runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Per Ørum Jørgensen (KF), 2006-04-25:
Dette lovforslag er et af regeringens mange initiativer til at hæve kvaliteten i pasningstilbuddene.
I Det Konservative Folkeparti finder vi, at dette lovforslag kan bidrage til at skabe større fokus på helt centrale forhold, der har stor indflydelse på vores børns dagligdag i pasningstilbuddene.
Der bliver sat ekstra fokus på vigtige temaer som fysiske rammer, støjniveau, mobning, god ventilation, plads til fysisk udfoldelse og sunde hygiejniske forhold, altså nære ting, som bør have den størst mulige kvalitet for at sikre vore børn en god hverdag i pasningstilbuddene.
Dette initiativ gennemføres, selv om vi ved, at mange institutioner i dag er meget bevidste omkring værdien af et godt børnemiljø, men det er centralt og vitalt, at vores børn får tilbudt gode rammer, så på den baggrund hilser vi Konservative dette lovforslag velkommen, på samme måde som vi med stor tilfredshed sætter pris på den klare prioritering og satsning, som regeringen foretager for at forbedre børnefamiliernes hverdag.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2006-04-25:
Det er enkelt at svare på.
Jeg tror, hr. Thomas Krog har overset, hvad der har været nævnt adskillige gange her i Folketinget og ikke mindst også i den her debat, at vi jo netop sætter ind der, hvor jeg i hvert fald og ud fra en konservativ vinkel mener, at det er vigtigst at prioritere midlerne netop for de udsatte børn, ved at vi i regeringsgrundlaget har afsat 2 mia. kr.
Så ved jeg ikke, om SF er uenig med De Konservative i, at det er en meget, meget vital og væsentlig prioritering.
Her har vi et godt redskab, som vi kan bruge på institutionerne, og som de kan bruge i samarbejde med personalet og forældrene til at få løst nogle problemer omkring f.eks. mobning eller god tone mellem børnene, omkring ventilationsforhold osv.
Martin Lidegaard (RV), 2006-04-25:
Nu tillod jeg mig at tage udgangspunkt i de penge, som regeringen har sat af.
Der har man altså sat 100 mio. kr. af de næste 4 år og 1 mia. kr. til kvalitet og 1 mia. kr. til at nedsætte taksterne.
Det jo muligt, der kommer mere til kvalitet, det håber jeg, men de bevillinger er, så vidt jeg har forstået – men det kan hr. Jørgensen måske bekræfte – ikke permanente i modsætning til takstnedsættelserne.
Det er en engangssum på 2 mia. kr.
Det vil sige, at det ikke er noget, der forsætter på den anden side af næste valg.
Det gør til gengæld takstnedsættelserne, og det er derfor, jeg tillader mig at sige, at regeringen, i hvert fald når man kigger på de økonomiske prioriteringer, tilsyneladende er mere optaget af at nedsætte taksterne end at øge kvaliteten.
Det synes jeg ikke er at tage munden for fuld.
Per Clausen (EL), 2006-04-25:
Men jeg vil gerne spørge hr. Martin Lidegaard for at blive en lille smule klogere på, hvad der i grunden ligger i det, som hr. Martin Lidegaard siger, om jeg skal opfatte det på den måde, at Det Radikale Venstre også vil støtte, at de begrænsninger, der er i dag, for, hvor meget kommunerne må kræve for en daginstitution, fjernes, sådan at kommunerne selv kan tage stilling til, om de vil bruge de ekstra penge, de kunne opkræve, til bedre kvalitet i daginstitutionerne eller til skattelettelser?
Mia Falkenberg (DF), 2006-04-25:
Jamen jeg synes allerede, at vi med de aftaler, vi har indgået, gør utrolig meget for dagtilbuddene, som det er nu.
Det er jo således, at kommunerne også er med i forbindelse med de penge, de 400 mio. kr., vi har afsat til forbedring og styrkelse af dagtilbuddene.
Martin Lidegaard (RV), 2006-04-25:
Nu skal vi jo ikke diskutere, hvorvidt børnefamilierne generelt er mere eller mindre fattige, jeg tror, at der både er rige og fattige børnefamilier.
Jeg vil gerne fokusere på de fattige børnefamilier; det er dem, jeg mener vi skal bruge pengene på.
Derfor vil jeg, i stedet for nu at slås om det, bare spørge fru Falkenberg, om man kunne forestille sig, at Dansk Folkeparti vil støtte det ændringsforslag, som vi vil fremlægge, der i al enkelhed går ud på, at de penge, vi er enige om at sætte af til bedre børnehaveinstitutioner, kan kommunerne selv beslutte om skal gå til flere pædagoger eller til at nedsætte taksterne eller til madordninger, eller hvad nu den enkelte daginstitution og forældrene selv ønsker at pengene skal gå til, sådan at de ikke lige præcis skal gå til at nedsætte taksterne.
Vil Dansk Folkeparti kunne støtte det her?
Det koster ikke mere, og Dansk Folkeparti er jo kun bundet af finansloven, men ikke af indholdet – på den måde, og det vil jo være en måde at give større frihed til forældrene i daginstitutionerne.
Mia Falkenberg (DF), 2006-04-25:
Der vil jeg gerne sige til hr. Martin Lidegaard, at som jeg sagde i min ordførertale, anser jeg ikke børnefamilierne for de mest velhavende i Danmark, og derfor kan jeg kun se det som en positiv udgang, at vi får sat den her forældrebetalingsandel ned fra 33 til 25 pct.
Det er noget, vi kan bakke hundrede procent op.
At 25 pct. af børnefamilierne ikke får noget ud af det her, jamen det er jo, fordi de i forvejen har en friplads og har en meget lille betalingsandel, så det er jo klart, at de ikke får noget ud af det.
Derudover har vi afsat 400 mio. kr. til forbedring og styrkelse af kvalitet i dagtilbuddene, så jeg kan slet ikke se, hvor hr. Martin Lidegaard vil hen med det, han siger.
Martin Lidegaard (RV), 2006-04-25:
Jeg vil egentlig gerne spørge Dansk Folkepartis ordfører lige ud, hvordan Dansk Folkeparti kan støtte et forslag, der er så asocialt, som det her forslag er, et forslag, der dikterer kommunerne at øremærke pengene til de 75 pct. rigeste familier, mens der ikke løftes en finger for de 25 pct. fattigste familier, som har en friplads; hvordan det hænger sammen med alle de pæne ord om kvalitet osv., som fru Mia Falkenberg i øvrigt var inde på, og som jeg er helt enig med hende i.
Pointen med det her lovforslag er jo netop, at kommunerne pålægges absolut at bruge pengene til at nedsætte taksterne i stedet for at lave bedre kvalitet, bedre integration, have mere fokus på socialt udsatte.
Mia Falkenberg (DF), 2006-04-25:
I Dansk Folkeparti er vi glade for den udvikling, der sker på børnefamilieområdet med hensyn til forældrebetalingsandelen på dagtilbud.
Først er det blevet ændret med lovforslag nr. L 25 for børn fra 0-3 år, og nu bliver det ændret for børn fra 3 år og op til skolealderen.
At man med det her forslag vil sætte forældrebetalingsandelen ned fra 33 til 25 pct. for børn fra 3 år og op til skolealderen, finder Dansk Folkeparti yderst positivt.
Dansk Folkeparti har sammen med regeringen forhandlet 400 mio. kr. igennem på finansloven til forbedring og styrkelse af kvaliteten i dagtilbud samt til at få mere fokus på udsatte børn.
Med gennemførelsen af dette lovforslag tror vi i Dansk Folkeparti på, at vi vil se helt andre toner i fremtiden, når det gælder kvalitet i dagtilbuddene, luft i økonomien hos børnefamilierne og ikke mindst et større fokus på de mest udsatte børn.
Dansk Folkeparti støtter derfor lovforslaget.
Martin Lidegaard (RV), 2006-04-25:
Jeg vil egentlig gerne i god kollegial ånd, ligesom da vi behandlede lovforslag nr. L 25 om vuggestuerne, ønske hr. Per Ørum Jørgensen tillykke med dette lovforslag.
Det er virkelig konservativ politik: Det er centralistisk, det kommer kun de rige til gode, de konservative kernevælgere, og man er sikker på, at her er der virkelig styr på, hvad kommunerne må og ikke må og daginstitutioner må og ikke må.
Men så synes jeg også, man skal sige tingene, som de er, at sidste gang, man gennemførte det her, var der altså 150 kommuner, der blev ramt så skævt af kompensationen, at det førte til ringere kvalitet.
Man skal vel også sige højt, at godt nok har regeringen valgt at sætte 400 mio. kr. af til øget kvalitet én gang for alle – det er ikke en permanent bevilling, det er én gang for alle, dvs. 100 mio. kr. om året i de næste 4 år – men man afsætter altså 1 mia. kr. permanent i al evig fremtid til at nedsætte taksterne for de rigeste familier i Danmark.
Så man skal da være stolt af den asociale sociale profil, man har, for den taler til de konservative kernevælgere.
Men man skal ikke forsøge at neddæmpe den, synes jeg.
Vi mener, at der skal være et loft over, hvor mange penge det skal koste, og det mener vi simpelt hen af ligestillingsårsager.
Det skal være sådan, at der ikke er nogen barrierer for, at kvinder og mænd på lige fod kan deltage på arbejdsmarkedet, og vi har brug for den arbejdskraft.
Så der er selvfølgelig en grænse for, hvor højt man kan lægge det.
Per Clausen (EL), 2006-04-25:
Det er altså ikke noget princip, hr. Martin Lidegaard her fremlægger.
Det er sådan lidt tilfældigt, om det lige er 33 pct., 30 pct. eller 25 pct., der afgør, om det her er vældig asocialt eller vældig socialt.
Det er det første, jeg vil sige.
Det andet, jeg vil spørge hr. Martin Lidegaard om, er, om hr. Martin Lidegaard ikke også har set undersøgelser, der viser, at der faktisk er mange mennesker i det her land, der gerne vil betale mere i skat for at få en højere offentlig service, også når det handler om børnepasning?
Der er måske endda mennesker, der ikke har børn, som er villige til at betale mere i skat for at sikre, at de, der har børn, kan få en daginstitutionsplads til en lavere pris end den, vi har i dag.
Vil det ikke være langt mere socialt at gå den vej end at komme med det lidt vilkårlige tal, som hr. Martin Lidegaard har valgt, hvor 30 pct. og 33 pct. er meget mere socialt end 25 pct.?
Martin Lidegaard (RV), 2006-04-25:
Nu kan jeg høre, at hr. Per Clausen gerne vil ud i en meget stor principiel diskussion om alle offentlige ydelser, skattegrundlag osv.
Jeg forholder mig helt konkret til, at det faktisk gennem sidste valgkamp er lykkedes at presse regeringen til at afsætte 1 mia. kr. ekstra om året til børneområdet.
Det er den politiske virkelighed, vi står i lige nu, og valget er sådan set meget, meget enkelt: Skal de penge gå til at nedsætte taksterne for de 75 pct. rigeste danskere, eller skal de gå til at lave en social indsats og skabe bedre kvalitet i daginstitutionerne?
Jeg må sige, det er stærke sager, at der ikke skal lyde et eneste ondt ord fra Enhedslistens ordfører.
Jeg går ud fra, at det er ordføreren bekendt, at Enhedslisten var med til at gennemføre det forslag, som for vuggestuernes vedkommende direkte betød, at kvaliteten blev sænket i 150 af landets kommuner.
De fik færre penge til deres daginstitutioner og færre penge til at løse de opgaver, som Enhedslisten ellers ved festlige lejligheder bryster sig af at tale om er så nødvendige.
Derfor bliver jeg nødt til at stille Enhedslistens ordfører det samme spørgsmål, som jeg stillede til SF’s ordfører: Er det en betingelse for, at Enhedslisten kan støtte dette forslag, at det ikke går ud over kvaliteten i daginstitutionerne?
Ellers er det jo bare, havde jeg nær sagt, en mærkelig principtale, som ikke har noget kød på sig, fordi virkeligheden derude er, at det meget let risikerer at føre til dårlig kvalitet.
Det er det ene spørgsmål.
Det andet spørgsmål er, om man kan støtte det radikale ændringsforslag, der gør, at det sådan set vil blive forældrene, kommunerne og daginstitutionerne selv, der bestemmer, hvordan de vil bruge midlerne.
Thomas Krog (SF), 2006-04-25:
Nu synes jeg jo, det er rart at høre, at De Konservative siger, at det er vitalt, at børnene i daginstitutionerne får nogle gode vilkår.
Det undrer mig så lidt, at når talen så falder på det mere konkrete, at det her så giver mulighed for, at man kan forbedre vilkårene.
Hvis det er så vitalt, at vilkårene i daginstitutionerne virkelig skal være gode, skal vi så ikke sikre, at de bliver gode, skal vi så ikke sikre, at der bliver fulgt op de steder, hvor de her børnemiljøvurderinger faktisk viser, at der er nogle konkrete problemer, som hæmmer børnenes udvikling?
Skal vi ikke sikre det?
Er De Konservative ikke med på at sikre de vilkår, som er vitale for børnenes udvikling?
Per Clausen (EL), 2006-04-25:
I virkeligheden er det her forslag fra regeringens side jo udtryk for, at regeringen er blevet udsat for et massivt pres fra oppositionens side i forrige valgperiode og i forbindelse med valgkampen, for den blev stillet over for nogle klare krav om, at daginstitutionstaksterne skulle sættes ned.
Det pres kom ikke af ingenting, det pres kom af, at man i en række kommuner på baggrund af den stærkt forringede økonomiske situation, der var i kommunerne på grund af regeringens politik, havde været presset til at hæve daginstitutionstaksterne fra 30 til 33 pct.
Jeg kan stadig huske, hvordan det vakte megen opsigt i Aalborg Kommune – det er nok bare, fordi jeg bor der, at jeg kan huske det – da man blev stillet i den situation, og det vakte, kan jeg forsikre også den radikale ordfører for, megen vrede, da borgerne oplevede, da forældrene oplevede på en og samme tid at blive udsat for klare kvalitetsforringelser, samtidig med at taksterne altså blev sat op.
Så grundlæggende opfatter Enhedslisten det her forslag som udtryk for, at der også blandt borgerlige partier her i Folketinget er en forståelse for, at de udgifter, man har pålagt børnefamilierne i det her land, simpelt hen er blevet for store, og at man derfor er nødt til at gennemføre en lettelse.
Hvis brugerbetalingens velsignelser drages ud i deres yderste konsekvens, kan man jo også finde andre områder, hvor der i dag betales en begrænset ydelse fra forældrenes side, og også øge den her.
Vi betragter altså dette forslag som et positivt forslag.
Det er et skridt i den rigtige retning, både fordi der afsættes midler til børneområdet og dermed til forældrene, og fordi man går endnu et skridt i retning af det, vi i Enhedslisten opfatter som et godt socialistisk princip, nemlig at offentlige ydelser skal man nyde godt af, i den udstrækning man har behov for dem, og finansieringen skal ske med udgangspunkt i den indtægt, man har.
Det betyder, at ydelserne bliver skattefinansierede, og der skal ikke lyde ét ondt ord fra Enhedslistens side om dette forslag, fordi også borgerlige partier langsomt, men nølende, betræder den vej.
Til allersidst: I det kommende udvalgsarbejde vil vi selvfølgelig interessere os meget for, at kommunerne ikke på en eller anden finurlig måde stilles økonomisk dårligere, end de er stil let i dag, så kommunerne i hvert fald ikke med dette lovforslag som undskyldning kan komme og sige, at de føler, de er nødt til at forringe kvaliteten i børnepasningen.
Thomas Krog (SF), 2006-04-25:
Jeg er åben over for at diskutere det radikale forslag om, hvordan pengene skal bruges.
Jeg synes bare, at den radikale præmis om, at skal der bruges nogle penge til de udsatte børnefamilier, skal de lige præcis tages fra andre børnefamilier, ikke klinger godt i mit hoved, men jeg er åben over for at diskutere, hvordan man kan gøre det her, hvordan man kan gøre det endnu mere socialt afbalanceret, bestemt er vi det.
Hvis SF kunne garantere, at der ikke sker forringelser ude i daginstitutionerne, så kan jeg garantere for, at vi også ville gøre det, men det, vi oplever alle mulige steder, er jo, at kommunerne bliver så pressede, at der sker nedskæringer, og uanset om jeg vil eller ej, så er jeg desværre ikke i stand til at garantere, at det ikke sker, i hvert fald ikke som Folketinget er sammensat i øjeblikket.
Derfor skal det heller ikke afholde SF fra at stemme for et forslag, som rent faktisk giver nogle penge til nogle børnefamilier, som vi mener der bør stilles op omkring.
Martin Lidegaard (RV), 2006-04-25:
Det forstår jeg sådan, at SF ikke vil støtte det radikale ændringsforslag, der gør det muligt for kommunerne at bruge de her penge til de mest udsatte familier i stedet for at give dem til de 75 pct. rigeste.
Jeg skal bare lige have bekræftet, at SF ikke ønsker at tilgodese, ikke i denne omgang i hvert fald, de socialt udsatte familier.
Det var sådan set de to konkrete spørgsmål, jeg stillede.
Thomas Krog (SF), 2006-04-25:
Jeg håber, at det er klart for den radikale ordfører, at vi i SF er meget, meget opmærksomme på de socialt udstødte børnefamilier, at vi faktisk er villige, og vi har jo præsenteret flere forslag, også så sent som i går, der viser, at vi kan finde nogle penge til at prioritere lige præcis de familier her.
Det, der bare undrer mig, er, at De Radikale er så optaget af, at de penge, man lige præcis skal bruge på de udstødte børnefamilier, skal tages fra andre børnefamilier, når vi faktisk har en række steder, hvor man i øjeblikket lægger op til, at de, der har, skal have mere.
Det er ikke de børnefamilier her, som er de rigeste mennesker i Danmark.
Finansieringen af det her skal vi klare over skatten.
Martin Lidegaard (RV), 2006-04-25:
Jeg skal bare stille to helt enkle og kontante spørgsmål: Er det en betingelse for SF’s støtte til det her forslag, at det ikke går ud over kvaliteten i nogen kommuner?
For jeg har altså svært ved at se, hvordan det kan undgå at gå ud over kvaliteten i nogen kommuner, men hvis SF vil stille krav om det for at støtte lovforslaget, så tager jeg hatten af for hr. Thomas Krog.
Det andet spørgsmål går på, om SF vil støtte det ændringsforslag, vi stiller, der gør det muligt for kommunerne at fokusere på de socialt udsatte børn for de her penge, i stedet for at forære dem til de 75 pct. rigeste familier.
Thomas Krog (SF), 2006-04-25:
I SF vil vi gerne bruge penge på børnefamilierne.
Det er dyrt at have børn, og vi vil gerne være med til, at det ikke skal være økonomi, der er afgørende for, om familier sætter flere børn i verden.
Det er udgangspunktet for vores holdning til dette lovforslag.
Problemerne i det er jo også klare.
Der er, som det er sagt flere gange, lagt op til, at nogle kommuner ikke bliver kompenseret fuldt ud for de penge, det kræver at nedsætte taksterne.
Endnu en gang oplever vi et forslag, hvor regeringspartierne i en valgkamp har slået ud med armene, men når regningen kommer, så er det ude i kommunerne, at de skal til at finde pengene.
Det er der, de så skal til at spare på både det her og på andre områder.
Det er klart, at det er et problem, som vi i SF vil tage op under behandlingen af det her lovforslag.
Det er simpelt hen ikke rimeligt.
Men princippet om, at man går ind og hjælper børnefamilierne, bakker vi op.
Martin Lidegaard (RV), 2006-04-25:
Jeg og Det Radikale Venstre er alt andet end ligeglad med den enlige mor, der har et barn, som går i daginstitution, eller med lavinkomstfamilien, men min påstand vil være, at selv lavindkomstfamilier er mere optaget af, at deres børn får en ordentlig daginstitution end af at få 200 kr. mere om måneden, og det, diskussionen handler om, er jo, hvad det er forældrene vil have.
Det kan vi jo så stå og diskutere frem og tilbage.
Regeringen ønsker at befale forældrene, at de skal bruge pengene til at nedsætte taksterne.
Vi ønsker at gøre det op til forældrene selv at bestemme, om de vil nedsætte taksterne, eller om de vil øge kvaliteten.
Det er det, der er forskellen.
Jeg har bemærket, at De Konservative mener, at de har mere tilfælles med Dansk Folkeparti end Det Radikale Venstre og derfor helt udelukker et samarbejde med Det Radikale Venstre.
Det er jeg sikker på at der også er mange konservative vælgere, der har bidt mærke i.
Jeg vil bare sige, at hvad angår bekæmpelsen af den negative sociale arv, synes jeg, det er mærkeligt, at man partout vil bekæmpe bekæmpelsen af den sociale arv ved at nedsætte taksterne i stedet for at satse på kvalitet.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2006-04-25:
Man kan sige, at det i disse tider måske er ganske gavnligt, at den store forskel på Det Konservative Folkeparti og Det Radikale Venstre egentlig bliver præsenteret så klart, som det gøres her.
Hr. Martin Lidegaard glemmer, at der har vi altså sat penge af.
Men det kan vel ikke være billigere end en friplads?
Der er vel ingenting, der er billigere end det, der er gratis?
Det synes jeg også De Radikale glemmer her.
Skal jeg forstå det således, at Det Radikale Venstre er fuldstændig ligeglad med den enlige forælder, der har mange omkostninger i det daglige, og med middelklassefamilien?
Er man ligeglad fra Det Radikale Venstres side?
Martin Lidegaard (RV), 2006-04-25:
Man ville da være et skarn, hvis ikke man undte sine medmennesker at få lidt ekstra i lønningsposen eller i indkomstposen.
Men det, jeg føler er vores opgave som politikere, og som jeg egentlig også engang troede var en borgerlig dyd, er ikke bare at strø pengene rundt som et tyndt lag smør til den brede middelklasse, men at forsøge at fokusere midlerne på den del af befolkningen, der virkelig har behovet.
Jeg mener, at den største socialpolitiske udfordring, vi står over for, er, at den cirka en million danskere, der står uden for arbejdsmarkedet, og deres børn får en chance for at komme ind igen.
Det tror jeg kræver at vi har fat i dem ikke bare ved at kaste penge efter dem, det gør vi heller ikke, skulle jeg hilse at sige, for en meget stor dels vedkommende, men ved netop at tage fat i dem også i daginstitutionerne og også ved, om jeg så må sige, at forbedre den kulturelle og sociale indsats over for denne målgruppe.
Al forskning peger på, at det er noget af det, der skal til for at løse de sociale problemer i Danmark.
Det er derfor, det undrer mig, at man bare vil kaste den her milliard kroner i grams til alle, som så kan få de der 200 kr. om måneden.
Det er jo i øvrigt heller ikke, hvis det endelig er en social indsats, man er ude i, noget, der virkelig batter.
Nu ved jeg ikke, om hr. Thomas Krog har læst det sidste skatteudspil fra Det Radikale Venstre, men der bliver altså også givet meget massivt i bunden; men lad nu skattepolitikken ligge.
Hr. Thomas Krog spørger ligeud, om vi synes, at børnefamilierne hører til de socialt mest belastede familier i Danmark.
Jeg vil gerne sige, at der er rige børnefamilier, og at der er fattige børnefamilier.
Man får ikke mig til at sige, at alle børnefamilier i Danmark er sociale tilfælde.
Min pointe er, at de børnefamilier, der er socialt udsatte, er dem, vi vil fokusere på.
Der er da masser af rige børnefamilier, som jeg ikke har et specielt behov for at give ekstra midler, fordi jeg sådan set tror, at de klarer sig meget udmærket.
Men jeg er fokuseret på de svageste børnefamilier og på, at vi bliver langt, langt bedre til i daginstitutionerne at give dem en hånd til gavn for både de rige og i øvrigt også de fattige familier i Danmark.
Thomas Krog (SF), 2006-04-25:
Hr. Martin Lidegaard undlod fuldstændig at svare på mit spørgsmål.
Mener hr. Martin Lidegaard, at den gennemsnitlige børnefamilie hører til den rigeste del af den danske befolkning, siden det er så vigtigt for den radikale ordfører at sige, at det her er asocialt?
Mener den radikale ordfører, at de økonomiske overvejelser skal være en stopklods for, at en familie skal have flere børn?
Det synes jeg er nogle vigtige spørgsmål i den her sammenhæng.
Så vil jeg spørge med hensyn til det asociale, om hvor man skal tage pengene til de udstødte børn.
Man kan også spørge, hvor pengene så skal komme fra.
Vi peger jo faktisk på, at nogle af de skattelettelser, Det Radikale Venstre ønsker at give de rigeste i Danmark, vil SF ikke være med til.
Vi vil hellere bruge pengene på de socialt svage børn, og vi vil hellere bruge pengene på børnefamilier end give skattelettelser til de rige, og det er i virkeligheden den prioritering, vi står i.