Lisbeth L. Petersen (V), 2004-06-03:
I forbindelse med denne debat ved folketingsårets slutning er der flere punkter, som vedrører Færøerne og færøske forhold, som jeg vil kommentere i mit indlæg.
Ifølge gruppens pjece har de et fælles mål, nemlig at arbejde
for Færøernes og Grønlands selvstændighed, men det lyder i dag, som om hr. Høgni Hoydal har glemt, at der ikke længere er flertal på Færøerne for hans selvstændighedsplaner.
Som repræsentant for Sambandspartiet har jeg ikke noget imod at arbejde for det, som kan være til gavn for Grønlands og Færøernes fremtid, men i spørgsmålet om selvstændighed skilles vore veje.
Vi er ikke enige om, hvor grænsen skal gå.
Sambandspartiet går ind for et selvstyrende samfund i det danske rige, og det vil altså sige, at vi holder fast ved rigsfællesskabet.
Vi har den holdning, at inden for rigsfællesskabet kan man godt forhandle sig frem til og opnå selvstændighed, men det er ikke den samme form for selvstændighed og løsrivelse, som Den Nordatlantiske Gruppe har i sit program.
Nu er det ikke min opgave i detaljer at fortælle, hvordan Den Nordatlantiske Gruppe arbejder, for det gør de meget bedre selv,
men jeg nævner dette, da der netop er to aktuelle punkter, som jeg vil komme ind på i denne forbindelse, og som jeg betragter som meget vigtige.
Det første, jeg vil nævne - det har jeg også omtalt tidligere - er gruppens bebudede forslag om en sammenlægning af 21-mands-udvalget vedrørende Færøerne og Udvalget vedrørende Grønlandske Forhold.
Med al respekt for Grønland og den grønlandske befolkning, og netop derfor og selvfølgelig med respekt for mit eget folk, kan jeg ikke drømme om at gå med til en sådan løsning.
Det må helt afgjort være de grønlandske henholdsvis færøske myndigheder og de respektive folk, der forhandler ud fra egne ønsker og behov, men et konstruktivt samarbejde er selvfølgelig absolut af stor værdi i kraft af vores fælles beliggenhed i det vestnordiske område og inden for rigsfællesskabet.
Det næste og meget aktuelle emne er Danmarks økonomiske tilskud til Grønland og Færøerne.
Det, som netop i disse dage er et hedt debatemne på Færøerne og i de færøske medier,
Indlæggets overskrift var »Hovedet på blokken«, og det drejede sig om økonomien i rigsfællesskabet.
Efter dette indlæg at dømme har man på Færøerne ikke brug for økonomisk hjælp, tværtimod er det skadeligt og en årsag til en overophedet økonomi - med andre ord: Formanden for Færøernes Økonomiske Råd fortalte på konferencen i Fællessalen her på Christiansborg
, at de rettigheder, vi som danske statsborgere har efter aftale og som følge af forhandlinger, i dette tilfælde det økonomiske tilskud, har vi færinger misbrugt.
Det er der naturligvis kommet
reaktioner på fra både danske økonomer og danske politikere, som ud fra disse oplysninger mener, at det er på tide at gøre nogle ændringer.
Det omtalte indlæg passer fint til netop den linje, som den mest yderliggående del af det forrige landsstyre fulgte, nemlig en retfærdiggørelse af løsrivelseskampen, hvor alle midler blev brugt for at påvise det negative ved rigsfællesskabet.
I Sambandspartiet er vi selvfølgelig helt og aldeles uenige i det, og det er heller ikke det nye landsstyres holdning.
Ellers ville vi i Sambandspartiet ikke have været med i det nye landsstyre, men det er vi, og Færøernes finansminister kommer fra Sambandspartiet.
I rigsfællesskabet har vi rettigheder, som vi både kan og skal bruge på en forsvarlig måde, men ikke misbruge.
Derfor skal man i de kommende forhandlinger mellem Danmark og Færøerne, som forhåbentlig vil foregå i større tillid mellem parterne, nu da vi har fået et nyt landsstyre, se på disse spørgsmål ud fra realiteterne og de faktiske forhold, når tilskudsordningen skal drøftes, for det er og bliver et forhandlingsspørgsmål. Den nuværende bloktilskudsordning afløste i 1988 en refusionsordning, som var beregnet ud fra aktiviteterne på velfærdsområderne, dvs. social-, sundheds- og undervisningsvæsenet.
Undervisningsområdet overtog vi for 2 år siden, og som en følge heraf blev bloktilskuddet nedskåret fra 982 mio. kr. til 615 mio. kr. årligt.
Det er en nedskæring, som har skaffet os talrige problemer.
Landskassens budget hænger ikke sammen, og i indeværende år må vi leve med et underskud på finansloven for første gang i flere år. For at vende tilbage til den omtalte konference om økonomien i rigsfællesskabet må vi endnu en gang konstatere, at nogle udtalelser om bloktilskuddets økonomiske konsekvenser endnu en gang har sat en debat i gang om dette tilskuds indvirkning på den færøske økonomi.
Tingene blev fremstillet meget, meget negativt i det omtalte indlæg, men jeg vil gerne gøre Folketingets medlemmer opmærksom på, at flere signaler peger på en alt andet end overophedet færøsk økonomi.
F.eks. er huspriserne i Tórshavn stabile, mens huspriserne på resten af øerne er faldende.
Arbejdsløsheden på Færøerne stiger hurtigt.
Udbetalingerne af almindelig arbejdsløshedsunderstøttelse er steget mere end 50 pct. i forhold til sidste år, og udbetalingerne af arbejdsløshedsunderstøttelse fra den særlige ordning, som omfatter dem, der arbejder i fiskeindustrien, er steget næsten 100 pct. Det færøske opdrætserhverv er i stor økonomisk krise, og bidraget til den færøske økonomi fra dette betydningsfulde erhverv med mange ansatte falder drastisk.
Lakseopdrættet skulle være et alternativ til fiskerierhvervet, men den færøske fiskeindustri klarer sig generelt dårligt i disse dage, og dele af fiskerflådens eksistens er direkte truet, så efter min opfattelse udgør bloktilskuddet en stabil del af en meget varierende økonomi.
Det, jeg vil understrege med disse ord, er, at spørgsmålet om det økonomiske tilskud absolut ikke er så enkelt, da der er tale om et meget sårbart samfund med kun ét hovederhverv, nemlig fiskerierhvervet.
Jeg håber og tror, at der vil være forståelse for denne realitet fra dansk side.
Et andet emne, som i disse dage optager sindene på Færøerne, er regeringens forsvarsoplæg »En verden i forandring - et forsvar i forandring«.
I oplægget står der bl.a., at den grønlandske kommando og den færøske kommando fortsætter som selvstændige myndigheder, som tilpasses den aktuelle udvikling i forsvarets opgavekompleks i Nordatlanten, og at det overvejes i samarbejde med NATO og med inddragelse af Færøernes landsstyre at nedlægge radarstationen og flåderadioen på Færøerne.
Jeg har i marts måned stillet forsvarsministeren det spørgsmål, om han kunne forsikre, at såfremt NATO var imod nedlæggelse af radarstationen og flåderadioen på Færøerne, ville han ikke foretage sig yderligere i sagen.
Forsvarsministeren har svaret, at der var tale om overvejelser, og at det var vigtigt at få tilvejebragt et solidt beslutningsgrundlag før den endelige afgørelse, men ministeren kunne selvfølgelig ikke give nogen garanti på forhånd, da spørgsmålet skulle forhandles med de øvrige partier.
Af forsvarsministerens svar fremgår det også, at overvejelserne vil ske i samarbejde med NATO og med inddragelse af Færøernes landsstyre, og jeg har tillid til, at den nye forsvarsminister også holder fast ved dette. Afslutningsvis vil jeg nævne et andet aktuelt emne, som vi ikke er alene om at diskutere.
Det drejer sig om EU og den nye forfatningstraktat.
Færøerne er, som de fleste nok ved, ikke medlem af EU, og det er efter eget ønske.
Jeg kan imidlertid oplyse, at der nu er stemning for en mere åben og bred debat om en eventuel kommende tilknytning til EU, og det er vi selvfølgelig glade for i Sambandspartiet.
Vi har ønsket denne debat i mange år, vi har stået alene, men nu slås det færøske samfund dagligt med eksportproblemer i forbindelse med vores adgang til EU-markedet.
Det, som især optager sindene i øjeblikket, er de fællesområder, Færøerne og Danmark stadig har, og som Danmark administrerer, nemlig udenrigs- og forsvarsområderne.
Hvad vil der ske på disse områder?
Endnu er forfatningstraktaten ikke vedtaget, og der er flere uløste spørgsmål, men for os, som er i rigsfællesskabet, er det et spørgsmål, som kan påvirke vores fremtid.
Jeg håber at de danske myndigheder forstår vores situation, og at dette ikke vil skade vores samarbejde og fællesskab i fremtiden, og i den forbindelse vil jeg takke for den del af statsministerens tale, hvor statsministeren nævnte forhandlingsprocessen med USA om Thule Air Base som model for, hvordan Grønland og Færøerne kan inddrages i udenrigs- og sikkerhedspolitikken, når emner af særlig betydning for de to rigsdele er på dagsordenen.