runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Pia Kristensen (DF), 2003-10-30:
I Dansk Folkeparti vil vi i enhver henseende støtte forslag, der medvirker til at skabe et klart, overskueligt retsgrundlag for den danske befolkning.
Vi synes, det er bekymrende, at lovgivningen på mange områder er på vej væk fra retsprincippet og over mod skønsprincippet.
Det lovforslag, som vi behandler nu, er et rent teknisk forslag.
Formålet er at sikre, at personer, der har fået tilkendt eller påbegyndt en sag om førtidspension, fortsat skal have deres sager behandlet efter de regler, der var gældende, indtil førtidspensionsreformen trådte i kraft
den 1. januar 2003
Vi har fået meldinger fra borgere, som har påbegyndt en førtidspensionssag under de gamle regler, og hvis sager endnu ikke er afsluttet, og de er bekymrede og frygter at få afslag på en førtidspension.
I Dansk Folkeparti mener vi, at deres bekymring er velbegrundet, for det er en kendsgerning, at det fremover bliver langt, langt sværere at få tilkendt en førtidspension. Førtidspensionsreformen har været og bliver tit og ofte debatteret, på godt og ondt.
Det er selvfølgelig godt og positivt, at man ønsker at se på borgernes ressourcer og muligheder, og at der er fleks- og skånejob, i stedet for kun at fokusere på begrænsningerne.
Fremover vil helbredsforhold kun være det sidste af en lang række punkter, der skal bedømmes gennem udarbejdelse af en ressourceprofil i forbindelse med tilkendelse af førtidspension.
I Dansk Folkeparti synes vi, det er ondt.
Vi synes i det hele taget, at der er mere ondt end godt i den reform.
På den baggrund har Dansk Folkeparti ikke lagt stemmer til den reform.
Vi står uden for det forlig, og det har vi det godt med.
Førtidspensionsreformen er som sagt trådt i kraft, og det forholder vi os selvfølgelig til.
Når det har vist sig, at der er problemer med at få overblik over retstilstanden for de personer, der er omfattet af overgangsbestemmelsen i førtidspensionsreformen, så støtter vi selvfølgelig forslaget
om, at de gamle regler gengives i en selvstændig lov. Vi har da også noteret os, at i høringssvarene fra bl.a. DSI, Det Centrale Handicapråd, Ældre Sagen og Ældremobiliseringen er man positiv over for forslaget, fordi der nu skabes et klart og overskueligt retsgrundlag for alle de personer, det omhandler.
Det vil vi meget gerne sætte et stort spørgsmålstegn ved, for førtidspensionsreformen medfører, at de kommunale sagsbehandlere i langt højere grad fremover skal fungere som læge, psykolog, jobkonsulent osv., osv. og afgøre, om borgeren er i stand til at arbejde enten på almindelige vilkår eller i fleksjob på det rummelige arbejdsmarked.
Afslutningsvis vil jeg sige, at vi i Dansk Folkeparti vil følge implementeringen af førtidspensionsreformen tæt, og vi ser med spænding frem til den redegørelse, der skal udarbejdes af Folketinget i folketingsåret 2006-07, så vi kan se, hvordan udviklingen er gået med det rummelige arbejdsmarked, om der er kommet flere arbejdspladser, og om førtidspensionisterne er blevet mere nedslidte, om de er blevet mere syge.
Vi siger som sagt ja til L 2 og dermed også til L 3
, da der er tale om konsekvensændringer af L 2.
Charlotte Dyremose (KF), 2003-10-30:
I Det Konservative Folkeparti støtter vi naturligvis dette lovforslag, som vil være med til at skabe klarhed for både borgerne og sagsbehandlerne i de førtidspensionssager, der er blevet startet, inden reformen trådte i kraft.
Villy Søvndal (SF), 2003-10-30:
Begge forslag, vi behandler, drejer sig om førtidspensionslovgivningen, og som bekendt trådte den nye førtidspensionslov i kraft pr. 1. januar 2003.
De her to meget tekniske lovforslag skal klargøre regler for personer, som har fået tilkendt eller påbegyndt en førtidspensionssag før den 1. januar 2003.
Lovforslag nr. L 2 fastslår, at påbegyndte sager før årsskiftet skal håndteres efter det gamle regelsæt, og lovforslag nr. L 3 fastslår, at det samme gælder for regler om invaliditetsydelse, bistands- og plejetillæg.
I forhold til nogle af de ting, der har været fremme indtil nu, vil jeg sige, at hvis man er tilhænger af mere ret og mindre skøn, så er det største fremskridt i den anledning, at vi har ophævet det graduerede førtidspensionssystem i det gamle system, som betød, at en sagsbehandler knivskarpt skulle være i stand til at skelne, om et menneske havde 51 pct. eller 49 pct. resterhvervsevne.
Jeg siger velbekomme til dem, der skulle foretage den knivskarpe afvejning, der var afgørende for, om mennesker ikke alene fik den lave eller den mellemste pension, men også for, om man fik udbetalt de privat tegnede pensioner.
Der er ikke nogen djævel på den her jord, der er i stand til at lave en så knivskarp afgørelse.
På samme måde var det afgørende, om man kunne skelne mellem 66 pct. eller 68 pct. resterhvervsevne i afgørelsen om, om det skulle være den mellemste eller den højeste pension.
Vi mener i SF, at det også er grunden til, at de på de gamle ordninger har presset på for at komme med over i de nye ordninger.
Det har ikke været nogen hemmelighed, at SF hele tiden har arbejdet for og stadig væk arbejder for, at vi laver et system, hvor alle, der modtager førtidspension, er i det nye system.
Vi vil fortsætte med at prøve at overtale dem, vi i sin tid lavede aftale med, fordi vi mener, at det er nemmere at håndtere en situation, hvor vi kun har ét system at arbejde med, også i forhold til enkelhed i den offentlige forvaltning.
Men indtil det lykkes, vil vi stemme for enhver klargøring af de eksisterende regler.
Vi opfatter det her som en tydeliggørelse.
Det er ren teknik, og derfor støtter vi lovforslaget, og vi vil ikke lægge hindringer i vejen for en hurtig vedtagelse af det.
Margrethe Vestager (RV), 2003-10-30:
Også Det Radikale Venstre finder det hensigtsmæssigt og godt i forhold til retssikkerheden på området, at reglerne i det gamle førtidspensionssystem bliver samlet ét sted og overskueligt for dem, som har fået tilkendt pension efter det, og for dem, hvis sager endnu ikke måtte være afsluttet.
Når det nye system bringes op, vil jeg gerne knytte bare en enkelt bemærkning til det, nemlig, at hvis man går ind for ret, og hvis man går ind for at bygge på styrkerne hos den enkelte, er det største problem ved den nye reform ikke, at lægeudtalelsen kommer frem som det sidste.
For det, at lægen skulle have det afgørende ord i de her sager,
er i lige så stor udstrækning et problem for den enkeltes retssikkerhed og i forhold til at bygge på den enkeltes styrker for et fremtidigt liv i et positivt virke i vores samfund frem for på en passiv ydelse.
Vi står naturligvis fuldt ud inde for den førtidspensionsreform, som vi har lavet, og vi glæder os til at se dens resultater, men synes også, at det her er et fremskridt for dem, som må leve under den gamle reform.
Line Barfod (EL), 2003-10-30:
Her har vi så endelig et forslag fra regeringen, der medfører en regelforenkling.
Enhedslisten er ligesom de øvrige ordførere enig i, at det i mange tilfælde er en fordel, at man samler de relevante paragraffer i én lov, så vi kan få det bedst mulige overblik over, hvilke regler det er nødvendigt at se på.
Det er jo også derfor, at vi adskillige gange og igen også i denne samling fremsætter forslag om at lave en samlet miljølov for børn, og vi håber da, at når nu regeringen på det her område har åbnet for at samle reglerne i én lov, baner det vejen for, at vi også kan gøre det med en miljølov for børn.
Det ser vi frem til, når vi skal behandle det forslag.
Enhedslisten var imod førtidspensionsreformen.
Selv om den rummer nogle gode elementer, mener vi også, der var en del problemer.
Men især mener vi, det er et problem, at man nu har de her to systemer kørende ved siden af hinanden.
Vi har jo fremsat forslag om, at det skal være muligt for pensionister under den gamle ordning at få frit valg til, om de vil over på den nye ordning, men det frie valg mener regeringen åbenbart ikke skal gælde for mennesker, der er på førtidspension. Enhedslisten har den opfattelse, at frit valg skal gælde alle samfundsgrupper, også mennesker, der er blevet slidt ned, efter at de har ydet et stort bidrag på arbejdsmarkedet.
Men det vil regeringen ikke være med til, og det er endnu ikke lykkedes os at få flertal for at indføre frit valg for førtidspensionister.
Vi håber, at man efterhånden kan se, at det er et problem at have de to systemer ved siden af hinanden, og at folk skal have mulighed for at komme over på den nye ordning, hvis man efter en beregning kan se, at det ikke medfører et økonomisk tab for dem.
Som sagt støtter Enhedslisten den forenkling, der er ved at samle reglerne i lovforslag nr. L 2 og nr. L 3.
Tove Videbæk (KD), 2003-10-30:
Disse forslag er helt nødvendige og fornuftige, og derfor vil Kristendemokraterne gerne medvirke til at få dem gennemført.
Vi noterer os, at DSI kommenterer i deres høringssvar
, at ændringen vil skabe et klart og overskueligt retsgrundlag for de personer, der har fået tilkendt eller påbegyndt deres sag om førtidspension m.v. efter de indtil 1. januar 2003 gældende regler.
Det Centrale Handicapråd, Ældre Sagen og Ældremobiliseringen siger i deres høringssvar, at de ingen problemer har med forslaget.
Kristendemokraterne støtter både lovforslag nr. L 2 og nr. L 3.
Henriette Kjær (KF), 2003-10-30:
Jeg vil gerne sige tak for den positive modtagelse, som de to tekniske lovforslag har fået.
Jeg mener også, det vil være med til at skabe en højere grad af retssikkerhed for de borgere, det kommer til at handle om, i og med at sagsbehandlerne nemmere vil kunne overskue, hvilke regler det er, der er gældende.
Forslagene kan jeg bekræfte lægger alene op til at skabe klarhed over regelgrundlaget for de førtidspensionister, der er omfattet af de regler, der var gældende indtil den 1. januar 2003.
Jeg siger tak for den velvillige behandling.
Eva Kjer Hansen (V), 2003-10-30:
Der er to elementer i dette lovforslag, og det ene er en ændring af hjemstedsbestemmelsen.
Det hedder allerede i dag i loven, at det er en betingelse for udbetaling af børnetilskud
og børnefamilieydelse, at barnet har hjemsted her i landet, men i praksis tolkes dette, som at barnet har hjemsted der, hvor forældrene opholder sig, og derfor er ydelserne blevet udbetalt, også selv om barnet i en længere periode har opholdt sig i udlandet.
Selvfølgelig kan man være på ferie, familieophold, kurser, være til behandling eller andet i udlandet, ligesom den unge kan tage en del af sin uddannelse i udlandet.
Det er altså eksempler, hvor det ikke har nogen indflydelse i forhold til det at have fast bopæl i landet.
Men det skal være klart, at er et barn sendt af sted på det, der kaldes genopdragelse i sit oprindelige hjemland, så udbetales der ikke børnetilskud og børnefamilieydelse.
For at kunne følge op på disse bestemmelser er det naturligvis også vigtigt, at de institutioner, der har kontakt med den unge, især skolerne, er opmærksomme på, om barnet eller den unge er til stede, og indberetter, hvis et barn eller en ung bliver væk i en længere periode.
Det siger sig selv, at skal børn og unge fra andre lande integreres i det danske samfund, så duer det ikke, at de opholder sig i det oprindelige hjemland i lange perioder, og med denne opstramning gør vi det klart, hvilke forventninger vi har, hvilke krav vi stiller, for at man kan få adgang til velfærdsydelserne i Danmark.
Det er nok så væsentligt at få præciseret, hvad det er for nogle krav, vi stiller, hvilke forventninger vi har, så forældrene ved klar besked.
Det andet element i forslaget er en begrænsning af flerbørnstilskud, således at der fremover ikke gives tilskud til det første barn, men fortsat gives tilskud til barn nummer to og tre ved flerbørnsfødsler.
Flerbørnstilskuddet er et økonomisk tilskud til familierne ud over børnefamilieydelsen.
I Venstre finder vi det ikke rimeligt, at man skal have ekstra økonomisk støtte også for det første barn.
Da tilskuddet aftrappes over 4 år, finder vi, at der er taget højde for, at familierne kan indrette sig efter de nye tilskudsbestemmelser.
I Venstre er der altså en positiv tilslutning til det her lovforslag.
Jette Bergenholz Bautrup (S), 2003-10-30:
Hvad angår bestemmelserne om, at børn rent faktisk skal bo i Danmark, hvis der skal udbetales børnetilskud og børnefamilieydelse, kan vi fra Socialdemokratiets side tilslutte os dette.
for det første en ret logisk regel, og for det andet kan det være medvirkende til, at vi kan sætte en stopper for genopdragelsesrejser.
Vi ser det altså som et udmærket værktøj, som vi helt kan støtte brugen af.
For at udnytte bestemmelserne om bopælspligten kræves, at institutioner, der har løbende kontakt med børn under 18 år, indberetter, hvis et barn i længere perioder er fraværende og fraværet kan skyldes, at barnet ikke opholder sig her i Danmark.
Denne indberetningspligt er for os
Naturligvis skal skoler indberette, hvis et barn ikke følger undervisningen gennem længere tid.
Det er da almindelig bekymring for børn. Daginstitutioner m.v. indberetter i dag til de sociale myndigheder, såfremt et barn ikke kommer i daginstitution gennem længere tid, da barnet optager en plads i daginstitutionen.
Det sker i dag, og derfor ser vi intet odiøst i dette lovforslag.
Den anden del af lovforslaget, som handler om flerbørnstilskud, er vi derimod helt uenige i.
Argumentet fra ministeren for at skære i flerbørnstilskuddet lyder, at det ikke er logisk, at der gives tilskud til det første barn, når der ikke gives et tilsvarende tilskud til det enkeltfødte barn.
Men pointen er jo netop, at disse børn ikke er enkeltfødte børn.
Flerlingefamilierne har andre og større omkostninger end børnefamilierne, hvor ét barn bliver født ad gangen med et års interval eller mere, og derfor kan man ikke sætte ligningen op, som det gøres i lovforslaget.
Regnestykket er altså ikke så enkelt.
Når udgifterne stiger, og jo som oftest er dobbelt så store, er belastningen for familieøkonomien reelt langt større end dobbelt op.
Når et par får besked om, at de venter flerlinger, er det ikke utænkeligt, at de må finde en større bolig, hvilket medfører større løbende omkostninger oven i de i forvejen dobbelte udgifter til tøj, barnevogn, barneseng osv.
Derfor kan man ikke skære i ydelserne til flerbørnsfamilierne, uden at det kommer til at gøre rigtig ondt.
Det er et forslag, der vender den tunge ende nedad, for det rammer jo logisk set de økonomisk dårligt stillede meget hårdt.
I Socialdemokratiet mener vi ikke, det er tiden til at gøre livet sværere for børnefamilierne, tværtimod, og derfor kan vi heller ikke støtte dette forslag.
Til sidst vil jeg bede ministeren om, at lovforslaget deles op i to dele, da vi kan stemme for første del af lovforslaget, men bestemt ikke for anden del.
Det virker underligt, at man fremsætter et lovforslag som en rodekasse, hvor man blot indskriver alt det, der omhandler børneydelser, selv om det er helt forskellige temaer.
Det her lovforslag handler om to vidt forskellige ting, hvorfor det også vil være mest naturligt at efterkomme ønsket om en opdeling.
Pia Kristensen (DF), 2003-10-30:
Det er Dansk Folkepartis helt klare holdning, at vi for enhver pris skal undgå situationer, hvor flygtninge og indvandrere sender deres børn til genopdragelse i familiens oprindelige hjemland.
Af hensyn til barnets tarv må vi sikre, at der gøres en indsats for at beskytte barnet mod de alvorlige sociale og psykiske problemer, der kan blive resultatet af sådan et ophold i hjemlandet.
Når det drejer sig om børn og unge, der er opvokset i Danmark, taler dansk, har danske kammerater og er godt på vej til at blive integreret i det danske samfund, så tangerer det næsten børnemishandling at sende dem på genopdragelse eller opdragelse i familiens hjemland, hvor normer og kulturer er uforenelige med den vante tilværelse i Danmark.
Der skal ikke den store fantasi til at forestille sig, hvor svær en situation det må være for barnet eller den unge.
I Dansk Folkeparti er vi ikke et sekund i tvivl om, at der skal gøres en konsekvent indsats over for de problemer, som de pågældende børn udsættes for.
Effekten af lovændringen kan man så sætte spørgsmålstegn ved.
Det kan kun tiden vise.
Men vi mener, at det er forsøget værd.
Forældrene må forstå, at der er sanktioner, hvis de sender deres børn ud af landet til genopdragelse.
Desuden mener vi også, at det er fuldstændig urimeligt, at det danske samfund skal udbetale en social ydelse til et barn, der ikke opholder sig i landet.
Dansk Folkeparti ser også gerne, at der bliver en skærpet indberetningspligt for lærere og pædagoger.
Af høringssvarene fremgår det, at BUPL finder, at den enkelte forælders oplysningspligt sammenholdt med pædagogens generelle indberetningspligt må være det fornødne værn i disse sager, og man ønsker ikke at iklæde sig kasketten som både fremmedkontrollant og kontaktperson.
Vores holdning er: Hellere indberette en gang for meget end en gang for lidt.
Det er nødvendigt med oplysning og dialog.
Vi skal selvfølgelig gøre flygtninge og indvandrere opmærksom på, at når man vælger at bosætte sig i Danmark, så følger der altså også nogle forpligtelser med først og fremmest over for Danmark og den danske befolkning.
Man må indordne sig og lade sig integrere.
Det nytter ikke, at man kommer hertil med holdninger, der er uforenelige med nutiden i Danmark.
Sidst, men ikke mindst må vi få dem til at forstå, at de har et meget, meget stort ansvar for deres børn, og at det er vigtigt, at de opdrages efter de normer, vi har her i landet.
De har trods alt selv valgt, at Danmark er det samfund, som de ønsker at børnene skal opholde sig i, og det forpligter.
Vedrørende forslaget om ændring af flerbørnstilskuddet håber jeg, at ministeren har forståelse for, at Dansk Folkeparti ikke har taget stilling til det punkt, i og med at det er en del af finanslovforhandlingerne.
Så det spørgsmål vil vi vende tilbage til på et senere tidspunkt.
Line Barfod (EL), 2003-10-30:
Jeg blev glædeligt overrasket over at høre Dansk Folkepartis
ordførers store bekymring for børn, der er vokset op i Danmark, og som så bliver sendt ud af landet til et land, der for dem er helt fremmed, men hvor deres forældre oprindelig kom fra
Jeg er så uenig i, at man løser det problem ved at trække forældrene i ydelse.
Vi har set nogle ulykkelige sager med store børn, der er endt f.eks. i Somalia, og som ikke har kunnet få hjælp fra danske myndigheder til at komme tilbage til Danmark, fordi man har henvist til, at det var deres forældre, der har forældremyndigheden, som havde bestemt, at de skulle af sted.
Jeg vil godt høre, om Dansk Folkeparti vil være med til, at vi kan sikre, at de børn får mulighed for at komme tilbage, og i øvrigt vil medvirke til, at vi ændrer vores politik i Danmark, så vi ikke sender børn ud af landet.
Jette Bergenholz Bautrup (S), 2003-10-30:
Fru Charlotte Dyremose sagde jo her fra talerstolen, at det er dyrere for flerlingefamilierne i modsætning til, når man får ét barn.
For så får man et par år efter et barn mere, og det vil sige, at de kan arve fra hinanden.
Men det, at man får fire børn eller bare tvillinger og skal købe en tvillingevogn, skal købe to vugger eller to børnesenge, giver da unægtelig ekstra udgifter.
For dem, der måske får tre eller fire børn, skal der altså også en større lejlighed eller et hus til.
Synes fru Charlotte Dyremose, at forslaget i dag er helt rimeligt?
Jeg synes, at der også var noget positivt i talen, nemlig at der selvfølgelig er ekstraudgifter.
Men det, at man hen ad vejen vil tage hele tilskuddet fra det første barn, virker det rimeligt? Jeg synes ikke, det virker rimeligt.
Jeg mener, at det skal bibeholdes, for det er virkelig dyrt for de familier, der får to, tre eller fire børn på en gang.
Det giver ekstra udgifter.
Margrethe Vestager (RV), 2003-10-30:
Det, der bringer mig herop, er det, jeg fornemmer som en åbning hos fru Charlotte Dyremose i forhold til at flytte flerlingetilskuddet på det første barn over på de følgende børn.
Hvis problemet er, at der er en logisk brist, så synes jeg, at vi kan rette op på den ved at lave en økonomisk neutral omlægning, så det kun er barn nr. to, tre og fire, der oppebærer særlige tilskud, men at familien for den sags skyld får det samme tilskud.
Det ville imødese den logiske brist, som ordføreren mener der er i den nuværende ordning, og det ville sikre, at familierne ville være ligestillede i forhold til den økonomi, de har for indeværende.
Det ville vi selvfølgelig meget gerne være med til at drøfte, for ellers lugter det sådan set af et logisk dække
Flemming Oppfeldt (V), 2003-10-30:
Dette lovforslag handler om, hvordan kommunerne opretter det bedst mulige indbyrdes samarbejde på tre områder, for det første til gavn for førtidspensionister, der flytter mellem kommunerne, for det andet til gavn for ældre, der får brug for midlertidig hjemmehjælp i deres sommerhus, og for det tredje til gavn for de borgere, der får brug for den sociale rådighedsvagt.
Lovforslaget sikrer, at førtidspensionister frit kan flytte ud på landet eller til en dejlig kystkommune og måske bo billigt dér med udsigt til havet og naturen.
Udfordringen er selvfølgelig bare, at der en tendens til, at en del førtidspensionister flytter til de samme kommuner med disse herlighedsværdier, at nogle af disse herlighedskommuner er befolkningsmæssigt meget små, og at de har svært ved at finansiere de nye tilflyttere.
Lovforslaget her hjælper både de pågældende førtidspensionister og tilflytterkommunerne, fordi det nu bestemmes, at den oprindelige kommune, som tildelte førtidspensionen, skal betale pensionen, selv om førtidspensionisten flytter.
Dermed vil tilflytterkommunerne kunne tage imod førtidspensionisterne med åbne arme; de vil ikke blive opfattet som en byrde, da kommunerne indbyrdes refunderer deres udgifter i op til 5 år fra flytningen.
Lovforslaget siger, at ældre, der flytter i sommerhus, og som har brug for midlertidig hjemmehjælp, selvfølgelig kan få denne hjemmehjælp af den kommune, hvor de har deres sommerhus.
Sådan er det også i dag.
Lovforslaget sikrer dog, at sommerhuskommunerne kan få refunderet udgifterne hos de ældres bopælskommune.
I almindelighed kan man sige om begge punkter i forslaget, at det for de fleste kommuner ikke får den store betydning, fordi de fleste kommuner jo både afgiver og modtager rundt regnet lige mange tilflyttere, hvad enten det drejer sig om førtidspensionister eller ældre, som skal have hjemmehjælp i deres sommerhus.
Loven her er en håndsrækning til disse kommuner, og dermed er loven en håndsrækning til borgerne, som bruger herlighedskommunerne, fordi vi sikrer os, at der er finansiering bag opholdet i sommerhuset eller bag førtidspensionen.
Lovforslaget indeholder desuden bestemmelse om, at kommunerne kan deles om den kommunale rådighedsvagt på den måde, at vagten kan dækkes af f.eks. to kommuner.
Lovforslaget giver nu grundlag for sådanne ordninger.
Ansvaret er stadig kommunalbestyrelsens, men udøvelsen af vagten og f.eks. handlinger for akut at beskytte truede børn kan nu løses i en fælles rådighedsvagt, eventuelt drevet i samarbejde med nabokommunen.
Venstre kan derfor anbefale lovforslaget, fordi det vil gøre tilværelsen lidt lettere for nogle kommuner, og fordi borgerne vil komme til at føle sig mere velkomne i disse kommuner.