Elisabeth Arnold (RV), 2003-02-06:
Jeg vil gerne takke for en grundig, god og åben diskussion om forslaget til folketingsbeslutning om folkeafstemning om ophævelse af de danske forbehold for EU-samarbejdet, som vi har haft her i dag.
Jeg havde frygtet, at debatten ville blive meget hurtig og meget automatisk, men jeg har da til min glæde haft adskillige debatter med mange af ordførerne undervejs, der viser, at nuancerne i allerhøjeste grad er til stede.
Man kan jo sige, at debatten er gået på to eller måske tre ting, nemlig indholdsdiskussionen om selve forbeholdene, datoen eller tidsdiskussionen om, hvornår det er passende eller ikke passende igen at spørge folk om noget, de har talt om før, og til sidst sammenhængen med den ny traktat
Det er der ingen tvivl om.
Der er jo også fuldstændig klarhed over, at indholdet vedrørende borgerskabet, det fjerde forbehold, som kun ganske få har berørt i løbet af i dag, ikke er noget, vi skal beskæftige os med, for det er indskrevet allerede nu i Amsterdamtraktaten og i Nicetraktaten, og derfor er det ikke et forbehold, som er Danmarks alene, det er hele EU-kredsens.
Derfor har det ikke nogen mening mere at diskutere det forbehold for Danmarks vedkommende.
Men især med hensyn til vores forsvarsforbehold og vores forbehold vedrørende samarbejdet på de retlige og indre anliggender kan vi påpege masser af problemer, som kun vil blive større, efterhånden som tiden går.
Problemer, som måske ikke føles så svære af dem, der i forvejen er inderligt imod alt, hvad der hedder EU-samarbejde, men for os, som ønsker et fredeligt samarbejdende demokratisk Europa, hvor vi prøver at holde fred og orden på vores eget kontinent, vil det være et problem, at vi ikke kan medvirke fuldt og helt i de forskellige samarbejdskredse og -formationer, der findes i Europa.
Så jeg er glad for at kunne konstatere, at langt ind i SF's rækker er der også ønske om at kunne medvirke til en god og demokratisk udvikling i Europa.
Så kommer vi til diskussionen om tidspunktet, den evindelige datodiskussion.
Når vi har ønsket at få datodiskussionen med her som en helt klar del af vores beslutningsforslag, er det, fordi vi føler, at det vil være uærligt over for befolkningen at gå i gang med en traktatudformning, som indeholder væsentlige ændringer af vores forbehold, uden at befolkningen har fået lejlighed til at sige, om de fortsat vil have forbeholdene, eller om de vil af med dem.
Vi kan risikere at stille befolkningen over for en umulig afgørelse, når vi har den næste traktat, fordi der i traktaten er indbygget nogle ændringer af vores forbehold.
Hvis vi så samtidig skal stemme om vores forbehold separat, risikerer vi at få nogle helt uigennemskuelige resultater, som bliver meget, meget vanskelige for den regering, der sidder til den tid, at skulle filtre sig ud af igen.
Der mener jeg faktisk, at alle de, der i dag har sagt, at tidspunktet er alt for sent, eller det er alt for tidligt, og vi skal først se resultatet af den nye traktat, er ude i noget, som virkelig kan blive vanskeligt på et senere tidspunkt.
Når man ikke vil tage opgøret med forbeholdene nu, men henviser til, at man først må se indholdet af den nye traktat, så afskærer man jo sig selv fra overhovedet at få nogen indflydelse på, hvordan den nye traktat kommer til at se ud.
Og der synes jeg stadig væk, at jeg mangler et svar, både fra regeringspartierne og såmænd også fra Socialdemokratiet og også fra SF på, hvordan i alverden man skal klare den problemstilling, når vi står med en traktat, hvor der er indbygget nogle ændringer af forbeholdene og samtidig nogle uantastede danske forbehold, som man skal forholde sig til ved en folkeafstemning, hvis man skal have dem ændret.
Det problem synes jeg ikke vi har fået løst i dag,
overhovedet ikke, tværtimod er det blevet værre, fordi der ligesom ikke rigtig er klarhed over, at dette kunne blive opfattet som et vælgerbedrag, blive opfattet, som om man prøver at føre befolkningen bag lyset, at man ikke rent ud siger, vi kan ikke stemme ja til næste traktat, hvis ikke vi også stemmer ja til at ophæve forbeholdene.
Den sammenkædning har jeg ikke set nogen steder, og det vil jeg tro, vi kommer til at tale om mange gange i fremtiden.
Til slut vil jeg blot sige, at Det Radikale Venstre jo godt er klar over, der ikke er flertal for vores forslag, men vi vil gerne sige, at vi støtter Kristeligt Folkepartis forslag, fordi i hvert fald en del af vores forslag derved bliver gennemført.
Så vi støtter altså Kristeligt Folkepartis forslag.