runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jørn Dohrmann (DF), 2006-05-30:
Hr. Torben Hansen kan lede lang tid efter de konkrete eksempler, for det, jeg vil sige, er jo, at når man pålægger landmænd restriktioner ud over, hvad de har i dag, medfører det en økonomisk belastning for den enkelte landmand.
Der er det bare sådan, at når man siger, man gerne vil have ti parker med yderligere restriktioner i forhold til, hvad vi kender i dag, så koster det penge, og derfor må jeg da bare spørge hr. Torben Hansen: Hvor mange penge ønsker Socialdemokratiet at bruge på nationalparker?
Så kan man jo gøre regnskabet op baglæns og spørge, hvor mange der så egentlig er råd til at etablere, men det ønsker hr. Torben Hansen og Socialdemokratiet jo overhovedet ikke at gå ind på.
Hvis det er, man vil fremføre et beløb, er det sikkert et beløb, som ikke er særlig realistisk, fordi man ikke har taget alle beregninger med.
Derfor vil jeg bare sige, at hvis man ønsker at begrænse landbrugets og industriens muligheder for at etablere sig, videreføre deres virksomhed, så mener vi i hvert fald i Dansk Folkeparti, at det også skal medføre en erstatning, og derfor er det jo spændende at høre fra Socialdemokratiet, hvor meget de har afsat i deres plan for at kunne gennemføre den erstatning.
Torben Hansen (S), 2006-05-30:
Det er ganske fantastisk.
Man får jo skudt nogle motiver i skoene, som man aldrig nogen sinde har haft.
Hr. Dohrmann har en meget særegen måde at debattere på.
Men jeg vil gerne gøre opmærksom på, at jeg i min ordførertale bakkede op om den nationale følgegruppe.
Af de fire anbefalinger, der er kommet derfra, tror jeg, at de tre af dem helt specifikt kører på, at der ikke er tale om erstatningsfri regulering.
Det tror jeg at hr. Dohrmann vil bekræfte er rigtigt.
Så jeg har ikke på noget som helst tidspunkt sat spørgsmålstegn ved, om der skal udløses erstatning i tilfælde af restriktioner.
Men jeg mangler stadig væk svar på mit første spørgsmål.
Der bliver henvist til en tidligere ordfører og alt muligt andet.
Hvor kan hr. Dohrmann, efter at han er gået op på talerstolen og straks går til makronerne, i min tale pege på tre steder, hvor jeg stiller krav ud over dem, der er nævnt i den nationale følgegruppes rapport?
Jeg mangler stadig væk eksemplerne.
De kom ikke første gang, men jeg vil gerne give hr. Dohrmann chancen igen.
Jeg kunne forstå på hr. Dohrmanns indledning, at min ellers meget, synes jeg selv, afdæmpede indledning nærmest har bragt hr. Dohrmann i affekt.
Det er jo i sig selv imponerende.
Men jeg kunne så også forstå på den måde, hr. Dohrmann udlagde teksten for mig, at der ingen begrænsninger var i de krav, jeg ønskede at stille til dem, der bor i nationalparken.
Kan hr. Jørn Dohrmann på baggrund af min tale nævne tre eksempler, hvor jeg i de krav gik længere end det, der ligger i den fælles indstilling fra den nationale følgegruppe?
Hvis hr. Dohrmann ikke kan det, så var det endnu en gang bare et eller andet forsøg på at lukke luft ud, fordi der reelt ikke er noget at komme efter.
Torben Hansen (S), 2006-05-30:
Det er jo en diskussion, hvor der ikke er nogen, der kender udgangspunktet.
Jo, udgangspunktet er selvfølgelig nul, og alle er nok enige om, at det bliver nok lige i underkanten at forsøge at sælge den historie med nul.
Jeg vil slet ikke gå ind i, hvad der er rimeligt, og hvad der ikke er rimeligt.
Jeg kan bare konstatere, at der har været et kæmpe arbejde ude lokalt, der er en national følgegruppe, og der kommer høringssvar ind nu, hvor folk siger: Nu skal I ikke gå hen og bliver for uambitiøse med antallet.
Og det synes jeg vi skal forholde os til.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2006-05-30:
Det var lige præcis det der med en, to, måske tre, som jeg vil ind på.
Altså, det er jo klart, at en, to, måske tre ikke kan beskrives som mange, men det kan beskrives som flere end dem, vi har i dag, kan man jo sige, og dermed også en begyndelse på det begreb, som hedder nationalparker.
Nationalparker på dansk er jo ikke det samme som nationalparker i Sverige eller i USA eller andre steder.
Det er jo et særligt begreb, som vi indfører og dermed noget, vi skal gøre nogle erfaringer med.
Er det ikke rimeligt at starte med nogle få, som så kan blive til flere hen ad vejen?
Torben Hansen (S), 2006-05-30:
Det er jo en lidt underlig diskussion, altså, hvad der er højest, Rundetårn eller et tordenskrald, for hvad er få i den her forbindelse?
Hvis man kigger ud over landets grænser, vil man sige, at fire er få, eller at fem er få.
Når vi kigger herhjemme, vil man sige: Uha, det er rigtig mange.
Jeg tror bare, det er vigtigt, når man kigger på de høringssvar, der er, og også, når man ser på det momentum, der rent faktisk er ude lokalt, at vi er klar over, at der er nogle, der nu har været i gang med en proces i 3 år og lige nu går og venter på, at der også herinde bliver truffet nogle beslutninger.
Hvis der er for mange af dem, der får en spand koldt vand i hovedet, risikerer vi jo, at det lokale engagement i nogle af de områder, som vi rent faktisk gerne – forhåbentlig alle sammen – vil være med til at prioritere, er skudt i stykker i mange år ud i fremtiden.
Selvfølgelig er det ikke realistisk, at vi skal have alle sammen med, og der er nogle, der er faldet fra og alt muligt andet.
Men jeg har bemærket, at ministeren har sagt en, to, måske tre, og jeg har også bemærket, at den nationale følgegruppe med Agerskov og Wilhjelm i spidsen straks forhøjede det til i hvert fald fire, så mon ikke vi kan finde en løsning et eller andet sted?
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2006-05-30:
Heroiske beslutninger, ja, men jeg synes, det lød, som om Socialdemokratiet er inde på det helt rigtige spor, og at det bliver muligt at få en fælles opbakning bag det lovforslag, som skal fremsættes til efteråret
Der er dog ét punkt: heroiske beslutninger, mange parker, store budgetter – der tror jeg måske, at der kan ligge en vis prioritering i, hvad vi vælger.
Det er det ene.
Det andet er, at man jo kunne tænke sig, at vi, når nationalparker ikke har været afprøvet i Danmark før, så startede med nogle få for at få nogle erfaringer og derefter fik flere.
Hvordan forholder ordføreren sig til det?
Johs. Poulsen (RV), 2006-05-30:
Jeg har bemærket, at den konservative ordfører, hr. Christian Wedell-Neergaard, ikke har ønsket at tage ordet i debatten, og det forstår jeg sådan set godt, for da sagen sidst var på Folketingets dagsorden, sagde hr. Christian Wedell-Neergaard jo meget, meget klart fra Folketingets talerstol, at det, vi har behov for at få gennemført her og nu på nævnsområdet, er det, der er nødvendigt af hensyn til kommunalreformen.
Vi har taget hr. Christian Wedell-Neergaard på ordet og stillet ændringsforslag, der sikrer, at det, der er nødvendigt af hensyn til kommunalreformen, kan gennemføres, mens den resterende del kan afvente en mere grundlæggende debat til efteråret.
Det synes jeg rent faktisk hr. Christian Wedell-Neergaard burde kommentere, for da sagen sidst var på Folketingets dagsorden, sagde han jo meget klart, at det, der er brug for, er ændringerne i forbindelse med kommunalreformen – underforstået: Ikke andet.
Hvorfor skal alt det andet nu pludselig med, hvis forklaringen ikke bare er den, som flere også har været inde på i bemærkningerne til Dansk Folkepartis ordfører, nemlig at det udelukkende er Venstre, som har fået sin vilje på nuværende tidspunkt?
Hermed sluttede forhandlingen.
Afstemning
Ændringsforslag nr. 7 forkastedes, idet 45 stemte for, 60 imod.
Ændringsforslag nr. 8-16 og 6 forkastedes uden afstemning.
Lovforslaget overgik derefter til tredje behandling.
Jørn Dohrmann (DF), 2006-05-30:
Det er sådan, at alle, der har fulgt debatten her, udmærket godt ved, at hr. Torben Hansen ikke hele tiden har været ordfører på området nationalparker.
Derfor ved vi også godt, hvad der er sagt i de sager her om, hvad det er, der skal ske af begrænsninger på hele nationalparkområdet, hvad det er, man har udtalt at man gerne vil have der skal lægges ind i nationalparkerne.
Derfor er det en logisk konsekvens, at hvis man pålægger nogle begrænsninger på området her omkring landbrug og den slags ting – det var det, hr. Torben Hansen selv var inde på i sin ordførertale måtte medføre nogle restriktioner – er det jo klart, at så kan landbruget ikke udvikle sig, som det har gjort til i dag.
Der er en begrænsning, og det har en konsekvens.
Der er det bare, jeg siger, at hvis man vælger den løsning, må man også været parat til at betale sig fra det.
Der kan man ikke bare køre på frihjul og sige, at det er gratis i forhold til den enkelte landmand.
Johs. Poulsen (RV), 2006-05-30:
Det er der helt grundlæggende brug for at der gøres endnu mere for, end der er blevet gjort i en årrække.
Egentlig synes jeg, at det ville være befriende for debatten, at man ikke hver eneste gang, man debatterer de her ting, skal stå og diskutere, om tallene nu var lidt større eller lidt mindre under den nuværende regering i forhold til den forrige regering og frem og tilbage og op og ned ad stolper en gang til.
Vi må jo konstatere, at hvor vi måske for nogle årtier tilbage var i en situation, hvor det var lettere at skaffe sig en førerposition i feltet, så bliver der nok mere trængsel i de kommende år om at ligge i spidsen.
Hvis man skal male det sådan lidt sort op, kan man måske sige, at det i global sammenhæng er positivt.
For man kan måske sige, at den dag, det for alvor går op for USA, hvor der jo er gang i en spæd diskussion i øjeblikket, at man i langt højere grad skal satse på vedvarende energi og udviklingen af teknologier osv. inden for det her område, så kan vi meget hurtigt blive overhalet – tror jeg – i det her land, hvis ikke vi hele tiden er helt fremme i forreste række med hensyn til at skabe løsninger.
Derfor er vi fra radikal side helt grundlæggende positive over for det, som vi læser som formålet med beslutningsforslaget, fordi det jo handler om endnu en gang at sætte fokus på, at der er mere at hente, end vi gør i øjeblikket.
Man kan glæde sig, alt efter hvem man er, over de tal, der afsættes, over det, der bruges, og det, der eksporteres for i værdier i øjeblikket, men der er ingen tvivl om, at vi kan gøre det bedre.
Vores afsæt i forhold til forslaget må så være, at selv om vi grundlæggende er positive over for intentionen og det, der er formålet med det, er vi dog også af den opfattelse, og det har ministeren jo også været inde på i sin indledning, at vi i øjeblikket er inde i en række forhandlinger, som vi i al fald håber kan ende med, at vi finder nogle løsninger, som betyder, at det fortsat kan gå fremad på den rigtige måde.
Vi må konstatere, at kvotesalg muligvis er en lidt usikker kilde at finansiere sin vedvarende energi fra, da priserne jo i øjeblikket er stærkt faldende, og da der er usikkerhed om, hvad grundlaget i givet fald vil være fremover.
Derfor mener vi, at man ved finansieringen af den her del også må se på andre ting analogt med det, som også den socialdemokratiske ordfører var inde på.
Derfor kan vi ikke give en ubetinget tilslutning til forslaget her og nu, men vi siger som sagt ja til de bagvedliggende intentioner, og vi går ind i de forhandlinger, som føres i øjeblikket, med henblik på at vi forhåbentlig kan nå rigtig langt der.
Og der vil det så vise sig, om de smukke ord både fra regeringspartiernes ordførere og fra ministeren kan leve op til den virkelighed, vi skal komme ud ad døren med til den tid.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2006-05-30:
Det er jeg ikke enig i.
Jeg er også enig i, at der er behov for at fortsætte udviklingen, og derfor er jeg glad for, at der er de her demonstrationsprojekter undervejs, og at staten i hvert fald bidrager til, at der foregår en fortsat udvikling på det her felt.
Vi skulle jo gerne fortsat kunne præsentere Danmark som et foregangsland på området vedvarende energi.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2006-05-30:
Det er fair nok.
Jeg forstod, at hr. Christian Wedell-Neergaard faktisk sagde ja til, at det ikke passer, at staten bruger så mange penge.
Jeg synes, det her er vigtigt, for jeg synes ikke, vi skal gå og sprede forkerte informationer om det.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2006-05-30:
Man kan sige, at der bruges 350 mio. kr. på forskning og udvikling på det her område, og en del af det er jo statslige kroner.
Så man kan sige, at det samlede billede altså er, at der bruges de 350 mio. kr., som jeg gør opmærksom på.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2006-05-30:
Nu gentog hr. Christian Wedell-Neergaard, at staten afsætter 350 mio. kr. til energiforskning om året, og så vil jeg gerne vide, hvordan hr. Christian Wedell-Neergaard er kommet frem til det tal, for det tal kender jeg ikke.
Der afsættes, ja, men staten gør det ikke, det er faktisk forbrugeren, der betaler det meste af det.
Men jeg vil godt høre, hvordan hr. Christian Wedell-Neergaard er kommet frem til regnestykket.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2006-05-30:
Jeg har lige fået oplyst, at det sidste møde med miljøministeren her senere er blevet aflyst, og af hensyn til det fremskredne tidspunkt synes jeg egentlig, det er fornuftigt.
Jeg vil gerne starte med at afvise forslaget på den måde, at vi naturligvis gerne arbejder videre med Danmark som foregangsland med hensyn til vedvarende energi, men det finansieringsforslag, der er lagt op til, kan vi ikke medvirke til.
Det at tage fra CO2-kvoterne og overføre det til en særlig pulje, som skal gå til bl.a. vedvarende energi, kan vi ikke støtte.
Udviklingen af vedvarende energi skal foregå omkostningseffektivt og i høj grad på markedsvilkår, men vi er enige i, at forskning, udvikling og demonstration er en del af det at komme videre på det her felt, og at der er behov for nye initiativer.
Derfor er vi også glade for initiativet med havvindmøller, at der etableres to havvindmølleparker på i alt 400 MW, som kan være med til at være demonstrationsprojekter på de her områder.
Der er ingen tvivl om, at de stigende oliepriser og dermed stigende omkostninger til energiproduktion er medvirkende til, at der skal findes alternativer, og når der samtidig er stigende priser på CO2-kvoterne, i hvert fald de kvoter, som vedrører 2008-2012, ja, så må virksomhederne jo også se på en samlet optimering på energiområdet.
Det viser jo også, at energi og miljø hænger meget nøje sammen.
Staten har samlet afsat 350 mio. kr. om året, som bruges til forskning og udvikling, og derudover er der nu afsat en pulje på 200 mio. kr. med 50 mio. kr. om året til udvikling af det såkaldte andengenerationsbioætanol.
Og det er jo faktisk en succeshistorie, forstået på den måde, at Statoil allerede nu og i dag har introduceret salg af benzin iblandet bioætanol på markedsvilkår, og at vi så med andengenerationsbioætanol vil kunne producere bioætanol til konkurrencedygtige priser, hvilket kan bidrage til, at også transporten bliver mindre CO2-belastende.
Det er sådan med bortauktionering af kvoter, at man kan bortauktionere 5 pct. i 2005-2008 og 10 pct. i 2008-2012, men der er jo i og for sig ikke nogen, der siger, at man i den kvoteallokeringsplan, som vi snart vil modtage, behøver at gå helt til grænsen på de 10 pct. Man udnyttede den sidst fuldt ud, og man kan så drøfte, om man skal udnytte den denne gang.
Regeringen vil snart offentliggøre, hvordan man vil allokere kvoterne, og hvordan man vil håndtere det.
Men det må vi se på, foreløbig afviser vi i hvert fald dette beslutningsforslag.
Eyvind Vesselbo (V), 2006-05-30:
Venstre har det ligesom SF: Vi vil gerne sætte fokus på, hvordan vi kan styrke og fastholde Danmarks muligheder for at være teknologisk førende inden for vedvarende energi og øget energieffektivitet.
Danmark er i dag blandt de lande, der har den største andel af vedvarende energi i vores energiforsyning.
Over 20 pct. af vores anlægsproduktion er baseret på vedvarende energi, og når det gælder energibesparelser, er vi helt i toppen af den europæiske superliga.
Siden først i 1970’erne har vi trods en økonomisk vækst på mere end 50 pct. været i stand til at fastholde et uændret energiforbrug – ja, det er endda sådan, at vi kan smykke os med titlen som verdensmester i energieffektivitet.
Alligevel har vi ambitioner om at gøre det endnu mere effektivt, og med den netop indgåede energiaftale sætter vi ekstra turbo på energispareindsatsen i de kommende år.
Det er jo en aftale, som også SF, som har fremsat forslaget her, er med i.
SF foreslår, at statens indtægter i forbindelse med salg af CO2-kvoter øremærkes til udvikling af teknologier og systemer inden for områderne vedvarende energi og øget energieffektivitet.
Med de bemærkninger må Venstre afvise beslutningsforslaget fra SF.
Torben Hansen (S), 2006-05-30:
Det er meget muligt, at ministeren ikke synes, Jørgen Mads Clausen har ret, men Jørgen Mads Clausen har i hvert fald en både virksomhedsmæssig og kommerciel baggrund, der gør, at han kan udtale sig med stor autoritet på dette område, og det kunne jo være, ministeren måske skulle lytte til noget af det.
Vi havde fuldstændig den samme diskussion om biobrændsel, hvor den samme minister langt hen ad vejen var født i trillebørens tegn og skulle løftes og skubbes hele vejen, som vi sagde.
Det ville være helt ulykkeligt, hvis det samme skulle ske her, for så kan ministeren jo ikke sige i de kommende forhandlinger, at det jo kan være, at nogle af dem, der rent faktisk har fingeren på pulsen, har ret.
Hr. Torben Hansen forsøger at fortælle den undrende befolkning, at vi er på vej væk fra hinanden, men det er altså ikke mit indtryk efter de diskussioner og de forhandlinger, vi har haft.
Jeg synes, vi har haft seriøse, gode og konstruktive forhandlinger, som vi endda har aftalt at fortsætte.
Vi når vist en runde til inden sommerferien, og vi har en idé om, at vi kan nærme os en afslutning ikke så langt på den anden side af sommerferien, så jeg har svært ved at få det til at lyde, som om vi er på kollisionskurs, bortset fra at hr. Torben Hansen synes, det er morsomt.
Men det synes jeg sådan set ikke, for vi er faktisk godt på vej sammen.
Den taldiskussion kan jo lynhurtigt gå hen og blive uinteressant, men jeg synes lige, jeg af hensyn til de tålmodige lyttere, der stadig væk er her, må tage den op.
Ministeren sagde, at det er 350 mio. kr. fra det offentlige, men det er det altså ikke.
125-130 mio. kr. af dem er sådan set betalt af elforbrugerne via deres regning, altså det der hedder PSO, så jeg synes, det er at smykke sig med lånte fjer, hvis regeringen tager dem med som regeringens bidrag til forskningsindsatsen.
I Politiken den 19. maj var der et interview med Danfoss’ topchef, Jørgen Mads Clausen.
Han efterlyste bl.a. langt mere risikovillighed fra regeringens side til at investere i vedvarende energiformer og sagde direkte: Hvis regeringen ikke begynder at putte flere penge i nye energiprojekter, kan vi lige så godt glemme drømmen om det næste vindmølleeventyr.
Gør det slet ikke indtryk på ministeren, at vægtige erhvervsfolk siger, at hvis det er sådan, at vi fortsat skal opnå noget inden for dette område, skal vi altså satse anderledes massivt, end vi gør i dag?
Og er det noget, som ministeren vil tage med, når vi har forhandlinger om energistrategi, og medvirke til, at netop forskning, udvikling og demonstration får det løft, som alle gerne vil have?
Men det betyder ikke, at jeg synes, han har ret.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2006-05-30:
De 200 mio. kr. er jo fordelt over 4 år, altså 50 mio. kr. om året.
Hvis vi lægger dem oven i de nuværende 350 mio. kr., får vi 400 mio. kr. om året, og er det virkelig det ambitionsniveau, ministeren mener skal gøre os til den førende nation på energiteknologiområdet?
Det synes jeg faktisk er ret interessant at få belyst, for det er jo væsentlig mindre end det, vi brugte for nogle år siden.
Vi har en eksport af energiteknologi inklusive vindmøller og det, der med et moderne dansk udtryk hedder energy savings, som fru Anne Grete Holmsgaard erkender er overordentlig stor, nemlig omkring 39 mia. kr. i 2005.
Det er jo i virkeligheden et fantastisk stort tal, og jeg har sagt, at jeg ikke vil være spor forundret, hvis det om 2 år er 50 mia. kr. og dermed på størrelse med den samlede landbrugseksport.
Jørn Dohrmann (DF), 2006-05-30:
Jeg vil sige, at det altså er lidt komisk at skulle stå her og forsvare, hvad hele udvalget egentlig har udtalt, nemlig at udvalget finder behov for at overveje, hvordan klagesystemet på miljøområdet kan tilrettelægges.
Hele udvalget er enig om, at det kan overvejes, hvordan og hvorledes man vil gøre det.
Der er bare det, at der måske er nogle, der er lidt sure over, at de ikke får deres forslag igennem på nuværende tidspunkt.
Eksperterne fortæller jo bare, hvilke betænkeligheder de har, og efterfølgende er det så op til os som politikere at beslutte, om der skal ske nogen ændringer.
Torben Hansen (S), 2006-05-30:
En sådan sen tirsdag aften kunne man til nød acceptere hr. Jørn Dohrmanns forklaring om, at det er nødvendigt at gennemføre det her, hvis det var sådan, at folkemasserne stod udenfor og buldrede på døren for at få gennemført ændringerne, men det korte af det lange er, at de eneste, der har argumenteret for at få gennemført ændringer af Naturklagenævnets sammensætning, er Venstre.
Hele sagen er jo sådan set opstået internt i Venstre, fordi man rent faktisk vil sikre med lovændringerne, at alle Folketingets partier ikke længere er repræsenteret i Naturklagenævnet.
Hvis man stemmer for lovforslagets endelige vedtagelse og forinden har stemt imod vores ændringsforslag, er man med til at sikre, at den brede folkelige forankring, der også er til stede, når der er tale om skønssager, forsvinder, fordi det store regeringsparti vil sætte sig på det hele.
Det er rent faktisk det, der har været bevæggrunden for hele sagen, det er ikke et stort folkeligt krav, og derfor forstår jeg ikke, hvorfor ændringerne ikke kan udsættes.
Jørn Dohrmann (DF), 2006-05-30:
For ikke at trække debatten i langdrag her i de sene timer vil jeg bare sige til hr. Torben Hansen, at jeg ikke kan se nogen forskel.
Vi gennemfører noget nu, og det kan laves om senere, hvis det skulle vise sig på høringen, at det er ulogisk, men vi mener bare, det er logisk at ændre den politiske sammensætning af udvalget her og nu, og det har vi lagt til grund for, at vi ændrer loven.
Vi har også lagt til grund, at hvis det er sådan, at der er så store problemer, som nogle har påpeget, er det da godt at få høringen.
Vi vil gerne have den, så lad os afholde den og så se, om der efterfølgende kan samles et politisk flertal for, at der skal ske flere ændringer.
Det tror jeg ikke rent umiddelbart vil ske, men det skal ikke være sådan, at der er nogen, der er i tvivl, når vi starter det nye folketingsår, og derfor er vi glade for, at høringen bliver afholdt.
Men det er ikke vores udgangspunkt, at vi vil starte med at sige, at der absolut skal ske lovændringer til den tid.
Bertel Haarder (V), 2006-05-30:
Vi har respekt for, at nogle frie skoler af principielle grunde er modstandere af prøver og eksamener.
Især friskolerne har historiske rødder i den kamp imod eksamensvæsenet, som blev ført i slutningen af 1800-tallet.
Mange af os er børn af den kamp.
Vi har respekt for, at man kan have principielle indvendinger imod det, hvad enten det nu er friskoler, Rudolf Steiner-skoler, eller hvad det kan være.
Så har vi også respekt for, at der traditionelt har været undervist ikke mindst på nogle friskoler, vel på nogle kristne friskoler og lilleskoler, på en anden måde i faget kristendomskundskab.
Derfor har vi åbnet en stor ventil for faget kristendomskundskab.
Når det gælder historie, har vi også åbnet for en ventil.
Men da vi nu i den grad styrker faget historie i folkeskolen, både læseplansmæssigt og timemæssigt, og da de frie skoler jo på et tidspunkt får penge, der svarer til styrkelsen i folkeskolen, synes vi også, det er rimeligt, at hvis man fravælger prøven, skal man have et særligt tilsyn.
Det synes vi er ganske rimeligt, det er jo vigtigt, at børnene lærer historie.
Hermed sluttede forhandlingen.
Ændringsforslag nr. 1 og 2 vedtoges uden afstemning.
Lovforslaget overgik derefter til tredje behandling.