runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Poul Nødgaard (DF), 2000-02-29:
Tak til Venstre og De Konservative, fordi jeg lige måtte smutte foran.
I Dansk Folkeparti er vi skeptiske over for en udvidelse af musikloven fra 1994, hvor bl.a. musikskoler er omtalt, og som da fik velordnede økonomiske forhold til glæde for både børn og unge.
Det foreliggende lovforslag lægger op til en ny § 3, g, i føromtalte lov fra 1994, således at de rytmiske spillesteder for alvor kommer med ind i det offentlige tilskudssystem.
Det, der støder Dansk Folkeparti mest, er, at de 29,5 millioner statslige kroner kun udløses, såfremt amter og kommuner yder et tilskud af mindst samme størrelse som staten.
Derved - som vi læser lovforslaget - så bliver det pludselig til, at det offentlige nu skal lægge ca. 60 mio. kr., og det er trods alt penge, der kommer fra skatteyderne, hvad enten det er stat, amter eller kommuner.
Nu er rytmisk musik et bredt begreb, og når det er sagt, skal det også nævnes, at mange af dem, der udfører den rytmiske musik, tjener ganske godt derved.
Det rejser hele spørgsmålet om, hvorvidt der rent faktisk er behov for offentlige penge til rytmisk musik.
Tænk bare på de dårlige forhold, der bydes f.eks. de sindslidende, der år efter år lever på flersengsstuer på institutioner landet over.
Noget lignende sagde jeg i en ordførertale tidligere på dagen.
Var det ikke værd at bevilge nogle af alle de mange offentlige kroner, vi taler om her, til at løse disse ulykkelige menneskers situation?
Vi er i Dansk Folkeparti ikke spor imod kultur af nogen art, men det var måske en idé, netop når vi taler om det her, at lade den musiklov, der blev lavet i 1994, køre, som den er.
Jeg synes også stadig væk, vi savner et svar.
Der er de mange meget professionelle folk, der er med i den rytmiske musik, men hvor trækker man stregen mellem, at de hæver penge til de her ting, rytmisk musik, og at de udfører deres musik for betalte kroner.
Jeg synes, det er lidt vanskeligt det her.
Vi synes ikke rigtig i Dansk Folkeparti om det foreliggende lovforslag.
Ole Sohn (SF), 2000-02-29:
Jeg vil gerne spørge, om hr. Poul Nødgaard ikke er opmærksom på, at nogle af de kunstnere, som er godt ved muffen - det er der nogle kunstnere, der er - faktisk er så godt ved muffen, at de er i stand til at lave et kvalitetsprodukt, som andre gider høre på uden for landets grænser, og at vi faktisk er ved at komme i en situation, hvor dansk musik er blevet en fantastisk eksportvare, som giver samfundet over 1 mia. kr. i indtægter ved salg af musik i udlandet. Det vil sige, at det er en fantastisk økonomisk fordel
Loven her er jo fødekæden, der giver talenter, og ud af de mange talenter er der nogle enkelte stjerner, som bliver en god erhvervsindtægt for samfundet.
Det synes jeg man skal være opmærksom på.
Henrik Svane (RV), 2000-02-29:
Hr. Poul Nødgaard sagde: »de mange midler, der er inde i den rytmisk musik, for det er der rent faktisk«.
Jeg vil godt spørge hr. Poul Nødgaard om, hvor mange penge det egentlig er, der er inde i rytmisk musik.
Hvad er det for en dokumentation, vi kan få på, hvor mange penge der er derinde?
Eller er vi igen ude i de sædvanlige udokumenterede påstande, vi får fra Dansk Folkeparti i tide og utide her i salen fra Tingets talerstol, også jf. den tidligere debat i dag?
Hvor mange penge er der i rytmisk musik, som staten dækker?
Poul Nødgaard (DF), 2000-02-29:
Jeg ved ikke, hvad hr. Svane mener med spørgsmålet, men det er jo reelt besvaret med det, hr. Ole Sohn sagde.
Han sagde, at den rytmiske musik har en sådan standard og størrelse, at den er i stand til at hjembringe noget med milliardbeløb i indtægter til Danmark.
Jeg mener, det var det, hr. Ole Sohn sagde.
Er det det, hr. Svane vil have svar på?
Men netop det, hr. Sohn sagde, er det bedste bevis på, at der måske ikke er det store behov for store offentlige midler til den rytmiske musik, for den er jo en stat i staten.
Og hvem siger, at man, når der er så store penge inde i den rytmiske musik, så i så høj grad som her skal have; 30 mio. kr. skal man have af den danske stat, og derudover får man ikke de 30 mio. kr., medmindre amter og kommuner vil udløse et lignende beløb.
Og det ved jeg så ikke, det kan være forskelligt fra amt til amt og fra kommune til kommune, i hvilken udstrækning man vil støtte det.
Men jeg havde godt på fornemmelsen, da jeg holdt det her indlæg, at man så ligesom bliver slået i hartkorn med at være kulturfjendsk.
Det er ikke det, der er tale om.
Der er bare tale om, at der er noget, der godt kan gro af sig selv kulturelt set, og der mener jeg, at vi er ved sådan et område her.
Jeg holder også selv meget af rytmisk musik, men jeg mener, der er visse ting, der kan klare sig, og så vil jeg hellere bruge de penge på nogle andre områder.
Det er det, jeg i al ydmyghed og beskedenhed har fremført her.
Henrik Svane (RV), 2000-02-29:
Jeg vil godt bede hr. Poul Nødgaard om at fortælle os, hvad det er, Dansk Folkeparti mener, når man siger: »de mange midler, der er inde i den rytmiske musik, for det er der rent faktisk«.
Det er et citat fra ordførertalen.
Jeg vil bare gerne forstå, hvad det er for midler, der tænkes på fra Dansk Folkepartis side.
Er det offentlige midler, eller er det den musikindustris egne skabte midler, der tænkes på?
For hvis der er tale om det sidste, så kan det da ikke genere nogen, at vi søger at udnytte det fantastiske kraftpotentiale, der er i dansk rytmisk musik med den internationale bevågenhed, der er skabt over de seneste 10-20 år, til at kunne lave yderligere indtægter til staten.
Man kan da også opfatte det her som en vis form for erhvervsfremmestøtte, og det har Dansk Folkeparti vel ikke noget imod.
Ole Sohn (SF), 2000-02-29:
Jeg forstår ikke, at hr. Poul Nødgaard ikke kan se, at vi hjælper på samme måde, som vi også hjælper andre dele af samfundet, for at få noget til gro bedre og give indtægter til samfundet, som vi så alle sammen kan få fælles gavn af til at styrke den sociale velfærd.
Ester Larsen (V), 2000-02-29:
Jeg vil gerne sige til kulturministeren, at der faktisk er forskel på at være i regering og at være i opposition.
Når en minister står på en konference og konkret og kontant lover støtte til et område, må det jo være forventeligt, at den pågældende minister er i stand til at leve op til sine egne løfter og er i stand til at overtale sin egen finansminister til at skaffe økonomisk dækning for de løfter, der er givet.
Klaus Kjær (DF), 2000-02-29:
Til hr. Jens Peter Vernersen: Det er vi som udgangspunkt også fuldstændig enige i, men forskellen kommer frem derved, at mange private virksomheder på grund af rationalisering og en god drift netop kan gøre tilbudene så billige, selv om de skal betale moms af dem.
Men jeg er bange for, at kommunerne vil få ekstraordinære tildelinger i form af lokaletilskud og kommunalt medvirkende personale osv. til at drive de her motionscentre osv., og at det private erhvervsliv slet ikke kan følge med på konkurrencevilkår.
Og derfor bliver der den forskel, at mange af de her private motionscentre og bowlingcentre, og hvad vi ellers taler om her, simpelt hen må dreje nøglen om.
Jeg vil gerne spørge hr. Jens Peter Vernersen, om han ikke er enig i, at private og kommunale erhvervsdrivende, hvis vi kan kalde dem således, bør være stillet ligeligt konkurrencemæssigt?
Morten Helveg Petersen (RV), 2000-02-29:
Jeg skal sige, at vi fra radikal side kan støtte forslaget.
Det er selvfølgelig fornuftigt at bringe den danske momslov i overensstemmelse med det 6. momsdirektiv i EU, så det er jo nærmest en forpligtelse for de partier, der bakker op bag EU-samarbejdet, også at støtte dette lovforslag, og det er også hovedårsagen til, at vi støtter det fra radikal side.
Flemming Kofod-Svendsen (KRF), 2000-02-29:
Ja, jeg er meget enig i de betragtninger, som den radikale ordfører gjorde gældende.
Også Kristeligt Folkeparti kan støtte dette forslag, hvor formålet jo er meget enkelt formuleret, nemlig at man med dette lovforslag vil bringe momslovens formulering af afgiftsfritagelsen for sportsområdet i overensstemmelse med det 6. momsdirektiv, og det støtter vi som sagt.
Jens Peter Vernersen (S), 2000-02-29:
Med dette lovforslag sker der en ændring af momsloven, så det præciseres, at der ikke mere er momsfritagelse, når der er tale om erhvervsmæssigt salg af adgangen til at dyrke sport eller fysisk træning.
Præciseringen af loven svarer til den afgørelse, som blev truffet i Momsnævnet tidligere.
Denne afgørelse er jo som bekendt blevet underkendt af landsretten.
Med baggrund i den manglende klarhed i lovgivningen har skatteministeren fremsat et ændringslovforslag.
Med den præcisering, der sker, sikres det også, at loven bliver i overensstemmelse med EU's momsdirektiv, og således kan Socialdemokratiet tilslutte sig lovforslaget.
Ja, jeg må jo blot sige, at indtil nu har disse selvstændige erhvervsdrivende virksomheder jo fungeret ganske glimrende på den måde, at de har været forpligtede til at betale moms.
Der har været den enkelte sag, som så er tabt ved landsretten, og det er så baggrunden for, at man præciserer lovgivningen og i øvrigt bringer lovgivningen i overensstemmelse med momsdirektivet.
Men jeg synes, det er væsentligt at sondre mellem det, at man har en erhvervsmæssig virksomhed, og så, at man har en kommunal virksomhed, der driver et sportscenter, og det forstår jeg også at Dansk Folkeparti helt klart giver mig medhold i.
Villy Søvndal (SF), 2000-02-29:
Jeg vil bestemt heller ikke fratage Dansk Folkeparti retten til at støtte en hvilken som helst regering.
Det står jo et politisk parti helt frit for.
Jeg synes bare, det er lidt modsætningsfyldt at forsøge at tegne et billede af sig selv som et socialt orienteret parti, når man ved, at den regering, man gerne vil støtte, på en række punkter og også på de her områder står for det modsatte.
Jeg savner måske den alvor i debatten, at man forholder sig bare en lille smule til det materielle, hvis det ikke bare sådan skal blive slag i luften.
Det vil være et afgørende spørgsmål, når man skal tage stilling til den fremtidige velfærd.
Hvis man ikke er af den opfattelse, at de, der er ansat på plejehjem, udøver så dårlig omsorg, fordi de er onde, må man forholde sig til ressourcediskussionen.
Vil Dansk Folkeparti ikke godt bare antydningsvis sige, hvordan det forestiller sig Venstre og De Konservative, som siger, at der er for mange i den offentlige sektor, trukket med til at ansætte flere på de her områder?
Det vil jeg godt høre en forklaring på.
Jens Peter Vernersen (S), 2000-02-29:
Ja, nu var det jo mig, der skulle stille spørgsmål til ordføreren, men jeg vil da godt tilkendegive, at det jo ikke ser ud til, at disse virksomheder har problemer med at klare deres drift.
Det vil jeg godt tilkendegive.
Villy Søvndal (SF), 2000-02-29:
Jeg bebrejder ikke Dansk Folkeparti, at det tegner et vrangbillede.
Fru Birthe Skaarup må have lyttet for lidt efter.
Jeg sagde, det var vigtigt ikke at tegne et vrangbillede i den offentlige debat for ikke at skræmme, og det mener jeg egentlig vi har et fælles ansvar for.
Det vil jeg slet ikke bebrejde Dansk Folkeparti.
Jeg synes selv, jeg forsøgte at være lidt morsom, men det er klart, at sådan noget jo kan misforstås.
Det eneste, jeg sagde,
var sådan set, at det ikke er det mest præcise beslutningsforslag, jeg har truffet i de 5 år, jeg har siddet i Folketinget.
Det synes jeg ikke er udtryk for surhed.
Det er en art karakteristik af det her forslag.
Jens Hald Madsen (V), 2000-02-29:
Jeg takker for svaret og for tydeligheden.
Nu har man jo lige haft en kæmpestor mursten af en bog fra Lejelovskommissionen, som meget, meget præcist har gennemgået - det er jo ikke så mange år siden - alt om den private lejelov, og den er kommet med forslag, og der har sågar været forslag fra den tidligere boligminister om, hvordan en privat lejelov kunne se ud.
Hvad er det, den ekspertgruppe kan gøre, som Lejelovskommissionen ikke kunne?
Jytte Andersen (S), 2000-02-29:
Lejelovskommissionen kom faktisk ikke med et forslag.
Det, der er kommet fra Lejelovskommissionen, er et stort mindretals udspil på et meget, meget sent tidspunkt i Lejelovskommissionens arbejde.
Og det er det udspil, som et stort mindretal er kommet med, vi gerne vil have analyseret lidt nærmere, og det er baggrunden for, at vi nedsætter en ekspertgruppe, som består af kyndige mennesker, som kan se uhildet på det forslag
, og vi er i færd med at finde navne til en sådan ekspertgruppe.
Jens Hald Madsen (V), 2000-02-29:
Jamen lad os så kalde det et udspil.
Men der var jo en hel del analyser, og der var et oplæg til, hvordan man kunne komme videre, og så spørger man sig selv: Var der egentlig ikke nok?
Var deres ekspertbistand ikke nok, selv om de havde divergerende meninger og ikke kunne komme med et fælles forslag, hvilket sådan set var logisk, når man ser på sammensætningen?
Hvad er det, sådan en ekspertgruppe kan gøre så forskelligt?
For der var måske nogle - det var jo dem, der ville have onde tanker, og det har jeg absolut ikke - der ville sige, at det var lidt af en syltekrukke, man lavede.
Jytte Andersen (S), 2000-02-29:
Det er rigtigt nok, at Lejelovskommissionen lavede et gedigent stykke arbejde, og der er også en meget stor del af det arbejde, vi omsætter til lovforslag, og det er i øjeblikket ude til høring.
Vi kommer f.eks. med et forslag om, at der skal være huslejenævn i alle kommuner, så beboerne og lejerne får nogle bedre muligheder for at klage, hvis de skulle opleve huslejestigninger, der ikke er velbegrundede.
Vi bruger forslag, som går ud på, at man f.eks. ved en byttelejlighed kan få et forhåndstilsagn om, hvor høj huslejen så kan blive,
når de nye lejere kommer ind
Og vi lægger op til nogle præciseringer af § 5, stk. 2. Så vi bruger meget af det, som Lejelovskommissionen kom med.
Men det, der ikke er analyseret godt nok, er det, vi kalder den modererede model, som det største mindretal kom med.
Og vi vil ikke sejle af sted med et forslag, som muligvis kan indebære huslejeforhøjelser.
Det ønsker vi ikke.
De skal være velbegrundede, og de skal basere sig på nogle konkrete forbedringer i lejlighederne, før regeringen vil lægge navn til huslejestigningerne.
Det er jo lige præcis det, der er baggrunden for, at vi ikke vil lave lovforslag på baggrund af en model, som et mindretal i Lejelovskommissionen udarbejdede 5 minutter før lukketid, og som ikke er gennemanalyseret, som ikke er gennemregnet.
Og det er det, der er baggrunden for, at vi nedsætter en ekspertgruppe. Så vi ønsker ikke, at der skal være huslejestigninger, medmindre der er begrundelser for det, altså forbedringer i lejligheden, ligesom vi har det i § 5, stk. 2. Men den der fuldstændige åbning til det fri marked er vi ikke så stemte for.
Jens Hald Madsen (V), 2000-02-29:
Men det er jo ret interessant, for jeg kan godt huske valgkampen, og jeg kan godt huske de påstande, der kom,
f.eks. at det forslag, som vi er kommet med - og det var rent faktisk kun genudlejning - ville betyde huslejestigninger på op til 70 pct.
Det vil sige, at by- og boligministeren her i dag giver en garanti for, at selv om der vil komme et lovforslag om f.eks. genudlejning, så vil det ikke medføre nogen kraftige, nævneværdige huslejestigninger.
Jytte Andersen (S), 2000-02-29:
Det afhænger jo fuldstændig af situationen.
Hvis der ved genudlejning sker en massiv forbedring af den pågældende bolig, så kan der godt være tale om, at der så også sker en tilsvarende forhøjelse af huslejen.
Men det, der er forskellen fra nu, er, at udlejeren kan true lejeren til nogle massive huslejestigninger, hvis vedkommende vil bytte sin lejlighed, uden at man i virkeligheden har belæg for det rent kvalitetsmæssigt.
Så vi vil gerne sikre, at den paragraf i lejeloven, der hedder § 5, stk. 2, og som indebærer huslejeforhøjelser, der baserer sig på forbedringer, bliver mere stram og mere præcis.
Men vi ønsker ikke huslejeforhøjelser generelt, men det kan jeg forstå at Venstre fortsat gør, og så synes jeg, Venstre skal sige det direkte og også lidt mere end i - ja, det er jo en vigtig sal, vi står i - Folketingssalen. Hermed sluttede spørgetimen.
Pia Gjellerup (S), 2000-02-29:
Først vil jeg gerne takke for at blive ønsket tillykke her i salen med »Erhvervsstrategien DK 21«.
Der vil blive meget, vi skal arbejde med i det videre forløb og i årene fremover, så det er godt, at man begynder med de venlige bemærkninger.
Så vil jeg sige til spørgsmålet, at for iværksættere som for erhvervslivet generelt er det ikke spørgsmålet om skatten, der er det afgørende.
Det vil man også kunne overtyde sig om, hvis man bevæger sig ind i den del af redegørelsen, der handler om den egentlige erhvervsstrategi, nemlig del 2, hvor der er en række bemærkninger om, hvilke regler der efter regeringens mening skal gælde for iværksættere - hvilke pejlemærker vi stiller op.
Bl.a. ser vi gerne, at den udvikling, som er godt i gang i disse år med flere iværksættere, videreudvikler sig.
Men her som på de øvrige erhvervsområder skal det ikke være hverken selskabsskatten eller afskrivningerne eller lignende forhold, der skal være afgørende.
Men hr. Jens Hald Madsen er inde på noget, der helt klart er væsentligt, også for iværksættere, nemlig om vi evner at gøre reglerne bedre.
Det er der som bekendt også oplæg til i et af de fokusområder, som erhvervsstrategien omhandler, så jeg tror faktisk, det kan lade sig gøre i fællesskab at få skabt nogle rammer, som betyder, at vi ikke alene får nogle flere iværksættere i disse år - vi ligger faktisk pænt, når vi ser på det øvrige Nordeuropa - men at vi også får flere iværksættere inden for nogle spændende erhvervsområder, hvor de virkelig kommer til at bidrage til både deres egen og samfundets velfærdsudvikling.
Jens Hald Madsen (V), 2000-02-29:
Grunden til, at jeg spørger, er specielt, at et af de kraftigste vækstområder, vi har for øjeblikket, er IT-branchen, og her er forældelsen af udstyr jo meget, meget hurtig.
Det vil sige, at der er et akut behov for - hvis vi skal dyrke IT-teknologien - at man virkelig kigger på afskrivningsreglerne, så det håber jeg erhvervsministeren også vil være opmærksom på.
Pia Gjellerup (S), 2000-02-29:
Som jeg prøvede at gøre det meget tydeligt i både min besvarelse nu her i salen og i mine mange besvarelser i går, mener jeg ikke, at vi skal finde løsningerne inden for erhvervsudviklingen ved at forvride vort skattesystem.
Det gælder heller ikke, hvis man markedsfører det under hensyn til voksende og spændende brancher som IT-branchen.
Den vokser, og det gør den på nogle vilkår, der har at gøre med, at man er i stand til at tiltrække viden, at man er i stand til at udnytte viden og er i stand til at tiltrække kapital, og her skylder det danske samfund en hel del på trods af de mange initiativer, der er lavet i denne regerings tid.
Men der er mere at gøre, og det er det udgangspunkt, regeringen vil tage.
Det handler ikke om, at vi skal forvride skattesystemet.
Svend Erik Hovmand (V), 2000-02-29:
Vi synes i Venstre, det er en god idé at komme med dette udspil, fordi erhvervspolitikken jo er et meget vigtigt kerneområde i dansk politik.
Vi synes også, det er spændende med de pejlemærker, men nu nævner jeg fire pejlemærker, hvor det ikke er gået så godt, og derfor vil jeg godt spørge ministeren, hvad man agter at gøre nu.
Her har statsministeren jo hele tiden haft et pejlemærke om, at den skulle forbedres, men den er blevet forringet for hvert år, han har siddet.
Det andet er udliciteringen.
Her har finansministeren hvert år haft et ønske om en forbedring, og hvert år er det faktisk forblevet uændret, eller vi har set en tilbagegang.
Hun tiltrådte med en erklæring om, at de skulle reduceres med 25 pct. på 3 år, men de er steget og steget for hvert år.
Hvad gør man for virkelig at leve op til de pejlemærker, man har sat sig som mål?
Pia Gjellerup (S), 2000-02-29:
For det første vil jeg gerne kvittere for, at også hr. Svend Erik Hovmand synes, at pejlemærker er interessante.
Jeg synes, de er så interessante, at man også skal tage den udvikling, de bygger på, alvorligt i stedet for at komme med påstande, som ikke har hold i virkeligheden.
Det gælder både påstandene vedrørende konkurrenceevnen, og det gælder påstandene vedrørende udlicitering.
Vi er faktisk i en situation, hvor dansk erhvervsliv har det godt, lige så vel som dansk økonomi har det.
Det viser sig bl.a. ved, at konkurrenceevnen har det fint, og det viser sig ved, at vi på trods af et tilbageslag sidste år er i stand til at genvinde markedsandele på eksportmarkederne her i år.
Generationsskifte har jo været genstand for en lang diskussion, som jeg ved, at man også har haft uden for spørgetimen.
Sagen er måske ikke særlig relevant for spørgetimen, da den kræver betydelig mere fordybelse, men det, der er afgørende, er, at vi laver generationsskifte på en sådan måde, at det giver virksomhederne en god mulighed for at leve videre og giver en styrkelse af kapitalgrundlaget i virksomhederne.
Det er ikke et spørgsmål om enten at tappe virksomhederne eller at få slået et hul i statskassen, det gælder om at få skabt dynamiske virksomheder i forbindelse med et generationsskifte, og det arbejder regeringen på.
For så vidt angår de administrative byrder: Ud over at det stadig er de 20 pct., jeg erklærede for 2 år siden, handler det faktisk om at se de samlede byrder, og jeg er overbevist om - og det vil vi også kunne tage udgangspunkt i med den oversigt, vi får lavet til efteråret - at vi kommer en god del hen ad vejen.
Jeg er ikke bekymret over det gamle pejlemærke, der har været sat, vi skal nok nå derhen.
Poul Nødgaard (DF), 2000-02-29:
Så præsenteres Folketinget atter for et omfattende lovforslag, hvor ikke mindre end 5.831 personer, heraf 2.613 børn, ønskes gjort til danske statsborgere.
Forslaget er nummer to i rækken i indeværende folketingssamling, og rygterne siger, at der kommer yderligere et forslag, inden den mødefri periode sætter ind.
Det skulle således ikke undre Dansk Folkeparti, at der meget vel kan blive tale om op mod 16-17.000 personer, der på 1 år vil opnå vel det mest eftertragtede statsborgerskab i verden.
I det såkaldte kontorcirkulære har regeringen opnået en række partiers accept af spillereglerne for at opnå det danske statsborgerskab.
Det kan fortsat undre Dansk Folkeparti, at partiet Venstre er med i omtalte aftale.
Når folketingsmedlemmerne ser det omfattende lovforslag, gives der kun ganske få oplysninger, nemlig navn, bopælsby, land samt kortfattede bemærkninger til lovforslaget.
Derfor valgte Dansk Folkeparti ved sidste lovforslag at gennemgå 50 helt tilfældigt udvalgte ansøgere.
Ved den lejlighed blev Dansk Folkeparti bekræftet i sin antagelse af, at der uddeles statsborgerskab på et alt for let grundlag.
Et stort flertal af ansøgerne, som jeg ved den lejlighed gennemgik, var og bliver formentlig aldrig i stand til at kunne klare sig selv økonomisk i Danmark, og det kræver jo ikke megen fantasi at forestille sig, hvilke økonomiske krav som dét gennem de kommende år vil stille til Danmark.
Der er nemlig ingen udsigt til, at udviklingen stopper, da der fortsat hvert år strømmer et tocifret antal tusinde personer ind i Danmark.
Jeg vil blot konstatere, at Danmark lader sig tage ved næsen, og det omtalte tilfælde er jo kun ét ud af rigtig mange.
DR 1 afslørede de forrige to søndage noget lignende.
Vi har også haft hele sagen om en krigsforbryder, der nu har været her 2-3 år, jeg ved ikke nøjagtigt hvor længe, og så finder man pludselig ud af det, da han var på vej til at komme godt ind i det danske system.
Vi har også set en ung mand, der havde fået statsborgerskab, og som bestemt ikke skulle have haft det på grund af nogle grove forbrydelser.
Vi har også set justitsministeren være ude med, at man ikke kan gøre noget ved det.
Vi ser også, hvordan vi i Indfødsretsudvalget i hvert fald for 3-4 torsdage siden behandlede, jeg tror, det var 26, der ikke kunne ét ord dansk, og som med et flertal i Indfødsretsudvalget blev optaget, måske ikke på det lovforslag, vi behandler i dag, men så på det næste.
At Dansk Folkeparti vil stemme imod lovforslaget, skal her blot nævnes for fuldstændighedens skyld, og vi vil ligeledes atter gå ned i et antal af de sager, der foreligger, og ved selvsyn sikre os den opfattelse, vi har om, at det er og bliver alt for let at blive dansk statsborger.