Rikke Hvilshøj (V), 2006-01-20:
Til forarbejderne til det her lovforslag ovre i ministeriet kaldte vi det for nemheds skyld samlelovforslaget.
Der er også nogle, der har påpeget, og mange, der har været inde på, at det indeholder mange forskellige ting, men jeg kunne næsten have lyst til at sige, at det her samlelovforslag, når vi taler udlændingepolitik, åbenbart er noget, der kan samle Folketinget.
Indtil videre har jeg kun noteret mig et skarpt nej fra Enhedslistens ordfører, ellers er det et forslag, som – og det er jeg meget tilfreds med – kan samle Folketinget, så jeg vil gerne kvittere for, at lovforslaget er blevet modtaget positivt.
Der er en række ordførere, som venligt har været igennem de mange punkter.
Dem vil jeg ikke til at ridse op, de er blevet behandlet.
Jeg vil selv fremhæve to ting.
Den ene er, som alle har været inde på, fremrykningen af muligheden for at søge om humanitær opholdstilladelse.
Det primære formål med den bestemmelse er at hindre, at de, der har et grundlag for at få en humanitær opholdstilladelse, ikke er unødig længe i et asylcenter.
De, for hvem der virkelig er grundlag for at få en humanitær opholdstilladelse, og det er altså nogle, der er meget fysisk eller psykisk syge, skal gerne hurtigst muligt ud og få behandling og få den støtte, som de kan få ude i en kommune.
Det ændrer ikke på, at deres asylsag fortsat kan behandles, og fremrykning ændrer heller ikke på, at man til hver en tid kan aflevere ansøgning om humanitær opholdstilladelse.
Så man afskriver sig altså ikke muligheden, fordi man ikke afleverer det inden for de første 15 dage.
Men jeg vil også sige, at det ikke er det, der kan give grundlag for en humanitær opholdstilladelse.
Det er altså ikke noget, der skaber nogen tvivl hos den enkelte om: Er jeg syg, eller er jeg ikke syg?
Det kræver, at man er meget alvorligt syg, og derfor tror jeg, at det i alle tilfælde vil være rimelig klart, om der er grundlag for at søge om en humanitær opholdstilladelse.
Den anden ting er de aktiviteter og den undervisning, som vi tilbyder asylansøgerne, så længe de er i centrene, hvor vi foreslår, at der sker en ændring, bl.a. på baggrund af den realitet, at 90 pct. i dag får afslag på asyl.
Derfor er det jo vigtigt også at forholde sig til at sikre, at asylansøgerne får et realistisk billede af deres fremtid, at deres fremtid altså ikke nødvendigvis ender med at være i Danmark, men med stor sandsynlighed kan ende med at være i deres hjemland.
Så synes jeg jo, det er fornuftigt, at vi ser på: Hvordan kan vi hjælpe dem til at få et bedre udgangspunkt til at starte tilværelsen igen i hjemlandet og indrette aktiviteterne og undervisningen efter det?
Så har der været nogen diskussion af genopdragelsesrejser, og jeg er sådan set meget tryg ved, at det eneste, hr. Morten Østergaard har kunnet svinge sig op til af kritik, har handlet om proces og en tidslinje i forbindelse med tiltag imod genopdragelsesrejser.
Jeg kan berolige hr. Morten Østergaard med at sige, at yderligere tiltag på det her område er lige på trapperne.
Når det her element er med, er det, fordi det her lovforslag i øvrigt skulle fremsættes, og så syntes vi, det var smartest at få det med.
Men vi har ikke ligget på den lade side i øvrigt, og jeg er jo helt enig i, at det her ikke vil forhindre genopdragelsesrejser.
Jeg er helt enig med SF’s ordfører, hr. Steen Gade, i, at det er et vigtigt redskab at have.
Jeg ved godt, hvordan Folketinget vil reagere, så snart der er en enkelt sag i pressen, hvor man siger: Hvorfor vidste vi ikke det her?
Derfor er det redskab nødvendigt i udlændingelovgivningen, men der er også behov for andre initiativer, også ude i kommunerne, i forsøget på at forebygge det her.
der har påpeget, at det jo er vigtigt, at der er forskel på rejser til udlandet – det er der flere ordførere, der har været inde på – og det er jeg helt enig i.
Hvis man læser bl.a. afsnit 3.2 i bemærkningerne til lovforslaget, står det jo netop også udtrykkeligt beskrevet, at der er forskel.
For der er udenlandsrejser, som har det formål, at de bedre kan lære deres egen kultur at kende og besøge familie og få en større fortrolighed, og det kan have en positiv værdi.
Det vil vi overhovedet ikke negligere.
Men vi ved desværre også, at der er nogle rejser, hvor børn bliver sendt tilbage med eller uden forældre, som er til stor skade for børnenes integration i det danske samfund.
Hensigten er, at forældrene vil have børnene tilbage i Danmark, og at det er Danmark, de skal vokse op og leve i, men der er nogle forældre, der sender dem tilbage, fordi de nu synes, at børnene er ved at blive for danske og for integrerede i det danske samfund.
Det kan vi ikke acceptere, og slet ikke nogen af de måder, som vi desværre ved det en gang imellem sker på.
Men i lovforslaget og i bemærkningerne bliver der udtrykkeligt gjort opmærksom på, og vi ved, at der er forskel.
Der kan være udlandsrejser, som kan have en gavnlig effekt, og vi skal selvfølgelig skelne imellem rejserne.
Lige nogle få bemærkninger til nogle af ordførerne: Helt overordnet synes jeg egentlig, det er lidt beskæmmende, at vi har danske politikere her i Folketinget og andre steder, som gør en dyd ud af at fortælle, hvor forfærdeligt et samfund Danmark er.
Danmark er åbenbart Helvede, når det gælder integration.
Det er ikke det, jeg oplever, når jeg bliver mødt med interesse af det internationale samfund, af mine europæiske kolleger.
Der er en meget stor, positiv nysgerrighed med hensyn til, hvad det er, Danmark har gang i, og om de kan lære noget af det.
Jeg vil sige til hr. Morten Østergaard, som meget gerne vil skabe et indtryk af, at det eneste land, som ikke er med i det internationale retssamfund, er Danmark: Altså, det er jo så langt ude, at det er meget svært at tage seriøst.
Danmark er en del af det internationale retssamfund, men jeg kan kun beklage, at vi har politikere, der forsøger at danne et andet billede af Danmark, som slet ikke har noget med virkeligheden at gøre.
Genopdragelsesrejser har jeg været inde på.
Det var et svar til hr. John Dyrby, men ellers kan vi sagtens arbejde videre med det, hvis der er bekymringer i forbindelse med det, under udvalgsarbejdet.
Jeg er helt enig med hr. John Dyrby i, at hjemsendelsen kan blive bedre.
Vi kan skabe et bedre grundlag for den aktivitet og uddannelse, som vi giver asylansøgerne, men jeg vil også fastholde, at der skal være forskel på de tilbud, vi giver til de asylansøgere, som medvirker til hjemrejsen, og dem, der ikke vil.
Det er vi nødt til at fastholde, og det synes jeg er rimeligt.
Jeg er helt bekendt med Røde Kors’ høringssvar, men her vil jeg altså fastholde, at der altså også skal være en gulerod, og at man altså også skal gøre en aktiv indsats selv og ikke bare sætte sig på stolen og sige: I øvrigt vil jeg ikke gøre noget som helst, og jeg vil faktisk ikke acceptere, at jeg har fået afslag på asyl.
Så den forskel vil jeg fastholde.
Til hr. Jesper Langballe vedrørende UVP, hele portalen og oplysningerne, vil jeg sige: Det, som hr. Jesper Langballe rejste, er noget, som vi fortsat arbejder med.
Jeg er helt enig i, at det er problematisk.
Du kan have et skattekort i Danmark, hvor du ikke umiddelbart kan se, at det ikke kan bruges.
Du kan have et sygesikringskort, uden at man kan se nogen steder, at det ikke kan bruges, og du kan have de her skattekort og andre ting og faktisk ikke have lovligt ophold i Danmark.
Det skal vi have sørget for at systemerne bedre kan fange op.
Der arbejdes i anden sammenhæng på at få samlet op på det, men jeg deler helt synspunktet om, at der er behov for at tage fat på det her.
Endelig en bemærkning til hr. Steen Gade om kritikken af persondataloven osv.: Jeg vil meget gerne, og det tror jeg er mere passende i udvalgsarbejdet, at vi får behandlet det og skabt den tryghed, for selvfølgelig skal de generelle og principielle regler, vi har om persondata, være overholdt.
Vi har været i kontakt med de relevante myndigheder, Datatilsynet osv., for at sikre, at det her er i orden, og det er også noget, vi arbejder videre med.
I lovforslaget lægges der også op til, at når det skal udmøntes, så skal det gøres i et tæt samarbejde med de relevante myndigheder på det her felt.
Men det synes jeg vi skal tage under udvalgsarbejdet.
Jeg vil gerne også her berolige hr. Steen Gade, hvis der skulle være en sten i vejen for at støtte lovforslaget i øvrigt.
Jeg tror sagtens, vi kan mødes og få den ryddet af vejen.
Det skulle være mine bemærkninger.