Svend Auken (S), 2001-04-05:
Der er noget, vi gør godt i vores affaldspolitik.
Men der er også noget, vi gør mindre godt, og jeg kan starte med det.
Som det er blevet påpeget af ordførerne her i dag, har vi endnu ikke fået afkoblet væksten i økonomien fra væksten i affaldsmængderne.
Der kan være nogle tilfældige udslag osv., men den underliggende tendens er alligevel, at når aktiviteten i samfundet stiger, stiger også affaldsmængderne. Jeg tror, det er et fælles ønske, hos de fleste af os i hvert fald, at vi skal afkoble, at vi skal bryde det bånd mellem økonomisk udvikling på den ene side og på den anden side vækst i affaldsmængder, og det har vi et også strategisk arbejde i gang om.
Jeg vedkender mig, at det problem har vi ikke løst endnu, men jeg synes, der tegner sig konturerne af en række ting, vi kan gøre meget bedre, navnlig i kraft af den produktorienterede miljøpolitik. Så er der noget, jeg synes, vi har gjort i hvert fald rimelig godt.
Vi har bevæget os i en sådan retning, at de dårligste måder at håndtere affald på bliver mindre og mindre brugt.
Efter vores opfattelse, og jeg tror også efter de fleste miljøfolks opfattelse, er den dårligste anvendelse af affald deponering, altså placering på en losseplads, og det er i øvrigt en opfattelse, den danske befolkning i høj grad deler.
Danskerne vil have så få lossepladser som overhovedet muligt, og de vil have, at vi sørger for, at der bliver deponeret så lidt som muligt.
Jeg synes, det i den sammenhæng er fantastisk flot, at vi er nede på 12 pct.
Kun 12 pct. af Danmarks samlede affaldsmængder ender på losseplads!
Der er EU-medlemslande, som vi ofte sammenligner os med, der ligger på 80-90 pct. deponeret affald, og vi er altså kommet ned på 12 pct.
Derfor er lossepladsproblemet selvfølgelig mindre i Danmark, end det er i andre lande, og når dertil lægges, at vi i kraft af vores godkendelsessystem har haft rimeligt styr på både placeringen og driften af lossepladser i Danmark, er dette lovforslag rimeligt ukontroversielt, og jeg skal sige tak til ordførerne for den meget venlige modtagelse af forslaget. Når det er sagt, synes jeg også, det er værd at understrege, at der også er forbedringer i forslaget.
Der er forbedringer med hensyn til, at vi kan få lukket nogle af de mindre hensigtsmæssige pladser, og at vi kan få en bedre drift og et bedre tilsyn med vore deponier i fremtiden,
samtidig med at der også på andre områder er tale om fremskridt og noget, som absolut vil hjælpe os i Danmark.
Undervejs har danske forhandlere været meget aktive og har sat deres tydelige fingeraftryk på direktivet.
Vi har prøvet at gøre det så miljømæssigt stærkt og administrativt smidigt som overhovedet muligt, og jeg synes, at vi et langt stykke ad vejen har haft en heldig hånd.
Jeg vil sige tak til Folketinget for den fine modtagelse, og jeg håber, at dette forslag kan få en rolig, men dog hurtig gang gennem udvalget.
Jeg tror, at der er nogle, der har haft kalenderforstyrrelser i forbindelse med udformningen af dette forslag.
Det er kun få måneder siden, vi tog stilling til netop de spørgsmål i forbindelse med arbejdet med finansloven for 2001.
Det er den ene kalendermæssige forstyrrelse. Den anden kalendermæssige forstyrrelse: Det er, som om forslagsstillerne tror, at valget til Folketinget allerede er udskrevet, selv om der jo næsten er l år, til vi skal have det efter valgloven.
Derfor kan det virke lidt overraskende, at man nu starter med valgkamplignende forslag. Der er to hovedelementer i dette forslag, dels et ønske om, at Folketinget skal have mere direkte indflydelse på anvendelsen af midlerne, dels et ønske om at reducere bevillingerne til at støtte projekter i Miljø- og Energiministeriet.
Men i øvrigt er det overhovedet ikke specificeret: Hvad er det for penge, hvad er det for ting, man vil reducere?
Man vil skære ned, man vil bringe til ophør, men hvad det er, man vil bringe til ophør, og i hvilket omfang man vil gøre det, har man ikke ulejliget sig med at fortælle.
Det kunne tænkes, at det er et lille forspil til nogle måske vanskelige overvejelser i de tre store borgerlige partier inden næste års finanslov; men hvorfor skal Folketinget inddrages i den formentlig smertefulde og bestemt ikke opløftende proces?
Forslagsstillerne fremstiller situationen sådan, at Folketinget ikke har nogen indflydelse på, hvordan tilskudsmidler på miljø- og energiområdet bliver anvendt.
Det er heldigvis langtfra tilfældet.
Folketinget fastlægger årligt på finansloven og Bevillingsnævnet på hovedkontoniveau, og alene inden for Miljø- og Energiministeriets område er der over 70 forskellige hovedkonti.
Langt de fleste tilskudsordninger i Miljø- og Energiministeriet bygger på en lov, som er vedtaget i Folketinget og indeholder nærmere regler for anvendelsen af midlerne.
Senest er bl.a. Den Grønne Fond blevet gennemgået, uden at det gav Rigsrevisionen anledning til at komme med bemærkninger til Den Grønne Fond.
Forslagsstillerne giver udtryk for, at bevillingsniveauet på tilskudsordningerne inden for Miljø- og Energiministeriet er for højt.
Jamen vær dog ærlige og sig, hvad det er, man ikke kan lide, og hvad det er, vi gør for meget ved.
Er det den produktorienterede miljøpolitik?
Er det bistand til Central- og Østeuropa, som vi i dag fejrer 10-året for, som er det mest fremgangsrige og perspektivrige, kongeriget har lavet, og som i øvrigt blev startet under den tidligere regering, og som har ført til 1.200 for næsten alles vedkommende vellykkede projekter? Er det dét?
Er det Den Grønne Fond?
Hvad er man imod?
Jeg er bestemt ikke enig i de tre borgerlige partiers valgoplæg på dette område, for de forskellige tilskudsordninger har til formål at understøtte Danmarks miljø- og energipolitik. En væsentlig reduktion af midlerne vil svække mulighederne for at nå vore målsætninger på de områder, og det er vi selvfølgelig imod.
Ligesom den øvrige befolkning er vi ikke tilhængere af at svække profilen på miljøområdet.
Hvis det er en mindre indsats for naturen og en mindre indsats for miljøet, man er optaget af, og hvis man ønsker mindre internationalt engagement, mindre samarbejde med den private sektor og mindre samarbejde om forsknings- og udviklingsområder, kan man i forbindelse med finansloven stille konkrete forslag, hvor man velunderbygget, konto for konto, understreger, hvad det er, man vil skære ned på, og hvor det er, man mener, at vi i Danmark gør for meget for det miljømæssige område.
I 2001 administrerer Miljø- og Energiministeriet en samlet tilskudsramme på 3 mia. kr. Heraf anvendes knap 1 mia. kr. til lovbundne tilskud, f.eks. elproduktionstilskuddet samt tilskud til dækning af CO2-afgift i visse virksomheder.
1,2 mia. kr. anvendes til international bistand, og de resterende 1,1 mia. kr. anvendes til de forskellige miljø- og energipolitiske tilskudsordninger i Danmark.
Der er ikke - sådan som forslagsstillerne hævder, helt i strid med kendsgerningerne og sandheden -
noget generelt afløbsproblem for tilskudsordningerne i Miljø- og Energiministeriet.
Der er for to konkrete ordninger, nemlig energibesparelser i erhvervsvirksomheder og vådområder i forbindelse med Vandmiljøplan II, afløbsproblemer i 2000.
Men vi sidder jo og forhandler om vandmiljøplanen i øjeblikket og er enige om, hvordan vi skal bruge pengene, så det kan ikke være på det område. Tværtimod har i hvert fald to af de tre store borgerlige partier været af den opfattelse, at der skulle sættes endnu flere penge af end dem, der sættes af på nuværende tidspunkt.
Det går altså i den stik modsatte retning af det, der her lægges op til.
Den anden ordning er tilbageførsel af pengene til erhvervslivet for CO2-midlerne, og jeg går ikke ud fra, at man vil snyde virksomhederne for de penge.
Men det er de to eneste områder, hvor der konkret i 2000 har været afløbsproblemer.
Der har været gode, saglige grunde til det på begge områder, og to af de forslagsstillende partier har selv været med til at presse på for, at der skulle yderligere midler til.
Så hvis man er ude på at vildlede befolkningen, tror jeg, det er klogt, at man prøver at starte med ikke at snyde sig selv.
Vi har mange alvorlige udfordringer på miljø- og energiområdet, og vi har da heldigvis et godt samarbejde her i Folketinget, selv om det selvfølgelig er rigtigt at måtte konstatere, at der mellem de tre store borgerlige partier og regeringspartierne og de partier, vi normalt samarbejder med, er en afgørende forskel.
Alligevel har vi et godt samarbejde
på en række områder, heldigvis for det.
Men vi har så sandelig også nogle meget store udfordringer foran os.
Jeg kan bare nævne klimaspørgsmålet, kemikalierne og vandmiljøet.
Det ville klæde Venstre og De Konservative, som i hvert fald offentligt siger, at de er optaget af vandmiljøet, af kemikalier, af klima osv., optaget af disse udfordringer, at man samlede sig om at være med til at løse disse problemer i stedet for en generelt formuleret kritik, der efterlader det, jeg er nødt til at sige ikkepositive indtryk, at man i virkeligheden er imod den aktive miljø- og naturpolitik, vi har ført i Danmark i de sidste årtier.
Det er et sporskifte, det er et skifte fra en aktiv, for ikke at bruge et af disse tidens frygtelige udtryk, proaktiv miljøpolitik til at være halehæng til det, vi er nødt til at gøre af hensyn til det internationale samarbejde, som vi er enige om at være med i.
Hvis det er det, der er formålet, skal man sige det tydeligt.
Normalt vil man jo altid, hvis folk har haft ulejlighed med at udarbejde et forslag - den kan ikke have været stor i dette tilfælde - sige tak for den indsats, de har ydet.
Men jeg er nødt til at sige, at kvaliteten af dette forslag er simpelt hen for ringe, selv for en valgkamp på et lavt niveau.