runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kim Behnke (FP), 1998-06-11:
Jeg må sige, at vi jo kan være tilfredse med, at vi i ganske mange år har haft PVC-folie.
Nu viser det sig heldigvis, at det er muligt at emballere maden med plastfolier, som ikke bygger på PVC, og den udvikling skal vi selvfølgelig fremme.
Når vi kigger på forslaget, kan vi ikke forstå, hvordan man er nået frem til de 12 kr. Der bliver redegjort for, at det er sådan, at PVC-folie koster 22 kr. pr. kilo, mens de nye folier koster 45 kr. pr. kilo, og så vil man lægge 12 kr. på.
Hvorfor har man ikke et kroner-forslag fra ministeren, som bygger på, at PVC-folien rent faktisk gøres dyrere end de nye folier?
Det kan vi ikke forstå, for formålet må jo være at få udfaset denne folie så hurtigt som overhovedet muligt.
Der står også i bemærkningerne, at for nogle detailhandleres vedkommende har de nogle gamle pakkemaskiner, som kun kan arbejde med PVC, og de må så stadig væk have mulighed for at kunne købe PVC-folier.
Hvorfor laver man ikke PVC-afgiften så høj, at de rent faktisk har en besparelse ved at skifte til de nye folier, en besparelse, som kan finansiere de nye maskiner?
Så er jeg enig med dem, der har undret sig over, at den her ordning skal koste 5 årsværk og næsten 2 mio. kr. at administrere. Jeg synes, det lyder af mange penge for så
lille en ordning med så lille et provenu
, og da vi jo alle sammen har en forventning om, at provenuet faktisk skal udfases over de år, kan vi godt være lidt bekymrede for, hvad de 5 årsværk så skal lave derefter, og om vi fortsat hænger på de 2 mio. kr. Derfor mener vi, at vi under udvalgsarbejdet må prøve at få afdækket, hvordan udviklingen rent faktisk er.
Det oplyses jo kun skønsmæssigt, at der bruges 700 ton årligt af PVC-folier.
Jeg har lagt mærke til, at ganske mange supermarkeder rent faktisk bruger det som et særligt salgsfremme, at de oplyser, at maden, fødevarerne, kødet osv. er pakket ind i PVC-fri folier, og faktisk bruger det som en ekstra reklame og ekstra incitament til at købe netop hos dem, og hvis detailhandelen har en så god og rivende udvikling i gang, er spørgsmålet, om denne ordning er værd at sætte op med de betydelige administrative og personalemæssige omkostninger, der er.
Så vi vil under udvalgsarbejdet lytte meget til, hvad detailhandelen siger, og hvis detailhandelen siger, at det i dag ikke er noget problem at fremskaffe PVC-fri plastfolier og ikke er noget problem at emballere maden ordentligt, uden at vi løber ind i problemer med madforgiftning, salmonellaspredning osv. - hvis det er budskabet fra branchen, så kan vi kun støtte op om dem, der har sagt, at så skal vi ikke begynde at tjene penge på den her afgift.
Så er det bedre, at man går ind og siger, at nu er det slut med PVC, og fra den og den dato må man ikke længere emballere mad i plastfolier baseret på PVC.
Vi tror, at det er den rigtige løsning frem for at ulejlige ministeren med hele det her set-up.
Men lad os se, hvad vi får oplyst under udvalgsarbejdet, og så vender vi jo tilbage her i salen ved andenbehandlingen.
Søren Kolstrup (EL), 1998-06-11:
Enhedslisten vil ikke på nogen måde være med til at retfærdiggøre brugen af PVC.
Svaret er meget klart: Der skal forbud til; der skal ske udfasning.
Det er jo ikke for sjov, at det skal væk.
PVC-plast, som vikles om fødevarer, afgiver giftstoffet
vinylchlorid til fødevaren.
Det ønsker vi ikke.
Og så vil jeg godt lige sige: Nu har vi altså oplevet en EU-debat, hvor man under valgkampen fik at vide fra visse hjørner af SF, fra visse miljøorganisationer, at der var stor begejstring for Amsterdamtraktatens store forbedringer af miljøgarantien.
Vi er nogle, der har ment, at det var en forkert analyse, vurdering, der lå af den miljøgaranti.
Der var ikke tale om en sådan.
Så fik vi at vide: I har ganske misforstået det.
Nu kan vi faktisk - det sagde hr. Svend Auken, det sagde hr. Steen Gade, og det sagde en lang række miljøorganisationer - nu kan vi med miljøgarantien i hånden begynde på udfasning, nu kan vi begynde på en national indsats. Javel, nu venter vi andre spændt på, at man begynder på dette projekt, og så kunne man jo f.eks. tage fat i et lille bitte uskyldigt hjørne, nemlig omkring PVC-folie og PVC-plast, der vikles omkring de her fødevarer. Og det vil vi altså sige gang på gang, når man kommer og taler om afgifter her og dér: Det, der er behov for - det gælder kemikalier, det gælder det her folie - er udfasning, det er forbud.
Vi synes, at de dér partier, der virkelig har talt om den her miljøgaranti, skylder os noget.
Nu er tiden kommet til at vise, at man vil forbud og udfasning.
Morten Helveg Petersen (RV), 1998-06-11:
Det Radikale Venstre kan støtte lovforslaget.
Men det er rigtigt, som fru Mariann Fischer Boel siger: Udfasningen af PVC er i vid udstrækning allerede i gang i detailhandelen.
I Det Radikale Venstres synes vi, at vi skal give en yderligere hånd med, og derfor kan vi støtte forslaget om afgiften.
Ole Stavad (S), 1998-06-11:
Jeg vil gerne takke for en altovervejende positiv modtagelse
Tove Fergo (V), 1998-06-12:
Den skal blive ganske kort:
Når det nu er regeringens og ministerens holdning, at den sygehusplan for HS, som var vedtaget, og hvori der var det element, at Kommunehospitalet skulle lukke og geriatrien flyttes ud, når det nu er regeringens holdning, hvorfor sidder regeringens seks repræsentanter i HS' bestyrelse så i bogstavelig forstand på hænderne?
For hvis de ikke gjorde det, var der jo et flertal for at gennemføre den plan, som var vedtaget.
Peter Skaarup (DF), 1998-06-12:
Så kan jeg svare på fru Tove Fergos spørgsmål, at det er simpelt hen, fordi der er et flertal i Københavns Kommune, der fastholder at bevare det hospital.
Og det er så, hvad det er, men når sundhedsministeren nu siger, at eksperterne mener, at det er vigtigt at få lukket det hospital, kunne jeg godt tænke mig at spørge, om ministeren ved, hvad det drejer sig om.
Ved ministeren ikke, at det, der er tale om, er, at man fremover vil foretage efterbehandlingen ude på de enkelte sygehuse i stedet for at have et særligt efterbehandlingshospital, nemlig Københavns Kommunehospital?
Og ved ministeren ikke, at der altså er mindst lige så mange eksperter, der mener, at det ikke er særlig trygt for patienterne, at de skal færdes i det miljø, hvor de har haft de ofte ubehagelige oplevelser med f.eks. operationer for benbrud, eller hvad det nu er?
Og ved ministeren ikke, at det er det, der er tale om, når man vil flytte de funktioner fra Københavns Kommunehospital ud på de enkelte hospitaler, hvor miljøet altså ikke er særlig trygt for mange af de ældre mennesker, der kommer ud for ubehagelige ting?
Og det samme gælder jo på andre områder: Når man har en særlig efterbehandling, der har til formål at sende patienterne hjem igen, er det vigtigt, at den foregår i et selvstændigt miljø og ikke i et betændt hospitalsmiljø.
Birthe Skaarup (DF), 1998-06-12:
»Det danske sundhedsvæsen ligger ikke i ruiner.
« Nej, det gør det ikke, men det kan gøres bedre, og det er det, vi må og skal gøre.
Og det er naturligvis derfor, Dansk Folkeparti har rejst denne debat i dag og fremsat et forslag til vedtagelse:
Og derfor vil Dansk Folkeparti igen og igen tage problemet op, såfremt der ikke kommer en holdbar og bæredygtig løsning for årene fremover.
Som jeg sagde i min indledning, vil vælgerne ikke høre på tomme løfter i forbindelse med valgkampene.
Dem er de trætte af, og det er vi politikere også, for vi vil gerne have borgernes tillid, og det er derfor, vi skal rette op på forholdene ved at gøre sundhedsvæsenet endnu bedre.
Og vi hørte netop i går en talsmand for kommunerne sige,
at de helt klare løfter, som regeringen har givet i valgkampen, ville de stille den til ansvar for og tage op hver tredje måned, ganske vist på nogle andre områder.
Det elektroniske bookingsystem, der skal være landsdækkende, synes vi naturligvis også i Dansk Folkeparti er utrolig vigtigt, for vi tror, der spares nogle ressourcer her.
Og det, vi også skal holde os for øje, er, at det ikke alene er sygehusvæsenet, men også apotekerne og de praktiserende læger osv., der skal ind i et edb-system, hvor hele sundhedsvæsenet er samlet. Det vil gøre det meget mere rationelt. Hvordan vil fremtidens sygehuse så se ud?
Det tror jeg ikke der er nogen tvivl om: Vi vil se nogle sygehuse, der vil blive drevet mere effektivt, og som vil blive styret på basis af behovsbaserede mål, hvor de synlige resultater og patienternes kvalitetsopfattelse vægtes tungt.
Men jeg tror også, vi vil se en masse faggrænser og overenskomster på sygehusene blive udvisket, for det må være vejen frem til gavn ikke blot for patienterne, men også for økonomien.
Nogle er måske ikke helt tilfredse, men jeg synes, debatten sådan set har været seriøs.
Og der er som sagt bragt nogle problemstillinger op, som vi til stadighed vil tage fat på i Dansk Folkeparti, og det takker jeg ordførerne og sundhedsministeren for.
Frank Aaen (EL), 1998-06-12:
Jeg beklager, men nogle gange er det ikke så nemt at høre nede bag i salen, hvad der præcis bliver sagt.
Men essensen er jo, at når der er krav med hensyn til responstider for brandslukningsfartøjer, hvorfor er der det så ikke for ambulancer?
Det kan jeg ikke forstå.
Og kan vi regne med, at det bliver afsluttet hurtigt og fører til handling?
Og det er klart, at hvis ministeren ønsker at svare på det, er det også o.k.
Frank Aaen (EL), 1998-06-12:
Det er jo nogle gange sådan, når man rejser den slags spørgsmål, at alle er enige i, at det skal blive bedre, for andet kan man jo ikke mene.
Men alligevel kunne jeg godt efterlyse en lidt mere konkret holdning med hensyn til, hvordan man synes tingene kunne blive bedre, for det savnede jeg sådan set både i ministerens og i den socialdemokratiske ordførers tale, og derfor vil jeg godt lige spørge: Når man siger »bedre« og tilslutter sig intentionerne i de to forslag, er det så en tilslutning til, for det første at der er brug for et sammenhængende system, og for det andet at der er brug for sundhedsfagligt uddannet personale på alle niveauer. For det er jo sådan set essensen i de to forslag, og det synes jeg man godt kan tage stilling til.
Selv om man synes, det er godt nok med Falck, kan man jo godt mene, at det skal være sammenhængende, og der skal være sundhedsfagligt uddannet personale på alle niveauer.
Og så lige, når jeg nu er her: Bør der ikke være noget, der forhindrer, at responstiden i et amt er 25 minutter?
Kan vi her i Folketinget acceptere dét?
Karen J. Klint (S), 1998-06-12:
Jeg vil lige tage det sidste først: De 25 minutter var jo ikke herhjemme, men i Oslo, hvor man faktisk har den ordning, som nogle efterspørger.
Og det var for at sige, at det er
ikke altid, det er den metode, der er det rigtige virkemiddel.
Socialdemokratiet er enigt i, at der skal være nogle sammenhængende systemer, men vi vil godt lige have et udvalgsarbejde, der siger, på hvilke niveauer den konkrete sundhedsfaglige ekspertise skal bruges, altså på hvilket niveau det skal være ved telefonerne, og på hvilket niveau det skal være i ambulancerne.
Det sidste er vi nok mere sikre på, men det er vigtigt, at det bliver noget, der hænger sammen, og at de højt specialiserede uddannelser bruges på den rigtige måde.
Carsten Koch (S), 1998-06-12:
Jo, fru Lone Møller beskriver situationen, fuldstændig som den er: Det er sådan, at der findes privathospitaler, og at det er sådan, at amterne i visse situationer henviser til disse privathospitaler.
Det har jeg ingen som helst kritik af; jeg synes, det er en ordning, som fungerer.
Det er sygehusejerne selv, der vælger at gøre det, og det har jeg ingen bemærkninger til. Men jeg kan forestille mig, at det er noget andet, fru Tove Fergo og hr. Peter Skaarup sigter til, og det er vel, at vi på en eller anden måde skal give folk mulighed for frit at vælge et privathospital og så få nogle penge med.
Det er nok især det sidste, man tænker på, og det har regeringen ingen planer om at indføre.
Vi har
frit sygehusvalg, hvad angår en række behandlinger, hvor man kan vælge mellem de forskellige offentlige sygehuse, og det synes vi fungerer fint, så det har har vi ingen planer om at ændre.
Og så kommer der lige pludselig et flertal og siger, at nu hiver vi en af delene ud af den sammenhængende plan.
Men så skal man for det første lave hele planen om, mener jeg, og for det andet finde ud af noget, der er lige så rationelt. Og det er jo i realiteten det, der er blevet undersøgt af et udvalg under HS, som er kommet frem til den konklusion, at hvis man vil fastsholde Kommunehospitalet, koster det på sigt 200 mio. kr. mere, og disse penge skal findes.
Og jeg synes altså, at man af hensyn til patienterne bør udnytte ressourcerne bedst muligt og ikke bruge pengene på den måde, når de kan bruges bedre ved, at sygehusvæsenet indrettes efter en særlig plan.
Det er det, der er pointen, og der har været arbejdet
meget grundigt med det.
Og jeg kan ikke se, at der er nogen som helst grund til at bruge 200 mio. kr. på noget, som ikke er anbefalet af de eksperter, der har arbejdet så grundigt
med det
Jeg synes, man skal lytte til eksperterne.
Lone Møller (S), 1998-06-12:
Jeg vil gerne spørge ministeren, om han i sit svar også kan bekræfte, at man allerede i dag både i amterne og i HS, som jo er sygehusejere, kan videresende patienter til privathospitaler, hvis man mener, at det er hensigtsmæssigt, og at man har kunnet det i meget lang tid, altså at der ikke er nogen hindringer den vej, idet man jo allerede i dag i princippet har mulighed for at henvise patienter til privathospitaler.
Ester Larsen (V), 1998-06-12:
Jeg er ked af, hvis ministeren har fået det indtryk, at sundhedsvæsenets vilkår alene er et spørgsmål om penge.
Sådan er det ikke.
Men bevillingerne til sundhedsvæsenet er meget afgørende for, hvad sundhedsvæsenet kan udføre.
Der er en meget tæt sammenhæng mellem den økonomi, der er til rådighed, og de ydelser, man kan tilbyde.
Der sker og er igennem mange år sket en stadig effektivisering af sundhedsvæsenet, og det kan man se på, at der bliver udskrevet flere patienter, at der bliver tilført flere patienter til en relativt lavere økonomi.
Men økonomien er vigtig, og den er især vigtig, når vi i de her dage både forhandler amternes økonomi og forhandler pinsepakken.
Så vil jeg gerne gøre lidt ophold ved, at ministeren siger: »Vi har tilført sundhedsvæsenet flere midler.«
Hvem dækker det »vi« over?
Statsministeren pegede på, at hvis der skulle være offentlige besparelser, ville det gå ud over sundhedsvæsenets tilbud.
Er sundhedsministeren enig i, at det danske sundhedsvæsen er det, der står forrest, hvis man skulle foretage offentlige besparelser på statsområdet?
Tove Fergo (V), 1998-06-12:
Er det regeringens hensigt også at give borgere og patienter valgfrihed på hospitalsområdet til hospitalsydelser, sådan at borgerne kan vælge et privathospital og pengene følger med dertil, hvis det er det, der er bedst og giver den bedste behandling hurtigst.
Det synes jeg kunne være interessant at få et svar på.
Carsten Koch (S), 1998-06-12:
Jeg skal ikke forlænge debatten yderligere, så jeg vil kun svare konkret på konkrete spørgsmål.
Jeg bliver spurgt, om jeg går ind for at nedlægge små sygehuse.
Jeg sagde i min tale, at små sygehuse har en udmærket chance for at fortsætte, hvis man er parat til at foretage den fornødne omstilling.
Den går på, at man i højere grad skal indgå i et samarbejde med større sygehuse, gerne på tværs af amterne, eventuelt i form af etablering af elektive enheder, at man specialiserer sig i noget, så man kan bidrage til at overholde princippet om, at den funktionsbærende enhed skal være grunlaget det fremtidige sygehusvæsen.
Så er der ikke nogen grund til at nedlægge små sygehuse, men de kan bringe sig selv i farezonen, hvis de fortsætter med at have et bredt udvalg af specialer og vil dække de funktioner, som kun større sygehuse kan.
Der vil jeg altså sige, at hvis man fastholder det princip, så har man et problem. Så blev jeg også spurgt, hvordan min stilling er til folkeafstemninger.
Jeg kan se, at det kan være fornuftigt at lave folkeafstemninger i visse sammenhænge.
Jeg tror ikke, det her vil være velegnet til en folkeafstemning.
Det skal jeg sige.
Så bliver jeg endelig spurgt om forholdet til Kommunehospitalet.
Jeg kan sige, at da man i sin tid vedtog sygehusplanen for HS, lå det klart, at Kommunehospitalet skulle nedlægges, og det ligger simpelt hen i planen.
At der så senere etablerede sig et politisk flertal for ikke at gøre det, ændrer ikke på min stilling, som hele tiden har været den samme, som den var dengang, da planen blev vedtaget, nemlig at det vil være fornuftigt at få lukket sygehuset, sådan som det har været sagt hele tiden.
Så bliver jeg også spurgt om - nej, jeg tror, jeg vil begrænse mig til de her svar.
Peter Skaarup (DF), 1998-06-12:
Nu kan det altså ikke nytte noget, at sundhedsministeren affejer det, der er blevet sagt på talerstolen for lidt siden med, at det er en tilfældig læge, der har en personlig mening om nogle ting omkring HS og det her storamt.
Det er faktisk overlægerådet ved Amtssygehuset i Glostrup - et stort sygehus - der har godkendt det her indlæg, der er skrevet i Morgenavisen Jyllands-Posten i dag.
Der står direkte henvendt til sundhedsministeren: »Derfor, Hr. Sundhedsminister: Send du roligt Folketinget hjem på sommerferie frem for at lave forhastede lovforslag, og lad så det gode samarbejde, der er etableret inden for nogle områder af sundhedsvæsenet, være inspirationskilde til de, der endnu ikke har fundet ud af at samarbejde.«
Der er ingen grund til at lave nogen ændringer her.
Det går sådan, at man har nogle store problemer, man skal løse, og dem løser man altså bedst, når man har arbejdsro.
Derfor skal vores budskab her i dag fra Dansk Folkeparti være: Lad være med at lave noget forhastet, heller ikke inden jul.
Så vil jeg endelig spørge ministeren: Når vi nu har denne debat, er det jo utrolig interessant for specielt hovedstadsområdet, om man får mulighed for at bevare Københavns Kommunehospital.
Det er noget, Dansk Folkeparti kæmper hårdt for, og derfor vil jeg godt bede ministeren om at komme med en kommentar til, om det er indgået i de forhandlinger, der er med specielt Københavns Kommune her i forbindelse med finansieringen af næste års udgifter.
Jeg vil også godt spørge sundhedsministeren, om han personlig vil arbejde for, at det velfungerende efterbehandlingshopital, som Kommunehospitalet er, bliver bevaret, og det samme gælder i og for sig Amager Hospital.
Ester Larsen (V), 1998-06-12:
Jeg kan ikke komme bort fra, at det for mig virker ret ynkeligt, at regeringen ustandselig må henvise til den borgerlige regering for at forklare sin egen sundhedspolitik.
Når vi skal tale så meget om den borgerlige regering, som gik af for over 5 år siden, må jeg sige, at der ikke var tale om en nedskæring, reduktion, af sundhedsvæsenet; der var tale om en behersket vækst.
At området blev stramt styret, som jeg har sagt flere gange, havde den årsag, at den socialdemokratiske regering havde stået for et overforbrug og havde smidt tøjlerne, og at en opstramning var nødvendig.
Men når jeg går herop, er det for at kunne konstatere, at hvis der skal være en opstramning af de offentlige udgifter, så er der en meget stor risiko for, at sorteper vil blive sendt videre til amterne, og at det vil være det danske sundhedsvæsen, der står forrest, når der skal ske en offentlig besparelse.
Det synes jeg er overordentlig bekymrende.
Aase D. Madsen (DF), 1998-06-12:
Vi har her fra talerstolen hørt regeringspartneren, den
radikale ordfører hr. Morten Helveg Petersen sige, at der kunne være behov for at nedlægge nogle små sygehuse.
Deler sundhedsministeren denne opfattelse?
Ligeledes sagde hr. Morten Helveg Petersen, at det kunne også komme på tale, at ved sammenlægning af amter og kommuner skulle det lægges ud til en folkeafstemning.
Det vil jeg da også høre om ministeren er positiv over for.
Inge Refshauge (DF), 1998-06-12:
Jamen det er da fint, at ministeren er urolig for den danske økonomi.
Det er også derfor, han sidder der.
Men statsministeren sagde jo helt reelt, at det ville gå ud over velfærd og service her i landet, hvis ikke pinsepakken blev gennemført.
Er det sådan, at regeringen er kommet til at forære Færøerne penge i stedet for?
Carsten Koch (S), 1998-06-12:
Til fru Inge Refshauge kan jeg sige, at den måde, man laver god og fornuftig sundhedsplanlægning og sygehusplanlægning på i Danmark, er ved, at man laver budgetter, som rækker perioder frem, og det er altså ikke sådan, at når der findes et eller andet politisk forlig, som vedrører den danske overordnede økonomi, afsætter man så et eller andet beløb til sundhedsudgifter eller sygehusudgifter som led i denne pakke.
Sådan fungerer det ikke.
Se, når statsministeren har sagt, at det kan få konsekvenser, hvis ikke pinsepakken bliver gennemført, kan det forstås på følgende måde: Dansk økonomi er afhængig af, at der kommer en økonomisk fornuftig udvikling.
Dansk økonomi er på vej ind ad et spor, hvor der er lige lovlig meget fart på, og derfor bliver vi nødt til at lave en afdæmpning i væksten.
Hvis dansk økonomi løber af sporet, hvis dansk økonomi ikke bliver holdt stille og roligt på sporet, så sker der det, at vi skal foretage mere alvorlige foranstaltninger, skære ned på en række udgifter osv., og dér kan jeg da ikke på forhånd sige, at sygehusudgifterne vil være fuldstændig
fritaget for alt.
Så det er det, der formentlig er statsministerens synspunkt; det er i hvert fald det, som er det rigtige.
Historien har jo også vist, at når der er borgerlige regeringer, skærer man jo også gerne ned på sygehusudviklingen.
Vi skulle jo nødig komme i sådan en situation.
Det er det, jeg mener med det.
Og så er der svar til en række andre spørgere
Jeg kan sige, at hvad angår synspunktet om sammenlægningen af sygehusene i Storkøbenhavn, så foregår forhandlingerne på fuldt demokratisk vis.
Jeg har arbejdet meget på at få fuldført de synspunkter, som er blevet ført frem i Sygehuskommissionen af en række eksperter, som alle foreslår, at det vil være hensigtsmæssigt at lægge de to sygehusvæsener sammen.
Derved opnår man store, fornuftige forbedringer til fordel for patienterne.
bedre udnyttelse af ressourcerne til fordel for patienterne.
Det er det, der er formålet med det her. Det kan godt være, at der er nogle læger eller andre, der føler, at de hellere vil have det, som de har det i dag, men overordnet set - og det er vores opgave som politikere at tage de overordnede beslutninger - er det stadig væk sådan, at jeg synes, det er en særdeles fornuftig beslutning at lægge de to sygehusvæsener sammen. Så er der selvfølgelig politisk blevet indblandet det synspunkt, at så skal vi også have amterne og en eller anden form for hovedstadsamtsordning ind i det.
Det var ikke regeringens hensigt at få det blandet ind i første omgang, men alene at få lavet den sygehuspolitiske sammenlægning, og så skulle det andet komme senere.
Der er flere politiske partier, næsten alle, der har sagt, at de også vil have en amtslig afgørelse.
Det gør, at problemstillingen er blevet vanskeligere, og at vi ikke har kunnet få sammenlægningen af sygehusvæsenerne igennem så hurtigt, som vi godt ville.
Det må vi tage bestik af.
Vi er altså kommet i den situation, at der er stillet en række yderligere krav, og det må vi så tage ad notam.
Så kan det ikke gå så hurtigt.
Det er det, jeg kan nå at svare på i denne omgang.
Inge Refshauge (DF), 1998-06-12:
Nu er jeg godt klart over, at jeg ikke får noget svar i Bonelocsagen af ministeren.
Men jeg vil spørge ministeren: Hvor mange penge fra pinsepakken har ministeren til hensigt at bruge på sundhedsvæsenet?
Det vil jeg meget gerne vide.
Eller skal der slet ikke bruges noget af pinsepakken til sundhedsvæsenet?
Så holder det, statsministeren siger, jo ikke stik: Hvis ikke pinsepakken kommer igennem, går det ud over vores sundhedsvæsen.