Sonja Mikkelsen (S), 2000-05-18:
Regeringen er bl.a. af Kristeligt Folkeparti blevet klandret for at lave en meget lille revision, men den lille revision skal jo ses i betragtning af, at regeringen har vurderet hele loven og den måde, loven virker på, og ikke har fundet, at der var behov for at lave en yderligere revision ud over det, der nu er foreslået.
Vi har også dermed helt loyalt fulgt det krav, som ligger i loven, om, at der skulle ske en revision i denne her folketingssamling, og jeg må tilstå, at jeg stiller mig fuldstændig uforstående over for den kritik, der er rejst fra Kristeligt Folkeparti, af, at vi her har fremsat et lovforslag, sådan som vi faktisk af loven er forpligtet til.
Netop det, at Det Etiske Råd arbejder med en samlet vurdering af hele loven, tilsiger jo i virkeligheden også at afstå fra at stille store og omfattende ændringsforslag i denne samling.
Kristeligt Folkeparti har stillet en række ændringsforslag, også store ændringsforslag, men det kunne jo i virkeligheden have klædt Kristeligt Folkeparti, om man også havde vist den tålmodighed og havde afstået og ventet, til
Det Etiske Råd faktisk var færdig med sit arbejde
Regeringen og Folketinget kan jo til hver en tid beslutte sig for igen at revidere loven, f.eks. når man får udspillet fra Det Etiske Råd, og regeringen vil da også tillade sig, når vi har rådgivningen fra Det Etiske Råd, igen at vurdere, om der er brug for yderligere ændringer af loven, sådan som den nu foreligger. Men jeg synes, det er i orden, at Det Etiske Råd tager sig god tid, og at de tager den fornødne tid, de mener der skal til, også fordi vi faktisk har en lov, der helt grundlæggende fungerer udmærket.
Så er der nogle ændringsforslag, som jeg gerne vil gøre nogle få bemærkninger til.
Det handler om at ophæve parforholdskravet i lovens § 3.
Hertil vil jeg gerne sige, at regeringen valgte ikke at fremsætte et tilsvarende ændringsforslag til loven, som den nu er lagt frem fra regeringens side, og det hænger jo sammen med, at Folketinget allerede to gange har stemt det forslag ned.
Også det her Folketing med den sammensætning, Folketinget har efter 1998, har faktisk på regeringens vegne allerede taget stilling til det forslag og stemt det ned, og derfor fandt vi sådan set i regeringen, at det ikke ville være venligt på ny at fremlægge et forslag om ophævelse af parforholdskravet for Folketinget.
regeringen ikke.
Men når forslaget nu ligger som et ændringsforslag fra et af partierne, er regeringen naturligvis indstillet på helt at følge den politik, regeringen hidtil har fulgt på området, og stemme for det ændringsforslag og med de ændringer, der er en konsekvens af dette ændringsforslag.
Når det drejer sig om ændringsforslaget fra Venstre, ændringsforslag nr. 4, og også i virkeligheden ændringsforslag nr. 6 fra Kristeligt Folkeparti og Dansk Folkeparti, eller i hvert fald støttet af Dansk Folkeparti, omkring de sociale kriterier, vil jeg gerne gøre Folketingets medlemmer opmærksom på, at hvis man ikke allerede har fundet det, ligger der henne i boksene i sidegangen en kopi af et brev fra mig.
Brevet indeholder det svar, jeg har givet Sundhedsudvalget på spørgsmålet om, hvad regeringen mener om forslagene, og jeg vil gerne opfordre medlemmerne til at orientere sig lidt nøjere om det.
Men jeg skal her ganske kort redegøre for, hvad det er, det går ud på.
Det, forslagene drejer sig om - ændringsforslag nr. 4 og nr. 6 har samme karakter -
Jeg vil gerne gøre Folketingets medlemmer opmærksom på, at det grundlæggende princip i sundhedsvæsenet er, at der er lige adgang til behandling, og at den er gratis for enhver.
Siden udviklingen af kunstig befrugtning har amterne tilbudt denne behandling på linje med anden sygdomsbehandling, og at indføre sociale kriterier ud over, hvad lægerne allerede har pligt til - det skal jeg vende tilbage til - vil således være et direkte brud på princippet om ligebehandling i sundhedsvæsenet.
Diskussionen om anvendelse af andre kriterier end de rent lægelige går jo helt tilbage til 1997, hvor Folketinget behandlede loven om kunstig befrugtning for første gang.
For at belyse spørgsmålet om ikkelægelige kriterier blev alle landets fertilitetslæger i juni 1997 opfordret til at orientere Sundhedsstyrelsen, såfremt der måtte opstå situationer, hvor lægen anså ikkelægelige faktorer for at udgøre et væsentligt problem i forbindelse med behandling med kunstig befrugtning.
Men der har ikke være indberetninger til Sundhedsstyrelsen om denne type problemer siden da, og de to eksempler, der henvises til, hvor børn er blevet tvangsfjernet, stammer begge to fra 1996 og skyldes altså forhold, som var til stede inden lovens ikrafttræden i 1997.
Med hensyn til lægens pligter i forbindelse med behandling med kunstig befrugtning er de beskrevet i Sundhedsstyrelsens vejledning fra september 1997 om kunstig befrugtning.
I den vejledning står der, at lægen skal foretage en helhedsvurdering af kvindens samlede helbredstilstand og skal informere kvinden om de risici, der i de konkrete tilfælde er forbundet med svangerskabet og fødslen og også kan være til stede for fosteret og for barnet efter fødslen.
Her er hensynet til barnet altså også inde i billedet
, og lægens rådgivning skal være ærlig og fyldestgørende og skal også tage kvindens sociale situation i betragtning i det omfang, det skønnes nødvendigt.
Hvor det vurderes, at der foreligger en væsentlig øget helbredsrisiko og særlige forhold, som indebærer en nærliggende risiko for fostrets udvikling, bør de søges afhjulpet, før kunstig befrugtning iværksættes.
Lægen må eventuelt fraråde etablering af graviditet eller efter en konkret vurdering i særlige tilfælde helt afstå at medvirke.
Hvis vi f.eks. tager en misbruger, som ønsker
kunstig befrugtning,
må det altså indgå i overvejelserne, at den pågældende som et første led tilbydes en afvænningskur, bl.a. af hensyn til fosteret og det fødte barn. Jeg er indstillet på i lyset af den debat, der har været på området, endnu en gang at gøre fertilitetslægerne opmærksom på, hvilke forhold der i givet fald kan gøre sig gældende, og på Sundhedsstyrelsens vejledning, så de igen bliver opmærksomme på den, hvis de skulle have glemt den siden 1997.
Men regeringen og jeg selv vil stærkt opfordre Folketinget til at holde fast i, at der er lige adgang til behandling i vort sundhedsvæsen, også på dette område.
Så har jeg en enkelt bemærkning til ændringsforslag nr.
1, som også har en konsekvens i form af ændringsforslag nr. 17.
Så vil jeg gerne gøre en bemærkning til ændringsforslag
nr. 10, og bemærkningen gælder også for ændringsforslag nr. 25.
Det er ændringsforslag fra Kristeligt Folkeparti om flerfoldsgraviditeter og fosterreduktion.
Etisk Råd er, som også fru Dorte Bennedsen fra Socialdemokratiet har gjort opmærksom på, ikke mindst på opfordring af Kristeligt Folkeparti blevet bedt om at foretage en særlig vurdering af spørgsmålet om fosterreduktion og flerfoldsgraviditet.
Jeg mener egentlig, det ville have klædt Kristeligt Folkeparti, men regeringen vil foreslå Folketinget at stemme imod, hvis Kristeligt Folkeparti ikke kan formås til at trække forslagene, hvilket i virkeligheden burde være det bedste.
Man skal jo også være opmærksom på, at ved at stemme imod forslagene, viser man samtidig respekt for Etisk Råds arbejde, og jeg forstår, at der faktisk er et bredt ønske om, at der vises respekt for Etisk Råds arbejde.
Så tror jeg, at jeg i denne sammenhæng lige skal aflive en misforståelse, som kunne opstå her i Folketinget på baggrund af nogle af de bemærkninger, der er faldet.
Det er en misforståelse, at der tilbydes fosterreduktion, hvis der er tale om tvillinger.
Det sker ikke, og det sker ikke, fordi der ikke findes lægelige begrundelser for at lave fosterreduktion i tilfælde af, at der er tale om tvillinger.
Når der er tale om trillinger eller flere fostre, kan man i den konkrete situation rådgive kvinden til fosterreduktion ud fra risikoen for, at hun ellers mister alle fostrene og dermed ikke får noget barn overhovedet.
Det er en afvejning, som selvfølgelig er vanskelig for den enkelte kvinde, men man skal selvfølgelig helt regulært informere den enkelte kvinde om, hvilke risici der er til stede i sådanne tilfælde.
Et andet ændringsforslag, jeg gerne vil kommentere, er forslaget om forbud mod import af menneskelige æg, forsteranlæg og donorsæd.
Det er også stillet af Kristeligt Folkeparti, og jeg vil på regeringens vegne foreslå Folketinget også at stemme imod det.
Det hænger sammen med, at når der er mulighed for at importere sæd i dag, er det bl.a., fordi vi har brug for også at kunne imødekomme etniske fremtoningspræg i denne sammenhæng.
Det kan betyde, at der kan være behov for at importere donorsæd fra udlandet i en sådan situation.
Med hensyn til spørgsmålet om æg er der to forskellige forhold, der gør sig gældende.
Hensynet er her, at en kvinde, der har haft bopæl i udlandet og her har påbegyndt en behandling med kunstig befrugtning, vil kunne medbringe sine æg til Danmark til fortsat behandling, og jeg vil gerne understrege, at her er det lægens pligt at drage omsorg for, at også i forbindelse med en sådan situation, hvor man fortsætter en behandling, bliver den danske lovgivning fulgt.
Men hensyn til om man kan medtage æg til udlandet, må det være sådan, at det kan man ikke.
Det er et spørgsmål om at fastholde, at hele behandlingen skal gennemføres i overensstemmelse med de danske regler på området
, så også her skal vi fra regeringens side anbefale Folketingets medlemmer at stemme imod ændringsforslaget. De ændringsforslag, jeg ikke har kommenteret, vil regeringen også anbefale Folketinget at stemme imod. Jeg skal til at slutte og vil gøre det med at kvittere for, at der tegner sig et meget bredt flertal for selve lovforslaget fra regeringen.
Det er jeg meget tilfreds med, og jeg vil i øvrigt også gerne takke for den meget brede og grundige debat.