Kim Behnke (FP), 1998-12-08:
Vi skal i Danmark ikke spille hasard med vores valutapolitik, vi skal ikke bringe usikkerhed hos internationale investorer hos dansk erhvervsliv i forhold til, hvordan den danske valutapolitik er.
Derfor har vi støttet den faste hånd, som har været ført både af den nuværende regering og af tidligere regeringer.
Vi støttede også regeringens aftale med europrojektet om at binde den danske valuta fast på samme måde, som vi har haft med den danske valuta først i valutaslangen og senere i EMS-samarbejdet.
Det er nødvendigt for en lille valuta som den danske, at der er fuldstændig ro og stabilitet.
Derfor undrer det os
også, at en del af det erhvervsliv, som meget gerne vil have Danmark med i eurosamarbejdet, at nøjagtig de samme mennesker ved upassende lejligheder foreslår, at vi skal devaluere den danske krone for at sikre dem en bedre konkurrenceevne.
Hver gang bliver forslaget og ønsket heldigvis afvist, for én devaluering kan ødelægge 15 års stabilt arbejde og gøre det hele udsigtsløst, og det vil jo i allerhøjeste grad komme til at betyde tab for dansk erhvervsliv. Men hvorfor så ikke være med i hele eurosamarbejdet?
For det andet vil det være sådan, at der internt i disse eurolande vil blive ført en økonomisk politik, som Danmark ikke skal være en del af.
Til det med, hvorfor det ikke kommer til at fungere: Det kommer det ikke til, fordi forudsætningerne for, at eurosamarbejdet kan komme til at fungere, er, at alle landene er omfattet af de såkaldte konvergenskrav.
Dér viste EU jo sit sande ansigt, da man skulle godkende de 11 lande.
Italien fik lov til at bogføre nogle engangsindtægter og på den måde være klar til at kunne være med.
Frankrig fiflede med opgørelsen
af deres pensioner, så det så ud, som om den franske stat var rigere, end tilfældet er, og endelig Tyskland, et af nøglelandene, ja, de lavede en kreativ bogføring af deres guldreserver, og så var de klar. Når man ved åbningen af et projekt er parat til af politiske grunde i den grad at føre elastikpolitik, hvor man henholdsvis trækker og slipper alt afhængig af, hvilke lande man skal have med, ja, så kan projektet aldrig komme til at fungere.
Ydermere er det vores frygt for Europa og europæisk økonomisk politik, at den dag, hvor der kommer en egentlig økonomisk krise i Europa, er solidariteten ikke længere til stede, men da vil de enkelte lande give deres respektive nationalbankdirektører det politiske opdrag at gå med til møderne i Den Europæiske Centralbank med krav om, at der skal føres en politik, som vil være til gavn lige præcis for deres land.
Dér er vi så ovre i det andet argument.
Det er jo sådan, at vi med al ønskelig tydelighed på det seneste har fået demonstreret, hvad det er for hensigter specielt de socialistiske finansministre i Europa har.
De vil misbruge euroen, de vil misbruge Den Europæiske Centralbank til at føre en socialdemokratisk keynesiansk planøkonomisk politik, og det vil vi fra Fremskridtspartiets side kun advare imod, for det kommer til at gå galt for Europa.
Og det skal Danmark ikke være med i.
Det har været diskuteret i dag, hvad det kommer til at koste, når Danmark fortsat står uden for euroen, og svaret er jo, at det er der ingen, der ved.
Men svaret kan lige så vel være, at det kan blive en økonomisk fordel for Danmark.
Når der bliver usikkerhed, når der bliver politiske nattemøder, når man blandt EU-landene ikke kan blive enige om, hvordan tingene skal foregå, ja, så vil det give valutaustabilitet, og det kan være en fordel for Danmark, som så kan repræsentere et solidt ståsted i Europa, på samme måde som f.eks. Schweiz og Frankrig jo har gjort det i ganske mange år.
At det kan gå galt, viste det sig jo, da man skulle udnævne centralbankdirektøren.
Vi mener, at man skal have en markedsstyret økonomi og en markedsstyret valutaudvikling.
Derfor er vi også tilhængere af, at man giver dansk økonomi så fast en hånd som overhovedet muligt.
I den forbindelse er det da givetvis til gavn for Danmark, at vi på nuværende tidspunkt og fortsat står udenfor, men vi bekymrer os, når vi hører den debat, der har været i dag; vi bekymrer os, når Socialdemokratiet og Det Radikale Venstre fremsætter forslag til vedtagelse, hvori det fremgår, at nu skal man have belyst henholdsvis fordele og ulemper for Danmark, når kendsgerningen er den, at når det gælder ulemperne, så er man kun parat til at fortælle om de ulemper, der er, når Danmark står udenfor, og fordele, ja, dem opremser man, når man fortæller om, at Danmark kunne komme med.
I den publikation, som økonomiministeren refererede til i sin tale, nemlig »Danmark uden for euroen«, som er udkommet i går, fremgår det da også på side 7 i indledningen, og jeg citerer: »Selv om Danmark ikke er med i euroen, vil vi blive påvirket af den.
Den vil især spille en rolle for dem, der i en eller anden form har kontakt med udlandet.
Euroen vil have konsekvenser for danske virksomheder, den finansielle sektor og borgere i Danmark.«
Og så er der ellers derefter 32 sider, der fortæller om, at det ærlig talt er ærgerligt, at Danmark ikke er med i euroen.
Det, man jo burde gøre, når man laver den slags publikationer, er at fortælle åbent og ærligt, hvilke fordele, hvilke ulemper der er for Danmark ved at være med, hvilke fordele og hvilke ulemper der er ved at stå uden for. Hvis man lavede en sådan ærlig opgørelse, ville det efter Fremskridtspartiets bedste vurdering vise sig, at der er størst fordel ved at stå uden for.
Og mens vi er i afdelingen for propaganda, så har den pjece, der hedder »Vi bygger Europa« fra Europa-Kommissionen, jo været til debat her tidligere i dag.
Men ikke desto mindre er det interessant at se, hvad der står i indledningen, nemlig den, som lærerne forventes at skulle læse, og dér står der, at det, det handler om frit fortalt, er, at danske børn og europæiske børn i det hele taget skal have forståelsen for, hvor fantastisk det her europæiske samarbejde er.
Man skal pirre deres nysgerrighed for at vide noget om Den Europæiske Union.
Og slår man så op på side 23, ja, så er der minsandten en afbildning af en lille, europæisk dreng på march med en EU-fane iklædt EU-tøj.
Det eneste, der mangler, er et armbånd og en skrårem, så kunne han fuldstændig nøjagtig have været taget fra nazismens propaganda i 1930'erne.
Den eneste forskel er, at nu har han et blåt flag med gule stjerner og blåt tøj med gule stjerner, og han går under parolen Mit land - Europa.
Det kunne Adolf Hitler ikke have sagt ret meget værre.
Den form for propaganda, hvor man søger at tage fat i den yngste generation og overbevise dem om, at dette euroland er fremtiden, vi skal marchere mod, er en form for propaganda, der er så ubehagelig og vækker så mange ubehagelige minder, at vi fra Fremskridtspartiets side kun kan sige: Det skal Danmark selvfølgelig under ingen omstændigheder være med i. I forhold til de vedtagelser, der er blevet fremsat her i dag, er vi naturligvis imod regeringens.
Det havde været godt og sundt for den danske modstand mod euroen, at der kun havde ligget én vedtagelse.
Vi skal vælge mellem de tre, der så ligger fra modstanderside, og må sige, at da vi jo ikke er tilhængere af de socialistiske tanker, man gør sig i Enhedslisten og SF, ja, så vælger vi at støtte den vedtagelse, der ligger fra Dansk Folkeparti.