Lissa Mathiasen (S), 2002-11-12:
Som det også har været sagt mange gange i dag fra Socialdemokratiets side, er vi meget optaget af at sikre, at det enkelte menneske får en reel frihed til at kunne vælge den bolig, som passer bedst i forhold til ens livs faser, men også i forhold til det at kunne bo trygt og godt.
Når vi som parti er gået ind i denne her boligaftale, er det, fordi vi er meget enige i det behov, der er for at få sat mere gang i nybyggeriet.
Den tidligere socialdemokratisk ledede regering banede vejen for, at kommunerne fik favorable priser og var begyndt at bygge flere almene boliger, og den linje ønsker vi skal fortsætte.
Alt for mange mennesker står i dag i akut bolignød.
Derfor er det særdeles positivt, hvis der kommer mere gang i byggeriet, herunder også byggeriet af boliger til folk med begrænsede indkomster.
Men man er jo nødt til også at erkende, at det stadig væk er kommunerne, som er omdrejningspunktet.
Vi er også nødt til at erkende, at med det her forslag bliver der ikke sat flere boliger i gang i kommunerne, fordi man lægger den økonomiske byrde fra staten over på Landsbyggefonden, som nu skal betale en væsentlig større del af udgifterne.
Det er vi helt på det rene med.
Det, der er omdrejningspunktet for at sikre flere boliger, er rent faktisk, at man bevarer en lav grundkapital, dvs. gør det relativt billigt for kommunerne at gå ind i det her byggeri.
For at vi har kunnet acceptere det, har forudsætningen for Socialdemokratiet været, at vi samtidig fik sikret lejerne i den ældre del af den almene sektor mulighed for at få renoveret og forbedret deres boliger, så de også får tidssvarende boliger.
Vi har fået med i aftalen, at der nu må investeres op til 1,5 mia. kr. årlig frem til 2008.
Beløbet svarer til det forslag, som den tidligere socialdemokratisk ledede regering fremsatte, og som var aftalt med Landsbyggefonden.
Det er vi godt tilfredse med.
Vi er også nødt til at sige, at vi fra Socialdemokratiets side er helt på det rene med, at i 2008 er behovet ikke dækket ind.
Vi klarer os ikke i den her korte årrække med 1,5 mia. kr., og så er alt klappet og klart, og så har vi tidssvarende boliger i den almene sektor.
Der er nødt til at komme flere penge efter 2008 til renovering.
Der er et stort, veldokumenteret behov for forbedringer og for renoveringer af de almene boligområder.
Det er et behov, som det også efter 2008 bliver nødvendigt at tilgodese, hvis ikke lejerne dér skal opleve, at deres boliger forslummer.
Det ville i øvrigt samfundsøkonomisk være dybt dårligt, uforsvarligt nærmest, men set ud fra en lejers synspunkt ville det være dybt usolidarisk, hvis ikke lejerne også får glæde af deres egne indbetalte penge, også til det formål, efter 2008. Jeg må sige, at vi selvfølgelig glæder os over, at Landsbyggefonden med det her forslag får lov til at bruge en slat penge til dækning af udgifter til beboerrådgivere.
Når jeg siger det på den måde, er det, fordi det jo ikke ligefrem er noget stort beløb.
Det er jo ikke ligefrem sådan, at regeringen her kommer med en svimlende indsats for at gå ind at hjælpe til og bakke op bag det boligsociale arbejde.
Jeg tror faktisk, det er uklogt, at regeringen satser på den måde.
Jeg tror, det er uklogt, at man ikke prioriterer det boligsociale arbejde.
Erfaringerne viser, hvor stor effekt vi faktisk har set, selv om det er relativt få midler, der har været brugt de foregående år.
Derfor er det også Socialdemokratiets plan, at vi ved finansloven på anden måde vil foreslå at finde tiltrængte midler til løsning af boligsociale formål.
Vi synes simpelt hen ikke, vi kan tillade os ikke at gå ind og støtte det område.
Så vil jeg godt afslutningsvis glæde mig over de 50 mio. kr., der årlig er afsat til støtte til forbedring rettet mod handicappede og tilgængelighed i den bestående almene sektor.
Jeg vil også godt glæde mig over det meget positive i forliget, som vi har fået med omkring boliger til yngre fysisk handicappede.
Det er godt, at kommunernes og amternes incitamenter til at bygge sådanne boliger hermed bliver styrket.
Det er uværdigt, at yngre handicappede mennesker skal bo på plejehjem for helt andre grupper af beboere.
Vores håb er så, at kommuner og amter vil afsætte de nødvendige penge til driften af disse boliger, når anlægsudgifterne nu bliver begrænset så kraftigt.