Naser Khader (RV), 2003-05-09:
Traumatiserede flygtninge er personer, som lider af traumer
efter tortur eller krigsoplevelser eller politisk forfølgelse m.v. Det er ofte personer, der lider af alvorlige psykiske, fysiske og sociale problemer som følge af umenneskelige oplevelser og pinsler.
Disse mennesker skal hjælpes, det er en etisk fordring.
Hvis integrationsindsatsen skal have nogen mening, bør disse mennesker have hjælp til rehabilitering, dvs. hjælp til et værdigt liv og til at finde overskud og kapacitet til at forme deres liv og træffe selvstændige beslutninger.
Den ordinære integrationsindsats er ofte forfejlet over for disse mennesker, fordi de er hæmmet af deres traumer.
Undersøgelser af danskundervisning tyder på, at traumatiserede flygtninge har højt fravær bl.a. på grund af hukommelses- og koncentrationsproblemer, og dermed får de ringe udbytte af undervisningen.
Samtidig står ægtefællerne til de traumatiserede flygtninge tilbage med de familiemæssige forpligtelser og kan dermed også have svært ved at finde overskud til danskundervisning og integration.
Det hæmmer nemlig de andre familiemedlemmers integration, hvis et familiemedlem har ubehandlede traumer.
Når traumerne ikke behandles, får flygtninge og deres ægtefæller vanskeligere ved at komme i arbejde.
Dermed oplever de i høj grad konsekvenserne af, at regeringen har indført en lavere økonomisk ydelse for nyankomne, for de traumatiserede flygtninge har ikke overskud til at søge eller fastholde et arbejde, og dermed har de ringe muligheder for ekstra indtægter, der kan supplere starthjælpen. Endvidere udgør de ubehandlede eller forkert behandlede flygtninge en unødvendig belastning for det almindelige sundhedsvæsen.
En præcis diagnose og målrettet behandling i trygge rammer hjælper ikke blot de traumatiserede flygtninge til bedre og menneskelige vilkår, den optimerer også sundhedsvæsenet i forhold til patienternes behov.
Det er spild af menneskelige ressourcer, og det er et dårligt grundlag for integration.
Som led i den økonomiske aftale for 2002 mellem SR-regeringen og Amtsrådsforeningen aftalte man i juni 2001 at styrke behandlingsindsatsen for de traumatiserede flygtninge og opbygge behandlingskapaciteten.
VK-regeringen valgte imidlertid at nedprioritere denne vigtige indsats, og flere amter har ikke udbygget deres kapacitet på egen hånd; det drejer sig om syv amter.
Vi er også bekendt med, at Amtsrådsforeningen og Kommunernes Landsforening også er interesseret i en hurtig afklaring. At regeringen ikke har fremsat de lovforslag, der er nødvendige, har medført, at der er opstået tvivl om, hvorvidt amterne kan tilbyde ydelsen uden forudgående ændring af sygehusloven.
Flere amter føler sig ikke forpligtet.
Desuden har denne uklarhed om retstilstanden medført, at nogle kommuner har fået den opfattelse, at amterne nu har overtaget denne forpligtelse.
På denne baggrund opfordrer vi så i vores forslag regeringen til at sikre, at alle amter tilbyder rehabilitering til traumatiserede og torturramte flygtninge uden brugerbetaling som aftalt med den tidligere regering.
Mere specifikt indebærer dette: 1. At placere ansvaret for behandlingstilbuddet inden for sygehuslovens rammer.
Der skal samtidig etableres frit valg til de tre private centre OASIS, CEPAR og RCT-Jylland inden for fastlagte økonomiske rammer.
2. At ændre reglen om 6 ugers karenstid for adgang til sygehusydelser ved tilflytning her til landet, således at det sikres, at den traumatiserede person har ret til at modtage behandlingstilbud vederlagsfrit i karensperioden.
3. At gennemføre en grundig psykologisk og lægefaglig screening af flygtninge forud for boligplacering i kommunerne for dermed at sikre, at de mest behandlingskrævende flygtninge med særlige behov placeres tæt på de relevante behandlingstilbud.
Dette skal samtidig sammenholdes med, at de traumatiserede flygtninge placeres sammen med familiemedlemmer og andre, som indtager en væsentlig social- og netværksfunktion.
4. Sammen med Amtsrådsforeningen, Københavns Kommune og Frederiksberg Kommune at vurdere behovet for en udbygning af kapaciteten og en yderligere tilførsel af ressourcer via bloktilskud. Med det foreliggende forslag vil Det Radikale Venstre hjælpe nogle af de mennesker, der har det dårligt i det danske samfund, mennesker, der er flygtet fra hjem og land, som er blevet forfulgt, er blevet udsat for tortur eller har haft umenneskelige oplevelser, mennesker, som i dag lider under traumer, og som har alvorlige psykiske, fysiske og sociale problemer som følge af disse oplevelser.
Til sidst vil jeg sige tak til Socialdemokratiets ordfører, SF's, Enhedslistens og Kristeligt Folkepartis ordførere for deres positive indstilling til vores forslag.
Jeg er også meget tilfreds med, at sundhedsministeren tilkendegav, at man vil inddrage spørgsmålet i forbindelse med forhandlinger med Amtsrådsforeningen.
Det er positivt, synes jeg, men jeg håber, at sundhedsministeren vil lytte til Amtsrådsforeningen og Kommunernes Landsforening, der siger, at det er nødvendigt med en afklaring på området.
Så det er vigtigt at få det afklaret, og jeg mener ikke, vi kommer uden om, at der skal være en lov på området, som både Amtsrådsforeningen og Kommunernes Landsforening anbefaler, sådan at amterne bliver forpligtet til at yde denne indsats for de flygtninge, der har været udsat for de meget traumatiske oplevelser.