runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Høgni Hoydal (T), 2006-02-24:
Nej, det er ikke mit formål her at blande mig i regeringens og, kan man sige, de danske borgeres fastlæggelse af krav, men ministeren kan jo ikke skubbe det til side, at hele spørgsmålet om dansk indfødsret og dansk statsborgerskab også gælder for Færøerne og Grønland.
Det er et rent dansk anliggende.
Hidtil har det jo været sådan, at mange af de borgere, der kommer ude fra den store verden – og som jeg har nævnt her til morgen, er der 54 nationaliteter i Færøerne – har søgt om dansk statsborgerskab.
Vil disse nye krav til dansk statsborgerskab og test osv. også skulle gælde for en person, som flytter til Grønland eller Færøerne uden måske nogen sinde at have været i Danmark, bor der i 7 år og så søger om dansk indfødsret?
Vil disse personer så også skulle igennem denne test om danskhed, eller hvad vi nu vælger at kalde det, de krav, som man fra dansk side åbenbart vil stille folk, der skal bo i dette land?
Rikke Hvilshøj (V), 2006-02-24:
Nu er det hr. Høgni Hoydals fortolkning af, hvad Dansk Folkeparti mener.
Det vil jeg sådan set ikke gå ind og drøfte, men blot sige, at det her jo ikke er et forsøg på at teste folk i deres danskhed, forstået på den måde at det er et spørgsmål om, hvad de mener, og hvad deres synspunkter er.
Det tester vi ikke.
Vi tester, om de kan det danske sprog.
Det er et redskab, som det altså er meget vigtigt at man kan bruge, hvis man vil gebærde sig i Danmark.
Det synes jeg er helt rimeligt at man tester.
At vi tester, om man har en viden om samfundet, er ikke ensbetydende med, at vi tester, hvad man så i øvrigt mener om det.
Vi tester, om man har en viden om, hvad det danske samfund er historisk, kulturelt, samfundsmæssigt i dag.
Så har vi, som også hr. Søren Krarup svarede på, nogle helt særlige forhold i rigsfællesskabet, som jeg synes vi skal fastholde i forhold til færingerne og grønlænderne, og som jeg ikke har nogen planer om at ændre på, men det har hr. Høgni Hoydal måske?
Høgni Hoydal (T), 2006-02-24:
Jeg vil følge lidt op på et spørgsmål, som jeg her til morgen også rettede til Dansk Folkepartis ordfører, hr. Søren Krarup.
Jeg vil først spørge ministeren, om ministeren deler hr. Søren Krarups og Dansk Folkepartis udgave af baggrunden og bevæggrunden for disse nye krav om indfødsrets meddelelse.
Altså, deler ministeren den her forestilling om, at der eksisterer et dansk enhedsrige med en enhedskultur, hvor alle de borgere, der er inden for det her danskernes hjem, skal opfylde kravene til en idealdansker?
I parentes bemærket
minder den her udgave mig lidt om de krav, som mange religioner stiller til deres disciple for at komme i Paradis, men lad det nu fare.
Deler ministeren den opfattelse, og gælder det her også for færinger og grønlændere, der jo pr. definition har dansk statsborgerskab, men ingenlunde opfylder disse mærkelige krav om danskhed og billedet af en idealdansker?
Rikke Hvilshøj (V), 2006-02-24:
Det er jo faktisk sådan, at den her aftale er en aftale dækket af et flertal af Folketinget, som er en anvisning til Indfødsretskontoret om, hvornår de, uden at de skal rundt om Folketinget, kan sætte personer på indfødsretsloven, og hvornår Indfødsretsudvalget skal have forelagt dispensationsansøgninger.
Det er jo sådan, det er.
Så er det rigtigt, at jeg som minister har fungeret som ankermand, og jeg støtter fuldt ud aftalen.
Jeg synes, det er en rigtig god indfødsretsaftale, vi har lavet, så den står jeg ved, og den har jeg sådan set også tænkt mig at forsvare.
Men hvis de, der sidder konkret med de her sager hver evig eneste uge, som de jo gør, og de, der står bag aftalen, kommer til mig og siger, at deres dialog med deputationer – som jeg ved der har været – har gjort, at de gerne vil have taget det her op, så er jeg jo ikke den, der afviser det.
John Dyrby (S), 2006-02-24:
Det synes jeg var et noget underligt svar.
Jeg synes faktisk ikke, jeg fik særlig meget svar på mit spørgsmål om det papir fra RCT, som jo ganske rigtigt siger, at nogle folk, der har diagnosen PTSD, godt vil kunne opnå en vis sprogfærdighed, men at der altså er nogle af dem, som ikke vil kunne det.
Er det så ikke besynderligt, at man i selve aftalen fuldstændig ser bort fra PTSD, når RCT samtidig siger, at PTSD er en selvstændig diagnose og ikke nødvendigvis behøver at være fulgt af alt muligt andet?
Skal jeg forstå det sådan, at hvis vi i Indfødsretsudvalget kan lave en ny aftale – et flertal i Indfødsretsudvalget – så er ministeren med på at godkende den?
Rikke Hvilshøj (V), 2006-02-24:
Jeg var ikke klar over, at det brev, da vi sad og forhandlede, var tilsendt udvalget.
Jeg var ikke vidende om det brev fra RCT.
Det har også været arrangeret, ved jeg.
Jeg har selv været ude at se eksamenerne i danskprøve 1, 2 og 3 og studieprøven, som er den, der ligger niveauet over, og er den, der giver adgang til en videregående uddannelse, og jeg har selvfølgelig også haft møder med sprogskolerne.
Det er det, jeg har brugt som grundlag for at finde ud af, hvad jeg synes er et rimeligt niveau, og det ved jeg også at der er flere af Indfødsretsudvalgets medlemmer der har gjort.
Så det er ikke, fordi de ikke er blevet inddraget.
Men de har ikke nødvendigvis det sidste ord.
John Dyrby (S), 2006-02-24:
Nu forstår jeg, at ministeren ikke har særlig høje tanker om den her udsendelse på Danmarks Radio.
Man kan jo sige, at den test, der blev lavet, vel blot var et forsøg på at indikere, hvad det her er for noget, frem for at være et bevis på noget som helst.
Jeg forstår sådan set godt et stykke ad vejen ministerens betænkeligheder ved den, men derfor forekommer det jo ekstra underligt, at man laver en aftale om indfødsret uden overhovedet at inddrage de eksperter, der ved noget om det.
Ministeren har sagt, at man sad og diskuterede PTSD, men man har altså ikke diskuteret det med nogle af dem, der ved mest i hele verden om det her.
Det har man ikke fundet anledning til.
Det synes jeg er besynderligt.
Jeg synes, det er meget besynderligt.
Kan jeg ikke få ministerens forklaring på, hvorfor det oplæg til retningslinjer, der kom fra RCT i slutningen af november – og jeg ved, at ministeren vidste, det var på vej – ikke indgik i udformningen af selve aftalen?
Rikke Hvilshøj (V), 2006-02-24:
Nu er PTSD nævnt; der er jo mange andre diagnoser, som ikke er nævnt, men som heller ikke vil give adgang til at blive forelagt for udvalget med henblik på dispensation.
PTSD er en diagnose, som tit optræder, og som er blevet drøftet meget indgående i Indfødsretsudvalget, ved jeg, i årevis efterhånden, og som i høj grad har været genstand for meget grundige debatter, ikke blot debatter mellem regeringspartierne og Dansk Folkeparti, men også debatter, som jeg har haft i hvert fald med Socialdemokraterne i forløbet op til en aftale.
Der har Indfødsretsudvalget entydigt udtrykt, at man ikke fandt, at PTSD i sig selv – med de erfaringer, man havde fra Indfødsretsudvalget – var grundlag nok for at give dispensation.
Man kan – heldigvis – godt lære det danske sprog og tage de her eksamener, det ved vi, selv om man har PTSD, og det er det, der er afgørende.
Det er ikke et spørgsmål om at afvise diagnosen og afvise, at de kan have en diagnose, men det er et spørgsmål om, hvorvidt det skal give dispensation fra danskkravet.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2006-02-24:
Det gør der selvfølgelig formelt, men virkeligheden er jo den, at aftalen er forhandlet på ministerkontoret sammen med Venstre, De Konservative og Dansk Folkeparti.
Jeg er sikker på, at de gode mennesker, der repræsenterer Venstre og De Konservative, kunne have lavet en ganske fornuftig aftale med Socialdemokraterne og Det Radikale Venstre, hvis vi havde fået chancen uden ministerens indblanding.
Det er jeg faktisk ikke et øjeblik i tvivl om.
Hvis man har psykisk sygdom i en tilstrækkelig alvorlig grad, så kan man få dispensation, siger ministeren.
Men det er jo ikke rigtigt, for det er ministerens politiske vurdering og ikke en lægefaglig vurdering.
Der, hvor man virkelig har skudt sig selv i foden, er det ikke, ved at man som negativt kriterium har defineret posttraumatisk stresssyndrom?
Det er jo det, der er den største fadæse ved alt det her.
Ikke alene har man ikke villet tage det med, nej, man har sådan set villet skrive, at det slet ikke var en mulighed.
Rikke Hvilshøj (V), 2006-02-24:
Men har du PTSD i alvorlig grad, følger der jo også ofte – desværre kan man sige – andre diagnoser med, psykiske diagnoser, som så gør, at de bliver forelagt for udvalget.
Så den mulighed står altid åben.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2006-02-24:
Det Radikale Venstre har været glade for mange af ministerens svar.
Vi har jo været flere til stede.
Jeg synes, det er lidt utroligt, når vi taler om torturofre, at vi så ikke kan nærme os hinanden lidt, for vi er jo enige om, at der skal stilles krav til folk, der skal have dansk statsborgerskab.
Det er vi sådan set enige om.
Men folk, som ikke kan lære dansk, fordi de har det utrolig dårligt, fordi de har været 10, 15, 20 år i fangekældrene i diktaturstater, og som ikke har en chance for at lære dansk, i hvert fald ikke på et skriftligt niveau, der er højt nok, nogle af dem kan måske godt mundtligt, vil man ikke give dispensation.
Hvorfor er det, man ikke vil have dem med?
Rikke Hvilshøj (V), 2006-02-24:
Om det er realistisk at gennemføre, vil jeg ikke stå heroppe på talerstolen og sige.
Jeg tror faktisk, at man sagtens kan lave vurderingen alene ved at se, hvad det egentlig er, de skal op i, i forhold til hvad det er, vi kræver i øvrigt i de mange eksamener og prøver, vi har lige fra folkeskolen og op gennem vores uddannelsessystem, som mange danskere trods alt har været igennem allerede.
Rikke Hvilshøj (V), 2006-02-24:
Men det skal gøres på nogle rimelige vilkår, og man skal bestå hele testen, men jeg har sådan set ingen problemer med det.
Allan Niebuhr (KF), 2006-02-24:
Tak for venligheden.
Jeg vil derfor på vegne af regeringspartierne og Dansk Folkeparti fremsætte følgende: Forslag til vedtagelse
Aftalen er optrykt som bilag til cirkulæreskrivelse nr. 9 af 12. januar 2006.«
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2006-02-24:
Jeg vil gerne kvittere for ordførerens tilsagn om, at det med danskprøve 3 bliver taget op til fornyet politisk drøftelse inden for 1-2 år, det synes jeg er meget flot.
Fornuftige mennesker indrømmer deres fejl og retter dem, siger hr. Allan Niebuhr.
Derfor er vi nødt til at vende tilbage til dispensationerne.
Hr. Allan Niebuhr er jo ikke blot ordfører, men også udvalgsformand for Indfødsretsudvalget.
Vi havde indledt en dialog med Rehabiliterings- og Forskningscentret for Torturofre om at få nogle nye retningslinjer for, hvordan man skulle finde frem til de her folk med posttraumatisk stresssyndrom.
Vi har ministerens ord for, at det ikke var med i de forhandlinger, som Venstre, Konservative og Dansk Folkeparti har haft om den her aftale.
Er det ikke en fejl, og bør vi så ikke rette op på den?
Allan Niebuhr (KF), 2006-02-24:
Det er jo soleklart, vi er alle sammen fornuftige mennesker, og hvis det viser sig, at vi begår fejl, må vi også være parate til at rette de fejl.
Sådan er det.
Men jeg tager det ikke som en fejl, fordi nogle fra et hylekor straks råber op og siger, at det her ikke kan lade sig gøre.
Derfor sagde jeg også før: Lad os nu lige prøve at se, om det dog ikke kunne lade sig gøre.
Jeg vil gerne her slå fast, at det er fejlagtigt, når der bliver sagt, at danskprøve 3 kan sammenlignes med 9. klasse.
Det kan den ikke.
Danskprøve 3 er undervisning i fremmedsprog.
Hvis man skal sammenligne noget med 9. klasse, kan man i bedste fald sammenligne det med, at en dansk elev i 9. klasse bliver udsat for at skulle lære f.eks. tysk eller engelsk.
Det er undervisning i et fremmedsprog, og derfor vil det aldrig nogen sinde kunne bruges som starten på en videregående uddannelse.
Det er indlæring af et sprog.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2006-02-24:
Jeg vil starte med det med danskprøve 3. Jeg synes, det er lidt urimeligt, at ordføreren sammenligner den måde, man lærer køreteori på, og den måde, man lærer et sprog på.
Jeg tror, at det er de fleste bekendt, at der er en kraftig forskel på den måde, hvorpå man tilegner sig viden i kundskabsfag og i sprogfag, bare sådan til almindelig orientering.
Hvad nu, hvis det viser sig, når den her aftale har fungeret 1 eller 2 år, at vi kan se, at det er dem med de gode uddannelser, der består danskprøve 3, mens dem med de kortere uddannelser ikke består?
Vil hr. Allan Niebuhr så være villig til at drøfte det en gang til og tage det op til revision?
Allan Niebuhr (KF), 2006-02-24:
Jeg vil gerne tage fat i det her med eksperternes udtalelse.
Jeg har her to eksempler, klokkeklare fra virkeligheden, der viser, at også eksperter tager fejl.
En bosnisk ansøger blev i maj måned 2005 af Indfødsretsudvalget meddelt afslag på dispensation fra kravet om danskkundskab, efter at der lå en ansøgning.
Endvidere ansås det for tvivlsomt, om ansøgeren på sigt ville kunne tilegne sig et rimelig acceptabelt dansk.
Det var i maj 2005.
Vi har et tilsvarende eksempel fra april 2005, hvor vi meddelte afslag til en, som psykologerne skrev havde PTSD med søvnbesvær, alvorlige problemer med koncentration og hukommelse og led af blandet angst- og depressionsreaktion.
Endvidere skønnedes det, at det ville være en umulig opgave for ansøgeren at tilegne sig yderligere danskfærdigheder.
Den samme person tog i december 2005 danskprøve 2.
Det viser med al tydelighed, at vi skal passe på med, hvad man som ekspert melder ud.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-02-24:
Jeg kan sagtens forstå, at hr. Allan Niebuhr mener, at han har bedre forstand på sprogindlæring end dem, der underviser på sprogskolerne.
Jeg kan også forstå, at han mener, at han har bedre forstand på torturofres problemer med at lære dansk end Rehabiliterings- og Forskningscentret for Torturofre.
Men det, jeg måske har meget svært ved at forstå, er, at når man laver en aftale, som strammer op på betingelserne for at få statsborgerskab, så vil hr. Allan Niebuhr ikke anerkende, at det betyder, at færre kan få dansk statsborgerskab.
Jo sværere man gør det, desto færre kan få statsborgerskab.
Det er da logik for burhøns.
Det må selv hr. Allan Niebuhr forstå.
Allan Niebuhr (KF), 2006-02-24:
Jeg vil gerne sige, så det ikke kan misforstås, at vores deltagelse i den her aftale ikke går ud på at minimere antallet, der kan blive danske statsborgere.
Den går ud på, at vi gerne vil give folk nogle muligheder, nogle udfordringer, som vi mener at de her mennesker bør kunne leve op til.
Det, jeg synes er problematisk, er, at så snart den her aftale er offentligt kendt, er det alle eksperterne, der er først fremme for at fortælle, at det her ikke kan lade sig gøre: De kan ikke lære danskprøve 3, men med danskprøve 2 var det rimeligt nok.
De undervisere, der farer ud med den udtalelse med det samme, desavouerer de mennesker.
Selvfølgelig skal de have en mulighed for at vise det.
Hvis det viser sig, at det er forkert, vil jeg gerne se på det.
Men det er da forkert, at de pågældende mennesker først er ude at fortælle, at det her kan de her mennesker, vi skal undervise, ikke lære.
Det synes jeg er forkasteligt.
Jeg synes, at man skal passe lidt på med at sige, at der er nogle danskere, der klarer sig godt, og at de ikke ville kunne klare den her prøve.
Vi er mange, mange bilister, der kører rundt i Danmark og er gode bilister.
Men er der noget, vi frygter, så er det, hvis vi pludselig uden varsel skulle op til en ny teoriprøve, fordi vi ikke har haft med det at gøre i et stykke tid.
På den måde vil jeg sige, at hvis man undervises efter, at man skal op til en eksamen, er det altså noget andet, end at nogen tager en ind fra gaden og siger: Prøv lige at kigge på det her.
Er det her noget, du kan bestå?
Vi har overhovedet ikke noget ønske om at gøre det her umuligt for nogen.
Men vi vil gerne holde fast i at sige, at det altså er væsentligt for os, at man kan dansk i en sådan udstrækning, at man også kan deltage i det demokratiske liv, som påberåbes at være så vigtigt.
Og selvfølgelig er det det.
Vi ser ofte ansøgninger fra nogle, som er analfabeter, som ikke kan sproget, og som sidder traumatiserede hjemme i en lejlighed.
Den eneste måde, de kan holde sig informeret på, er ved at se Al-Jazeera og Al-Arabiya.
Er det den måde, man skal informeres på, hvis man skal integreres i det danske samfund?
Det mener jeg ikke.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2006-02-24:
Jeg synes, at det er at underkende de danske unge noget.
Det var unge mennesker, der har gået i skole i mindst 12 år, der deltog i den her undersøgelse, og som har læst dansk hele deres liv.
De består sandsynligvis deres eksamen på teknisk skole, de er i gang med at blive tømrere og murere osv.
Det, det her betyder, er, at en tømrer og en murer ikke skulle kunne blive danske statsborgere, hvis det gjaldt for danskere.
Det er da ikke rimeligt.
Eller synes Det Konservative Folkeparti, at vi skal have samfundet delt op på den her måde, så mennesker, der mest er til at bruge hænderne i et håndværksfag, ikke skulle kunne blive danske statsborgere, så det kun er eliten, der skal være fuldgyldige borgere?
Så er vi tilbage til før både 1915 og 1933, og der tænker jeg på Kanslergadeforliget, hvor vi fik inkluderet en hel masse mennesker, der altså fik lov til at være fuldgyldige borgere.
Er det, der er målet for Det Konservative Folkeparti, at vi får skruet tiden tilbage, så vi igen får et samfund, hvor vi har en stor gruppe mennesker i vores midte, der altså ikke kan få lov til at nyde en borgers fulde rettigheder?
Før 1915 f.eks. havde kvinderne ikke dansk statsborgerskab.
Hvem er det, de her regler vil gå ud over?
Det er kvinderne, fordi mange kvinder kommer hertil som analfabeter.
De ville aldrig nogen sinde kunne bestå danskprøve 3.
Det her er et anslag mod ligestillingen.
Allan Niebuhr (KF), 2006-02-24:
Jeg vil gerne starte med at sige, at jeg også så den udsendelse i fjernsynet.
Jeg vil kalde den et journalistisk makværk, fordi man tager tilfældige unge mennesker ind, der skal være med i et forsøg.
De ved ikke, hvad det forsøg går ud på, men de skal være med i et forsøg, og så sætter man dem op til den her prøve.
Nu skal man huske på, at de, der skal op til prøven for alvor, skal op til den efter 3 års intensiv undervisning, der er målrettet det slutresultat, at de skal op til den her prøve.
Det vil sige, at pensum hele vejen igennem er målrettet imod, at der er en efterfølgende prøve, der hedder danskprøve 3.
Det kan man altså ikke sammenligne med, at man tager nogen ind fra gaden og siger: Prøv lige det her, og hvis ikke du kan det, så ...
De var nemlig kun oppe til den skriftlige del af prøven, de var ikke oppe til den mundtlige del.
Der er jeg helt sikker på, at de ville have scoret nogle point, som kunne have reddet den tredjedel, der ville dumpe.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2006-02-24:
Kunne Det Konservative Folkeparti ikke tænke sig, at vi prøvede at undersøge, hvor mange danskere, der er født og opvokset her, og som rent faktisk kunne bestå den danskprøve, man nu skulle bestå?
For nylig blev der lavet en miniundersøgelse, der viste, at omkring en fjerdedel af eleverne på en teknisk skole ikke kunne bestå den.
Derfor må Det Konservative Folkeparti vel også synes, at der må være en vis proportionalitet i tingene, for det bør vel ikke være sådan, at en indvandrer skal kunne et langt bedre dansk end den gennemsnitlige dansker for at kunne blive dansk statsborger.
Mit spørgsmål er med andre ord: Vil Det Konservative Folkeparti være med til, at vi laver en landsdækkende undersøgelse for at finde ud af, hvor mange danskere der egentlig ville være i stand til at bestå den prøve, der nu skal til for at kunne blive dansk statsborger?
Her tænker jeg ikke mindst på danskkravene.
Søren Krarup (DF), 2006-02-24:
Så vidt jeg hørte hr. Høgni Hoydal, da han der talte om, at man skulle have dansk indfødsret, var det jo altså de 54 nationaliteter, der var på Færøerne, som så skulle være danske statsborgere.
Der må selvfølgelig gælde det krav, at det er efter de danske regler.
Men selvfølgelig er færøske statsborgere eller færinger som færinger også en del af det danske rigsfællesskab.
Jeg kan betro hr. Hoydal, at jeg har studeret sammen med mange færinger – Kjartan Mørkøre, og hvad de nu hed – og de var sandelig da så danske som nogen i deres færøskhed, og der er ikke tale om, at man vil anfægte det.
Jesper Langballe (DF), 2006-02-24:
Jeg har, vistnok i modsætning til mit partis ordfører, været på Færøerne nogle gange og været dybt, dybt optaget af disse øer og af det folk, der bor på dem.
Derfor vil jeg sige: Jeg har lært færingerne at kende som et folk, der har alt det, et folk skal have, og derfor har jeg med stor sympati hørt på det, når de færøske repræsentanter i Folketinget, f.eks. hr. Høgni Hoydal, har plæderet for, at færingerne er et folkeretligt subjekt i FN's forstand.
Kan det ikke undre hr. Søren Krarup, at hr. Høgni Hoydal nu vil fraskrive sig den status for færingerne at være et folk ved at sidestille færingerne med alle mulige, der er disparate individer, og som er kommet til landet alle mulige steder fra?
Er det ikke en selvfølge, at der i rigsfællesskabet indgår tre folk, og at disse tre folk, som virkelig er folk hver for sig, alle har dansk statsborgerskab?
Høgni Hoydal (T), 2006-02-24:
Så kan jeg køre spørgsmålet videre på denne måde: Der kommer jo også mange mennesker til Grønland og Færøerne fra den ganske store verden, og jeg tror, vi på Færøerne, sidst vi talte det, havde folk fra 54 forskellige nationer med bopæl på Færøerne.
Jeg har ikke tallene for Grønland.
Ifølge loven i dag kan disse mennesker også søge om dansk indfødsret og dansk statsborgerskab, hvis de har været på Færøerne i 7 år.
Mange af dem vil jo ikke kende den danske landsbyidylliske udgave af Danmark, som hr. Søren Krarup efterlyser.
Skal de så igennem en færøsk proces eller en grønlandsk proces, eller hvordan forestiller Dansk Folkeparti sig man skal tildele dansk statsborgerskab til folk, der kun har opholdt sig på Færøerne og i Grønland, og som i dag kan få tildelt dansk statsborgerskab?
Har man tænkt det igennem i hele den her efter min mening mærkelige udgave af danskhed?
Søren Krarup (DF), 2006-02-24:
Det er da indlysende, at skal de have dansk statsborgerskab, skal de opfylde de betingelser, vi stiller til danske statsborgere.
Det kan der da ikke være noget mærkeligt i.
Allan Niebuhr (KF), 2006-02-24:
Det var ærgerligt, at den her aftale blev indgået på tværs af en tidsramme for, at Rehabiliteringscentret kom med deres oplæg, så jeg vil gerne kvittere med at sige, at de kloge ord, som stod der, selvfølgelig stadig væk skal undergå en drøftelse i udvalget.
Så det vil jeg gerne kvittere for.
Men jeg vil samtidig også gerne have lov til at sige til hr. Simon Emil Ammitzbøll: Jeg har ikke sagt om 1 eller 2 år.
Jeg har sagt, at vi løbende vil vurdere, om danskprøve 3 er for stor en mundfuld, og så må vi inden for rammerne af aftalen se på, om vi kan rette på det.
Jeg sagde, at vi er fornuftige mennesker, så hvis vi laver en fejl, skal vi selvfølgelig rette den.
Jeg har ikke nævnt 1-2 år.
Det var hr. Simon Emil Ammitzbøll, der gjorde det.
Morten Østergaard (RV), 2006-02-24:
Først og fremmest synes jeg, at selv om hr. Allan Niebuhr helst var fri for at diskutere dispensationer, synes jeg stadig væk, at vi må tage fat i det attentat, som den her aftale er på lægestanden i Danmark.
1.625 læger har indsamlet underskrifter, fordi de med deres egne ord føler, at der nu er behov for at sige fra.
Jeg vil gerne spørge hr. Allan Niebuhr som repræsentant for Det Konservative Folkeparti: Kan det virkelig passe, at man herfra har valgt at sætte sit navn under en aftale, som med et pennestrøg desavouerer lægestandens faglige vurdering ved at sige, at her er en diagnose, der ikke længere tæller, en diagnose, der ikke længere berettiger til, at man kan få sin sag taget op til en dispensationsvurdering?
Hvis man var utilfreds med lægeerklæringerne, havde man alle muligheder for at rette henvendelse til Lægeforeningen og bede dem om at ændre på erklæringerne, ændre praksis med dem.
Men nu gør man det, at man siger, at denne internationalt anerkendte diagnose, som i den grad lige præcis må ramme ned i den målgruppe, vi her taler om, skal ikke længere tælle.
Er den desavouering af lægestanden noget, man fra De Konservatives side er stolt af?