runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Søren Krarup (DF), 2005-04-19:
Jeg forstår ikke, at en så klart tænkende mand som udenrigsministeren kan sige sådan noget.
Det er da klart, at vi ikke har stor magt, når vi er et lille land.
Suverænitet betyder på den anden side, at vi kan udøve magten frit i vores land, men vi kan ikke hæve os over de sanktioner, udlandet kan benytte sig af, fordi vi bruger den, men det er dog suverænitet, at man har denne selvbestemmelse, mens det, der sker hos udenrigsministeren, er en sammenblanding af begreberne indflydelse og suverænitet.
Vi kan godt sige, at vi har fået indflydelse på, hvad der sker på Sicilien og andre steder, men vi har opgivet at være enebestemmende vedrørende det, der angår Danmark.
Per Stig Møller (KF), 2005-04-19:
Det er ikke nogen forfatning, det er en traktat, vi vedtager.
Derfor kan vi også træde ud af den igen.
Jeg brugte et billede ved at sige: »Et lille land har historisk været under pres fra store naboer«.
Det kan vi jo ikke være uenige om.
Og det er da fuldstændig rigtigt, at man så kan kalde det indflydelse.
Men indflydelsen fra de store naboer var så stor, at man ikke turde røgte suveræniteten.
Det kan vi også være enige om.
Også f.eks. da Italien i 1935, eller var det i 1936, frabad sig, at fascisthymnen blev brugt i forbindelse med skuespillet »Sejren«.
Da bøjede man sig også og fjernede fascisthymnen efter ordre.
Sådan var Danmarks suverænitet, og en indflydelse kunne på den måde underminere vores suverænitet.
Men det afgørende er her, at Danmark jo suverænt selv har afgjort og kan afgøre, hvor vi ønsker at gå ind et overstatsligt samarbejde.
Det gør vi, når vi mener, det giver mening.
Det giver mening i forbindelse med miljøbeskyttelse f.eks., med bekæmpelse af grænseoverskridende kriminalitet.
Det giver også mening, hvis vi vil være sikre på i den nye globale konkurrence, at vi får sunde fødevarer ind fra de forskellige producenter af fødevarer.
Det kan vi ikke bare klare selv ved at lukke grænsen, det kan vi klare ved at pulje afgørelserne.
Nu er jeg glad for, at hr. Morten Messerschmidt taler om EF-Domstolens praksis i 1970'erne og 1980'erne, men vi skriver altså 2005, og det vil sige, at hr. Morten Messerschmidt sidder her og fortæller os om den praksis, som hr. Morten Messerschmidt var imod, dengang hr. Morten Messerschmidt var 11 år gammel eller sådan noget, men der er jo sket noget siden.
Med hensyn til denne her forside på Berlingske Tidende vil jeg godt gøre opmærksom på, at Justitsministeriet ved justitsminister Lene Espersen i dag har afgivet en udtalelse om Berlingskes forside og siger, at den ikke har ret meget på sig eller ikke har noget på sig: Det fremgår udtrykkelig af charteret, at formålet er at synliggøre de grundliggende rettigheder, som allerede eksisterer i dag i EU.
Det er derfor forkert at påstå, at EU's Domstol vil få øget kompetence på menneskeretsområdet som følge af forfatningstraktaten.
Fttmo22.fm Page 1789
Friday, May 13, 2005 11:32 AM
Det vil sige, man går altså helt galt i byen, når man hævder, at traktatfæstelsen af charteret ændrer den gældende retstilstand i EU.
Det er, som jeg siger: Der kommer ikke nye områder over.
En domstol skal selvfølgelig altid fortolke lovene, hvis der er tvivl om dem, men de får ikke nye kompetencer i Domstolen.
Morten Helveg Petersen (RV), 2005-04-19:
Fredsaftalen for det sydlige Sudan, der blev indgået den 9. januar, er et historisk skridt mod fred efter 20 års borgerkrig, en borgerkrig, der har haft over 2 millioner ofre.
Udsendelsen af 45 soldater til UNMIS, som det hedder, udtrykker vel kernen i det FN, vi kender, men Sudan stiller os også over for dilemmaerne for det internationale samfund i det 21. århundrede.
Fttmo22.fm Page 1800 Friday, May 13, 2005 11:32 AM
Som medlem af Sikkerhedsrådet har Danmark et særligt ansvar for at fremme international fred og sikkerhed, særlig i Afrika, og derfor kan Det Radikale Venstre kun støtte udsendelsen af danske soldater som beskrevet i beslutningsforslaget her.
Sudan er dog samtidig rammen om Darfurkonflikten, og her udfordres FN i forbindelse med principper om international retsforfølgelse og verdenssamfundets ansvar over for individer i nød.
Den spinkle fred i det sydlige Sudan er desværre ikke nået til Darfurregionen i det vestlige Sudan.
I Darfur har flere hundredtusinder mistet livet i en intern konflikt, hvor regeringsstøttede militser groft undertrykker civilbefolkningen.
Det er et centralt skridt i udviklingen af et internationalt samfund af ret i stedet for af magt.
Den Internationale Straffedomstol skal være grundlaget for retsforfølgelse af sager om forbrydelser mod menneskeheden, krigsforbrydelser og folkedrab i fremtidige konflikter.
Og man må vel sige, at i spørgsmålet om Den Internationale Straffedomstol har EU fundet sammen om et sæt af værdier, og det burde danne skole for retsforfølgelse fremover.
Her viser Sikkerhedsrådet sig fra sin mere rå side, når permanente medlemmer kun nødtvungent accepterer milde sanktioner uden reelt at ville søge at bringe det, som nogle i USA i hvert fald kalder et folkemord, til ende.
Vi mener, at verdenssamfundet har et ansvar for at beskytte, et ansvar for at overtage landes ansvar over for deres borgere, når landet enten ikke kan eller vil beskytte egne borgere.
Det ansvar har vi været med til at udmønte gennem humanitære interventioner.
Ansvaret for at beskytte ligger bag vores opbakning til det forsvar, som vi i øvrigt får med forsvarsforliget, ligesom det ansvar må hvile stærkt på Danmark som medlem af Sikkerhedsrådet og endelig på EU.
FN står ved en korsvej.
Vi ser gerne, at Danmark støtter Kofi Annans opfordring til et handledygtigt og ansvarligt FN.
Annan gør op med tanken om suveræne stater, hvor interne forhold alene er statens eget ansvar.
Hvis ikke vi håndhæver det her ansvar i Sudan, står vi over for et nyt folkemord af ufattelig tragiske dimensioner.
EU viste her en stærk enighed, og det er glædeligt.
Konkret bør EU også støtte Den Afrikanske Union, der reelt ikke er i stand til at sikre fred på grund af mangel på ressourcer og politisk opbakning.
Her er der en oplagt opgave for EU.
Vi støtter forslaget om at sende danske soldater til Sudan.
Vi finder, at det er et godt eksempel på, hvor dansk forsvar virkelig gør god og stor nytte.
Tom Behnke (KF), 2005-04-19:
Efter mere end 21 års borgerkrig i Sudan og mere end 2 millioner døde og 4 millioner flygtede eller fordrevne personer og også en periode, hvor der var en egentlig terrortrussel – terrornetværket Al-Qaeda har haft til huse i landet i en periode – er der nu indgået en fredsaftale.
Den fredsaftale føler vi fra konservativ side at vi har en vis forpligtelse til at prøve at hjælpe med til at holde fast i.
Der er indgået en fredsaftale, og Sudan har bedt FN om hjælp til at bevare freden i landet.
Efter at vi nu også har hørt andre ordførere gøre rede for, hvordan situationen har været og er i landet, er der ingen tvivl for os om, at vi skal hjælpe til.
Og vi kan hjælpe til.
Vi har både personellet, materiellet og den rigtige uddannelse, og vi er med i den såkaldte SHIRBRIG, altså FN's hurtige indsats i et område, hvor vi har mulighed for at sende soldater ud på baggrund af en FN-resolution, som foreligger.
Vi kan sende soldater ud i en periode af 6 måneder til at sørge for i første omgang at sikre, at freden bevares.
Vi har så også bemærket, at det af beslutningsforslaget her tydeligt fremgår, at der er finansiel dækning for forslaget, og det hjælper selvfølgelig også godt med på vej.
Så der er ingen tvivl om, at vi fra konservativ side støtter, at vi sender 45 soldater til Sudan som en del af FN's hurtige styrke til stedet til at støtte og hjælpe med opbygningen af et hovedkvarter med en stabsdeling og stabsofficerer.
Vi støtter forslaget fra konservativ side.
Hans Kristian Skibby (DF), 2005-04-19:
Helt og holdent.
Det er også noget, man plejer at gøre i Det Radikale Venstre trods alt.
Morten Helveg Petersen (RV), 2005-04-19:
Det er bare lige for at få boret det helt ud.
Det vil sige, at Dansk Folkeparti støtter beslutningsforslaget?
Hans Kristian Skibby (DF), 2005-04-19:
Det, jeg mener med det væsentligste, er, at det bag en sådan indsats her jo er vigtigt, at man går ud med et helt og holdent mandat.
Der er ikke noget, der hedder midt i mellem, det er enten/eller, når vi vælger at sende danske soldater på opgaver uden for det danske land.
Det betyder så også, at vi er nødt til at kigge på, om vi vurderer det til at være en forholdsvis god ting eller en dårlig ting.
Her har vi så i Dansk Folkeparti valgt at sige, at der ligger nogle klare initiativer til og en målsætning om, at man vil medvirke til at få lavet fred og stabil sikkerhed i Sudan, hvad de ikke har været vant til i de seneste 50 år.
Derfor er man nødt til at gå ind, men det gør jo ikke, at vi vil sige ja til hvad som helst.
Det, jeg nævner, er netop, at de danske styrker ikke er indsat som en decideret krigsstyrke.
De er indsat som en styrke, som skal være behjælpelig på de områder, som klart er skitseret i beslutningsforslaget.
Morten Helveg Petersen (RV), 2005-04-19:
Vi synes, at den sidste bemærkning fra taleren måske afklarede sagen, for ellers forekom det mig midt i indlægget, at Dansk Folkepartis ordfører sagde, at man i det væsentligste ville tilslutte sig regeringens forslag, og så er det klart, at det er et naturligt spørgsmål at finde ud af, hvad det dækker over.
Men jeg antager, at det er den sidste sætning i talen, der er gældende.
Hans Kristian Skibby (DF), 2005-04-19:
Med udgangspunkt i det fremlagte beslutningsforslag og den orientering, som vi har fået om situationen i Sudan, må vi sige, at der er grund til stor bekymring for Sudans fremtid og ikke mindst indbyggernes fremtid.
Et stigende antal etniske og religiøse konflikter har i årtier præget landet, der generelt siden 1956 har været i borgerkrig, hvor Sudans skiftende magthavere og bl.a. oprørsbevægelsen SPLM i det sydlige Sudan har bekriget hinanden.
De negative konsekvenser har været talrige, og det skønnes, at op imod 2 millioner indbyggere er blevet dræbt i fejden, og at omkring 4 millioner er flygtet eller fordrevet fra deres hjem.
Konflikten er ikke mindsket siden 1989, hvor den nuværende præsident tog magten ved et militærkup.
Formålet med FN's operation i Sudan er primært at sikre en gennemførelse af den fredsaftale, som blev indgået imellem parterne den 9. januar 2005.
Dermed vil FN bidrage til at sikre overgangen til demokrati og fred i landet.
I den forbindelse undrer Dansk Folkeparti sig dog over, at det trods ihærdige og talrige initiativer fra FN's diplomati ikke har været muligt at få de andre afrikanske lande til at bidrage med ret mange sikkerhedsstyrker til missionen.
I bemærkningerne til beslutningsforslaget står der også, at Sudans nabolande alle har strategiske, politiske, økonomiske eller etniske interesser i Sudan.
Ligeledes er det ingen hemmelighed, at Sudan råder over godt 2,5 mio. km2, hvor der forefindes betydelige oliekilder i en del af området.
Flere af nabolandene har også interesser og andele i disse, hvilket heller ikke ligefrem motiverer til at være behjælpelige med at demokratisere Sudan.
Dansk Folkeparti har betænkeligheder ved, hvorvidt det er muligt at stabilisere og demokratisere Sudan også på længere sigt.
I forbindelse med den i januar indgåede fredsaftale er der dog aftalt, at ikkemuslimer fritages fra sharialovene.
Men i Dansk Folkeparti stiller vi os stærkt kritiske over for dels værdien af denne mindretalsgaranti, dels fastholdelsen af sharialovgivningen generelt i et land, som påstår, at det nu efter næsten 50 års borgerkrig pludselig viser interesse for både våbenhvile, fredsinitiativer og hjælp fra resten af verden via FN.
FN's Sikkerhedsråd vedtog den 24. marts 2005 resolution 1590, der bemyndiger etableringen af en fredsbevarende FN-operation i Sudan.
Derudover vil staben støtte med stabshjælpere 24 timer i døgnet og bidrage med teknisk bistand til kommunikation.
Sudans hovedstad, Khartoum, bliver styrkens hjemsted, dog med få udsendte i det fremskudte hovedkvarter i Juba i Sydsudan.
Fttmo22.fm Page 1799 Friday, May 13, 2005 11:32 AM
Med disse kommentarer tilslutter Dansk Folkeparti sig det af udenrigsministeren fremlagte forslag.
Per Kaalund (S), 2005-04-19:
Sudan har, som også den foregående taler var inde på, været præget af krig og uroligheder i forfærdelig mange år.
I over 20 år har der pågået borgerkrig.
Der har været humanitære katastrofer, som vi ikke har set magen til.
2 millioner dræbte og 4 millioner fordrevne mennesker er tal, der taler for sig selv.
Det er uhyggelige tal.
Vi har set en konflikt mellem det arabiskmuslimske nord og mod oprørsbevægelserne, som de betegnes i den sydlige del, som er mere kristent domineret og måske mere afrikansk domineret.
Det er glædeligt, at de parter nu ved FN's hjælp er nået til en fredsaftale inklusive våbenhvile.
Et par bemærkninger også omkring Darfur, som jo ikke omfattes af denne FN-resolution, der nu ligger til grund for vores behandling her i dag: Der foregår jo stadig væk mange ganske forfærdelige ting: mord, voldtægt, afbrænding af landsbyer osv.
Her er Den Afrikanske Union jo inde med et antal soldater, og det går måske ikke alt for godt, men det er godt, at Den Afrikanske Union i sig selv er gået i gang i området.
Men det ligger vel også i den resolution, vi har her i dag, at der skal ske et vist samarbejde, en vis koordinering med den FN-indsats, der nu kommer i nord-syd-problematikken.
Det folkeretlige grundlag er den FN-resolution, der blev vedtaget den 24. marts, det er nr. 1590.
Det er en resolution, der beskriver, hvilke tiltag der skal gøres, og den er efter min opfattelse meget dækkende.
Det er jo tanken, at der skal komme en fredsbevarende styrke på ca. 10.000 mand, som FN skal stå for.
Det har vist sig, at SHIRBRIG'en her, som jo har hovedkvarter i Danmark, fungerer godt, når den sættes ind.
Der skal i første omgang 200 mand af sted, heraf de 45 danske soldater.
Vi ved, at danske soldater gør det ganske godt i de opgaver, de her er tiltænkt, bl.a. opbygningen af et hovedkvarter og en række tilhørende funktioner
Ud over det kommer der 150 soldater fra Italien, og Norge stiller med et lille bidrag.
Opgaven bliver selvfølgelig at overvåge og sikre, at fredsaftalen føres ud i livet.
Det bliver givet et stort arbejde.
Vi ved, at Sudan har meget behov for demokrati, opbygning af et retssamfund, styrkelse af menneskerettighederne for ikke at sige indførelse af menneskerettigheder, og der skal også de danske soldater bidrage til at sikre de forhold.
Der forestår også på sigt en stor genopbygning af Sudan.
Om det bliver et forenet Sudan, sådan som det vel ligger i målsætningen, er så spørgsmålet, men der ligger jo i FN-resolutionen, at man efter 6 år kan tage en afstemning om selvstændighed for den sydlige del af Sudan, og det må selvfølgelig også kunne gennemføres, hvis det ønskes.
Socialdemokratiet støtter, at det danske bidrag udsendes, og giver samtykke til beslutningsforslaget.
Per Stig Møller (KF), 2005-04-19:
Jeg skal være lige så kort, som alle ordførerne prisværdigt har været, og takke for den brede tilslutning til forslaget, som er nødvendiggjort af den internationale udvikling i kriminaliteten.
Vi skal være opmærksomme på toldspørgsmålet i det videre arbejde.
Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslaget overgik derefter til anden behandling.
Afstemning
Rune Lund (EL), 2005-04-19:
Jeg vil bare sige, at vi fra Enhedslistens side heller ikke har noget imod det her forslag.
Vi er for det, fordi det jo giver de her muligheder for bedre kontrol med smugling og narkotikasmugling m.v., og det ligger inden for rammerne af FN's havretskonvention fra 1982.
Så vi kan støtte forslaget.
Steen Gade (SF), 2005-04-19:
Jeg skal meddele, at SF også kan støtte forslaget.
Det er jo en gennemførelse af nogle muligheder, der er en del af FN's havretskonvention, og jeg kan forstå, at en række lande i Europa er i gang med at etablere de her zoner.
I den forstand er det vel også naturligt, at vi gør det.
Vi vil i udvalget også kigge lidt på, hvornår vi kan få viden om, om Sverige rent faktisk gør det, for det har jo lidt at gøre med, hvordan det i praksis kommer til at fungere.
Men vi tilslutter os forslaget.
Morten Helveg Petersen (RV), 2005-04-19:
Som redegjort for af tidligere ordførere er der mange positive momenter i det, og vi kan give vores fulde støtte til forslaget.
Søren Espersen (DF), 2005-04-19:
Det er et godt lovforslag, vi skal behandle her.
Det er væsentligt og rigtigt, at Danmark i overensstemmelse med havretskonventionen af 1982, som Danmark ratificerede sidste år, får etableret denne tilstødende zone og dermed får mulighed for yderligere at håndhæve dansk lov fra de nuværende 12 sømil til 24 sømil fra kysterne.
Vi tager det samme skridt, som flere andre lande har gjort, og det er vigtigt i en situation, at også Danmark gør det samme.
Vi er inde på det i lovforslaget, der har den største betydning for Dansk Folkeparti, nemlig at de danske myndigheder fra den kommende sommer får langt bedre muligheder for at forebygge og bekæmpe narkosmugling og overtrædelse af toldregler, samt ikke mindst får bedre muligheder for at komme den illegale indvandring til livs.
Videre bliver det nu muligt ved danske domstole at straffe overtrædelser, der er begået uden for de nuværende søgrænser.
Der er et voksende behov, synes vi, for stadig mere effektivt at bekæmpe disse onder, for slet ikke at nævne de nye opståede behov for at få instrumenter til at bekæmpe terrorisme og at sørge for, at terroristernes våben ikke spredes ad søvejen.
Vi synes, at det alt i alt er et godt lovforslag, som Dansk Folkeparti støtter.
Kirsten Brosbøl (S), 2005-04-19:
Fra Socialdemokratiets side kan vi også tilslutte os forslaget om tilstødende zone.
Vi går ud fra, at regeringen snarest muligt vil fremsætte de nødvendige ændringer til toldloven, så vi sikrer, at der også er hjemmel i loven til at udføre den kontrol, som man lægger op til med det her lovforslag.
Man kunne så måske spørge, om kontrollen bliver bedre af, at man udvider området, men ikke øger beredskabet til at kontrollere området.
Men som sagt kan vi tilslutte os forslaget.
Troels Lund Poulsen (V), 2005-04-19:
Jeg skal sige på vegne af Venstres folketingsgruppe, at det lovforslag, som vi nu behandler, L 146, kan Venstre fuldt tilslutte sig, da det jo bl.a. giver mulighed for at håndhæve sømilegrænsen op til 24 sømil fra kysten.
Det gør bl.a., at man i bedre omfang kan sikre sig mulighed for at forebygge og bekæmpe narkotikasmugling og illegal indvandring ad søvejen, som der bl.a. også står i lovforslaget.
Jeg skal også på vegne af Det Konservative Folkeparti sige, at Det Konservative Folkeparti kan tilslutte sig lovforslaget.
Jesper Langballe (DF), 2005-04-19:
Jeg vil fortsætte i det spor, der blev drøftet før om kulturen og symbolerne.
Når der i del 1, artikel 8, er truffet afgørelse om et EU-flag, om en EU-hymne, en hymne af Schiller, der begynder med – oversat til dansk – de utrolig svulstige ord, som man ikke rigtig kunne forestille sig i en dansk fædrelandssang: Glæde, skønne guddomsgnister, datter af Elysium – nogle hysteriske ord til noget ganske flot musik af Beethoven – og så et flag med en stjernekrans, som er et katolsk Mariasymbol, så vil jeg gerne spørge fru Helle Sjelle: Hvad kan fru Helle Sjelle bedst lide?
De symboler dér eller »I Danmark er jeg født, der har jeg hjemme« og det danske rød-hvide flag?
Hvad kan ordføreren bedst lide?
Rune Lund (EL), 2005-04-19:
Jeg vil spørge den konservative ordfører om grunden til, at Det Konservative Folkeparti er så glade for denne her forfatning.
Er det ikke også, fordi vi får mere marked, mere privatisering, mere markedsgørelse, mere magt til de multinationale selskaber og deres lobbygrupper i korridorerne i Bruxelles?
En af de ting, der sker, er jo, at EU overtager medlemslandenes ret til at lave handelsaftaler på vegne af alle medlemsstaterne bl.a. på områder som uddannelse og kultur og også på områder som f.eks. sociale rettigheder.
Sagen er, at vi jo har set EU-Kommissionen handle i den slags sager før, når den handler på vegne af alle medlemsstaterne, og der kører den en helt bestemt dagsorden, en liberalistisk dagsorden, en markedsdagsorden, hvor den bl.a. har prøvet at tvinge diverse tredjeverdenslande til at privatisere deres vandforsyning, hvilket har givet både dårligere og dyrere vand.
Er det i virkeligheden den dagsorden, som De Konservative er så glade for, markedsdagsordenen med EU-forfatningen?
Martin Henriksen (DF), 2005-04-19:
Nu vil jeg da godt give den konservative ordfører ret i, at man i EU kan finde masser af eksempler på, at man kan gøre tingene bedre.
Det skulle ikke være det store problem.
Men jeg synes ikke rigtig, der kom et svar på spørgsmålet, om man mente, det var effektivt, at man fortsat flyttede frem og tilbage mellem Strasbourg og Bruxelles og dermed bruger bl.a. danske borgeres skattepenge på det.
Jeg kunne også godt tænke mig at høre: Når man som konservativ taler om at bevare den nationale identitet, så er det vel også en del af den nationale identitet, at man sådan set er herre i sit eget hus.
Det er det, men jeg kunne godt tænke mig at høre, hvad den konservative ordfører har at sige til.
Charlotte Antonsen (V), 2005-04-19:
Der bliver ikke tale om nogen oprustning, selv om man stemmer ja til forfatningen, men det er klart, at forsvarsspørgsmål er noget, som alle landene kan være fælles om.
Det drejer sig om, at de midler, vi afsætter til vore landes forsvar, koordineres så godt som muligt, ikke mindst i øjeblikket, hvor flere og flere lande faktisk påtager sig en international indsats uden for Europas grænser.
Så er det ekstra vigtigt, at vi koordinerer indsatsen.
Men der er ikke tale om hverken op- eller nedrustning.
Det danske forsvarsforlig består, også selv om vi får et ja til forfatningstraktaten.
Line Barfod (EL), 2005-04-19:
Det, jeg spurgte til, var nedrustning kontra oprustning, og hvad formuleringen om, at landene forpligter sig til at forbedre deres militære kapacitet, betyder.
Her taler jeg ikke om procent af budgetter osv., men om reel oprustning eller nedrustning.
Kan Venstre garantere, at selv om vi stemmer ja til denne forfatning, betyder det ikke, at der skal ske en oprustning, og at vi får mulighed for at nedruste?
Charlotte Antonsen (V), 2005-04-19:
Nu har vi jo lige lavet et forsvarsforlig her i Danmark, og vi ser ikke noget behov for at opruste yderligere.
Men det, EU-traktaten beskæftiger sig med på forsvarsområdet, er, om vi kan udnytte vores materiel bedre ved at samarbejde og koordinere bedre; det er det, det drejer sig om i EU.
EU kan ikke pålægge de enkelte lande at bruge en eller anden andel af budgettet på forsvar.
Det ligger overhovedet ikke i kortene, det er stadig op til de enkelte lande, men det kunne jo godt være, at vi fik mere for pengene, hvis vi koordinerede bedre.
Line Barfod (EL), 2005-04-19:
Ifølge den forfatning, vi skal stemme om, skal alle landene forpligte sig til hele tiden at forbedre den militære kapacitet, og jeg vil gerne høre, hvad Venstre mener det betyder for mulighederne for, at vi kan nedruste.
Eller ønsker Venstre faktisk, at vi skal til at opruste?
Charlotte Antonsen (V), 2005-04-19:
Ja, naturligvis.
Når Venstre er med til at sende et spørgsmål til folkeafstemning, vil vi respektere befolkningens afgørelse, uanset om det bliver et ja eller et nej.
Hvis det bliver et nej, kan vi ikke bare fortsætte og lade som ingenting.
Vi skal overveje, om vi vil helt ud af EU og have en eller anden EØS-aftale, eller om man kan forestille sig, at vi kan reducere vores medlemskab på en anden måde, alt efter hvordan landet ligger i andre lande.
Det ved vi jo heller ikke noget om i dag.
Det er jo især fra nejsiden, det har været meget, meget vanskeligt at få klar besked om, hvad man ønsker, når man ikke kan sige ja til et fremskridt i EU, men det må vi jo vente lidt med, til Enhedslistens ordfører kommer på banen.