runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Pia Christmas-Møller (KF), 2002-11-13:
Det havde jeg ikke ventet af hr. Ole Stavad.
At jeg skulle beskyldes for at tale usandt her fra Folketingets talerstol, det er aldrig sket før i de 15 år, jeg har været medlem af Folketinget, og jeg håber heller ikke, det vil ske igen.
Jeg garanterer hr. Ole Stavad for, at det er min grundlæggende opfattelse, at satspuljeforliget og satspuljemekanismen er helt speciel.
Man kan ikke sammenligne satspuljeforliget med f.eks. forsvarsforliget.
Det er aftalt inden for en bestemt kreds af partier.
Satspuljeforliget derimod er en aftale om en mekanisme, hvor der kommer beløb år efter år - store beløb, afhængig af bl.a. lønudviklingen på arbejdsmarkedet.
Jamen det er jo situationen.
Derefter skal disse beløb så udmøntes inden for en meget bred kreds af ressortområder, det er både Arbejdsministeriets område, der nu hedder Beskæftigelsesministeriet, det er Socialministeriet, og indimellem griber det ind i Integrationsministeriet, indimellem i Sundhedsministeriet.
Det er jo en langt større vifte af forskellige faglige områder, man bevæger sig på, når man fordeler satspuljemidlerne, end når man fordeler et bestemt aftalt beløb inden for forsvarsområdet. Så det er ifølge deres karakter to vidt forskellige ting, og jeg synes ærlig talt, at hr. Ole Stavad skylder mig en undskyldning for decideret at beskylde mig heroppefra at tale usandt.
Poul Fischer (DF), 2002-11-13:
Jeg starter lige bagfra.
Hr. Ole Stavad taler igen om, at vi skulle nedlægge veto.
Hvis det er den måde, man bruger i den forligskreds, har vi selvfølgelig de samme rettigheder, som
de øvrige partier har, til at kunne nedlægge veto. Så vil man gerne have at vide, hvordan vi vil agere.
Ja, jeg kan jo ikke sige det anderledes, end at vi har stået uden for satspuljepartierne.
I sidste års finanslovforlig mellem regeringen og Dansk Folkeparti blev der i finanslovaftalen for indeværende år afsat 50 mio. kr.
Er der noget, der skræmmer i den måde, vi udmøntede de 50 mio. kr. på? Når Dansk Folkeparti ønsker at blive et af satspuljepartierne, er det da, fordi vi har en interesse i den måde, satspuljerne er blevet udmøntet på i tidens løb, og det er vel også i den ånd, det kommer til at køre fremover.
Man vil have mig til på konkrete områder at sige: Dér sætter vi penge af.
Og det får man mig ikke til herfra.
Ole Stavad (S), 2002-11-13:
Det er en meget usædvanlig situation, vi er i, for det er jo sjældent, at vi kan sige, at partier, der måske skal være i forlig med hinanden, her i Folketingssalen prøver at finde ud af, hvad der så er meningen.
Det er altså den situation, som regeringen, Venstre og De Konservative har bragt os i.
Normalt er situationen den, at man sidder, ofte endda i meget vanskelige forhandlinger, og diskuterer med hinanden og får et fælles grundlag.
Det betyder så også, at når man så har fundet hinanden, ofte efter svære forhandlinger, har man også et fælles grundlag for, hvad det er, man vil med det.
Det har vi overhovedet ikke her.
Derfor håber jeg på hr. Poul Fischers forståelse for vores behov for at vide: Hvis det er sådan, at vi skal være en kreds af partier, der står med et grundlag, som vi hvert eneste år helt konkret skal udmønte,
hvordan vil Dansk Folkeparti bruge sin indflydelse, og hvor kan vi forvente, at Dansk Folkeparti vil nedlægge veto imod, at andre partier kan få deres ønsker opfyldt?
Det må da i forhold til det principielle, som fru Margrethe Vestager sagde, være et meget naturligt ønske, som jeg synes man bør honorere.
Ole Sohn (SF), 2002-11-13:
Jeg er glad for, at Dansk Folkeparti anerkender, at vi andre gerne ligesom vil have lidt mere at vide, så vi ikke køber katten i sækken, at det er der forståelse for.
Men der gives jo ikke svar, så vi er nødt til at købe katten i sækken.
Vi aner jo ikke, hvad der sker.
Det er måske også lidt af en forklaring til de to regeringspartier om årsagen til, at vi har været lidt betænkelige ved bare at ændre forligskreds, når man får partier ind, som ikke vil sige, hvad de agter at gøre, hvilken ånd der ligger bag.
Og det er klart, at det er det, der er selvødelæggende for satspuljens fremtid.
Margrethe Vestager (RV), 2002-11-13:
Ja, det er ikke noget forsøg på at afæske, hvad skal man sige, detaljerede oplysninger om dette eller hint.
Det er mere et forsøg på at få en fornemmelse af, hvilke principielle overvejelser Dansk Folkeparti har gjort sig i forhold til ønsket om at blive en del af satspuljekredsen.
Når man ser på det udefra, må man jo sige, at det er lykkedes for Dansk Folkeparti at få meget direkte ejerskab til langt større beløb til sociale formål, end noget enkelt parti i den daværende satspuljekreds har kunnet kræve ejerskab til.
Derfor må der være nogle principielle overvejelser, som handler om, på hvilken måde man ønsker pengene fordelt, og til hvilke formål man ønsker pengene fordelt.
Vi har været meget tilfredse med den balance, der har været mellem de daværende satspuljepartier, og ønsker derfor meget klart at få at vide, om Dansk Folkeparti lægger et princip til grund, som handler om, at visse grupper ikke må tilgodeses i satspuljesammenhæng, eller om man har en åbenhed i forhold til den modus vivendi, der har været lagt af de hidtidige satspuljepartier.
Det har ikke noget at gøre med detaljer; det har noget at gøre med principper.
Poul Fischer (DF), 2002-11-13:
Til hr. Ole Sohn vil jeg sige, at jeg har da fuld forståelse for, at man vil vide, hvem man går sammen med, at man ikke køber katten i sækken.
Men jeg kan altså ikke komme det dybere end det, jeg har sagt herfra, indtil videre.
Til fru Pernille Rosenkrantz-Theil, der spørger, om vi vil bruge vores vetoret til at afskaffe den finansieringsform: Nej, det vil vi ikke.
Når vi har sagt ja, er det ud fra den finansieringsform, der er der.
Men som jeg sagde for lidt siden, at skulle kredsen af forligspartier blive enige om at skaffe en anden finansieringsform, så for os gerne. Til hr. Henrik Sass Larsen - det er noget af det samme som til hr. Ole Sohn - med hensyn til integration: Jeg kan ikke stå her og forhandle satspuljen, som den vil komme til at se ud i fremtiden, og hvordan den skal udmøntes.
Henrik Sass Larsen (S), 2002-11-13:
Det er til hr. Fischer, som siger, at man skal dømme
Dansk Folkeparti på deres handlinger.
Og de handlinger, vi har set indtil videre, har jo her i Folketingssalen betydet, at alle projekter i forbindelse med integrationsarbejdet f.eks. har Dansk Folkeparti konsekvent stemt imod. Så er det, vi bare vil spørge, om man har tænkt sig at fortsætte den praksis, når man nu bliver en del af det her forlig, og om man vil respektere de aftaler, som er indgået og som rækker nogle år ud i fremtiden, så vi derved kan få lov til at opleve, at Dansk Folkeparti stemmer for integrationsarbejde.
Det er det, vi gerne vil have at vide.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2002-11-13:
Jeg kunne ikke finde på at bede Dansk Folkeparti om at fordele midlerne heroppefra.
Til gengæld kunne jeg godt tænke mig at høre Dansk Folkeparti, om Dansk Folkeparti har tænkt sig at bruge årtiets sidste mulighed for at stoppe, at man tager pengene fra pensionisterne og kontanthjælpsmodtagere, ved at bruge den nye vetoret.
Der er blevet taget 18,8 mia. kr. fra de fattigste i det her samfund, herunder, som Dansk Folkepartis ordfører sagde, 60 pct. fra pensionisterne.
Vil Dansk Folkeparti bruge den mulighed, som ligger i dag i forbindelse med det her lovforslag, til at stoppe, at de penge bliver taget fra overførselsindkomsterne, ved at bruge vetoretten til at blokere for, at pengene bliver fordelt?
Det vil jeg gerne bede om et klart svar på.
Ole Sohn (SF), 2002-11-13:
Jeg vil gerne sige til Dansk Folkeparti, at naturligvis skal man forholde sig til handlinger, og Dansk Folkeparti skal ikke dømmes på noget, før der bliver handlet; det er jeg fuldstændig indforstået med.
Og der synes jeg, det er lidt afgørende at vide, ikke procentsatser, ikke hvem der skal have hvad og hvorfor, men jeg synes, der er noget meget principielt i, at kredsen af forligspartier år for år har øget bevillingerne og indsatsen over for indvandrere/flygtninge, fordi vi finder det væsentligt for at sikre indvandrere/flygtninge bedre vilkår og for at sikre dem bedre integration i samfundet.
Derfor er det ret afgørende at vide, om Dansk Folkeparti er enig i den linje, som der har været almindelig enighed omkring i kredsen, eller ej.
For ellers kommer vi jo i en situation, hvor vetobegrebet bliver aktiveret, og det synes jeg da ville være meget fair at gøre opmærksom på med åben pande, inden Dansk Folkeparti går ind i et forlig, og sådan at vi andre også ved, hvad vi har at forholde os til.
Så det er ikke et spørgsmål om procenter, det er et spørgsmål om holdning, om man vil give tilsagn om, at her blokerer man ikke.
Poul Fischer (DF), 2002-11-13:
Fru Pernille Rosenkrantz-Theil og hr. Henrik Sass Larsen taler om vetoret, og det fik jeg ikke svaret på for lidt siden.
Altså vi går jo ind som forligsparti og skal ikke have dårligere betingelser end andre partier, der er medlem af den forligskreds.
Vi betragter os som en ligeværdig partner, når det lovforslag forhåbentlig er vedtaget. Fru Margrethe Vestager spørger, om vi vil være villige til at bruge de 60 pct., som kommer fra pensionisterne til satspuljen, på andre områder.
Jeg må skuffe både fru Margrethe Vestager og hr. Ole Stavad med, at jeg ikke vil stå og dele de satspuljemidler ud heroppefra. Døm os på vores handlinger.
Ole Stavad (S), 2002-11-13:
Jeg vil godt lige understrege, at der er ikke noget at kritisere Dansk Folkeparti for i den her sag.
Altså Dansk Folkeparti har lavet en aftale med regeringen; det er fair nok.
Dansk Folkeparti har ikke brudt noget forlig, så derfor synes jeg, det er vigtigt, at vi har klarhed over, hvem det er, der bryder hvad, i forhold til, hvad man gør, og der er der ikke for vores vedkommende noget at klandre Dansk Folkeparti for.
Men jeg vil godt sige til hr. Poul Fischer, at jeg synes, vi fik det, som vi på jysk kalder for et uldent svar, det, der sådan set betyder, at man skal købe katten i sækken.
Hr. Poul Fischer siger: Skulle vi nu ikke vente og se, hvordan vi vil agere, når nu vi kommer til at sidde omkring forhandlingsbordet? Jamen det er jo det, der er ret centralt, det dér med at skulle vente og se, når først Dansk Folkeparti har fået tilkendt vetoretten, i forhold til at sige til de forslag, som vi andre kommer med, at det vil man ikke være med til.
Derfor er det jo meget afgørende også i forhold til, hvad konsekvenserne af det forligsbrud, regeringen har foretaget her, vil være i forhold til at videreføre dem.
Derfor synes jeg, vi har krav på et svar, må jeg sige til hr. Poul Fischer.
Margrethe Vestager (RV), 2002-11-13:
Jeg skal under min egen ordførertale komme tilbage til Det Radikale Venstres principielle syn på indholdet i den lovgivning, vi behandler i dag.
Men jeg vil gerne spørge, om den måde, som Dansk Folkeparti ser det på, nemlig at 60 pct. af midlerne tilsyneladende kommer fra pensionisterne, som det blev udtrykt, også betyder, at man vil føre den samme form for procentuelle fordelingspolitik i sin tilgang til fordelingen af de midler, som satspuljen indeholder.
Og så må jeg sige, at jeg desværre ikke synes, det helt er nok, at Dansk Folkeparti må vurderes på de kommende forhandlinger.
Er Dansk Folkeparti indstillet på, at midler også gives til integrationsprojekter, som forbedrer vilkårene for mennesker med en anden etnisk baggrund i den sociale situation, de nu måtte være i, i forhold til de eksempler, der har været nævnt, både i forhold til at hindre tvangsægteskaber, i forhold til at støtte integrationen på arbejdsmarkedet, i forhold til at give bedre uddannelsesformål, i forhold til at hæmme social udstødning for mennesker med en anden etnisk baggrund?
Det har vi altså brug for at vide i forhold til, om vi kan vurdere, om vi får en konstruktiv forhandling næste år.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2002-11-13:
Dansk Folkeparti og Enhedslisten har været de eneste partier uden for satspuljeforliget, og vi er glade for at kunne komme med i forliget og på den måde få en vetoret, der gør, at vi kan blokere for, at de her penge bliver taget fra overførselsindkomsterne. Jeg skal spørge Dansk Folkepartis ordfører, om Dansk Folkeparti i forbindelse med det her forlig, denne her lov, vil hjælpe Enhedslisten med at blokere for, at pengene bliver fordelt, således at pengene går tilbage til pensionister og kontanthjælpsmodtagere, derfra hvor pengene kommer.
Poul Fischer (DF), 2002-11-13:
Når Dansk Folkeparti tilslutter sig satspuljeforligspartierne, er det da klart, at så tilslutter vi os også finansieringen.
Det er jo således, at får man ikke den, man elsker, så må man jo elske den, man får, og skulle samtlige satspuljepartier blive enige om at finansiere det ad anden vej, så er det ikke os, der lægger hindringer i vejen.
Vi har jo ikke grundlæggende skiftet holdning, men vi er da realister i Dansk Folkeparti, og vi kan godt se, at det er åbenbart den måde, et stort flertal finansierer satspuljen på.
Så må man jo acceptere det, og så må man via de
finanslovforhandlinger, som man har, gøre sin indflydelse gældende.
Satspuljemidlerne kommer jo for 60 pct.s vedkommende fra pensionisterne, og det har vel ikke forbigået tilhørerne i dag, at Dansk Folkeparti for 2003 har fået tilført 5.000 kr. til de svageste pensionister.
Så noget af det er jo kommet tilbage igen.
Så bliver jeg spurgt om specifikke områder med flygtninge og indvandrere og integration: Jeg synes, at man skal vente, til vi har været med til at fordele satspuljemidlerne, og så vurdere os på, hvordan vi agerer i den sammenhæng.
Margrethe Vestager (RV), 2002-11-13:
Ja, det er præcis samme linje, og når jeg oplever, at vi har brug for et meget kontant tilsagn fra Dansk Folkeparti
ved denne lovs behandling, er det jo bl.a., fordi fru Pia Kristensen under behandlingen af spørgsmålet om ophævelse af anciennitetsprincippet ved optagelse i daginstitutioner meget klart gav udtryk for, at integration ikke var noget, der interesserede Dansk Folkeparti.
Jeg ved ikke, om jeg husker hende korrekt, men jeg mener, hun sagde, at hun ikke havde bedt dem om at komme, og derfor kunne det ikke være nogen problemer, der vedrørte partiets stilling til bl.a. integration.
Derfor synes jeg, det er meget vigtigt, at Folketinget i dag får at vide, at Dansk Folkeparti ikke har nogen problemer med, at satspuljemidler også bliver brugt til at bedre integrationen og til at bedre de sociale forhold for mennesker med anden etnisk baggrund.
Henrik Sass Larsen (S), 2002-11-13:
Jeg skal også spørge Dansk Folkeparti.
Det skal også ses lidt i lyset af det, hr. Ole Sohn spurgte om.
Nogle af de flerårsaftaler, der ligger, er også på integrationsområdet om flygtninge og andet, hvor Dansk Folkeparti jo traditionelt stemmer imod de her ting.
Vil man så respektere de aftaler, der allerede er indgået, og stemme for dem, så vi kan opleve, at Dansk Folkeparti her i salen f.eks. stemmer for bevillinger til integrationsarbejdet?
Ole Sohn (SF), 2002-11-13:
I den finanslovaftale, som Dansk Folkeparti har indgået med regeringen, står der faktisk med samme sproglige oversættelse, som hr. Kristian Jensen tidligere har gjort sig til en mester i, at Dansk Folkeparti er uenig i satspuljeaftalen.
Der står netop, at Dansk Folkeparti konstaterer, at der er et stort flertal i Folketinget for den.
Hvordan kan man gøre det?
Betyder det, at Dansk Folkeparti ikke helhjertet støtter forslaget eller støtter ideen, det er det ene?
Hvornår har man skiftet holdning?
Man har indtil for nylig åbent erklæret sig som modstander af satspuljen og sagt, at pengene skal gå tilbage.
Vil Dansk Folkeparti støtte et forslag i forbindelse med lovforslaget, som går i retning af, at alle pengene, altså også de 0,3 pct., vi opkræver, går uhindret til overførselsindkomsterne?
Det sidste spørgsmål er: Hvordan vil Dansk Folkeparti stille sig, når den øvrige kreds af satspuljepartier hvert år og i stigende grad har fundet det vigtigt og nødvendigt at styrke integrationsindsatsen, det vil sige afsætte midler til indvandrer/flygtningespørgsmål i alle tre ministerier? Hvordan stiller Dansk Folkeparti sig til, at et flertal ønsker at bruge flere og flere penge til denne kreds?
Poul Fischer (DF), 2002-11-13:
Den nugældende satsreguleringsordning blev indført ved lov nr. L 385 af 13. januar 1990.
Partierne bag denne lov var den daværende VKR-regering, Socialdemokratiet, SF, CD og Kristeligt Folkeparti. De af disse partier, der har været repræsenteret i Folketinget, har siden lovens vedtagelse udmøntet satspuljen.
Puljen opbygges på grundlag af midler, som fås ved, at man ikke fuldt ud pristalsregulerer overførselsindkomster, så snart reguleringen overstiger 2 pct. Til satspuljen overføres dog maksimalt 0,3 pct., og da satspuljen fra år til år akkumuleres med tidligere års tildelinger, er puljen med tiden blevet et væsentligt parameter på finansloven.
Således udgør den i 2001 knap 4 mia. kr., og den vokser med ca. 500 mio. kr. i år, ca. 800 mio. kr. i 2003 og tilsvarende i 2004.
Det er samlet set beløb, der medfører, at overførselsindkomsterne får et økonomisk efterslæb.
Dansk Folkeparti er stiftet i 1995, så af gode grunde har partiet ikke haft mulighed for at tilhøre forligspartierne.
Egentlig så vi helst, at satspuljen i tidernes morgen ikke var blevet etableret med den finansieringsform, den har.
Nu har puljen løbet i så mange år
og integreret sig i så mange lovbundne områder, at det for os drejer sig om, at vi gerne vil være medlem af satspuljepartierne og være med i udmøntningen af satspuljen.
Det har kredsen samlet ikke ønsket.
Derfor er det i finanslovforliget mellem regeringen og Dansk Folkeparti om finansloven for 2003 blevet aftalt, at regeringen fremsætter en nyt satsreguleringslovforslag, som skal danne grundlag for fordelingen af satsreguleringspuljen fremover.
Partier, der stemmer for lovforslaget, skal så også deltage i udmøntningen
af satspuljen.
Lovforslaget er i princippet identisk med nugældende lovgivning, både med ordningens grundprincipper og satspuljens størrelse.
Dog er formålet med satspuljen indskrevet i det nye lovforslag, idet det i § 5 er præciseret, at puljebeløbet skal anvendes til foranstaltninger på social-, sundheds- og arbejdsmarkedsområdet med henblik på forbedring af vilkårene for overførselsindkomstmodtagerne og svage grupper.
Herudover er lovforslaget ajourført.
I går blev der udgivet en beretning fra statsrevisorerne
om satsreguleringspuljen, en beretning, der er ret kritisk i sine konklusioner, og bl.a. klages der over, at der ikke er åbenhed og gennemsigtighed om puljens tilblivelse og anvendelse, og at pengene ikke altid er blevet brugt efter den hensigt, der er i loven og dens bemærkninger.
Det kunne være interessant, om finansministeren her senere i dag vil kommentere beretningen og eventuelt give et bud på, hvilke ændringer der vil være behov for både administrativt og i forhold til det lovforslag, vi behandler i dag.
Vi er opmærksomme på, at den periode, beretningen omhandler, er fra før denne regerings tiltrædelse.
Med disse bemærkninger kan Dansk Folkeparti tiltræde lovforslaget.
Henrik Sass Larsen (S), 2002-11-13:
Baggrunden for, at vi får den her debat, er, at regeringen sammen med sit støtteparti, Dansk Folkeparti, har lavet en finanslovaftale, hvor man direkte har skrevet de her ting ind.
Er der så nogen, der vil kunne bebrejde Socialdemokratiet og sige: Jamen strengt taget har vi vel ikke behov for at få flere end Venstre og De Konservative til at sidde med omkring bordet, altså når vi skal udmønte de her ting?
Hvorfor i alverden skulle vi også sidde der med Dansk Folkeparti, de tre partier mener jo det samme.
Det er jo spørgsmålet om indflydelse, og det er jo et spørgsmål om, at det er den måde, hvorpå man får maksimal indflydelse.
Men inden man bliver for kæphøje hos Venstre og De Konservative, er der to spørgsmål i den retning.
Det ene er: Har man ikke selv praktiseret den skik tidligere at sige nej til andre, som ønskede at blive optaget i andre forligskredse?
Det er den ene ting.
Det andet er: Hvis vi nu kommer og siger, bare for sjovs skyld, lad os tage det med, at Enhedslisten skal med i forsvarsforliget, er det så også, at de kan tilslutte sig både det ene, det andet og det tredje?
Kan de så få lov til det?
Jeg tror, det er sådan nogle billeder, man skal prøve at danne for sig selv i forhold til at se på, hvad det egentlig er, man er i gang med i forhold til arbejdsbetingelserne i det her hus.
En aftale er en aftale, indtil regeringen fortolker det anderledes.
Sådan må vi forstå at det er i øjeblikket.
Men hvad med fremover? Kan vi så stole på, at en aftale er en aftale, og en forligskreds er en forligskreds, eller hvordan ser det ud?
Ole Stavad (S), 2002-11-13:
Jeg tror altså ikke på, at hr. Poul Fischer ikke forstår det, vi beder om.
Jeg tror godt, han forstår det, for vi beder jo
ikke om - det er der ingen der har gjort - konkrete beløb eller helt konkrete projekter.
Det, vi beder om, er at få nogle klare principielle signaler fra Dansk Folkeparti.
Vi er flere, der har spurgt til et område, som hr. Poul Fischer ikke bør undre sig over, nemlig hele integrationsområdet, hvor der jo gennem årene er afsat ganske betydelige beløb i enighed imellem satspuljepartierne.
Hvis nu hr. Poul Fischer ser på de sidste 3 års fordeling på det område, vil Dansk Folkeparti så kunne være med til at bære det igennem, hvis jeg så må have lov til at være historisk præcis, uden at bede om nogen konkret stillingtagen til, hvad der skal ske næste år?
Poul Fischer (DF), 2002-11-13:
Hr. Ole Stavad henviser til et bestemt område, og det er jeg selvfølgelig ikke blind over for.
Men jeg kan jo ikke forholde mig til det, før man kender den samlede mængde af forslag, der skal fordeles. Med hensyn til allerede indgåede aftaler, der løber ud i fremtiden, har hr. Kristian Jensen jo svaret heroppefra, at indgåede aftaler fra det gamle forlig står man selvfølgelig ved.
Pia Christmas-Møller (KF), 2002-11-13:
Forslaget er, som det er fremgået af debatten, dels en opfølgning på regeringens finanslovaftale med Dansk Folkeparti, dels en opfølgning på den kritik, der er rejst af Rigsrevisionen.
Forslaget giver mulighed for, at partier, der end ikke eksisterede i 1990, da satspuljen blev etableret, kan komme med i forligskredsen, når vilkårene i øvrigt accepteres fuldt ud.
Det er i al sin enkelhed, hvad hele sagen drejer sig om.
Vi har diskuteret proforma meget, og jeg synes, at der er et element, der måske ikke er blevet trukket klart nok op i debatten indtil nu.
Og det er det demokratiske element, der består i, at vælgerne jo faktisk har et privilegium, et privilegium, der går ud på, at mindst hvert fjerde år kan de sammensætte Folketinget på en ny og anderledes måde.
I 1990, da vi lavede satspuljeaftalen, stod 161 mandater bag aftalen.
I dag er det sådan, at vælgerne har sammensat Folketinget på en noget anderledes måde, nogle partier er gledet ud, andre er kommet til, og før behandlingen af dette lovforslag er det kun 149 mandater, der står bag satspuljeaftalen.
Når man tager i betragtning, at der faktisk er tale om ganske store beløb, der årlig reserveres til en særlig udmøntning - man taler oven i købet om, at det er en finanslov i finansloven - så synes jeg godt, man kan stille det demokratiske spørgsmål: Er det rimeligt, at en kreds af partier stille og roligt kan forbeholde sig selv den eksklusivitet, at de skal kunne fordele disse penge år ud og år ind uden at give andre partier og folketingsmedlemmer adgang til at deltage i diskussionerne?
Vi synes, det er et relevant spørgsmål at stille.
Vi synes faktisk, det er rimeligt, at partier og folketingsmedlemmer, som fuldt og helt køber vilkårene, kan komme med med deres argumenter, deres forslag og ideer.
Det er baggrunden for, at vi fra konservativ side kan give tilslutning til forslaget.
Der ændres ikke en tøddel på mekanismen i satspuljeordningen, ved at der tages højde for nogle præciseringer, som Rigsrevisionen har lagt op til, og endelig gives der altså mulighed for, at nogle partier, der i øvrigt accepterer vilkårene fuldt og helt, kan komme med i kredsen på lige vilkår.
Det er rimeligt, og alternativet, nemlig at man stille og roligt kan se for sig, at den mandatmæssige styrke, der er bag forliget, vil blive udhulet år efter år, synes vi man skal tage højde for ved at åbne sig for, at andre partier, som gerne vil være med, kan komme med.