runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lars Kramer Mikkelsen (S), 1998-11-13:
Ligestilling er i dag en grundlæggende værdi, som vi som mennesker arbejder på at opnå, og dette skal naturligvis også gælde i denne forsamling.
Om man er barn af gifte eller ugifte forældre, og om man er barn af adoptivforældre eller biologiske forældre,
er blot sidste skud på stammen i den politiske proces, hvor vi som lovgivere ligestiller, hvad der i vores øjne i forvejen er ligestillet.
Statens rolle i disse private forhold er i dag forandret og heldigvis for det. Derfor er det udelukkende positivt, at lovgivningen nu kommer til at passe bedre til den danske befolknings indstilling til disse spørgsmål, som grundlæggende drejer sig om menneskers ligeværd. At et barn i fremtiden erhverver dansk indfødsret ved fødslen, hvis blot én af forældrene er dansk statsborger, uanset om forældrene er gift eller ej, er også en væsentlig forbedring af gældende lovgivning.
Det er ligestilling af faderens forældreret, at en dansk far til et barn født i Danmark i lighed med en dansk mor, der har et barn med en, der ikke er dansk statsborger, nu får mulighed for at give statsborgerskabet videre til sit barn.
En anden og klar forbedring af loven er den smidiggørelse, der lægges op til for de unge udlændinge, der har levet det meste af deres liv i Danmark, men som tidligere ikke har haft samme mulighed som andre unge for eksempelvis at rejse ud og opleve verden som rygsækrejsende eller tage et studieophold i udlandet uden at miste muligheden for at blive statsborger i Danmark i en ikke ubetydelig årrække.
De unge uddannelsessøgende eller rygsækrejsende unge, der ikke har dansk statsborgerskab, men som ønsker at erhverve det, ligestilles altså nu med andre unge, der har lyst til at rejse eller læse i udlandet.
Som noget nyt har Island underskrevet den nordiske overenskomst, og de skal være velkomne i vores samarbejde.
Det er glædeligt ikke kun for Island, men også for Danmark, for det betyder, at lovgivningen nu bliver mere smidig for borgere fra de to lande, når det kommer til deres ønske om, hvilket statsborgerskab de ønsker, dansk eller islandsk.
Ligestilling er som sagt den røde tråd, der går igennem disse forslag, og det er fornuftigt og rigtigt fortsat at arbejde på, at regler ikke skaber forskel på menneskers muligheder alene på grund af deres køn eller oprindelse.
Derfor er det også positivt, at justitsministeren nu foreslår, at kravet om dansk indfødsret fjernes fra lov om offentlig auktion ved auktionsledere og lov om vagtvirksomhed.
Jeg kan ikke finde en eneste god grund til at opretholde kravet om dansk indfødsret for disse faggrupper, og derfor hilser jeg også disse ændringer velkomne på Socialdemokratiets vegne.
Endelig betyder vedtagelsen af dette lovforslag også en ratifikation af Europarådskonventionen af november 1997, som bl.a. lægger op til at begrænse statsløshed, hvilket vi i Socialdemokratiet selvfølgelig støtter varmt.
Ole Sohn (SF), 1998-11-17:
Det var en meget interessant ordførertale, der kom fra Det Konservative Folkeparti, og jeg vil da bede hr. Kaj Ikast om at videregive til hr. Bendt Bendtsen, at når vi nu kommer til at behandle arbejdsmarkedsreformen, skal han gentage talen. Det, der er ret væsentligt, når man taler om puljejob og Enhedslistens forslag til jobbank, er jo, at der er den forskel, at puljejobbene, som vi kender i dag, som det offentlige også yder stor støtte til, og som der er temmelig mange tusind af ved det offentlige, både i stat, amt og kommuner, er totalt perspektivløse, aldeles perspektivløse.
Man ved på forhånd, når man bliver ansat i et puljejob i det offentlige, at så ryger man ud igen efter 7 måneder.
Men vi ved også, at stort set hovedparten af de personer, som er i offentlige puljejob, udfører regulært arbejde.
De udfører arbejde, som tidligere blev varetaget af ordinært ansatte.
Det er en igangsætter af et regulært arbejde, og det må være i alles interesse.
Jeg har også bidt mærke i, at LO i forbindelse med diskussionen om arbejdsmarkedsreformen er kommet med forslag til, at alle offentlige puljejob skal afvikles, netop fordi de er perspektivløse, så når Enhedslisten kommer med et forslag, som peger lidt i den rigtige retning, synes jeg, at det også fortjener ros.
Ud fra de betragtninger ser vi meget positivt på det forslag, som Enhedslisten har præsenteret her.
Kaj Ikast (KF), 1998-11-17:
Da vor ordfører, hr. Bendt Bendtsen, ikke kan være til stede i salen, skal jeg læse op, hvad han ville have sagt: Dette forslag bærer præg af stærk ideologisk basis, som man vel kan forvente det fra et parti som Enhedslisten. Listen er faktisk så sikker på sin egen overbevisning, at den skriver i bemærkningerne: »For samfundet og for de arbejdsløse er der indlysende fordele.«
Vi i Det Konservative Folkeparti synes ikke, at fordelene for hverken samfundet eller de arbejdsløse er indlysende.
Tværtimod.
Vi opfatter dette forslag som et forsøg - et beskedent forsøg, javel, men dog et forsøg - på at indføre planøkonomi, fordi staten betaler kommunerne for at ansætte en person for en given periode, hvorefter det står
kommunen frit for at fyre ham igen.
Det løser ikke noget problem, at flytte pengene fra den ene offentlige kasse over i den anden er kun en formssag.
Kommunerne skal da nok gøre brug af tilbudet - hvem kan sige nej til billig eller gratis arbejdskraft - men der bliver næppe tale om varige ansættelser, for hvad sker der, når perioden udløber?
Hvis kommunen ikke havde råd til at ansætte vedkommende, før staten betalte regningen, har den næppe heller, når staten holder op med at betale regningen.
Det er jo ingen hemmelighed, at Det Konservative Folkeparti går imod en større offentlig sektor.
Vi mener, at de ca. 800.000 offentligt ansatte, som vi har i dag, er nok til at styre en befolkning på 5 millioner indbyggere.
Så svær er den vel heller ikke at holde styr på.
Når forslaget lægger op til en forøgelse af de offentligt ansatte eller i hvert fald offentlige subsidier med 60.000, så er det en forøgelse, som vi ikke kan støtte.
Hjemmehjælp, daginstitutioner, oprydning efter miljøproblemer m.v. er alt sammen gode sager, men det er altså politikerne og ikke et eller andet råd, der prioriterer disse sager i forhold til hinanden og i forhold til andre gode sager.
Så der er ingen, der siger, at det ikke kan løses i offentligt regi. Derfor må jeg sige, at der er ingen støtte at hente hos Det Konservative Folkeparti.
Jette Gottlieb (EL), 1998-11-17:
Jamen det er lidt ubegribeligt, hvad man skal lægge øre til af bevidste misforståelser.
Når vi så foreslår, at man laver en tidsbegrænsning for tilskud til den pågældende offentlige virksomhed, så er det jo, fordi vi ikke mener, at tingene skal leve på tilskud i al evighed, men at det er en god måde at sætte i gang på i rigtig virksomhed.
Så kan jeg selvfølgelig lige tilføje til det indlæg, der kom fra Venstre, at det selvfølgelig ikke er en evighedsmaskine, vi her producerer.
Vi siger: I den nuværende situation med en stor arbejdsløshed er det klart, at man kan bruge pengene aktivt i stedet for passivt, og derfor kan det løbe rundt i den nuværende situation med en stor arbejdsløshed.
Så kan jeg godt høre, at der er nogle, der tror, at de kan afskaffe arbejdsløsheden i morgen eller i overmorgen, men jeg vil gerne se nogle realiteter i det.
Ordet flaskehals er en højst mærkværdig vending i den forbindelse.
Ove Hygum (S), 1998-11-17:
Regeringen er ligesom forslagsstillerne optaget af at gøre en indsats for at fremme beskæftigelsen og bekæmpe ledigheden.
Jeg synes også, at mange af forslagets formål er prisværdige.
Ud over bekæmpelsen af ledigheden er der f.eks. udvidelsen af den offentlige service, oprydning efter miljøproblemer og mere økologi.
Regeringen har også stor sympati for, at forslagsstillerne særligt nævner projekter for svagere ledige, projekter for flygtninge og indvandrere.
Forslagsstillerne vil løse opgaverne ved at oprette en jobbank, der skal give tilskud til ansættelse af 60.000 ledige personer, men det kan vi jo allerede i forvejen.
Ledige kan ansættes i puljejob eller jobtræning til at tage sig af lige præcis de nævnte opgaver.
Må jeg tillade mig at minde om, at puljejob jo netop blev oprettet for at udvide den offentlige service f.eks. inden for miljøområdet.
Vi gør i forvejen en stor indsats for at få svagere ledige, flygtninge og indvandrere ud af de lediges rækker.
I forslaget stilles krav om merbeskæftigelse hos den arbejdsgiver, der skal have tilskuddet.
Det krav stilles også i dag, når der skal oprettes et puljejob eller en jobtræningsplads. Det foreslås også, at de regionale arbejdsmarkedsråd skal administrere jobbanken med de 60.000 støttede job, men jeg kan ikke se nogen retningslinjer for, hvordan rådene skal administrere ordningen. Der er heller ikke fastsat nogen særlige grupper af ledige, som skal prioriteres.
Der nævnes nogle eksempler på, hvad der kan prioriteres.
Men hvordan skal rådene prioritere?
Skal alle ledige kunne benytte sig af muligheden?
Skal man kunne bruge muligheden i dagpengeperioden eller kun i aktivperioden?
Ja, det er spørgsmål, der ikke gives mange vink om i forslaget.
Jeg tror, at der skal en meget mere målrettet indsats til, ellers er der risiko for, at en stor del af de 9 mia. kr., som forslaget koster, bliver brugt på ledige, som selv kunne have fundet sig et arbejde uden offentlige tilskud.
Så har jeg noteret mig, at forslagsstillerne går ind for et aktiveringsforløb, der kan vare længere end 5 år.
Det er længe.
Ledige skal ikke fastholdes i aktivering.
Aktivering skal målrettes mod, at de ledige hurtigst muligt får et ordinært arbejde.
Men med så lange forløb, som der er lagt op til her, 5 år, er jeg bange for, at vi kommer til at fastholde de ledige i en aktivering, som ellers skulle have været et skub ind på arbejdsmarkedet. Jeg synes, at de aktiveringsredskaber, som vi allerede råder over, så glimrende forfølger det mål om ordinær beskæftigelse, som både forslagsstillerne og regeringen er enige om.
Endelig finder regeringen ikke, at det er dokumenteret, at forslaget er udgiftsneutralt eller ligefrem giver overskud til staten.
På den baggrund kan regeringen ikke støtte vedtagelsen
af beslutningsforslag nr. B 16.
Bjarne Laustsen (S), 1998-11-17:
Som ministeren også var inde på, kan vi i Socialdemokratiet som udgangspunkt finde mange sympatiske ideer i forslaget.
Vi vil gerne gøre mere for de ledige, i særdeleshed de svage ledige.
På den anden side mener vi ikke i Socialdemokratiet, at vi har brug for endnu en ordning, hvis opgave ifølge forslaget i vid udstrækning er dækket ind af allerede eksisterende ordninger som puljejob og jobtræningsordninger.
Der er i forslaget lagt op til en forlænget aktiveringsperiode, så en person reelt kan indgå i et aktiveringsforløb i mere end 5 år.
Man kan få det indtryk, at det er aktiveringen, der er målet, og ikke den ordinære ansættelse på en arbejdsplads.
Sådan må det ikke blive.
Aktiveringen må kun være et middel til at nå målet: varig beskæftigelse i ordinære job.
Vi stiller os åbne over for forslaget til forbedring af de eksisterende ordninger, og en styrket målrettet indsats kan være nødvendig.
I den forbindelse vil jeg gerne nævne, at vi allerede før sommerferien her i Tinget vedtog at forøge det økonomiske incitament til offentlige arbejdsgivere, der fastansætter personer fra puljejob eller jobtræning i varige, ordinære job, fra 25.000 til 50.000 kr.
Vi er med andre ord opmærksomme på, at offentlige arbejdsgivere skal tilskyndes til at fastansætte personer fra støttet arbejde.
Men Socialdemokratiet kan af de nævnte årsager ikke støtte det foreliggende beslutningsforslag.
Jette Gottlieb (EL), 1998-11-17:
Jeg vil gerne takke for den meget pæne indledende tilkendegivelse af, at målsætningen med vores forslag var nydelig.
Det var dejligt at høre.
Men jeg synes, at filmen knækkede, hvis arbejdsministeren har den opfattelse, at det, vi går ind for, er 5 år i aktivering.
Det har aldrig nogen sinde været meningen og står heller ikke i forslaget.
Ideen er jo præcis, at man skal have mulighed for rigtigt arbejde uden alle mulige ordninger, og hvad ved jeg.
Så det må bygge på en vis misforståelse af forslagets indhold.
Poul Erik Dyrlund (S), 1998-11-17:
Hr. Ole Sohn lægger megen vægt på værdien af den private jobtræning, altså at vi skal have de her jobtræningspersoner ud på først og fremmest det private arbejdsmarked.
Det får mig til at spørge hr. Ole Sohn: Som reglerne er i dag er der alle muligheder for at placere jobtræningspersoner ude på det private arbejdsmarked.
Der er ingen hindringer, blot de tilstrækkelige jobåbninger er til stede.
Hvori er det den principielle forskel på det system, vi har i dag, hvor der overhovedet ikke er nogen som helst barrierer for at oprette alle de jobtræningspladser, der er behov for, og så det, der foreligger her?
Kristian Jensen (V), 1998-11-17:
Der er ingen tvivl om, at ideen med at staten skulle binde 160.000 kr. i halen på 60.000 arbejdsløse, vil få en lang række personer til at komme i arbejde, hvis det, de vil blive sat til, kan betegnes som arbejde.
Men hele ideen bag en statslig belønning for at ansætte nye medarbejdere er Venstre lodret uenig i.
I en tid, hvor så mange arbejdsløse er på aktivering og andre ordninger, at flaskehalsene kan ligge og vente lige om hjørnet, har vi ikke brug for at ansætte 60.000 personer ekstra i den offentlige sektor.
I bemærkningerne til forslaget lægges der f.eks. op til, at tilskuddene skal bruges til at ændre produktionsformer og opstart af ny produktion, altså en statsliggørelse af den økologiske produktion, hvilket for det første er en indblanding fra det offentliges side, som slet ikke hører 1990'erne til, og dernæst vil være et slag i ansigtet på alle de producenter, der allerede har ændret produktionsform og dermed bliver udsat for urimelig konkurrence.
Et andet sted i bemærkningerne ligger der faktisk en god indlæring til Enhedslistens økonomiske teorier, som faktisk vil forklare både dette forslag og mange andre fra Enhedslistens side.
Under de økonomiske konsekvenser bliver det anført, at ved at bruge 160.000 kr. på nye offentligt ansatte får man sparet dagpenge og får færre udgifter til aktivering og flere skatteindtægter, som vil give staten et overskud.
Et overskud!
Enhedslisten har hermed fundet løsningen på ethvert statsligt budgetproblem: vi ansætter bare flere arbejdsløse, indtil vi igen har overskud på statens budget.
Nu stammer jeg godt nok fra Bøvlingbjerg, men ærlig talt, den skulle de længere ud på landet med.
Venstre ønsker at give erhvervslivet bedre muligheder for at udvide, så der bliver flere i beskæftigelse.
Venstre ønsker at tilbyde arbejdsløse målrettet uddannelse for at blive bedre kvalificerede.
Ole Sohn (SF), 1998-11-17:
Det er mere et forståelsesspørgsmål til ministeren.
Jeg kunne forstå, at ministeren mener, at indholdet af Enhedslistens forslag er dækket i dag via de puljejob, der eksisterer.
Men er der ikke den ret afgørende forskel, at de puljejob, der eksisterer i dag inden for det offentlige, er perspektivløse, hovedsagelig fordi man ryger ud efterfølgende, men også fordi de er til en særlig betaling og en særlig arbejdstid, hvorimod det, Enhedslisten foreslår, er beskæftigelse på ordinære vilkår?
Jette Gottlieb (EL), 1998-11-17:
Jeg bliver også nødt til at spørge De Radikale om forskellen på, at folk arbejder hver dag i et puljejob i den offentlige sektor, og at de arbejder i et rigtigt job i den offentlige sektor.
Menneskene er der i øjeblikket.
Der er ikke tale om at udvide den offentlige sektor.
Der er tale om at skabe rigtige job i stedet for puljejob.
Mogens Andreasen (DF), 1998-11-17:
Jeg vil gerne sige om Enhedslistens beslutningsforslag om en jobbank, at jeg har fuld forståelse for, at de ledige kommer i arbejde.
Det tror jeg ikke der er nogen, der hverken her i Folketinget eller udenfor er i tvivl om er rigtigt.
Skal det være med tilskudsordninger, eller skal vi sørge for, at virksomhederne får bedre økonomiske vilkår ved nedsættelse af skatter og afgifter? Jeg mener, det er virksomhedernes muligheder, der skal forbedres økonomisk og dermed konkurrencemæssigt for at skabe flere og nye arbejdspladser.
Den 4. juni blev lov om ændring af lov om aktiv arbejdsmarkedspolitik
som et led i en aftale mellem regeringen og Enhedslisten vedtaget.
Ifølge den forhøjedes tilskuddet til offentlige arbejdsgivere fra 25.000 til 50.000 kr. ved ansættelse af personer fra jobtræning, puljejob eller individuel jobtræning hos offentlige arbejdsgivere.
Den lov stemte Dansk Folkeparti imod.
Om kort tid skal vi her i Folketinget behandle
tredje fase af arbejdsmarkedsreformen
Derfor mener jeg, at Enhedslistens forslag kommer på et dårligt valgt tidspunkt.
Man må sige, at tålmodigheden ikke er stor hos Enhedslisten.
Jeg er mere interesseret i at se regeringens udspil til arbejdsmarkedsreformen.
I det foreliggende beslutningsforslag fra Enhedslisten er der tale om nye tilskudsordninger, beløbsmæssigt af en betragtelig størrelsesorden på 8-9 mia. kr. i en jobbank, som skal administreres af de regionale arbejdsmarkedsråd, og som i hovedsagen retter sig imod ansættelse i den offentlige sektor.
Jeg mener, at den offentlige sektor i forvejen er alt for stor, og jeg skal spørge Enhedslisten, om man mener, at blot man udvider den offentlige sektor, så kan vi bevare velfærdssamfundet.
Det ser ud, som om Enhedslisten helt glemmer, at det økonomiske grundlag kommer fra virksomhedernes indtjening på eksportmarkederne.
Jeg skal til sidst sige, at vi kan naturligvis ikke støtte det forslag.
Jette Gottlieb (EL), 1998-11-17:
Jeg vil bare gerne lige have præciseret, hvad forskellen for Dansk Folkeparti er på, at man er ansat i puljejob i den offentlige sektor, og at man er ansat i rigtige job i den offentlige sektor.
I sandhedens interesse er de pågældende personer, som vi taler om, jo allerede ansat i den offentlige sektor.
Det helt store problem er bare, at de ikke har overenskomstmæssige vilkår, de har ikke de samme rettigheder, de har helt igennem en dårligere og ikkefremadrettet situation i den offentlige sektor.
Mogens Andreasen (DF), 1998-11-17:
Jeg ved udmærket, at der er jobpuljer både i den offentlige og i den private sektor, men det forandrer jo ikke, at det her forslag er et foregribelse af det, der skal ske med arbejdsmarkedsreformen.
Det er også et fordyrende led i forhold til de mål, der kan opnås.
Så jeg må fastholde, vi kan simpelt hen ikke være med til det her.
Susanne Clemensen (CD), 1998-11-17:
Enhedslistens forslag om en jobbank er da en interessant løsning på, hvordan vi får alle i vores samfund til at yde en indsats på arbejdsmarkedet ud fra de forudsætninger, som vi hver især har.
Efter CD's opfattelse har vi i dag allerede mange forskellige aktiverings- og jobtilbud til ledige og til personer, der ikke kan klare et job på almindelige arbejdsmarkedsvilkår.
CD kunne være bange for, at en sådan jobbank, som her beskrevet, ville være med til at fastholde folk i aktivering i længere tid end nødvendigt.
Det bedste må trods alt være at få flere i job på almindelige løn- og ansættelsesvilkår.
Så selv om CD støtter tankegangen om, at personer i aktivering skal have de samme rettigheder og pligter som folk ansat på almindelige løn- og ansættelsesvilkår, så må jeg indrømme, at vi på nuværende tidspunkt ikke kan overskue de økonomiske og juridiske og øvrige konsekvenser, der måtte være i det her forslag, af at støtte det.
Man kunne også forestille sig, at man udvidede hjemmeserviceordningen, også på pleje- og ældreområdet som Enhedslisten nævner i sit beslutningsforslag.
Anders Samuelsen (RV), 1998-11-17:
I Det Radikale Venstre ønsker vi ligesom resten af Folketinget også at fremme beskæftigelsen og nedbringe ledigheden.
Men dette forslag om oprettelse af en jobbank bidrager efter vores mening ikke til at løse arbejdsløshedsproblemet bedre end de redskaber, vi allerede bruger i dag.
Vi har jo i dag redskaber som puljejob og jobtræning, hvor ledige kan ansættes til at foretage nøjagtig de samme opgaver, som forslagsstillerne mener bør udføres.
Med hensyn til at få de såkaldt svage led ind på arbejdsmarkedet er der jo i forslaget til arbejdsmarkedsreformen, som Folketinget behandler i øjeblikket, lagt op til en forbedret intensiveret indsats over for ledige.
Her tænker jeg først og fremmest på den tidlige fleksible indsats, som skal være med til at opfange ikke mindst de svage ledige og sikre en mere målrettet indsats over for disse personer.
Derudover arbejder socialministeren i øjeblikket på en række konkrete forslag, som yderligere skulle opfange ledige fra de systemer, som hører under socialministeren.
Det retter sig i forkert retning.
Dér, hvor vi skal sikre, at folk primært kommer i arbejde, og der kommer endnu flere i arbejde, er i den private sektor, og derfor kan Det Radikale Venstre ikke støtte det her beslutningsforslag.
De ordninger, som eksisterer i dag, er tænkt som en form for overgangsordning på vej mod normal beskæftigelse
, men det, der lægges op til fra Enhedslisten, er længerevarende ordninger, altså en form for ad bagvejen at liste yderligere offentlige ansættelser ind.
Det mener vi ikke er en god idé.
Jeg mener ikke, at det er den vej, vi skal gå.
Thorkild B. Fransgaard (FP), 1998-11-17:
Beslutningsforslaget om at oprette en jobbank, hvorfra der kan ydes et tilskud på 60.000 kr. pr. person, der ansættes i kommunale, amtslige eller statslige institutioner og virksomheder, ville efter vor opfattelse medføre en yderligere eksplosion i antallet af ansættelser inden for det offentlige, og det kan vi naturligvis ikke være med til.
Vi ville gerne være med, hvis det var i den anden retning, men det er ikke det, det går ud på. Fremskridtspartiet vil meget gerne medvirke til, at der kommer flere i arbejde, også dem, der er tale om her.
Men der er jo kun én måde, de kan komme i arbejde på, og det er, ved at der bliver nogle flere arbejdspladser ude i det private erhvervsliv.
Det vil vi til enhver tid være med til at arbejde for, hvis der er andre, der vil være med her i Tinget.
Men for at der kan blive flere arbejdspladser derude, er der et hovedproblem, vi må have taget fat i, og det er, at vi må have fjernet nogle af alle de byrder, erhvervslivet er blevet pålagt gennem de seneste 5-6 år, så vi kan få genoprettet vor konkurrenceevne over for udlandet.
Det er derfra, vi skal have brændstoffet, så hele samfundet kan køre rundt.
Hvis vi kan komme til at tale om det, ja, selv med Enhedslisten, så er vi med.
Men det her, som medfører en yderligere fastansættelse inden for det offentlige, som vi tror det vil gøre, kan vi ikke være med til.
Mogens Nørgård Pedersen (KRF), 1998-11-17:
Der findes allerede i dag tilskudsordninger såsom jobtræning og puljejob, der har til hensigt at give tilskud til ansættelse af ledige.
Det virker ikke hensigtsmæssigt at etablere en ny tilskudsordning til ansættelse af ledige.
Såfremt man finder, at den eksisterende tilskudsordning er utidssvarende, bør der stilles forslag til ændring af disse ordninger.
Det vil blive for bureaukratisk og uoverskueligt, såfremt der etableres nye tilskudsordninger
til ansættelse af ledige
Derfor kan Kristeligt Folkeparti ikke gå ind for beslutningsforslaget.
Ole Sohn (SF), 1998-11-17:
Jeg vil gerne sige til hr. Poul Erik Dyrlund, at han har fuldstændig ret i, at der ikke er nogen hindringer for, at man kan iværksætte private aktiveringsjob, jobtræning og lign., bortset fra at de private arbejdsgivere ikke ønsker dem.
Det er den forhindring, vi har set indtil nu, og det er derfor, at det offentlige i et ret stort omfang har taget aktiveringsjob ind bl.a. i puljejob.
Men vi ved jo, at puljejobbene er perspektivløse, for ved ansættelsen får man at vide, at når der er gået 7 måneder, så er det ud af vagten igen, for der skal gives plads til en ny.
Vi ved også, at en stor del af puljejobbene i dag er ordinære stillinger, som er blevet konverteret til puljejob.
SiD har jo lavet en undersøgelse, som viser, at deres arbejdspladser ved kommunerne er faldet fra 23.000 til 16.000, tilsvarende er antallet af puljejob steget.
Det, Enhedslisten foreslår, er, at man i stedet for puljejobbene laver en jobbank, hvor man som en start kan sætte folk ind i det offentlige, men på ordinære vilkår.
Dermed kan de komme ind på det almindelige arbejdsmarked.
Det er der jo lidt mere perspektiv i, og det troede jeg også Socialdemokratiet var enig i.