Elisabeth Geday (RV), 2006-11-14:
Med den førstebehandling, som vi i dag er i gang med, er vi også i gang med at omsætte velfærdsaftalen fra i sommer til lov.
Velfærdsaftalen er alt i alt et fornemt eksempel på, at danske politikere på tværs af partiskel evner at tænke ud over næste valgdato og forberede Danmark på en fremtid, hvor der bliver stadig flere ældre og stadig større ønsker om bedre velfærd.
Uanset det politiske klima i Danmark i øvrigt tror jeg, at mange europæiske regeringschefer ville ønske sig en tilsvarende ansvarlighed i deres landes parlamenter.
I hvert tilfælde kan vi konstatere, at Danmark er det europæiske land, der møder bedst forberedt til fremtidens økonomitime.
Jeg vil dog gerne understrege, at vi i Det Radikale Venstre helst havde set mere ambitiøse velfærdsreformer, når det gælder tilbagetrækning, med afskaffelse af efterlønnen og indførelse af en seniorpension til de nedslidte.
Sammen med en skattereform, en dagpengereform og bedre integration ville vi på den måde have løftet den store udfordring, det er at skaffe i størrelsesordenen 210.000 flere mennesker til arbejdsstyrken inden år 2040.
Her få måneder efter, at velfærdsaftalen blev indgået, kan vi desuden konstatere, at en ny befolkningsprognose viser, at levealderen stiger mere, end vi vidste om, da aftalen blev indgået.
Det er positivt, men det gør den demografiske udfordring endnu større.
Derfor må velfærdsaftalen ikke blive et stoppested, behovet for reformer varer ved.
Selv om velfærdsforliget ikke møder udfordringen til fulde, er vi med i aftalen, fordi den samlet trækker i den rigtige retning.
Alene forslagene om højere tilbagetrækningsalder regner vi med vil udvide arbejdsstyrken med 85.000 personer i år 2025 og medføre mindre udgifter til efterløn og andre udgifter i milliardklassen.
Det er nu ikke alt i de forslag, vi behandler i dag, som peger i den rigtige retning.
Eksempelvis er det problematisk, at vi indfører lige så mange nye særregler for ældre.
Her tænker jeg på seniorjob og højere løntilskud til de personer, der er over 55 år, som vi afskaffer – der er tale om undtagelserne om aktivering for de 58-59årige og den kortere dagpengeperiode for de 60årige.
På den måde risikerer vi at cementere en opfattelse af, at ældre ansatte kræver lidt mere end andre ansatte, at de er lidt mere besværlige og måske derfor lidt mindre attraktive som arbejdskraft.
Vi vil i Det Radikale Venstre navnlig følge indførelsen af seniorjob nøje for at sikre os, at det ikke kommer til at skævvride arbejdsmarkedet for ældre i retning af, at mange flere får støttede job snarere end arbejde på almindelige vilkår.
Den beslutning kan kun retfærdiggøres, fordi 30.000-kroners-reglen tilgodeser de lavestlønnede, men den risikerer at koste dyrt i antallet af mennesker, der nu vil vælge efterlønnen til frem for at blive i jobbet.
Jeg synes også, det er helt mærkeligt, at vi indfører en fortrydelsesordning, der betyder, at vellønnede og raske mennesker som mig selv nu igen kan vælge efterlønnen til, selv om jeg eksempelvis valgte den fra for 6 år siden.
Vi beklager, at delpensionen, som vi jo også afskaffer med lovforslaget, ikke blev den succes, som vi havde håbet på.
Det var Det Radikale Venstre, der var primus motor i dens indførelse, og tankegangen var den rigtige, nemlig at lave en gradvis overgang mellem fuldt arbejde og fuld pension.
Men ordningen har åbenbart været for kompliceret og er ikke blevet brugt, og derfor er det fair nok, at den nu bliver afskaffet.
Endelig er der ændringerne i fleksydelsen, som vi også skal behandle i dag.
Vi synes, de er i orden.
Fleksydelsesreglerne skal følge efterlønsreglerne, men vi er kede af, at man ikke på samme måde lod reglerne for ledighedsydelse, som er fleksjobbernes dagpenge, følge reglerne for dagpenge, så 60-årige på ledighedsydelse ikke fremover bliver presset på efterløn eller fleksydelse, som det jo hedder, når man er fleksjobber.
Velfærdsaftalen løser ikke hele fremtidens udfordring med mangel på arbejdskraft, navnlig på den korte bane kommer vi til at mangle arbejdskraft.
Det ser vi jo allerede i dag, hvor mange virksomheder må sige nej til ordrer, fordi de simpelt hen ikke kan få folk til at udføre ordrerne.
Jeg tror også, man kommer til at skulle lave flere velfærdsaftaler inden for de kommende 1015 år, og kan i hvert fald bebude, at vi fra Det Radikale Venstre står klar med mere ambitiøse forslag til velfærdsreformer, når den tid kommer.