Svend Aage Jensby (V), 2003-03-12:
Jeg vil gerne starte med at takke for en god debat.
Når jeg forlader Folketinget i dag, gør jeg det faktisk med en klippefast tro på, at det bliver muligt at lave et meget bredt forsvarsforlig næste gang.
Der er nemlig nogle linjer, som har kendetegnet hele debatten, fra de forskellige ordførere, som normalt påtager sig et ansvar, som involverer forsvaret, nemlig en øget fokusering på det internationale engagement.
Den fokusering deler jeg fuldstændig, og den deler regeringen.
Hr. Morten Helveg Petersen talte om Petersbergopgaverne.
Det er jeg helt enig i.
Det, der bare har været problemet, når vi snakker om Petersbergopgaven, er jo, at det er et kolossalt bredt spekter, det går fra de meget bløde Petersbergopgaver og så til de hårde opgaver.
I virkeligheden kan man sige, at Kosovooperationen også var henhørende under Petersbergopgaverne.
Og jeg synes, at det er vigtigt, at vi er så mange partier i Folketinget, der er enige i, at det er det, vi skulle fokusere på.
Vi er enige om, forstår jeg, at vores soldater skal have det bedst tænkelige materiel. Kl. 0.30 Jeg er enig i de betragtninger, hr. Helge Adam Møller gjorde om det økonomiske råderum til anskaffelse af de investeringer.
I det nuværende forlig investerer vi immervæk 12 mia. kr. over de 5 år.
Det har vi fået plads til med det nuværende budget på ca. 18 mia. kr.
Kan vi så lave nogle effektiviseringer, og det kan vi, og det skal vi, udliciteringer osv., så bliver der endnu mere råderum til materielinvesteringer.
Så også på det område synes jeg, at der er en meget bred enighed.
Til hr. Søren Søndergaard: Sikkerhedspolitik spænder jo kolossalt vidt begrebsmæssigt.
Det, jeg har bedt mit hus om at lægge stor vægt på - og jeg har i øvrigt også haft en kort drøftelse med hr. Morten Helveg Petersen om det - er faktisk også den humanistiske del og for mit vedkommende det, vi kalder CIMIC-opgaverne.
Det, vi har manglet i forsvaret, er, at vi ikke har haft penge med i indledningsfasen, når vi har fået styrker sendt ud.
Vi er nu ved at få blødt det lidt op med hensyn til tilførsel af midler fra Udenrigstjenesten, som jo sidder på det her, for at vores soldater kan være med til at udøve en civil gerning, samtidig med at de løser den mere militærprægede.
Så er det jo også sådan, at regeringen i sin udenrigspolitik går overordentlig stærkt ind på at basere vores generelle udenrigspolitik på grundlæggende menneskelige værdier, herunder også de humanistting, som jeg forstår hr. Søren Søndergaard efterlyser.
Jeg forstod ikke helt, at det, vi fra dansk side har brugt i Afghanistan militært set, overstiger det, vi vil yde i økonomisk bistand.
Jeg husker jo beslutningsforslaget af 14. december, hvori det udtrykkelig bliver anført, hvor mange penge vi vil give i økonomisk bistand til Afghanistan.
Men jeg kan næsten ikke udtrykke det bedre, end at det er et bredt spektrum af sikkerhedspolitiske vurderinger, jeg mener vi har brug for.
Det er klart, at ser vi decideret på forsvarets opgaver, så kan det snævres ind.
Jeg er også meget glad for, at stort set alle ordførerne havde en positiv tilgang til den arbejdsgruppe, regeringen vil nedsætte, og de opgaver, den skal løse.
Det lægger jeg meget vægt på, fordi det er det, der skal være byggeklodsen i de forsvarsforhandlinger, vi skal have.
Jeg hørte ikke engang ret meget negativt fra hr. Søren Søndergaard.
Den eneste, der ikke overraskende var negativ, og det tror jeg egentlig mange af vores embedsmænd i den danske centraladministration også vil bide mærke i,
var jo hr. Søvndal, der talte om håndplukkede folk, håndplukkede af regeringen, og om de mon når en anden konklusion end den, regeringen ønsker, uden at blive fyret?
Det siger mere om hr. Søvndals tilgang til menneskelige kvaliteter og objektivitet hos vores embedsværk i Danmark og de udefra kommende forskere, som jeg udtrykkeligt har tilbudt kan tilknyttes arbejdsgruppen.
Mere behøver jeg ikke at sige, det siger alt.
Så lige til hr. Søvndals orientering: Den forsvarskommission, han var medlem af, sad ikke 1 år, den sad fra primo 1997 til den 12. december 1998, altså 2 år.