runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jens Kirk (V), 2004-03-25:
Jeg vil gerne spørge SF's ordfører, hr. Kristen Touborg: De 7,4 mia. kr., vi snakker om her, er det nye penge, der tilføres jordbruget, eller er det noget, man har fået som tilskud til den produktion, man ønskede fremmet fra først i 1960'erne og helt op til midten af 1980'erne, hvor forholdene blev ændret, og der blev overproduktion?
Og når vi taler om de 750 mio. kr., spørger jeg somme tider mig selv, om hr. Touborg ved, hvor store landbrugets samlede indtægter var i fjor.
Hvor stor en procentdel af 750 mio. kr. udgjorde de?
Martin Lidegaard (RV), 2004-03-25:
Det Radikale Venstre var meget aktiv i udformningen af den vedtagelse, og den står vi hundrede procent bag.
Der kan man jo diskutere, i hvilken rækkefølge det skal være, men vores helt simple model er: Først afkobler vi, så skærer vi ned.
Afkobling mener vi vi kan gøre ret hurtigt, den er vi i fuld gang med, og så mener vi, at man kan skære ned over en f.eks. 10-årig periode.
Christian H. Hansen (DF), 2004-03-25:
Jeg er glad for at høre, at man indrømmer, at dét bare at fjerne støtten kan man ikke, så ville systemet simpelt hen falde sammen.
Det var dog en god erkendelse at komme frem til.
Men hvilken tidshorisont ser hr. Martin Lidegaard så at denne her fjernelse af støtten skal løbe inden for, for når man siger, at det er det, man ønsker, så må man også have gjort sig nogle tanker om det? Så vil jeg også lige spørge, om man har ændret holdning i forhold til den vedtagelse, der blev vedtaget i Folketinget den 5. november 2002.
Martin Lidegaard (RV), 2004-03-25:
Hr. Christian H. Hansen forudsætter ligesom, at hvis man skærer ned på støtten i dansk landbrug, så vil der slet ikke være noget landbrug tilbage.
Hvis det er tilfældet, så står det trist til med dansk landbrug, hvis det er sådan, at det kun er på grund af den støtte, man får i dag, at man kan opretholde en landbrugsproduktion i Danmark.
Så pessimistisk
er jeg nu ikke.
Hr. Jens Kirk spurgte før, om ikke amerikanerne også støttede deres landbrugsvarer.
Jo, det skulle jeg hilse og sige at de gør, men det er jo ikke nogen undskyldning for, at Europa gør det.
Det er dem, der betaler prisen hver dag. Men vi kan kun ændre de her ting over en lang tidshorisont.
Ingen er interesseret i at gennemføre en udvikling i dansk landbrug, hvor landmændene skal gå fra hus og hjem.
Men det er jo helt ubæredygtigt i enhver henseende, hvis man forestillede sig, at vi kunne opretholde det her støtteniveau på sigt.
Vi går ind for at bevare måske 25 pct. af den nuværende støtte, men målrettet dyrevelfærd, miljøformål, kvalitet i maden osv.
Det tror vi er et rimeligt niveau at ende på.
Og tænk så engang på alle de penge, vi kan frigøre i EU-systemet til andre formål, til at få østlandene med, til at fremme miljøet, til at fremme drikkevandskvalitet, ulandsbistand osv. osv.
Det er jo surrealistiske milliardbeløb, vi bruger i øjeblikket på det her.
Christian H. Hansen (DF), 2004-03-25:
Bare et enkelt kort spørgsmål til hr. Martin Lidegaard
: Når man nu lægger op til, at man sådan set går ind for at få fjernet støtten helt, men ikke denne her afkoblingsmodel, vil hr. Martin Lidegaard så lige kort forklare, hvordan landmanden så skal overleve?
Martin Lidegaard (RV), 2004-03-25:
Jeg vil da meget gerne medgive hr. Jens Kirk, at der vil ske et moderat fald af de grunde, som nævnes, men det er helt klart en radikal holdning, at det er et meget beskedent fald og langt mere beskedent, end det burde være.
Det er rigtigt, at der er en enorm forskel på de enkelte landmænds indkomst i Danmark.
Det er mit svar på hr. Jens Kirks spørgsmål.
Det er ikke sådan, at man kan sige, at her er der tale om et erhverv, der er i fuldstændig krise, eller det modsatte.
Som hr. Jens Kirk ved, er der utrolig forskel
på, hvordan det går inden for kvægproducenterne, mælkeproducenterne og svineproducenterne
Der er stadig væk forskel på, om man er en dygtig landmand eller ikke er en dygtig landmand.
Det er også rigtigt, at det danske landbrug står over
for en kolossal udfordring i fremtiden, dels fordi vi forhåbentlig får afkoblet endnu mere støtte og får nedsat støtten, dels fordi kravene til miljø og dyrevelfærd vil blive skrappere.
Dansk landbrug har vist, at de kan håndtere de krav.
Det skal de også kunne i fremtiden, og det kan de ikke, hvis ikke vi støtter dem til den omvæltning.
Det vil sige, at jeg mener, det er helt misforstået - hvis det er landbruget, man gerne vil hjælpe her - hvis man siger: På den ene side stiller vi en række nye krav, og på den anden side indretter vi ikke støtten efter, at vi stiller dem, men bliver ved med at give en bevidstløs produktionsstøtte, som så bliver en sovepude for landbruget.
Jens Kirk (V), 2004-03-25:
Jeg tror også, De Radikale er enige i, at vi på fair og lige vilkår skal have støtten afviklet.
Men er det sådan, at den danske landmand i grunden får en særlig stor indkomst eller støtte set i forhold til den amerikanske farmer - pr. farmer og pr. landmand?
Hvem får mest støtte?
Det næste spørgsmål er om landbrugets indkomstforhold i øjeblikket; tyder de på, at det ligefrem er en guldgrube, man arbejder med i det erhverv?
Endelig kan man spørge: Er det ikke sådan, når vi har lagt loft over landbrugsudgifterne med 1 pct.s stigning pr. år og øvrige omkostninger - inflationen er måske 2 pct. eller mere - at sådan vil landbrugsstøtten eller de midler, der tilflyder landbrugserhvervet, falde over år, og at vi allerede ved modulation har taget nogle penge ud fra landbrugserhvervet?
Vil hr. Martin Lidegaard holde med undertegnede i det?
Martin Lidegaard (RV), 2004-03-25:
Så lyder spørgsmålet, om det er nye penge.
Det er det ikke, i den forstand at beløbet jo ikke er større, end det har været før.
Men det er nye penge, i den forstand at vi kan bruge dem til noget nyt.
Der er to måder, vi som politikere kan påvirke udviklingen i dansk landbrug, som jo er et erhverv, som lever af danskernes jord, af det danske land - og derfor synes jeg, at politikerne ikke bare har en ret, men også en pligt til at blande sig - vi kan påvirke udviklingen i landbruget ved at lovgive, og det er det, vi sidder og gør med landbrugsloven, det er det, vi skal lave i forhold til vandmiljøplanen, men vi kan også påvirke den med de støttemidler, vi giver.
Og det er vores holdning, at hvis landbruget skal have støtte fremover, så er det, fordi vi ønsker at skubbe landbruget i en bestemt retning, og ikke bare, fordi man bevidstløst skal hæve en check hver måned.
Jens Kirk (V), 2004-03-25:
Jeg vil tillade mig at spørge hr. Martin Lidegaard, om disse penge, vi snakker om, er nye penge, der tilflyder fødevareerhvervet, eller om det er nogle, man sådan set har haft før i form af tilskud.
Det lyder nærmest, som om det er nye penge.
Det er 855 mio. kr., og man har i øvrigt fjernet bondegårdsreglen, så vi alle ved, at hvis De Radikale fik 90 mandater, som de gerne vil have, men som de - jeg siger forhåbentlig - ikke nogen sinde får, vil de faktisk fjerne 2,5 mia. kr., allerede inden vi begynder at snakke om de 750 mio. kr.
vil jeg spørge hr. Martin Lidegaard.
Kristen Touborg (SF), 2004-03-25:
Jeg underkender på ingen måde, at de 3-5 pct. til landdistriktsstøtten er værdifuldt, og at det er noget, vi absolut skal holde fast ved.
Men det ene hindrer jo ikke det andet, og 3-5 pct. er og bliver et forholdsvis lille beløb i forhold til det samlede beløb, og derfor ville det jo være udmærket at bruge den anden del af beløbet og udnytte mulighederne i artikel 69, som kunne række en hel del længere.
Martin Lidegaard (RV), 2004-03-25:
Det er vores opfattelse, at hvis det virkelig ender med at blive sådan, at ministeren får ret i, at ingen lande i hele EU agter at benytte artikel 69, fordi den er ubrugelig, mener vi nok, der er basis for at tage en drøftelse i Ministerrådet om, hvorvidt artikel 69 er korrekt udformet.
Hvis hr. Thor Gunnar Kofoed mener, at det er radikal politik at sætte sig ned og sige: Nå, det var søreme ærgerligt, at den ikke kan bruges til at forbedre miljø og dyrevelfærd osv. - er svaret et klart nej.
Det vil ikke være radikal politik.
Radikal politik vil være at forsøge at ændre artikel 69, så den faktisk kan bruges til noget.
Thor Gunnar Kofoed (V), 2004-03-25:
De Radikale skal lige huske, at for hver hektar, man tager ud, skal man betale 100.000 kr., og for hver 10 ha, man tager ud, koster det en arbejdsplads.
Det er bare med at huske på det regnestykke, hver gang De Radikale tænker.
Tilbage til artikel 69: Når der nu er en så snæver beslutning i EU, hvorfor vil man så ikke acceptere, at den ikke engang kan bruges til det, man lægger op til i jeres beslutningforslag? Man kan ikke bruge artikel 69 til det, I lægger op til, så var det derfor ikke en idé at bakke op om regeringens forslag til vedtagelse i stedet?
Her er der taget hensyn til alle disse ting.
Martin Lidegaard (RV), 2004-03-25:
Jeg kan måske bedst eksemplificere den helhedsforståelse, som vi har af problemernes sammenhæng, for det er ikke sådan, at der er noget, der hedder dansk landbrug på den ene side og natur på den anden side.
Hvis vi f.eks. ønsker, som det er oppositionens klare mål, at få en større del af det danske areal lavet om til natur - ikke nødvendigvis natur, som slet ikke må have en dyrkningsgrad, men man kan jo forestille sig mange overdrev, våde enge osv., som har brug for afgræsning af køer - er det jo lige præcis et eksempel på, at vi kan få brug for at give støtte til, at det kan betale sig at have køer gående og afgræsse aralerne.
Det er en kombineret landbrugs- og natursag, og det er et eksempel på, at tingene hænger sammen, og at man ikke kan skille tingene ad, selv om jeg godt forstår, at Venstre febrilsk forsøger at holde tingene adskilt, fordi det er det eneste, der kan retfærdiggøre den proces, man har gennemført.
Men tingene kan ikke skilles ad, de hænger sammen.
Thor Gunnar Kofoed (V), 2004-03-25:
Kunne det tænkes, at De Radikale havde misforstået noget?
Landbrugsstøtten er jo sådan set en støtte, der vedrører landbruget, og spørgsmålet er, om den skal afkobles fra produktionen, eller hvordan forholdene skal være.
Men mig bekendt har jeg ikke hørt, at den skulle have noget at gøre med hverken Naturfredningsforeningen eller Forbrugerrådet. Det var en sidebemærkning, men alligevel et spørgsmål.
Når vi taler om artikel 69, som man henholder sig så meget til, står der meget klart i bestemmelsen, at pengene skal bruges inden for den samme sektor, som de opkræves fra.
Det vil sige, at hvis man ville gøre det, De Radikale tænker på, f.eks. tage penge fra området og flytte dem til økologi, ville det ikke være muligt.
Er hr. Lidegaard ikke enig med mig om det?
Kristen Touborg (SF), 2004-03-25:
Der er absolut en mulighed for at sammenholde de to ting i forbindelse med de større naturarealer, vi får anlagt.
Her ville der, så vidt jeg kan se, være mulighed for, at man kunne omlægge nogle penge, så disse naturarealer kunne blive afgræsset.
Det kan blive et meget stort problem, hvis vi ikke foretager os noget med de oplæg, der ligger fra regeringen.
Ritt Bjerregaard (S), 2004-03-25:
Nu er både hr. Kristen Touborg og jeg jo med til at forhandle om en mulig løsning for vandmiljøhandleplanerne, og derfor vil jeg spørge hr. Kristen Touborg, hvilken sammenhæng han ser mellem vandmiljøhandleplanerne og en mulig anvendelse af artikel 69?
Kristen Touborg (SF), 2004-03-25:
Vi bruger penge til natur, men i et meget lille omfang, og vi er nogle, som synes, at der kunne bruges flere penge til det formål i stedet for bare at lade dem gå direkte til landbruget.
Det er sådan set den vinkel, vi gerne ser sagen under.
Jens Kirk (V), 2004-03-25:
Jamen bruger man ingen af pengene til det?
Er det ikke foreslået, at man netop skal bruge nogle af pengene i den afkoblede model?
Bruger man ingen af de penge til naturen?
Endelig kan jo spørge, om det ikke er korrekt, at vi faktisk er det land, der går videst i EU med hensyn til afkobling.
Det er os, der går foran, men mener hr. Touborg, at vi skal gå så meget foran, at vi faktisk skal sætte os hen i et hjørne og ikke mere være med i forhandlingerne i EU?
Kristen Touborg (SF), 2004-03-25:
Der er ikke tale om nye penge, i hvert alt fald ikke i overvejende grad, selv om der er noget, der tyder på, at landbrugets støtteordninger går i vejret.
Men der er ikke tale om nye penge.
Det er en omlægning af den støtte, der er givet hidtil, men det ændrer jo ikke ved, at man i den forbindelse kan bruge nogle af de støtttemidler, der hidtil er gået udelukkende til landbruget, til natur og miljø i stedet.
Jeg har sådan set
forstået, at der også ville være nogle muligheder, f.eks. i forbindelse med naturarealerne.
Man kan omlægge noget af støtten og bruge nogle af disse artikel 69-midler til det.
Line Barfod (EL), 2004-03-25:
Det kan godt være, at vi skal have en læreplan for folketingspolitikere i at kende forskel på, hvad der står i en lovtekst, og hvad der står i diverse betænkninger, bilag osv.
Det plejer fru Sandy Brinck ellers at have udmærket styr på, så det kan være, det er en fortrængning.
Men kan fru Sandy Brinck ikke bekræfte, at i lovteksten står der stadig »bindende«?
Så er den nuværende socialminister kommet med diverse svar og har lovet alt muligt i forhold til den betænkning, men en kommende socialminister vil stadig have mulighed for at lave mål omkring ler og alt muligt andet, hvis vedkommende vil det.
I den lovtekst, Socialdemokratiet har tænkt sig at stemme for, står der »bindende mål«, og det vil sige, at man kan fastsætte ting, der skal være bindende, og målene vil jo så stadig være bindende.
Et spørgsmål til: Er det ikke korrekt, at Steinerbørnehaverne i deres høringssvar gør opmærksom på, at med det, der ligger her, vil de have problemer i forhold til deres pædagogik, og at man dermed indskrænker de muligheder, der er for, at forældre kan vælge, hvilken børnehave de ønsker til deres børn ud fra forskellige pædagogiske opfattelser, med det, man laver her?
Jeg ville gerne høre Venstre, om ikke man kunne lave den her udvikling af pædagogernes viden, efteruddannelse osv., uden at man samtidig fra statsmagtens side bindende skulle fastlægge, hvad børnene skal lære på forskellige alderstrin, og skulle bestemme, hvad børn på et halvt år skal lære.
Ville det ikke være muligt at bruge nogle ressourcer på at udvikle pædagoguddannelsen, uden at man skulle have den her massive statsstyring af, at alle børn skal lære noget bestemt på bestemte alderstrin?
Jeg vil gerne spørge den socialdemokratiske ordfører, om det ikke er korrekt, at der ikke er ændret i lovteksten, og at det derfor stadig er sådan, at loven giver socialministeren hjemmel til at fastsætte bindende mål.
Så kan det godt være, at ministeren har lovet, at i den første bekendtgørelse, der kommer ud, vil der ikke stå, at man skal lege med ler.
Det synes jeg sådan set er udmærket at ministeren ikke går ind og blander sig i, men hun har hjemmelen til det i den lovtekst, der ligger.
Der har hun hjemmelen til på et senere tidspunkt - eller hvis ikke den nuværende socialminister vil, så måske en anden socialminister om nogle år - at gå ind og fastsætte, at man skal lege med ler, eller at man skal lære at binde snørebånd, eller hvad det nu ellers kan være, så man faktisk ikke har fjernet muligheden for, at man statsligt går i detaljer med, hvad der skal læres i børnehaver og vuggestuer.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2004-03-25:
Nu er hr. Keld Albrechtsen jo ude i det rene koketteri, for det, der sådan set er essensen i sagen, er, at vi er uenige.
Enhedslisten siger, at de til enhver tid vil slås for skrappere standarder, også selv om de ved, at det kun indvirker rent marginalt på sundhed og miljø i EU-landene, mens vi samtidig ved, at det skader i den tredje verden.
Det er det, vi er uenige med Enhedslisten om, for vi mener, man skal foretage en afvejning og sørge for ordentlig dokumentation.
I de sager, hvor man kan se, at der kun er en marginal gevinst at hente for EU, men der er store skadevirkninger for ulandene, siger vi: Her vægter vi ulandenes sundhed højest, her vægter vi forbrugerne i ulandene højest, netop fordi vi ikke vil sætte forskellig værdi på en dansker og en afrikaner.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-03-25:
Det, jeg gjorde mig skyldig i, var, at jeg sagde, at hvis vi har et stof, som er kræftfremkaldende, eller vi i hvert fald mener, at der er risiko for, det er kræftfremkaldende, skal vi undgå at bruge det.
Hvis vi ikke helt kan undgå det, fordi det forekommer i produkterne fra naturens hånd, skal vi af forsigtighedsgrunde ned på det allerlaveste niveau, der overhovedet kan lade sig gøre, og jeg antog i min naivitet, at det er anvendelse af forsigtighedsprincippet, og det tror jeg nu dybest set også det er.
Det handler om at være forsigtig og ikke at udsætte folk for, at de får skader på helbredet.
Men det er altså alt for filosofisk for mig, og jeg er slet ikke i tvivl om, at EU-juraen sikkert kan få forsigtighedsprincippet til at gå ud på det modsatte, hvis det endelig skal være.
Lad endelig juristerne om det.
Men jeg har altså mit eget personlige forsigtighedsprincip, og det kører jeg efter.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2004-03-25:
Jeg vil bare sige til hr. Albrechtsen, at jeg synes også, det påhviler os som folketingsmedlemmer at være omhyggelige med ikke at bruge begreber på en forkert måde.
Det er helt i orden, hvis hr. Albrechtsen vil henholde sig til noget, som han mener er en folkelig opfattelse, men jeg synes sådan set bare, han kunne have sagt, at vi vil altid have højere standarder.
Det, jeg klager over, er, at man begynder at bringe forsigtighedsprincippet ind i diskussionen.
Dermed skaber man forvirring, og jeg synes sådan set ikke, det er vores opgave herinde at skabe forvirring.
I forvejen kan det være svært nok for folk at følge med i, hvad der foregår, og der er da ingen grund til at forsøge at gøre dem endnu mere forvirrede ved at drage et princip ind i debatten og bruge det på en måde, som er lodret forkert.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-03-25:
Jeg er selvfølgelig enig med fru Anne Grete Holmsgaard i, at en danskers liv er ikke mere værd end en tanzanianers liv, men begges liv er uendelig meget værd, og derfor skal vi ikke lade en vægtskål afgøre, om det er den ene eller den anden, der skal dø.
Det vil jeg overlade til juristerne.
Hvis der er risiko for skadevirkninger af et stof, vil jeg ikke have det. Det er sikkert ikke i overensstemmelse med den højere jura, men jeg tror, det er i overensstemmelse med den folkelige fornuft, og den henholder jeg mig til.
Fru Anne Grete Holmsgaard har sikkert uendelig meget mere forstand på det juridiske, end jeg har.
Hun blev, så vidt jeg husker, miljøordfører allerede i begyndelsen af 1980'erne - var det i 1982?
Jeg blev det først i 1987, så fru Anne Grete Holmsgaard har 5 års længere erfaring, end jeg har, og derfor er det kun rimeligt, hvis hun har større indsigt i definitionen, end jeg har.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2004-03-25:
Jeg vil bare sige, at jeg er glad, hvis hr. Vestergaard vil arbejde konstruktivt videre.
Egentlig kom det lidt bag på mig, at hr. Vestergaard var så negativ, for jeg troede, der var noget, vi kunne være ret enige om.
Jeg troede, at både hr. Vestergaard og jeg var meget modstandere af tekniske handelshindringer.
Henrik Vestergaard (V), 2004-03-25:
Jeg synes, SF skal indrømme, at det er et vildskud, men jeg vil godt bekræfte noget andet, fru Anne Grete Holmsgaard sagde.
Jeg mener også, der måske er behov for, at man dykker ned i spørgsmålet og får noget mere viden, og det er i hvert fald absolut nødvendigt, når man kan komme med et forslag som B 29.
Vi kan starte med udvalgsbehandlingen, for så er der masser af eksperter, vi kan spørge.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2004-03-25:
Jeg vil sandelig håbe, at hr. Vestergaard har en hat, for så vil jeg nemlig stå ved siden af, når han spiser den.
Jeg vil godt sige: Nej, jeg taler ikke udenom.
De tre beslutningsforslag, som er fremsat af SF, bliver behandlet sammen i dag, så det er da ved gud ikke at tale udenom, når jeg taler om udviklingsprincippet, for det handler et af forslagene faktisk om.
Det andet forslag er kommissionsforslaget, og det tredje forslag er om aflatoksinerne.
Vi er selvfølgelig også interesserede i at gå ind i diskussionen om, hvad der egentlig har gjort, at eksporten til EU af uforarbejdede jordnødder er faldet, og hvad der har gjort, at eksporten af andre produkter er steget.
Henrik Vestergaard (V), 2004-03-25:
Jeg kan godt forstå, at fru Anne Grete Holmsgaard altid skynder sig at snakke om udviklingsprincippet.
Det er det nemlig, og derfor kan jeg godt forstå, at hun forsøger at tale udenom. Niveauet i EU er sat ud fra det, der hedder ALARA-princippet, altså det lavest produktionsmæssige mulige, fordi man har erkendt, at aflatoksin er kræftfremkaldende.
ALARA-princippet rummer også en hensyntagen til forsigtighedsprincippet, der netop siger, at hvis vi ikke præcist kan fastsætte grænsen for, hvornår der er en risiko til stede, har vi stadig mulighed for at sætte den op.
Jeg vil æde min gamle hat på, at der ikke er 12 SF'ere, som stemmer for forslaget ved andenbehandlingen.
Mogens Nørgård Pedersen (KD), 2004-03-25:
Kristendemokraterne kan være enige i, at hensynet til udviklingslandene gør, at EU's love og regler skal konsekvensvurderes.
Det er dog lidt interessant læsning for en Kristendemokrat, når der står: »... de standarder, EU har vedtaget på fødevare-, sundheds- og miljøområdet, forhindrer udviklingslandene i at eksportere deres produkter til EU-landene.
I adskillige tilfælde har EU fastlagt langt strengere standarder end fastsat i Codex Alimentarius.« Det er godt, man ikke hedder sådan noget, men det betyder altså det internationale standardiseringsorgan.
Vi har fået at vide i dag, at vi skal lade være med at bruge fremmedord, så jeg siger det internationale standardiseringsorgan.
Uden at være alt for bagklog må jeg sige, at vi Kristendemokrater har adskillige gange i en del år påpeget problemerne med en række af de grænseværdier, EU har fastsat af sundhedshensyn m.v., set i forhold til de indirekte og langt værre omkostninger, de forvolder andre steder på jordkloden. Vi har aldrig fået megen opmærksomhed for den holdning, men det er da herligt, at andre af Folketingets partier efterhånden har opdaget det og nu også vil gøre noget ved det. De mål og krav, vi opstiller, må og skal altid overvejes.
For god ordens skyld skal jeg understrege, at Kristendemokraterne naturligvis ønsker så høje grænseværdier som muligt af hensyn til miljøet og borgernes sundhed i EU.
Men et menneskeliv er altså et menneskeliv, uanset om man bor i Tyskland eller i Tchad, og derfor er det helt principielt vigtigt at sikre nogle grænseværdier i EU, der sikrer liv og sundhed for et størst muligt antal mennesker.
Kristendemokraterne kan derfor støtte de forslag, som SF har fremsat, om end jeg godt kan komme lidt i tvivl efter at have hørt ministeren tale om, hvordan det rent faglige og saglige hænger sammen med den praktiske virkelighed.
Vi er utrolig glade for, at Folketinget kan behandle de tre beslutningsforslag i dag og sætte fokus på det dilemma, som findes. Det er jo ikke bare det ene eller det andet, der ligger i virkeligheden et dilemma, og jeg synes, det er godt, at vi tager fat på det
Keld Albrechtsen (EL), 2004-03-25:
En lang række ulande er faktisk modstandere af gensplejsning og vil ikke have det ind over deres grænser.
Hr. Martin Lidegaard har lige sammen med mig været i Mexico med Miljø- og Planlægningsudvalget, og vi har set, hvordan de står i problemer til halsen på grund af spredning af gmo fra USA.
De allerfleste mexicanere vil bare ikke have det, uanset om man prædiker nok så meget for dem om, at de måske kunne få en økonomisk gevinst ved at skifte afgrøder.
De vil bare ikke have det.
Der er en kæmpestor miljøbevidsthed i en række ulande, især i Latinamerika vil jeg påpege, og vi skal da ikke tilskynde dem til at smutte over, hvor gærdet er lavest, sådan som vi selv gjorde.
Vi skal tværtimod tilskynde dem til at søge høje standarder, også af den grund, at hvis de vil eksportere til Vesteuropa er det vigtigt, at deres produkter står højt i anseelse hos forbrugerne, og at forbrugerne ikke med god grund kan have mistanke om, at det er noget, der er fuldt af gift.
Jeg ved, at hr. Martin Lidegaard f.eks. går ind for produktion af og støtte til bæredygtige bananer, og det er et typisk eksempel på, hvordan man kan bane sig vej til markedet.