runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Poul Nødgaard (DF), 2006-04-19:
Med B 128 lægges der op til en smidigere regel for folketingsmedlemmers orlov grundet barsel og adoption, ligesom der nu også skabes mulighed for at opnå orlov til pleje af alvorligt syge børn eller nærtstående familiemedlemmer, som ønsker at dø i eget hjem.
Det sidste synes Dansk Folkeparti er en meget vigtig, god nyskabelse.
Af bemærkningerne til beslutningsforslaget fremgår det, at folketingsmedlemmer i de seneste 10 år kun i ringe omfang har ønsket orlov svarende til de på arbejdsmarkedet gældende regler.
Dansk Folkeparti synes, det er meget vigtigt, at man ikke fra Folketingets side går længere, end man gør på det øvrige arbejdsmarked.
Det signal er dermed sendt til dem, der overvejer at søge orlov, men stadig væk har vi bemærket, at i de mange tilfælde, hvor der er tale om orlov, har det været i meget kortere perioder, end man egentlig har på det øvrige arbejdsmarked.
Men det må være helt frit for de pågældende at foretage et valg.
Så synes jeg også, det er vigtigt, at der står i bestemmelserne, at vi regner med, at folketingsmedlemmer, der er på orlov ved sommerperiodens indtræden, naturligvis ophører med at have orlov.
Dansk Folkeparti kan tilslutte sig dette beslutningsforslag og kan samtidig oplyse, at de konsekvensændringer, der lægges op til efter L 230, naturligvis også har vores fulde tilslutning.
Så lige kort om L 229: Det drejer sig ene og alene om at skaffe lovhjemmel til at hindre udbetaling af det såkaldte eftervederlag til folketingsmedlemmer med lange private orlovsperioder, der som bekendt er uden vederlag.
Loven skal jo først, som det fremgår af forslaget, have virkning efter et folketingsvalg, så der er ikke nogen i det nuværende Folketing, der kan blive berørt af forslaget.
Retten til eftervederlag vil efter lovbestemmelsen bortfalde, hvis orlovsperioden overstiger halvdelen af den seneste valgperiode og udgør mindst 12 måneder.
Dansk Folkeparti kan tilslutte sig alle tre foreliggende forslag.
Niels Helveg Petersen (RV), 2006-04-19:
Da jeg er medforslagsstiller til de tre forslag, vil det næppe overraske Tinget, at jeg også anbefaler forslagene til vedtagelse.
Jeg mener, at de er velmotiverede og velgennemarbejdede, men vi skal selvfølgelig være åbne over for, at der måske under udvalgsbehandlingen kan opstå spørgsmål, som fortjener overvejelse.
Jeg har ikke kig på nogen, men det kan jo ske.
Jeg kan på mit partis vegne anbefale forslagene til vedtagelse.
Ole Sohn (SF), 2006-04-19:
Jeg skal ikke forlænge debatten yderligere.
Jeg kan erklære mig enig med hr. Niels Helveg Petersens betragtninger.
Line Barfod (EL), 2006-04-19:
Vi synes også, det er positivt, at vi nu får regelfastsat muligheden for plejeorlov.
Det kan også folketingsmedlemmer få brug for, og det er en god ting, at man har indført det.
Det synes vi også er et godt forslag.
Men så er der det her med, at man i dag åbenbart har mulighed for som kvinde at holde barselorlov fra Folketinget med fuld løn i op til 4 år, og det indfører vi nu også mulighed for, at de mandlige folketingsmedlemmer kan have.
Godt nok synes vi, at vi skal have gode barselregler i Danmark, men op til 4 års barselorlov med fuld løn synes vi altså er for meget.
Vi synes især, det er for meget for folketingsmedlemmer, da det er Folketinget selv, der sidder og fastsætter reglerne for, hvordan vores orlovsregler er, hvordan vores løn er osv.
Det synes vi simpelt hen er for flot over for folketingsmedlemmer.
Derfor vil vi under udvalgsbehandlingen stille to ændringsforslag: dels et ændringsforslag om, at muligheden for barselorlov begrænses til 12 måneder, både for kvinder og mænd, dels et forslag om en revisionsbestemmelse, så man tager det op igen efter nogle år og ser på, hvordan bestemmelsen så har været benyttet, og hvor lang orlov folketingsmedlemmer i realiteten holder.
Så kan vi også se på, hvad behovet er, så vi forhåbentlig også kan få sat den barselorlov, man har mulighed for at have som folketingsmedlem, i rimeligt forhold til, hvordan behovet for det er.
Vi synes simpelt hen, at 4 års barselorlov med fuld løn er for flot, selv når vi også synes, at man skal tage sig godt af sine nyfødte børn.
Christian Mejdahl (V), 2006-04-19:
Det skal jeg gøre kort: Tak til partierne for støtten til de tre forslag.
Jeg forudser, at vi kan gøre forslagene færdige i den her folketingssamling.
Derfor: Tak for tilslutningen.
Afstemning
Jens Vibjerg (V), 2006-04-19:
Det er et noget teknisk forslag, vi her skal behandle, men hovedformålet er en udmøntning af aftalen »Flere i arbejde« fra 2002, hvor regeringspartierne, Socialdemokraterne og Dansk Folkeparti, De Radikale og Kristeligt Folkeparti indgik en aftale, og hvor finansieringsomlægningen først skulle afvente udligningsreformen, og derfor er det først nu, at vi gennemfører det her.
Dertil kommer så et par præciseringer: Kommunerne får hjemmel til, som det var gældende før den 1. juli 2003, at yde støtte til revalidender og forrevalidender til særlige udgifter, der er en nødvendig følge af uddannelsen.
Det præciseres ligeledes, at tilskuddet til visse hjælpemidler også kan gives til selvstændige ligesom før den 1. juli 2003, og endelig forenkles løntilskudsreglerne.
Og så skal jeg meddele fra den konservative ordfører, at Det Konservative Folkeparti støtter forslaget, ligesom Venstre gør.
Jytte Andersen (S), 2006-04-19:
Vi ser i forslaget nogle bedre muligheder for at få tilskud til uddannelse for revalidender og forrevalidering; vi ser nogle bedre muligheder for at få dækket særlige udgifter med hensyn til hjælpemidler og deltagerbetaling, som kommunerne selvfølgelig har en forpligtelse til at støtte; og vi ser også en fordel i, at de selvstændige erhvervsdrivende får samme muligheder for at få støtte i forbindelse med en konkret revalidering.
Vi er sådan set også meget enige i, at der er brug for en forenkling af løntilskudsreglerne, og det har jeg forstået at der er oplæg til.
Når man sådan ser høringssvarene, kan man undre sig lidt over, at LO og arbejdsgiversiden i Beskæftigelsesrådet problematiserer, at den offentlige sektor skal have samme løntilskudsniveau som den private, men vi kan også se i høringssvarene, at Det Centrale Handicapråd faktisk er meget glade for den omlægning, fordi de tror, at der bliver bedre muligheder for løntilskudsjob, som de jo kan få i forbindelse med deres revalidering.
Vi hælder derfor mere til den opfattelse, at vi vil forenklingen og dermed også vil have en positiv holdning, ligesom Det Centrale Handicapråd har tilkendegivet.
Vi vil godt kigge lidt på det felt af uddannelser, som der lægges op til skal fremgå af en fritliste – altså en fritliste, hvoraf det skal fremgå, hvad det er for nogle uddannelser.
For sådan som oplægget er i forslaget, så er det inden for flaskehalsområderne, og der må man jo sige, at en revalidend måske kan have svært ved at uddanne sig til flaskehalstruede områder.
Så spørgsmålet er, om den skal være så stramt knyttet op på en flaskehalsproblematik, eller om den ikke også skal være knyttet op på, hvad revalidender rent faktisk har af muligheder for gennem uddannelse at få en placering på arbejdsmarkedet.
Jeg har så hørt, at der skulle være nogle problemer vedrørende svage unges uddannelsesmuligheder ved denne her finansieringsomlægning og kommunernes lyst eller mangel på samme, hvad angår at give tilskud til svage unges uddannelser, og det synes jeg vi må prøve at kigge på og få afklaret.
Det vil jeg da så gerne spørge om, og det er jo så meget relevant, at det også er undervisningsministeren, der sidder i salen, for det er jo sådan set også en undervisning, som de unge måske kan blive svækket i deres muligheder for at få.
Men lad os prøve at afdække det.
Det er jo forligsstof, så jeg kan dårligt forestille mig, at det kan skabe de helt store problemer.
Så altså: støtte til forslagets udmøntning og tilkendegivelse af, at vi må prøve at kigge på hitlisten eller fritlisten, som det hedder, for så vidt angår, hvad det er for typer uddannelser, og prøve at kigge på, om det kan have nogen negative virkninger, og hvis det har det, må vi jo diskutere det og prøve at få det ændret i lovforslaget.
Hans Kristian Skibby (DF), 2006-04-19:
Flere i dag har nævnt, at de er ordførere for andre, og jeg skal så ikke være nogen undtagelse.
Da regeringen i 2002 indgik aftalen »Flere i arbejde« med Dansk Folkeparti, Socialdemokraterne, De Radikale og Kristeligt Folkeparti, blev der enighed om, at der skulle ske en finansieringsomlægning af kommunernes udgifter til uddannelse i forbindelse med revalidering.
Det betyder, at kommunerne fremover skal betale for udgifterne til en revalidering med en statslig refusion på 50 pct., på samme måde som vi finansierer driftsudgifter til uddannelsestilbud til andre målgrupper.
Det har til hensigt at give en parallelitet i de tilbud, som kommunerne giver de forskellige grupper.
Det er meningen, at kommunerne skal give erhvervsrettede tilbud til de forskellige grupper, før der gives tilbud om revalidering.
Det kan dog være svært at afgøre, om revalideringstilbuddene misbruges, da der er stor forskel på kommunerne.
Ligeledes vil satsen på 59,71 kr. blive anvendt, når kommunen giver start- og kontanthjælpsmodtagere tilbud om ansættelse med løntilskud hos private eller offentlige arbejdsgivere, hvilket er en forenkling og noget nemmere at administrere.
Samtidig foreslås det, at løntilskudssatsen ændres, således at offentlige arbejdsgivere kan få 115,43 kr. pr. time, når de ansætter forsikrede ledige.
Jeg vil blot her spørge ministeren, om der er en garanti for, at de offentlige arbejdsgivere ikke bruger dette system til at erstatte ordinære job med løntilskudsjob, da der jo er mange job, hvor lønnen ikke er højere end de 115 kr. pr. time.
Men da forslaget er en del af forliget »Flere i arbejde«, kan Dansk Folkeparti naturligvis støtte det samlede lovforslag.
Jeg skal afslutningsvis sige, at vores forhandler, hr. Bent Bøgsted, har en række konkrete detailspørgsmål, som han så vil lade indgå i det videre arbejde i udvalget.
Elisabeth Geday (RV), 2006-04-19:
Jeg vil ligesom de foregående ordførere konstatere, at der jo er tale om forligsstof, altså en udmøntning af forliget »Flere i arbejde« fra 2002, og som sådan er vi selvfølgelig forpligtet til at støtte forslaget.
I store træk er vi da også enige i, at det er nogle gode initiativer, der bliver lagt op til, navnlig når det gælder støtte til særlige udgifter i forhold til særligt udsatte grupper i forbindelse med uddannelse og aktivering.
Forslaget lægger jo også op til et opgør med kommunal kassetænkning, altså det her med, at man fra kommunal side kan gå ind og tænke i omkostninger, før man vælger den mest hensigtsmæssige løsning for at få en revalidend eller en kontanthjælpsmodtager hurtigst muligt tilbage i job.
Det er vi da selvfølgelig også tilhængere af, men vi skal bare være opmærksomme på, om det, at vi gør op med denne form for kassetænkning, kan give anledning til en anden kassetænkning, navnlig hvad angår de unge, som har særlige problemer – dem, vi i hvert fald for en del af gruppens vedkommende tidligere kaldte de sent udviklede unge.
Helt konkret er jeg blevet gjort opmærksom på den problemstilling, at en del af disse unge mennesker er revalidender, og en del af dem er kontanthjælpsmodtagere.
For dem af de unge sent udviklede, som er kontanthjælpsmodtagere, er det jo allerede i dag gældende, at kommu nerne skal gå ind og delfinansiere deres grunduddannelse, når de skal i gang.
Der hører jeg så, at der kan være problemer med, at kommuner simpelt hen ikke ønsker at gå ind og bevilge den unge sent udviklede eller den unge med de særlige indlæringsproblemer den relevante uddannelse.
Det synes jeg er et problem, som vi er nødt til at have op i forbindelse med udvalgsarbejdet, ikke mindst set i lyset af at vi jo i hele Folketinget er enige om en målsætning om, at 95 pct. af en ungdomsårgang skal have en kompetencegivende uddannelse.
Vi er jo derfor nødt til også at tage særlige hensyn til de unge, som ikke har helt de samme betingelser eller vilkår at skulle indgå i uddannelsessystemet på som almindeligt fungerende unge mennesker.
Jeg synes også, at vi er nødt til lige at være opmærksomme på, at Dansk Folkeparti har fremsat et beslutningsforslag om at give unge med, som jeg har forstået det, særlige problemer ret til 3 års betalt uddannelse.
Jeg er nødt til at sige, at det i parentes bemærket jo faktisk er et radikalt forslag, som Dansk Folkeparti her har valgt at fremsætte.
For mig at se
må der blive et problem, hvis dette forslag eventuelt med et flertal uden om regeringen bliver vedtaget, for så kommer vi altså til at stå med nogle unge mennesker, som har ret til at få 3 års uddannelse, og det kan muligvis komme i strid med de regler, der er her, hvor det er kommunerne, der afgør, om den unge skal bevilges en uddannelse eller ej.
I hvert tilfælde er det nogle af de problemer, som jeg gerne vil have afdækket i forbindelse med udvalgsbehandlingen.
Men som sagt anerkender Det Radikale Venstre selvfølgelig, at det her er forligsstof og vil stemme i overensstemmelse hermed.
Ole Sohn (SF), 2006-04-19:
Jeg går ud fra, at det var en fortalelse fra fru Elisabeth Gedays side, når hun sluttede af med at sige, at det her er forligsstof, og at de vil stemme i overensstemmelse hermed.
Det kan da vel næppe hænge sammen med sætningen før, hvor den radikale ordfører signalerede, at hvis Dansk Folkeparti kom med et forslag, ville man stemme for det, også hvis det var uden om regeringen.
Så jeg går ud fra, at det første har større vægt end det sidste, og at man så i forligskredsen vil justere ind, sådan at den ret, som vi i givet fald kan skaffe unge, bliver en del af forliget.
Selv om vi ikke er med i »Flere i arbejde«-forliget, vil vi også støtte en sådan udvikling.
Jeg vil gerne sige, at som udgangspunkt støtter SF forenklingerne, der ligger i lovforslaget, men vil også under udvalgsarbejdet have boret lidt mere i det, som fru Elisabeth Geday var inde på, nemlig unge med særlige problemer.
Det er klart, at hvis forenklingerne, som skal mindske eller hindre kassetænkningen, får den negative konsekvens, at nogle af dem, der har allermest brug for at få en hjælpende hånd, bliver skubbet længere ud i marginaliseringen, så er det forhåbentlig en utilsigtet virkning af lovforslaget, som der må rettes op på under udvalgsarbejdet.
Derfor som udgangspunkt: Alt, hvad der kan være med til at forenkle administrationen og mindske kassetænkningen, synes vi er af det gode, men det skal ikke have negative effekter for særlig udsatte unge.
Lene Espersen (KF), 2006-04-19:
Jeg går ud fra, at hr. Ole Sohn er enig med mig i, at vi lever i et folkestyret demokrati her i Danmark, og det betyder altså bl.a., at vi har sådanne instrumenter og redskaber til rådighed, at der både kan være en parlamentarisk og en demokratisk kontrol med det, regeringen og den udøvende magt foretager sig.
Ministre er underlagt et ministeransvar, så derfor har jeg svært ved at forstå, hvorfor hr. Ole Sohn svinger sig op i et større principielt luftlag i denne sag.
Efter de bemærkninger, der er faldet, synes jeg, det er tydeligt, at det handler om, at hvis man ikke kan komme igennem med en sag ad politisk vej, vil man nu have et nyt instrument, som kan sætte uafhængige undersøgelser i gang for skatteborgernes regning, og det synes jeg simpelt hen ikke er en tilstrækkelig god begrundelse for at ændre de principielle overvejelser, der lå til grund for den vedtagelse af loven, som et enigt Folketing stod bag.
Flemming Damgaard Larsen (V), 2006-04-19:
Da Venstres ordfører, fru Birthe Rønn Hornbech, har fået forfald, skal jeg på Venstres vegne tilkendegive følgende: Venstre støtter alle tre forslag.
Vi har jo også drøftet forslagene i Udvalget for Forretningsordenen, hvor der var tilslutning til de tre forslag.
Men hensyn til det første lovforslag, L 230, og beslutningsforslaget, B 128, om ændring af forretningsordenen for Folketinget mener vi i Venstre, at det er helt rimeligt, at også medlemmer af Folketinget kan få orlov til pleje af alvorligt syge børn eller nærtstående, der ønsker at dø i eget hjem, og at medlemmerne ikke stilles ringere i denne situation.
Den liberalisering, der ligger i anden del af beslutningsforslaget om orlov i forbindelse med graviditet og fødsel samt adoption, anser vi i Venstre også for at være ganske rimelig og tidssvarende.
Hidtidig erfaring viser også, at medlemmer af Folketinget på ingen måde misbruger orlovsreglerne herom.
I Venstre mener vi, at det er et godt udtryk for rimeligheden af, at folketingsmedlemmernes eftervederlag bortfalder, hvis orlovsperioden overstiger halvdelen af den tjenstlige valgperiode, dog mindst 12 måneder.
Som sagt støtter Venstre alle tre forslag.
Så skal jeg også hilse fra Det Konservative Folkeparti og sige, at Det Konservative Folkeparti også støtter alle tre fremsatte forslag.
Morten Messerschmidt (DF), 2006-04-19:
Jeg vil meget gerne indgå i folkeretlige og konstitutionelle juridiske overvejelser med hr. Svend Auken om, hvordan EU er bygget op, hvordan nationalstaten juridisk er bygget op.
Nu er hr. Svend Auken et af de folketingsmedlemmer, som har længst anciennitet herinde, og derfor har jeg også en forventning om, at han kan huske den 6. april 1998, da der kom en højesteretsafgørelse i grundlovssagen.
Og der var det jo sådan, at Højesteret meget klart sagde, at retsakter, som ligger uden for den suverænitetsafgivelse, som er givet i kraft af tiltrædelsesloven, § 4, stk. 2, så vidt jeg husker, er uanvendelige i Danmark.
Der kunne jeg godt tænke mig at høre, hvad det er for nogle argumenter, hr. Svend Auken bruger for at komme frem til den konklusion, at der ikke med den her dom er en ændring i traktaterne.
Hr. Svend Auken kunne jo henvise til den artikel under søjle I i EF-traktaten, som altså kunne have dannet hjemmelsgrundlag for at gennemføre de strafferetssanktioner, som hr. Svend Auken synes er gode på det her område.
Svend Auken (S), 2006-04-19:
Dommen siger udtrykkeligt, at man ikke vil flytte strafferetsspørgsmål fra søjle III til søjle I.
Den siger udtrykkeligt, at man ikke lægger op til, at det skal ske.
Det, der derimod lægges op til, er, at man, ud fra et miljømæssigt synspunkt, for at sikre respekt for overholdelsen af de miljømæssige regler, i forbindelse med vedtagelsen af et program også kan vedtage foranstaltninger, der gør, at det program bliver gennemført under søjle I.
At det ligesom, hvis man skal leve sig ind i Domstolens argument, bliver en torso, at man vedtager en hel masse fine regler med et kvalificeret flertal under søjle I.
Men så kan man ikke opnå enighed om at sanktionere det og samarbejde under søjle III med det resultat, at man faktisk flytter beføjelser fra søjle I til søjle III, hvis man endelig skulle gå ind i det.
Så det er jo et problem, der kun kan tackles, hvis medlemsstaterne for alvor er indstillet på at overholde de indgåede forpligtelser og vedtage effektive foranstaltninger.
Morten Messerschmidt (DF), 2006-04-19:
Jeg har meget svært ved at forstå, hvordan ordføreren kan mene, at der ikke er overført kompetence.
Hvis jeg må citere først fra præmis 47 i dommen: Straffelovgivningen og reglerne om behandling af straffesager henhører principielt heller ikke under Fællesskabets kompetence.
Men så fremgår det jo netop af præmis 48, at hvis det er nødvendigt, effektivt, henhører til rimelige forhold og vil få en afskrækkende virkning, da kan: ... fællesskabslovgiver dog ikke hindres i at træffe foranstaltninger, der relaterer sig til medlemsstaternes strafferet, og som fællesskabslovgiver finder nødvendige for at sikre, at de bestemmelser, den vedtager på miljøbeskyttelsesområdet, er fuldt ud effektive.
Der ligger jo en meget klar udvidelse inden for miljøbeskyttelsesområdet af den strafferetlige dimension, en udvidelse, som man ikke har haft før, fordi den netop har ligget under søjle III, hvor man skal være enige.
Så kan man da ikke sige, som hr. Svend Auken gør, at der ikke er sket en udvidelse af kompetencen under det overstatslige samarbejde.
For det er jo præcis det, der fremgår af præmis 48.
Nu kan man lave strafferet under søjle I med flertalsafgørelser.
Det er jo det, der er kernen i det.
Jeg kan ikke forstå, hvordan hr. Svend Auken kan afvise det.
Svend Auken (S), 2006-04-19:
Det, det drejer sig om her, set ud fra Domstolens synspunkt, er, om man tilstrækkelig effektivt lever op til forpligtelserne på miljøområdet, altså om der er tilstrækkelige virkemidler til, at landene efterlever.
Det problem var vi opmærksomme på i Danmark, og derfor tog den daværende danske regering initiativ til en rammeafgørelse under søjle III, der sikrede sanktioner på miljøområdet.
Det er denne rammeafgørelse, der har givet anledning til hele sagen, og det, Domstolen siger, er – og jeg har været kritisk over for Domstolens afgørelse, det ved hr. Messerschmidt også udmærket – at det ikke er godt nok, for der kræves der enstemmighed.
Det betyder i virkeligheden, at så kan landene altså ikke med kvalificeret flertal vedtage noget effektivt på miljøområdet og dermed leve op til deres forpligtelser efter traktaten, fordi sanktionerne efterfølgende skal gennemføres med enstemmighed.
Det dilemma har Domstolen ret i, og jeg kan ikke af det dilemma se, at man principielt har flyttet kompetence fra søjle III til søjle I.
Helle Sjelle (KF), 2006-04-19:
Jeg vil derfor gerne starte med at slå fast, at vi Konservative ikke har ændret holdning på området, hverken når det drejer sig om miljøstrafdommen i sig selv eller den europæiske retspraksis generelt.
Dansk Folkepartis forslag lægger op til, at Danmark skal afvise den retspraksis, der er skabt af EF-Domstolen med miljøstrafdommen.
I den forbindelse vil jeg gerne slå fast, at vi i Det Konservative Folkeparti deler opfattelsen af, at dommen er meget vidtgående, da den går imod det, der hidtil har været Danmarks retsopfattelse, nemlig at EF-Traktaten ikke indeholder hjemmel til at pålægge medlemslandene at fastsætte strafferetlige sanktioner.
Vi mener derfor også, at det er positivt, at regeringen har valgt at arbejde for en snæver fortolkning af dommen i forbindelse med fremtidige tvivlsspørgsmål.
Når vi diskuterer miljøstrafdommen, er det dog vigtigt at huske på, hvilken betydning domstolen har.
For at det europæiske samarbejde kan fungere optimalt, er der behov for, at vi har en retslig instans, der kan afgøre tvivlsspørgsmål og sikre EU-rettens gennemslagskraft.
Det er derfor også vigtigt, at vi har en domstol, der sikrer, at de forskellige regler bliver overholdt.
Uden en domstol ville samarbejdet ganske enkelt være umuligt.
Samtidig har Danmark og de øvrige medlemslande en forpligtelse til at overholde fællesskabslovgivningen, som fortolkes af EF-Domstolen, også selv om afgørelserne som den her dom ikke altid falder ud til vores fordel.
At afvise selve miljøstrafdommen ville således betyde, at vi går imod vores EU-retlige forpligtelser, og en sådan strategi kan vi Konservative simpelt hen ikke bifalde.
Det, vi har brug for, er et velfungerende EU.
Derfor skal vi hellere arbejde på at finde konstruktive løsninger, som regeringen bl.a. lægger op til ved at fortolke dommen snævert frem for bare at vende ryggen til og afvise dommen.
Det mener vi Konservative er meget mere hensigtsmæssigt, og derfor kan vi heller ikke støtte det her forslag.
Morten Messerschmidt (DF), 2006-04-19:
Hele tre gange tror jeg ordføreren når at nævne, at det er positivt, at regeringen arbejder for en snæver fortolkning af dommen.
Der vil jeg sådan set bare gerne høre hvordan ordføreren synes at det går med det arbejde.
Der er anlagt en ny sag ved EF-Domstolen.
Man kan se, hvordan Baroso har skamrost den og sagt, at det er en vej fremad for Europa.
Så hvordan synes ordføreren selv, det går?
Helle Sjelle (KF), 2006-04-19:
Jeg synes faktisk, at det går ganske udmærket.
Forventer man, at vi bare skal sætte os med armene over kors og vende ryggen til EU-samarbejdet, når der er noget, der går os imod?
Det synes jeg ikke er særlig konstruktivt.
Jeg synes, det er konstruktivt, at vi faktisk prøver på at arbejde videre i den retning, vi ønsker, og kæmper for det.
Og det er jo også det jeg har indtryk af at den danske regering gør.