Annette Just (FP), 1997-11-25:
Jeg må desværre give fru Anne Baastrup fuldstændig ret.
Jeg har aldrig mødt ét eneste menneske, som var utilfreds med de husstandsomdelte aviser, vi lavede i 1992 henholdsvis 1993.
Rent faktisk fik vi kun positive meldinger om, at her kunne man se, hvad det var, partierne var uenige om, og derfor var det en fornuftig ting. Når fru Charlotte Antonsen fra Venstre pludselig siger, at vi vil jo aldrig kunne blive enige om den ene side, hvor der skal stå, hvad ændringerne reelt går ud på, vil jeg sige, at det er da egentlig mærkeligt.
Det lykkedes i 1992, det lykkedes i 1993, og jeg kan ikke se, at der er noget som helst, der siger, at det ikke også skulle kunne lykkes her i 1997-98 at lave en side, hvor de reelle ændringer er nævnt, og bagefter en side til hvert parti plus de organisationer, som bliver budt med.
Problemet er, som hr. Ole Stavad ganske rigtigt sagde, et temperamentsspørgsmål.
I enkelte partier har man nu fået flertal for de nye synspunkter, som er kommet til orde, og derfor er der nogle, der siger: Vi kan klare os helt uden information og lad os så prøve at forhindre modstanderne i at komme til orde.
Det er selvfølgelig også et temperamentsspørgsmål, om det er reelt over for befolkningen, og Fremskridtspartiet mener, det er meget uærligt.
Vi går faktisk ind for, at befolkningen skal have en alsidig information.
Derfor var vi meget glade for den husstandsomdelte avis, selv om vi da gerne havde ønsket, at der havde stået meget mere om, hvorfor vi skulle sige nej. Det ville vi gerne have haft, men det er ikke det, vi diskuterer her.
Her diskuterer vi, om alle får lige mulighed for at sende deres informationer ud til alle borgerne, og det får de kun, hvis der laves en sådan husstandsomdelt avis.
Få alsidighed ind, få det til at blive reel oplysning og ikke ensidig oplysning, for det er da helt sikkert, at når Fremskridtspartiet sender sine oplysningspjecer ud, vil de være ensidige og se tingene ud fra Fremskridtspartiets synspunkt, ligesom Socialdemokratiets pjecer vil være ensidige og se tingene ud fra Socialdemokratiets synspunkt, og ligesom Udenrigsministeriets pjecer ensidigt vil gå ind for regeringens synspunkt.
Men ingen af de pjecer vil blive lagt frem og vejet op
imod hinanden, som vi reelt oplevede, at synspunkterne blev i de husstandsomdelte aviser.
Det er deri, den store fordel ligger, og derfor blev jeg ærlig talt lidt rystet, da hr. Stavad spurgte: Jamen skal vi lave en husstandsomdelt folketingsavis om alt muligt?
Her taler vi om en ting, der er lige så vigtig som en grundlovsændring, og jeg kan love, at vi også vil støtte, at når vi skal lave en grundlovsændring - ingen ved i dag, hvornår den kommer, men når den kommer - skal forslaget også sendes ud, så sagen kan blive ordentlig oplyst, så hele befolkningen ved, hvad det drejer sig om, og så ingen bagefter kan komme og sige, at de kun har fået ensidig propaganda.
Men jeg forstår, at det er Socialdemokratiets opfattelse nu - og de har fået resten af de EU-venlige partier med - at der skal laves ensidig propaganda, og at man skal prøve at lave en snuptagsløsning for at få Amsterdamtraktaten igennem.
At tænke sig, at der er partier, der har så lidt tillid til det projekt, at de ikke tør tage en åben og ærlig kamp om det!