runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Bent Hindrup Andersen (EL), 1997-11-28:
Jeg kan naturligvis ikke lade være med at kommentere forslaget om støtte til Statens Kunstfond ud fra, at det er et forsøg på at tage luften ud af en egentlig støtteordning for danske kunstnere, nemlig det, der er blevet kaldt den såkaldte sikringsordning, som vi jo startede debatten om under det forrige punkt.
Vi ser det foreliggende forslag som partiernes og regeringens alibi for dog at gøre noget nu, når enhver kan se, hvilke elendige forhold vi byder vore skabende og udøvende kunstnere: Ingen a-kasse, men bistandshjælp og en bunke kreative kræfter, der bruges på nytteløst papirarbejde.
Men det er åbenbart stadig sådan, at når der er tale om kunstnere, så er det kun en lille eksklusiv gruppe, som skal gøre sig fortjent til at modtage støtte fra samfundet.
Det er ikke sundt kun at støtte de få udvalgte.
Jeg vil bruge et eksempel fra hospitalssektoren: Dette svarer til, at man inden for den sektor støttede alle overlægerne og lod reservelæger, andre læger og de dygtige sygeplejersker være ulønnede med det resultat, at hospitalet ville bryde sammen.
Nu bryder kunsten ikke sammen, fordi det, der er karakteristisk for de skabende kunstnere, er, at de er drevet af andet end penge og berømmelse.
De er nemlig drevet af trang og evner, som ikke alle er i besiddelse af, og det udnytter vi i virkeligheden kynisk i vores officielle kulturpolitik. Men alle har dog håbet om at komme igennem nåleøjet og få tildelt støtte fra Kunstfonden.
Opfordringen er klar: Brug albuerne, mæng dig med de rette og sæt din lid til det private initiativ.
Det er budskabet til de skabende kunstnere og en stor underskov af talenter og fremragende kunstnere, som ikke lader sig kommercialisere.
Løsningen er og bliver, at der etableres en egentlig støtteordning for alle kunstnere.
Jamen hvem er så kunstner?
Kan enhver komme og kalde sig kunstner?
tjene til, hvad der svarede til de arbejdskrav, man stiller til et a-kassemedlem.
At indtægter for kunstnerne naturligvis bliver modregnet i en sådan støtte, og at støtten begrænses til en periode, der svarer til dagpengeperiodens længde.
Niels Højland (FP), 1997-11-28:
Jeg er da glad for, at hr. Henrik Svane tager debatten om vores støtte til erhvervslivet op - jeg tror, at det var iværksætterydelser, hr. Svane nævnte - for det er da også et fuldstændig forkert tiltag.
Det har været med til at ødelægge det for mange selvstændige erhvervsdrivende, at naboen får tilskud til at drive en forretning, hvor naboen, som får det her tilskud, måske overhovedet ikke kan drive en forretning, og mens naboen driver den med tilskud fra staten, går den anden konkurs, fordi de konkurrerer på ulige vilkår.
Men det berettiger jo ikke til, at man skal fortsætte linjen på det her område også.
Henrik Svane (RV), 1997-11-28:
Hvis man skal følge hr. Søren Hansens forslag om, at det også skal gælde ældre kunstnere, og hvis man skal følge hr. Niels Højlands ideer om, at selvstændige erhvervsdrivende også er små kunstnere, så vil hr. Højland jo også - hvis det blev gennemført - have mulighed for at søge tilskud! Når man også giver erhvervslivet tilskud, iværksætterydelse osv., så kan jeg slet ikke forstå forskellen.
Hvorfor er man fra Fremskridtspartiet så bekymret for, at vi giver folk, der har det svært, men hvis virke vi i vores kulturliv, vores samfundsliv, har behov for, et skub?
Niels Højland (FP), 1997-11-28:
Det er jo en fantastisk spændende diskussion med alle de mennesker, der skal have tilskud til både det ene og det andet, og de dygtige kunstnere, som vi endelig skal hjælpe for at få dem i gang og få noget nyt ud af det.
Når man sidder dernede og lytter til dette og selv er en lille selvstændig erhvervsdrivende og faktisk har været det igennem mange år, så må man sige, at for alle de dér små selvstændige erhvervsdrivende i Danmark, er det efterhånden også en kunstnerisk udfoldelse, der skal til for at overleve.
Jeg ved ikke, om de kan komme med blandt de 133, eller hvor mange det nu bliver!
Det har altid været Fremskridtspartiets opfattelse, at det med kunst er noget, som man selv må betale, hvis man vil købe det.
Kunstnere må leve af det, de kan lave; det har altid været og vil også altid være det bedste princip.
Fremskridtspartiets opfattelse har været og er fortsat, at Kunstfonden skal nedlægges.
Det her er en udvidelse af Kunstfondens beføjelser, og derfor vil vi selvfølgelig ikke støtte forslaget.
Jeg synes, det er utroligt, at man ikke kan finde på bedre måder i samfundet til at hjælpe borgerne med at komme i gang med et emne.
Når man kører igennem København, ser man mange graffitimalere.
Der er da meget graffiti, som måske bliver malet de forkerte steder - det synes jeg også - men noget af det er vældig pænt, og så kunne man da kontakte de gode kunstnere, der er imellem dem, og spørge, om de eventuelt ville tjene noget ved at male på nogle kedelige baneskråninger, som staten ejer, og så hjælpe dem på den måde.
Det synes jeg da ville være fint.
Hvis man kunne se, at dér er virkelig en god kunstner, så kunne man finde hans eller hendes initialer.
Man kan sagtens finde dem, der har gjort det.
De sætter jo deres initialer.
Det tror jeg da ville være godt, og det er en måde, man kunne hjælpe dem på.
Det fremgår af ministerens skriftlige fremsættelse, at »Grundlaget for Fondens virke skal forsat være, at den har fuld uafhængighed i sine kunstneriske beslutninger, og at den kunstneriske kvalitet og talent er det eneste kriterium for fondens tildelinger.« Men der er jo nogen, der skal sidde og bestemme det her, og jeg tror da ikke altid, at det vil være de rigtige beslutninger, de træffer.
Så jeg tror, at det er bedst, at vi mere eller mindre lader dette område passe sig selv, altså lader dem, der kan lave noget, der kan sælges, leve af det, og det andet må så simpelt hen bare gå til.
Sådan er det nu engang.
Henrik Svane (RV), 1997-11-28:
Små, småttere, småttest!
Kunstnerne har vist alle dage haft en usikker tilværelse, altså hvad angår den økonomiske side af tilværelsen.
Kun nogle få har held til at slå sig igennem og få et endog meget fedt liv, men de fleste lever på et usikkert grundlag, hvor det økonomisk kan være svært at få enderne til at nå sammen, bl.a. fordi sikkerhedsnettet under kunstnerne er temmelig stormasket.
Det er en lidt forældet tankegang at holde fast i et billede af kunstnerne og deres skaberevne som værende nærmest betinget af usle vilkår.
Det kan vi ikke være bekendt i et velfærdssamfund som det danske.
Vi skal turde satse lidt mere og være parat til at give nogle af de mest oplagte talenter en mere sikker tilværelse.
Derfor foreslås det at gøre plads til, at der hvert år kan uddeles såkaldte igangsætningsstipendier, forholdsvis til yngre skabende kunstnere.
Vi overlader til Statens Kunstfonds bestyrelse at træffe afgørelse om, hvem vi skal tildele stipendierne.
Stipendierne skal være på 72.000 kr. årligt, samtidig med at kunstnerne har mulighed for lønarbejde ved siden af og kan tjene op til 60.000 kr. Indtægterne for det kunstneriske arbejde sætter vi ikke nogen grænse for, hvilket vi i Det Radikale Venstre lægger stor vægt på.
Stipendierne skal netop være et tiltrængt tilskud til kunstnerne og give dem mulighed for at hellige sig det kunstneriske arbejde samt give mulighed for at opnå et rimeligt indtægtsniveau.
Det er alt i alt et visionært og fint lovforslag, som vi i Det Radikale Venstre er glade for at støtte.
Jeg vil også i forhold til det, der har været diskuteret, sige, at vi også hermed er med til at starte en form for »afkriminalisering« af mange kunstnere, der lever på overførselsindkomst og ikke har mulighed for at få et ben til jorden uden at komme ud i gråzoneområdet, hvilket vi i Det Radikale Venstre i hvert tilfælde ikke ønsker skal fortsætte.
Carsten Koch (S), 1997-11-28:
Jeg skal beklage, at forslaget ikke er fremsat før.
I øvrigt skal jeg sige tak, fordi der har været så stor en opslutning til dette beskedne forslag, og jeg skal love en god og konstruktiv medvirken under udvalgsbehandlingen.
Ebbe Lundgaard (RV), 1997-11-28:
Jeg kan sige til hr. Bent Hindrup Andersen, at det, som beretningen pålagde kulturministeren, var at undersøge, om der var nogle muligheder for at hjælpe de skabende kunstnere bl.a. gennem de sociale sikringsordninger.
Det har vi undersøgt, og svaret er, at det er der ikke.
Derfor går vi en anden vej, og her har jeg lige skitseret, hvad regeringens politik på dette område er, nemlig at sikre og udvide muligheden for, at skabende kunstnere kan tjene deres levebrød gennem deres kunst.
Derfor mener jeg, at vi har arbejdet med denne beretning, som man har burdet gøre, så svaret er, at der ikke er nogen muligheder for at gå den vej, og derfor arbejder vi med den politik, der er lagt frem her i dag.
Anna-Marie Hansen (S), 1997-11-28:
Det er så små priser - mellem 10.000 og 15.000 kr. - og med den bundgrænse, der er på 10.200 kr., og det, at man kun bliver beskattet af 85 pct., er der faktisk ikke noget at blive beskattet af her.
Jens Løgstrup Madsen (V), 1997-11-28:
Jeg skal på Venstres vegne meddele, at Venstre også støtter det foreliggende lovforslag.
Carsten Koch (S), 1997-11-28:
Hr. Nødgaard har ikke lyttet helt så opmærksomt, som han plejer.
Det, jeg udtrykte, var, at jeg tog afstand fra, at man blot med den begrundelse, at man har gjort en hæderværdig indsats, får bevilget skattefrihed.
Se, dette forslag her, som jeg prøvede at udtrykke det, er karakteriseret ved, at det giver en skattefritagelse for mellemstatslige priser, priser, der er karakteriseret ved, at det er danskere, og det er udlændinge, der kan få den samme pris fra den samme institution.
Mange udlændinge har skattefrihed for nøjagtig den samme pris.
Det er begrundelsen for, at vi fritager det her. Det er en helt anden problemstilling end at sige, at nogen har gjort en eller anden hæderværdig indsats, og derfor skal de have en skattelettelse.
Så der er god logik i det her forslag.
Poul Nødgaard (DF), 1997-11-28:
Nu er jeg jo fra langt ude på landet, helt fra Ringstedegnen, så det kan være, jeg ikke rigtig forstår talen.
Men skal jeg forstå den sådan, at det forslag, skatteministeren har fremsat, er han i realiteten imod?
Sådan forstår jeg indledningen her.
Han er i realiteten imod, at der sker nogen form for skattefritagelse.
Det virker lidt underligt, og det må være svært også for ministeren at fremsætte forslaget.
Sådan som jeg forstår talen her fra talerstolen, er ministeren imod sit eget forslag, men det kan være, jeg opfatter det forkert.
Lad mig lige få en forklaring på det.
Poul Nødgaard (DF), 1997-11-28:
Da Dansk Folkepartis ordfører fortsat er til møde i Europaudvalget, skal jeg blot kort meddele, at Dansk Folkeparti kan støtte det foreliggende forslag. Man kan jo sige, at det sådan set tager skridtet helt ud og sidestiller modtagere af nogenlunde de samme ydelser.
Så vi kan anbefale forslaget.
Hvis jeg endelig skulle hælde lidt malurt i bægret, så vil jeg sige, at når man tænker på behandlingen her i Folketinget for kort tid siden af, jeg tror, det var L 42 om hæderspriser til besættelsestidens ofre, var der en meget negativ indstilling over for at forhøje disse ting.
Dengang kunne jeg have forventet den samme positive indstilling, som
Folketinget tilsyneladende har over for det her foreliggende forslag.
Jette Gottlieb (EL), 1997-11-28:
Da vores ordfører på området ikke kan være til stede, må jeg meddele, at selv om det her lovforslag tilsyneladende er en forklædt særlov, så vil vi under alle omstændigheder stemme imod det. Det gør vi især af principielle grunde, men også fordi det stort set kun vil gavne de etablerede, dem, der har fået et gennembrud, og som oftest i forvejen har sikret sig et udkomme.
Her er der ikke brug for en skattefidus.
Det, der er brug for,
er penge til støtteordning for de kunstnere, der er ved at afprøve talentet.
Elisabeth Arnold (RV), 1997-11-28:
Som der står i bemærkningerne til dette lovforslag, er hovedreglen, at al indkomst i Danmark er skattepligtig, og det er hæderspriser som hovedregel også.
Vi har dog i Danmark i mange år haft den særlige regel, at der er en særlig lempelig beskatning af hæderspriser, og det er bl.a. også noget af det, som er kommet Carnegiefondens hæderspriser til gode.
Der har altså ikke været fuld indkomstbeskatning af hæderspriser, men en særlig lempelig beskatning, hvor kun en del af prisen kom ud til beskatning og til en bestemt procent.
Så har vi fra gammel tid haft nogle undtagelser.
Visse, det kan se ud som ret tilfældige priser, har været undtaget.
Det må være særlige begivenheder omkring de pågældende prisers uddeling, der har gjort det.
Der har i et stykke tid været ønske om, at der kom visse undtagelser fra den generelle beskatning, og der har været nedsat et tværministerielt udvalg, som har kigget på mulighederne for at finde visse fritagelser, som kunne afgrænses.
Dette lovforslag baserer sig på en sådan model, hvor man altså har begrænset skattefriheden til priser uddelt af internationale organisationer, hvori Danmark er medlem, f.eks. EU, OECD, FN, og forslaget får derfor radikal støtte.
Jeg vil godt sige til hr. Kim Behnke i forbindelse med hans korte bemærkning før, at det jo klart viser, at så snart man begynder at lave skattefritagelser for nye grupper af priser, kommer der afgrænsningsproblemer, for så kommer der andre ønsker og andre priser, som man også gerne vil have fritaget.
Den diskussion må vi så tage op, efterhånden som det kommer.
Jeg går ud fra, hr. Kim Behnke genfremsætter sit forslag om skattefrihed for Carnegiefondens priser, og den diskussion bliver vi nødt til at tage på det tidspunkt.
Men dette forslag får radikal støtte.
Ole Sohn (SF), 1997-11-28:
Da vores ordfører ikke er til stede, skal jeg gøre et par bemærkninger til forslaget.
SF kan varmt anbefale forslaget og synes, det er en klog justering af reglerne.
Jeg ved ikke, om der er en vis form for symbolik i, at forslaget bliver behandlet netop i dag, i og med at det var
Thorkild Bjørnvigs pris sidste år, Aristeionprisen, som gav anledning til, at spørgsmålet overhovedet kom til debat igen
Det er faktisk sådan, at Thorkild Bjørnvig netop i disse dage har 50 års jubilæum som forfatter, så der er også en vis symbolik og lidt cadeau i det.
Erik Mortensen (S), 1997-11-28:
Da Danmark i 1994 tiltrådte den ordning, som allerede var indgået mellem Beneluxlandene og Tyskland,
var det helt klart en lempelse og en smidiggørelse også for danske vognmænd, og den bliver jo ikke mindre af, at Sverige også kommer med, så det støtter vi helt og fuldt. Der er et par små vedhæng til lovforslaget i øvrigt.
Ét af dem kunne være ret spændende, nemlig kombitransport, hvor den indledende og afsluttende transport foregår med lastvogn og den mellemliggende transport med tog eller anden form for transport.
Det er måske ikke helt så oplagt for rent danske forhold med den udstrækning, som det danske land har, men det kunne godt være, at det på længere sigt bliver interessant også i EU-sammenhæng.
De øvrige forslag, som er indeholdt, mener jeg ikke kræver kommentarer.
Vi støtter lovforslaget, som det foreligger.
Brian Mikkelsen (KF), 1997-11-28:
Det Konservative Folkeparti støtter varmt skatteministerens lovforslag.
Beskatning af hæderspriser er en form for misundelsesafgift, som vi er inderligt imod.
Vi kan egentlig kun være stolte, når danskere gør sig internationalt bemærket inden for deres felt og bliver belønnet med en international hæderspris for indsatsen.
Vi skal ikke glemme, at der bag hædersprisen ofte ligger mange, mange års hårdt arbejde inden
for forskning eller andre samfundsgavnlige felter
Der er altså ikke tale om, at dette forslag går ud over nogen måske lige med undtagelse af skatteministeren, som mister et kvantitativt fuldstændig ubetydeligt skatteprovenu.
Men forslaget sender alligevel et utrolig flot signal ud til de mennesker, som har gjort en indsats for Danmark, for dansk kultur og for dansk forskning, så vi kan varmt støtte lovforslaget.
Kim Behnke (FP), 1997-11-28:
I sidste folketingssamling havde Fremskridtspartiet et lovforslag, der gik ud på, at de hædersgaver, der bliver uddelt fra Carnegiefonden i anledning af udvist heltemod,
ikke skulle være skattepligtige, fordi det rent faktisk i nogle tilfælde viste sig, at folk stort set intet fik ud af denne hædersbevisning.
På daværende tidspunkt var det Socialdemokratiets opfattelse, at det var der ingen grund til.
Argumentet dengang var, at man sandelig ikke skulle udvide området, for det var fuldstændig umuligt.
Nu ligger der her et forslag fra skatteministeren om at udvide.
Mit spørgsmål til Socialdemokratiet er: Hvorfor er Carnegiefonden ikke taget med?
gør det sandelig ikke af kommercielle grunde.
Det er faktisk, fordi de har sat deres liv på spil for at rede et menneskeliv, og det er ikke noget tant og fjas med Stimorol og Coca Cola og andre, der uddeler hædersgaver.
Det er faktisk nogle mennesker, der har sat livet på spil.
Hvorfor er Carnegiefonden ikke medtaget?
Anna-Marie Hansen (S), 1997-11-28:
Det lovforslag, som vi har til behandling her, drejer sig om skattefritagelse for hæderspriser, der uddeles af mellemstatslige organisationer og institutioner, hvori Danmark deltager eller er medlem.
Foranlediget af den tilbagevendende diskussion om beskatning af hæderspriser blev der sidste efterår nedsat et tværministerielt udvalg, der fik til opgave at gennemgå mulighederne for en eventuel lempelse af beskatningen for hæderspriser. Dette lovforslag om en skattefritagelse for mellemstatslige hæderspriser er den løsning, der er opnået enighed om i regeringen, og i Socialdemokratiet kan vi tilslutte os forslaget.
Denne lempelige beskatning er begrundet i det anerkendelsesværdige motiv, der ligger bag uddelingen af hæderspriser.
Som det også fremgår af bemærkningerne til lovforslaget, beskattes kun 85 pct. af det beløb, der måtte ligge over den skattefri bundgrænse på 10.200 kr.
De eneste undtagelser fra dette princip er Nobelprisen og Nordisk Råds litteratur- og musikpriser, som er skattefrie, og med lovforslaget udvides den gældende skattefrihed til også at omfatte hæderspriser, der måtte blive uddelt af mellemstatslige organisationer og institutioner, hvori Danmark deltager eller er medlem.
Som eksempel herpå kan nævnes hæderspriser, der måtte blive uddelt af EU- og FN-organisationer og øvrige priser uddelt af Nordisk Råd.
Som vi ser det, skulle dette lovforslags udvidelse af den gældende skattefrihed for hædersgaver rimelig let kunne administreres og afgrænses fra andre hædersgaver.
Jeg føler, at der med lovforslaget er fundet en fin balance mellem det anerkendelsesværdige motiv, der på den ene side ligger bag uddelingen af hæderspriser, og på den anden side de beskatningsregler, der sikrer, at det også fremover vil være anerkendelsesværdige og ikkekommercielle motiver, der ligger bag uddelingerne. Det er på denne baggrund, jeg kan give Socialdemokratiets opbakning til lovforslaget.
Carsten Koch (S), 1997-11-28:
Det må være, fordi vi nærmer os jul, at oppositionen er så gavmild og tilslutter sig alle disse forslag.
Med hensyn til trykfejl vil jeg sige til hr. Kim Behnke, at det aldrig kan undgås, at der kommer til at indsnige sig en trykfejl af og til, men der er jo ikke fremsat et lovforslag i anledning af, at der har indsneget sig en trykfejl ved en eller anden lejlighed.
Når man fremsætter et lovforslag, der indeholder nogle materielt interessante ting, gør man det, at man lige tager en trykfejl eller to med, som er blevet konstateret, sådan er det.
Jeg tror, at hvis hr. Kim Behnke var skatteminister, ville han være i nøjagtig den samme situation.
Man kan ikke fuldstændig undgå sådan noget.
Regeringen er selvfølgelig interesseret i at få nogle rimelige afgifter også på dette område, men der er ikke udsigt til, at der i øjeblikket er et tilstrækkeligt grundlag for en forhøjelse.
Det er jo et internationalt samarbejde.
Poul Nødgaard (DF), 1997-11-28:
Den tilstundende weekend siger mig et eller andet om, at det skal gå stærkt i dag.
Det skal det også.
Dansk Folkeparti kan også tilslutte sig det foreliggende lovforslag.
Jette Gottlieb (EL), 1997-11-28:
Da vores ordfører på området stadig ikke kan være til stede, kan jeg fortælle, at vi er positive over for ændringen, som udvider aftalen om opkrævning af vejafgift.
Vi vil dog under udvalgsarbejdet arbejde på at finde ud af, om der er nogle muligheder for at sætte vejafgiften i vejret, hvis der altså bliver et udvalgsarbejde.
Kim Behnke (FP), 1997-11-28:
Det er dagen for de hurtige ekspeditioner.
Også dette forslag kan vi i Fremskridtspartiet støtte.
Der kommer sikkert flere forslag, efterhånden som det går op for administrationen, at Sverige er blevet medlem af EU.
Det er efterhånden ved at være nogle år siden.
Jeg synes dog, der er grund til at påpege, at nok er ærlighed selvfølgelig en dyd - man plejer at sige en borgmesterdyd, i dette tilfælde en ministerdyd - men det er ikke pænt, at Folketinget får vedtaget lovforslag, hvor man efterfølgende opdager, at der er trykfejl, som man så skal komme med lovændringer for at få rettet op.
Vi kender eksempler på, at der har været massevis af ændringsforslag for at få rettet op på fejl, og man har både ved anden og tredje behandling mulighed for at få dem fjernet, så man ikke skal komme til Folketinget, blot fordi der har indsneget sig tre trykfejl i en lovtekst. Men princippet i forslaget om, svenskerne skal være omfattet af disse vejbenyttelsesafgifter, er en absolut fornuftig ordning, som betyder, at når man har betalt vejbenyttelsesafgift i ét land, har man også mulighed for at køre i de andre lande, som er omfattet af aftalen.
Jeg kan så kun håbe på, at ministeren en dag vil få held til at få disse regler til at gælde for hele EU, således at der kan blive fuldstændig fri bevægelse rundt omkring, så det ikke kun er Tyskland, Beneluxlandene, Sverige og Danmark, der er omfattet af det.
Elisabeth Arnold (RV), 1997-11-28:
Dette forslag er en konsekvens af Sveriges indtræden i EU.
Sverige skal ind under samme regler for vejbenyttelsesafgift, som også Danmark har været under i nogle år. Det Radikale Venstre støtter lovforslaget.
Ole Sohn (SF), 1997-11-28:
Jeg skal også på SF's vegne tilkendegive, at vi kan støtte lovforslaget, men samtidig vil jeg godt benytte lejligheden til at spørge skatteministeren, om han kan svare på, hvordan udsigterne er til at få forhøjet benyttelsesafgiften betragteligt, så lastbiltransporten kommer til at betale for den miljøbelastning, som den reelt udgør.
Brian Mikkelsen (KF), 1997-11-28:
Da det er en ren teknikalitet som følge af Sveriges indtræden i EU, skal jeg blot meddele, at Det Konservative Folkeparti som en selvfølgelighed også kan støtte forslaget.
Erling Oxdam (V), 1997-11-28:
Fru Anna-Marie Hansen har redegjort for lovforslagets indhold, som jeg derfor ikke skal gentage.
Jeg synes, det er en god idé, at man også nu giver skattefrihed for den form for hædersgaver, der er nævnt i lovforslaget.
Det kræves, at det er gaver fra mellemstatslige organisationer og institutioner, hvori Danmark deltager eller er medlem, og at de udelukkende har karakter af en anerkendelse af modtagerens fortjenester.
Det er næsten alt, alt for ærgerligt, hvis man fra udlandet får en hædersbevisning, som man ikke engang har søgt om, og så skal aflevere måske 50-60 pct. af belønningen i skat.
Derfor må vi sige, at vi siger ja til dette lovforslag.
Der er en lille krølle.
I § 2 står der, at loven har tilbagevirkende kraft, og det er sjældent, at man giver skattelove det.
Det er endda en grundsætning, at skattelove ikke skal have tilbagevirkende kraft, men der gøres altså en undtagelse, når det er begunstigende, og jeg kan absolut gå med til, at det har virkning for gaver eller belønninger, der kom til udbetaling allerede i 1996.
Torben Rechendorff (KF), 1997-11-28:
Jeg tror, det forbigik fru Margrethe Aukens opmærksomhed, at just da vi begyndte at diskutere dette lovforslag, gik skatteministeren ud af salen. Ellers har jeg bare omkring det meget småtte lyst til at sige, at jeg sagde, det kunne være tallet skulle være 73 eller 233.
Det, jeg anbefalede, var, at vi startede lidt småt og aflæste behovet.
Men fru Margrethe Auken kan måske forklare, hvorfor det lige præcis er 133.