runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jens Peter Vernersen (S), 2006-12-01:
Jeg forstod, at fru Inger Støjberg lagde meget vægt på, at det der med 15 øre for en ½ l sodavand ikke vil have betydning for mersalg.
Men jeg forstår også, at det vil have afgørende betydning for, om man kører 200 km til grænsen for at købe den sodavand.
Det synes jeg bare lige vi skal lade stå et øjeblik.
Så vil jeg godt med hensyn til fødevarekontrollen sige, at det, som fremgår af den ritzaumeddelelse, og det, som skrives i Politiken i dag, jo præcis er det, vi har sagt hidtil, sidste år og gentagne gange.
Det er præcis det, regeringen har afvist ved at sige, at der ikke er nogen problemer, at man vil undersøge det.
Nu siger medarbejderne for første gang: Vi kan ikke nå det antal kontroller.
De har været ude med det i pressen før, men her er det første gang, at medarbejderne i forbindelse med den kontrakt, der skulle underskrives, siger: Vi kan ikke nå det.
Det er der en eneste årsag til.
Det er, at ressourcerne ikke er til stede.
Hvad angår ressourcerne, vil jeg godt spørge fru Inger Støjberg: Hvem er det, der har fjernet dem?, Hvem er det, der har fjernet 112 mio. kr. fra 2001 til 2005 og til 2006?
Det er den regering, der sidder nu.
Der ligger et svar fra udvalget om, at det er 112 mio. kr. og 200 medarbejdere.
Det er regeringens ansvar, og konsekvensen har vi her.
Inger Beinov Støjberg (V), 2006-12-01:
Ja, det kan det sådan set godt være at det er, men det er sikkert ikke første gang, man har diskuteret sådan en resultatkontrakt som den her.
Og det, der ligger i hele den måde at tilvejebringe sådan en resultatkontrakt på, er, at man kan tage diskussionen med medarbejderne, og den diskussion bliver jo netop taget nu.
Så derfor er det godt, at vi nu har hørt fra medarbejderne og hørt deres syn på det.
Det er da noget, vi tager meget alvorligt.
Men det skal så ses i sammenhæng med den uvildige arbejdsgruppe, der nu aflægger rapport om ganske få uger.
Den vil jo vise, om Fødevarestyrelsen er hensigtsmæssigt indrettet, om hele styringen er hensigtsmæssigt indrettet.
Vi har jo hele tiden sagt: Jamen viser det sig, at det er styringsproblemer, så må vi rette op på dét; viser det sig, at der er ressourceproblemer, så vil vi gerne diskutere dét.
Vi er i virkeligheden meget, meget åbne over for det her.
Så hr. Jens Peter Vernersen skal jo i virkeligheden se det som en meget positiv proces, at medarbejderne nu har sagt: Ja, det kan være meget svært for os at nå det antal kontroller, som resultatkontrakten siger.
Så tager man en drøftelse af det.
Sådan er det.
Jens Peter Vernersen (S), 2006-12-01:
Jeg forstår så, at man siger – det har regeringen jo efterhånden for vane – at det må være styringen.
Det vil altså sige, at det er ledelsen i Fødevarestyrelsen, som også Venstre mener er problemet.
Det er jo sådan set det samme, som man har bragt på bane i forhold til Sundhedsstyrelsen, og det er det samme, man har bragt på bane ved andre lejligheder; også i skattefradragssagen, hvor det var medarbejderne.
Det er åbenbart sådan, at ministeren ikke skal påtage sig ansvaret for det, der nu foregår.
Jeg synes måske, det var rimeligt at man erkendte det og så erkender, at det her har været bragt på bane gang på gang, også de sidste 2 år, altså hvor det har været diskuteret, at kontrollen svigter, at vi har fødevareskandaler.
Nu kommer det så frem her i en ritzaumeddelelse, at medarbejderne siger: Vi kan ikke skrive under på kontrakten mere, på grund af at vi ikke har ressourcerne.
Spørgsmålet er jo ganske enkelt: Bliver de ressourcer så tilvejebragt, eller siger man, at det må vi vente og se, og så får man nogle andre fine folk til at lave en undersøgelse i stedet for at lytte til medarbejderne?
Er det det, det går ud på?
Inger Beinov Støjberg (V), 2006-12-01:
Hr. Jens Peter Vernersen må jo lige væbne sig med en lillebitte smule tålmodighed.
Det varer omkring 2 uger, højst 3 uger, så ligger denne uvildige ekspertrapport foran os, og så kan vi se, hvilke problemstillinger de ser.
Og det er selvfølgelig noget, vi vil tage meget, meget alvorligt.
Jeg vil også lige sige til hr. Jens Peter Vernersen, at han sådan behændigt undgår at få hele sandheden med, for hr. Jens Peter Vernersen ved jo udmærket godt, at det ikke er antallet af kontrollanter, der er faldet, men at det jo er ledelse, administration og laboratorier, der er blevet samlet, udliciteret og sådan nogle ting; at det er dér, man har fundet en gevinst.
Så hr. Jens Peter Vernersen gør lidt regning uden vært, når han sådan vil prøve at skyde mig og regeringen i skoene, at vi bare vil fralægge os ansvaret.
Nej, vi har sagt, at vi meget, meget gerne vil kigge på, om der er problemer med styringen i Fødevarestyrelsen, og er der det, vil vi rette op på det.
Er det, fordi der er ressourceproblemer, så vil vi meget gerne diskutere det.
Kristen Touborg (SF), 2006-12-01:
Jeg vil gerne følge op på den radikale ordførers spørgsmål omkring madordninger.
Af såvel redegørelsen som af Venstres ordførers bemærkninger fremgår det, at madordningerne fuldt ud skal finansieres af forældrene.
Det andet, jeg gerne vil spørge om i samme forbindelse, er, om Venstre vil sikre, at alle de gode ambitioner om, at man helst så det ude i samtlige institutioner, at det bliver finansieret for kommunerne, altså at kommunerne får kompensation for denne øgede udgift fra staten, bliver opfyldt.
For hvis ikke det sker, kan man sige, at det er fine ord uden nogen som helst bund, for så ved vi jo godt, hvordan det er ude i kommunerne.
De lukker institutionerne i stedet for, fordi de ikke har penge til det.
Inger Beinov Støjberg (V), 2006-12-01:
Nej, jeg må nu sige, at jeg er meget, meget uenig med hr. Kristen Touborg i antagelsen af, at kommunerne ikke kan styre den kommunale økonomi og bare lukker institutioner og sådan noget.
Sådan hænger det jo slet ikke sammen.
Hvad angår de dårligst stillede: Jo, det har faktisk bekymret os meget på daginstitutionsområdet, at de dårligst stillede måske kunne have svært ved at finansiere en madordning.
Så jo, vi kerer os lige præcis om det felt, som hr. Touborg spørger til, så det er rart, at vi er enige der.
Hvad angår de gode intentioner, og hvilke ambitioner vi har, skal jeg slet ikke lægge skjul på, at vi utrolig gerne ville have, at der var madordninger rundtomkring i daginstitutioner og skoler.
Og derfor ser jeg også lige præcis min rolle som politiker som værende den, der prøver at gøre mulighederne for at skabe de her madordninger så gode som overhovedet muligt.
Det er også derfor, man skal se, at man jo kan bruge den kommunale låneramme til enten at bygge en kantine på skolen eller ombygge den, der er, så den er tidssvarende, eller til, at man kan gå hen til den lokale slagter eller kro.
Vi åbner op for mulighederne, giver gode betingelser for de her madordninger.
Kristen Touborg (SF), 2006-12-01:
Nu svarer fru Inger Støjberg ikke på, om man vil give de økonomiske muligheder for kommunerne til at oprette de her madordninger i skolerne.
Det vil jeg godt have et svar på, for det er jo helt afgørende for, om der overhovedet er noget som helst i det her.
Det andet, jeg gerne vil spørge om, vedrører, at fru Inger Støjberg har snakket om en uvildig ekspertarbejdsgruppe, der nu her om få uger kommer med deres rapport: Får vi andre den rapport at se, samtidig med at den bliver afleveret til ministeriet?
Elisabeth Geday (RV), 2006-12-01:
Jeg glæder mig jo over, at befolkningen som regel gennemskuer vælgerbedrag.
I hvert fald kan jeg se, at når regeringen siger, at den prioriterer fødevarepolitikken, så må det være en sætning, som går lidt i retning af det her med, at regeringen prioriterer den offentlige sektor.
Jeg kan i hvert fald konstatere, at de ansatte i Fødevarestyrelsen i dagens version af Politiken skriver, at nu har de fået nok.
Nu siger de fra over for regeringens prioritering af fødevarepolitikken.
Personligt opfatter jeg regeringens fødevarepolitik som ren brandslukning, oven i købet af brande, som man selv har hældt benzin på med sine besparelser, ikke mindst i Fødevarekontrollen.
Men jeg kunne da godt tænke mig at høre – mens man nu er i gang med at slukke den ene brand i Fødevarekontrollen og de effekter, det har haft – hvad fru Inger Støjberg mener effekten vil være, når man her i redegørelsen skriver: Regeringen ønsker, at børn så vidt muligt i dagtilbud og skoler i løbet af få år kan købe et sundt måltid mad midt på dagen som et alternativ til madpakken og madordningen skal finansieres fuldt ud af forældrene.
Hvad vil effekten være af den her såkaldte prioritering af madordninger på skoler og daginstitutioner?
Per Clausen (EL), 2006-12-01:
Jeg vil bare spørge hr. Christian H. Hansen, om sandheden ikke er den helt banale, at når den nuværende forbrugerminister stadig væk har en ministerbil til sin rådighed på trods af de omfattende skandaler, der har været inden for fødevareområdet, skyldes det kun Dansk Folkeparti, som har det fulde ansvar for, at vi har den minister, vi har i dag, og derfor også har ansvaret for, at der ikke er blevet draget de nødvendige konsekvenser af det, der er sket på fødevareområdet.
Det andet spørgsmål, jeg vil stille hr. Christian H. Hansen, er, om det ikke også i forhold til debatten i dag er sådan, at vi kan se, at det er vigtigere for Dansk Folkeparti at støtte regeringen end at forsøge sammen med andre partier at skaffe flertal for løsninger, der kunne fokusere på miljø og sundhed, og at det er derfor, man ser igennem fingre med, at den redegørelse, ministeren er kommet med, på en række områder bryder med Dansk Folkepartis politik og også bryder med et flertals politik her i Folketinget.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2006-12-01:
Jeg tror, vi skal passe på med at lade det her udvikle sig til en religionsdebat, hvor man totalt afviser, at der i nogle produkter, hvor man anvender berigelse, kan være noget godt, for det tror jeg egentlig at fru Elisabeth Geday er enig med mig i: Man kan vel ikke eksplicit udelukke det?
Kan man eksplicit sige, at det her er negativt?
Det mener jeg faktisk ikke.
Tværtimod mener jeg, at hvis vi ser på produkterne produkt for produkt, og hvis der er en videnskabelig dokumentation for, at det her er o.k., kan man spørge: Skal vi så gøre os så meget klogere end videnskaben, når det gælder de pågældende produkter, og sige, at det her er farligt?
Det er klart, at det jo ikke er beregnet til at afløse deciderede lægemidler, og der skal selvfølgelig være total åbenhed, så forbrugerne kan træffe et valg.
Men jeg tror ikke, at vi totalt skal afskære os fra også at se nogle udviklingsmuligheder på det her område.
Elisabeth Geday (RV), 2006-12-01:
Så kan jeg konstatere, at Det Konservative Folkeparti endnu en gang har leveret et knæfald for industrien.
Der er altså tale om, at Det Konservative Folkeparti og regeringen nu tilslutter sig et ønske fra industrien om at skabe bedre muligheder for berigede fødevarer, på trods af at den almindelige dansker ingen behov har for særlige kosttilskud.
Det viser enhver forskning.
Så jeg er stadig væk dybt målløs, efter at Det Konservative Folkeparti på den her måde har lyttet til de store, hvad jeg vil kalde, kapitalinteresser.
Jeg kunne tænke mig at høre, om hr. Per Ørum Jørgensen kunne fremlægge den dokumentation for, at der skulle være et behov hos den almindelige dansker for at få berigede fødevarer af den ene eller den anden karakter, eller om hr. Per Ørum Jørgensen er enig med mig i, at der i virkeligheden er tale om et gigantisk markedsføringsnummer fra fødevareindustriens side, hvor den vil forsøge at spille på, at den nervøse dansker kan være bange for at blive syg og derfor af ene eller den anden grund kan føle, at vedkommende måske kunne blive lidt bedre klædt på ved at indtage fødevarer af den ene eller den art beriget med det ene eller det andet vitamin eller mineral.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2006-12-01:
Det er klart, at ingen jo ønsker, at nogen som helst fødevarer skal følges af en markedsføring, som er vildledende.
Det skal være helt åbent.
Det skal være helt tilgængeligt for forbrugerne at danne sig et indtryk af varen.
Derfor vil jeg altså ikke være så religiøs som f.eks. Det Radikale Venstre, og jeg må indrømme, jeg stejlede lidt, da jeg så fik den autopilot kørt på med, at det er af hensyn til kapitalen og alle de der ting.
Nej, jeg ser det nærmere som et udtryk for, at Det Konservative Folkeparti er et ikkeideologisk parti, som er ret moderne, og som egentlig er åben over for at se de muligheder, der er.
Så skal man jo huske, at når det gælder det økologiske, hvad jeg også var inde på i min ordførertale, har vi lige afsat over 1 mia. kr. i en støttepakke, som er det største økologiske initiativ i mange, mange år.
Derfor har vi mangfoldigheden i det.
Men jeg synes heller ikke, vi skal udelukke noget på forhånd.
Christian H. Hansen (DF), 2006-12-01:
Jeg bliver nødt til at sige, at i forbindelse med indførelsen af det her dyrevelfærdsrejsehold mener jeg faktisk, at man undersøgte, om det ville være givtigt at øge frekvensen i den retning, som hr. Kristen Touborg er inde på, og der var svaret fra eksperternes side, at det faktisk ikke ville forbedre situationen.
Men hvis det viser sig, at det her dyrevelfærdsrejsehold ikke får hul på den problematik, de problemer, der eventuelt kunne være omkring det, så er Dansk Folkeparti villig til at drøfte det, og det er vi – må jeg så hellere sige – med samtlige Folketingets partier inklusive regeringen.
Kristen Touborg (SF), 2006-12-01:
Ja, jeg er ikke uenig i, at det er godt at få det løst på europæisk plan, det synes jeg er helt fint.
Vi har bare erfaring for, at det engang imellem kan tage temmelig lang tid at komme igennem med noget.
Derfor har jeg lidt svært ved at forstå, at ministeren ikke mere målrettet går ind og siger: Jamen så lad os da gå foran i Danmark, så lad os gå ud og gøre noget.
Jeg ved godt, at »noget« er grænseoverskridende.
Jeg tror alligevel, at et initiativ her i Danmark vil have en ret stor virkning, selv om det ikke løser alle problemer, det er jeg med på.
Jens Peter Vernersen (S), 2006-12-01:
Der er jo ikke noget at sige til, at ministeren forholder sig, som han gør, til anprisninger, for et flertal her i Folketinget har jo helt klart præciseret, at det er uacceptabelt, hvis det er sådan, at man bruger anprisninger af f.eks. multivitaminjuice.
Den diskussion har vi haft, så der er jo ikke noget at sige til, at ministeren er kommet til den erkendelse.
Men jeg skal ikke undlade at tilkendegive, at det var imod Venstres og De Konservatives stemmer, at beretningen blev vedtaget.
Der var jo ikke meget medløb fra regeringspartiernes side i den sag.
Forholdet er jo det, at jeg sådan set også var meget skeptisk over for den form for markedsføring og gav udtryk for, at jeg delte flertallets opfattelse.
Men vi var jo i en situation, hvor vi juridisk set ikke havde mulighed for at afvise det pågældende produkts navn.
Det var de juridiske omstændigheder, der var problemet i sagen om multivitaminjuicen, og derfor var vi nødt til at holde fast i, at man ikke kunne forbyde et produkt med det navn.
Jeg tror sådan set, vi delte flertallets holdning.
Ole Vagn Christensen (S), 2006-12-01:
Ministeren har svunget sig op med retorik, den samme gjorde den konservative ordfører, og når man har hørt den retorik, har man faktisk indtryk af, at de truede børn er børn af fattige forældre.
Når ministeren svinger sig op til at bruge nogle økonomiske termer, er jeg nødt til at spørge: Hvem er det, der betaler for fedmeepidemierne og den udvikling af fedmeproblemerne, vi har set siden 2001?
Er det ikke de forældre, som netop ville få gavn af, at der blev gjort noget for sund mad i børneinstitutioner og skoler?
Man prøver sådan set at trække overklassens børn frem, mens man siger, at det da er forfærdeligt og vi skal støtte disse forældre, men er det ikke netop disse forældre, der er med til at betale gildet?
Det er jo sjovt nok udtryk for, at her ønsker den konservativ-liberale regering altså en højere grad af omfordeling mellem de velhavende og de svageste familier i samfundet – en holdning, som jeg forstår at Socialdemokratiet ikke deler.
Ministeren vender tingene om og svarer ikke på det direkte spørgsmål, jeg stillede: Hvem her i Danmark betaler for fedmeproblemerne i sundhedssektoren og børnesektoren, de problemer, som er medvirkende til, at det måske ikke går så godt i skolen og alle mulige ting?
Hvem er det, der betaler for det?
Er det ikke både de fattige forældre, mellemklassen og også overklassen?
Men hvis jeg forstod det ret, drejede det sig om, hvem der betaler.
Hr. Ole Vagn Christensen mener, at det er der ikke nogen bestemte der gør, fordi både de velstillede, middelklassen og de dårligt stillede gør det.
Hvis man ser på de offentlige udgifter, er det jo sådan, at de, der betaler de højeste skatter, betaler mest, men hvis man ser på, hvem der betaler prisen for overvægt, er det desværre nogle bestemte samfundsgrupper, der betaler den højeste pris, i og med at de bliver syge, og jeg synes, det er det, vi skal være bekymrede over.
Jeg synes, at de, som har mere og ikke i samme grad lider af problemerne, skal bidrage til, at de, som har mindre, får mere hjælp.
Jeg ønsker sådan set en politik, hvor disse offentlige midler mest er målrettet de mest udsatte grupper, men det er en politisk holdning, som jeg forstår at Socialdemokratiet ikke deler.
Kristen Touborg (SF), 2006-12-01:
Jeg vil gerne sige tak for debatten og komme med nogle få bemærkninger til det, som jeg synes har karakteriseret den.
Venstres ordfører kørte – lidt ærgerligt, synes jeg – debatten om madordninger, som jo har fyldt en hel del af debatten i dag, over i spørgsmålet om, hvorvidt maden skal laves på hoteller eller centralkøkkener, for nu at sige det lidt populært.
Dertil kommer selvfølgelig selve finansieringen af madordninger, og her er det min opfattelse, at en låneordning for kommunerne ikke er tilfredsstillende.
Jeg er lidt bange for, at man så ikke får en madordning igennem, i hvert fald ikke ad frivillighedens vej.
Et andet karakteristisk element i debatten var vel nok Venstres ordførers forsøg på at få 15 øre til at se ud som noget, der i den ene situation ikke betyder noget som helst, men i den anden situation, nemlig når vi snakker grænsehandel, betyder alting.
Den tror jeg ikke jeg behøver at kommentere yderligere.
Jeg vil derimod gerne ind på en lidt mere generel sag, nemlig nødråbet til Fødevarestyrelsen fra kontrollørerne om, at de – det er heller ikke et citat – faktisk er nødt til at udføre rør ved væggen-kontroller i fremtiden, hvis de skal opfylde disse resultatkontrakter.
Så bliver det ikke reel kontrol, men nærmere kun et kryds i et skema.
Det er selvfølgelig helt utilfredsstillende, hvis det bliver tilfældet, og jeg vil meget anmode om, at man tager det meget alvorligt i regeringen, for vi skal jo have en fødevarekontrol, der ikke kun fungerer på papiret, men også fungerer i praksis.
Dansk Folkepartis ordfører var inde på spørgsmålet om dyrevelfærdsrejseholdet og udsagnet om, at på nuværende tidspunkt er det faktisk ikke muligt at gøre yderligere tiltag på området.
Jeg tror for så vidt, det er rigtigt, at det er vanskeligt,
med alle de nedskæringer, der er sket gennem de sidste 5 år på hele området, er mulighederne for at rekruttere erfarne folk, der vil være i stand til at køre disse rejseholdssager, som i nogle tilfælde endda er dyremishandlingssager, og overvåge hele dyrevelfærdsområdet, nok meget små.
Jeg kan kun opfordre til, at man øger bevillingerne, så vi kan få tilstrækkeligt med erfarne folk, og jeg har opfattet det sådan, at Dansk Folkeparti trods alt synes, at tre hold nok alligevel kan nå mere end et, så der ikke behøver at gå 20 år imellem, at dyrevelfærden på de enkelte ejendomme bliver kontrolleret.
Så vil jeg gerne sige, at der jo langt hen ad vejen er enighed mellem oppositionspartierne om, hvilke tiltag der bør gøres på det fødevarepolitiske område.
Det største stridspunkt har vel nok vist sig at være spørgsmålet om momsnedsættelse.
I dag får vi jo ikke den fødevarepolitiske dagsorden ændret grundlæggende, men jeg synes, debatten giver håb om, at når flertallet snart skifter, kan vi forbedre den danske sundhedsog fødevarepolitik væsentligt, og det synes jeg trods alt giver håb for fremtiden.
Elisabeth Geday (RV), 2006-12-01:
Nu tager jeg det ret afslappet at blive kritiseret af familie- og forbrugerministeren, for jeg tror, det siger mere om ham, end det gør om mig.
Jeg går primært herop, fordi ministeren ikke forholdt sig til det radikale forslag om måltidsordninger.
Det er sådan, at Det Radikale Venstre foreslår, at der inden for de nærmeste 3 år skal oprettes sunde og gerne økologiske måltidsordninger i alle skoler og daginstitutioner.
Vi forestiller os, at der afsættes 200 mio. kr. til en pulje hvert af de kommende 3 år, så ordningerne kan komme i gang, og at pengene kan findes ved at hæve forældrebetalingen til daginstitutionerne og SFO'erne fra de 25 pct., som regeringen har sat den ned til, til de 33 pct., som den var før sommerferien.
Sagen er jo, at de omkring 3 mia. kr., regeringen har foræret de 75 pct. mest velstillede forældre, kan bruges langt, langt bedre ved at afsætte om ikke dem alle sammen, så dog en del af dem til sunde måltids- og madordninger i skoler og daginstitutioner.
Kære minister, nu skal du ikke have lov til at skyde mig i skoene, at jeg er ukonstruktiv, og du skal ikke have lov til at skyde mig i skoene, at jeg kommer med et ufinansieret forslag ...
Jens Peter Vernersen (S), 2006-12-01:
Jeg kan forstå, at familie- og forbrugerministeren har tillagt sig den vane at være vred og sur og vredladen, fordi der er en opposition, der synes, at det faktisk er gået meget, meget dårligt med fødevarekontrollen over lang tid.
Og når vi så også tilkendegiver, at den redegørelse, der ligger her, synes vi ikke fylder ret meget, ja, så bliver ministeren også fornærmet.
Det synes jeg egentlig ikke der er grund til i Folketinget, jeg synes, at man bør kunne diskutere – også uanset uenigheden.
Er ministeren overhovedet ikke bekymret for, at produkter af den karakter ligger på hylderne i supermarkedet og bliver købt og måske købt af nogle, der ikke har disse behov – at det, hvis det er tilsat yoghurt, hvis det er tilsat juice osv., så kan have negative konsekvenser?
Ved ministeren noget om det i øvrigt?
Jeg er bekymret for, at man vil tilsætte almindelige fødevarer, f.eks. rugbrød, noget, der nærmest minder om medicin.
Det synes jeg er et problem, og det er også derfor, der står, at berigelse kræver særlig opmærksomhed, netop på grund af snitfladen til lægemiddel- og kosttilskudsområdet.
Men det nytter jo ikke noget, at vi bare er imod alt, hvad der foregår.
Vi må forholde os nuanceret til det og finde ud af, hvad der kunne være godt, og hvad der kunne være skidt ved funktionelle fødevarer, og det er sådan set den debat, jeg lægger op til.
Jeg deler hr. Jens Peter Vernersens bekymring for, at det skal tage overhånd, og jeg deler ikke mindst bekymringen for, at anprisning af sådan nogle varer vil foregå på et uberettiget grundlag.
Det er vigtigt, at vi sætter ind over for det, men vi er nødt til at være nuancerede.
De varer florerer, og nogle af dem kan sikkert være udmærkede eller i hvert fald uskadelige, mens andre er stærkt problematiske.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2006-12-01:
Jeg er egentlig glad for, at hr. Ole Vagn Christensen nævnte de fattige forældre, for regeringen har jo netop også i forbindelse med dette års finanslov øremærket midler til at sikre, at de børn i institutionerne, som har friplads, også kan få et gratis måltid mad.
Men det, Socialdemokraterne vil have, er, at selv hvis folk tjener en million kroner, skal staten ud fra en tese om, at staten ved bedre, også betale for deres børn.
Man fratager fuldstændig de folk, der selv kan og vil tage ansvar på det her område, ansvaret.
Det synes jeg er en glidebane, og et eller andet sted kan jeg heller ikke ud en fra typisk socialdemokratisk tankegang se, hvorfor man synes, at overklassebørnene skal have gratis mad.
Hvorfor ikke målrette midlerne til dem, der virkelig har brug for dem, og så bruge de andre midler væsentlig mere konstruktivt, bl.a. på de udsatte grupper?
Det synes jeg da var en meget bedre linje, og det er den linje, regeringen har valgt på det her område i stedet for at frådse med skattekronerne, så det næsten er pinligt.