runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anne Baastrup (SF), 2000-12-06:
Beslutningsforslaget rejser da en relevant problemstilling.
Skal mennesker, der afsoner og dermed er underkastet det system, der er i et fængsel, også miste den ret, mennesker
udenfor har, til at kende til baggrunden for administrative beslutninger, der berører en
Tilsvarende er det da relevant at drøfte, hvordan vi kan sikre ansatte og andre indsatte deres ret til at klage over en anden indsat uden derved at risikere eventuelle trusler eller det, der er værre.
Der er næppe tvivl om, at forholdene i fængslerne har været og måske sine steder stadig væk er af ganske rå karakter.
Der er næppe heller tvivl om, at ønsket om at kunne sikre anonymitet ved en eventuel anmeldelse har været og formentlig også er et stort ønske hos nogle.
Men spørgsmålet er, om det er den rette vej at gå.
Det er mit indtryk også på baggrund af den udvikling, der er sket inden for Kriminalforsorgen de sidste par år, at forholdene ikke er så rå, som de har været.
Da jeg selv skulle tage stilling til lovforslaget om straffuldbyrdelse, som vi vedtog sidste år, var det da også af betydning, at mindretallet i Straffelovrådet konstaterede, at de eksempler, rådet drøftede i fællesskab, hvor der kunne opstå, og hvor flertallet lagde til grund, at de ville have en afskaffelse af aktindsigten, allerede var omfattet af begrænsningerne i forvaltningslovens § 15. Derudover har vi jo så, siden den rapport er blevet lavet, fået en ændring af offentlighedslovens regler om personalesager.
Straffelovrådets mindretal understreger endvidere, at flertallets forslag omhandlede meget betydelige indgreb over for den enkelte, som havde store konsekvenser - konsekvenser af en sådan karakter, at man kunne sammenligne dem med en domsafgørelse.
SF afviser derfor forslaget, men det skal da ikke afholde os fra at tage de historier, som vi hører, meget alvorligt, når man får mistanke om, at der sker kriminelle handlinger i ly af fængslet.
Svaret kan derfor være, hvis historierne er korrekte, det svar, som også fængselsinspektøren fra Ringe peger på: flere funktionærer i fængslerne.
Spørgsmålet er, om en ændring af aktindsigtsreglerne overhovedet ville afdække de her forhold.
Handler det ikke om, at der skal være personale, der så kan påvise og få afdækket, om det i virkeligheden handler om gældsproblemer?
Mit svar er også, at vi skal have mindre afdelinger.
Vi skal have afdelinger, der er overskuelige for de ansatte og for de indsatte, og så skal vi differentiere de indsatte.
Mindre afdelinger og en differentieret gruppe af indsatte vil formentlig kunne give en helt anden stemning i fængslerne.
Og så skal vi videreudvikle alle de programmer, som er kommet frem rundtomkring, hvor de indsatte får mulighed for ordentligt arbejde, hvor de indsatte får mulighed for uddannelse osv. Men jeg tror, at det helt afgørende ikke handler om at ændre på retsbeskyttelsen, når det drejer sig om aktindsigt, det handler om at ændre på de typer af fanger, typer af indsatte, der skal være i samme afdeling, og så mere personale.
Søren Søndergaard (EL), 2000-12-06:
Men sagen fra Ringe er jo faktisk ret interessant.
Der var jo et pressemøde i går, hvor et panel med 13 indsatte - 7 yngre kvinder og 6 mænd - deltog, hvor en af dem bl.a. sagde: »Hele situationen er stillet op om anonyme udtalelser, og vi er endnu ikke klar over, hvem der har sagt det, men vi vil gerne gøre helt klart, at voldtægt ikke er noget accepteret normfelt« - sagde en stor og kraftig ung mand fra talsmandsgruppen, tilføjer Ritzaus Bureau så.
Og det viser præcist problemet: med anonyme udtalelser ved man ikke, hvad det drejer sig om.
Man kender ikke sammenhængen, og de er meget svære at forsvare sig imod, og derfor er udgangspunktet, at anonyme udtalelser er noget skidt.
Så kan der være helt konkrete situationer, hvor det er nødvendigt, men der åbnes jo også for, at man anonymiserer vidner i nogle konkrete sammenhænge.
Den mulighed eksisterer i dag, hvis nogle bestemte betingelser er opfyldt.
Som et generelt princip at sige, vi skal have anonyme vidneudsagn, anonyme anmeldelser, er uacceptabelt, for de bringer os i den her slags situationer, hvor folk reelt ikke ved, hvad de er anklaget for.
Jørn Jespersen (SF), 2000-12-06:
»Vil ministeren kommentere artikel i dagbladet Børsen den 23. november 2000 »Gylleanlæg freder landmand for arealkrav«, herunder om det er lovligt, at Jordbrugskommisionen dispenserer for det normale arealkrav, som følger husdyrproduktion, og i benægtende fald oplyse, hvad ministeren agter at foretage sig?«
Spm. nr. S 659
Henrik Sass Larsen (S), 2000-12-06:
Det Konservative Folkepartis beslutningsforslag kan som udgangspunkt se meget sympatisk ud, for hvem er ikke oprørt over forfærdelige og tragiske sager, hvor jaloux ægtemænd eller andre forbryder sig på groveste vis mod en uskyldig familie og endda i sager, hvor vedkommende har fået tilhold over for de pågældende?
Spørgsmålet er bare, om vi kan løse problemet ved at vedtage det konservative beslutningsforslag.
Sagen er nemlig, at de nuværende sanktioner, som gives efter straffelovens § 265, i vidt omfang faktisk virker efter hensigten, så den krænkede får den ønskede fred for krænkeren, så ordningen fungerer altså.
Kunne det ved at vedtage skærpede straffe undgås, at de nævnte tragiske tilfælde blev til virkelighed, kunne man sagtens få Socialdemokratiets stemmer hertil, men det tror
Folk, der begår så afsindige handlinger, kigger desværre ikke efter i straffelovens bestemmelser, inden de tager en sådan beslutning. Hvad angår spørgsmålet om at gøre fredskrænkelser strafbare uden forudgående varsel, skal jeg henvise til Straffelovrådets udmærkede arbejde, hvor det slås fast, at påvisning og især afgrænsning af forskellige handlinger gør det vanskeligt at definere lovovertrædelserne.
Derfor kan Straffelovrådet heller ikke anbefale et sådant tiltag, hvilket vi heller ikke kan. Hvad angår spørgsmålet om at udstyre særlig udsatte personer med elektronisk overfaldsalarm, kan jeg henvise til justitsministerens bemærkninger, som vi selvfølgelig er enige i i Socialdemokratiet.
På baggrund af disse bemærkninger skal jeg meddele, at Socialdemokratiet ikke kan støtte beslutningsforslaget.
Peter Skaarup (DF), 2000-12-06:
»Hvad kan udenrigsministeren oplyse om baggrunden for EU's beslutning om at ophæve indrejseforbudet for henved 200 af 800 formodede krigsforbrydere fra det tidligere Jugoslavien, hvilken holdning har Danmark indtaget i forhold til beslutningen, og hvilke konsekvenser vil beslutningen have for de formodede krigsforbryderes muligheder for at placere, henholdsvis hæve bankindestående i vestlige banker?«
Begrundelse Spørgeren ønsker oplyst om baggrunden for EU's diskrete revision af sin liste over uønskede personer fra Milosevic's styre, der tilsyneladende har medført, at 200 ud af 800 formodede krigsforbrydere fra det tidligere Jugoslavien nu frit kan indrejse i EU.
Der henvises i øvrigt til omtalen i Danmarks Radios P1 Orientering fredag den 17. november 2000.
Sandy Brinck (S), 2000-12-06:
Baggrunden for det borgerlige forslag er et ønske om at begrænse særlige overfangers mulighed for at tyrannisere medindsatte samt personalet, og dette ønske kan ingen være uenig i.
Socialdemokratiet vil ikke acceptere kaotiske forhold i fængslerne, og Socialdemokratiet vil ikke finde sig i, hvis særlige fanger tager magten.
Vi er altså enige i målet, mens uenigheden opstår dér, hvor vi taler om midlet til at nå målet
Men lad mig starte med en overordnet bemærkning:
Aktindsigt i den offentlige forvaltning er et grundlæggende princip i en demokratisk retsstat.
Aktindsigt er jo en beskyttelse af borgeren over for staten, hvor borgeren kan få indsigt i, hvad og hvordan staten behandler sager, der vedrører borgeren, og det er væsentligt dér, hvor samfundet straffer via frihedsberøvelse - en retfærdig, men stor, indgriben fra staten over for den enkelte borger.
Vi straffer efter nogle bestemmelser, og den indsatte skal have mulighed for at sikre sig, at de retningslinjer, vi herinde vedtager, også er det reelle indhold og vilkår i straffen.
Det er altså ikke noget lille bitte skridt, vi her diskuterer.
Men det mener jeg bestemt ikke det er; så kan man være enig eller uenig i, om man skal tage det.
Når dette er sagt, vil jeg vende tilbage til ønsket om at begrænse særlige overfangers mulighed for at tyrannisere medindsatte.
Dette ønske deler vi som sagt, både af hensyn
til de medindsatte og af hensyn til personalet.
Og det er jo netop dette ønske, som er baggrunden for, at vi har oprettet særlige fængselsesafsnit i Vestre Fængsel, i Statsfængslet i Horsens og i Nyborg Statsfængsel.
Vi har simpelt hen ønsket at adskille disse stærke negative fanger fra de øvrige.
Man skal huske på, at begrænsningen i aktindsigt først har sin anvendelighed i denne her sammenhæng dér, hvor chikanen har fundet sted.
Derfor har vi fundet det langt mere effektivt at adskille denne særlige gruppe indsatte fra de øvrige, og da vi vedtog loven om straffuldbyrdelse i sidste samling, gav vi rent faktisk en lettere adgang til at anbringe disse overfanger på særlige afdelinger, sådan at vi også forebygger overgreb på medindsatte og på personalet.
Fra socialdemokratisk side finder vi det ydermere temmelig væsentligt i denne sammenhæng at påpege, at reglerne, som de er i dag, faktisk giver mulighed for at begrænse aktindsigt i særlige situationer ud fra en konkret vurdering.
Det er altså ikke sådan, at man bare ukritisk udleverer papirer uden hensyntagen til andre mennesker, der måtte være involveret i situationen.
Vi tror på de allerede vedtagne former for indsats, nemlig en adskillelse, men hvis erfaringerne viser, at dette ikke er nok, jamen så må vi jo vende tilbage til spørgsmålet.
Der er blot ingen grund til på nuværende tidspunkt at tage så drastisk et middel i brug som at hindre den almindelige aktindsigt i statens registrering og behandling af borgerne.
Socialdemokratiet kan altså ikke støtte det fremsatte beslutningsforslag.
Elisabeth Arnold (RV), 2000-12-06:
Det er til hr. Karsten Nonbos beskrivelse af episoden med den kvindelige fængselsfunktionær, som blev tævet eller afstraffet af nogle tidligere indsatte:
Er det ikke sådan, at uanset hvad vi laver af restriktioner på aktindsigt, så vil alle situationer, hvor der er en personlig kontakt mellem en ansat i en institution
- altså mellem et personale og en klient eller en indsat - betyde, at der kan opstå ubehagelige stemninger, og at man bagefter kan ønske at straffe?
Der kan være nogle ønsker om, at de personer, som føler sig forulempet eller dårligt behandlet af den pågældende embedsmand, bagefter synes, at hun eller han skal have nogle tæsk. Det ændres jo ikke ved en nok så stor begrænsning af aktindsigten, for man ved, hvem personen er; man har haft et ubehageligt møde, og man vil hævne sig.
Den situation ændres jo ikke på nogen måde ved at begrænse aktindsigten.
Det vil altid kunne opstå, hvor man har nogle ubehagelige møder mellem en sagsbehandler og en klient.
Sandy Brinck (S), 2000-12-06:
Jeg hæftede mig ved, at hr. Nonbo brugte en stor del af sin ordførertale på at nævne besværlighederne ved at bevise chikaner og trusler osv. for at kunne udelukke indsatte fra fællesskabet.
Jeg formoder, det er det med at overflytte dem til de særlige afdelinger, der tænkes på.
Anne Baastrup (SF), 2000-12-06:
fra 1995, og der er jo siden foretaget en lang række andre tiltag.
Det er ikke mit indtryk, at det er en rapport, der er lavet, efter at vi i øvrigt indgik et forlig om kriminalforsorgen og har lavet en lang række afdelinger for negativt stærke fanger.
Eller har jeg misforstået noget?
Karsten Nonbo (V), 2000-12-06:
Til fru Anne Baastrup: Jo, det er den rapport, jeg henviser til
Jeg tror, at den formodning, som fru Sandy Brinck henviser til, må komme et sted fra.
En formodning kommer jo ikke lige ud i af den blå luft.
Når man pludselig ser sig ond på en fængselsbetjent eller sådan noget, så er det jo, fordi man har mulighed for at efterforske i egne sager inden for murene, og når man har mulighed for at efterforske i egne sager inden for murene,
så ender man til sidst med at se sig ond på personalet, og så er det, at man koger over og kan lave de krumspring til skade for personalet.
Det vil blive ved, indtil man får begrænset
den aktindsigt, og den aktindsigt tjener jo sådan set ikke noget andet formål end at gå de indsattes ærinde, og det er der ikke nogen grund til.
De indsatte
har altså, ligesom da de begik forbrydelsen, udsat sig for, at der ville kunne ske noget med dem. Samfundet inden for murene behøver altså ikke at være lig med samfundet uden for murene.
Der kan være visse begrænsninger, og en af dem er en begrænsning af aktindsigten.
Det kan man sagtens finde ud af at forholde sig til, inden man kommer ind, og hvis man ikke vil ind under de betingelser, så kan man lade være med at begå forbrydelser.
Søren Søndergaard (EL), 2000-12-06:
Der er jo allerede en anonym person, der har udtalt sig til Berlingske Tidende - vist oven i købet en fængselsbetjent.
Hvad skal vi bruge den redegørelse til?
Vi har jo en anonym person, som har udtalt sig.
Er det ikke nok?
Eller er det måske sådan, at det ikke altid er anonyme argumenter, der er tilstrækkelige, men at man har behov for grundigere undersøgelser end bare anonyme argumenter?
Det kommer vel fra den daglige omgang.
Jeg tror, vi er mange medlemmer af Folketinget, som ikke behøver aktindsigt for at se os sure på andre medlemmer af Folketinget.
Sandy Brinck (S), 2000-12-06:
Nu hører vi, at hr. Karsten Nonbo ikke tror, det virker.
Da jeg hørte justitsministerens besvarelse her, hørte jeg faktisk, at det havde virket.
Jeg hørte faktisk en justitsminister, som gjorde rede for, at det havde haft en effekt.
Det her er jo ikke nogen trossag.
Det er faktisk noget, man kan finde ud af, og det går jeg da ud fra at justitsministeren har, når han fra Folketingets talerstol oplyser Folketinget om det.
Så det behøver vi ikke at tro; dér kan vi godt vide.
Anne Baastrup (SF), 2000-12-06:
Det er lidt i forlængelse af hr. Søren Søndergaards spørgsmål.
Tror hr. Karsten Nonbo ikke, at jo mere man ved som person, jo mere man ved som menneske om, hvad der sker med ens sag, om man kommer på en lukket afdeling eller en åben afdeling, jo mindre er risikoen for, at man ser sig ond på nogen?
Jo mindre man ved, jo mere kan man komme ind i sådan en nedadgående ondskabsspiral, der gør, at man slår ud efter hvad som helst, for så er det jo systemet, der fører en, og man har ikke selv mulighed for at indgå nogen som helst form for dialog med systemet for at forsvare sig selv. Man kunne jo også forestille sig, at den indsatte, som angav en eller anden inden for anonymitetens rammer, måske ikke havde helt rent mel i posen.
Karsten Nonbo (V), 2000-12-06:
Jeg må medgive fru Anne Baastrup, at sådan virker det uden for murene, men sådan virker det ikke inden for murene i en situation, hvor man ikke er der frivilligt.
Jeg tror ikke på, at demokratiet har de gode vilkår, som fru Anne Baastrup tror.
Jeg mener, det er for naivt at have den holdning til tingene.
Til fru Sandy Brinck vil jeg sige: Jamen jeg ser problemet på den måde, at vi tror, vi ved, det har hjulpet.
Det er det, vi tror, vi ved.
Men det er nok ikke sagen, som den forholder sig.
Det er da, fordi der foregår en undergravende form for mafiavirksomhed i fængslerne.
Og om Ringe Statsfængsel: Det kan da godt være, at den daglige omgang gør, at man ikke kan være anonym over for sine medfanger, men hvorfor give dem, der sidder inde, den chance, at de kan undersøge alt om alle?
Det er der da slet ikke nogen grund til.
Jeg er da godt klar over, at der også kan være anonymt angiveri, som kan være forkert, men det er altså stadig væk tilladt at undersøge, og det gør personalet også, om der er lidt hold i de meddelelser, de får.
Det kan de godt gøre, uden at man kan sige, at de medindsatte skal til at lede en sideløbende efterforskning.
For det er jo sådan set de medindsatte, der leder og laver en sideløbende efterforskning sammen med personalet, og det er det, vi skal have stoppet.
Jeg har helt tillid til, at personalet kan sortere og finde ud af, hvad der er ondt, hvad der er anonymt, og hvad der ikke er hold i.
Det, der ikke er hold i, kan de jo ikke bruge til noget som helst, og det, der er hold i, skulle de måske nogle flere gange overgive til politiet til ren efterforskning, når der er trusselssager.
Frank Jensen (S), 2000-12-06:
Det er jo lidt interessant at høre hr. Nonbos ordførertale og også debatten her.
Vi har jo gang på gang oplevet repræsentanter for partiet Venstre stå her på Folketingets talerstol og tale om, at det ikke er skrapt nok at komme i fængsel.
Vi burde have børn - havde jeg nær sagt - og så unge som muligt ind i fængslet; godt nok i kort tid og så ud igen.
Og så hører vi i talen i dag, at det er så hårdt og så forfærdeligt.
Der er ingen, der kan holde det ud og være tjent med at være i fængsel, fordi der er sådan et forfærdeligt regime derinde.
Det er lidt underligt, at Venstre altid placerer sig sådan ude på marginalerne, ude på fløjene i debatten, men det er jo Venstres eget valg.
Jeg skal sige - også på baggrund af det, som fru Sandy Brinck var inde på i forhold til hr. Nonbos tale - at det ikke er nødvendigt at basere sig på en tro om, at det er blevet bedre siden den rapport med de anbefalinger, som hr. Nonbo omtalte, kom tilbage i 1995.
Situationen er den, efter at vi har etableret de her særlige afdelinger, at vi har gode erfaringer, både fra Nyborg Statsfængsel og fra Horsens Statsfængsel, hvor de har fungeret i en lidt længere periode end i Københavns fængsler, i Vestre Fængsel kun fra den 25. april. Som jeg sagde i min tale - og det er et citat fra den redegørelse, jeg har indhentet til brug for dagens debat - er det fængslets opfattelse, og nu taler jeg om Nyborg, at forholdene mellem de indsatte og de øvrige almindelige dele af fængslet og personalet er forbedret, siden den særlige afdeling for negativt stærke indsatte er blevet etableret.
Det er endvidere fængslets opfattelse, at de indsatte og den øvrige del af fængslet har fået et markant friere liv på de almindelige afdelinger.
Mange indsatte har givet udtryk for, at presset på dem er væk, og antallet af trusler og voldsepisoder rettet mod personalet på de almindelige afdelinger er faldet markant.
Man skulle måske også inddrage i sin videre overvejelse, at det er situationen ude i fængslerne, og ikke situationen fra 1995.
Elisabeth Arnold (RV), 2000-12-06:
Hr. Karsten Nonbo svarede ikke direkte på mit spørgsmål, og hr. Søren Søndergaard bragte også emnet ind på banen.
Jeg vil bare gerne have hr. Karsten Nonbo til at bekræfte, at hvis indsatte ser sig gale på nogle personaler, så behøver det jo ikke være, fordi der står noget i akterne, som de har kunnet læse.
Det kan jo være den daglige omgangstone, der er sådan, at der bliver en dårlig stemning, og at man ser sig gal på hinanden.
Det kan være sprogbrug, det kan være påklædning, det kan være kropssprog, det kan være mange ting.
Det behøver
Det kan skyldes det daglige slid.
Sandy Brinck (S), 2000-12-06:
Jamen når personalet hører om og formoder, at der er noget i gære, så er det jo, at de netop på formodning, nu vi har vedtaget den nye straffuldbyrdelseslov, kan overflytte dem til særlige afdelinger. Det kan godt være, vi gentager debatten, men kunne vi så ikke bare bede om, at man opdaterer sig til debatten?
Karsten Nonbo (V), 2000-12-06:
Jeg går ud fra, at hvis der er sagt sådan i sagen fra Ringe, så medfører den almindelige politiefterforskning, og ved almindelig politiefterforskning er der heldigvis ikke almindelig aktindsigt.
Så den side af sagen skulle meget gerne være løst.
De anonyme udtalelser er så forhåbentlig dem, der fører til politiefterforskning, og der kan man så udtale sig til rapport, således at vi er ude over det problem. Til fru Sandy Brinck vil jeg godt sige igen: Jamen den formodning, der gør, at man kan overflytte dem, er der, javel, men den kommer jo ikke ud af den blå luft.
Den kommer jo frem, hvis man må snakke inden for murene, men det er jo det, man ikke tør, når vi har aktindsigten.
Formodningen kommer ikke ud af den blå luft, og derfor bliver der ikke tale om overflytninger.
Til fru Elisabeth Arnold vil jeg sige, at det er da helt korrekt, at i den daglige omgang opstår der - kan man sige - antipati nogle imellem.
Og når der opstår antipati nogle imellem, så behøver man ikke at bruge aktindsigt for at finde ud af, at det kommer fra den og den.
Så det er da fuldkommen korrekt, men det er jo ikke dækkende for alle sagerne.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2000-12-06:
Vi har jo diskuteret dette beslutningsforslag tidligere, og Venstre er ligesom sidste gang meget positive over for forslaget, så jeg kan henvise det, jeg sagde sidste gang.
Vi er meget enige i formålet, for vi synes, at denne form for chikane er modbydelig.
Den er anonym, den sker over for sagesløse borgere, og er der overhovedet mulighed for at give politiet bedre redskaber, vil vi gerne være med til det.
Men som også ministeren var inde på, har den ordning, vi har i dag, hvor politiet kan give en advarsel, jo sine meget store fordele.
Det kan nemlig godt blive mindre umiddelbart, men det vil vi gerne være med til at drøfte mere grundigt i udvalget.
Men vi er alt i alt meget positive over for formålet med dette beslutningsforslag.
Anne Baastrup (SF), 2000-12-06:
Det glæder mig, at hr. Tom Behnke så ikke deler opfattelse med de øvrige borgerlige i salen, og det glæder mig også, at hr. Tom Behnke rent faktisk synes, det er en god idé, at vi nu gradvis er begyndt at få lagt handleplaner ind som et krav til kriminalforsorgen, handleplaner, der skal udarbejdes i samarbejde med den oprindelige kommunes sagsbehandler, så man kan være helt sikker på, at der er et uddannelsesforløb eller en arbejdsplads bagefter.
Men så synes jeg også, det ville være fint, hvis hr. Tom Behnke sagde til arbejdsgiverne: Jeg, Tom Behnke, mener, at det er vigtigt, at I også er parat til at tage folk, der kommer fra de lukkede afdelinger, ind på arbejdsmarkedet.
Det hører jeg aldrig en borgerlig sige.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2000-12-06:
Jeg kan godt forstå, at fru Elisabeth Arnold er forbitret over, at vi skal stå her, mens de andre sidder i Holmens Kirke til koncert, og så vil sørge for en anden slags underholdning.
Men fru Elisabeth Arnold ved jo godt, hvad jeg mener.
det er godt set af fru Elisabeth Arnold.
Men jeg vil stadig hævde, at den mand, der står over for mig og siger noget grimt til mig, kan jeg godt tackle, men den mand, der ikke giver sig til kende i telefonen, virker meget skræmmende
på utrolig mange mennesker.
Er fru Elisabeth Arnold uenig i det?
Tom Behnke (FRI), 2000-12-06:
Nu ved jeg ikke, hvor det er, fru Anne Baastrup lytter henne, og jeg ved ikke, i hvilket omfang fru Anne Baastrup er i stand til at lytte til alt, hvad jeg siger 24 timer i døgnet.
Så lad mig sige her fra Folketingets talerstol: Jeg mener, det vil være hensigtsmæssigt, at arbejdsgiverne sørger for at tage dem ind på arbejdsmarkedet, som i dag ikke er på arbejdsmarkedet, dem, der er udstødt af arbejdsmarkedet.
Det gælder ikke kun dem, der har været indsat, dem, der har været straffet.
Det gælder også andre, der måske har sociale problemer, folk, der har fået handicap, folk, der har brug
for fleksjob, skånejob
Det gælder for så vidt også de mange udlændinge, vi har her i landet.
Der har vi også den opfattelse, at det ville være hensigtsmæssigt, hvis det var sådan, man fik sluset folk ind på arbejdsmarkedet.
Selvfølgelig er det det.