runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2002-11-22:
Pæn og nydelig, det er, hvad man kunne sige om regeringens redegørelse om Danmarks natur.
Der står virkelig meget om utrolig lidt.
Det sidste ved man kun, fordi denne redegørelse selvfølgelig må ses i lyset af, at miljøministerens budget er skrumpet ind til et niveau, så ministeren ved denne finanslovforhandling kun havde 50 mio. kr. at gøre godt med.
Det er, efter at finansministeren og regeringen har barberet det samlede miljøbudget i milliardstørrelsen.
Efter den massakre fik miljøministeren allernådigst hele 50 mio. kr. at lege med mod selvfølgelig at sørge for at sælge så mange skovløberboliger, at han senere kan betale pengene tilbage igen.
I folkemunde hedder det at fodre hunden med dens egen hale.
For den hale skal der iværksættes tre-fire pilotprojekter med nationale naturområder, der skal gøres mere på habitatområderne, og ja, så skal der også rejses
ny bynær skov, selvfølgelig med større folkelig deltagelse, mere debat, mere borgerinvolvering, flere børn og unge ud i naturen.
Det Radikale Venstre mener, der er behov for i alt fald fem store initiativer på det her område.
For det første skal folkeoplysningsindsatsen øges med udgangspunkt i »Agenda 21«-arbejdet, De Grønne Guiders arbejde, Det Økologiske Råds arbejde, Naturrådets arbejde og alle de andre folkelige organisationers arbejde.
Et arbejde, som tidligere er blevet understøttet af bl.a. Den Grønne Fond, som regeringen dog straks nedlagde.
Nu vil man så genoprette dette arbejde med en lille bitte bevilling.
Er det bæredygtigt først over en kam at lukke en række miljøprojekter og derefter at gå i gang med det samme igen? For det andet er der brug for en sammenhængende plan for landbrugets rolle som naturforvalter med bindende mål for reduktion i udvaskningen af kvælstof og fosfor samt en afviklingsplan for brugen af pesticider.
For det tredje en sammenhængende plan for, hvordan vi beskytter eksisterende natur og lægger ny natur til bl.a. gennem en omlægning af EU's landbrugsstøtteordninger.
Der bør opstilles bindende mål for, hvor meget af Danmarks areal
For det fjerde en planlovgivning, som ikke bare bevidstløst uddelegerer ansvaret for forvaltningen af det åbne land til kommunerne og heller ikke f.eks. overlader forvaltningen af marsken til regionen selv.
En bæredygtig planlovgivning tager udgangspunkt i fællesskabets, herunder fremtidens generationers, behov - ikke bare i det enkelte menneskes eller den enkelte kommunes her og nu-interesse.
Endelig for det femte
en handlingsplan for Danmarks internationale ambitioner på de områder, som har indflydelse på Danmarks natur.
Hvordan ønsker vi at påvirke de internationale beslutningsprocesser, som har konsekvenser for dansk natur?
Man må håbe på, at borgerne på et tidspunkt meddeler regeringen meget klart, at man ikke finder sig i et naturstop.
Det gør vi sådan set alle sammen.
Jørn Jespersen (SF), 2002-11-22:
Jamen det var bare på grund af en antydning fra hr. Kofoeds kollega fra Venstre om, at når man lavede bynær skov, så skulle man også kunne komme derud, og derfor var motorveje ikke så dårlig en idé. Så gjorde jeg mig en smule munter over, om det betød, at der skulle anlægges motorvej.
Men den mere seriøse del af spørgsmålene i debatten, som jeg ikke har fået noget svar på, er jo, hvad partierne mener om Frederikssundsmotorvejen og motorvejen gennem Gudenådalen.
Det har stor betydning for det her lands naturpolitik, for hvis vi med den en hånd bevilger penge til ny natur og med den anden hånd bevilger penge, mange flere penge, til motorveje, som ødelægger eksisterende natur, så er det da paradoksalt.
Thor Gunnar Kofoed (V), 2002-11-22:
Jeg er en af dem, der kommer meget i naturen og lever meget i naturen, så jeg kunne godt tænke mig at spørge hr. Jørn Jespersen: Hvad er det for en tanke, man fremsætter her, at vi vil anlægge motorveje i alle naturområder, i alle skovområder?
Det er kun nogle enkelte områder, hvor vi af hensyn til trafiksikkerhed osv. vil forsøge at anlægge nogle motorveje.
Dermed ikke sagt, at al natur skal ødelægges af motorveje.
Det har der aldrig været tale om.
Hvad er det for nogle indicier, SF forsøger at lægge ind i debatten her?
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2002-11-22:
I den regering, som jeg tidligere har været medlem af, brugte vi sådan set ca. 1,5 mia. kr. mere om året på energi og miljø og eksempelvis Øststøtteområdet og hjælpen til andre landes miljøgenopretning - 1,5 mia. kr. mere.
Det hænger sammen med, at jeg tilhører et parti, for hvem praksis er langt vigtigere end alle ordene, for hvem handling er langt vigtigere end bare ord på papir.
Og det her er ikke andet end ord på papir, for der er ikke penge til for alvor at gøre noget.
Det her er et lille bitte plaster på såret, som jeg overhovedet ikke fatter, at Dansk Folkeparti kan være tilfreds med.
Når vi ikke vil være med til at fordele de 50 mio. kr., så hænger det sammen med, at jeg er ret overbevist om, at når det drejer sig om naturparker, vil der ikke blive købt en eneste lille kvadratmeter, som man vil bruge til ægte naturgenopretning.
Til gengæld vil vi få en masse rapporter og en masse beskrivelser af, hvordan man kunne gøre, hvis man havde pengene.
Og i stedet for at gøre det, vil jeg meget, meget hellere være fuldstændig sikker på, at der er penge i BO-årene til rent faktisk at sætte noget i gang. Det er der ikke nu, og vi kunne ikke få sikkerhed for, at der rent faktisk ville komme penge.
Line Barfod (EL), 2002-11-26:
Adgang til retfærdighed er en helt afgørende del af et retssamfund.
Det er væsentligt, at alle i samfundet oplever, at de reelt har mulighed for at få prøvet deres sag ved en domstol og reelt har mulighed for at få juridisk bistand, når de har behov for det.
Men retssikkerheden har det på mange områder ikke særlig godt, og der er et stort behov for, at vi kigger nærmere på problemet.
Især af hensyn til de mange, der kommer i klemme i systemerne over for de offentlige myndigheder, er der behov for at se på, hvad vi kan gøre for at forbedre retssikkerheden.
Jeg er derfor meget glad for, at der i morgen bliver afholdt en høring i Landstingssalen netop om retssikkerheden over for offentlige myndigheder for de mange, der kommer i klemme.
Jeg håber, den kan være med til at give nogle indspark til vores videre debat om, hvordan vi kan forbedre retssikkerheden.
Fri proces er en væsentlig del af muligheden for adgang til retfærdighed, men der er også en række andre punkter.
I Enhedslisten har vi arbejdet med dette område og har sendt en række forslag til høring i de forskellige organisationer.
Når vi får deres kommentarer tilbage, vil vi også lade dem indgå i den politiske debat.
Et af vores bud på, hvad der kan gøres, er, at man i forbindelse med sager mod offentlige myndigheder vender bevisbyrden, så det bliver de offentlige myndigheder, der skal bevise, at de har ret, i stedet for at det er borgeren, der skal bevise, at myndighederne har begået en fejl.
Reelt er det nemlig sådan i dag, at hvis man skal vinde en sag mod de offentlige myndigheder, er det stort set kun folk, der har en fagforening eller en patientforening i ryggen, der har mulighed for det.
Selvfølgelig skal vi, før vi laver en endelig lovgivning eller foretager lovændringer, afvente Retsplejerådets betænkning og de samlede bud, de kommer med.
Men jeg synes, det er fornuftigt, som andre også har været inde på, at vi får nogle politiske drøftelser af, hvilke politiske mål vi vil sætte op for at sikre alle retten til retfærdighed.
Vi må selvfølgelig også se på, hvad det kommer til at betyde for retssystemet, hvilke behov der er for alternative konfliktløsninger, om der er ting, der skal ændres i reglerne, eller om det er et spørgsmål om, at domstolene skal fortsætte udviklingen hen imod at give mulighed for alternativ konfliktløsning og give borgerne adgang til det.
Nu diskuterer vi retsområdet, men socialområdet er jo også et væsentligt element.
I går var der en høring, hvor man diskuterede de nationale handlingsplaner mod social udstødelse, og det indgår som en vigtig del af de nationale handlingsplaner i EU-landene at sikre borgerne adgang til retfærdighed.
Det skal være sådan, at man har mulighed for at tale med nogle jurister eller andre sagkyndige, og at man har mulighed for at få sin sag prøvet, hvis man reelt er kommet i klemme.
Derfor er jeg også glad for, at der har været en så positiv tilslutning til forslaget, og jeg håber, at vi også fremover får en god debat.
Enhedslisten kan støtte forslaget, men vi vil altså afvente Retsplejerådets betænkning.
Elisabeth Arnold (RV), 2002-11-26:
Lidt tidligere på dagen har vi været igennem en meget ophedet debat om Straffelovrådets kommende rapport, og nu har vi fået et nyt råd på banen, nemlig Retsplejerådet, som også har stillet en rapport i udsigt.
Det Radikale Venstre må med et suk konstatere, at også SF har betrådt syndens vej ved ikke at ville vente på en forudskikket rapport, men ikke desto mindre vil jeg gerne sige, at Det Radikale Venstre principielt er tilhænger af de principper, der er nævnt i SF's forslag.
Vi mener, det er meget vigtigt for accepten af et retssystem, at store dele af befolkningen har adgang til at få afprøvet deres tvister ved retssystemet, og at det er vigtigt, at man opfatter retssystemet som noget, der er til rådighed for alle uanset pengepung.
Det betyder jo, at de enkelte retssager er blevet betydelig mere kostbare, og at det derfor også bliver meget mere uoverkommeligt for dem, der ikke opfylder betingelserne for fri proces.
Derfor vil vi godt fra radikal side sige, at vi er tilhængere af principperne i SF's forslag, og vi vil også meget gerne medvirke til en beretning fra Retsudvalget som en slags tilløb til den lovgivning, der eventuelt senere kan gennemføres i Folketinget på et bredt grundlag, når Retsplejerådet er kommet med sin beretning.
Jeg kan love positiv medvirken fra Det Radikale Venstres side, når vi får Retsplejerådets beretning.
Helge Adam Møller (KF), 2002-11-26:
Socialistisk Folkeparti skal ikke have utak for beslutningsforslaget, for jeg finder, man tager fat på nogle relevante problemstillinger.
Den første problemstilling er, hvilke grupper i samfundet der skal have adgang til fri proces.
Skal det være 30 pct. af befolkningen eller færre eller flere?
Det er relevant at diskutere.
Den anden er: Hvor stor skal sandsynligheden være for, at man vinder sagen, eller omvendt risikoen for, at man taber sagen, for at man får mulighed for fri proces?
Det er også en relevant problemstilling. Endelig vedrører den tredje problemstilling en eventuel ankemulighed, når ansøgningen drejer sig om fri proces mod en offentlig myndighed.
Skal der indføres den ankemulighed, som ikke findes i dag?
Igen en relevant problemstilling.
Alle tre problemstillinger berettiger i hvert fald en kulegravning og en analyse pro et contra.
Derfor er jeg meget tilfreds med, at Retsplejerådet er i gang med at foretage en kulegravning, og at vi sandsynligvis inden for et års tid kan få resultatet af den og på det grundlag kan diskutere og beslutte, på hvilke områder vi skal ændre den retstilstand, som nu har været gældende i 14 år.
Vi er helt åbne, når Retsplejerådet kommer med sin betænkning.
Karsten Nonbo (V), 2002-11-26:
Som jeg sagde i min ordførertale, har jeg megen sympati for forslaget, men omvendt vil jeg ikke låse mig selv eller Venstre fast nu.
Det er da rigtigt, at der er nogle, der bliver udelukket, som ikke burde udelukkes; men derfra og så til at give frit slag er for langt at gå, for vi er også nødt til at se på de samlede udgifer til fri proces, og vi skal i hvert fald skaffe pengene.
Men omvendt skal det ikke være økonomien, der skal låse os fast. Jeg medgiver, at det bliver noget med på den ene side og på den anden side.
Men det gør det, fordi jeg netop ikke vil afvise forslaget på forhånd, men lytte til Retsplejerådet, når det kommer med sin betænkning, og tage den med i betragtningerne.
Anne Baastrup (SF), 2002-11-26:
Det er lidt i forlængelse af de foregående spørgsmål.
Jeg har ikke på nogen måde forsøgt at skjule, at børn i familien i givet fald tæller med, og vi har jo også af den grund fået omdelt bekendtgørelsen, hvor det helt tydeligt står, hvordan økonomien beregnes.
Det, der er det afgørende for os, er, at da et helt enigt Folketing i 1988 lavede forliget, var udgangspunktet, at 60 pct. af den danske befolkning skulle have mulighed for at få fri proces.
Det kan godt være, at det er nogle andre beregninger, justitsministeren lægger til grund, men vore tal hviler på Advokatsamfundets beregninger.
Det kan godt være, at man ikke er helt nede på 30 pct.; det kan godt være, at tallet ligger mellem 30 og 60 pct., men mit spørgsmål er: Er Venstre rent faktisk stadig enig i, at 60 pct. af den danske befolkning skal have mulighed for at få fri proces, og at muligheden ikke skal være begrænset på grund af økonomien?
Og det næste er: Den situation, vi i virkeligheden har nu, er, at der klages til en fuldmægtig i Civilretsdirektoratet, der beslutter, i hvilket omfang Højesteret vil give medhold.
For at sætte sagen på spidsen: Finder hr. Nonbo, at det er den rigtige måde at løse problemet på, at man på fuldmægtigniveau i det offentlige - selvfølgelig under chefkontrol osv. - beslutter, hvordan Højesteret vil afgøre en konkret sag?
Jeg synes, at sagen om Maastrichttraktaten er ganske interessant i denne sammenhæng.
Per Dalgaard (DF), 2002-11-26:
Beslutningsforslag nr. B 25 har Dansk Folkepartis sympati.
Der skal ikke herske nogen tvivl om, at begrebet fri proces er et gode, og at der ikke bør være begrænsninger, som afskærer nogen fra at føre en proces på basis af et rimeligt grundlag.
Og hvad er så det?
Det er selvfølgelig et svævende begreb, men jeg regner med, det kan defineres, som det er blevet gjort i dag.
Dansk Folkeparti finder det også påkrævet, at der bliver mulighed for at anke en afvisning fra f.eks. Civilretsdirektoratet.
I dag findes den mulighed jo ikke.
Vi finder forslaget meget relevant.
Nu skal vi ikke tale tidsgrænser og hastigheder her og nu, men der står noget om inden udgangen af i år, og det kan vi sikkert finde ud af i udvalgsarbejdet.
En ting, som egentlig ikke ligger helt klart, er, hvilke konsekvenser forslagsstillerne vurderer, forslaget vil få for det offentlige - ikke alene økonomiske, men rent faktisk også i form af øget pres på domstolene, hvis endnu flere end i dag får bevilget fri proces.
Alt i alt er vi positivt indstillet over for forslaget, og jeg mener, at nogle af de problematikker, jeg har nævnt, kan blive drøftet nærmere i udvalgsarbejdet.
Anne-Marie Meldgaard (S), 2002-11-26:
Hvis det nu viser sig i den indstilling, der kommer, efter at bestyrelserne har rådgivet fremadrettet om erhvervsskolernes økonomi, at der skal bruges flere penge, er Venstre så villig til at være med til at finde de penge, så man kan sørge for, at der også er økonomisk grundlag for, at erhvervsskolerne og AMU-centrene kan lave kvalitetsefteruddannelse fremover?
Elisabeth Arnold (RV), 2002-11-26:
Fru Anne Baastrups seneste bemærkninger har jo næsten frataget mig lysten til at tage ordet, for når jeg brugte udtrykket syndens vej, så var det jo ikke for at klandre SF, fordi de har rejst denne her meget nyttige og vigtige debat, men fordi jeg jo meget nødigt vil have gentaget det slagsmål, vi har haft tidligere på dagen, hvor nogle med afstemning har ønsket at gennemtrumfe højere strafferammer på et tidspunkt, hvor man ikke har fået resultatet fra Straffelovrådet.
Derfor er jeg glad for, at fru Anne Baastrup har taget så nøgternt på situationen, at hun siger, at vi skal have en god debat, vi skal have en beretning i Retsudvalget.
Det er jo den rigtige måde at gøre det på.
Der er intet i vejen for, at vi holder en nuanceret og en grundig debat her i Folketinget, hvor vi forbereder os til den lovgivning, som skal komme på et senere tidspunkt.
Så al mulig støtte fra Det Radikale Venstre.
Anne-Marie Meldgaard (S), 2002-11-26:
Jeg vil gerne spørge Venstres ordfører, om Venstre fortsat ønsker at fastholde AMU-programmet, som vi kender det i dag, som noget ganske unikt til at varetage voksen- og efteruddannelse for de personer, som måske ikke har trukket særlig meget på uddannelsessystemet tidligere, og for hvem det er den eneste måde at få efteruddannelse på, når de er i beskæftigelse.
Så vil jeg også godt spørge Venstres ordfører med hensyn til den der AUF-skatteskrue, der nu er fjernet, om det ikke kan gøre Venstres ordfører lidt betænkelig ved den økonomiske situation, der har skabt, det kaos, der er ude på AMU-skolerne i dag, og de nedlæggelser, det har til følge.
Tina Nedergaard (V), 2002-11-26:
Det, der så lægges op til med lovforslaget, er i stedet
for at have de - jeg er lidt i tvivl om antallet - jeg mener det er 2.400 uddannelsesplaner, så dækker vi det ind under 100-150 kompetencebeskrivelser, som efteruddannelsesudvalgene skal være med til at lave.
På den måde mener jeg, at der bliver en større smidighed i udbuddet til de kortuddannede.
Med hensyn til det økonomiske kaos, der i dag måtte herske ude på AMU-centrene og de nye erhvervsrettede institutioner, vil jeg da sige det på den måde, at der ikke er tvivl om, at der skal bringes orden i økonomien ude på skolerne, og at vi skal have de her styringsinstrumenter til at virke.
Derfor lægges der også op til, at den nye bestyrelse for Rådet for erhvervsrettet voksen- og efteruddannelse skal med ind og rådgive videre i den sammenhæng.
Der er i hvert fald vilje, og jeg håber bestemt også på, at der er evne.
Det er jo ikke sådan, at vi ikke har været villige til at finde flere midler.
Faktisk er der i flerårsaftalen, som retter sig mod erhvervsskolerne, afsat flere midler til de kommende års arbejde på erhvervsskolerne.
Derudover - og jeg ved godt, at fru Anne-Marie Meldgaard ikke nødvendigvis er enig i det håndtag - har vi jo givet adgang til deltagerbetaling på bl.a. AMU-uddannelserne.
at de nye erhvervsrettede institutioner vil benytte sig af
Jeg mener, det er fornuftigt, at når man trækker på et uddannelsestilbud, der koster 10.000-15.000 kr. for en uddannelsesuge, er man også villig til at lægge nogle få hundrede kroner for den.
Derfor håber vi på, at der også vil være et positivt samarbejde fra erhvervslivet med henblik på at sikre en fornuftig økonomi, men det, der er væsentligt for Venstre, er, at uddannelsestilbuddene er der, at de er til rådighed, at de er gode, fleksible, hurtige, og så må vi kigge på, hvordan vi laver en fornuftig økonomistyring hen ad vejen.
Det er vi meget villige til også i Venstre.
Line Barfod (EL), 2002-11-26:
To arbejdsløse uden børn har ikke mulighed for at få fri proces, selv om de fleste af os nok umiddelbart ville mene, at arbejdsløse ikke har de økonomiske ressourcer, der skal til for at føre en retssag. Jeg er enig i, at man skal se på retssikkerheden for begge parter i en retssag, men har Venstre ikke også den opfattelse, at det kan være væsentligt at få prøvet en sag, og at det ikke altid er retfærdigt, at der sidder nogle embedsmænd og skal forhåndsbedømme en retssag på et meget tidligt tidspunkt, men at man bør overlade til domstolene at tage stilling til, hvorvidt der er et reelt grundlag for den påstand, sagsøgeren kommer med?
Dommeren har jo mulighed for at afbryde sagen, hvis han mener, at den kan løses meget hurtigt.
Er Venstre enig i det?
Helle Sjelle (KF), 2002-11-26:
Regeringen kom i juni måned med handlingsplanen »Bedre uddannelser«.
Handlingsplanen lægger op til en styrkelse i vore uddannelser på alle niveauer, at det er nødvendigt for at sikre, at samfundet også fremover opnår en øget vækst og velstand.
I Det Konservative Folkeparti er vi fuldkommen enige i den anskuelse.
I en kompleks, vidensbaseret og globaliseret hverdag er solide uddannelser og gedigne faglige kundskaber på en række områder en af de allervigtigste forudsætninger for, at den enkelte kan begå sig i samfundet.
I mit parti har vi ved snart sagt enhver given lejlighed understreget, at de nødvendige kompetencer skal opnås tidligt i livet; allerede som barn i folkeskolen skal fundamentet støbes.
Det er en opgave, som folkeskolen desværre er blevet dårligere til at varetage.
I dag leveres endnu et bevis, hvis nogen skulle være i tvivl.
En undersøgelse fra UNICEF placerer Danmark som nr. 20 ud af 24 lande, når det drejer sig om folkeskoleelevernes færdigheder inden for læsning, matematik og naturfag.
Den kommende styrkelse af folkeskolen vil først slå igennem om mange år.
Bl.a. derfor er det ikke tilstrækkeligt, at vi kun koncentrerer os om de grundlæggende uddannelser.
Vi har en forpligtelse til at sikre, at der på voksen- og efteruddannelsesområdet tilbydes solide, kompetencegivende forløb, som efterspørges på arbejdsmarkedet.
Helt konkret lægger disse forslag op til en videreudvikling af arbejdsmarkedsuddannelserne og en styrkelse af sammenhængen med erhvervsuddannelserne.
Det er et mål, vi i Det Konservative Folkeparti støtter.
Vi synes, at det har stor betydning, at vort voksen- og efteruddannelsessystem er så tidssvarende som overhovedet muligt.
Lovforslagene nr. L 73 og nr. L 74 falder fint i forlængelse af den målsætning.
L 73 indebærer primært, at arbejdsmarkedsuddannelserne og enkeltfag fra de grundlæggende erhvervsrettede uddannelser bliver samordnet.
Det har til formål at styrke de kompetencer, eleverne får, så de bedre matcher arbejdsmarkedets behov.
Det medfører, at rammerne for arbejdsmarkedsuddannelserne fornys, og at der udarbejdes fælles kompetencebeskrivelser for enkeltfag og arbejdsmarkedsuddannelser.
L 74 sikrer bl.a. den nødvendige hjemmel til taxametertilskuddene til arbejdsmarkedsuddannelserne og enkeltfagene.
Derudover giver forslagene også mulighed for at gøre brug af økonomiske styringsredskaber såsom deltagerbetaling, aktivitetstilskudslofter og reduceret godtgørelse inden for området.
Anvendelsen af styringsredskaberne skal dog bl.a. tage hensyn til efterspørgselsstyringen, fleksibiliteten og uddannelsesmålene i kompetencebeskrivelserne.
De skulle gerne være med til at skabe et mere fleksibelt grundlag, der kan matche efterspørgslen i samfundet.
I Det Konservative Folkeparti hilser vi den øgede fokus
på efteruddannelsesmulighederne velkommen, og redskaberne bifalder vi.
L 73 og L 74 tilgodeser i høj grad stærke konservative uddannelsespolitiske ønsker, og vi støtter derfor forslagene.