runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lars Løkke Rasmussen (V), 2002-12-04:
Nu mestrer jeg ikke disciplinen polemik på noget særlig højt niveau.
Så det var ikke et polemisk indlæg, jeg holdt.
Det var et logisk indlæg, jeg holdt.
Hvad er det, man vil opnå med lovgivningen?
Og hvis man kerer sig om, at folketingsmedlemmer skal have tid til at være folketingsmedlemmer og derfor ikke kan være borgmestre samtidig, må man jo forfølge det logisk.
Hvis det er det modsatte, der gør sig gældende, nemlig at det er et problem, at borgmestrene ikke kan passe deres borgmesterjob, fordi de samtidig skal være i Folketingssalen, så er det vel lige så stort et problem, at en borgmester er næstformand for Kommunernes Landsforening eller bestyrelsesformand for KommuneKredit, Kommunedata, Kommunernes Revision eller alt muligt andet, der også tager tid.
Det er da logik.
Må jeg så ikke sige til spørgsmålet om dobbeltmandater i relation til folketingsarbejdet og Europa-Parlamentet, at der jo altså er den meget store forskel, at Europa-Parlamentets væsentligste aktiviteter udfolder sig i henholdsvis Bruxelles og Strasbourg, som er lokaliseret et stykke væk fra de danske kommuner, hvorimod afstanden mellem alle danske kommuner og dette parlament jo i det forhold er ganske beskeden.
Men hovedpointen er altså, at hvis man vil være respektfuld over for vælgerne, skal man vel lade vælgerne bestemme det. Jeg tror ikke, at folketingsmedlemmer generelt har noget ønske om, at vi skal indføre præcise regler om tilstedeværelse og fremmødeprocenter.
Jeg tror ikke, det er det, vælgerne honorerer i sidste ende.
Klaus Hækkerup (S), 2002-12-04:
Jeg forstår simpelt hen ikke, hvorfor indenrigs- og sundhedsministeren taler om stempelur nede ved indgangsdøren
til Folketinget, bortset fra at jeg forstår, at der er en fleksordning for de ansatte her i huset - og så argumenterer han imod det.
Hvorfor kan indenrigs- og sundhedsministeren ikke forholde sig til det forslag, vi har fremsat, i stedet for at skyde os alt muligt andet i skoene og så polemisere imod det?
Lad mig så sige: Jeg synes nok, at begrundelsen med, at man går ind for forbud mod dobbeltmandater, når det gælder Europa-Parlamentet og Folketinget, i forhold til en borgmester og Folketinget, nemlig det, at afstanden er meget, meget længere fra Folketinget til Bruxelles, end den er fra en kommune og ind til Folketinget, godt nok er langt ude.
Det er muligt, at den åndelige afstand er større, det skal jeg ikke bestride, men fysisk kan jeg ikke se, at det kan bære en selvstændig begrundelse.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2002-12-04:
Det sidste kan jeg ikke forstå.
Jeg kan da i dagspressen se, at der helt aktuelt er to danske europaparlamentarikere, den ene vist i øvrigt fra hr. Klaus Hækkerups eget parti, som har den holdning, at det slet ikke kan lade sig gøre at bestride hvervet i Europa-Parlamentet, medmindre man ligefrem flytter til Bruxelles.
Så der må da være et eller andet med afstanden, der har en betydning.
Jeg forholder mig til det, som Socialdemokratiet foreslår.
Socialdemokratiet anfører, at det er uetisk, at man tjener et beløb, der matcher vederlaget for en borgmesterstilling, og et folketingsvederlag.
Det er ikke rimeligt; det er det, der er udgangspunktet.
Og det andet udgangspunkt er det med tiden.
Og så er det, jeg siger: Vær dog logisk omkring det.
I forhold til, om man passer sit borgmesterjob, skal man vel bedømmes på den måde, man forvalter sin borgmestergerning på.
Hvis der er et problem med fysisk fravær, er det vel principielt i forhold til vurderingen af borgmestergerningen ligegyldigt, om det fysiske fravær fra borgmesterstolen knytter sig til, at man varetager velbetalte hverv i arbejderbevægelsen eller i fælleskommunale selskaber eller andre interessesammenslutninger, eller om man varetager et hverv i Folketingssalen.
Det er derfor, jeg siger
, at hvis man skal være logisk omkring det, medmindre det bare er misundelseslovgivning eller et eller andet, så bør man da være konsekvent.
Regeringen har den holdning, at vi ikke skal sætte det parlamentariske arbejde på et tidsskema, men at det er vælgerne, der bestemmer, hvem vælgerne ønsker valgt til dette parlament.
Det er respektfuldt over for vælgerne, og vi ønsker altså ikke at ekskludere en gruppe mennesker fra at kunne opnå valg til dette Ting.
Arne Toft (S), 2002-12-04:
Jeg sidder i Jylland.
Jeg kan ikke arbejde, hvis jeg skal transporteres 5 timer hver dag, så jeg har en lejlighed i København.
Det er vel på samme måde som de to andre medlemmer i Bruxelles har valgt at sige: Vi kunne godt komme hjem hver dag, hvis vi ville det, men vi ønsker ikke at flyve frem og tilbage.
Så vil jeg godt sige også: Forskellen på en borgmester og et almindeligt byrådsmedlem er, at for en borgmester præciseres det i § 16 b, stk. 1, i den kommunale styrelseslov, at borgmesteren ikke har ret til fravær fra arbejdet efter stk. 1, jf. § 16 b, stk. 2.
En borgmester har ikke ret til fravær fra arbejdet.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2002-12-04:
Jeg kunne slet ikke drømme om at blande mig i, hvor meget hr. Arne Toft opholder sig i København eller Nordjylland, hvor der overnattes eller ikke overnattes, eller hvilke adresser man opholder sig på.
Jeg kunne slet ikke drømme om at blande mig i det, og det er jo op til hr. Arne Toft selv at vurdere, om hr. Arne Toft har den arbejdsmæssige kapacitet til at forvalte andre stillinger ved siden af hvervet som folketingsmedlem.
Det overlader jeg trygt til hr. Arne Toft.
Det er også derfor, jeg er helt tryg ved, at hvis der er personer, der mener, at de har arbejdskapaciteten til at have hverv ved siden af folketingsarbejdet, så skal det da stå dem frit for.
Så er det i regeringens optik ligegyldigt, om det er et erhverv, der knytter sig til et tillidshverv i arbejderbevægelsen eller undervisningsaktiviteter eller valg til et andet politisk organ.
Det klarer vælgerne.
Det er da noget underlig noget at skulle ophøje sig selv på den måde og på vælgernes vegne fastlægge sådan et regelsæt.
Lad os trygt overlade det til vælgerne.
Hr. Arne Toft har jo selv været borgmester.
Det kan man også være på mange måder.
Man kan sidde på sit kontor, eller man kan sidde i den anden ende af en telefonledning.
Gudrun Laub (V), 2002-12-04:
Venstre har ingen modvilje mod dobbeltmandater og stemmer naturligvis imod forslaget.
Forslaget her er muligvis inspireret af Europa-Parlamentets vedtagelse om, at hvervet som medlem af Europa-Parlamentet er uforeneligt med hvervet som medlem af et nationalt parlament fra år 2004.
EU-vedtagelsen berører imidlertid ikke de nationale forhold.
Forslaget er vist i overensstemmelse med Socialdemokraternes interne partiregler.
Hvordan Socialdemokraterne eller andre partier organiserer sig, skal vi ikke blande os i.
Derfor finder jeg det også ejendommeligt, at Socialdemokraterne vil have deres egne snærende interne regler gjort til lov, så de også skulle gælde for os andre.
Når Venstre går ind for dobbeltmandater, er det, fordi vi ser en værdi i, at man har den nære kontakt mellem Folketing og amtsråd og kommunalbestyrelser.
Det giver en god vekselvirkning, at der altid er folketingsmedlemmer med, som har den direkte føling med, hvordan lovgivningen virker ude i amter og kommuner.
Det giver dynamik i debatterne, og det finder vi værdifuldt.
Venstres mening om dobbeltmandater er velkendt.
Venstres organisationsfolk har det med i overvejelserne ved opstilling af kandidater.
Og hvad der nok er det vigtigste: Venstres holdning til dobbeltmandater er velkendt af vælgerne.
Her kommer den anden og nok vigtigste grund til, at Venstre må afvise dette socialdemokratiske forslag: Det er vælgerne, der bestemmer.
I bemærkningerne til forslaget fremfører Socialdemokraterne som et argument mod dobbeltmandater, at det kræver fuld tid at være MF'er, og at der gives vederlag til MF'erne, som svarer til en vellønnet fuldtidsstilling.
Vi tror i Venstre på, at folk er forskellige.
Vi mener at vide, at vi tror på individualismen.
Det er forskelligt, hvor meget den enkelte kan overkomme.
Nogle bruger megen tid på folketingsarbejdet, og andre bruger mindre tid på det.
Det behøver ikke at have nogen direkte sammenhæng med den politiske indflydelse, det enkelte folketingsmedlem har, og det er ikke noget, der kan gøres op i penge.
Så det er simpelt hen utidig sammenblanding af problemstillinger.
Vi vil ikke sætte begrænsninger på, om folketingsmedlemmerne har et erhverv ved siden af folketingsarbejdet, som de endda kan tjene penge på.
Vi vil heller ikke blande os i, om nogle er valgt til flere offentlige tillidshverv.
Det er op til hver enkelt, om man vil påtage sig et eller flere hverv, og det er op til partiorganisationerne, hvem de vil stille op og til hvad.
Et folketingsmandat er ikke et ansættelsesforhold.
Det er et tillidshverv, og hvordan det enkelte medlem tilrettelægger sin tid og sin varetagelse af opgaverne, er op til den enkelte.
Det at være folkevalgt er et tillidshverv, og det er vælgernes tillid, der er afgørende.
Det kan Socialdemokraterne ikke lave om på, heldigvis.
Venstre stemmer imod forslaget.
Arne Toft (S), 2002-12-04:
Det er da rigtigt, at det er en tillidserklæring fra vælgerne, når man skal vælges til noget.
At den nære kontakt mellem kommuner og Folketing er vigtig, jamen det er da helt sikkert.
Jeg tror nu også, at den kan fås på andre måder, selv om man ikke præcis selv har været begge steder.
Man siger, at megen tid er mindre tid.
Der er talt meget om pamperi, når det drejer sig om socialdemokrater, og da ikke mindst fra Venstres side.
Jeg ved ikke, om det ikke er pamperi fra Venstres side, når man kan lade en borgmester sidde i Folketinget, der overhovedet ikke kommer.
Jeg vil godt spørge fru Gudrun Laub, om ikke det er mærkeligt, at man ikke kan sidde som amtsborgmester og borgmester.
Jeg vil også godt spørge fru Gudrun Laub
: Når nu man er borgmester og samtidig sidder i Folketinget, sidder man så ikke som sin egen arbejdsgiver, når man sammenligner det med det tilfælde, hvor man som borgmester i en kommune ikke samtidig kan virke som lærer i samme kommune?
Gudrun Laub (V), 2002-12-04:
Som jeg allerede sagde i mit ordførerindlæg, er det hvert enkelt folketingsmedlems egen forpligtelse at varetage opgaven her på den måde, som man finder rigtig, og hvordan man har det med sit partitilhørsforhold er jo altså noget, som afgøres, ikke af Folketinget, men af partierne, og det må hvert enkelt parti finde ud af med sig selv.
Jeg ved så ikke helt, hvad hr. Arne Toft sigter til.
Det var måske praktisk, hvis hr. Arne Toft ville udtrykke sig mere direkte, hvis han ønsker at tage stilling til konkrete forhold.
I Venstres folketingsgruppe er der for tiden to borgmestre, og det er vi vældig tilfredse med, og jeg ved ikke af andet, end at de passer deres arbejde begge steder på fuldt tilfredsstillende måde for deres vælgere og for partiet og for sig selv.
Så hvis hr. Arne Toft har andet i tankerne, så må jeg høre det.
Arne Toft (S), 2002-12-04:
Det er jo klart, at vi kan støtte forslaget.
Men jeg kan godt forstå, at en person, som bestrider et borgmesterhverv eller en rådmandspost, ikke har tid til at bruge sin stol herinde.
Vi ved alle sammen, at døgnet kun har 24 timer.
Forslaget her forholder sig til nogle af de problemer, der er i, at nogle borgmestre har dobbeltmandater som folketingsmedlemmer.
Derfor bliver det en umenneskelig opgave at udfylde både et hverv som borgmester og som folketingsmedlem på én gang.
Jeg vil ikke gå mere ind i diskussionen af de formelle forpligtelser.
De fremgår jo af bemærkningerne til lovforslaget.
Dog vil jeg godt nævne, at borgmesteren i modsætning til menige medlemmer af kommunalbestyrelsen er omfattet af § 16 B, stk. 1, i den kommunale styrelseslov, der præciserer, at borgmesteren ikke har ret til fravær fra arbejdet efter stk. 1, jf. § 16 B, stk. 2.
Jeg forstår ikke, at man kan være herinde, når man har pligt til at være i sin kommune. For det andet mener jeg, at der ligger en mere moralsk diskussion, som grundlæggende også handler om demokrati.
Jeg kan endnu en gang undres over, at en valgt politiker, der må forventes at drage tilstrækkelig omsorg for sit daglige fuldtidsarbejde, alligevel siger ja til at påtage sig endnu et fuldtidsarbejde.
Selvfølgelig er det en overvejelse, som den enkelte politiker bør gøre op med sig selv, men det bør ikke forhindre vedkommende i at have en holdning.
Selvfølgelig kan vi ikke berøre personer, der har beskæftigelse uden for det politiske liv, med dette forslag, hvilket heller ikke er hensigten.
Det må blive op til den enkeltes egen samvittighed, men det må tjene som en retningsgiver for, hvad Folketinget forventer af sine medlemmers politiske fuldtidsarbejde.
For det tredje det, der leder hen til, hvad jeg opfatter som det tredje aspekt, nemlig aflønning af personer, der besidder dobbeltmandater.
Dette håber jeg virkelig at Folketinget er lydhør for.
Jeg mener ikke, at man bør modtage lønninger fra to fuldtidsstillinger, som man varetager som folkets repræsentant.
Vi bør som politikere gå foran og vise, at vi ikke accepterer, at en person modtager fuldtidsløn fra to forskellige politiske job.
Det kan nemlig ikke lade sig gøre andre steder.
Kunne man tænke sig to ansættelser i to forskellige banker?
Selv om vi Socialdemokrater altid har været imod dobbeltmandater, er vi tilfredse med, at det ser ud til, ikke at regeringen, som jeg egentlig heller ikke troede, vil stemme for det på grund af dobbeltmandaterne i Europa-Parlamentet, men at Dansk Folkeparti, går jeg ud fra, kan se det fornuftige i, at vi undgår, at politikere har to fuldtidsjob.
Det bygger jeg på hensynet til dobbeltmandater i Europa-Parlamentet.
Uno Larsson (DF), 2002-12-04:
I har da selv folk ude i æteren, der gerne vil og kan have et dobbeltmandat, så jeg mener bare, det er en misundelseslov, I vil have indført her.
Jeg mener også, at det er en nedgørelse, mest af de to, som har dobbeltmandater her i Tinget.
Jeg synes, at jeres lovforslag altså skal længere ud på marken, for at nogen kan se på det.
Arne Toft (S), 2002-12-04:
Til hr. Uno Larsson: Det har ikke noget med misundelse at gøre.
Vi erkender, at vi i Socialdemokratiet ikke er interesseret i at have dobbeltmandater på nogen områder, men vi accepterer, at der kan være medlemmer af Folketinget, der sidder i byråd og amtsråd.
Til fru Gudrun Laub: Fuldtidsjob?
Jamen altså jeg opfatter arbejdet herinde som værende et fuldtidsjob.
Og jeg opfatter også, at man ikke efter lovgivningen kan sidde herinde, hvis man samtidig har pligt til at være i kommunen, som det fremgår af § 16. Jeg synes, det er urimeligt, at man skal kunne være både i Jylland og i København på én gang.
Det kan ikke lade sig gøre.
Jeg ved godt, man kan sige,
at det må vælgerne selv bestemme,
men jeg synes, vi skulle være så fornuftige at tage stilling til det.
Vi får en rimelig løn for begge job.
Vi kan godt nøjes med det ene job og så udføre vores arbejde hundrede procent.
Morten Homann (SF), 2002-12-04:
Jeg skal på vegne af hr. Kristen Touborg meddele SF's holdning til det her forslag.
SF er enig i, at dobbeltmandater, som hver især udgør noget, som ligner en fuldtidsstilling, skal afskaffes.
Såvel hvervet som folketingsmedlem eller for den sags skyld europaparlamentariker som hvervet som borgmester anser vi for at være stillinger, hvor man må forvente, at der ydes en heltidsindsats.
Derfor kan vælgerne med rette forvente, at personer, som bliver valgt til at varetage sådanne stillinger, også vil anvende den fornødne tid på opgaverne.
Dertil kan anføres, at hverken borgmesterløn eller folketingsvederlag for slet ikke at tale om EU-parlamentarikeres løn på nogen måde kan sammenlignes med den løn, f.eks. en specialarbejder får.
Derfor forekommer det os, at man er lidt for bjergsom, hvis man vil tage to så høje lønninger til sig og samtidig næppe kan bestride opgaverne ordentligt. Derfor kan SF støtte forslaget.
Ole Stavad (S), 2002-12-04:
Jeg var sådan set lidt spændt på ordførertalen fra Dansk Folkeparti.
Jeg var spændt på, om Dansk Folkeparti synes, at det vil være en rigtig prioritering at bruge et milliardbeløb på at sænke beskatningen for dem, der har de allerstørste aktie- og renteindtægter, for hvis man skal det, kan vi jo ikke lave de andre gode ting, som jeg har forstået at Dansk Folkeparti og Socialdemokratiet på en række strækninger er enige om.
Marianne Jelved (RV), 2002-12-04:
Det Radikale Venstre mener, at det er godt med visse regler, også færdselsregler.
Men vi noterer os også, at en af de grundlæggende færdselsregler er: Kør efter forholdene.
Jeg bliver også nødt til at bekende, at jeg for en gangs skyld er enig med ministeren - for en gangs skyld bare.
Vi mener, det er et meget individuelt anliggende, hvor stor arbejdskapacitet man har.
Mennesker er forskellige, omstændighederne er forskellige, og der er meget stor forskel på, om man f.eks. sidder i en stor gruppe eller en lille gruppe, hvis man ved siden af har et byrådsarbejde af en eller anden karakter.
Derfor bryder vi os ikke om en egentlig regel.
Vi er faktisk parat til at lave skattesystemet om, så folk får lyst til at arbejde endnu mere, end de allerede gør, fordi vi gerne vil have en tilstrækkelig stor produktion, så vi kan finansiere velfærdssamfundet i fremtiden.
Omkring EU-parlaments-reglen, som jeg forventer jeg ellers ville få et spørgsmål til, og derfor foregriber jeg lige det, vil jeg sige, at den har vi meget modstræbende accepteret, og jeg er lige ved at tro, at udenrigsministeren dengang var en partifælle til mig.
Jeg mener også, at sagen dengang var, at stort set alle andre lande lagde et mægtigt pres på at få den vedtagelse.
Jeg betragter det som et led i demokratiets vilkår, at vi bliver stemt ned billedligt talt og ikke altid kan komme igennem med de ædle og ideelle bestræbelser.
Det ville også betyde, at hvis Socialdemokratiet havde flertal her i Folketinget, måtte vi også underlægge os den regel, hvis Socialdemokratiet i sådan et tilfælde vedtog den. Så den er accepteret i EU-sammenhænge, fordi vi ikke kunne andet, men da vi ikke skal stemme for Socialdemokratiets forslag her og ikke er afgørende for flertallet, så slipper vi for reglen herhjemme, og det er vi sådan set glade for i Det Radikale Venstre.
Ole Stavad (S), 2002-12-04:
Man skal jo tage det forbehold, at man har lyttet helt forkert efter, hvad der blev sagt i første omgang, for det svar, hr. Mikkel Dencker gav på mit spørgsmål, var, ud fra det jeg hørte, noget helt andet end det, der blev sagt i ordførertalen.
Det svar, hr. Mikkel Dencker gav på mit spørgsmål, signalerede jo, at man ville være parat til at bruge de penge, man kan skaffe til lettelser, på de samme grupper, som vi vil.
Det, jeg hørte hr. Mikkel Dencker sige i sin ordførertale, var, at han sådan set var parat til at støtte den del af forslaget, der sænker beskatningen på kapitalafkast.
Men hvis det er sådan, at det er en ny melding, der kommer her, så synes jeg, at det vil være godt også for dem, der måtte følge med uden for det her hus, hvis vi fik klarhed over det.
Mikkel Dencker (DF), 2002-12-04:
Det er sådan, at Dansk Folkeparti er tilhænger af skattelettelser.
Og vi er egentlig tilhængere af alle former
for skattelettelser, hvis man bare kan komme med en god finansiering af dem.
Vi har så en anden prioritering end at prioritere kapitalafkast og aktieavance; det er ikke det, der er prioriteret højest.
Skattelettelser i det hele taget er vi glade for, men der skal også være en ordentlig finansiering, og det er der i hvert fald ikke i det her tilfælde.
Charlotte Dyremose (KF), 2002-12-04:
Det her forslag viser endnu en gang Det Radikale Venstres sande ansigt: Vi sætter skatten ned, og så sætter vi skatten op igen.
Det er dog blevet lidt bedre set i forhold til det overordnede radikale skatteudspil, hvor man ville sænke skatten med 1,5 mia. kr. og så hive 2 mia. kr. ind på erhvervslivet.
Her vil man sænke skatten med det samme, som man hæver skatten med et andet sted.
Det kan da kaldes lidt af en forbedring.
Her ser man altså tydeligt forskellen på, hvad der er konservativ, og hvad der er radikal skattepolitik.
I Det Konservative Folkeparti ønsker vi reelle skattelettelser.
I Det Radikale Venstre er der ingen skrupler ved at finansiere skattelettelser med skattestigninger Der er tre elementer i det pågældende beslutningsforslag.
Og jeg vil faktisk godt oven på denne svada rose Det Radikale Venstre for de to første af de tre elementer.
Der er tale om en forenkling af reglerne for kapitalbeskatning.
Det skal der ikke herske nogen som helst tvivl om at vi i Det Konservative Folkeparti ser som en vigtig og væsentlig opgave, som det også er blevet pointeret her fra talerstolen tidligere i dag.
Derfor håber vi også meget, at Det Radikale Venstre vil være med til sammen med os at kigge på en forenkling i forbindelse med det - hvilket glædede mig meget - skatteministeren udtalte heroppefra: at vi allerede arbejder på det.
Så er der det andet element, som er en lavere kapitalbeskatning.
Det kan jeg kun tilslutte mig
formentlig vil have masser af positive effekter.
Det skal der ikke herske nogen som helst tvivl om.
Det kunne også godt være noget, vi fra konservativ side på et senere tidspunkt ville være med til at se på.
Det er bydende nødvendigt, hvis vi skal have flere til at gøre en ekstra indsats, og hvis vi skal sørge for at kunne bevare den vækst og den velfærd, som vi ønsker i det danske samfund.
Det er den sidste del af det, nemlig det med færre boliger, som jeg ikker helt forstår.
Så vidt jeg forstår,
har Det Radikale Venstre jo været med til netop at forbedre afskrivningsreglerne for bl.a. at være med til at sikre - ud over at det selvfølgelig hjælper erhvervslivet - at vi har flere boliger i det her land.
Der er netop blevet indgået et boligforlig, hvor Det Radikale Venstre også er med, hvor man sikrer afskrivningsmuligheder, fradragsmuligheder, så vi får bygget nogle flere boliger i Danmark.
I Det Konservative Folkeparti ønsker vi ikke at forringe mulighederne for at få bygget flere boliger.
Vi ønsker heller ikke at forringe erhvervslivets forhold og bryder os derfor ikke om denne finansieringsmetode i det pågældende forslag.
Og vi er bl.a. derfor nødt til at afvise forslaget.
Så er der selvfølgelig også det med den generelle finansiering, som jeg var inde på i starten.
Det blev udtrykt
så smukt her, at der her er tale om en nettolettelse.
Men man finder altså pengene i erhvervslivet, og det betragter vi ikke i Det Konservative Folkeparti som en nettolettelse.
Det er jo som bekendt sådan, at det ikke er virksomheder, der betaler skat, det er mennesker, der i sidste ende ender med at betale skatten også dér.
Ole Stavad (S), 2002-12-04:
En del af fru Charlotte Dyremoses tale må være en misforståelse, for der er ingen afskrivningsret på boliger.
Vi har lavet en helt særlig ordning i det boligforlig, vi har lavet, men de eneste boliger, fru Charlotte Dyremose kan komme i nærheden af, der kan være afskrivning på, er hoteller.
Ellers er der konsekvent ingen afskrivningsret på boliger, og derfor involverer det her ikke boliger.
Det synes jeg er vigtigt at få sagt, også fordi jeg gav en principiel tilslutning til at diskutere den del af forslaget i det videre arbejde for skatteomlægninger.
Så vil jeg godt sige til fru Charlotte Dyremose, at jeg synes, det er meget, meget letsindigt lige nøjagtig af De Konservative, som har gjort det at sætte skatten ned på arbejde til en mærkesag i regeringen - det synes vi egentlig er tiltalende - at man fuldstændig afviser overhovedet at lave noget, der ligner omlægninger.
Det er jo det, fru Charlotte Dyremose gør.
Indtil valgkampen sidste år var der en diskussion mellem Venstre og De Konservative, hvor Det Konservative Folkeparti sagde: Vi kan godt se fornuften i, at vi på en række områder laver omlægninger og indretter systemet bedre og mere fornuftigt.
Venstre havde derimod gravet sig dybt ned i et sort hul, nemlig det, de kaldte et skattestop.