runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lissa Mathiasen (S), 2004-11-18:
Jeg vil godt spørge Dansk Folkepartis ordfører, om det ikke også i den grad vedrører danskere og ikke mindst personer, som måtte befinde sig i en situation, hvor ét er, at tortur ville være en forkert måde at handle på, men hvor det kan forekomme i en meget trængt situation.
Det kan være vores soldater, det kan være politifolk, og det kan være andre myndighedspersoner, og det er jo ikke tilstrækkeligt, at domstolene i den sammenhæng kan sige, at her er der begået tortur.
Det er et puslespil, når det skal påvises, og ville det ikke være en fordel, hvis det var klart for den enkelte soldat, politimand eller myndighedsperson – uanset hvilken situation de er i – hvad der er forbudt, og hvor grænserne går?
Per Dalgaard (DF), 2004-11-18:
Jeg betragter det her forslag som et paradeforslag, der skal vise befolkningen, hvor meget bedre venstrefløjen er end alle os andre.
Igen ser vi et forslag, der ikke tror på, at mennesker her i landet opfører sig fornuftigt, anstændigt og fredeligt over for hinanden, men fastslår, at enhver opførsel af den art skal staten fastlægge ved lov, for så virker det.
Danmark har ikke brug for at blive belært om, hvordan man skal behandle mennesker anstændigt, for det mål opfylder vi til fulde hele tiden.
Men vi har ikke noget imod at blive kigget i kortene, selvfølgelig ikke, og måske kan der være nogle små områder, hvor der utilsigtet foregår noget forkert.
Men ud fra den strøm af beslutningsforslag, som specielt SF og Enhedslisten kommer med omkring FN-konventionerne, skulle man jo nærmest tro, at det var en bananrepublik, vi boede i, for hvis ikke de bliver inkorporeret i dansk lovgivning, så er det simpelt hen bare noget skidt.
Sådan forholder virkeligheden sig selvfølgelig ikke.
Forslaget er vild proportionsforvridning: Der er ikke noget at komme efter, hvad angår tortur i Danmark.
Lad os nu f.eks. antage, at forslaget blev vedtaget, og FN’s torturkonvention blev inkorporeret i dansk lovgivning, ville det så gøre verden eller Danmark til et bedre sted at leve?
Overhovedet ikke.
Hvis de lande derimod, der hver dag bryder FN’s konventioner om en fair behandling af deres egne borgere, blot ville efterleve en tiendedel af disse, ja, så ville verden være et bedre sted at leve, helt sikkert.
Men det bekymrer forslagsstillerne sig ikke om, og det skal de selvfølgelig heller ikke.
Vi skal ikke lovgive for andre lande, men hvis de virkelig føler sig så engagerede omkring det her meget alvorlige emne, er der jo nok at gøre ude i den store verden med at få andre lande til at opføre sig anstændigt over for deres egne befolkninger.
Der er masser at lave.
Men der, hvor vi overholder konventionerne uden at have dem inkorporeret i vores lovgivning, er det jo ganske udmærket, og sådan forholder det sig med FN’s torturkonvention.
Vi behøver ikke at inkorporere den.
Derfor kan Dansk Folkeparti selvfølgelig ikke støtte forslaget.
Anne Baastrup (SF), 2004-11-18:
Vi har jo tidligere haft en noget spektakulær sag bl.a. ved Højesteret, hvor det drejede sig om menneskerettighedskonventionen, der jo er inkorporeret i dansk ret.
Der var der en nøje henvisning i den udlændingelovgivning – det var omkring stofmisbrug – hvor der klart stod, at menneskerettighedskonventionen skulle overholdes.
Ikke desto mindre endte det med, at der var 30 mennesker, der blev dømt og smidt ud af landet, før der kom en prøvesag fra Højesteret, der så måtte konstatere, at menneskerettighedskonventionen er inkorporeret i dansk ret, og at der ikke var funktionalitet.
Det, vi oplever, ved at man bare har den der generelle henvisning til de danske internationale forpligtelser, er jo, at hver gang man sidder som minister, som Folketing og som administration, er det jo ikke konkret torturkonventionen, man forholder sig til, men det generelle.
Der er det netop, at Inkorporeringsudvalget præciserer, at når man har inkorporeret en konvention, så har den højere grad af kraft over for administration og over for politikerne og ministre.
Lene Espersen (KF), 2004-11-18:
Jeg tror ikke, at det har den store praktiske betydning.
Det, jeg tror er væsentligt, er, at domstolene er bekendt med konventionerne og bruger dem fuldt ud.
Som jeg tidligere har sagt, både i forbindelse med den her behandling og i forbindelse med tidligere behandlinger, så bliver det jo brugt aktivt af domstolene allerede i dag.
Det er det, der er væsentligt.
Jeg tror ikke, at der er mange almindelige mennesker, som, hvis man eksaminerede dem og lavede en voxpop på Strøget, ville kunne sige ud fra hjertet, hvad der står i den ene og den anden lovgivning.
Men man er, tror jeg, meget bekendt med, at Danmark har tiltrådt en lang række konventioner.
Det væsentligste for mig er altså, at man – ud over at vi lovgivningsmæssigt efterlever det – også kan se, at domstolene bruger det.
Anne Baastrup (SF), 2004-11-18:
Som det fremgår af Inkorporeringsudvalgets betænkning, præciserer man jo nøje, at der derved kommer en styrkelse af borgernes retsstilling, fordi det tydeliggøres, at borgerne har en selvstændig mulighed for at påberåbe sig konventionernes bestemmelser.
Så de jurister, der har siddet i Inkorporeringsudvalget, som virkelig nøje har taget de forskellige konventioner hver for sig og spurgt, hvad kan vi inkorporere, og hvad kan vi ikke inkorporere, understreger jo netop borgerens egen mulighed for så at anvende den konvention, der bliver inkorporeret.
Hvilke kommentarer har justitsministeren til det?
Lene Espersen (KF), 2004-11-18:
Jeg vil sige, at vi fuldt ud efterlever konventionerne.
Hvis det var sådan, at jeg var i tvivl om det, ville jeg straks gå i gang med at ændre lovgivningen, så vi efterlevede den.
Hvis fru Lissa Mathiasen kan fremlægge dokumentation, som fru Birthe Rønn Hornbech også spurgte til før, der på en måde kan anskueliggøre, at vi står over for et problem, som hverken SR-regeringen eller den nuværende regering har opdaget, jamen så er jeg villig til at se på det.
Men jeg tror simpelt hen ikke på, at der er et problem.
Det er sådan set derfor, jeg står og er, nogen vil måske sige meget firkantet, men det er, fordi jeg i mit inderste virkelig tror på, at vi efterlever konventionerne.
Ellers ville jeg heller ikke sige det, så klart som jeg gør.
Lissa Mathiasen (S), 2004-11-18:
Har det overhovedet ikke nogen effekt på ministeren, at der rent faktisk er adskillige andre jurister, der vurderer, at det ikke er tilfældet?
Det vil sige, at den usikkerhed, der er, jo også af gode grunde påvirker domstole m.v. Ville det ikke være godt, om man fik en retssikkerhed, som var total i den her sammenhæng?
Jann Sjursen (KD), 2004-11-18:
Jeg synes nok, at jeg på baggrund af hr. Per Dalgaards ordførertale må stille to spørgsmål.
For det første: Hvordan kan hr. Per Dalgaard mene, at det at inkorporere FN’s torturkonvention er et specielt venstrefløjsanliggende, når man betænker, at der er udarbejdet en diger betænkning netop om inkorporering af FN’s torturkonvention?
Det er det ene spørgsmål.
Det andet spørgsmål er: Hvordan kan der være tale om, at man ønsker at vildlede, hvis man går ind for, at FN’s torturkonvention bliver inkorporeret i dansk lovgivning, sådan som det selv samme inkorporeringsudvalg rent faktisk har foreslået at vi skal gøre?
Anne Baastrup (SF), 2004-11-18:
Nu er det, jeg skal huske, at jeg skal være høflig.
Jeg vil bare minde hr. Helge Adam Møller om, at der ikke står et eneste ord i kriminalforsorgsforliget om alkoholbehandling, og der står ikke ét ord om narkobehandling.
De penge fik vi over satsmidlerne på grund af SF’s indsats.
Vi afsatte 17 mio. kr. sidste år, fordi vi satte det på dagsordenen sidste år, og tilsvarende, når det drejer sig om alkoholmisbrugsbehandling, i år.
Det er ikke en del af kriminalforsorgsforliget, og det ved hr. Helge Adam Møller også godt, og derfor synes jeg, det var lidt træls, at hr. Helge Adam Møller nu tager hele ansvaret for det.
Lene Espersen (KF), 2004-11-18:
Jeg sætter sådan set ikke spørgsmålstegn ved, at Inkorporeringsudvalget har haft en masse ganske gode og saglige argumenter, der bl.a. kunne tale for, at nogle af konventionerne kunne inkorporeres, men som jeg også tidligere har sagt til fru Anne Baastrup, er det jo ikke det alene, der skal afgøre, hvorvidt man mener, at en konvention skal inkorporeres eller ej.
Det gør vi, og vi synes, at det ville være uheldigt, hvis man startede med at inkorporere nogle konventioner og ikke andre, og dermed sendte det signal, at der er nogle konventioner, som vi vejer tungere, og nogle rettigheder, vi synes er vigtigere end andre.
Det er bevæggrundene for, at vi ikke har valgt at følge Inkorporeringsudvalgets indstilling.
Anne Baastrup (SF), 2004-11-18:
Mit udgangspunkt for at forbedre straffene er rent faktisk, at folk ud over, at de ikke vender tilbage til fængslerne – det er vi enige om de helst ikke skal – også kan udnytte den tid, hvor de sidder i fængslerne, til at komme ud af narkomisbruget, til at komme ud af alkoholmisbruget, til at få sig en uddannelse, til at få sig en vision om en fremtid, hvor de ikke er på overførselsindkomster.
Det er det, vores beslutningsforslag lægger op til.
Vi forsøger på alle mulige måder at dække de huller, hvor det viser sig, at folk vender tilbage til deres misbrug.
Folk får ikke nogen uddannelse af at sidde i fængsel, de kommer ikke i gang med et arbejde.
Synes hr. Helge Adam Møller ikke også det?
Birthe Rønn Hornbech (V), 2004-11-18:
Jo, jeg synes, det er et fint formål, men vi er vel også nødt til at være realistiske og diskutere, hvordan det kan håndhæves, og der har jeg måske mine tvivl.
Vi må jo erkende, at vi er i teknologiens vold, og vi må så prøve at afbøde eventuelle skadevirkninger uden at lægge hindringer i vejen for ytringsfriheden.
Men det er ikke et let spørgsmål.
Vi diskuterede det allerede i Hans Engells tid, og det er selvfølgelig blevet endnu mere vanskeligt.
Jeg nærer ikke nogen tro på, at der er nogen lette løsninger.
Søren Søndergaard (EL), 2004-11-18:
Jeg vil bare spørge, om fru Birthe Rønn Hornbech egentlig mener, det er rimeligt, at man kan udsende et elektronisk nyhedsbrev eller en elektronisk meddelelse, uden at der er en eller anden form for ansvarshavende redaktør for det.
Der eksisterer jo muligheder for at gå ind og lukke i hvert fald hjemmesider, hvis man kan få fat i udbyderen.
Og jeg vil bare høre, om ikke det var en idé at tænke i retning af, at hvis man vil udbrede sig dér, ligesom hvis man vil udbrede sig på skrift, jamen så er der egentlig behov for, at der er en, der tager ansvaret for den udbredelse.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2004-11-18:
Det er jo ikke første gang, vi drøfter medieansvarsloven her i Folketinget inden for de sidste par år.
Der har været forslag, der er gået i hver sin retning, og som afspejler meget forskellige holdninger.
Med hensyn til dette forslag kan det være lidt svært at se, hvad det egentlig er, man ønsker.
Man vil gerne have en tvungen anmeldelsesordning, men jeg synes, det kniber med argumentationen.
Og det er jo i virkeligheden ikke det største problem.
Det største problem er jo, som det også anføres i bemærkningerne, at de elektroniske medier kan antage en meget forskellig karakter.
Ja, man kunne spørge, hvornår en hjemmeside overgår til at være et medie, som vi synes skal være omfattet af medieansvarsloven.
Og hvordan er det lige, vi får fastlagt ansvaret, hvis netmedier sender fra en postboks i udlandet?
Den tid er forbi, hvor man kunne gå ind fra byens torv og op under taget hos det lokale dagblad og finde den ansvarshavende redaktør.
Der er spørgsmål, som er blevet langt mere påtrængende, end dengang vi drøftede medieansvarslovens indførelse her i Folketinget under justitsminister Hans Engell, nemlig hvordan vi afgrænser ansvaret, og hvordan vi kan håndhæve det.
SF’s forslag omhandler derfor kun en meget lille del af den problemstilling, som de mange nye medier rejser.
Vi er i Venstre meget optaget af, at medieansvarsloven til enhver tid både giver den videst mulige adgang til ytringsfrihed og på den anden side giver en reel beskyttelse af de, der helt uden skyld i et omfang, så det er velfærdstruende, bliver ofre for en meningsløs journalistik.
Vi vil derfor meget gerne arbejde med de mange spørgsmål, men vi finder, at beslutningsforslaget, som det ligger her, er alt for ufuldstændigt til at kunne danne grundlag for et lovforslag.
Vi vil altså gerne medvirke til et positivt udvalgsarbejde om de problemer, jeg har nævnt, men ikke til beslutningsforslagets gennemførelse.
Line Barfod (EL), 2004-11-18:
Jeg mener, at vi er nødt til at se på, at der er forskellige unge med forskellig baggrund.
Der er nogle unge, hvor vi kan se, at hvis de får uddannelse og arbejde, så hjælper det til, at de ikke kommer ud i kriminalitet, eller hvis de er ude i kriminalitet, at vi får dem væk fra det.
Men der er en anden gruppe unge, og nogle af dem kommer fra de øverste samfundslag.
De har alle muligheder i verden stående åbne for sig, og alligevel kommer de ud i hasarderet bilkørsel, indbrud eller andre ting for at få spænding.
Man har lavet undersøgelser, der viser, at når nogle af dem kommer ud i stofmisbrug, så er de startet med at komme ud i kriminalitet, fordi de søgte spænding, og fordi de ville have mere spænding, kom de senere ud i stofmisbrug.
Jeg synes, at det kunne være spændende at diskutere, hvad man kan gøre, om det er racerbaner, som nogle har været inde på på færdselsområdet, eller det er andet, må man jo så se på, men jeg synes, det er væsentligt også at tage fat i den gruppe, for dér hjælper tilbuddet om uddannelse og arbejde ikke, når det alene er spænding, og derfor synes jeg, at det kan være spændende at se på, hvad det er, vi kan gøre for de her rigmandssønner og andre.
Per Dalgaard (DF), 2004-11-18:
Sådan som jeg tolker svaret, er fru Line Barfod jo inderst inde egentlig med på, eller rettere sagt plæderer for, at øget straf giver øget vold.
Det er selvfølgelig noget sludder, men lad det nu ligge.
De unge savner spænding i tilværelsen, det er derfor, de begår kriminalitet.
Altså hvad kunne fru Line Barfod, Enhedslisten forestille sig, at der skulle ske?
Etablering af racerbaner, skiture eller et eller andet andet spændende eksotisk for at holde de her kriminelle elementer nede?
Er det sådan nogle modeller, Enhedslisten mener?
Søren Søndergaard (EL), 2004-11-18:
Nej, men vi er vel enige om, at det ikke er nogen begrænsning af ytringsfriheden at insistere på, at folk skal stå ved deres ord, og at det derfor ikke på nogen måde er en begrænsning af ytringsfriheden at kræve, at også formidling, der sker elektronisk i stedet for på et stykke papir, skal have en ansvarshavende.
Og så kan folk selvfølgelig bryde loven.
Line Barfod (EL), 2004-11-18:
Jeg har ikke sagt, at der er en årsagssammenhæng, sådan at når man øger straffen, så kommer der mere vold.
Jeg har bare påpeget, at i takt med at det instrument, man har brugt til at bekæmpe vold, har været øgede straffe, så kan vi samtidig se, at volden er steget, og derfor er det nødvendigt, at vi laver flere undersøgelser og forsker mere i, hvad det er, vi har gjort galt, hvad det er for nogle andre instrumenter, vi kunne bruge i stedet for øget straf, som kunne være med til at forebygge, at nogen bliver udsat for vold.
I stedet for kun at være optaget af, hvor hård straf den, der har begået volden, får, synes jeg faktisk, det er mere væsentligt at se på, hvad det er, der fører til vold, så vi kan forebygge, at der er nogen, der bliver overfaldet.
Elisabeth Arnold (RV), 2004-11-18:
Det Radikale Venstre hilser ethvert initiativ velkommen, der kan gribe ind over for årsagen til kriminalitet, herunder også forbedringer af det miljø, som den unge kriminelle har hjemme hos sig selv.
Sanktioner over for forældrene for at få dem til at blive bedre forældre for deres kriminelle unge børn synes jeg er en ganske glimrende idé.
Jeg vil bare ikke have, at det er børnenes forseelser, som så bliver adresseret videre til forældrene, sådan at forældrene skal afsone børnenes straffe, eller forældrene skal betale børnenes bøder.
Det er ikke sådan, jeg ønsker det.
Jeg ønsker da, at forældrene bliver draget ind i bekæmpelsen af ny kriminalitet og dermed kommer på sådan nogle kurser, som man har set i England.
Det er vi helt åbne over for, og det har vi aldrig nogen sinde sat spørgsmålstegn ved.
Per Dalgaard (DF), 2004-11-18:
Altså hvad de nordiske lande og måske specielt Sverige gør omkring kriminalitetsbekæmpelse, synes jeg egentlig ikke vi sådan skal stile efter at opnå.
En anden ting, som jeg godt kunne tænke mig at spørge fru Elisabeth Arnold om, er den model med at tvinge forældre til kriminelle unge på en form for kursus.
Er det noget, vi sådan måske kunne få ført igennem nærmest som en lovgivning, at de forældre, der, jeg havde nær sagt, producerer kriminelle unge og i hvert fald ikke kan finde ud af at opdrage dem til ikke at blive kriminelle, faktisk skal tvinges på nogle kurser, som vi har hørt om tidligere?
Elisabeth Arnold (RV), 2004-11-18:
De 15 år er en fællesnordisk kriminel lavalder, og jeg mener, at det ville være meget sørgeligt, hvis vi fraveg en enighed i de nordiske lande om at fastholde en speciel kriminel lavalder på 15 år.
Det har vi altså været enige om hidtil, og det synes jeg vi skal fortsætte med at være.
Hvis man kigger på hele Europa eller på de lande, vi normalt sammenligner os med, så vil man se et sandt mylder af forskellige kriminelle lavaldre, og det afslører jo i virkeligheden, at alle lande har problemer med at fastsætte den alder, hvor man træder ind i de voksnes rækker rent juridisk og kan straffes for det, man har begået.
Der er ikke nogen, der nogen sinde har benægtet, at unge under den kriminelle lavalder, hvad den så end kan være, også kan begå kriminalitet, og det skal samfundet reagere på enten ved at fjerne den unge eller tage fat i forældrene eller på anden måde skride ind, sådan at gentagelser ikke kan ske, så den unge ikke fortsætter ad en kriminel løbebane.
Det er alene et spørgsmål om, hvad det er for nogle myndigheder, der skal tage sig af den her lunge lovovertræder, unge lovovertræder, det har ikke noget med lunge at gøre.
Per Dalgaard (DF), 2004-11-18:
Et kort øjeblik troede jeg, at Det Radikale Venstre var ved at ændre holdning til den kriminelle lavalder, men det kunne jeg så senere forstå ikke er tilfældet.
Men fru Elisabeth Arnold erkender dog, at det jo egentlig er ret ligegyldigt, om en gammel dame bliver slået ned og frarøvet sin taske af en 16-årig, en 15-årig eller en 13-14-årig.
Jeg går ud fra, at fru Elisabeth Arnold også ved, at den kriminelle lavalder er meget svingende i forskellige lande i Europa, helt ned fra 8 år.
Den er f.eks. 10 år i England og Skotland, så det der med de 15 år her er jo ikke specielt lavt.
Helge Adam Møller (KF), 2004-11-18:
Jo, det synes jeg tidligere har været et kæmpe problem, og derfor er det da dejligt at konstatere – det vil jeg da godt spørge om fru Anne Baastrup ikke er enig i – at problemet bliver mindre og mindre, for i det nye forlig, vi indgik, som desværre kun tre partier ville være med i, opretter vi jo flere narkofri afdelinger, end der nogen sinde har været – også i det forlig, fru Anne Baastrup var med til.
Vi har samtidig sat målrettet ind, således at de lukkede fængsler ikke flyder med narkotika, som de gjorde under den tidligere regering.
For den første forudsætning for, at man kan blive afvænnet for narkotika, er selvfølgelig, at fængslet ikke flyder med det, så det er lettere at få narkotika, end det var i Pusher Street i gamle dage – og da var det ret let.
Er det ikke et kolossalt fremskridt?
Jeg siger ikke, at vi har nået målet, men jeg siger: Vi er da kommet langt længere, end vi var, da fru Anne Baastrup havde et medansvar for det her.
Per Dalgaard (DF), 2004-11-18:
Jeg synes, det er fantastisk at høre de udsagn fra fru Line Barfod, bortset fra at det ikke er mine, at hun åbenbart vil forsøge at lægge op til, at øget straf giver mere vold.
Altså hvad er det for en sammenhæng?
Vil det sige, at hvis vi satte straffen til nul, så var volden nul?
Birthe Rønn Hornbech (V), 2004-11-18:
Jo, der burde gælde fælles regler for alt.
Problemet er bare, hvordan vi definerer det, som hr. Søren Søndergaard nu kaldte et skrift.
Vi kan jo ikke begynde at pålægge almindelige private breve en ansvarshavende redaktør, vel?
Og det er jo det, der er problemet: Hvornår går en hjemmeside og en mail fra at være noget privat til at være et medie?
Det er jo præcis det, der er problemet og et af mange problemer.
Morten Bødskov (S), 2004-11-18:
Det er sjovt med hr. Per Dalgaard.
Hver gang der er lidt et defensivt udgangspunkt i en debat, bliver det altid fejet af banen med: Jamen skidt nu være med det.
Vi frygter meget kraftigt, at resultatet af den udvikling, der har fundet sted, kan blive flere gengangere i vores fængsler, flere nye ofre for kriminalitet.
Hvorfor?
Jo, fordi fængslerne er overfyldte, ventetiderne er lange, behandlingsindsatsen derinde er på pumperne.
Hvad kommer der ud af det?
Ja, en ting, der kommer ud af det, er i hvert fald ikke bedre mennesker, som justitsministeren også har været inde på er målet.
Men der skal være den rette kombination i en sådan indsats, og den skal styrke behandlingsindsatsen, således at vi får færre gengangere i vores fængsler og færre nye ofre for kriminalitet.
Det er mig en gåde, at Dansk Folkeparti ikke er enig i det synspunkt.
Per Dalgaard (DF), 2004-11-18:
Og årsagen til det er jo bl.a., at den kriminalitetsmodel, vi har nu om dage måske til forskel fra nogle år siden, er af en helt anden mere rå og omkostningskrævende karakter, som tager længere tid at behandle.
Den socialdemokratiske regering overlod jo den borgerlige regering et fængselsvæsen, som netop var – hvad er det, der står? – nedbrydningsegnet havde jeg nær sagt, nedrivningsegnet.
Jeg ved godt, at det fængsel i Jylland ved Enner Mark er Socialdemokratiets cadeau.
Det skal de have tak for.
Men det er jo ikke nær nok i forhold til den meget længere tid, folk i dag skal sidde i fængsel, fordi den form for kriminalitet, der begås i dag, er af en meget hårdere karakter end tidligere.
Morten Bødskov (S), 2004-11-18:
Jeg er helt sikker på, at hvis hr. Per Dalgaard sætter sig ned og studerer, hvilken udvikling det er, der har fundet sted inden for rammerne af kriminalforsorgen, vil han se, at det, han står og siger her, ikke passer.
De kolde fakta er, at da SR-regeringen forlod regeringstaburetterne, var der 24 dages ventetid i gennemsnit – 24 dage.
Vi havde hidsige borgerlige politikere, som i den ene spørgetid efter den anden stod her og harcelerede over, at man kunne møde både den ene og den anden forbryder på gaden dagen efter.
24 dage i gennemsnit!
I dag er den gennemsnitlige ventetid 270 dage.
Vi indrømmer, at vi har stemt for de strafskærpelser, men vi har hver gang spurgt, om vi nu også kunne være sikre på, at kriminalforsorgen kunne kapere det her.
Det har vi fået at vide at de kunne, men alligevel står vi i en situation nu, hvor ventetiden er eksploderet til 270 dage i gennemsnit.
270 dage er resultatet af det, som også Dansk Folkeparti har været med til at lægge stemmer til.
Per Dalgaard (DF), 2004-11-18:
Det var jo en flot valgtale, hr. Morten Bødskov der holdt: Alle dårligdomme inden for kriminalforsorgen startede i november 2001, da vi fik en ny regering; før den tid var alt rosenrødt og dejligt.
Hvordan var det egentlig lige, Socialdemokratiet tidligere løste problemet med for mange, der skulle i fængsel?
Jo, de hævede bare strafferammerne for, hvornår man skulle i fængsel, og vupti var der slet ingen, der ventede på at komme ind.
Er det en måde at gøre det på?
Er det den model, som man vil fremføre, hvis man får et regeringsskifte?