Johannes Martin Olsen (V), 1997-10-09:
Statsministeren indledte sin åbningsredegørelse med at henvise til, som han selv sagde, tre stykker nyere historie.
For det første var det 25 år siden, at et flertal af befolkningen sagde ja til Europa, for det andet var det 8 år siden, Berlinmuren væltede, og for det tredje var Danmark gået i stå for 5 år siden.
Om nu statsministeren til en afveksling havde vendt blikket fra den sydlige del af Europa
og kongeriget til den nordlige del,
ville han have kunnet tilføje sin nyere historie et fjerde punkt, nemlig at for 5 år siden gik Færøerne i stå. Tilsammen - sagde statsministeren - danner de tre stykker af hans nyere historie afsæt for nogle afgørende beslutninger om Danmarks fremtid.
Jeg beder om, at statsministeren også vil overveje at inddrage det fjerde punkt, jeg lige har nævnt, i sine beslutninger med en positiv handling i denne folketingssamling til følge.
Om man her i Danmark havde oplevet krisen og det omfang, den har haft for Færøerne og stadig har, ville der - som jeg før har sagt - være forsvundet mellem 700.000 og 800.000 mennesker ud af København, eller de østjyske byer fra Skagen i nord til Vejlebroen i syd ville have været folketomme.
Den håndsrækning, man valgte at give os færinger fra rigsfællesskabet i form af IMF og finansieringsfondene, har kun gjort ondt værre, og løsningerne har været lige så katastrofale som selve krisen, der opstod.
Årsagen er ganske enkel: Man har fra regeringens side ikke tilstrækkeligt kendskab til forholdene på Færøerne.
Nogle mener, at den kender Månens bagside bedre end kongerigets nordlige dele. Lad mig som repræsentant for et område i det danske kongerige beliggende på 62 grader nord og 7 grader vest - nærmere betegnet Færøerne - med formandens tilladelse starte med at citere fra statsministerens åbningstale: »Hvad hjælper det, at der sikres overskud på betalingsbalancen, hvis der er underskud på samhørighed og fællesskabsfølelse?« Gode filosofiske tanker fra statsministeren, hvor han understreger de blødere værdiers nødvendighed.
Men tænker han også på rigsfællesskabet i den sammenhæng?
Om rigsfællesskabet siger statsministeren: »Regeringen lægger vægt på et nært og tillidsfuldt samarbejde mellem alle dele af rigsfællesskabet.« En god vilje er altid et godt udgangspunkt, men det afgørende er handlingen. Og hvad gør regeringen for at skabe et nært og tillidsfuldt samarbejde mellem Danmark på den ene side og Færøerne på den anden side?
Senest har vi oplevet, at en dansk justitsminister to gange har beskyldt det færøske landsstyre for kendskab til habilitetsproblemer i Førøya Banki-undersøgelsen.
Dette gør justitsministeren uden at kunne dokumentere noget som helst i denne sammenhæng, og det skaber ikke noget nært og tillidsfuldt samarbejde.
Statsministeren er Færøernes minister.
Hvad har han tænkt sig at gøre for at genoprette nærheden og det efterhånden nedslidte tillidsforhold?
Hvad betyder
Er rigsfællesskabet ensbetydende med, at det for ham er et ufremkommeligt sted langt ude i Nordatlanten? Nedslidte ord om nærhed og tillidsfuldhed er ikke længere nok for at sikre en positiv udvikling inden for rigsfællesskabet.
Jeg vil endnu en gang indtrængende opfordre statsministeren til at gøre noget, for at mistillid kan vendes til tillid.
Første skridt kunne være at komme med en hårdt tiltrængt undskyldning til det færøske folk for justitsministerens ansvarsløse beskyldninger.
Et nært og tillidsfuldt samarbejde er nødvendigt for et fællesskab.
Hersker der nærhed og tillid, vinder alle dele i rigsfællesskabet, og vi kan ikke være tjent med noget mindre.
Der tales om en på flere punkter positiv udvikling: stigende indkomster, fald i arbejdsløsheden, og udvandringen er vendt.
Endvidere tales der om, at landskassen i 1996 havde overskud, og at der også budgetteres med overskud i 1997-98.
Om denne udvikling kan videreføres, afhænger af, om de forudsætninger, som har været grundlaget for fremgangen i de senere år, fortsætter med at være til stede.
At der har været stigende indkomster i fiskeriet, skyldes især en stor stigning i torskefiskeriet omkring Færøerne.
Fiskeribiologerne er imidlertid enige om, at der ikke kan høstes et vedvarende udbytte i den størrelsesorden af torskebestanden, som nu presses alt for hårdt.
Udsigterne for torskefiskeret er ikke så gode for de kommende år.
For at tage vare på torskebestanden anbefaler fiskeribiologerne, at fiskeriindsatsen i torskefiskeriet reduceres med 30 pct. i forhold til indsatsen i 1996.
For den overvejende del af den færøske fiskerflåde er torsken økonomisk set den helt afgørende del af årets fangst, så det er noget, der kan mærkes, når fangstmængden af torsk reduceres.
For den del af den færøske fiskerflåde, hvor torsken ikke har den overvejende, men alligevel en vigtig økonomisk betydning, har sejen betydning.
Men som bekendt er fangstmængden af sej reduceret kraftigt siden 1990.
Der har været tale om et fald i fangstmængden på godt 70 pct., og de vigtigste betingelser for en fortsat økonomisk udvikling er således meget, meget usikre.
Vi har kunnet konstatere en lille nettotilflytning til Færøerne siden 1996, og den har været hårdt tiltrængt, fordi der siden 1989 netto er fraflyttet 7.000 mennesker.
Den Færøske Landsbank regner med, at renteudgifterne for 1998 vil andrage 15 pct. af landskassens samlede udgifter, hvilket i dimensioner svarer til udgifterne i hele det færøske sundhedsvæsen.
I den samlede offentlige udlandsgæld indgår gælden af bankredningen i 1992 og 1993 med stor vægt.
Med det nye finanslovforslag fra det færøske landsstyre, hvor der budgetteres med et lille overskud på 18 mio. kr., lægges der op til, at færingerne overholder de økonomiske forpligtelser, som tidligere er blevet antaget mellem parterne.
Den netop startede folketingssamling vil være den sidste inden næste folketingsvalg.
På Færøerne har man ligeledes taget hul på den sidste lagtingsforsamling, inden befolkningen skal afgøre sammensætningen af et nyt Lagting.
Den helt store udfordring for det nye Lagting vil være, hvordan man kan sikre en langsigtet løsning af gældsproblematikken. Forestiller man sig, at der arbejdes hen imod et gennemsnitligt overskud på 150 mio. kr. på den færøske finanslov i 1999 og de efterfølgende år, vil det tage næsten 40 år at komme af med gælden og dermed rentebyrden, og dette regnestykke lyder skræmmende.
I første omgang var man glad for den nye fond, for endelig var der en mulighed for at sætte gang i nogle nyinvesteringer, der kunne være med til at forøge og differentiere indtjeningsgrundlaget på Færøerne.
Årsagen er, at man ikke mener, at fonden lever op til de oprindelige hensigter.
Hvis man ser på, hvad fonden har bidraget med på Færøerne, har den kun i ubetydeligt omfang bidraget med en finansiering af nye investeringer.
Prime, som er den absolut største eksportør af fiskeprodukter
United Seafood er oprindelig en kriseløsning fra 1992.
Virksomheden overlevede så nogenlunde de 2 første år, men endte med at have et underskud på 27 mio. kr., inden fonden overtog virksomheden.
Her i efteråret er fonden kommet ud i økonomiske vanskeligheder, som er forårsaget af underskuddet i de to førnævnte virksomheder, hvilket er resulteret i en anmodning om konvertering af lån til egenkapital.
Tidligere på året fik færingerne mulighed for at deltage i forskellige former for spil, som Dansk Tipstjeneste udbyder.
Denne mulighed har man længe haft på Grønland, men på grund af manglende enighed på Færøerne er denne mulighed først nu en realitet.
Overskuddet af tipstjenesten uddeles, som de fleste ved, til forskellige kulturelle, sportslige og kirkelige aktiviteter, men efter de første måneder med spil på Færøerne er kun en meget lille del af pengene kommet det færøske kultur- og kirkeliv til gode.
Dette har selvfølgelig ikke været nogen ønskesituation set fra færøsk side, men det glædelige er nu sket, at kulturministeren har meddelt, at der meget snart vil blive fremlagt en lovændring, der vil sikre en mere passende pengestrøm fra tipsmidlerne til Nordatlanten.
Jeg er meget glad for dette initiativ, som forhåbentlig vil samle stor støtte, også her i Folketingssalen.
Afslutningsvis vil jeg opfordre alle folketingsmedlemmer, der ønsker at bevare et positivt samarbejde i rigsfællesskabet, om at sætte sig ordentligt ind i færøske og grønlandske forhold.
Det vil formindske risikoen for, at parterne taler forbi hinanden, og jeg ved ikke, om jeg skal være så frimodig at foreslå hele Folketinget med formanden - som er meget positiv over for Færøerne - i spidsen at foretage en rejse til Færøerne næste år og besøge øerne.
Jeg tænker ikke bare på at køre til Kirkebø og spise eller sejle rundt om Nolsø med rigsombudsmandens skib, men at tage ud i bygderne og hilse på de mennesker, der lever på Færøerne i dag.
I ville være hjertelig velkomne alle sammen, og I ville få den bedste modtagelse, skulle jeg hilse og sige.
Det ville sandsynligvis også gavne rigsfællesskabet i stor stil.
Til sidst vil jeg sige, at jeg går ud fra, at statsministeren ikke udskriver valg, før resultatet af Førøya Banki-undersøgelsen foreligger, så problemet ikke skal overtages en gang til af den tredje regering, siden bankkrisen startede i 1992.