runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Helge Adam Møller (KF), 1997-12-18:
Jeg kan jo ikke starte som hr. Niels Anker Kofoed og sige, at dette er min sidste finanslovdebat.
Det håber jeg i hvert tilfælde ikke.
Der var flere ordførere - bl.a. hr. Bjørn Elmquist og vel stort set hele den radikale folketingsgruppe - som stærkt angreb Det Konservative Folkeparti og Venstre for det ændringsforslag, vi har stillet, hvor vi foreslår, at der spares 120 mio. kr. i 1998 ved at afskaffe de facto-retsbegrebet, altså afskaffe det retskrav, som de facto-flygtninge har, om asyl i Danmark.
Det tal passer slet ikke, sagde hr. Bjørn Elmquist og de øvrige fra Det Radikale Venstre.
Det har de ret i.
Det må jeg indrømme.
Det passer ikke.
Men det er jo, fordi vi har været alt for forsigtige.
Vi har lavet et meget, meget mildt og forsigtigt skøn.
Det bliver med meget, meget stor sandsynlighed langt mere end 120 mio. kr.
Afskaffer vi for denne type flygtninge retskravet, som vi stort set er det eneste land i Europa, der har, så vil vi med stor sandsynlighed ca. halvere antallet af flygtninge i Danmark.
Det vil altså falde drastisk.
I Danmark har vi i øjeblikket ca. 10.000 somaliske statsborgere.
I Tyskland, som er vores naboland, og som har 18 gange så mange indbyggere som Danmark, 90 millioner indbyggere mod 5 millioner her, har de 8.884 somaliske statsborgere, altså færre end vi har i Danmark, selv om landets indbyggertal er 18 gange større.
Hvorfor har de det?
, fordi adgangen til Danmark for eksempelvis somaliere, for de facto-flygtninge, er langt, langt lettere, end den er til de fleste andre lande. I de sidste 1½ år - for igen at gå til Tyskland - har der været ca. 2.000 somaliere, som har søgt opholdstilladelse i Tyskland.
Af de 2.000, der søgte om opholdstilladelse og asyl i Tyskland, var der knap 400, som fik asyl, dvs. over 1600 fik ikke asyl.
Og hvorfor?
Jo, fordi adgangen til Danmark er langt lettere.
Og i Danmark får de så ikke alene opholdstilladelse, men her får de også livsvarigt ophold.
I Tyskland får de meget få, der ender med at få opholdstilladelse, tidligst livsvarigt ophold efter 8 år.
Konklusionen er altså, at adgangen til Danmark er langt lettere, end den er til øvrige lande.
Derfor betyder det, at hvis vi laver loven om, således at Danmark på dette område ikke virker som en flygtningemagnet, sådan som De Konservative og Venstre har foreslået, så vil antallet af flygtninge til Danmark falde drastisk, og derfor er de 120 mio. kr. meget lavt og meget forsigtigt ansat.
Bjørn Elmquist (RV), 1997-12-18:
Nu ved jeg ikke, om hr. Helge Adam Møller overværede vores debat via højttaleren, eller om hr. Helge Adam Møller har fået et referat.
Jeg har ikke sat spørgsmålstegn ved, om man kunne spare det ene eller det andet beløb på den her måde.
Det, vi drøftede, var, om det ville være i overensstemmelse med den sædvaneretlige fortolkning af flygtningekonventionen og af indholdet af en lang række andre konventioner, hvis man
fjernede de facto-reglen i udlændingelovens § 7. Og jeg orker næsten ikke at tage diskussionen én gang til, så derfor skal jeg bare lige konstatere dette og så ellers erklære mig parat til, når som helst det ellers måtte være, at tage den diskussion med hr. Helge Adam Møller.
Jeg mener, at han siger en hel del forkerte ting.
Helge Adam Møller (KF), 1997-12-18:
Jamen hr. Bjørn Elmquist kommer jo ikke uden om, at Danmark stort set er det eneste land i Europa, der har et decideret retskrav, og hvis fjernelsen af det retskrav skulle medføre, at vi kom i konflikt med konventioner, betyder det så, at Holland, Sverige, Finland, Island og Tyskland, for nu at nævne disse lande, alle sammen groft og bevidst overtræder eksisterende konventioner? Tyskland har jo ikke noget retskrav på det her område.
Overtræder de så alle de konventioner, og hvis de gør det, hvorfor har hr. Bjørn Elmquist så ikke som medlem af Europarådet trukket Tyskland for Menneskerettighedsdomstolen?
Pia Christmas-Møller (KF), 1997-12-18:
Jeg er ked af at måtte konstatere, at hr. Arne Melchior åbenbart ikke har været vågen nok til at høre efter mit ordførerindlæg, for her berømmede jeg jo netop den massive vækst, vi nu har haft uafbrudt i de sidste 4-5 år.
Og selvfølgelig har Danmark fået det bedre i kraft af de internationale konjunkturer og i kraft af konjunkturerne i det hele taget.
Det dokumenterer den seneste vismandsrapport.
At det går bedre er sandt, men det er jo netop i gode tider, man skal rydde op efter dårlige tider og berede sig på at have noget i sikkerhed, hvis man skulle ende i dårlige tider igen.
Det er forskellen.
Og nu vender jeg mig så til fru Pia Gjellerups store indlæg fra historien: Hvad var situationen i 1982?
Situationen i 1982 var, at den socialdemokratisk ledede regering frivilligt gik af, fordi den ikke kunne løse de økonomiske problemer.
Og den regering, som Socialdemokratiet selv opløste, havde en finansminister, der hed Knud Heinesen, og han beskrev selv dansk økonomi som værende på afgrundens rand, og i offentligheden diskuterede man seriøst, om Danmark skulle sættes under administration.
Det ekstraordinære kasseeftersyn, Schlüterregeringen gennemførte ved sin tiltræden, markerede, at der var et underskud i kassen på 82 mia. kr.
Og vi havde høj inflation, vi havde høj rente, og vi havde en eksplosiv stigning i arbejdsløsheden.
Det var ragnarok, Socialdemokraterne efterlod os.
Hvad var det, Socialdemokraterne overtog efter den borgerligt ledede regering med Schlüter i spidsen?
Det var en bomstærk økonomi, som lå helt fremme i førerfeltet, når det drejede sig om den eropæiske kvalifikation til senere eventuelt at kunne blive optaget i ØMU'en.
Det var, hvad vi præsterede i de 10 år: Vi fik ryddet op efter Socialdemokraternes økonomiske ragnarok, og det er det, fru Pia Gjellerup fuldstændig glemmer her i dag.
Jan Køpke Christensen (FP), 1997-12-18:
Jeg er ikke ordfører i den her finanslovdebat og skal ikke blande mig i den sag, men når man sidder som sundhedspolitisk ordfører for Fremskridtspartiet og lytter til hr. Thor Pedersen, så må man tage sig til hovedet en gang imellem, særlig med hensyn til det frie sygehusvalg. Jeg synes, det var en glimrende tale, hr. Thor Pedersen holdt, og jeg er fuldstændig enig i de betragtninger, der kom fra hr. Thor Pedersen.
Jeg vil så vende det om og sige, at livet er for kort til socialisme, og derfor skal vi have en ændring i dansk politik hurtigst muligt, også netop på det område, som jeg vil tale om: hensynet til ventelistesituationen.
Hvis man tager f.eks. Folketingets forhandlinger, side 6736, onsdag den 7. maj 1997 - det er jo ikke så lang tid siden - kan jeg citere ordføreren, hr. Jørgen Winther, for at sige: »... på længere sigt ønsker vi selvfølgelig som Fremskridtspartiet det reelle frie sygehusvalg.«
På længere sigt og altså ikke her og nu
som Fremskridtspartiet.
Vi har nemlig behandlet de her forslag, og Venstre var altså ikke tilhænger af det reelle sygehusvalg her og nu. Derfor synes jeg faktisk, at det er for billigt at stå her og konstatere, at man ønsker det reelle frie sygehusvalg her og nu, når det ikke er tilfældet i virkelighedens verden.
Pia Gjellerup (S), 1997-12-18:
I nyeste tid har vi haft tre store højkonjunkturer: én fra 1968 til 1971-1972, én fra 1982 til 1987 og så én nu, som i øvrigt er karakteriseret ved internationalt at være mindre end de to andre, men herhjemme omsat til mere.
Og fra 1968 til 1971 og fra 1982 til 1987, hvor De Konservative havde hovedansvaret for skatteområdet, steg alt, hvad der overhovedet var inden for rækkevidde, alle skatter og afgifter, alt steg.
Skattetrykket steg voldsomt fra 1982 til 1987, men denne regering har under en højkonjunktur faktisk holdt skattetrykket i ro, og det er i sig selv noget, som man skal gøre sig ganske meget umage for, når der er højkonjunktur og øget indtjening i erhvervslivet, men vi har holdt skatten i ro.
Så jeg synes, det er uacceptabelt, at vi er blevet anklaget for at være skatteryttere, når det vitterlig er noget, som De Konservative i den grad har været i førerfeltet for.
Kim Behnke (FP), 1997-12-18:
Jeg skal gøre opmærksom på, at fru Pia Gjellerup ikke behøver at blive rasende på hverken mig eller Fremskridtspartiet.
I september 1997 - det er inden for en tidshorisont, som jeg håber at også fru Pia Gjellerup er i stand til at håndtere - kom ÆldreSagen med en samlet rapport, der var en sønderlemmende kritik af den måde, hjemmehjælpen fungerer på
i Danmark
Hvis vi i Fremskridtspartiet blot nøjedes med at citere den rapport, måtte vi bruge ordbogens værste skældsord, fordi den måde, hjemmehjælpen fungerer på i dag, er fuldkommen skandaløs.
Så får vi at vide i dag, at man arbejder jo på sagen, og man ser på den, og man har arbejdet med den i årevis.
Jamen det er jo det, der er problemet.
Der holdes møder og nedsættes udvalg og kommissioner og foretages undersøgelser, men de ældre mennesker, som sidder ude i de små lejligheder og ikke kan få tingene til at fungere, er man fuldstændig ligeglade med.
Det handler mere om at tilfredsstille fagforeningspampernes ønsker om, hvordan de vil have tingene tilrettelagt, og derfor er det hul tale og valgflæsk, vi har hørt fra Socialdemokratiet her i dag.
De små håndører, der er sat til side for at få nedbragt ventelisterne på sygehusene, afskaffer jo heller ikke ventelisterne, nu får man bare sat folk i alfabetisk orden.
Pia Gjellerup (S), 1997-12-18:
Til hr. Frank Aaen kan jeg sige meget kort, at vore veje skilles, når det gælder vurderingen af arbejdsmarkedspolitikken på nøjagtig det område.
Det er det stik modsatte.
Over for hr. Thor Pedersen skal jeg beklage, at jeg ikke kan nå at svare på alting,
og derfor nåede jeg ikke at svare på det sidste spørgsmål vedrørende lønomkostningerne for erhvervslivet.
I denne regerings tid er de indirekte lønomkostninger øget med 0,3 pct. fra 1993 til 1998.
Jeg tror, at hvis hr. Thor Pedersen ville se tilbage til den tid, hvor hr. Thor Pedersen var minister, var billedet et betydeligt andet med større stigninger, så derfor vil jeg melde hus forbi.
Her har vi bestemt heller ikke noget at skamme os over.
I øvrigt vil jeg sige til hr. Thor Pedersen, at vi er ikke modstandere af at fremrykke aktiveringen.
Vi har fremrykket den, vi har gjort det i fællesskab, og vi er stadig i gang med at fremrykke aktiveringen.
Men det, der er problemet med Venstres og De Konservatives forslag er, at man pludselig, vupti og bom pr. 1. april 1998 vil fremrykke den for 30.000 mennesker uden at stille noget i stedet, og det er
det, man ikke kan efter vores mening.
Den arbejdsmetode, vi rent faktisk har brugt tidligere i fællesskab, er betydelig mere overbevisende, og derfor er det skuffende, at Venstre forlader den vej.
Til hr. Kristian Thulesen Dahl vil jeg sige, at vi er ikke modstandere af, at man hjælper flygtninge i nærområder.
Tværtimod gør vi faktisk alt, hvad vi kan, og vi vil gerne ofre ganske mange ressourcer, for at der ikke opstår nye flygtningeområder i samme grad, som vi kan se nu.
Det er hr. Kristian Thulesen Dahl og hans parti til gengæld modstandere af.
Vi vil gerne både sige noget og gøre noget, men vi løser ikke verdens flygtningeproblemer alene ved abstrakte bemærkninger om nærområder ude i verden, og det tror jeg debatten i går med næsten al uønskelig tydelighed viste.
Vi vil gerne både-og, og vi engagerer os faktisk, både når det gælder om at hjælpe flygtninge ude i verden og hjælpe de flygtninge, der kommer til Danmark.
Bent Hindrup Andersen (EL), 1997-12-18:
Fru Pia Gjellerup svarede ikke hr. Frank Aaen på, hvorfor regeringen valgte at tilfredsstille Venstre og Landbrugsraadet, da det drejede sig om at lave et indgreb til fordel for vandmiljøet.
Det er heller ikke lykkedes på noget tidspunkt at få noget svar fra regeringen eller de partier, der er med i vandmiljøplanen, på spørgsmålet om, hvorfor man lader halvdelen af forureningen gå fri. Den nye vandmiljøplan er ikke nogen vandmiljøplan.
Den er en aftale om en beskeden reduktion i et lille hjørne, og hvorfor valgte man at tilfredsstille Venstre og landbruget med det resultat, at vi fremover stadig vil opleve lukninger af boringer på grund af overskridninger af grænseværdierne for nitrat?
Der vil også stadig være udsigt til, at fjorde og farvandsområder og søer bliver forurenet i en sådan grad, at der forekommer iltsvind.
Jeg kan ikke se andet, end at regeringen har haft et overordnet mål, der var vigtigere, fordi der var faktisk en mulighed for at gribe ind over for det hele sammen med Enhedslisten, og vi var faktisk enige.
Men regeringen så det som et vigtigere, overordnet mål at få lavet en aftale med Venstre og De Konservative og derigennem tilfredsstille Landbrugsraadet.
Jette Gottlieb (EL), 1997-12-18:
Jeg må sige, at det var en meget vidtrækkende skillelinje, fru Pia Gjellerup satte op mellem regeringen og Enhedslisten.
Enhedslisten ønsker flere i arbejde, og vi har stillet utallige forslag, der beviser det.
Vi opfatter ikke arbejde som en straf, tværtimod, men vi opfatter aktiveringsarbejde som et pseudoarbejde uden overenskomstmæssige forhold, som i øvrigt også undergraver det almindelige arbejdsmarked, og vi mener ikke, at man løser problemerne ved at kalde tingene noget andet.
For os er et tilbud et tilbud, og dem ønsker vi mange af, men når regeringen siger tilbud, mener den sicilianske tilbud, og den form bryder vi os ikke om.
Så mener vi også, at der er pligter forbundet med arbejdsløshedsdagpengene, når det drejer sig om rådighed, og det ultimative bevis på rådighed er jo netop, at man får tilbudt et arbejde og tager imod det.
Det, vi snakker om, er, i hvilket omfang uddannelse fører videre, og her kan jeg godt se, at vandene skilles en smule, for her har vi et ønske om, at man gennem uddannelse giver de arbejdsløse nogle muligheder.
Det var på det område, vi mente, at regeringen lagde op til nogle stramninger.
Pia Kjærsgaard (DF), 1997-12-18:
Jeg vil godt bede fru Pia Gjellerup om at dokumentere det vås, som blev sagt her fra Folketingets talerstol for kort tid siden.
Hvornår har Dansk Folkeparti nogen sinde modsat sig at hjælpe flygtninge i nærområder?
Og når fru Pia Gjellerup kommer herop og siger, at man så gerne vil det hele i Socialdemokratiet - man vil gerne hjælpe hist og pist i nærområder, men også med integration i Danmark - må jeg altså sige til fru Pia Gjellerup, at pengene kan jo kun bruges én gang, og det er faktisk det, der er kerneproblemet med Socialdemokraterne.
Pia Gjellerup (S), 1997-12-18:
Til hr. Bent Hindrup Andersen vil jeg for det første sige, at det spørgsmål debatterede vi i går.
Det er vigtigt for Socialdemokratiet og regeringen, at vi ikke alene har målsætninger, men også handling, og Enhedslisten har også lagt vægt på handling.
Men det er ret afgørende for os, at vi forsøger at få flest muligt bundet op på at skulle handle og sætte redskaber bag de målsætninger, vi i øvrigt har været enige om, og derfor synes jeg, det er skuffende at høre hr. Bent Hindrup Andersen beskrive den målsætning, der ligger i den aftale, som er lavet med et meget bredt flertal i Folketinget, som et lillebitte hjørne. Det var nøjagtig den samme miljømålsætning, vi forhandlede med Enhedslisten om.
Derudover har hr. Bent Hindrup Andersen diskuteret det med miljø- og energiministeren her i salen under spørgetiden i går, og det vil jeg så henvise til og i øvrigt bruge min tid på bl.a. fru Jette Gottlieb.
Vi mener faktisk, at aktivering er en god vej til et arbejde, og det vil jeg understrege ved at sige, at det er ca. 10.000 mennesker - i øvrigt meget færre end før - der har brug for at få et aktiveringstilbud og er omfattet af ordningen.
Af disse 10.000 mennesker er en meget stor del inde i rotationsordninger, som efter alle erfaringer er noget af det mest effektive, når det gælder om at skabe arbejde,
så jeg synes, vi diskuterer nogle relativt beskedne ting, som Enhedslisten altså har valgt som en fuldstændig afgørende skillelinje, og som var medvirkende til, at Enhedslisten ikke kunne indgå yderligere i finanslovforhandlingerne.
Det var faktisk ærgerligt, også for de mennesker, som er på vej i arbejde. Til fru Pia Kjærsgaard: Ja, jeg kan godt nævne et eksempel.
Jeg vil bare nævne Somalia-aktstykket, hvor vi bestemt ikke gav mulighed for, at mennesker i Somalia skulle vende tilbage til minerede områder uden vandledninger, uden elforsyning osv.
Derfor er det nødvendigt at bruge nogle midler ude i verden, men det nægter fru Pia Kjærsgaards parti konsekvent.
Bent Hindrup Andersen (EL), 1997-12-18:
Fru Pia Gjellerup har en utrolig letsindig omgang med sandheden, hvis man kan tillade sig at sige det på den måde.
Både vores miljøminister og SF indrømmer, at den aftale, som man har indgået med V og K, ikke berører gårdbidraget, og det er halvdelen af forureningen, kan jeg sige til fru Pia Gjellerup.
Det var det første, der blev understreget, også fra forskernes side, på den vandmiljødag, vi havde herinde, at det var det, der skulle gøres noget ved nu, hvis man skulle have en effektiv aftale.
Til fru Pia Gjellerup vil jeg sige: Det var det, der var forskellen på det indgreb, som regeringen forhandlede med Enhedslisten.
Da man forhandlede med V og K, droppede man halvdelen af forureningen, og så duer det altså ikke at argumentere med, at det er godt, der er mange, der er med, hvis det ikke nytter.
Den aftale, man har lavet, betyder, at den gamle vandmiljøplans katastrofekurs fortsætter: Havene vil dø, søerne og fjordene vil dø, og vandboringerne vil lukke på grund af overskridelser af nitrat i grundvandet.
Det er det, vi kan se i dag med 10 års erfaring med en lignende vandmiljøplan som den, man har indgået med V og K.
Det er ingen ændring.
Pia Kjærsgaard (DF), 1997-12-18:
Jeg hørte det, men jeg troede det faktisk alligevel ikke, lige indtil jeg hørte det: At fru Pia Gjellerup ville ruske op i den debat, vi havde i sommerens løb om 56 mio. kr. til 50 afviste asylsøgere fra Somalia.
Så må jeg sige, at fru Pia Gjellerup fortsat er helt og aldeles forkert på den.
Jeg vil godt have en nærmere dokumentation fra fru Pia Gjellerup.
Jeg hørte også debatten i går.
Den blev ikke givet i går.
Hvor mange penge vil Socialdemokraterne i virkeligheden bruge på det her område?
For fru Pia Gjellerup er jo meget generøs på skatteborgernes vegne.
Skal der fortsat efter fru Pia Gjellerups og fru Pia Gjellerups partis mening øses ud i den milliardstørrelse, hvor man både giver ulandsbistand rundt omkring i verden, og hvor det den ene gang efter den anden er dokumenteret, at pengene ikke bliver brugt godt nok?
Skal man stadig væk blive ved med at tage udlændinge, tage flygtninge her til Danmark, integrere dem, forsøge at integrere dem i det danske samfund?
Jeg synes, det er en meget, meget svag argumentation, der kommer fra fru Pia Gjellerup.
Skal man bare blive ved med at bruge los?
Det må man så konkludere.
Og så skal jeg sige, at fru Pia Kjærsgaards parti hedder Dansk Folkeparti, hvis ikke fru Pia Gjellerup skulle være klar over det.
Pia Gjellerup (S), 1997-12-18:
Til hr. Bent Hindrup Andersen én gang til: I det, der er aftalt på vandmiljøområdet, er der den samme miljømålsætning, som vi forhandlede med Enhedslisten om.
Nu er der handling.
Nu er der instrumenter.
I den tidligere vandmiljøplan var der alene en målsætning.
Vi har en bred forpligtelse nu over for et bredt flertal i Folketinget til at fjerne 35.000-40.000 t kvælstof.
Det må siges at være temmelig konkret, og vi har også ganske præcise anvisninger på, hvilke instrumenter der i givet fald skal bruges.
Det er det, der så yderligere skal udmøntes efter aftalen i løbet af de første par måneder.
Til fru Pia Kjærsgaard vil jeg sige - og det er også til hr. Thulesen Dahl - at det er jo fuldstændig absurd at mene, at en hjælp i nærområderne er sådan noget, man kan opgøre pr. flygtning.
Vi giver jo ikke et antal millioner pr. flygtning, der vender tilbage.
Næh, vi vil hjælpe i nærområder
, så det er sandsynligt, at der er færre, der flygter derfra, og så det også er muligt at vende tilbage. Dér er Somaliland et meget godt eksempel.
Det er jo indlysende, at der er mange, der vil flygte fra et sted, der er minereret, hvor der ikke er vand, hvor der ikke er el, og hvor der ikke er skoler.
Derfor har vi lagt op til, at man fra dansk side bidrager sammen med mange andre til at løse nogle af de problemer.
Men det er fru Pia Kjærsgaard og hendes parti - som jeg synes har et meget ubehageligt navn, for jeg synes sådan set, det er et ret udansk parti - konsekvent imod.
synes jeg er ærgerligt, for vi vil meget gerne hjælpe i nærområder efter de målsætninger, og vi synes faktisk også, der er gode beviser på, at det hjælper.
Det kan man spørge verdenssamfundet om; det kan man spørge FN om.
Vi bidrager også via FN til at løse nogle af de overordentlig katastrofale flygtningeproblemer, der er ud over verden.
Så til det sidste spørgsmål fra fru Pia Kjærsgaard: Hvor meget vil vi konkret bruge?
Ja, vi er jo i den situation, at vi i Finansudvalget selv har fremlagt og har stemt for og støttet de forslag, der er fremsat, forhandlet og gennemført af regeringen.
Så man kan slå op i finansloven, og man kan slå op i alle ændringsforslagene fra i går og nøje se alle konkrete beløb, alle konkrete initiativer, som Socialdemokratiet har støttet.
Vi er ekstremt konkrete.
Til hr. Kim Behnke, som jeg ikke kunne svare før i forhold til hjemmehjælpen, vil jeg sige: Det er meget fint, at vi faktisk er i stand til at vise nogle handlinger.
Hr. Kim Behnke og hans parti viser jo kun ord og henviser til undersøgelser.
Vi går ind og taler med de ansvarlige for hjemmehjælpen ude i kommunerne, og vi gør det på den måde, at vi faktisk også har nogle penge med, så det er muligt at påvirke en bedre tilrettelæggelse de steder, hvor hjemmehjælpen ikke er god nok.
Så vi vil faktisk både tale om det og gøre noget ved det.
Frank Aaen (EL), 1997-12-18:
Vi havde i går nogle runder om pensioner, fordi Venstre er meget optaget af pensionisternes forhold.
Vi prøvede i nogle omgange at få et klart svar fra hr. Thor Pedersen.
Nu har der været tid til at læse på lektien, og derfor går jeg ud fra, at vi i dag kan få et klart svar.
Kan hr. Thor Pedersen bekræfte, at Venstre er med i en aftale, det såkaldte satspuljeforlig, som indebærer, at man måned for måned, år efter år tager penge fra landets pensionister, at man er med i en aftale, der betyder, at pensionisterne i dag får 1.500 kr. mindre om året, end de ellers ville have fået, hvis de havde fulgt den almindelige lønudvikling de sidste 2 år?
1.500 kr. om året er mange penge for almindelige pensionister, som Venstre er med til at stjæle.
Så kommer man her og foreslår i finansloven, at man kun vil give penge til de allerrigeste pensionister, til dem, der har en stor lønindtægt ved siden af deres pension. Hænger det sammen, at Venstre tager fra almindelige pensionister, dem, der kun har pensionen at leve for, og samtidig vil give til dem, der ved siden af pensionen har en stor lønindtægt? Hænger det sammen?
Bjørn Elmquist (RV), 1997-12-18:
Der ville man spare 433,4 mio. kr. ved bl.a. at afskaffe de facto-reglen, stod der i teksten.
Jeg vil godt bede ordføreren om at forklare, hvordan sådan noget kan ske: at afskaffe de facto-reglen i dansk asylret.
Og hvordan vil det forholde sig til den sædvaneret, der har udviklet sig på basis af konventionsteksterne?