Lene Espersen (KF), 2002-04-30:
Lad mig straks sige, at man ved første øjekast bestemt kan have sympati for beslutningsforslaget.
Der er næppe nogen i denne her forsamling, der er uenig i, at brandfolk skal komme frem til en brand så hurtigt som muligt, og jeg kan som de fleste andre også tilslutte mig, at den indsats, der ydes af frivillige brandfolk landet over, er både påskønnelsesværdig og af meget stor samfundsmæssig betydning.
Derfor kan det et stykke hen ad vejen også være tillokkende at erklære sig enig med forslagsstillerne, når de i bemærkningerne til beslutningsforslaget anfører: »Det virker helt grotesk på forslagsstillerne, at frivillige brandfolk kan blive dømt for at overskride fartbegrænsningerne undervejs til en helt nødvendig brandudrykning.« Men problemstillingen er desværre ikke så enkel endda. En række forskellige forhold gør, at regeringen ikke kan tilslutte sig beslutningsforslaget.
Efter udrykningsbekendtgørelsen må et køretøj som altovervejende hovedregel kun føres efter reglerne om udrykningskørsel, når motorkøretøjet er registreret som udrykningskøretøj.
Samtidig følger det af bekendtgørelsen, at et sådant køretøj skal godkendes til udrykningskørsel af Statens Bilinspektion, ligesom der stilles skærpede krav til syn af disse køretøjer.
Disse regler er efter min opfattelse ganske fornuftige.
Udrykningskøretøjer bliver ofte ført under sådanne forhold, at der helt naturligt må stilles skærpede krav til køretøjets stand og vedligeholdelse. Når det er sagt, kan man sætte spørgsmålstegn ved, om alle frivillige brandfolk er i besiddelse af biler, der er i en sådan stand, at de kan eller vil kunne godkendes til udrykningskørsel.
Efter udrykningsbekendtgørelsen skal motorkøretøjer, der er godkendt til udrykningskørsel, være udstyret med blå udrykningslygter og udrykningshorn.
Selv om jeg er enig med forslagsstillerne i, at frivillige brandfolk generelt er samfundsbevidste mennesker, kommer vi ikke uden om, at udrykningsvogne og -lygter installeret i private personbiler rummer en ikke ubetydelig misbrugsrisiko.
Selv om vi forudsætter, at de frivillige brandfolk ikke vil anvende udrykningssignalerne unødigt,
vil vi være nødt til at tage stilling til nødvendigheden af at indføre begrænsninger på udlån af disse køretøjer til familie, venner og bekendte, der måske ikke besidder helt den samme forståelse for alvoren bag brug af udrykningssignaler.
Samtidig må vi lægge vægt på, at den generelle respekt for udrykningskøretøjer bibeholdes ved bl.a. at begrænse antallet af udrykningskøretøjer mest muligt.
Disse forhold taler efter regeringens opfattelse klart imod at give tilladelse til at anvende private personbiler til udrykningskørsel.
Det er åbenbart, at trafikanter i videst muligt omfang skal gøres opmærksom på, at der er et udrykningskøretøj på vej, dels for at sikre, at trafikanter kan tage de nødvendige hensyn til udrykningskøretøjets muligheder for at komme hurtigt frem, dels i lige så høj grad af hensyn til trafikanter, herunder cyklister og fodgængere, så de i god tid advares om, at her kommer et hurtigtkørende køretøj.
Et særligt identifikationsmærke vil selvsagt ikke kunne varetage de hensyn.
Som jeg indledte med at sige, kan man ved første øjekast have sympati for beslutningsforslaget, men det er dog værd at holde sig for øje, at frivillige brandfolk allerede i dag skal kunne nå at komme fra bopælen eller arbejdsstedet til stationen og rykke ud derfra inden for 5 minutter.
Det fremgår således af en bekendtgørelse om det kommunale redningsberedskab, at førsteudrykningen fra beredskabsstationer med et udrykningsområde på indtil 100.000 indbyggere skal afgå inden for 5 minutter efter alarmeringscentralens afgivelse af alarmen.
Tilladelse til udrykningskørsel på strækningen fra bopælen eller arbejdsstedet til brandstationen kan derfor alene forventes at indebære en meget begrænset tidsbesparelse, idet transporten til stationen allerede efter de gældende regler skal kunne tilbagelægges på under 5 minutter.
Dertil skal som nævnt lægges, at meget væsentlige hensyn taler entydigt mod at ændre eller præcisere reglerne i udrykningsbekendtgørelsen, så frivillige brandfolk bliver omfattet af reglerne.
Så alt i alt vil jeg sige, at vi har stor sympati for beslutningsforslaget.
Vi kan godt se, at det kan virke mærkeligt, at der skal være den slags begrænsninger for de frivillige brandfolk, men hensynet til færdselssikkerheden og hensynet til udrykningsbekendtgørelsen osv. taler altså for, at vi ikke ændrer de nuværende regler.
Vi kan derfor ikke støtte beslutningsforslaget.
Men vi har som sagt megen sympati for de intentioner, der ligger bag.