runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jacob Buksti (S), 1998-12-08:
Jeg bliver nødt til at konstatere, at hr. Thulesen Dahl ikke kunne dokumentere noget som helst, men at hr. Thulesen Dahl kunne manipulere med udtalelser i stil med den her manipulation, som er fra Børsens Nyhedsmagasin: »ØMU-afstemning i 2001«.
Det er åbenbart det eneste, hr. Thulesen Dahl har læst af den her artikel, for hvis hr. Thulesen Dahl går ind og læser, hvad statsministeren egentlig siger, vil han se, at statsministeren bliver spurgt: »Du lægger op til en debat i et par år om ØMU-forbeholdet.
Kan vi konkludere, at vi i hvert fald ikke får en afstemning før 2001?«.
»Ja, det er der ikke noget, der tyder på.
Som landet ligger lige nu, så er der ikke noget, der tyder på det«.
Det er jo det, statsministeren siger vi
ikke får.
Så jeg vil gerne høre hr. Thulesen Dahl, hvad det er for nogle socialdemokrater, som rejser land og rige rundt og agiterer for, at vi skal have en folkeafstemning i 2001, og som ikke tør sige det her.
Pernille Frahm (SF), 1998-12-08:
Jamen jeg synes bare ikke, fru Lene Espersen fik rigtigt svar på sit spørgsmål fra hr. Kristian Thulesen Dahl på det her med, at tider skifter og nye kuld vokser op, som aldrig får lov til at tage stilling til ØMU'en.
Derfor vil jeg gerne bede hr. Kristian Thulesen Dahl bekræfte: Er det ikke sandt, at hvis man først er med i ØMU'en, så har man netop ikke nogen chance for at forholde sig til, om man vil være med eller ej, og det gælder både børn og børnebørn og oldebørn og andre nye kuld, der vokser op?
Ole M. Nielsen (KRF), 1998-12-08:
Det er jo helt rigtigt, at man jo ikke kan gøre det op sådan i kroner og øre, også af den enkle grund, at vi jo ikke kender fremtiden.
Vi ved jo ikke, hvad den vil bringe.
Jeg gør det ikke.
Det er muligt, hr. Thulesen Dahl eller Socialdemokratiet kender fremtiden.
Tilsyneladende gør de jo, for den ene side mener jo, at der kun er ulemper, og den anden, at der kun er fordele.
Jeg kender ikke fremtiden.
Jeg vil i høj grad være med til at betale for frihed.
Jeg synes bestemt også, internationalt samarbejde og solidaritet er værd at tale for og betale for, især hvis det kan gøre verden bedre og sikrere, og det kan det jo normalt, og det tror jeg det kan. Så det er sådan set det, det handler om for mig: Er vi
Hvor meget vil vi betale for den, når vi skal ud og betale en velfærdsregning på grund af vores holdning for eller imod?
Elisabeth Arnold (RV), 1998-12-08:
Jeg vil godt kvittere for det ikkesvar, jeg fik fra hr. Kristian Thulesen Dahl.
Det er helt klart, at Dansk Folkeparti ikke ønsker en folkeafstemning om dette spørgsmål, fordi de ikke tror, at den danske befolkning er i stand til at træffe en kvalificeret afgørelse.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-12-08:
Jeg vil gerne lige have lov til at starte bagfra, for det er altså noget pærevrøvl, fru Elisabeth Arnold kommer med her i dag.
Jeg ved ikke, hvad der er sket, men det er det altså.
Jeg tror på, og Dansk Folkeparti tror på, at den debat, der så vil komme i befolkningen, og den afstemning, der vil komme, vil resultere i et klokkerent nej til at skrotte den danske krone og dermed et ja til den frihed, den selvbestemmelsesret, der ligger i at have sin egen valuta.
Det er jeg overbevist om.
Vi har i Dansk Folkeparti meget stor tillid til befolkningen.
Det, vi siger, er der jo intet nyt i.
Men den dagsorden, som fru Elisabeth Arnold forsøger at sætte, er en helt anden: at vi tager folkeafstemninger, indtil vi får vores vilje. Indtil befolkningen er banket på plads og stemmer, som vi ønsker det, tager vi en ny folkeafstemning, altså indtil befolkningen har fattet det.
Det er det, fru Elisabeth Arnold lægger for dagen, og det grundsyn på folkeafstemninger har vi ikke i Dansk Folkeparti.
Så må jeg sige til hr. Jacob Buksti, som nævner Børsens Nyhedsmagasin: Jeg har henholdt mig til f.eks. det, som hr. Poul Nyrup Rasmussen, altså landets statsminister, formanden for det parti, som hr. Buksti repræsenterer, sagde efter et ministermøde her i sidste måned.
Og det kan jeg ikke tolke på anden måde, end det er at give efter over for Venstres krav om, at vi skal have en folkeafstemning i år 2001.
Hr. Buksti kan så mene, at det er forkert.
Han kan mene, at det har Socialdemokratiet ikke sagt, for Socialdemokratiet vil nemlig ikke forholde sig til det, uagtet at vi kan se sådan nogle citater.
Jeg kan jo kun beklage, at hr. Buksti ikke i højere grad vil forholde sig til det.
Til hr. Ole M. Nielsen: Vi er villige til at betale for Danmarks frihed.
Det er vi.
Vi er på mange andre områder villige til at betale, og kommer det også til at koste noget, at vi står uden for euroen, koste noget at få den politiske frihed, som vi dermed har som land, og koste noget at beholde den danske krone, den danske valuta, så vi har en selvstændighed i forhold til valutaen, jamen så er vi også villige til det.
Og så til fru Pernille Frahm
: Jeg kan fuldstændig bekræfte det, fru Pernille Frahm sagde.
Jacob Buksti (S), 1998-12-08:
Jamen jeg skal bare konstatere, at der var ingen dokumentation.
Der var ingen dokumentation af det, hr. Thulesen Dahl har stået og sagt heroppefra: at socialdemokrater rejser rundt i Kongeriget og siger, at vi skal have en folkeafstemning i år 2001.
Der var ingen dokumentation.
Men det viser med al ønskelig tydelighed, hvad det er for en gang plat, der kører i den her debat for at få den fuldstændig afsporet fra det, som burde være indholdet.
Det er bare en konstatering.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-12-08:
Bare kort: Det lykkes ikke for hr. Buksti at forsøge at afspore debatten.
Det lykkes ikke hr. Buksti at stå her på talerstolen og undlade at svare på det, som statsministeren har været ude at sige, ved at henholde sig til, at det ikke foregik i et forsamlingshus ovre i Jylland.
Det er jo i virkeligheden det, hr. Buksti gav udtryk for her fra talerstolen for et øjeblik siden.
Jeg savner den debat, som Socialdemokratiet siger de starter ude omkring, om, at vi skal have en folkeafstemning om ØMU'en om et par år, som man formulererer det, for at fjerne det danske forbehold.
Jeg savner, at den ærlighed, det klarsyn og den klare melding også kommer ind i en debat som den, vi har i dag.
Elisabeth Arnold (RV), 1998-12-08:
Jeg synes, det er påfaldende, at den sidste pind i den vedtagelse, som Dansk Folkeparti har foreslået her: »at Folketinget ikke ser nogen grund til at foreslå afholdt en ny folkeafstemning om Danmarks forhold til euroen«, viser, at Dansk Folkeparti ikke vil have nogen folkeafstemning om det her spørgsmål - Dansk Folkeparti, som i tide og utide beder om folkeafstemninger om Danmarks flygtningepolitik, og som beder om folkeafstemninger om alle mulige andre ting.
Men på det her område vil man absolut ikke have nogen folkeafstemning. Man har heller ikke tillid til, at de danske skolebestyrelser og de danske folkeskoler selv kan sortere, hvilket materiale de vil udlevere til deres elever. Jeg synes ærlig talt, det er meget lidt tillid at vise den danske befolkning, når man siger, at de ikke skal udsættes for en folkeafstemning om det her spørgsmål.
Det synes jeg var lidt af en afsløring.
Kim Behnke (FP), 1998-12-08:
En stor del af fru Charlotte Antonsens tale gik på at skælde ud på spekulanterne og frygten for, at spekulanterne vil angribe den danske krone her efter nytår.
Hver nat tør vi ikke lukke et øje, for hvis vi vågner om morgenen, så var der en raid fra spekulanterne mod den danske krone.
Men det eneste, der forhindrer det, er, at der i den her sal bliver ført en stabil, ordentlig økonomisk politik, for spekulanterne ser kun muligheder, når det er svage regeringer og svage parlamenter, og det er jo da i virkeligheden en gave.
Det er da en gave, at spekulanterne straffer de regeringer og parlamenter, der fører en uansvarlig og dårlig økonomisk politik.
Det, fru Charlotte Antonsen så argumenterer for, er, at vi skal ind i dette euroland, hvor det ikke er spekulanter og det frie marked, men derimod alle mulige tilfældige aftaler blandt 13 socialister, der skal afgøre, hvordan og hvilken økonomisk politik der skal føres i Europa.
Hvordan kan Venstre ville lægge Europas fremtid i hænderne på 13 socialister, der skal sidde og råbe og skrige ad hinanden over for Den Europæiske Centralbank?
Det er da at komme fra asken i ilden.
Keld Albrechtsen (EL), 1998-12-08:
Jeg synes, det er rimelig forstemmende, at man nu igen fra unionstilhængernes side griber til det virkemiddel, som man altid bruger, når man vil have den danske befolkning ind i et eller andet EU-projekt, nemlig at starte en skræmmekampagne.
Nu er det altså en skræmmekampagne, der går på, at hvis vi ikke er med i euroen, ja, så kan vi praktisk talt ikke sove om natten af rædsel for, at kronen skulle bukke under. Jamen fru Charlotte Antonsen var jo næsten ude med sådanne formuleringer. Hun var næsten ude i det rene hysteri. Men fru Charlotte Antonsen ser jo ganske bort fra, at vi allerede har betalt med masser af arbejdspladser, hvis vi endelig skal ind i den økonomiske diskussion, på grund af fastkurspolitikken.
Den danske krone er i de senere måneder og det seneste års tid steget måske 5 pct. i realværdi for at holde valutakursgennemsnittet på verdensplan.
Det har kostet tusindvis af arbejdspladser, men det bliver naturligvis aldrig nævnt fra eurotilhængernes side.
Jeg vil godt spørge fru Charlotte Antonsen: Kunne vi ikke få en lidt mere nuanceret debat, få den lidt mere ned på saglighedens plan?
Lad os prøve at se på, hvilke konsekvenser det i virkeligheden har.
Lad da være med at starte skræmmekampagnen allerede nu.
Det er rimelig hysterisk.
Elisabeth Arnold (RV), 1998-12-08:
Jeg er i den ejendommelige situation, at jeg næsten er enig med den forrige taler.
Jeg synes også, at fru Charlotte Antonsen nærmede sig skræmmekampagnen med hastige skridt, og det er der egentlig ikke nogen grund til.
Fru Charlotte Antonsen sagde, at ingen kan vide, hvor kronen er henne om tre uger.
Nej, det er fuldstændig rigtigt, men der er jo heller ingen, der kan vide, hvor euroen er henne.
Vi kan jo ikke vide, hvordan det kommer til at gå.
Det kan jo også være, at det bliver et humpende, vankelmodigt, usikkert samarbejde præget af forfærdelig dårlige politiske beslutninger, som giver sig udslag i svingende økonomiske forhold og alle mulige andre ting.
Man skal da ikke foregøgle befolkningen en sikkerhed i euroen, som ikke kan garanteres.
Venstres ordfører sagde: Lad os få en åben debat.
Ja, men så lad os få en åben debat om, at livet er usikkert.
Det er usikkert, hvor kronen er om tre uger,
men det er altså også usikkert, hvor euroen er.
Jeg synes ærlig talt, at fru Charlotte Antonsen skylder tilhørerne her og også os andre lige at give den lille, lille plads til tvivlen.
Charlotte Antonsen (V), 1998-12-08:
Jeg synes, det er vigtigt, at man har øjnene åbne for den begivenhed, der indtræffer.
Jeg synes ikke, at den nye situation, vi har den 1. januar, har været særlig meget diskuteret i offentligheden.
Og det er det budskab, jeg synes har været vigtigt at få frem, så vi ikke bagefter får at vide, at politikerne sagde ingenting.
Vi sagde bare, at
der var indgået en aftale med Centralbanken, og så var den hellige grav vel forvaret.
Det føler jeg ikke er situationen.
Her vil jeg så også godt sige, at der selvfølgelig da er usikkerhed ved livet - det kan jeg jo ikke være uenig med fru Elisabeth Arnold i - men noget af det, der er vurderingen af den internationale valutakrise også fra regeringens side, er jo, at netop fordi man har eurosamarbejdet i Europa, er vi sluppet relativt billigt i forhold til den asiatiske krise osv.
Så selv regeringen må give mig ret i, at der er større stabilitet inden for euroen end uden for euroen.
Det hørte
jeg altså også de to ministre sige i starten af debatten her i dag.
Hr. Thulesen Dahl spørger, om Venstre vil have afskaffet kronen til fordel for D-marken.
Det er altså et ejendommeligt spørgsmål.
Det, der er forskellen, er naturligvis, at hvis vi efter en folkeafstemning siger ja til at gå ind i ØMU'en, så sidder vi med i Den Europæiske Centralbank.
Det vil sige, at vi i modsætning til, hvad vi har haft i mange, mange år, faktisk får direkte indflydelse på den danske rentepolitik.
I dag er det jo sådan, at hvis man hæver eller sænker renten i Bundesbank, ja, så gør vi jo det samme enten et kvarter eller tyve minutter efter; men hvis vi siger ja, så kommer vi med
om bord, og jeg tror ikke, at tyskerne ville have ladet os komme med om bord, selv om vi havde indført D-marken her i landet.
Hr. Kim Behnke skælder ud over, at der er mange socialistiske regeringer, og det må jeg sige er jeg faktisk enig med hr. Kim Behnke i.
Der er alt for mange af dem.
Jeg vil gøre min indsats for at vælte den, jeg er i nærheden af, og så vil jeg håbe, at tilsvarende partifæller ud over Europa vil gøre det samme.
Men det, der er væsentligt i det, som hr. Kim Behnke opregner som et skræmmeeksempel, er, at Centralbanken - det er meget vigtigt for Venstre - er uafhængig af det politiske, at man netop i Centralbanken lidt ligesom i den danske centralbank skal forsøge at sikre en stabil økonomisk udvikling, og at man altså ikke skal lade sig kyse, når en socialdemokratisk finansminister fra Tyskland begynder at true med det ene og det andet.
Det synes vi er meget vigtigt i den måde, man har skruet ØMU'en sammen på, og det kan så måske tage lidt af luften ud af de her 13 socialistiske regeringer.
Pernille Frahm (SF), 1998-12-08:
Det ene var, at hvis Danmark kommer med i Centralbanken, så har vi en direkte politisk indflydelse på den danske rente.
Jeg forstår simpelt hen ikke, hvad det er for en indflydelse, Danmark vinder ved at sidde med ved et bord, hvor det er fastlagt, hvad politikken er.
Hvor er den danske indflydelse henne i det?
Der er da langt større indflydelse ved at stå uden for og så selv have mulighed for at beslutte, om man vil følge den eller ikke følge den, vel vidende at det har nogle konsekvenser.
Keld Albrechtsen (EL), 1998-12-08:
Fru Charlotte Antonsen benytter sig af samme fif, som også hr. Jacob Buksti indledte debatten med at forsøge, nemlig at fremstille det, som om der pr. 1. januar er en helt ny situation, som lige er opstået, som man næsten aldrig havde forudset, og som befolkningen da selvfølgelig må tage stilling til.
Det er ikke nogen ny situation.
Det er nøjagtig den situation, som vi tog stilling til ved folkeafstemningen i 1993, den 18. maj, og som var fuldstændig forudset i Traktaten, nemlig den tredje fase.
Og den 18. maj i år, da vi stemte ved en ny folkeafstemning, da var det en udtrykkelig og præciseret del af grundlaget for det, som befolkningen tog stilling til, hvor statsministeren utallige gange understregede, at forbeholdene står før, under og efter Amsterdam.
Det var en del af grundlaget for ganske få måneder siden, og så man skal ikke komme og sige, at nu er der pludselig som lyn fra en klar himmel dukket en helt ny situation op, som ingen havde anet ville komme.
Ole M. Nielsen (KRF), 1998-12-08:
Jeg er altså bange for, at når vi engang skal have den her folkeafstemning om ØMU'en, at vi da kommer i samme situation, som vi var i først i 1970'erne, da vi sagde ja til EF, hvor vi sagde ja alene på grund af grisepriserne.
Et ja, som jeg i øvrigt var glad for, men som blev truffet på et billigt eller for simpelt grundlag.
Derfor vil jeg gerne spørge fru Charlotte Antonsen med forbehold for, at jeg skulle have overhørt nogle bekymringer, for jeg blev forstyrret under fru Antonsens tale, om fru Antonsen har nogen som helst betænkeligheder, om der er nogle ulemper ved at indgå i sådan et snævert europæisk valutarisk samarbejde, som jeg faktisk mener er et lige så stort skridt som det beskedne skridt, vi tog i første omgang dér først i 1970'erne, som jo senere blev større.
Og med dårlige erfaringer fra tidligere ordførere, så vil jeg nødig nøjes med: Ja, der er problemer, der er risici, og der er bekymringer ved det.
Jeg vil også gerne have et eksempel eller nogle få eksempler på de risici, der kan være ved beslutningen.
Charlotte Antonsen (V), 1998-12-08:
Til fru Pernille Frahm: Jamen det er rigtigt, at der er to dele ved det ikke at være med.
Vores nationalbankdirektør vil ikke sidde med ved bordet.
Det gør hun heller ikke i dag.
Så har de så efterfølgende gjort det, fordi de måske har vurderet, at tiden krævede det.
Det er da klart, at den uafhængighed ikke er og ikke kan være total, ligesom den heller ikke har været det i den tyske nationalbank, ligesom den heller ikke har været det i den danske, men jeg synes bare, det er vigtigt, at der er så stor uafhængighed, som der overhovedet kan være tale om.
Dér, hvor vi især kommer til at miste indflydelse, er på det politiske område, fordi vi ikke kommer til at sidde med i Eurorådet, hvor de 11 lande sidder og er med til at fastlægge den overordnede økonomiske politik.
Her er vi ikke med, og det er dér, det store politiske problem er.
Til hr. Thulesen Dahl
: Jamen altså det her med Tyskland har jo ikke noget med noget at gøre.
Det har ikke noget med sagen at gøre, at vi skulle have taget den tyske D-mark i stedet for euroen.
Jeg synes, det er et ejendommeligt spørgsmål.
Noget af det, der er fordelen ved euroen, er jo, at den bliver en international reservevaluta.
Eurosamarbejdet er da langt mere end Tyskland, og hvis vi havde tilsluttet os D-marken, hvilket er fuldstændig absurd, så havde vi jo underlagt os den tyske politik, den tyske regering.
Når vi ønsker at gå ind i Euro-11-samarbejdet, er det jo, fordi man i Europa - i 11 forskellige lande - forsøger at fastlægge nogle retningslinjer.
Der er for mig at se meget stor forskel på, om man afskriver sig selv som nation, i hvert fald på det økonomiske område, eller om man sidder med ved et bord, som fastlægger Europas politik.
I forlængelse heraf vil jeg sige til hr. Ole M. Nielsen, at det, der er Venstres synspunkt, er, at det er en politisk og økonomisk nødvendighed at have et EU og have en fælles mønt.
Vi er så indsnøret i hinanden økonomisk og handelsmæssigt.
Danmark er en gammel handelsnation.
Vi må altså tage konsekvensen af det, der er situationen i den virkelige verden, nemlig at vores økonomier hænger sammen, og det, man så for os at se bør gøre i den situation, er at tage den politiske konsekvens af det og beslutte, at vi må drøfte disse grænseoverskridende problemer i det samarbejdsorgan, vi har, nemlig EU, i stedet for at sidde alene rundtomkring og drøfte det isoleret.
Det er en politisk nødvendighed.
Selvfølgelig kan der være ulemper, selvfølgelig kan der være problemer i EU, og selvfølgelig kan der være direktiver, som vi ikke kan lide, men det er en politisk nødvendighed.
Jacob Buksti (S), 1998-12-08:
Jeg skal først bare sige til fru Pernille Frahm, at det er meget let at rode det hele sammen, altså Amsterdamtraktat og ØMU, men man kan jo ikke skille det ad.
Jeg tror, fru Pernille Frahm må erkende, at uanset om hun skiller dem fuldstændig ad, og det var det, vi diskuterede, så får de beslutninger, der træffes i ØMU'en, konsekvenser for beskæftigelsen.
Det tror jeg ikke der er nogen der kan hævde
ikke er tilfældet.
Derfor vil beslutninger i ØMU'en få konsekvenser for det afgørende og højt prioriterede område, som vi fuldt og helt arbejder for i Amsterdamtraktaten efter de regler, der er fastlagt der.
Og hvad indholdet er?
Ja, jeg kan henvise til det oplæg, som kom fra de socialdemokratiske finansministre her for nylig, og hvori der lægges op til en økonomisk politik, som minder om den, vi har ført her i Danmark.
Der lægges vægt på høj beskæftigelse, en aktiv arbejdsmarkedspolitik, en styrket uddannelses- og efteruddannelsesindsats, en skattereform, hvor miljøskatter har høj vægt, og en generel opbakning til velfærdssamfundet.
Til fru Charlotte Antonsen: Jamen jeg kan sige, at jeg er enig med regeringen i, at nu tager vi diskussionen, og så må vi bagefter konkludere, hvilken holdning vi skal have. Hvad udenrigsministeren har sagt i dag, skal jeg ikke gøre mig klog på, for jeg har ikke talt med udenrigsministeren.
Derfor er jeg helt enig med regeringen på det her punkt, og det er jeg sådan set helt tryg ved.
Til hr. Ole M. Nielsen: Der er fordele og ulemper.
Hvis det var sådan, at der kun var fordele, var der jo ingen grund til at tage diskussionen.
Det er jo præcis en vurdering af fordele og ulemper, og hver især må så, afhængig af hvor man står politisk, gøre op, om man mener, at fordelene eller ulemperne vejer tungest.
Klart.
Men jeg tror også, hr. Ole M. Nielsen bliver nødt til at erkende, at vi altså lever i en international verden, hvor tingene hænger sammen, og hvor almindelig økonomisk sammenhæng ikke er afhængig af, om man er med i det ene eller det andet forum.
Til hr. Thulesen Dahl vil jeg bare sige, at det jo er fuldstændig guddommeligt - og det gør det altså svært, når det er sådan - at hr. Thulesen Dahl siger, at Socialdemokratiet har startet diskussionen bagvendt.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-12-08:
Det er jo dejligt at stå i den situation, at man ikke kan beskylde Venstre for løftebrud.
Venstre har jo hele vejen igennem været tilhænger af, at vi skrottede kronen til fordel for EU's enhedsvaluta.
Så langt så godt.
Jeg vil bare gerne spørge fru Charlotte Antonsen om nogle af de argumenter, som Venstre bruger for at fremme afskaffelsen af kronen til fordel for EU's enhedsvaluta: Er det ikke rigtigt, at stort set alle argumenter for mange år tilbage ligeså godt kunne være brugt til at afskaffe den danske krone til fordel for D-marken og så slutte den sammen med den tyske D-mark?
Det andet, jeg gerne vil spørge fru Charlotte Antonsen om,
er: Kan fru Charlotte Antonsen bekræfte, at »ØMU'en« i Nordamerika faktisk fungerer på den måde, at Canada har valgt at have sin egen valuta?
Jacob Buksti (S), 1998-12-08:
Det synes jeg gerne jeg vil høre, for jeg mener ikke, jeg kender nogen af dem, men det kan godt være, jeg har overset det.
Og så synes jeg egentlig, at det var et noget fattigt svar, hr. Thulesen Dahl gav til hr. Ole M. Nielsen, for selv om hr. Thulesen Dahl åbenbart ikke mener, han kan gøre op, hvad det koster at stå udenfor, og samtidig altså åbenbart heller ikke engang vil have debatten om det, så kan hr. Thulesen Dahl da godt sådan forsøge at offentliggøre, hvor meget hr. Thulesen Dahl vil acceptere, at det i givet fald koster.
Det var sådan, jeg opfattede hr. Ole M. Nielsens spørgsmål.
Hvor stort et velfærdstab, hvis der er et, vil hr. Thulesen Dahl og Dansk Folkeparti acceptere, og hvad vil man så i øvrigt stille op med det?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-12-08:
Jeg vil også gerne spørge lidt til det dilemma, som fru Pernille Frahm jo helt berettiget nævner.
Man har vel en europæisk centralbank, som fungerer fuldstændig uafhængigt af det politiske system, og så drejer det sig altså ikke om, hvorvidt Danmark som land får indflydelse ved, at vi er med, eller mister indflydelse, fordi vi ikke er med.
sidder med ved et bord, men ikke at Danmark som et led i det repræsentative demokrati sidder med ved bordet.
Hvis det altså er sådan, at Venstre står fast på det, som Dansk Folkeparti meget håber Venstre står fast på, nemlig at Den Europæiske Centralbank skal fungere fri af politisk styring.
Og så spurgte jeg faktisk ikke om, om Venstre oprindeligt ville afskaffe kronen til fordel for D-marken.
Det ville være et fuldstændig mærkværdigt spørgsmål at stille.
Nej, det, jeg spurgte fru Charlotte Antonsen om, var
, om de argumenter, som fru Charlotte Antonsen bruger, når hun i dag siger, at det er helt nødvendigt, at Danmark opgiver kronen til fordel for euroen, ikke lige så godt kunne have været anvendt til at foreslå kronen afskaffet til fordel for D-marken i Danmark.
Det har noget at gøre med renteniveau, og det har noget at gøre med, om det koster.
Og hvis man ser på forholdet Danmark-Tyskland, så har det jo i årevis været sådan, at der har været et rentespænd imellem Danmark og Tyskland.