runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Frank Dahlgaard (UP), 2000-04-11:
For det første: Er hr. Claus Larsen-Jensen ikke bekendt med kronikken i dag i dagbladet Politiken, hvor økonomiprofessor Gunnar Thorlund Jepsen har en vurdering, som er en helt anden end hr. Claus Larsen-Jensens, af, hvor omfattende det er at afskaffe kronen, at nedlægge Nationalbanken og indføre en ny fælles valuta, og af, at vi glider ind og bliver et amt i Europa?
Det var det første spørgsmål.
Det andet: Hvad koster omstillingen fra kroner til euro?
Hr. Claus Larsen-Jensen siger rigtigt, at på side 120 i rapporten står der, hvad man skønnede det kostede i Finland.
Ja, ifølge overgangsplanen for 1997 i Finland.
Det er 3 år gammelt.
I en rapport, der er 557 sider lang, kommer man ikke med noget tal for, hvordan det ser ud, til vi er i dag eller i Danmark, men at det er milliardstort, står klart.
Og dér vil jeg spørge, om ikke hr. Claus Larsen-Jensen bliver lidt foruroliget, når et medlem af Folketinget - nemlig jeg - for 4 måneder siden har spurgt Økonomiministeriet om disse ting og ikke har fået svar endnu.
Villy Søvndal (SF), 2000-04-11:
Jeg vil godt spørge hr. Claus Larsen-Jensen, hvordan man kommer i politisk clinch med et menneske, der siger, at fortiden er ubekvem, den ønsker man ikke at diskutere, fremtiden er lidt uvis, og man kan i øvrigt risikere at ændre standpunkt, for der kan jo ske noget nyt, som gør, at situationen er anderledes, end den var, sidst man diskuterede.
Hvordan får man så en meningsfyldt debat
overhovedet?
Det er en kendsgerning, at velfærdsområdet efter befolkningens og i øvrigt også min opfattelse er en central og vigtig del af den her debat.
Jeg synes, det er et af de helt centrale hjemlige emner.
Så er der nogle emner udadtil også.
Som tro væbner troede jeg så, at hvis man stillede sådan et forslag f.eks. i Folketingets Socialudvalg og foreslog en høring, hvor man bad modstandere og tilhængere og forskellige kloge mennesker belyse fordele og ulemper, så ville et enigt Folketing bakke det op og sige: Det var vel nok godt; lad os få den høring, så vi kan få det belyst.
Ved man, hvad svaret var?
En sådan debat ønsker vi ikke.
Hvordan i himlens navn kommer vi så i clinch om indholdet?
Claus Larsen-Jensen (S), 2000-04-11:
Jeg deler fuldt ud fru Mimi Jakobsens udlægning af, hvad der er blevet sagt; det var vores bedste skøn på daværende tidspunkt.
Det var det, jeg prøvede at sige på en anden måde.
Politisk bedømmer vi, at man virkelig kunne klandre os, hvis vi ikke gjorde det, som vi syntes var det bedste for den danske befolkning og det danske samfund, og det gør vi.
Det er derfor, vi har den folkeafstemning.
Så vil jeg bare sige til hr. Keld Albrechtsen: Statslig vedtage regeringens politik?
Jeg ved ikke, om det er statsligt.
Det er Folketinget, der rent faktisk sidder her og skal beslutte sig for, hvad flertallet i Folketinget mener.
Er det så statsligt?
Ja, jeg ved ikke, for mig at se er det vel parlamentarismen, som vi normalt sådan plejer at synes er rimelig. Så vil jeg gerne sige til hr. Keld Albrechtsen, at det jo er endnu et eksempel på, at man gerne vil tale om alt muligt andet end det, vi skal stemme om den 28. september.
Hvis ikke argumenterne imod euroen er stærke nok, så kan man altid hente »ulven kommer« frem: Velfærdssamfundet undermineres, arbejdsmarkedsmodellen forsvinder, det skattefinanierede system forsvinder, Danmark nedlægges som selvstændigt land, Europas Forenede Stater er undervejs. Hvis det var det, vi skulle stemme om,
så ville jeg også stemme nej.
Men det er bare ikke det, der er på dagsordenen, og det er ikke det, vi skal stemme om, og derfor kan det ikke nytte noget, at man kører det frem. Hr. Keld Albrechtsen kender udmærket reglerne i Amsterdamtrakten om enstemmighed i forhold til en række af de områder, der er nævnt her, og ved udmærket, hvad der er regeringens politik på det pågældende område.
Der er ikke tale om en underminering af den nordiske model; der er tværtimod tale om, at en række lande på en lang række felter udvikler sig, så de også kommer til at ligne os i forhold til velfærdsområdet.
De går rundt og drømmer om, at de i virkeligheden kan udvikle sig selv meget langt hen ad vejen efter de samme principper.
Mimi Jakobsen (CD), 2000-04-11:
Jeg bifalder helt hr. Claus Larsen-Jensens forsøg på at få sluttet denne her endeløse debat om noget, som dybest set er helt uinteressant for befolkningens stillingtagen til indholdet af euroen.
Jeg vil gerne spørge hr. Claus Larsen-Jensen, om det så ikke er det allernemmeste at gå op og sige: Ja, det var vores bedste skøn dengang.
Vi forventede ikke, at der ville være behov eller brug for en folkeafstemning; vi skønner det anderledes nu.
Og så det, der måske er kernen i det her: Når man sidder og hører denne her debat, skulle man nærmest tro, at regeringen og regeringspartierne var i gang med at foretage et hemmeligt kup over for befolkningen.
Det kan vel ikke være en uvenlig handling over for den danske befolkning at lægge et spørgsmål ud til en åben folkeafstemning og tilsikre, at der er debat nok til, at man kan få samlet alle synspunkterne op.
Jeg vil gerne spørge hr. Claus Larsen-Jensen, om hr. Claus Larsen-Jensen er vidende om, at regeringen påtænker et kup over for den danske befolkning, for så vil jeg tilslutte mig alle de andre ordførere, der har været oppe at brokke sig.
Det kan vi ikke have.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-04-11:
Når man nu vil have, at man sådan statsligt skal vedtage, at regeringens rapporter er saglige, så vil jeg gerne spørge hr. Claus Larsen-Jensen: Hvorfor er der i den rapport udeladt en nærmere redegørelse for den harmonisering af socialpolitikken i Danmark og EU, som vil være den uundgåelige konsekvens af et eventuelt medlemskab af euroen?
Vi ved jo alle sammen, hvad der foregår under forberedelsen af regeringskonferencen, der skal afsluttes med en ny unionstraktat til december, en ny unionstraktat, hvor landene mister vetoretten på afgørende spørgsmål om social- og arbejdsmarkedspolitik; det ved vi jo godt vil ske.
Det er også nævnt i rapporten, at der er
sådan en regeringskonference, men de dybtgående konsekvenser, undermineringen af den nordiske velfærdsmodel, erstatningen af den med den såkaldte europæiske sociale model, som man vedtog på Lissabontopmødet forleden, er jo ikke gennemgået i rapporten.
Hvorfor er den ikke det, når man nu vil påstå, at det er en saglig rapport?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-04-11:
Det er jo klart, at det bliver en vanskelig debat at føre, hvis ikke den socialdemokratiske ordfører vil gå ind i nogen dialog eller nogen samtale omkring de ting, det her handler om.
De ting, der bliver spurgt om, er det vel ganske legalt at spørge om, nemlig hvad i alverden der er ændret så fundamentalt siden 1998, at man nu ønsker at bryde et af de største valgløfter, man gav i den folketingsvalgkamp, der var i marts 1998.
man en garanti for, at forbeholdene bestod de næste 4 år, i valgperioden.
Det havde man en garanti for.
Kan vi ikke bare få hr. Claus Larsen-Jensen til at bekræfte, at sådan var det?
Så kan der jo være alle mulige forklaringer på, at tingene udvikler sig, som det så spøjst nævnes, og hvad man ellers ønsker at bruge som begrundelse for, at man har skiftet holdning, men det sidste svar, der kom fra hr. Claus Larsen-Jensen, skulle indikere, at de citater, vi henviser til om den her garanti, skulle være lodret forkerte.
Det er der i hvert fald ikke belæg for; tværtimod var garantierne desværre meget, meget stålfaste og meget, meget klare.
Claus Larsen-Jensen (S), 2000-04-11:
Jeg ved ikke, hvor meget vi kan komme videre i forhold til de her ting.
Altså jeg kan forstå, at der er nogle, der hellere vil tale om alt muligt andet end det, der er indholdet; fair nok, jeg kan også finde mange citater fra mange forskellige mennesker, som kan være ret interessante.
Jeg har svaret på de spørgsmål, hr. Holger K. Nielsen har stillet tidligere, så det vil jeg ikke bruge yderligere tid på. Så vil jeg sige til hr. Frank Dahlgaard om vekselomkostninger: Det er rigtigt, at de ikke er opgjort særskilt i forhold til erhvervslivet i Danmark, men der er en opgørelse på side 120 i rapporten, som siger, at omkostningerne i Finland ligger på omkring 2,5 mia. kr., og hvis man prøver at sammenligne størrelser og andet, så kan man formentlig få en pejling i den retning.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-04-11:
Hr. Claus Larsen-Jensen vil gerne spille rollen som den saglige debattør, og så vil jeg spørge: Hvordan kan han så fremsætte et forslag til vedtagelse her om, at rapporten på 567 sider er saglig og kvalificeret, når den ikke indeholder et tal for, hvad omstillingsomkostningerne er?
Det er nemlig ikke rigtigt, som hr. Claus Larsen-Jensen siger, at det tal findes på side 8 og 9 i rapportens bilag.
Jeg har læst det hele igennem.
Jeg stillede det spørgsmål gennem Folketingets Politisk-Økonomiske Udvalg for præcis 4 måneder siden: Hvad koster det her?
Hvad er erfaringerne fra Finland, Irland, Holland og Østrig?
Vi har ikke fået svar endnu.
Og for det andet: Hvordan kan hr. Claus Larsen-Jensen betegne rapporten som saglig og kvalificeret, når der ikke overhovedet er beskrevet, hvad der skal ske, når vi ikke længere har to valutaer, nemlig kronen og euroen, men om 4 år alene euroen, med de hundredetusindvis af priser, som vi ikke aner om er rigtigt fastsat?
Holger K. Nielsen (SF), 2000-04-11:
Tingene udvikler sig, siger hr. Claus Larsen-Jensen, og det lyder jo ret filosofisk, og det må man tænke meget over.
Ja, tingene udvikler sig.
Det er jo også derfor, jeg har stillet det her spørgsmål nu indtil flere gange: Hvad er det for en ny situation, der kan nødvendiggøre den her folkeafstemning?
Jeg har ikke fået et svar endnu.
Hr. Claus Larsen-Jensen sagde eller skrev i 1998: »Det eneste, der i de kommende år kan vælte dette synspunkt, vil efter min mening være, hvis aftalen med eurolandene viser sig ikke at kunne sikre den danske krone.«
Jamen den danske krone er da sikret.
Der er ikke sket noget på det punkt.
Det er vi da glade for selvfølgelig, men hr. Claus Larsen-Jensen skrev: »Det er kun, hvis der kommer et pres på den danske krone, at der ligger et sagligt grundlag for at foretage en ny folkeafstemning.«
Jeg synes, at det her er vigtigt også at få et svar på det, som hr. Claus Larsen-Jensen siger til Politiken den 12. marts 2000: »Jeg er ret ligeglad med det, der blev sagt i 1998«.
Jamen jeg tror ikke, at vælgerne er ligeglade.
Vi får det ene løfte efter det andet i den her folkeafstemningskampagne.
Vi har fået en rapport, som helt, helt ensidigt siger, at der kun er fordele ved medlemskabet, og helt, helt ensidigt siger, at der kun er ulemper, hvis vi siger nej.
Hvordan kan vælgerne da tro på det, når vi ser så store svingninger i, hvad der bliver sagt fra den socialdemokratiske side, når vi ser så store forskelle på, hvad man siger den ene dag og mener den næste?
Hvordan kan de danske vælgere så overhovedet tro på alle de forsikringer, der bliver afgivet denne her gang?
Jann Sjursen (KRF), 2000-04-11:
Hr. Claus Larsen-Jensen sagde i et tidligere svar, at det er det bedste for den danske stat og det bedste for det danske samfund, at vi går med i ØMU'ens tredje fase, og derfor anbefaler Socialdemokratiet nu altså et ja.
Men det er i øvrigt et standpunkt, som man jo så også kunne fremføre i relation til de øvrige danske undtagelser: i forhold til undtagelsen vedrørende forsvarsdimensionen og i forhold til retlige og indre anliggender.
Jeg går ud fra, at Socialdemokratiet er for fuld dansk deltagelse på disse områder også, og så kan man jo så spørge hr. Claus Larsen-Jensen og sig selv måske også, hvorfor vi så ikke har tre afstemningstemaer den 28. september og ikke bare ét.
Men det, som jeg godt vil tage fat i, er, om hr. Claus Larsen-Jensen trods alt ikke kan se, at uanset de mange fordele, han og Socialdemokratiet finder, så har befolkningen faktisk tre gange stemt om ØMU'ens tredje fase.
Alle tre gange har man stemt nej eller bedt om at få en undtagelse, og derfor må det vække undren hos befolkningen, at før euroen er fuldt etableret med den klingende mønt på gaden, ja, så skal vi lige pludselig hu hej, vilde dyr have en folkeafstemning.
Det synes jeg er et demokratisk problem, og kan hr. Claus Larsen-Jensen ikke godt se, at her er man faktisk på kollisionskurs med befolkningen, som har stemt tre gange om det, som der nu skal stemmes om en fjerde gang den 28. september.
Pernille Blach Hansen (S), 2000-04-11:
Hr. Holger K. Nielsen snakker meget om, at SF har en vision.
Efter nu at have hørt hr. Holger K. Nielsens indlæg må jeg konkludere, at den vision består i, at man fuldt bevidst sætter kikkerten for det blinde øje og nægter at forholde sig til realiteterne i Europa.
For som hr. Claus Larsen-Jensen også var inde på, men som SF's ordfører ikke svarede på, er det så ikke rigtigt, at Danmark har valgt et fastkurssamarbejde med de andre lande i Europa?
Og vil hr. Holger K. Nielsen opgive det?
Det synes jeg da er væsentligt at få svar på.
For pointen er jo, at vi i mange år har fulgt nøjagtig den samme politik som de øvrige eurolande. Og det har vi gjort, fordi det gavnede Danmark bedst.
Så vi har i øjeblikket en halv euro i Danmark.
Vi har alle konsekvenserne, men ingen indflydelse.
Og hvis hr. Holger K. Nielsen føler, at det er særlig visionært, vil jeg bare sige, at så er vi i Socialdemokratiet meget uenige.
Det synes jeg heller ikke er særlig visionært.
Fakta er, at det eneste land, det her reelt betyder noget for, er Danmark, for de andre 11 lande er i gang.
Det synes jeg hr. Holger K. Nielsen burde forholde sig til.
Jeg synes, SF skulle sætte kikkerten for det rette øje og forholde sig til realiteterne.
Det synes jeg ville klæde debatten.
Margrete Auken (SF), 2000-04-11:
Der skal ikke være nogen tvivl om, at SF synes, at det her generelt er et udmærket forslag, og vi har ikke problemer med at stemme for det, men jeg vil godt lige give de to ændringsforslag - altså ud over det, som vi alle sammen går med på - et par ord med på vejen.
Det ene ændringsforslag, som er afgivet uden for betænkningen, er det, der drejer sig om, at man forhindrer de der racerkørsler ind i byområder, og det synes jeg altså stadig væk godt man lige kunne tænke over.
Jeg kan godt se, at det er skægt, når der kører et kæmpe cykelløb eller motorløb igennem byen.
Det er mægtig skægt.
Men det er altså ret rædselsfuldt, hvis man ikke hører til dem, der synes, det er skægt, og det forstyrrer meget.
Jeg mener faktisk, at vi dér bør skærpe reglerne lidt, fordi der kan gå for meget cirkus i noget, der i øvrigt skal fungere, nemlig trafikken i vores byer.
Det andet ændringsforslag, som jo står i betænkningen, er altså forslaget om, at man giver mulighed for, ikke, at man pålægger nogen det, men at man overhovedet åbner mulighed for, at hvis der nu skulle være en by, der havde lyst til at gøre et eller andet ved sin rædselsfulde trafik - og man må jo altså ikke gøre noget ved benzinpriserne, man kan ikke få roadpricing, og man kan ikke få politiet til at overholde parkeringsrestriktionerne, 10-meters-parkeringen kan vi jo ikke få overholdt - så kunne man få lov til, hvis man kunne blive enig om det eller i hvert fald få flertal for det i byrådet, borgerrepræsentationen, hvad det kunne være, at indføre bompenge.
Jeg synes egentlig, at det er et formynderi over for de byer, der måtte ønske at lave et sådant forslag, at man ikke vil give dem muligheden for det.
Så skal de jo nok få
alt det slagsmål, de har brug for, hjemme hos dem selv for at lave det.
Det forslag vil jeg godt igen give et godt ord med på vejen.
Ole Donner (DF), 2000-04-11:
Jeg skal sige til hr. Melchior, at jeg ikke kender udtrykket centerbagstopper, men uanset hvad har man jo lov til at stille de spørgsmål, man finder rimelige.
Og der er stillet nogle rimelige spørgsmål, og der er afgivet - det vil jeg godt komplimentere - nogle gode svar, men der er sandelig også nogle af svarene, der er »goddag, mand - økseskaft!«, og jeg synes, det er rimeligt, at man får svar på spørgsmålene.
Niels Helveg Petersen (RV), 2000-04-11:
Ukraine først: Jeg vil gerne kvittere for den intense interesse, som Europarådets Parlamentariske Forsamling vier udviklingen i Ukraine.
Jeg ved, at man her følger udviklingen med stor interesse og med et kritisk øje, og det er der også grund til.
Også regeringen er bekymret over udviklingen i Ukraine, både pga. mangelen på effektive økonomiske og sociale reformer og pga. problemerne med en række forpligtelser, som Ukraine har påtaget sig, bl.a. forpligtelsen til at afskaffe dødsstraf.
Vi følger med stor opmærksomhed udviklingen i Ukraine og også udfaldet af folkeafstemningen.
Jeg vil ikke foruddiskontere noget, men kun sige, at vi følger udviklingen med stor opmærksomhed.
Jeg er sikker på, at samtlige ministre i Europarådets Ministerkomité følger udviklingen i Rusland nøje.
Vi ønsker os, at Rusland retter sig efter de henstillinger, der kommer, og jeg kan bl.a. sige, at fra mødet i EU's Ministerråd i går blev der rettet en lang række henstillinger til den russiske regering om, hvorledes den bør gribe Tjetjenien-problemet an: optage politiske forhandlinger, gennemføre uvildige undersøgelser af de påståede menneskerettighedskrænkelser osv.
Med hensyn til Menneskerettighedsdomstolen og Rusland har jeg ikke kendskab til, at nogen regering har planer om en sådan klage, og jeg vil ikke på stående fod kunne afgøre, om en sådan klage overhovedet har nogen muligheder for at blive rejst eller kan gennemføres ved Domstolen.
Hanne Severinsen (V), 2000-04-11:
I sidste uge blev der truffet forskellige beslutninger i Den Parlamentariske Forsamling i Europarådet.
Men det er jo kun en rådgivende forsamling, og det er op til ministerrådet at sørge for opfølgningen. Der er tre af de beslutninger, som jeg godt vil høre, hvordan man vil følge op på, og den første er med hensyn til Ukraine.
Hvis der handles forfatningsstridigt efter den folkeafstemning, som kommer i næste uge, bør ministerrådet følge op og sørge for, at landet bliver suspenderet, hvis man foretager sig ting, som er imod forfatningen.
Med hensyn til Rusland vil jeg høre, hvordan man vil følge op på den suspension, som vi opfordrer til, hvis Rusland ikke tager skridt til våbenhvile og fredsforhandlinger, og samtidig vil jeg høre, om regeringen vil gå ind for at rejse sag ved Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol over for Rusland for krænkelser af menneskerettigheder i Tjetjenien.
Niels Helveg Petersen (RV), 2000-04-11:
Igen vil hr. Frank Dahlgaard have mig til at medgive et eller andet.
Men jeg ved såmænd ikke, om jeg skal medgive hr. Keld Albrechtsen noget som helst, for jeg mener ikke, han har ret, og det har hr. Dahlgaard heller ikke. Jeg er i øvrigt også tilhænger af, at det skal kunne betale sig at arbejde, vil jeg gerne sige.
Men pointen i hele denne diskussion er, at det overlades til medlemsstaterne selv at finde midlerne til at arbejde sig frem mod de mål, vi i fællesskab opstiller, og det synes jeg er sympatisk.
Det er ikke harmonisering.
Lad mig i en enkelt betragtning gøre gældende, hvorfor jeg finder, at hr. Dahlgaard og hr. Albrechtsen i fællesskab er galt på den.
Der er jo intet som helst belæg for, at det er gået, som de to herrer prædiker.
Det er jo ikke sådan, det er gået siden 1973 for Danmarks vedkommende.
Vi har et socialt og arbejdsmarkedsmæssigt modelsystem i Danmark, som adskiller sig fra det, andre lande har.
Det havde vi også den 1. januar 1973, det havde vi den 1. januar 2000, og det har
vi også den 1. januar 2020
Hermed sluttede spørgsmålet.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-04-11:
Jamen udenrigsministeren må vel medgive hr. Keld Albrechtsen, at der er et problem her.
Når udenrigsministeren skriver under på et EU-papir med nogle hensigtserklæringer om, hvad man skal gøre i nogle medlemslande, er det jo, fordi det skal ske på den måde, og man angiver jo ikke bare nogle mål om, at det skal kunne betale sig at arbejde.
Man angiver jo også nogle midler, f.eks. at der er nogle dagpengesatser og sådan noget, der skal sænkes.
Det er jo det, der ligger i det, og det synes jeg som konservativ er helt fint.
Men jeg synes samtidig, at det er da noget, de nationale demokratier selv skal bestemme, og det skal vi ikke blande os i. I hele unionsprocessen starter det jo med nogle uforpligtende henstillinger.
Men hvad er meningen med dem, hvis de ikke bliver forpligtende til sidst?
Hvis man kobler dem sammen med det strategipapir, der blev talt om i det foregående spørgsmål, er det selvfølgelig op til medlemslandene.
Men målet skal nås, står der jo, og så er man jo på vej mod fælles regler på arbejdsmarkeds- og socialområdet, og så er de nationale demokratier undergravet.
Niels Helveg Petersen (RV), 2000-04-11:
Topmøderklæringen fra Lissabon, som jeg synes er et virkelig godt dokument, er uforpligtende i den forstand, at den jo ikke pålægger nogen enkelt medlemsstat at gå hjem og gøre lige netop sådan og sådan.
Hele teksten er gennemsyret af en anden filosofi, nemlig at vi 15 EU-lande i fællesskab opstiller visse fælles mål for, hvad vi skal nå i retning af at skabe bedre samfund, større fleksibilitet og større tryghed osv., og så overlader det til de enkelte lande selv at finde de rigtige midler til at nå disse mål.
Det er netop ikke harmonisering, det er en udstikning af mål, og så må de enkelte lande finde deres egne midler.
Niels Helveg Petersen (RV), 2000-04-11:
Der er ikke noget særlig mystisk i dette her.
Der er andre lande, der har mere brug for at gennemføre regler, der giver større fleksibilitet på deres arbejdsmarked, end vi har her i landet.
Danmark er vel det EU-land, der har den største fleksibilitet på arbejdsmarkedet og i øvrigt også som følge heraf flest i beskæftigelse, så vi har ikke brug for at gennemføre den slags strukturreformer.
Men det er der nogle af de andre medlemslande, der føler, de har, og det er forklaringen.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-04-11:
Jamen jeg er da glad for at høre, at ministeren ikke har planer om at foreslå nedsættelser af satserne.
Det er jeg overordentlig glad for at høre. Men så bliver det jo totalt ubegribeligt, hvordan ministeren så kan stemme for den formulering i en topmøderesolution.
Ministeren må vel medgive mig, at den ikke kan forstås på nogen anden tænkelig måde, end at skatter og understøttelser, altså dagpenge- og bistandssatser, skal sættes ned.
Jeg har spurgt ministeren, om den kunne tolkes på nogen tænkelig anden måde, og det har ministeren ikke svaret på, for det kan den jo ikke.
Men jeg vil gerne bede ministeren uddybe, hvad den sætning helt præcist betyder.
Niels Helveg Petersen (RV), 2000-04-11:
Hr. Keld Albrechtsen konkluderer nok så frejdigt, at det betyder, at vi vil sætte bistanden ned.
Det var det, hr. Keld Albrechtsen sagde, og det vil jeg gerne svare på: Regeringen har ingen som helst hensigt om at foreslå det
, og beviset for, at hr. Keld Albrechtsen er galt på den, ligger jo også i, at den danske regering ikke har i sinde at foreslå den udlægning, hr. Keld Albrechtsen kommer med - overhovedet ikke.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-04-11:
Jeg vil godt bede ministeren svare på det konkrete spørgsmål, nemlig:
Hvordan kan det gå til, at ministeren har været med til at godkende en topmødebeslutning, hvor der står, at man skal øge beskæftigelses- og uddannelsesincitamenterne i skatte- og understøttelsessystemet?
Det står jo i klar tekst, hr. minister, og det er en klar tekst, som ministeren selv har været med til at godkende.
Har jeg misforstået teksten?
Det har jeg desværre ikke, for den er jo glasklar i sin formulering, og nu håber jeg, ministeren vil svare konkret på spørgsmålet om den tekst, han har været med til at vedtage.