for at gå ind og vurdere, om det er rimeligt eller ej.
Det skal bare ske.
Det har oven i købet tilbagevirkende kraft, så det kan også være på grund af mistanke om forbrydelser, der er begået for længere tid siden.
Beslaglæggelse og indefrysning kan jo altså også ske hos folk, der ikke er mistænkt.
Det kan være en virksomhed, der stiller hjemmesider til rådighed, der på den måde kan få beslaglagt alle sine computere, og dermed bliver virksomheden reelt lukket.
Og for en person eller en virksomhed i Danmark er det altså dybt problematisk at få lukket alle bankkonti.
Så kan man lige pludselig slet ikke fungere i det danske samfund længere.
Så det har meget stor rækkevidde det forslag, der her skal vedtages, men der har ikke været ordentlig tid til drøftelse af forslaget.
Det viser, at vi er nødt til at behandle EU-sager på en anden måde, så vi langt tidligere får den politiske drøftelse i Folketinget af, om det er noget, vi ønsker eller ikke ønsker, og hvis vi ønsker det, hvilke begrænsninger vi så vil stille op.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2003-09-04:
Jeg synes også, det er alvorligt nok, hvis en kvinde, som f.eks. finder ud af, at hendes mand er involveret i rockermiljøet, ikke tør anmelde ham i 7 år, fordi hun er bange for at blive sendt ud af landet.
Jeg synes også, at det er alvorligt nok, hvis en kvinde ikke tør gå til politiet i rigtig mange år, selv om hun har været udsat for vold.
Nu siger ministeren igen, at der ikke er en ændring i praksis i forhold til de voldsramte kvinder.
Hvis ministeren kan gå op og garantere det, så vil jeg acceptere, at så er vilkårene ikke ændret. Vi står til gengæld stadig væk i den situation, at loven fortolkes utrolig stramt, og at det er nødvendigt at tage fat i selve fortolkningen af lovgivningen.
Bertel Haarder (V), 2003-09-04:
Jeg må gentage, at forholdene er, som de hele tiden har været på dette punkt.
Men det er klart, hvis vi tager et teoretisk eksempel, hvis vedkommende begår et eller andet andet, f.eks. kriminalitet, eller man opdager bedrageri, jamen så er det da rigtigt, at så gælder 7-års-reglen i stedet for 3-års-reglen. Men der er altså ikke tale om, at man, fordi ægteskabet opløses på grund af vold, bliver sendt hjem, hvis man har været her i mindre end 7 år.
Her gælder den praksis, der hele tiden har været gældende, hvor nogle får lov at blive, selv om de kun har været her et par år.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2003-09-04:
Ministeren har flere gange tilkendegivet, at det, at der nu skal gå 7 år, inden man får permanent opholdstilladelse, ikke har nogen betydning for de her sager.
Men under alle omstændigheder er det jo sådan, at det som hovedregel først er efter 7 år, man får permanent opholdstilladelse.
Det vil sige, at der ikke er nogen udenlandsk kvinde, der kan være sikker på, at hun, når hun forlader et ægteskab og endnu ikke har fået permanent opholdstilladelse, rent faktisk får mulighed for at blive.
, hvis der er mulighed for det. Er det ikke problematisk, at vi altså har en stor gruppe kvinder i det her land, som ikke tør anmelde et kriminelt forhold, fordi de er bange for selv at miste deres rettigheder, at de er bange for selv at blive smidt ud af landet?
For en regering, som er utrolig optaget af at få dømt så mange kriminelle som overhovedet muligt, må det da være bekymrende, at vi har nogle kvinder, som er for bange til, at de kan gå til politiet, bange for ganske enkelt at blive smidt ud af landet, hvis de får deres mand dømt og får ham i fængsel.
Bertel Haarder (V), 2003-09-04:
I fru Elsebeth Gerner Nielsens første indlæg faldt der en bemærkning, som kunne tolkes på den måde, at den nye udlændingepolitik med den såkaldte 7-års-regel havde ført til en forværring af situationen for voldsramte kvinder.
7-års-reglen ikke.
Vi undtog netop de voldsramte kvinder fra den forlængelse af perioden, hvor man kan risikere at blive hjemsendt, således at vi i et og alt og 100 pct. fastholdt den praksis, vi har overtaget fra den tidligere regering. Det besluttede vi meget bevidst, fordi det er utrolig ømtålelige sager og meget vanskelige afgørelser, der skal træffes.
Og vi besluttede i regeringen meget bevidst, at her ville vi følge den mangeårige praksis, som er blevet lagt, for at der ikke skulle opstå ny diskussion og ny tvivl og strid mellem partierne om noget så tragisk, som det vi taler om her.
Det er ualmindelig tragiske sager.
Og det er rigtigt, at der er nogle af dem, der så at sige bliver banket ud af ægteskabet, der selvfølgelig skal have lov at blive her, fordi de kom i god tro, og så bliver de altså slået til blods.
Når der så er dom for det, ja, så har de altså en mulighed for at blive her, i visse tilfælde selv om de kun har været her i 2 år.
Men der er jo også andre momenter, der skal ind i sagen.
Når kun en tredjedel af de kvinder, der siger, at de er blevet voldsramt, får lov at blive, så er det jo, fordi der dels skal være tale noget, som er nogenlunde konstaterbart, dels skal der jo også være tale om, at den pågældende kvinde har opnået en vis tilknytning til Danmark. Det siger jeg ikke, fordi vi har fundet på noget nyt.
Det siger jeg, fordi sådan har man hele tiden administreret det, også under den tidligere regering, og den linje har jeg fastholdt.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2003-09-04:
Det er meget interessant, at hr. Eyvind Vesselbo endnu ikke har sagt noget som helst om, hvad det er, han har fået ud af sine forhandlinger med integrationsministeren.
Jeg vil da meget gerne vide det, hvis der er kommet et resultat, og de mange partier, som står bag vores beslutningsforslag, dermed har noget at knytte deres håb til.
Eyvind Vesselbo (V), 2003-09-04:
Ja, der er jo forskel på Det Radikale Venstre og Venstre, for i vores parti bliver vi ikke banket på plads.
Det gør man måske i Det Radikale Venstre, men det er jo der, hvor vi i vores parti har en saglig, god dialog, og så når vi frem til et fælles udgangspunkt og en fælles slutning, og så er vi enige om det og bakker op om de ting.
Sådan er vi ikke i Venstre.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2003-09-04:
Ja, i mit parti vil vi nok sige, at der er nogle, der er blevet banket på plads her, for der er jo ikke sket nogen som helst forandring i situationen.
Og som jeg har forstået integrationsministeren, så agter integrationsministeren ikke at gøre noget som helst for at forandre på det forhold.
Tværtimod har integrationsministeren sagt, at regeringen er fuldt tilfreds med den måde, som udlændingeloven administreres på i forhold til de voldsramte kvinder.
Jeg kunne godt tænke mig at høre, om det også er sådan, at hr. Eyvind Vesselbo og hr. Troels Lund Poulsen nu er tilfredse med den måde, lovgivningen administreres på, og man altså ikke står ved de ord, man tidligere har sagt, nemlig at man synes, det er synd for disse kvinder, og at det er en uanstændig måde, vi behandler dem på.
Bertel Haarder (V), 2003-09-04:
En sådan garanti kan jeg selvfølgelig ikke give.
For en sådan garanti var heller ikke gældende under den tidligere regering, og vi har, som jeg nævnte, fastholdt den hidtidige praksis.
Jann Sjursen (KRF), 2003-09-04:
Jeg er glad for, at fru Margrete Auken her ved andenbehandlingen af vores beslutningsforslag tog ordet for at redegøre for SF's holdning, som jeg jo så godt kendte på forhånd. Jeg vil også godt bekræfte det, som har ligget fru Margrete Auken på sinde og også mig selv som forslagsstiller, nemlig, at der er et bredt sigte med vort beslutningsforslag og også med Auschwitzdagen i øvrigt.
Jeg påtager mig gerne, vil jeg gerne sige til hr. Jesper
, ansvaret for at have taget initiativ til, at vi overhovedet har drøftet en Auschwitzdag i Danmark, og for, at også den nuværende regering har taget den op efter pres fra undertegnede.
Det skal jeg såmænd gerne påtage mig
, hr. Jesper Langballe.
Men når hr. Jesper Langballe begynder at tale om blasfemi i denne her sammenhæng, om ideologiske riddere, om totalitære stater og hvad ved jeg, så må jeg bare sige til hr. Jesper Langballe, at jeg tog et initiativ for et par år siden, for at vi i Danmark levede op til forpligtelserne fra Stockholmkonferencen, men det er regeringen ved henholdsvis udenrigsministeren og statsministeren, der formelt har introduceret Auschwitzdagen i Danmark, og hr. Jesper Langballe kan godt forsøge at tørre sine svovlprædikener af på hr. Jann Sjursen - det er okay, det holder jeg til - men de rammer i nok så høj grad regeringen, statsministeren og udenrigsministeren, som har beseglet Auschwitzdagen. Derfor synes jeg ærlig talt, det ville klæde regeringen for en gangs skyld at tage ordet i denne her debat og fortælle, hvad regeringen vil og mener om dagen, og i nok så høj grad lægge afstand til de udsagn, der er kommet fra hr. Jesper Langballe ved debatten i dag.
Tror hr. Jesper Langballe, at de, der er ofre for holocaust, de, der var ofre for folkedrabet i Rwanda osv., og som var repræsenteret på Københavns Rådhus den 27. januar i år og gav deres vidnesbyrd om det, de havde oplevet, føler sig løftet op af den eskapade, som hr. Jesper Langballe udgød fra Folketingets talerstol her i dag? Næppe, hr. Jesper Langballe.
Jeg synes, det er pinligt.
Jeg synes i den grad, det er pinligt, at Dansk Folkeparti og hr. Jesper Langballe i dag nedgør det, som mennesker har villet med Auschwitzdagen i år og også forud ved planlægning af denne.
At beskylde dem for at gå ind for totalitær magt, for at være kultiske, for at være ideologiske riddere osv., det hører ganske enkelt ingen steder hjemme.
Men fortsæt bare, hr. Jesper Langballe, og det gør hr. Jesper Langballe givetvis også.
Hr. Jesper Langballe kan forsøge sig med endnu flere pædagogiske forsøg for at få mig på ret kurs.
Det tror jeg næppe vil lykkes for hr. Jesper Langballe.
Jeg skal ikke forsøge at få hr. Jesper Langballe på ret kurs, selv om jeg tillægger mig selv visse pædagogiske evner, jeg er dog læreruddannet, men jeg betragter ærlig talt hr. Jesper Langballe i denne sag som værende fuldstændig uden for pædagogisk rækkevidde.
Margrete Auken (SF), 2003-09-04:
Ved førstebehandlingen var SF - vi var selvfølgelig selv ude om det - afskåret fra at kunne gå ind i debatten.
Så jeg vil godt benytte lejligheden her til at sige, at vi støtter forslaget.
Vi synes, at det er vigtigt, at man også, lad os sige ritualiseret holder sin erindring om, hvad der kan ramme mennesker, i live, og at man bliver ved med at have
, ligesom vi også har det med glædesdage, steder, hvor man kigger det igennem og siger: Hvad var det, der skete her? Det viste sig helt uden problemer, at det vel snævre sigte, der var i beslutningsforslaget, da det blev fremsat, ikke var intenderet, altså det var ikke kun et spørgsmål om at mindes Auschwitz, men det var også en hensigt at inddrage en erindring på opmærksomhed og forskning vedrørende andre folkedrab, og det var også vigtigt at kunne få med, hvad der faktisk er sket i hele det 20. århundrede. Vi står stadig væk med masser af mennesker, som er direkte efterkommere af ofrene for det armenske folkedrab, tyrkernes folkedrab på armenierne, for hvem det er utrolig vigtigt, at det overhovedet bliver anerkendt, at deres folk har været så grusomt ramt.
Et af de gode, vigtige argumenter for, at en sag som den her fortjener vores opmærksomhed, er, når man ser betydningen hos armenierne af ikke at få anerkendt, at der skete et reelt folkedrab på dem.
Alt dette er også med i det her forslags baggrund og hensigt, og derfor støtter SF det uden forbehold.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2003-09-04:
De skal bare tage færgen.
Mange er her allerede i dag, ganske vist ofte ulovligt, men nu bliver det lovligt.
Jeg tror, der vil komme tusindvis af alene polakker, men når det bliver nævnt over for beskæftigelsesministeren, så siger han, uden at have det sarteste belæg, at der ikke er noget problem.«
Når man læser betænkningsbidraget, og jeg tænker specielt på betænkningsbidraget fra Socialdemokratiet, står det i fuldstændig skærende kontrast til det citat, jeg netop har læst op, og det er selvfølgelig interessant, når man samtidig ved - som vi også skriver i bemærkningerne til beslutningsforslaget - at citatet, jeg læste op før, stammer fra hr. Svend Auken.
Det er ikke noget gammelt citat.
Det er fra efteråret, da debatten begyndte, og derfor er det jo interessant, at hr. Svend Auken som medlem af den socialdemokratiske gruppe åbenbart er med på et betænkningsbidrag, der siger det stik modsatte af det, han selv i et lille øjebliks ærlighed kom til at sige til et af de større dagblade sidste efterår.
Vi frygter, at hr. Svend Auken meget vel kan få ret, men lad os antage, han ikke får det.
Så ville det alligevel ikke gøre noget, at vi udviste lidt rettidig omhu i denne forbindelse, og derfor ville en 7-årig overgangsperiode for de nye EU-lande være helt på sin plads, når det drejer sig om arbejdskraftens fri bevægelighed.
Beskæftigelsesministeren har tilkendegivet, at i løbet af nogle måneder vil regeringen nok være parat til at give Folketinget indblik i, hvordan man kan løse de enorme problemer, regeringen selv har skitseret i en rapport fra april.
Her beskrives de problemer, der kan opstå, hvis der kommer en hel del borgere fra de nye medlemslande til Danmark, både på arbejdsmarkedet og så sandelig med hensyn til de sociale ydelser.
Det er utroligt, at vi først om nogle måneder får regeringens bud på, hvordan man måske kan løse problemerne, men det gør selvfølgelig, at så er hele debatten om udvidelsen på plads, og beslutningsforslaget er nedstemt, osv., og så kan man i ly af en mødefri periode komme med et eller andet budskab, som man måske godt selv ved risikerer ikke at holde vand.
Hvis Folketinget havde udvist rettidig omhu og havde vedtaget dette beslutningsforslag, havde sagen imidlertid været klar.
Så havde man sikret den danske lønmodtager mod løntrykkeri, og man havde også sikret, at de danske sociale ordninger ikke blev presset af en indvandringsbølge af ny arbejdskraft fra Østeuropa, som kunne få glæde af danske sociale ordninger.
Søren Søndergaard (EL), 2003-09-04:
Jeg skal bare opfordre til her til sidst, at hvert enkelt folketingsmedlem gør sit til at forbedre forholdet til Færøerne ved at stemme for det fremsatte forslag.
Jeg tror, man skal gøre sig klart, at det er et forslag, der har meget stor betydning for Færøerne.
Det er en sag af stor betydning for Færøerne, og på Færøerne vil det blive opfattet som en meget, meget negativ udmelding, hvis forslaget bliver forkastet.
Det synes jeg hvert enkelt folketingsmedlem, især dem, som ønsker et godt forhold mellem Danmark og Færøerne, skal lægge sig på sinde, og derfor vil jeg opfordre til, at man vedtager forslaget.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2003-09-04:
Jeg skal blot kvittere for, at Socialdemokraterne kan støtte intentionerne bag lovforslaget.
Det er fuldstændig rigtigt, at der mangler en teknisk løsning, som gør, at vi ikke kommer i karambolage med børneloven.
Jeg synes, den tekniske løsning, vi kom frem til, og som ligger i ændringsforslaget, er udmærket, og jeg skal blot ærgre mig over, at Socialdemokraterne ikke selv har fundet den tekniske løsning, som kunne skabe en bred enighed om, at lovforslaget er en god idé.
Men jeg synes, vi skal arbejde videre med sagen hen over sommeren og finde en løsning, der gør, at lovforslaget kan blive stemt igennem til efteråret.