Lene Espersen (KF), 2002-11-06:
Mange af spørgerne kredser sådan set lidt om det samme tema.
Jeg er helt stensikker på, at den her sag giver anledning til, at man får strammet op på procedurerne, så man har sikkerhed for, at de informationer, man får et sted - i det her tilfælde i politiets system - f.eks. via Interpol, så hurtigt som det overhovedet er muligt, tilgår de relevante myndigheder, så de har mulighed for at få behandlet sagen.
Det mener jeg er det allervæsentligste. Til spørgsmålet om, hvorvidt alle nye henvendelser, der kommer f.eks. via Interpol, skal op og runde en ministers bord,
Det ville være fuldstændig umuligt og uigennemskueligt, såfremt jeg som minister skulle sidde og forholde mig til hvert eneste hit, der kommer på efterlysninger, og andet, der kommer ud. Det er da naturligvis klart, og det mener jeg også understreger sagens alvor, at i en sag som denne, som optager offentligheden, mener jeg bestemt, at man må udvise det nødvendige skøn, når man sidder som medarbejder, og sige, at denne sag nok vil have en så stor offentlig bevågenhed, at den kan have en interesse andre steder i systemet.
Så på den måde kan man, mener jeg, godt bruge de her dyrekøbte erfaringer i det videre arbejde.
Jeg vil sige til hr. Frank Jensen, at den medfølelse, man har med de russiske familier og ikke mindst med det russiske samfund, er stor, og den er dybfølt.
Hvad er navnene på dem?
Og hvad er det, I eftersøger dem for?
Jeg mener, man må se tingene i en sammenhæng, og jeg mener, det var rigtigt, at man vendte meget, meget, meget hurtigt tilbage.
Jeg skal ikke kunne udtale mig om, hvorvidt Udenrigspolitisk Nævn havde skønnet, at Folketinget skulle blande sig i afholdelsen af en kongres, såfremt man havde haft oplysning om, at de russiske myndigheder frygtede, at der kunne være personer på kongressen, som var mistænkte for at have begået terror. Det kender jeg simpelt hen ikke nævnets medlemmers politiske holdninger godt nok til at kunne sige.
Jeg vil sige generelt, at jeg selvfølgelig mener, at det er i vores interesse, at alt, hvad der kommer af den slags følsomme oplysninger, kommer hurtigt igennem systemet, så de ansvarlige personer kan træffe beslutninger i sagen så hurtigt som overhovedet muligt.
Men jeg mener ikke generelt, at efterlysningssager og sager, der kører via Interpol, skal forelægges for Udenrigspolitisk Nævn. Når det er sagt, så mener jeg, at vi kan lære noget af denne sag, herunder ikke mindst, at når det drejer sig om denne slags kongresser, skal man være ekstra agtpågivende.
Det, jeg mener må være regeringens pligt også i forhold til Udenrigspolitisk Nævn, er naturligvis at give så rigtige og så opdaterede informationer, som det overhovedet er muligt, for at nævnets medlemmer kan træffe den beslutning, som de finder er den bedste.
Så jeg kan ikke andet end sige, at man kan beklage det hændelsesforløb, der har været, og at det er ærgerligt, at to af de oplysninger, som kunne have været brugbare, kunne have gjort, at denne sag var kommet til ikke mindst regeringsmedlemmernes kendskab på et tidligere tidspunkt, hvis processen havde været anderledes.
Men jeg har taget til efterretning, at rigspolitichefen nu har tænkt sig at stramme op på reglerne og har udsendt direktiver om, at man i forhold til kommunikationcenteret og andre steder skal sørge for, at der bliver en opfølgning.