runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Tove Videbæk (KRF), 2001-05-29:
De Radikales ordfører siger, at man er meget optaget af de frivillige foreningers tilbud.
Jeg kan ikke rigtig se, hvor i forslaget til vedtagelse vi kan aflæse det.
Men det vil jeg da gerne have fru Inger Marie Bruun-Vierøs kommentar til.
Yderligere siger ordføreren, at ansvaret entydigt skal placeres, for det er man også meget optaget af hos De Radikale.
Det kan jeg heller ikke rigtig se af det her forslag til vedtagelse.
Jeg mener tværtimod, at man mangler et entydigt lovgrundlag, et fælles lovgrundlag for at kunne placere et ansvar entydigt.
Men det vil jeg gerne have fru Inger Marie Bruun-Vierøs kommentar til.
Og så siger fru Inger Marie Bruun-Vierø, at man forventer et konkret resultat af drøftelserne om amters og kommuners økonomi.
Hvilke konkrete resultater forventer ordføreren?
Inger Marie Bruun-Vierø (RV), 2001-05-29:
Jeg vil i hvert fald sige så meget - for at starte med det sidste spørgsmål - at vi fra radikal side forventer resultater, og det vil sige, at det i hvert fald er mere end ingenting.
Det andet er, at alt jo ikke kan stå i et forslag til vedtagelse.
Men efter en omhyggelig læsning vil også spørgeren konstatere, at de ting, jeg har nævnt, ikke strider mod det fremsatte forslag.
Ester Larsen (V), 2001-05-29:
Jeg synes, at den radikale ordfører skylder os at være noget mere konkret med hensyn til, hvad det er for nogle resultater, man forventer sig.
Det er en meget, meget løs og bred formulering, som vi har været inde på tidligere i debatten, og nu får vi så de her konkrete ønsker.
Jeg vil gerne høre: Hvad handler det om?
Inger Marie Bruun-Vierø (RV), 2001-05-29:
Til fru Ester Larsen: Der er jo faktisk skitseret nogle rammer for forhandlingerne i det forslag til vedtagelse, der er lagt frem fra regeringens side og tilsluttet af SF.
Og så vil jeg så sige, at de resultater, der kommer ud af en forhandling, jo afhænger af to parter.
Når jeg har trukket det frem, er det bare for at præcisere, at vi fra radikal side i hvert fald forventer, at regeringens forhandler ikke kommer tomhændet hjem.
Men jeg tror, at enhver, der sidder og forhandler, ved, at man jo aldrig ved, hvad resultatet er, før forhandlingen er afsluttet.
Ester Larsen (V), 2001-05-29:
Hvis det, vi taler om, er økonomi, så må jeg sige, at så er det jo et spørgsmål om, hvad regeringen kommer med.
Så jeg bliver lige nødt til at bede om en præcisering af, hvad det er for resultater, der bliver efterlyst.
Er det et spørgsmål til regeringen om, hvad regeringen vil stille til rådighed af ressourcer, eller hvem er det, der skal levere resultaterne?
Karen J. Klint (S), 2001-05-29:
Sådan mere for den brede orienterings skyld vil jeg gerne bede fru Inger Marie Bruun-Vierø om at bekræfte, om ikke det vedtagelsesforslag, som vi kommer med, og som nu bliver kaldt løst og bredt og noget, som ikke er specielt positivt, for nogle timer siden faktisk var så godt, at de, der repræsenterede det andet forslag til vedtagelse, i høj grad var interesserede i at være med, hvis vi havde taget den ekstra pind med ind omkring det lovgivende arbejde.
Jeg ønsker bare en bekræftigelse på, at det kunne se sådan ud.
Tove Videbæk (KRF), 2001-05-29:
Jeg vil så gerne stille spørgsmål til fru Inger Marie Bruun-Vierø om det samme, om De Radikales ordfører ikke er vidende om, at der var en lang række ændringer, der skulle til, hvis de borgerlige skulle med, og at det var på nogle meget grundlæggende områder.
Inger Marie Bruun-Vierø (RV), 2001-05-29:
Ja, nu vil jeg starte med fru Tove Videbæk: Jeg ved faktisk ikke, hvad der skal til for at få de borgerlige med.
Det må jeg indrømme herfra.
Så til fru Klint, og det omfatter i høj grad også fru Ester Larsens spørgsmål: Jeg synes, at det er en udmærket forhandlingsramme, som er lagt frem.
Jeg tror, at et samlet Folketing har tilkendegivet, at vi er utålmodige på det område.
Vi kan ikke blive ved med at være et land, hvor vi ikke tager os af folk i den sidste del af deres liv.
Og som jeg også sagde, er det jo noget, der handler om os alle sammen, så underligt er det jo, at vi ikke har bekymret os om den side af sagen noget før.
Det er uværdigt, som det foregår lige nu, hvor mennesker kan ligge og dø fuldstændig alene.
Det er signalet fra radikal side.
Og jeg synes, det er et signal, der understreger alvoren i denne her sag og også, at vi mener det
meget alvorligt.
Men derfra og til, hvor langt man kan komme, det ved jeg ikke.
Det kræver også vilje fra amternes side, for det hele skal jo ikke kompenseres med hensyn til penge.
Det var også noget af det, jeg understregede.
Meget skal jo ske gennem omstilling.
Der bruges jo masser af ressourcer, bare på de forkerte ting.
Jeg forventer faktisk, at begge parter er indstillet på at komme hinanden i møde her.
Ester Larsen (V), 2001-05-29:
Nu var det et overordentlig ledende spørgsmål, som den socialdemokratiske ordfører stillede til den radikale ordfører, og jeg synes nok, at svaret åbenbarede, at det var ledende, at den radikale ordfører ikke anede, hvad det var for elementer, vi havde bragt på bane, for at vi kunne fremsætte det vedtagelsesforslag.
Så mit spørgsmål er: Er det ikke korrekt, at den radikale ordfører hverken har lod eller del i de drøftelser, som har fundet sted mellem de borgerlige og regeringspartierne?
Arne Rolighed (S), 2001-05-29:
Jeg vil gerne sige tak for en god og konstruktiv debat.
Når jeg kigger hen over indlæggene, ser jeg enighed om, at der er et behov for at gøre noget over for de uhelbredelige, de døende.
Vi kan gøre det bedre.
Når jeg kigger på den rapport, der har været hovedgrundlaget for debatten i dag, og forslagene, ser jeg også, der er en bred enighed om det indhold, der skal drøftes og også diskuteres med henblik på at bringe bedre forhold for de døende.
Og derfor er det ikke mærkeligt, at diskussionen jo har handlet lidt om finansieringsregler og lovgivning: Skal det være offentligt, eller skal det være privat?
Der var et direkte spørgsmål til mig, om også de selvejende institutioner, som har haft ansvaret for at bære opgaven ind i dansk sundhedsvæsen og dansk sundhedspolitik og har gjort det godt, har en fremtid, om nye har det.
Der er svaret klart ja.
De selvejende institutioner har med den energi, der ligger i dem, og med støtte også fra de frivillige været en drivkraft og vil forhåbentlig, ser jeg da også gerne, være det fremover.
For så vidt angår, om vi skal have lovreguleringer eller have finansieringsregler for at støtte op omkring den udvikling, vil jeg gerne erklære heroppefra, at jeg er åben over for at se på det, men vil afvente de forhandlinger, vi er i gang med, med Kommunernes Landsforening og Amtsrådsforeningen, hvor emnet, vi har drøftet i dag, indgår som helt centralt punkt.
Ester Larsen (V), 2001-05-29:
Stor tak til sundhedsministeren.
Det var en befriende klar tilkendegivelse af, at det private hospice også har en fremtid for sig.
Det havde hjulpet debatten godt på vej, hvis vi havde fået denne klare tilkendegivelse fra regeringspartiernes ordførere.
Birthe Skaarup (DF), 2001-05-29:
Ja, det var et meget befriende svar fra sundhedsministeren.
Men noget af det, jeg godt vil høre, er: Der mangler ca. 250 pladser.
Og det er jo ganske uantageligt at stå på venteliste til en hospiceplads.
Vil sundhedsministeren også garantere for, at sundhedsministeren vil arbejde sammen med eksempelvis Amtsrådsforeningen og KL om, at der i hvert amt bliver et tilbud til de meget dødssyge patienter, således at vi ser et hospice i hvert amt i fremtiden?
Karen J. Klint (S), 2001-05-29:
Ja, vi skal jo blive ved med at undre os i den her debat, og det undrer mig meget, at ministeren nu skal skoses for, at Venstres ordfører ikke hørte, hvad den socialdemokratiske ordfører sagde i sin tale.
For jeg sagde faktisk ikke noget om, at vi var imod de private hospicer; vi talte om den brede vifte inklusive de private hospicer.
Så jeg synes, det er urimeligt at skose ministeren for det.
Tove Videbæk (KRF), 2001-05-29:
Tak for en god og meget engageret debat.
Vi håber, at der ud af den her debat vil skabes bedre mulighed for, at der kan blomstre nye hospicer og palliative team op rundtomkring i landet.
Vi er også meget tilfredse med den rapport, der er blevet lavet, og de anbefalinger, der er fremsat.
Men vi er først helt tilfredse, når vi ser, at det bliver til mere end anbefalinger.
Anbefalingerne skulle jo gerne munde ud i kød og blod, i mursten, i nødvendig økonomi osv.
Anbefalingerne skulle jo nødig stoppes af økonomi, for vi har jo for ikke så længe siden hørt statsministeren sige, at vi ønsker mennesket før økonomien.
Vi har alle her i dag mere eller mindre været enige om, at det er uanstændigt, som vi behandler de døende.
Det er ikke en værdig afslutning på livet.
Vi ønsker alle sammen respekt og værdighed for det enkelte menneske, også ved livets afslutning.
I Danmark bruger vi alle kræfter på at gøre syge folk raske og næsten ingen på at støtte de tusindvis af danskere, der er uhelbredeligt syge og døende.
De fleste af os skal igennem en oplevelse på et eller andet tidspunkt i livet, hvor vi står over for et familiemedlem eller en nær ven, som er alvorligt syg eller døende.
Og i sådan en sammenhæng ønsker vi alle de bedst mulige betingelser for den døende.
For forslagsstillerne er det vigtigt at sikre, at de døende, altså alle mennesker, som ikke kan behandles mere, men blot skal plejes, kan få palliativ pleje enten på hospice, på en hospicelignende afdeling eller i eget hjem.
Og i sådan en situation skal det enkelte menneske og de pårørende ikke udsættes for at skulle kæmpe med lange afstande eller økonomiske barrierer.
Derfor ønsker vi meget, at forslaget til vedtagelse vil blive vedtaget, fordi vi skal gøre det meget bedre i Danmark på det her område.
Det, vi har ønsket med denne debat i dag, er at sikre, at der bliver tilvejebragt økonomisk og lovgivningsmæssigt grundlag for gennemførelsen af arbejdsgruppens anbefalinger, at der bliver sikret døende reel mulighed for at vælge, at der sikres oprettelse af de nødvendige antal hospicepladser, at der skabes bedre muligheder for oprettelse af hospice som selvejende institutioner, at sikre høj faglig kvalitet, og at de palliative tilbud er gratis.
Det er, hvad vi har ønsket med debatten her i dag, men jeg er bange for, at det modforslag, der er stillet af regeringen, vil blive vedtaget, desværre.
Med vedtagelsen af vores forslag her ville der komme gang i det, der ville der komme til at ske noget konkret, mens man med forslaget fra regeringen bare vil se på sagerne og så se, om der eventuelt kommer noget ud af nogle drøftelser.
Tak for en god debat.
Ole Sohn (SF), 2001-05-29:
Jamen jeg har et meget, meget fint forhold til min navnekollega, så jeg har ikke noget imod sammenblandingen.
Jeg gør blot opmærksom på, at forskellen på SF og Enhedslisten er, at den virkelighed, at vi faktisk er på vej ned ad rutschebanen, gør, at vi har valgt at sige, at vi vil forsøge at sikre den danske model mest muligt ved at handle, ved at foretage os noget og ikke blot ved at stå som de hellige og sige: Hvad sagde vi?
Deri ligger forskellen på SF og Enhedslisten.
Jeg mener principielt, at arbejdsmarkedet skal klare arbejdsmarkedsspørgsmålene, eller som hr. Thomas Nielsen i sin tid sagde: Vi klarer selv nødderne på det danske arbejdsmarked.
Det var jo en rigtig holdning.
Han havde bare ikke ret, for det kan ikke lade sig gøre.
Det løb er jo kørt, og derfor gælder det om at sørge for at holde den danske model forrest i alle sammenhænge, når vi diskuterer arbejdsmarkedspolitik i EU.
Egil Møller (DF), 2001-05-29:
Det er ikke overraskende, at SF fremsætter dette beslutningsforslag.
Det ligger jo helt i tråd med partiets ofte fremførte synspunkter.
Dansk Folkeparti kan ikke støtte beslutningsforslaget.
Vi mener, at der fortsat skal være et krav om størst muligt afkast af medlemmernes indskud.
Anden del af beslutningsforslaget omfatter en forpligtelse for bestyrelserne i ATP og LD til at anlægge investeringsstrategier, som efter forslagsstillernes mening fremmer bredere samfundsmæssige hensyn.
Det lyder smukt, men i Dansk Folkeparti kan vi ej heller støtte den del af forslaget.
Til gengæld ser vi gerne, at danske virksomheder lever op til mange af de hensyn, som SF har nævnt i sit beslutningsforslag.
Det må dog være en markedsvurdering, hvorvidt de enkelte virksomheder er i stand til at tackle disse hensyn i den stærke internationale konkurrence.
Flemming Hansen (KF), 2001-05-29:
Der er mange sympatiske tanker i dette beslutningsforslag, for hvem vil ikke gerne fremme bredere samfundsmæssige hensyn og undgå uetiske investeringer. Det siger jeg på vegne af fru Pernille Sams, som desværre ikke kan være til stede her i dag.
Men disse begreber er netop begreber og ikke mulige at foretage en klar definition af.
Hver især vil lægge forskelligt indhold i disse ord, og der vil være en lang række investeringer, som nogen vil opfatte som etiske og andre vil opfatte som det stik modsatte.
Derfor synes vi ikke, det er så nemt, som SF får det til at se ud.
Vi finder det faktisk ret utrygt, hvis man skal kunne varetage andres pensionsforvaltning ud fra et princip om, at man kan blæse på afkastet, blot man synes, det er etisk. Og det er i virkeligheden det, SF's forslag lægger op til.
Det kan vi ikke støtte, og derfor stemmer vi imod.
Kim Andersen (V), 2001-05-29:
Da vores ordfører på dette beslutningsforslag, fru Pia Larsen, ikke kan være til stede, skal jeg på Venstres vegne gøre rede for vores synspunkter på sagen.
SF's beslutningsforslag kan jo, når man ser oplistningen
af gode formål inde i bemærkningerne til forslaget, synes både fornuftigt og sympatisk i forhold til, hvad der er samfundsmæssige hensyn ved placering af pensionskassemidler. SF's forslag til folketingsbeslutning kan imidlertid efter vores opfattelse løses bedre ved, at Folketinget ser mere nådigt til de forslag, som Venstre er fremkommet med adskillige gange, nemlig at lade pensionsopsparerne stemme med fødderne.
Ved selv at vælge, hvor pensionsopsparingen skal placeres, er pensionsopsparerne med til at bestemme, hvad der har samfundsmæssig interesse og bredde, hvilke samfundsmæssige hensyn de ønsker at fremme.
Vi er ikke tilhængere af, at pensionskasser og livsforsikringsselskaber skal pålægges, hvordan de med deres investeringsstrategier søger at fremme bredere samfundsmæssige hensyn, selv om vi, som jeg nævnte, har megen sympati for de eksempler, som SF opregner i beslutningsforslaget som samfundsmæssige hensyn.
Som reglerne er nu, har lønmodtagerne ingen mulighed for at vise deres utilfredshed med pensionskassernes måde at forvalte pensionsbidragene på.
Vi er bundet på hænder og fødder.
Der er ingen fri placeringsret af pensionsmidlerne og derfor heller ikke nogen sanktionsmulighed.
Vi kan ikke flytte vores opsparing.
Vi er tvunget til at acceptere
pensionskassernes investeringspolitik.
Det har i mange år været Venstres politik, at der skulle være mulighed for den enkelte lønmodtager for at flytte sin tvungne pensionsopsparing over i en anden pensionskasse efter eget valg.
Det er ikke rimeligt, at lønmodtagernes penge i den grad er stavnsbundet, slet ikke, hvis det resulterer i en for lille pensionsudbetaling eller i investeringer, som ikke er i overensstemmelse med lønmodtagerens overbevisning.
Der bør kunne skabes konkurrence mellem pensionskasserne, og visse pensionskassers monopol på at forvalte bestemte faggruppers pensionsopsparing skal efter vores mening brydes.
På den måde opnår pensionsopsparerne størst mulig tilfredshed med investeringsvalgene, og de har selv ansvaret for afkastet af deres investerede midler.
Venstre kan på den baggrund ikke støtte SF's beslutningsforslag.
Kim Andersen (V), 2001-05-29:
SF's ordfører kom med nogle bemærkninger henvendt til mig, og dem vil jeg gerne følge op på. SF's ordfører hørte ikke på noget tidspunkt i mit indlæg, at jeg talte imod etiske investeringer.
Tværtimod anerkendte jeg fuldt ud en række af de hensigter og gode formål, som SF oplister i bemærkningerne til beslutningsforslaget.
Vi har bestemt ikke noget imod etiske investeringer.
Etiske investeringer og miljøinvesteringer kan langt hen ad vejen være rigtig gode investeringer, og der er jo mange eksempler på i de senere år, at netop virksomheder, der bekender sig til de begreber, både i virksomhedsledelsen og i de produkter, de udvikler og markedsfører, er nogle af dem, der har haft de bedste kursudviklinger på børserne.
Så det er der ikke noget forkert i, hverken i forhold til investeringen eller i forhold til formålet.
Vi har heller ikke noget imod pensionskasser, og jeg er enig i, at man kan frygte, at man kan foretage forkerte investeringer, hvis man selv skal ud og gøre det, men vi vil gerne have, at den enkelte lønmodtager har et frit valg, selv kan placere, hvor inventeringen skal foretages, således at det er den enkeltes præference, der er i højsædet, og ikke for visse faggrupper nogle påtvungne pensionsopsparingsformer.
Yvonne Herløv Andersen (CD), 2001-05-29:
Socialdemokratiet og CD står jo ikke langt fra hinanden på social- og sundhedsområdet.
Det har de ikke gjort på noget tidspunkt.
Men jeg vil sige tak til fru Karen J. Klint for muligheden for at præcisere, hvad det er, der skiller i de to forslag til vedtagelse.
Det er den pind i forslaget fra forslagsstillerne, hvor der står, at der skabes bedre muligheder for oprettelsen af hospice som selvejende institutioner.
Det har jeg har ikke hørt Socialdemokratiet sige.
Karen J. Klint (S), 2001-05-29:
Jeg synes, det lød på fru Yvonne Herløv Andersen
, som om de to partier, Socialdemokratiet og CD, ikke står særlig langt fra hinanden i oplevelsen af behovet for, hvor mange senge der skal være; hvad er befolkningsgrundlaget på området for hospicesenge og palliativ indsats? Jeg synes også, jeg hørte fru Yvonne Herløv Andersen sige, at alle de gode intentioner ikke må drukne i amtslig ensrettethed.
Det er vel også egentlig det, vi lægger op til i vores vedtagelse.
Vi har jo ikke sagt nej til en lovændring.
Vi har bare sagt, at hele rapporten skal have en samlet behandling, før vi kigger på en lovændring.
Så jeg vil bare spørge: Er det rigtigt opfattet, at vi ikke står så langt fra hinanden?
Det her er en meget følsom debat, og jeg tror virkelig, vi skal bestræbe os på ikke at lave nogle misforståelser, som går ud i befolkningen, gående på, at vi ikke er enige om målene i plejen og behandlingen af alvorligt syge og døende.
Derfor håber ikke, at jeg bliver misforstået, når jeg nu stiller fru Henriette Kjær det her spørgsmål: Er det et mål for De Konservative, at hovedparten af de 257 særlige pladser, som der tales om i rapporten, udelukkende skal etableres i private hospicer, eller i hvilket omfang er der mulighed for, at nogle af pladserne kan etableres inden for det offentlige sundhedsvæsen, som alt andet lige ligger meget tættere på borgernes private bolig?
Ester Larsen (V), 2001-05-29:
Jeg synes, det er en umådelig - ja, man skal jo veje sine ord fra denne talerstol - men jeg synes, det er en fantastisk indgang, den socialdemokratiske ordfører vælger her.
Det er kommet frem i flere indlæg, det fremgår af alle eksempler fra virkelighedens verden, at der er et råb til Folketinget om at få denne her lovgivning på plads.
Og så spiller fru Karen Klint bolden tilbage med, om det ikke bare er en opgave for de lokale politikere.
Karen J. Klint (S), 2001-05-29:
Det er vel ikke helt forkert at tolke svaret derhen, at det så måske er lokalpolitisk vilje, det skorter på i den virkelige verden.
Ester Larsen (V), 2001-05-29:
Den bemærkning, fru Karen Klint kom med her, kom også under den sidste behandling af beslutningsforslaget.
Og jeg kommer igen til at forklare, hvordan den virkelige verden er.
Et amt kan ikke lovligt give et tilbud, som er afhængigt af, i hvilken kommune
man bor i
Og det er nok en illusion at forestille sig, at 32 kommuner frivilligt vil give tilsagn om et bidrag, al den stund de vil få det gratis, hvis de læner sig tilbage og forholder sig passive.
Så virkelighedens verden råber efter at få en lovregulering og få tingene sat på plads.
Karen J. Klint (S), 2001-05-29:
Hvis der i en del af det offentligt ejede sundhedsvæsen kan etableres nogle gode fysiske rammer, hvor der er plads til pårørende, og hvor der er den omsorgskultur, som vi har sagt er kendetegnende for hospicer, som netop er den psykiske og den åndelige pasning og pleje, jamen hvad er der til hinder for, at dette kan ske i en offentligt ejet virksomhed?
Jeg har et enkelt og meget konkret spørgsmål til fru Ester Larsen: Er der noget til hinder for, at Fyns Amt sammen med sine mange kommuner i fællesskab kunne etablere et hospice med den lovgivning, der eksisterer i dag?
Jeg vil vende tilbage til nogle af de spørgsmål, som jeg ikke fik tid til at svare på for lidt siden, fra fru Ester Larsen og fru Birthe Skaarup. Når vi nævner akupunktur, er det, fordi det faktisk i dag er med blandt de anerkendte behandlinger.
Det bruges som smertelindring ved fødsler.
Det står også i rapporten her, at man i forskellige amter og på forskellige hospicer har arbejdet med det som smertelindring.
Derfor har vi nævnt det ud fra begrebet smertelindring.
Der var også et spørgsmål omkring den geografiske skævvridning.
Her er jeg nødt til at understrege over for fru Birthe Skaarup, at der jo ikke er noget til hinder for, at amter og kommuner kan samarbejde med frivillige og med organisationer om at etablere et lokalt hospice.
Det kan man gøre.
Det har man set der er gjort flere steder.
Jo, vil jeg sige til fru Tove Videbæk, jeg er bekendt med, at der er folk, der ringer forgæves til et hospice.
Og det er også derfor, at vi medgiver, at vi har en underkapacitet på hospiceområdet på et vist antal senge.
Vi har nogleoghalvfjerds i dag, og der er behov for 257 i alt.
Så vi medgiver, at der er et udviklingspotentiale, som vi har et fælles ansvar for at hjælpe hinanden med at udnytte.
Til fru Henriette Kjær har jeg nok allermest lyst til at bruge et citat, som fru Henriette Kjær selv kom med tidligere
på dagen, hvor der blev sagt: Hvad skal vi ellers med det kommunale selvstyre?
Jeg vil gerne gentage, at hvis der er nogle private hospicer, der på kort sigt har behov for at få hjælp til at etablere sig, så har de nogle gode samarbejdsmuligheder med deres lokale amter og deres kommuner.
Henriette Kjær (KF), 2001-05-29:
Jeg synes, det er meget ærgerligt, at Socialdemokratiet ikke vil tage stilling til spørgsmålet om de selvejende hospicer.
Da vi havde beslutningsforslaget tidligere på året om at udvide den nuværende lovgivning, så de nyoprettede hospicer kunne komme ind under den lov, som vi vedtog i forbindelse med finansloven for år 2000, udskød man spørgsmålet til denne her rapport var kommet.
Nu er rapporten så kommet.
Så udskyder man spørgsmålet til kommuneforhandlingerne.
Så er det
jeg spørger mig selv: Når vi så har haft kommuneforhandlingerne, hvad udskyder man så spørgsmålet til?
Bliver det så til finanslovforhandlingerne?
Jeg synes altså, at Socialdemokratiet skylder Folketinget og offentligheden et svar på, hvilken holdning man har til de hospicer, der skyder op for tiden som selvejende institutioner.
Tove Videbæk (KRF), 2001-05-29:
Jeg vil så bare spørge fru Karen Klint, om fru Karen Klint er vidende om, at der dagligt ringer 10 patienter til de allerede eksisterende hospicer, og man dagligt må sige nej til 10 patienter, som ikke kan komme ind.
Er fru Karen Klint vidende om det?
Er fru Karen Klint vidende om, at det ikke bare er den borgerlige side af salen her, som efterspørger et fælles lovgrundlag for palliativ pleje og hospicebehandling
, men det gør alle, som arbejder med etablering af hospice?
Det gør Hospice Forum, det gør Ældre Sagen, det gør alle, som i årevis har arbejdet med det her.
De spørger om, de beder om, at der må komme et fælles lovgrundlag her fra Folketinget.
Birthe Skaarup (DF), 2001-05-29:
Jeg fik heller ikke svar på spørgsmålet om den geografiske skævvridning.
Det er jo sådan, som jeg sagde i mit første indlæg, at i øjeblikket har vi de tre muligheder her i landet.
Er det ikke sådan, at enhver, der er meget, meget syg, har lyst til at være i nærheden af, hvor de bor?
Det var den der geografiske skævvridning, som jeg godt lige ville have et svar på fra fru Karen Klint. Og ligeledes: Skal akupunktur indføres på enhver palliativ behandlingsafdeling på ethvert hospital?
Det vil jeg godt høre, for det lyder jo, som om vi i ethvert amt nu skal have oprettet en afdeling med den palliative behandling.