Susanne Clemensen (CD), 1998-10-22:
Vi har jo vidst længe, at regeringen barslede med en tredje arbejdsmarkedsreform og hovedtankerne om en styrket aktivteringsindsats først og fremmest ved at fremrykke aktiveringstidspunktet.
Det har da også været kendt længe.
Alligevel var vi jo nok mange, der blev noget overraskede over at høre, at trepartsdrøftelserne mellem DA og LO og regeringen havde ført til en aftale om hovedelementerne i en tredje arbejdsmarkedsreform, en aftale, som lynhurtigt blev bakket op af partiet Venstre, og dermed var CD's og de øvrige folketingspartiers indflydelse jo blevet noget stærkt begrænset.
Nu hører CD ikke til det parti, som af den grund sætter sig ned og jamrer og dermed melder sig uden for indflydelse.
Grundlæggende mener vi, det er positivt, at arbejdsmarkedets parter viser en vilje til at påtage sig et medansvar for udviklingen i samfundet, og dermed er det også naturligt, at arbejdsmarkedets parter får indflydelse på de beslutninger, der vedrører arbejdsmarkedets forhold.
Sådan er det, og sådan mener vi også, det fortsat skal være.
Der skal ikke være nogen tvivl om, at CD langt hen ad vejen ser en aktiv arbejdsmarkedspolitik som en væsentlig faktor for fortsat høj beskæftigelse, men vi er samtidig heller ikke i tvivl om, at en aktiv arbejdsmarkedspolitik med hovedvægten lagt på efteruddannelsestilbud til de ledige ikke løser alle problemer.
Den erkendelse er vi nok mange, der har, og det var da glædeligt at se i tv-avisen forleden dag, at 4 socialdemokrater nu også er nået til den erkendelse.
Så kan vi jo håbe på, at erkendelsen spreder sig som ringe i vandet
i Socialdemokratiet
I CD har vi længe ment, og det mener vi fortsat, at vi simpelt hen skal have skabt nogle flere job i servicesektoren, og det gør vi altså ikke med den nuværende mindsteløn, for vi må erkende, at denne her type job ikke kan aflønnes med mere end 50-70 kr. i timen.
Det er her, CD's forslag om et beskæftigelsesfradrag kommer ind i billedet.
Når jeg gentager CD's forslag om et beskæftigelsesfradrag, hænger det også sammen med, at jeg sidste torsdag læste i Berlingske Tidende, Erhverv, at Europa-Kommissionen foruden - ret skal være ret - at rose Danmarks aktive beskæftigelsespolitik også anbefalede at EU-landene næste år især satser på 3 politikker, hvoraf den ene var at skabe flere arbejdspladser i servicesektoren, hvor USA er langt foran.
område
Hvis jeg skal tage de mest markante ændringer i forslagene sådan punkt for punkt uden skelen til, hvilke lovforslag vi her præcis taler om, da de jo bliver behandlet under et stort punkt, vil jeg sige følgende: Der er flere elementer i den her arbejdsmarkedsreform, som CD kan støtte, men lad mig starte med at nævne de ændringer, som vi i CD er mere skeptiske over for. Som udgangspunkt deler vi regeringens synspunkt om, at en fremrykket aktiveringsindsats er et gode både set fra de lediges og fra samfundets synspunkt.
For dermed er vi med til at forhindre langtidsledighed, og vi kan bedre få udfyldt de huller, hvor der i dag er mangel på arbejdskraft.
Jeg vil dog alligevel hejse fanen og gøre opmærksom på, at vi ikke løser alle flaskehalsproblemer gennem en fremrykket aktiveringsindsats.
F.eks. har jeg svært ved at tro, at alle flaskehalsproblemer bare kan afhjælpes ved at give ledige med en anden baggrund og uddannelse et efteruddannelseskursus eller for at tage to andre eksempler, hvor der er ekstrem mangel på folk med en bestemt uddannelse:
Jeg tænker her på mangelen på edb-specialister og ingeniører.
En fremrykket aktiveringsindsats vil vel også skabe nogle store problemer i visse regioner, hvor der simpelt hen er mangel på arbejde og ledigheden er meget høj.
Hvad har ministeren tænkt sig at gøre ved det problem?
For det andet, og det hænger sammen med det, jeg sagde før, er vi meget bekymrede
for at afkorte den samlede dagpengeperiode uden at have vished for, at den fremrykkede aktiveringsindsats kommer til at fungere.
Når det samtidig foreslås, at sygdomsperioder som udgangspunkt ikke fremover skal tælles som døde perioder, så kan vi i CD blive
alvorligt bange for, at en afkortning af den samlede dagpengeperiode vil være med til at udstøde flere mennesker fra det almindelige dagpengesystem, end tilfældet er i dag.
Der er allerede blevet stillet en række spørgsmål til ministeren om det her problem, og det vil vi også se nærmere på under udvalgsarbejdet.
I forbindelse med arbejdsmarkedsreform II har vi også set, hvordan arbejdsformidlingerne har haft store problemer med at leve op til de forventninger, der lå i loven.
Er ministeren på den baggrund nu sikker på, at en indkøringsfase på 2 år er tilstrækkelig?
For det skal vel ikke komme de ledige til skade, hvis AF ikke kan følge med inden for den fastsatte tid.
Jeg vil gerne spørge, om ministeren kan garantere, at en eventuel overskridelse af indkøringsfasen på 2 år ikke vil komme de ledige til skade, og i givet fald hvordan ministeren vil sikre, at det ikke sker.
, så de ikke længere kan bevare den forlængede dagpengeret og dermed mister retten til at gå på efterløn som 60-årige. Det er påfaldende, at denne konsekvens ved at fjerne særreglen for de 50-54-årige forbigås i tavshed i bemærkningerne til lovforslaget.
Det er også påfaldende, at særreglen opretholdes for de 55-59-årige.
Hvori består forskellen mellem de 50-54-årige og de 55-59-årige?
Når aldersgruppen 50-59-årige nu får ret og pligt til aktivering på lige fod med andre ledige, hvilket vi helt klart synes er fornuftigt ud fra den holdning, at mange 50-59-årige naturligvis ikke er færdige på arbejdsmarkedet, så virker det besynderligt, at man behandler de 50-54-årige dårligere ved at afskaffe særreglen for dem.
Bemærkningerne til lovforslaget om, at det vurderes, at selve særreglens eksistens for de 50-54-årige har medvirket til en forøget langtidsledighed i denne gruppe, virker, undskyld mig, temmelig langt ude.
Nej, så må man sige det, som det er, det er besparelser, det drejer sig om.
Er det virkelig den tak, som vi sender folk, der har været mange år på arbejdsmarkedet?
Det synes vi ærligt talt er for dårligt.
I betragtning af at det er en temmelig lille gruppe, som vi taler om der vil blive berørt,
kan vi i CD ikke forstå, at man så ikke bevarer
den her særregel.
Jeg kan forstå, at andre partier, herunder De Konservative, er bekymrede for, at særreglen ophæves.
Det er de jo, uanset at partiet i andre sammenhænge mig bekendt har sagt, at efterlønnen skal afskaffes. I CD ønsker vi at bevare efterlønnen og så via gulerodsmetoden motivere folk til at blive længere tid på arbejdsmarkedet.
Derfor vil jeg nu sige til ministeren, at jeg vil bede ham om at overveje at fjerne særreglen for de 50-54-årige eller i det mindste give en garanti for, at de kan gå på efterløn som 60-årige, for ellers vil vi i CD i hvert fald overveje at stille et ændringsforslag, således at de 50-54-årige kan bevare retten til at gå på efterløn.
I CD forstår vi simpelt hen ikke Socialdemokratiet, når statsministeren på den ene side vil udstede en efterlønsgaranti til de 60-årige og i samme moment fjerner den særregel, der gør det muligt for de 50-54-årige at bevare retten til dagpenge ud over den almindelige dagpengeperiode, så de få, det trods alt drejer sig om, får mulighed for at gå på efterløn som 60-årige. Lad mig nævne nogle af de elementer i arbejdsmarkedsreformen, som CD støtter:
CD støtter, at adgangen til selvvalgt uddannelsesorlov begrænses, og at AF får bedre mulighed for at vurdere, hvorvidt en ledig bør deltage i en given uddannelse, da der nu i de fleste tilfælde skal foreligge en handlingsplan og der i højere grad skal tages hensyn til, hvor der er behov for den ledige på arbejdsmarkedet.
Det synes vi er positivt.
Vi støtter også den øgede anvendelse af de individuelle kriterier i målgruppeudpegning i den tidlige fleksible indsats.
Vi støtter også en styrket individualiseret indsats for de svagere ledige.
I den forbindelse vil vi gerne rejse det spørgsmål, om ikke AF skulle have ansvaret for at bevilge hjælpemidler til brug for handicappede i erhverv og ikke som i dag, hvor det går igennem kommunen.
Jeg har indtrykket af, at både AF og de handicappede siger, at det er en besværlig sagsgang med lange ventetider, når kommunen skal træffe beslutning, og imens kan de handicappede ikke komme i gang med det job, som de har på hånden.
Så lad os lave om på det.
CD støtter også sprogtest og danskundervisning som redskab til ledige med manglende danskkundskaber.
Vi støtter, at aktiveringsindsatsen for alle unge under 25 år rykkes frem, da vi erkender, at ungeindsatsen har haft en stor succes.
Det har været et stort problem hidtil, og vi er glade for, at det nu bliver løst.
Afslutningsvis skal jeg sige, at i CD forstår vi godt arbejdsministerens argument med at skrue på flere knapper på samme tid for at opnå den ønskede effekt, men jeg tror, at der er andre partier, der har det ligesom CD.
Hvis bare vi føler os tilnærmelsesvis sikre på, at vi kunne skaffe alle de her nye job, så ville vi ikke være så betænkelige. Med udsigten til, at dansk økonomi går en vanskeligere tid i møde, vil jeg til slut spørge ministeren, som der også er andre ordførere, der har været inde på her i dag, om ministeren på regeringens vegne kan give os og befolkningen et tilsagn om at ville genforhandle arbejdsmarkedsreformen, såfremt forudsætningen for de ambitiøse planer om at få flere i beskæftigelse ikke kommer til at holde stik.
Så vil jeg til allersidst sige, at CD selvfølgelig, til trods for at vi har nogle betænkeligheder, også mener, at der er mange positive elementer, som jeg her har sagt, og derfor deltager vi gerne i de videre drøftelser, som arbejdsministeren nu skal have med Folketingets partier.