Martin Glerup (S), 1998-04-28:
Efter mange års utilstrækkelig beskyttelse af Danmarks vandmiljø står vi med en række problemer, som ikke løses med et snuptag, men som kræver et langt, sejt træk.
Både grund- og overfladevandet er truet, og derfor har vi en fælles interesse i at rydde op efter fortidens synder og i at undgå, at der sker yderligere forringelser af natur og miljø i fremtiden.
Tænk blot på de værdier, som vi i dagens Danmark nærmest tager som en selvfølge: Vi kan åbne for vandhanen og tappe et glas rent, ikkekemisk behandlet vand fra hanen i stedet for at købe drikkevand på flasker i supermarkedet.
Vi vil gerne i fremtiden kunne fange en sund fisk eller få en badetur i en
af vores søer eller fjorde, inklusive Mariager Fjord.
Disse goder vil vi kæmpe for at bevare for vores børn og børnebørn.
Der skal en gevaldig helhedspræget indsats til, hvis det skal lykkes for os at redde vandmiljøet.
Lad mig navne tre nødvendige områder, det gælder nemlig ikke udelukkende den lovgivning, vi behandler i dag, nemlig kvælstofforureningen.
Det første tema er jordforurening.
I næste folketingssamling skal vi have en ny jordforureningslov på skinner.
Her skal tages stilling til effektivisering af oprydningen efter punktforureningen fra de gamle industribyer, kemikalieaffaldsdepoter og lossepladser, heraf flere hundrede grundvandstruende.
Men oprydningen af disse punktforureninger kan ikke stå alene.
Det er også nødvendigt at effektivisere kampen mod fladeforureningen.
Pesticidrester er som led i vandmiljøplanens overvågningsprogram konstateret såvel i vandværkernes indvindingsboringer som på dyrkede marker. Der er strammet godt op med forbud mod brug af ca. 170 pesticider.
Hertil kommer, at regeringen har nedsat et udvalg med DN's tidligere formand Svend Bichel i spidsen til at udrede de miljømæssige og økonomiske konsekvenser af fuldstændig økologisk landbrugsdrift, af et landbrug med reduceret pesticidforbrug og af et landbrug, hvor man kører videre som nu.
Det analysearbejde, som bliver færdigt i næste folketingssamling, er et nødvendigt grundlag for at træffe saglige beslutninger om en bæredygtig landbrugsdrift.
Det tredje tema er kvælstofbelastningen.
Det er så dagens tema her i Folketinget og handler om kampen for et renere vandmiljø gennem Vandmiljøplan II, som gerne skulle realiseres her inden sommerferien - altså ikke, at vi får styr på hele forureningen, men at vi får lavet en god lovgivning. Her drejer det sig om at formindske kvælstofbelastningen
af det samlede vandmiljø, for ligesom affaldsdepoterne og pesticidresterne har været skyld i lukning af adskillige vandboringer, har stigende mængder kvælstof også påvirket vores vandressourcer i negativ retning.
Kvælstofbelastningen har medvirket til adskillige lukkede vandværksboringer og stadig større iltsvindsarealer i vores søer, fjorde og indre farvande.
Vi står her over for en meget alvorlig og konkret trussel mod vores samlede vandmiljø, og derfor finder Socialdemokratiet, at Vandmiljøplan II er et både nødvendigt og godt instrument.
Jeg er i den særlige og sjældne situation, at jeg kan rose partiet Venstre for medvirken til en miljømæssig landvinding af rang, og de har tilmed sammen med os andre kæmpet godt og grundigt for sagen i valgkampen.
Det er jo ikke sådan hverdagskost, så velkommen i den grønne klub. Måtte Vandmiljøplan II ikke blive en enlig svale. Vandmiljøplan II-lovene, som vi har til første behandling her i dag, er gode, fordi de slår to fluer med ét smæk.
For det første formindsker de kvælstofbelastningen og gavner dermed både grundvand, søer, floder og andre indre farvande.
Det sker ved at reducere med de 37.000 t, som mangler i den 100.000 t-reduktion, der blev vedtaget allerede i 1987.
Og for det andet opfylder de Danmarks forpligtelser
over for EU's nitratdirektiv, som ikke mindst på dansk foranledning blev vedtaget allerede i 1991.
Lovens virkemidler mindsker som sagt kvælstoftrykket på vandressourcerne, og foruden den gavnlige virkning på drikkevandet vil Vandmiljøplan II betyde en væsentlig håndsrækning til naturgenopretningen og dermed til vores flora og fauna.
Det sker, når der udlægges store arealer til vådområder, til særlig miljøfølsomme områder og til skovrejsning.
Husk på, at der i dette århundrede er sket en indskrænkning af vores vådområder fra at dække 20 procent til nu kun at udgøre et par procent af Danmarks areal.
Alene i tidsrummet fra 1940 til 1960 blev der drænet og kunstigt afvandet ca. 200.000 ha.
Det er en virkelig stor økologisk landvinding, at der bliver bedre foder- og gødningsudnyttelse, at der bliver flere kvælstofoptagende græsefterafgrøder, og at der sker en nedsættelse af kvælstoftilførslen, og det vel at mærke til under det økonomisk optimale niveau af hensyn til miljøet. Trods bureaukrati ser Socialdemokratiet det som en fordel, at kun landmænd, som ikke overholder reglerne, rammes af en bøde i form af en overforbrugsafgift.
Til gengæld skal vi haveejere og alle andre ikkelandsbrugs- eller gartneridrivende betale gødningsafgift, hvad vi jo nok kommer over. Socialdemokratiet har længe ment, at der burde skabes hjemmel til en mere aktiv forebyggende indsats fra vandværker, kommuner og amter, end den nuværende lovgivning rummer mulighed for.
Det skabes der mulighed for i den lovgivning, vi behandler i dag.
Hvor der er særlige problemer, åbnes der adgang til mod fuld erstatning at sikre drikkevandet i særlig sårbare områder mod næringssalte og pesticidrester.
Det er naturligvis bedst, at arealanvendelse aftales i frivillighed, men hvis enkelte blandt flere ellers enige lodsejere ikke vil være med, sikrer loven den nødvendige hjemmel til at ekspropriere særlig sårbare områder af hensyn til netop vandmiljøet.
Der findes i de fire lovforslag, som vi behandler her, en række nærmere bestemmelser, som tiden ikke tillader mig at komme ind på.
Der er naturligvis flere aspekter, som vi skal dyrke under udvalgsarbejdet, men der er den store fordel ved Vandmiljøplan II-lovgivningen, at den hviler på et særdeles gennemarbejdet grundlag:
Danmarks
Miljøundersøgelser
, Danmarks Jordbrugsforskning, Miljøstyrelsen, Fødevareministeriet, Skatteministeriet og Miljø- og Energiministeriet har gjort en kraftanstrengelse og givet nogle virkelig gode og udtømmende besvarelser på den anselige stak spørgsmål, der er stillet i forhandlingsforløbet.
Så der er virkelig et sagligt og godt grundlag for de her ting.
Samtidig har der, sådan som jeg har været inde på tidligere, været en konstruktiv politisk vilje
til at få et positivt resultat ud af forhandlingerne. Og lad mig slå fast: Socialdemokratiet er godt tilfreds med resultatet.
Vi ved godt, som jeg sagde i starten, at Vandmiljøplan II ikke løser alle problemerne med et snuptag.
Sådan fungerer natur og miljø ikke.
Men lovene skal til som redskaber i det nødvendige seje træk i kampen for et bedre vandmiljø i Danmark.