Frank Jensen (S), 2003-10-09:
Der må da komme noget, der er bedre - der må da komme noget, der er bedre - sådan synger den danske sangskat Niels Hausgaard om ægteparret, der aften efter aften sidder foran fjernsynet og hele tiden håber, at der kommer noget, der er bedre, indtil de sidst på aftenen sidder ved den sorte skærm og igen må konstatere, at det kom der altså heller ikke i aften.
Sådan tror jeg mange havde det i tirsdags, da statsministeren gennemgik regeringens planer for den kommende folketingssamling: Nu må der da snart komme noget, der er bedre.
Men som ægteparret foran fjernsynet måtte vi konstatere, at heller ikke i denne åbningstale fra statsministeren kom der noget, der var bedre. Kogte man statsministerens tale ned, var der jo kun en lille bouillonterning uden megen kraft tilbage.
Men vi var måske advaret, for Venstres ordfører var jo for nylig ude med den melding, at vi har en slidt regering.
Statsministeren forsøgte i åbningstalen at skabe logik i den værdi- og kulturkamp, regeringen har kastet sig ud i, men indtil nu har det været en gang bragesnak. Der har været for meget »Life of Brian« over den.
VK-regeringen er under dække af at gøre op med eksperter, smagsdommere og de venstreorienterede i gang med at gennemføre en politik præget af ensretning og selvtilstrækkelighed.
Regeringen gør op med gode danske værdier som ordentlighed, mangfoldighed og frisind.
Regeringens værdikamp har indtil nu været gennemsyret af magtfuldkommenhed og en beruselse af at have sit højreorienterede flertal med Dansk Folkeparti på plads.
Men det er som sagt farligt at kaste med sten, hvis ens rådhus er af glas og placeret i Farum eller Greve, så se at få ryddet op i eget hus, hr. statsminister.
Vi Socialdemokrater deltager gerne i en reel værdikamp, og det har vi i øvrigt altid gjort.
Skabelsen af det danske velfærdssamfund har været én lang værdikamp for Socialdemokratiet, oftest med de nuværende regeringspartier som modspillere.
For os Socialdemokrater handler værdierne om den enkelte.
Socialdemokratiets mål handler ikke om samfundet eller om verden, det handler om mennesket.
Fællesskabet er ikke et mål; det er et middel, men et meget vigtigt middel til skabelse af de bedst mulige betingelser for, at ethvert menneske kan leve et godt liv.
Det gælder i Danmark som i resten af verden, at forudsætningen for at skabe muligheder for alle er frihed, lighed og fællesskab.
Det er de tre værdier, som er vore, og som vi har forsøgt at præge det danske velfærdssamfund med.
Men vi står ikke stille.
Frihed handler også om, at den enkelte har handlemuligheder og reel indflydelse på sit eget liv, og frihed handler også om at respektere andres lige ret til at leve deres måske meget anderledes liv.
Fællesskabet handler også om, at vi hver især bidrager til og tager ansvar for fællesskabet.
Vi siger ja til frisind og internationalt udsyn, ja til et stærkt demokratisk fællesskab i Danmark og i Europa og ja til at investere i fremtiden i stedet for at solde den op.
Venstre markedsførte sig i valgkampen som dem, der kunne give mere velfærd og samtidig lade os betale mindre for den.
Man skulle bare gøre op med socialdemokratisk betontænkning og lade driftige Venstrefolk komme til.
Men ude i hver eneste kommune eller hvert eneste amt ved de af bitter erfaring, at der ikke er nogen sammenhæng mellem de løfter, regeringen har givet borgerne på kommunernes og amternes vegne, og de midler, regeringen har givet til at indfri løfterne.
Folkeskolen får ikke flere midler til at leve op til de store mål, tværtimod.
43 pct. af landets kommuner planlægger nedskæringer på folkeskoleområdet næste år.
Der er stadig for mange stopure i ældreplejen, der skæres ned på tildelingen af hjemmehjælp til ældre, og der ligger stadig ældre patienter på gangene på nogle sygehuse.
Skævvridningen af sygehusområdet er i fuld gang, og den fortsætter dag for dag med de medicinske patienter som tabere.
Samtidig har regeringens nedskæringer på finansloven ramt de internationale bidrag, den hjemlige miljøpolitik, uddannelses- og kulturområdet hårdt, men regeringen snakker uden om nedskæringerne og den arbejdsløshed, de trækker med sig.
Lad mig gøre det klart, hvor skillelinjerne mellem os og den nuværende regering går: Det handler ikke, som Venstre ynder at påstå, om, hvorvidt mennesker skal være frie eller ej.
Nej, forskellen mellem vores og regeringens politik er: Skal vi sikre den frihed for den enkelte, vi som samfund i fællesskab skal arbejde for? Eller er det alene markedet, som skal sikre friheden?
Skal vi være borgere i samfundet Danmark, eller skal vi være kunder i butikken Danmark?
Det er den grundliggende skillelinje. Der er for meget kunde og for lidt borger i regeringens frihedsidealer, og det er en forskel, som gør en forskel.
Det handler om, hvorvidt vi skal skabe en fremtid, hvorvidt Danmark skal føre en offensiv og langsigtet investeringspolitik, eller vi blot er henvist til at sejle op og ned i de internationale konjunkturers bølgegang.
Det handler om, hvorvidt vi skal investere i fremtiden, eller vi skal sende regningen videre til næste generation, og hvad er det, den nuværende regering gør?
Regeringen sender regningen videre til den næste generation.
Regeringen har taget ét stort pauselån.
VK-regeringen er i færd med at formøble ikke blot det overskud, vi byggede op i fællesskab i løbet af 1990'erne i det danske samfund, men også det, vi skal leve af i fremtiden.
Statsministerens åbningstale var en tynd kop te, når det drejer sig om at finde konkrete svar på de store udfordringer, det danske samfund står over for.
Statsministeren er åbenlyst glad for begrebet »noget for noget«, så lad os tage statsministeren på ordet og gøre det konkret for det enkelte menneske: Nu har Ishmaral passet sin skole og gjort, som mor og far sagde, hun skulle.
Så må samfundet sørge for, at hun får en praktikplads - noget for noget!
Lis og Per har fået barn.
De deles om barselsorloven, men de vil begge gerne tilbage til deres job efter 6 måneder, og vi har brug for Lis og Per på arbejdsmarkedet som henholdsvis tandlæge og maskinmester
, så Lis og Per har brug for en pasningsgaranti - noget for noget!
Bent er 67 år og skal til genoptræning efter en diskusprolaps.
Han har været arbejdsmand, siden han var 16 år, og betalt sin skat, og nu må samfundet sørge for, at der er en genoptræningsplads - noget for noget!
Men nej, sådan skal statsministerens noget for noget-filosofi ikke forstås.
Ja, svaret svæver lidt i vinden, og det tilpasses retorikken.
Vi har et samfund, vi kan være stolte af, og statsministeren havde da også travlt med at inkassere de store fremskridt, Danmark gjorde under SR-regeringen op gennem 1990'erne.
Men sandheden bag succesen i 1990'erne var, at vort land hele tiden skulle udvikles, og regeringens nuværende kurs afsporer den nødvendige udvikling.
Der er syv områder, hvor vi Socialdemokrater vil gøre en ekstra indsats: vi vil skaffe 15.000 job her og nu; vi vil have flere lærere i skolerne, it og nye bøger i folkeskolen; vi vil investere 2 mia. kr. i de kommende år i ekstra uddannelse og forskning; vi skal sikre bedre tid i ældreplejen; vi skal skaffe flere læger og sygeplejersker til de svageste patienter på hospitalerne; vi skal stoppe nedskæringerne på naturen og det rene drikkevand, og vi vil indføre et loft over prisen for børnepasning til en maksimumtakst på 1.000 kr. pr. barn pr. måned.
Der er brug for, at vi investerer, og der er brug for, at vi investerer massivt, når det drejer sig om uddannelse og forskning.
Derfor foreslår Socialdemokratiet, at man laver en ny national 3-års-plan, hvor forskning og uddannelse, erhvervslivet, organisationerne, lærerne og de studerende bør inddrages.
Statsministeren brugte megen tid på skolen i sin åbningstale, og af gode grunde.
Så hvorfor den negative kampagne mod skolen, hr. statsminister?
Det er vel ikke det at kunne klare sig godt i Trivial Pursuit med paratviden, som skal sikre vores fælles fremtid.
Folkeskolen skal være det bedste tilbud til alle børn på tværs af sociale og etniske skel, for den er fundamentet for al god undervisning og uddannelse og for et godt fællesskab.
Vi ønsker, at vore børn skal lære mere i folkeskolen, men det kræver ro i klassen, stor faglighed og kvalitet, opbakning fra forældrene og klare mål for den enkelte elev.
Danmarks fremtid afhænger af, hvordan vi behandler børnene i dag. I de kommende år får vi 30.000 flere elever i skolen.
Finansministeren har den løsning, at de bare skal proppes ind i klasserne uden ekstra lærere.
Som finansministeren sagde for nylig: Børnene har godt af at få flere legekammerater.
Vi vil afsætte midler til at ansætte 3.000 flere lærere i folkeskolen, så vi kan sikre en høj kvalitet og undgå, at der bare proppes endnu flere børn ind i klasserne.
Vores børn skal lære at læse og suge ny viden til sig i skolen.
Derfor nytter det heller ikke noget at give dem lasede bøger med forældet indhold.
Undervisningsmaterialerne skal være tidssvarende og moderne, og vores børn skal lære at bruge computere og moderne teknologi som en fast del af folkeskoleundervisningen.
Mange skoler har akut brug for renovering, men der skal være gode fysiske rammer, og det skal vi have gjort noget ved nu, hvor vi desværre har alt for mange ledige bygningshåndværkere. Der er brug for en ganske særlig indsats og et kvalitetsløft af skolerne i de områder, hvor vi skal sørge for at integrere mange tosprogede elever.
Vi må bremse flugten fra den lokale folkeskole i de områder, hvor danske forældre i dag føler sig tvunget til at flytte deres børn og deres engagement ud af folkeskolen og over i private tilbud.
Vi ved, at mange børn har svært ved at koncentrere sig om indlæringen, hvis de ikke får optrænet de praktiske og fysiske færdigheder og får ordentlig mad.
Det må være et naturligt krav i et velfærdssamfund som vores, at både folkeskolen og børnepasningstilbuddene giver børnene et godt tilbud om mad i form af en frokostordning for alle børn.
Hver dag, siden VK-regeringen tiltrådte, har mere end 50 mennesker mistet deres arbejde, og det er dramatisk og meget foruroligende.
Mange er blevet tvunget til at trække sig tilbage fra arbejdsmarkedet
, og mere end 30.000 flere end for 2 år siden er blevet arbejdsløse. Regeringens passivitet bekymrer os dybt, og det gør regeringens letsindige forhold til statens finanser også.
Regeringen gør Danmark og danskerne unødig sårbare med risiko for økonomisk krise og massearbejdsløshed.
Regeringen overlader de arbejdsløse til sig selv.
Det er blevet et privat problem at være arbejdsløs i Danmark under VK-regeringen. VK-regeringens angreb på de supplerende dagpenge vil forhindre lønmodtagere i at tage deltidsjob og vil således kun være med til at sikre en stigende arbejdsløshed og endnu større udgifter til arbejdsløshedsunderstøttelse. Danskerne har alle forudsætninger for at klare sig godt i den internationale konkurrence, men vi skal her og nu udnytte og befæste den styrkeposition, vi har.
Vores mål om en senere og mere gradvis tilbagetrækning og om at få indvandrere integreret langt, langt bedre vil med sikkerhed mislykkes, hvis regeringen bliver ved med at lade stå til over for den stigende arbejdsløshed.
Der skal også gøres en større indsats og langt mere for integration, og den umenneskelig lave, integrationsmodvirkende starthjælp, der er indført under den borgerlige regering, skal fjernes.
I de kommende år får vi flere pensionister, der ud over folkepensionen har gode pensionsordninger, og Socialdemokratiet vil forbedre økonomien for dem med forholdsvis små supplerende indtægter.
Vigtigere end penge er imidlertid, at omsorgen er god, hvis helbredet svigter, og her lovede VK-regeringen jo store forbedringer op til sidste valg.
Efter valget er der blevet bevilget 500 mio. kr. til ældreområdet, men forleden kunne TV 2 bringe tal fra kommunerne, der sort på hvidt viser, at der ikke er kommet flere hjemmehjælpstimer til de svageste ældre, selv om regeringen har fyret 500 mio. kr. af.
Mange svage gamle, der har brug for hjælp, oplever, at der er blevet mindre tid til ældreplejen.
Selv om de borgerlige partier i valgkampen lovede at gøre op med stopurstyranniet, er der mange eksempler på, at det er blevet meget, meget mere udbredt under Fogh Rasmussen-regeringen, og hvorfor? Fordi det er nødvendigt at gennemføre tvangsudbud af ældreplejen i kommunerne til private virksomheder.
Der er brugt hundredvis af millioner kroner på ideologisk begrundet bureaukrati på at lave udbud, som skulle gøre, at der kom private virksomheder på banen, men de private virksomheder har ikke udvist nogen særlig stor interesse, og uhyre få borgere har ønsket det.
De allerfleste penge er ædt op i bureaukrati og er ikke brugt til bedre pleje til de ældre.
Omsorg og samtale skal være en naturlig del af hjemmehjælpen, men det kræver mere tid i hverdagen. Regeringens skandale på ældreområdet tårner sig op måned
for måned, og vi forventer som et af de partier, der stemte for loven, at der nu kommer styr på det, og at Rigsrevisionen meget snart kaster sig over den skandale, der ligger her og lurer.
Tænk, hvor mange hjemmehjælpstimer vi kunne have fået for 500 mio. kr.!
På sygehusområdet bildte Venstre folk ind, at problemet kunne løses med den såkaldte aktivitetspulje.
Men hvor er Venstrefolkene henne, når det nu er kommet frem, at de svækkede ældre medicinske patienter er dem, der lades i stikken, som ligger på gangene, og som ikke fået den nødvendige pleje?
De kan ikke tage til genmæle, og de har ikke stærke organisationer i ryggen, der kan varetage deres interesser.
Langt størstedelen af patienterne på vore sygehuse er akut indlagte patienter, og har de haft glæde af regeringens sundhedspolitik?
Hvad var det, VK-partierne stillede i udsigt op til det sidste valg?
Væk med ventelisterne og ind med et effektivt sundhedsvæsen, bare man slap de frie og liberale kræfter løs.
Regeringens ideologiske korstog om frit valg baner vejen for flere og flere private sygehuse og dækker over, at der reelt er sket nedskæringer på området i de år, vi lige har været igennem.
Der flyttes ressourcer væk fra de afdelinger, hvor syge mennesker er indlagt for at blive raske, og den udvikling skal stoppes.
Vi vil i Socialdemokratiet genoprette situationen på de hårdt pressede afdelinger, og vi vil til at starte med give
200 mio. kr. til at forbedre faciliteterne samt ansætte flere læger og sygeplejersker, hvor der er behov for det. Socialdemokratiet har med sit finanslovudspil vist, hvordan det kan finansieres, og hvordan vi kan investere i fremtiden og velfærden, og Socialdemokratiet vil investere i fremtiden uden at sende regningen videre til næste generation. Det er på tide, at vi får gjort op med regeringen og dens mørkemænd, Venstre, Konservative og Dansk Folkeparti, der gerne vil skrue tiden tilbage.
Engang troede vi, at det var at skrue tiden tilbage til Morten Korchs 1950'ere, men sådan som kulturkampen har vist sig at udfolde sig, må vi tro, at det er tilbage til et dunkelt tidspunkt før oplysningstiden.
Det er en stor opgave, de har påtaget sig, men heldigvis en umulig opgave i vores land, og derfor er det ikke så sært, at regeringen allerede er ved at køre træt.
Når man står her og ser ud over regeringens ministre, er der sket meget, siden statsministeren præsenterede sin regering som sit dream team for mindre end 2 år siden.
Udsigterne for den folketingssamling, som vi nu tager hul på, er ikke lyse.
Der findes en dagsorden om at investere i Danmarks fremtid, om at investere sig rigere frem for at spare sig fattigere.
Det kræver imidlertid et nyt, ansvarligt lederskab, der er parat til at investere i fremtiden uden at sende regningen videre til næste generation, og vi er parate til at tage fat med det samme.