Lars Løkke Rasmussen (V), 2003-12-11:
Det har jo været en spændende debat at lytte til.
Jeg synes også, den momentvis har været god.
Jeg vil sådan set starte med at tage udgangspunkt i det, fru Line Barfod sagde til allersidst: Man skal ikke skære alle over én kam.
Det vil jeg gerne gøre til et slogan i forhold til, hvad jeg nu vil sige, for der kan jo godt være en tendens til, når ministeren går på talerstolen, at erklære sig enig med regeringspartierne, og hvem der ellers i øvrigt bakker regeringen op, og så være meget uenig med resten - så er der ligesom en opposition og dem, der bakker op.
Men man skal ikke skære alle over én kam, så jeg vil sådan set gerne starte bagfra og sige, at jeg er meget, meget enig med fru Line Barfod i, at vi skal have en nuanceret tilgang til den her debat og glæde os over, at unge, som de fortsat er flest, lever et fornuftigt og målrettet liv og så lejlighedsvis foretager de grænseoverskridende handlinger, som også hører ungdommen til, men så i øvrigt finder ind på det rigtige spor igen.
Det er jeg meget, meget, meget, meget enig i.
Jeg er også meget enig i den iagttagelse, der gik på positivt at sige, at det kan lade sig gøre - og det er jo faktisk lykkedes - at flytte kultur.
Fru Line Barfod nævnte, som jeg også selv gjorde i mit eget første indlæg, den succes, det har været med at få arbejdspladserne til at tage det her problem alvorligt, og fru Line Barfod sagde, at i stedet for det, som debatten i høj grad handler om, burde vi have en optagethed på, hvordan vi nyttiggør erfaringerne i andre sammenhænge.
Det er jeg også meget enig i.
Derfor synes jeg så også - og det er så det med ikke at skære alle over én kam - at det har været forstemmende at lytte til i særlig grad hr. Villy Søvndal og denne tagen patent på virkeligheden, som hr. Villy Søvndal altså har monopol på, ikke bare en tagen patent på virkeligheden, som vi andre overhovedet ikke har noget begreb skabt om, men altså også en tagen patent på løsningerne og et fuldstændig enøjet fokus på behandling, på behandling, på behandling.
Jeg synes egentlig, det er lidt ærgerligt, for her havde vi sådan set chancen for at få en holdningspræget debat.
Jeg kan se, at hr. Naser Khader er vendt tilbage fra virkeligheden.
Jeg vil gerne sige, at jeg sådan set er meget enig i nogle af de betragtninger, hr. Jørgen Winther gjorde sig om det, der i virkeligheden er det fundamentale spørgsmål helt tilbage fra Holberg, ikke?
: Vi ved godt, at danskerne drikker, men hvorfor drikker danskerne?
Med det ringe kendskab, jeg har til virkeligheden, så tør jeg da i hvert fald ikke helt udelukke, at det kan have noget at gøre med den måde, vi lever vores liv på.
Og til den måde, vi lever vores liv på, knytter sig jo også de generelle vilkår, vi som Folketing skaber for den danske befolkning.
Skattetrykket, udsigten til, at ejendomsskattebilletten kommer ind der, og nu er den steget igen, og ud over ekstraarbejde skal man også ud og tage noget sort arbejde for at få det hele til at hænge sammen - og så skal der kobles af i weekenden.
Altså jeg udelukker da ikke - og her inddrages også mine egne helt private erfaringer - at det fænomen, der hedder, at man har en meget stresset hverdag, godt kan spille ind på den måde, man så slapper af i weekenden på.
Hr. Villy Søvndals svar på de her udfordringer er så: flere penge, flere penge, flere penge.
Man kan så sige, at hvis det kun var i forhold til den her diskussion, at det var svaret, så o.k. for det, for hvis man kan føre sandhedsbevis for, at 3 mio. kr. mere til de alkoholbekæmpende foreninger løser det her problem, så vil jeg meget gerne gå på jagt, men problemet er jo, at det er svaret på alle udfordringer; uanset hvilket problem vi diskuterer, så er det: flere penge, flere penge, flere penge, flere offentlige udgifter.
Og så kan man jo altså drage den slutning, at jo flere offentlige udgifter, desto færre alkoholikere.
Hvis der er den sammenhæng, burde Danmark jo være tørlagt for mange år siden.
Det kan godt være, at det i virkeligheden skal vendes
Så jeg synes, det er godt, vi har en regering, der helt overordnet forfølger det mål, at nu skal vi lade være med at lægge flere åg på den danske befolkning, nu skal vi lade være med at gøre livet unødig mere svært for dem, nu skal vi lade være med at røve mere af deres økonomiske handlefrihed fra dem.
Det synes jeg er en helt overordnet rigtig linje, som kan være med til at give de danske familier lidt luft, lidt frisk luft.
Så er der jo altså bare det forhold, at der skal være sammenhæng i tingene.
Nogle kan selvfølgelig godt have det privilegium fra sag til sag at shoppe rundt og foreslå de ultimativt rigtige løsninger, men det er i hvert fald en del af min virkelighed, at der skal være sammenhæng i tingene, og det vil sige, at hvis man sætter sig det overordnede mål, at nu skal den skatteskrue, som har været drejet i år for år for år, ikke bare ikke drejes yderligere i, den skal løsnes, så har det en konsekvens, så rummer det en udfordring, det rummer også en bevillingsmæssig udfordring, og derfor tager jeg det fulde ansvar for, at jeg har reduceret de ressourcer, der stilles til rådighed for de frivillige foreninger på det her område, umiddelbart med noget, der ligner et par millioner. Den resterende del af reduktionen - og det er så den største, det er omkring 3 mio. kr. - vil jeg gerne tilskrive en af forgængerne i mit embede.
Hvem præcis af dem kan jeg ikke huske, der var så mange, og det gik så hurtigt, så det er jeg ikke præcis i stand til at tidsfæste, men en af mine forgængere traf de her beslutninger om at overføre midlerne til Sundhedsstyrelsen og i den forbindelse også at stoppe med de 3 mio. kr., der var i projektmidler.
Så det er et delt ansvar.
Men så synes jeg i øvrigt også, at det bliver lidt forsimplet, hvis man bare bedømmer den frivillige indsats på det her område isoleret i forhold til lige præcis de bevillinger, der er målrettet de alkoholbehandlende foreninger.
Lad mig nævne f.eks. det initiativ, vi nu tager, der hedder »Narkoen ud af byen«, hvor vi afsætter en betydelig sum penge til at lave fuldskalamodelforsøg i én kommune i hvert dansk amt.
Det er under overskriften »Narkoen ud af byen«, men det handler jo om det samme, det handler jo om at få alle ind i et forpligtende samarbejde, der går ud på at få unge til at leve en tilværelse fri af rusmidler.
De virkemidler, der skal til for at dæmme op for, at unge ryger for meget hash, er jo langt hen ad vejen de samme virkemidler, der skal til for at dæmme op for, at unge drikker hjernen ud i weekenden.
Så lad nu være med at falde i den der grøft, hvor vi bare sætter etiketter på alle de her småbevillinger, vi har rundtomkring; lad os nu få tingene ind i en sammenhæng.
Til den sammenhæng hører jo altså også at sende signaler om holdninger, og der vil jeg gerne sige, at jeg synes, det er trist, hvis det ikke kan lykkes at få et enigt Folketing til at sende et fælles entydigt signal ud til den danske befolkning, til de danske kommuner, til de danske virksomheder osv., når det i virkeligheden er sådan, at det, der skiller, er det, der slet ikke er i fokus for debatten her.
Vi har en debat, der handler om, hvordan vi får skabt en situation, hvor børn og unge debuterer senere og drikker mindre, og så kan det altså ikke være rigtigt, at et forskelligt temperament med hensyn til, hvordan man fremmer det, der jo i princippet er alles vision, nemlig at alle, der har et behandlingsbehov, også kan komme i behandling, skal være det, der står i vejen for, at man kan enes om en vedtagelse.
Det fører mig så direkte over i også at svare på nogle
af de spørgsmål, der har været.
Fru Birthe Skaarup har spurgt til kommunernes rolle, og kommunerne er jo en central aktør, som faktisk har en betydelig værktøjskasse og har mulighed for at gå ind og tage et ansvar for: Hvordan skal vores by se ud?
Der er en værktøjskasse af muligheder.
Derfor er svaret til fru Tove Videbæk vedrørende den borger fra Løkken, der har skrevet til fru Tove Videbæk - det skulle ikke undre mig, om det er den samme borger, der også har skrevet til mig; det kan vi teste nede bagved om lidt - at løsningen skal findes i, at kommunalbestyrelsen i den pågældende kommune må være sit ansvar voksen.
Det er totalt uholdbart at forestille sig, at vi skal fjernstyre Løkken fra Folketingssalen.
Det ville i øvrigt også være helt forkert, hvis vi er på jagt efter sammenhænge i forhold til en anden debat, der handler om det kommunale selvstyre.
Kommunalbestyrelsen i det pågældende område må tage sit ansvar på sig.
Lige på falderebet, for min tid er løbet ud
: Fru Tove Videbæk reflekterede lidt over de forskellige bemærkninger, jeg har gjort i min redegørelse til Folketinget om, at regeringen overvejer snart det ene og snart det andet, og ville vide, hvornår vi holder op med at overveje.
Der kan jeg da bare pege meget konkret på den næste sag på dagsordenen - den vender vi jo tilbage til - hvor det følger af det lovforslag, at der er lagt op til en ganske betydelig skærpelse af bødeniveauet til de butiksindehavere, som overtræder forbuddet mod salg af alkohol til unge under aldersgrænsen.
Men det vender vi jo tilbage til.
Det er altså et konkret eksempel på, at der er konsekvens.
Det må nu engang være sådan, det tror jeg i hvert fald grundlæggende er et godt opdragelsesprincip, at man starter med at sende signaler og advare, og så giver man en vis tid, og hvis ikke der er effekt af de advarsler, man har sendt ud, så tyer man til lovgivning.
I den forbindelse har hr. Villy Søvndal ...