runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Klaus Hækkerup (S), 2002-03-19:
Nu forstår jeg, at Dansk Folkeparti er fuldkommen ligeglad med, at regeringen giver 500 mio. kr. med den ene hånd og tager 650 mio. kr. med den anden hånd
, så der overhovedet ikke bliver noget til forbedringer for pensionisterne.
Jeg forstår også, at Dansk Folkeparti er fuldkommen ligeglad med, at hvis der er kommuner, der sætter skatten op, og andre kommuner, der holder skatten i ro, bliver de, der holder skatten i ro og sætter tæring efter næring, straffet, for nu skal alle bidrage.
De ordentlige kommuner, der ikke sætter skatten op, bliver nødt til at reducere deres forbrug på ældreområdet, til skoler og miljø osv. Så vil jeg også godt spørge, om Dansk Folkepartis ubetingede tilslutning til skattestoppet skal forstås sådan, at hvis en kommune sætter indkomstskatten ned og sætter grundskylden op, så det provenu, den mister ved at sætte indkomstskatten ned, er lige så stort som det, den tjener ved at sætte grundskylden op, også er i strid med skattestoppet eller kan rummes inden for skattestoppet.
Jeg vil gerne høre, hvad Dansk Folkeparti mener om det.
Henrik Sass Larsen (S), 2002-03-19:
Jeg vil gerne takke for tilsagnet om, at vi kan kigge på brugerbetalingen for pensionister, for her er forholdene jo stadig ikke genoprettet.
Der sker jo en fordobling af egenbetalingen for pensionister på aftenskolekurserne, og det kommer jo til at virke hele året, medmindre vi lige får lavet det om i løbet af aftenen.
Vi kan give både Gammel Dansk og en enkelt håndbajer, det skal ikke komme an på det, men det vil vi sådan set meget gerne tilbyde.
Så blev man fri for at høre for det i et års tid.
De får nøjagtig samme behandling, så dem håber jeg også vi kan se på.
Når vi nu er i gang med at gennemgå området, sker der jo i øvrigt også det med daghøjskolerne, at de bliver lagt under kommunerne, og så bliver bloktilskuddet også delt ud til de kommuner, som ikke har daghøjskoler.
Det er jo mange gange de svageste på arbejdsmarkedet, de svageste i samfundet, som kan få nogle uddannelseskvalifikationer på de steder, så vil
Dansk Folkeparti også være med til at se på, hvad vi enten kan sætte i stedet, eller hvordan vi kan genoprette situationen for de mennesker?
Jens Rohde (V), 2002-03-19:
Først må jeg sige, at det jo er en underlig snak, der er om afhængighed og uafhængighed, når man tænker på de mange råd og nævn og bestyrelser, forskellige ting, som den tidligere regering med radikale ministre i spidsen jo udnævnte.
Det er dem, man i dag betegner som værende uafhængige, og når den regering, der sidder nu, udpeger nogle folk, ja, så er de lige pludselig alle sammen nogle, der er afhængige af regeringen. Det synes som om, at hukommelsen er en lille smule kort, vil jeg sige til hr. Morten Helveg Petersen.
Men det var egentlig ikke så meget det, jeg ville se på.
Vil hr. Morten Helveg Petersen ikke komme herop og lige fortælle, hvem det er, der skal betale de 3,2 mia. kr. ekstra i skatter og afgifter?
Lars Barfoed (KF), 2002-03-19:
Det er en fuldstændig urimelig kritik, både Socialdemokratiet og SF her fremsætter.
I Det Konservative Folkeparti er vi fuldt ud opmærksomme på, at der skal gøres en særlig indsats for at sikre, at seniorgruppen har mulighed for at vende tilbage til arbejdsmarkedet, hvis de er blevet arbejdsløse, og sikre, at seniorgruppen kan blive længe på arbejdsmarkedet.
Det vil også være en del af vores overvejelser i forbindelse med den plan om flere job, som regeringen vil fremlægge efter sommerferien.
Men denne servicejobordning var jo i forvejen stipuleret til at skulle udløbe.
Der har været tale om, at der kun er
ca. 2.700 besatte job, og de job, som fungerer i ordningen, bliver ikke nedlagt, så det er simpelt hen en overreaktion. Vi er meget opmærksomme på, at vi skal skaffe job til seniorer, at det er en vigtig gruppe, som vi skal sørge for bidrager bedst muligt til arbejdsmarkedet.
Kristian Jensen (V), 2002-03-19:
Jeg synes næsten, at de tilstedeværende socialdemokrater skulle skynde sig - det kan være, at det er det, hr. Jens Peter Vernersen gør - at tilbyde hr. Morten Helveg Petersen et medlemskab af Socialdemokratiet, for nu har vi endelig fået cementeret, at Det Radikale Venstre er blevet det nye systembevarende, systemtænkende parti. Frit valg, ja, det skal jo uddelegeres til borgmesterkontoret, til borgmesterskrivebordet, og det skal være kommunerne, der bestemmer.
Jeg vil sige til hr. Morten Helveg Petersen: I Venstre tør vi gå langt videre.
Vi tør stille os på borgernes side og sige, at det er borgerne, der skal have valgfriheden.
Det er borgerne, der skal have muligheden for at vælge, hvem det er, der skal levere ydelsen. Hvis man skal på plejehjem, hvor er det så, man skal hen?
Og jeg kan ikke forstå, hvad baggrunden er for, at Det Radikale Venstre pludselig er blevet så bange for borgernes frie valg. Så kan vi ikke få at vide af hr. Morten Helveg Petersen: Hvorfor har Det Radikale Venstre mistet sin tillid til den enkelte borger?
Søren Søndergaard (EL), 2002-03-19:
Ministeren gentager endnu en gang, at man foretager en lokal vurdering, men så må ministeren jo kunne svare på: Hvis man har foretaget den lokale vurdering af den enkelte medarbejder, og hvis man oven i købet har taget ældrepolitiske hensyn, hvad er så grunden til, at der på trods af det er en langt større gruppe af ældre, der er blevet fyret set i forhold til deres antal?
Hvad er grunden til det?
Der kan jo kun være en begrundelse, nemlig at de ældre efter den grundige lokalpolitiske vurdering er mindre kvalificeret eller mindre egnet til at bestride jobbene.
Hvorfor skulle man ellers fyre dem?
Jeg ved ikke, om jeg hørte, at finansministeren sagde, at det var en mulighed, at de var mindre kvalificeret og mindre egnet, men så lad os da få det frem, nemlig at grunden til, at denne her regering så massivt og kraftigt har fyret blandt de ældre medarbejdere i forbindelse med de her fyringer, er, at man ikke mener, at de er kvalificeret til at bestride jobbene.
Ole M. Nielsen (KRF), 2002-03-19:
Jeg kan godt forstå formandens bekymringer for, at debatten ligesom skifter emne, men omvendt synes jeg også, man skal imødekomme finansministerens ønske om at diskutere det emne her.
Jeg vil bare sige om det der med, at møderne har foregået længe i Finansministeriet, og at der er udsendt breve, at det så er lidt underligt, at vi får tilsendt kopi af et brev om sagen, som er dateret, så vidt jeg husker, den 7. marts.
Så kunne finansministeren have sendt en dokumentation, der var dateret tidligere.
Det modtager vi meget gerne.
Thor Pedersen (V), 2002-03-19:
Det er rigtigt, som formanden for Folketinget sagde, at efter grundloven har en minister altid mulighed for at tage ordet, og det benyttede jeg mig af af den ene grund, ikke, at jeg er ressortminister på området, for det er jo beskæftigelsesministeren, men ud fra, at man gentagne gange fremførte urigtige påstande om statens personalepolitik, hvor jeg endnu en gang må konstatere, at det, der blev sagt heroppefra af hr. Ole Sohn, hr. Ole M. Nielsen og delvis hr. Søren Søndergaard, ikke har hold i virkelighedens verden. Der er under Personalestyrelsen lagt en meget klar
profil og politik for seniorpolitikken i staten, det er lavet i pjecer, det er skrevet ud, og der er holdt konferencer og møder
Regeringen har sikret, at de ansvarlige ministerier og departementer har fået samme besked om seniorpolitiske hensyn.
Regeringen har afsat penge til omstillingspuljer, der skulle sikre, at ældre medarbejdere kommer i genbeskæftigelse.
Der er lavet kontrakter med konsulentvirksomheder, der hjælper i processen.
Sådan er det sket siden jul.
Det er en løbende proces.
Hvem der rent faktisk bliver udsat for reduktion i antal stillinger, kan ingen sige herfra på nuværende tidspunkt.
Der er ingen, der kan komme med en påstand om, at det er en særlig aldersgruppe, og der er i hvert tilfælde ingen, der kan påstå, at de lokale personaleledelser ude i styrelser, direktorater og ministerier ikke er deres opgave voksen.
Jeg vil godt spørge: Hvor har man baggrunden for at sige, at de enkelte personaleansvarlige ikke efterlever de seniorpolitiske hensyn?
Hvorfor tror man, reduktioner sker
matematisk efter en bestemt aldersgruppe?
Det sker efter en lokal vurdering.
Det er et spørgsmål om en dialog, og herunder har jeg tillid til, at de ledelsesansvarlige tager de seniorpolitiske hensyn, som de har fået besked på at skulle tage, og som det er udmeldt.
Ole M. Nielsen (KRF), 2002-03-19:
Det var hr. Lars Barfoed, der spurgte mig om sammenhængen mellem, at jeg mener, regeringen skal gøre noget for de ældre medarbejdere, og så min modstand imod, min reservation over for et lovforslag, vi havde til behandling i går, som omhandlede indskud på etableringskonti, og hvor aldersgrænsen i henhold til regeringens forslag skulle gå op til 65 år, eller man skulle rettere sagt have etableret sig, inden man blev 65 år, men så kunne man indskyde på etableringskontoen yderligere 5 år efter, at man havde etableret sig.
Det var det, jeg var lidt skeptisk over for.
For ellers går jeg utrolig meget ind for ideen om at skabe bedre etableringsmuligheder for folk og i det hele taget skabe bedre konsoliderede virksomheder, altså bedre opsparing, så folk kan drive virksomhed på en sund og fornuftig måde.
Men at man, op til man er 70 år, skulle kunne indskyde på en etableringskonto, må jeg altså indrømme virker lidt kunstigt på mig, og jeg vil gerne undersøge meget nøje, om ikke det giver anledning til skattetænkning, for ikke at kalde det noget, der er værre.
Det er det, der er min bekymring, og det vil jeg gerne have, at vi får undersøgt
under udvalgsbehandlingen.
Ellers er jeg meget positiv over for ideen, men en maksimumsgrænse for indskud på f.eks. 60 år mener jeg egentlig imødekommer de seniorpolitiske hensyn, som jeg også ønsker at deltage i.
Carsten Hansen (S), 2002-03-19:
Vi må sige, at det er rart, at finansministeren har engageret sig i debatten, men ud over alle de der mange fine hensyn, man har skrevet ud om, hvad er det så, man gør i virkeligheden?
Vi må konstatere, at majoriteten af de medarbejdere, der bliver fyret, er mennesker, som er over 50 år.
Vi må konstatere, at finansministeren har syntes, at det var så ømt et punkt, at han skulle blande sig i debatten, og at det har foranlediget, at der er skrevet et brev ud her den 7. marts til samtlige ministerier og departementer, for det er åbenbart et ømt punkt.
Det stod da i dagspressen i går.
Ellers må vi have finansministeren til at afkræfte det.
Vi har åbenbart ramt et ganske ømt punkt, fordi finansministeren godt ved, at den er gal med afskaffelse af servicejobbene, med fyringer af ældre medarbejdere i staten, med nedlæggelse af det, man kalder den tidlige fleksible indsats på arbejdsmarkedet, og med brugerbetaling på uddannelse.
Det rammer jo i højere grad de ældre medarbejdere.
Det eneste, der vel i virkeligheden har trukket
den rigtige vej,
var den overenskomst, man indgik, lige da finansministeren trådte til; resten har været forringelser for det såkaldte grå guld. Når man så spørger: Hvad vil denne her regering med hensyn til det grå guld fremadrettet?
Svaret er: Vi kommer med en plan til efteråret.
Derudover fyrer vi dem, vi kan, vi nedlægger servicejobbene, vi forringer indsatsen på arbejdsmarkedet og lægger brugerbetaling på uddannelse.
Det er det billede, der står tilbage, og det er man selvfølgelig ganske øm over for.
Det forstår jeg godt, men det er fakta.
Thomas Adelskov (S), 2002-03-19:
Jeg skal sige, at Socialdemokratiet kan støtte de ændringsforslag, der ligger, men samlet ændrer det ikke ved den brugerbetaling og det administrative kaos, man pålægger kommuner og folkeoplysende organisationer over det ganske land, og det betyder, at vi stemmer imod ved den endelige behandling af lovforslaget.
Ole Sohn (SF), 2002-03-19:
Det har sådan set været en meget interessant debat, vi har haft.
Det har også været meget interessant, at finansministeren har engageret sig så entusiastisk i debatten, specielt fordi det jo sådan set ikke primært er finansministeren, der har været udsat for kritik; det har jo været en generel kritik af regeringen.
Det er korrekt, at Finansministeriet har afsat en eller anden afviklingspulje, om man vil, en omstillingspulje.
Det står jo i finansloven, så det skal der da om ikke andet være en cadeau for.
Når finansministeren engagerer sig, må han jo også påtage sig ansvaret på hele regeringens vegne, og det er jo konstateret ret præcist, at de initiativer, regeringen har taget konkret på ældreområdet, er afvikling af servicejobordningen, som netop er til gavn for den aldersgruppe, som staten er i gang med at fyre, og som også vil blive fyret primært i den private sektor, når der skal foretages afskedigelser.
Det er jo derfor, der er en højere arbejdsløshed blandt over 48-årige i samfundet.
Vi forsøger bare at konstatere og bedømme regeringen på dens konkrete handlinger.
Så kan man selvfølgelig altid sige, at vi kan afvente og se, så vil der komme gode udspil, men de folk, som er blevet ramt og løbende bliver ramt ved afviklingen af servicejobordningen, har jo krav på et svar.
Det har de fået af regeringen, og det er, at regeringen ikke ønsker at tage nogen konkrete initiativer omkring seniorpolitikken.
Søren Søndergaard (EL), 2002-03-19:
Finansministeren gentager, at man har gjort meget for at undgå, at det her specielt ramte de ældre, og gør meget ud af, at der er tale om en individuel vurdering osv. Til det er der to ting at sige:
Den ene er, at det jo er klart, at når man foretager fyringer og foretager vurderinger, så indgår det naturligt, medmindre man sætter nogle andre kriterier i stedet, at man siger: Hvor lang tid kan den pågældende arbejde i denne her virksomhed?
Den anden ting, der er at sige til det, er, at når ministeren gør utrolig meget ud af, at det ikke er finansministeren, men de enkelte ministerier og de enkelte ministre, der har ansvaret, er der jo sådan set kun én ting at konstatere, og det vil jeg da godt give ministeren: O.k., så er det ikke ministeren eller regeringen, som på det her punkt fører en ældrefjendsk politik, så er det bare de enkelte ministre.
Lars Barfoed (KF), 2002-03-19:
Det er til hr. Ole M. Nielsen, som jeg forstår deler vores ønske om at gøre mere for seniorgruppen.
Har jeg ret i, at hr. Ole M. Nielsen så sent som, jeg tror det var i går i debatten om etableringskontoordningen, vendte sig stærkt imod, at vi skulle forbedre ordningen, således at aldersgrænsen for at bruge ordningen blev hævet til 65 år, således at folk helt op til 65 år havde mulighed for at benytte sig af ordningen til at starte en selvstændig virksomhed, sådan som regeringen har ønsket det og fået det vedtaget?
Thor Pedersen (V), 2002-03-19:
Jeg forstår, at det er overraskende for hr. Ole Sohn, at man ikke blot stopper nogle dåbsattester i en maskine og så reducerer antallet af stillinger matematisk efter antallet i en aldersgruppe.
Sådan foregår det heldigvis ikke.
Det er en dialog, det er en proces på det enkelte arbejdssted, og det er sådan, at det er et ressortområde, der har det fulde ansvar.
Det er ikke finansministeren eller Finansministeriet, der bestemmer ressortområdet, eller hvem der i givet fald er ansat eller ikke ansat på et område.
Det er den enkelte minister og det enkelte departement, den enkelte styrelse og direktorat, det er de personaleledelser, som er decentrale.
Det, finansministeren kan gøre, er to ting: at sikre, at der er penge centralt til at hjælpe i hele forløbet, dels med konsulentaftaler, dels med omstillingspuljer, og at sikre, som vi har gjort det lige fra før jul og hele vejen igennem, at alle har for øje, at der tages særlige seniorpolitiske hensyn.
Det vil sige, at det, hvis man har overtal af medarbejdere, indgår, hvem det er der især ville have svært ved at blive genplaceret.
Der indgår også en respekt for den tid, de har været i et ministerium.
den foregår altså ikke i Finansministeriet, men vi har skabt de instrumenter og de instrukser, som man bør holde sig for øje i den proces, man går igennem.
Det er det ansvar, vi har løftet.
Jeg siger blot: Jeg kender ikke andre steder, man har gjort mere end det, vi egentlig har gjort i Finansministeriet.
Og det er ikke sket for en uge siden, for 14 dage eller en måned siden.
Det er sket lige fra før jul og i én lang løbende proces med information i skrivelser og i møder.
Ole M. Nielsen (KRF), 2002-03-19:
Det sidste spørgsmål til finansministeren om, hvad det koster at nedskære servicejob, må stå for hr. Ole Sohns egen regning.
Det spørgsmål burde han have stillet skriftligt under udvalgsbehandlingen af lovforslaget.
Om finansministeren nu har hørt spørgsmålet og ønsker at svare på det, er op til ham - ikke sandt?
Med hensyn til sanktioner over for departementschefer ved jeg ikke, om man har ret mange andre sanktioner end fyringer, og jeg vil sige, at der vil jeg tage hensyn til departementschefernes alder.
Ole Sohn (SF), 2002-03-19:
Med fare for at bryde forretningsordenen ved jeg ikke, om jeg skal stille et spørgsmål til hr. Ole M. Nielsen.
Jeg kan jo altid spørge, om hr. Ole M. Nielsen ikke er enig i, at hvis finansministeren her for nylig udsendte et brev til ministerierne, som blev offentliggjort i pressen i går, og så efterfølgende går op og siger: Jamen vi har sandelig haft møder helt tilbage fra december, burde finansministeren så ikke i stedet komme med ideer til, hvilke sanktioner man kan sætte ind over for de departementschefer, som så ikke har efterlevet den politik, regeringen har igangsat?
Ulykken er jo sket, det er de ældre medarbejdere, der er blevet fyret, på trods af at man først har sendt besked ud her for nylig ifølge de oplysninger, som vi som opposition har adgang til, og det er dem, der kommer via pressen.
Det andet, det kunne være interessant at få at vide af finansministeren - og det håber jeg, hr. Ole M. Nielsen er enig i - er, hvor store udgifter finansministeren regner med, staten bliver påført ved, at man stopper servicejobordningen.
For i bemærkningerne til lovforslaget forudsætter man, at de folk, som ikke får servicejob, forbliver i dagpengesystemet.
Det vil sige, at i stedet for at give kommunerne 100.000 kr., skal staten aflevere 150.000 kr. i overførselsindkomst.
Det kunne være interessant, hvis finansministeren kunne give et indtryk af, hvor dyrt det bliver at gennemføre den her ideologiske nedslagtning af servicejobordningen.
Ole M. Nielsen (KRF), 2002-03-19:
Jeg havde egentlig ønsket en kort bemærkning yderligere til finansministeren, men jeg kan klare det hele i ordførertalen her.
Jeg vil sige, at man virkelig må ønske for den her regering, at der er projekter, der vil lykkes bedre, end det er sket med hensyn til at få gennemført sine gode holdninger og sine gode intentioner i fyringspolitikken, for det er i hvert fald ikke lykkedes.
Jeg synes, det er beskæmmende, at finansministeren ikke har mere indflydelse på, hvad der sker rundtomkring, når ministrene og departementscheferne altså ikke af sig selv kan opføre sig moralsk ordentligt i forhold til ældre medarbejdere, og de så heller ikke har indflydelse på finansministerens ønsker.
Jeg havde ellers indtryk af, at finansministeren har stor indflydelse i regeringen, men det er altså ikke lykkedes på det her område, må vi erkende.
Intentionerne er ikke lykkedes, og jeg tror ikke meget på, at der er kommet nogle virkelig kraftige signaler fra Finansministeriet til de andre ministerier om, hvordan de skulle forholde sig specielt til de ældre medarbejdere, før her helt for nylig.
Tilbage til sagen om servicejob.
Man kan sige, at med den politik, regeringen fører i forhold til de ældre, var det jo meget nyttigt at have muligheden for servicejob for dem på 48 år og derover.
Det ville jo ligge helt i forlængelse af hinanden, kan man sige.
I Kristeligt Folkeparti stemte vi i sin tid imod loven om servicejob, og det var, fordi vi mente, det var forkert, at målgruppen startede helt nede fra 48 år, og at man reelt kan gå i sådan et trods alt kunstigt finansieret job i 17 år, altså fra man er 48 til man er 65 år.
Det var vi inderligt imod.
Hr. Ole Sohn argumenterer godt nok for, at det her er fuldstændig ordinære job.
Ja, men finansieringen er ikke fuldstændig ordinær, må vi dog erkende.
Derfor har vi hele tiden ment, at ordningen kunne være god nok, hvis bare aldersgruppen startede fra 55 år. Det fremførte vi også ved førstebehandlingen af det lovforslag her, og vi havde egentlig tanker om at stille et ændringsforslag, men vi konstaterede, at det ikke var til at komme nogen vegne, fordi besparelsen på servicejob jo var medtaget i finansloven og i finanslovforliget med Dansk Folkeparti osv., og derfor har vi ikke gjort det.
Men det var egentlig vores intention at sige: Vi fastholder ordningen fra 55 år og opefter.
Det ville der have været god fornuft i.
Men vi stemmer for lovforslaget, som det ligger her.
Søren Søndergaard (EL), 2002-03-19:
Jeg skal indskrænke mig til to bemærkninger.
Den første bemærkning er, at vi da også er kede af, at det kun var 3.000, der i første omgang fik mulighed for at benytte sig af det her tilbud.
Vi kan jo se en stigende interesse hen imod afslutningen af perioden, og det er jo så et argument for at gøre ordningen bedre og for at udbrede den; det er jo ikke et argument for at afskaffe den.
Jeg forstår det simpelt hen ikke, og jeg synes, det er en lidt hånlig holdning i forhold til de mennesker, som rent faktisk har fået et arbejde på ordinære vilkår, at man bare affærdiger dem med: Det er jo bare 3.000.
Jamen det er jo vigtigt for de 3.000, selv om det kunne have været nogle flere, hvis kommunerne og andre havde levet op til deres ansvar. Så lyttede jeg meget opmærksomt - og det er min anden bemærkning - til finansministeren, og jeg forstod på finansministeren, at der simpelt hen ikke var grænser for, hvad denne her regering havde gjort for at sikre, at de fyringer, der har fundet sted, ikke gik ud over den ældre aldersgruppe.
Der er simpelt hen ikke nogen grænser.
Man har skrevet ud, og man har henvendt sig, osv., osv.
, osv.
Det er jo alt sammen strålende. Så er der jo kun én ting tilbage, og det er at kigge på resultatet, og dér kan man sige, at på trods af at regeringen altså har gjort alt, hvad der stod i dens magt, for at undgå, at det specielt ramte de ældre, så er virkeligheden ifølge et svar, som finansministeren har givet til et medlem af Enhedslisten, at andelen af varslede afskedigelser blandt medarbejdere over 50 år er 45 pct.
Det vil sige, at stort set halvdelen af dem, der bliver fyret, er over 50 år.
Hvordan forholder det sig så til dem, der er ansat?
Det forholder sig på den måde, at det er en kraftig overrepræsentation.
Når vi tager den gruppe, der hedder 55-66 årige, er det en 50 pct.s overrepræsentation, man har fyret i den ældre aldersgruppe.
Så på trods af alle anstrengelserne, vil jeg gerne sige til ministeren, på trods af alt det, som man åbenbart påstår man har gjort fra regeringens side, er resultatet soleklart: Det er den ældre arbejdsgruppe, der rammes, og den rammes forholdsmæssigt hårdest, og det er dem, der har de dårligste muligheder for at gå ud og få et andet arbejde.
Derfor er konklusionen meget enkel: Regeringens politik er altså fjendsk over for de ældre medarbejdere i det offentlige såvel som i det private.
Marianne Jelved (RV), 2002-03-19:
Uanset de ændringsforslag, ministeren har stillet løbende gennem lovbehandlingen, som Det Radikale Venstre kan stemme for, fordi de trods alt er bedre end ingen ændringsforslag på de områder, er dette et meget, meget sigende eksempel på, at denne lovgivning må ende med at blive karakteriseret som lovsjusk.
Det er dybt beklageligt, at det ikke er respekteret fra ministerens og regeringens side, at den type meget omfattende ændringer kræver en langt bedre forberedelse med involvering af ikke mindst kommunerne, som skal administrere loven.