Susanne Clemensen (CD), 1998-10-22:
Jeg vil gerne starte med at sige, at jeg synes, det er et godt initiativ, som SF har taget ved at rejse denne forespørgsel, og derfor er jeg også lidt ked af, at hr. Brian Mikkelsen er kommet med dette forslag til vedtagelse, for jeg synes måske, det trækker lidt væk fra det indhold, som vi skal diskutere i dag.
Der er nogle ting i forslaget til vedtagelse, som jeg ikke mener, det vil være hensigtsmæssige at stemme for, i og med at det gælder alle uddannelser.
Jeg synes også, der måske bliver lagt lidt for meget vægt på det resultatbaserede, på de faglige præstationskrav.
Man må se det i en bredere sammenhæng, og derfor kan vi ikke støtte dette forslag til vedtagelse.
Tilbage til selve forespørgslen.
De senere års uddannelsespolitiske debat har jo mere end noget drejet sig om, hvordan kvaliteten kan forbedres i hele uddannelsessystemet.
Danmark skal konkurrere med andre lande, som gang på gang synes at gøre tingene meget bedre end os, og det betyder selvfølgelig, at vi har behov for nogle ambitiøse mål på alle områder, som De Konservative også har nævnt.
I sommer kom så den store tværministerielle analyse af kvaliteten i uddannelsessystemet.
Den har fået megen omtale og også mange pæne ord med på vejen, men man må have lov at hejse et par advarselssignaler.
Fart og tempo skal ikke være det eneste mål.
Vi vil gerne have, at alle under uddannelse, uanset om det er elever i folkeskolen eller studerende ved en videregående uddannelse, skal have de faglige og personlige kvalifikationer, som arbejdsmarkedet efterspørger, og selv om CD bestemt ikke mener, man skal holde fast i et system, hvis det ikke fungerer hensigtsmæssigt og der ikke kommer noget ud af ressourcerne, kan man altså ikke både råbe op om fordybelse og øget niveau og flere kvalifikationer og så samtidig fokusere så stærkt på fart og effektivisering, at det får uddannelsessystemet til at minde om en automatiseret pølsefabrik.
Kvalitet og kvantitet må stå i et rimeligt forhold til hinanden.
Skal målsætningen om at hæve befolkningens og dermed arbejdsstyrkens uddannelsesniveau opfyldes, vil jeg godt sige, at vi i CD tror, at man skal være varsom med at ændre i SU'en, som der har været talt om.
Ud fra en kortsigtet finanspolitisk betragtning vil man måske nok kunne spare et beløb på finansloven, men jeg tror, det vil give flere problemer, end det vil løse.
De studerende skal hverken frådse eller smøle, men man må af mange grunde sørge for en passende balance.
Det nuværende SU-system fungerer i hvert fald både enkelt og fleksibelt og er en god ramme om uddannelsernes indholdsmæssige kvalitet.
Når det er sagt, vil jeg også gerne vende mig til folkeskolen, der jo er grundlaget i uddannelsessystemet.
I den økonomiske terminologi er det faktisk det sted, hvor forbedringer betaler sig bedst, og hvor investeringer giver det største afkast.
I CD's oplæg om en ny folkeskole har vi beskæftiget os med de kvalitetsforbedringer, som man kan opnå ved at give skolen bedre tid og bedre mulighed for at skabe en helhed i indholdet i elevernes hverdag.
Vi trænger til et opgør med den traditionelle måde at lave skole på, som stammer helt tilbage fra dengang, Danmark var et typisk landbrugssamfund. Mange skoler er vældig godt i gang, men CD mener ikke, det er rimeligt, at kvaliteten af elevernes undervisning er så afhængig af, hvor man bor.
CD ønsker derfor en større ensartethed på landsplan, og vi ønsker, at folkeskolen skal kunne leve op til sit navn og sikre alle lige muligheder. Det kommunale selvstyre kan være aldrig så udmærket, men der er områder, hvor vi i CD mener, man er nødt til at sikre en højere grad af landsdækkende ensartethed. Overordnede mål, rammer og krav skal selvfølgelig være ens, vi har de centralt fastsatte prøvekrav, og vi skal lægge vægt på fortsat at bevare de beskikkede censorer. Men det er ikke nok.
Man skal f.eks. kunne have vished for, at undervisningsdifferentiering og holddannelse fungerer overalt.
Alle elever og forældre bør kunne have nogenlunde samme forventninger til folkeskolens generelle og helst høje indholdsmæssige kvalitet.
Det gælder også de efterfølgende uddannelser.
Både erhvervsuddannelserne og de gymnasiale uddannelser skal hænge sammen med og videreudvikle de faglige og personlige kvalifikationer, som eleverne har fået i folkeskolen.
Denne sammenhæng mellem de forskellige dele i uddannelsessystemet taler alle nu om.
Den kan være med til at fjerne blindgyder og mindske det spild, der finder sted i uddannelserne.
Det er en klar samfundsøkonomisk interesse, men det er sandelig også en indholdsmæssig kvalitet.
CD har store forventninger til resultaterne af den evalueringsindsats, der nu skal sættes i gang, når vi får gennemført loven om et nationalt evalueringsinstitut.
Vejledningen er et andet af de områder, som CD ønsker klart forbedret.
Vejlederne skal kvalificeres langt bedre, og CD vil gerne være med til at diskutere de tanker, der er fremme om at professionalisere indsatsen.
Først og fremmest trænger vejledningen ved overgangen fra folkeskolen til ungdomsuddannelserne til en betydelig forbedring.
Søgningen til gymnasiet ønsker CD principielt ikke at begrænse, men det må være en selvfølge, at de unge ikke behøver lade sig optage i 1. g., fordi de faktisk ikke var tilstrækkelig godt vejledt om mulighederne.
Sådan er det nok i nogen udstrækning i dag, og det ønsker CD ændret.
Alle skal
ikke partout i gymnasiet, og vi trænger til at få en diskussion om, hvem der egentlig skal være gymnasiets målgruppe, og hvordan man kan tilpasse undervisningens indhold, så man kan forene hensynet til det alment dannende og det studieforberedende på en mere tilfredsstillende måde end i dag. Det betyder også, at CD går varmt ind for at ændre i erhvervsuddannelserne, så det bliver betydelig mere attraktivt at vælge dem.
Denne sag ser jeg i sammenhæng med den kommende debat, vi skal have, når den nye redegørelse om institutionsstrukturen i de videregående uddannelser foreligger om forhåbentlig kort tid.
Her vil jeg gerne fremhæve betydningen af, at aftagerne, dvs. arbejdsmarkedet og dets organisationer, bliver inddraget.
Alle har jo i et eller andet omfang modtaget undervisning, og alle har gjort nogle erfaringer med, hvad undervisere betyder.
Det er en selvfølge, at den indholdsmæssige kvalitet også hænger nært sammen med lærernes kvalifikationer.
Det er kun kort tid siden, vi fik den ny lov om læreruddannelsen, som også CD har lod og andel i, men vi var skuffede over, at hensynet til sparsommeligheden hos et flertal var større end viljen til at gennemføre de gode intentioner i højere grad.
Jeg håber selvfølgelig, at CD's skepsis vil vise sig at være overflødig, men vi venter spændt på, hvad erfaringerne vil vise.
I øvrigt vil jeg i de kommende år gerne se både undervisningsbachelorer og undervisere udefra som supplement til folkeskolelærerne.
De ting, som undervisningsministeren var inde på i sin svartale, kan CD stort set give sin tilslutning til, og vi vil se med stor interesse på de initiativer, der er bebudet
både i lovprogrammet og i forbindelse med udgivelsen af rapporten om kvalitet i uddannelserne fra i sommer.
Jeg synes, der er blevet talt meget og talt nok om behovet for kvalitetsforbedringer, om Danmarks manglende konkurrenceevne i uddannelse, om styrkelse af matematik og fysik i de tekniske uddannelser, om gymnasiets bukser, der revner, om den forfaldne folkeskole osv. osv.
Nu er det handling og dynamik, der er brug for.
CD vil støtte alle fornuftige bestræbelser på kvalitetsforbedring, indholdsmæssigt og på enhver anden måde.
Vi medvirker gerne til, at det danske uddannelsessystem kommer tørskoet i land i en skarp konkurrencesituation.