Helge Sander (V), 2006-11-16:
Jeg er vældig glad for her i dag at få lejlighed til at redegøre for det nye danmarkskort på universitets- og forskningsområdet.
De nuværende 25 forskningsinstitutioner og universiteter bliver reduceret således, at målt i omsætning samler vi 97 pct. af aktiviteterne på 7 universiteter: 3 store og 4 mellemstore universiteter.
De resterende ca. 3 pct. af omsætningen fordeler sig på 4 mindre institutioner.
På det allerseneste er fusionsdrøftelser mellem Handelshøjskolen i Århus og Aarhus Universitet også ved at falde på plads, således at fusionen kan få virkning fra 1. den januar 2007.
Der er nu også dialog mellem Danmarks Pædagogiske Universitet og Aarhus Universitet om en fusion.
Det betyder samlet, at Danmark får færre og stærkere universiteter og nye rammer for den forskningsbaserede myndighedsbetjening.
I 1990 anbefalede det daværende Forskningspolitiske Råd at koncentrere forskningsressourcerne på færre, men større enheder.
I år 2000 vurderede Forskningskommissionen, at der var behov for et mere forpligtende samarbejde på forskningsområdet, og nogenlunde samme resultat nåede Danmarks Forskningsråd frem til i 2003.
Rådets analyse resulterede i, at sektorforskningsinstitutionerne ved den lejlighed blev reduceret fra 25 til 17.
I 2004 gennemførte OECD en evaluering af universiteterne, og OECD anbefalede, at Danmark burde overveje at fusionere særlig de monofakultære universiteter med andre universiteter.
Der har hen over 2006 været en grundig proces, hvor fusionerne så at sige er blevet bygget op nedefra.
Det er ikke en tilfældighed, at reformen gennemføres netop nu.
Regeringen har sat sig ambitiøse mål for fremtiden: for det første, at 1 pct. af bruttonationalproduktet skal gå til offentligt finansieret forskning i 2010, for det andet, at antallet af ph.d.-studerende skal forøges markant, og for det tredje, at 50 pct. af en ungdomsårgang skal have en videregående uddannelse senest i 2015.
Det er mål, der heldigvis er bred tilslutning til her i salen, og det har de seneste ugers forhandling om globaliseringspuljen også vist.
Det er også mål, som det er nødvendigt at sætte sig for et land som Danmark, hvis vi skal kunne klare os i den konkurrence, som globaliseringen byder på, og det er mål, som stiller meget store krav til de forsknings- og uddannelsesinstitutioner, der skal levere varen.
Et af svarene er netop reformen af universitets- og forskningsområdet, og derfor har vi reformen nu.
Reformen er et resultat af mere end et halvt års intense drøftelser ude på de enkelte forskningsinstitutioner.
Jeg synes, at det er endt med et rigtig godt resultat.
Lad mig blot give et par eksempler: I København har tre universiteter valgt at gå sammen – det er Københavns Universitet, Den Kgl. Veterinær- og Landbohøjskole og Danmarks Farmaceutiske Universitet.
Resultatet er her, at vi har gode muligheder for at få et universitet i verdensklasse inden for det levende: natur, fødevarer, sundhed og farmaci.
I Århus sammenlægges to af de største sektorforskningsinstitutioner.
Det er Danmarks JordbrugsForskning og Danmarks Miljøundersøgelser, som fusionerer med Aarhus Universitet.
Det giver utrolig store perspektiver for forskningen på grænsen mellem landbrug og miljø.
Handelshøjskolen i Århus går nu også med i fusionen.
Det betyder, at den merkantile vinkel kan inddrages i forskning og uddannelse inden for andre af universitetets fagområder.
Og endelig har Danmarks Pædagogiske Universitet, som nævnt i indledningen, besluttet at gå i forhandling med Aarhus Universitet.
Både Handelshøjskolen og DPU ønsker at indgå i Aarhus Universitet som såkaldte universitetsskoler.
De ønsker en tæt tilknytning til deres aftagergrupper og en selvstændig profil udadtil.
Jeg synes, det tegner utrolig spændende.
Københavns Universitet og Aarhus Universitet er to eksempler på den synergi mellem forskning og uddannelse, som har været sigtet med reformen.
Danmarks Tekniske Universitet sammenlægges med fem sektorforskningsinstitutioner: Danmarks Fødevareforskning, Forskningscenter Risø, Danmarks Rumcenter, Danmarks Fiskeriundersøgelser og Danmarks TransportForskning.
Det nye DTU samler altså dansk forskningskompetence inden for fødevareforskning, bæredygtig energi, fiskeri, rumfart og transport.
Sammenlægningen giver mulighed for nye uddannelser også med inddragelse af sektorforskningens kompetencer, og det fremgår også af det omfattende materiale, der er blevet udarbejdet af de fem institutioner som grundlag for hele sammenlægningen.
DTU bliver Danmarks største teknologiske universitet, ja, vel nok et af de største i Europa.
Sammenlægningen af sektorforskningen og universiteterne er et vigtigt element i denne reform.
Universitetssammenlægninger har alene været universitetsbestyrelsernes beslutning.
Derimod traf regeringen tidligt en principbeslutning om integration af sektorforskningen.
Lad mig nævne fire konkrete fordele ved disse sammenlægninger: For det første skabes der muligheder for synergi i forskningen.
For det andet vil sektorforskningen kunne befrugte universiteterne med deres erfaringer fra samarbejde med aftagere og brugere.
Sektorforskningen er vant til at arbejde med konkrete problemstillinger fra det virkelige liv.
Det kan universiteterne lære af.
For det tredje – og meget vigtigt – bringes der med integrationen af sektorforskningen store forskningskompetencer i spil til uddannelse af vore unge mennesker.
Fremover vil sektorforskerne blive inddraget i undervisningen på linje med universiteternes øvrige undervisere.
Det er et meget vigtigt bidrag til den uddannelsesopgave, som vi står over for.
Endelig får vi for det fjerde en bedre forskningsbaseret myndighedsbetjening.
For regeringen har det været afgørende for sammenlægningen, at ansvaret for myndighedsberedskabet forankres i de nye direktioner på universiteterne.
Én ansvarlig leder bør varetage den løbende kontakt med medarbejdere og ressortministerier.
Endelig skal en ny stillingsstruktur sikre klare karriereveje og slutstillinger inden for varetagelse af myndighedsopgaver.
Sektorforskningen får med fusionen en bredere faglig basis at trække på til gavn for betjeningen af såvel ministre som Folketinget.
For mig er der ikke tvivl om, at både forskningen, uddannelserne og myndighedsbetjeningen vil få bedre forudsætninger med den nye struktur.
Det nye danmarkskort træder i kraft i 2007, og det ser jeg meget frem til.
Jeg har efter et forslag, der kom under det seneste samråd fra den radikale hovedordfører, fru Charlotte Fischer, og efter drøftelse med universitetsforligsparternes ordførere besluttet, at fusionerne og de opnåede resultater skal evalueres i 2009.
Jeg vil naturligvis være åben over for at drøfte indholdet af en sådan evaluering nærmere.
Der er også sat fokus på forskningsfrihed samt medarbejdernes og de studerendes ytringsfrihed og medindflydelse.
Det er meget centrale spørgsmål, og derfor er jeg også glad for, at de kan indgå i debatten her i dag.
Der kan være mange myter, og der kan være mange misforståelser.
Universitetsloven fra 2003 præciserer forskningsfriheden og forskningsetikken.
Der er ikke forskel på forskningsfriheden før og efter sammenlægningerne.
Noget andet er spørgsmålet om forskernes ytringsfrihed.
Alle borgere har ytringsfrihed; den er jo ganske enkelt grundlovssikret.
Universitetsloven ændrer ikke ved, at forskerne kan forholde sig kritisk til hinandens arbejde og resultater.
I øvrigt blev det i 2003 lovfæstet, at universiteterne skal tilskynde forskerne til at blande sig i den offentlige debat.
Den forpligtelse ønsker jeg ikke på nogen måde at trække tilbage.
Jeg har fuld tillid til, at universiteternes bestyrelser og ledelser forvalter loven i overensstemmelse med lovens ånd og bogstav.
Fra møder med de studerende og besøg på universiteterne er det mit indtryk, at de studerende bruger deres muligheder for indflydelse.
De tager aktivt del i bestyrelsernes arbejde, og vi fik jo i loven sikret, at der skal være mindst 2 studenterrepræsentanter i bestyrelserne.
Jeg er overbevist om, at universitetsloven og sammenlægningerne har skabt gode rammer for universiteterne.
Lad det være min afslutningsreplik, hvorefter jeg i fuld overensstemmelse med ordføreren for forespørgernes bemærkning her fra talerstolen også håber, at vi vil få en rigtig god debat om dette særdeles vigtige emne.