Aage Frandsen (SF), 2002-11-26:
Disse to lovforslag kan anskues ud fra den ramme, de indgår i, og de kan anskues ud fra det konkrete indhold, som ligger i lovforslagene.
Med hensyn til den ramme, de indgår i, er det jo, som det allerede er nævnt, tredje trin i en række lovforslag, som regeringen har fremsat.
Vi har tidligere kritiseret regeringen for den rækkefølge, som disse lovforslag kom i med hensyn til arbejdsmarkedsuddannelser, og vi var modstandere af, at man gennemførte det lovforslag om tvangsfusioner, der i virkeligheden er tale om, uanset at der formelt er tale om en frivillig ordning, der ligger i det lovforslag, som tidligere er vedtaget.
Vi har nu også set konsekvenserne af det, nemlig at man mangler ganske mange penge, og det er jo sådan, at hvis man lægger to typer uddannelsesinstitutioner sammen, som har svære økonomiske problemer, så betyder det jo ikke, at de ikke længere har økonomiske problemer.
Tværtimod viser det sig nu, at de har store økonomiske problemer, så derfor var vores frygt for, hvad de lovforslag, der blev vedtaget i foråret, kunne medføre, desværre begrundet.
Vi havde også en bekymring for, at det i særlig grad ville gå ud over de kortuddannedes uddannelser.
Med hensyn til de penge, som ligger til efteruddannelses- og voksenuddannelsesområdet i det hele taget, må man jo konstatere, at der er skåret ned i de midler, der er til rådighed, og at man har indført brugerbetaling.
Derfor opfatter vi meget af det, der ligger som ramme om de her to lovforslag, negativt.
Når det drejer sig om de konkrete lovforslags indhold, er der både noget godt og noget skidt i dem.
Det er selvfølgelig glimrende, at man prøver på at samordne uddannelser; det er glimrende at prøve at gøre det mere gennemskueligt, så de mennesker, der skal bruge uddannelser, kan finde ud af, hvilke uddannelser de skal benytte sig af. Det er også glimrende, at man ikke har de samme tilbud forskellige steder.
Den form for unyttig konkurrence er vi ikke tilhængere af.
Men i forbindelse med det her lovforslag er det også vigtigt at få undersøgt nærmere, om der er mennesker, som hidtil har kunnet benytte sig af uddannelserne, som nu falder udenfor.
Det er - også i høringssvar - blevet fremhævet, at det er der nogle grupper der gør, nogle mennesker, som i virkeligheden nok burde være omfattet af den her lovgivning, men som ikke længere er det.
Det andet, der ligger i det, er, at der, i det omfang der er flere, der skal benytte sig af det, og rammen for økonomien ikke er øget, så er færre penge til rådighed, og der er større risiko for, at man sætter øget brugerbetaling ind og/eller indfører et aktivitetsloft.
Så kan der være enkelte dele i det, som vi i forbindelse med udvalgsarbejdet må konstatere måske er negative.
Men det, der så er hovedproblemet i det, er den ramme, som det her lovforslag indgår i, fordi det netop er en tænkning, som vi ikke er enige i med hensyn til brugerbetaling og begrænset aktivitet.
Man kan sige så meget smukt om, at man prioriterer voksen- og efteruddannelse højt, men hvis man samtidig begrænser de økonomiske ressourcer, der skal anvendes til det, og indfører brugerbetaling, så er der jo ikke meget ved de smukke ord.
Det er i hvert fald ikke det, man får mere uddannelse af.
Derfor vil vores holdning til de to lovforslag være bestemt af, hvad vi konstaterer i forbindelse med udvalgsarbejdet.
Der vil vi se, om vi vil være i stand til at støtte de to lovforslag.
For der er altså noget, der helt klart trækker i en positiv retning, og der er også noget, der klart trækker i en negativ retning.