Birthe Rønn Hornbech (V), 1999-01-28:
Forslagsstillerne skal have tak for, at vi også her i Folketinget i året for grundlovens 150-års-jubilæum får lejlighed til at drøfte partiernes holdning til en ny grundlov.
Vi er i Venstre med vore historiske rødder, der kan føres tilbage til folkestyrets undfangelse og fødsel, selvsagt levende optaget af folkestyrets vilkår i dag og i fremtiden.
Folkestyret skal der, som statsministeren så udmærket udtrykte det, kæmpes for hver dag.
Og ingen steder er folkets indflydelse så tydeligt nedfældet som i grundlovens bestemmelse om proceduren for en ny grundlov.
Ikke blot skal to folketing vedtage grundlovsteksten, men der kræves et mellemliggende folketingsvalg, hvor grundloven er valgtemaet, og hvor Folketinget altså sammensættes efter vælgernes holdning til grundloven.
Endelig skal en grundlovsændring til folkeafstemning og vedtages med en stor andel jastemmer efter en konstruktion, hvor sofavælgerne nærmest tæller som nejstemmer.
Der er naturligvis en god grund til, at grundlovsproceduren er så omstændelig.
Dels skal en ny grundlov være udsprunget af folkets krav og ikke blot af markeringsiver her i Folketinget, dels skal en grundlov, netop som navnet siger, alene beskæftige sig med de grundlæggende principper for et folkestyre. Vi mener ikke i Venstre at have observeret et folkeligt krav om en ny grundlov, og vi ser ikke i øjeblikket et påtrængende behov for ændringer.
Tidligere debatter her i Tinget har da også vist, at der ikke er rejst en eneste sag, der kan bære en grundlovsændring igennem med et bredt flertal.
Ikke desto mindre finder vi i Venstre, at det er vigtigt, at grundlovsjubilæet benyttes til at besinde os på folkestyrets vilkår, og vi vil i Venstre aktivt medvirke til den folkelige debat, og at den holdes i kog.
Der er mange emner i det forslag, SF har fremsat, som vi meget gerne vil drøfte, også i den folkelige debat og også på højskoler, som hr. Aage Frandsen og jeg har gjort det før.
Venstres dagsorden for et folkestyre tager udgangspunkt i et grundlæggende frihedssyn, der ikke mindst giver sig til kende i vores fundamentale syn på forholdet mellem stat og individ.
Vi ønsker i Venstre en forstærket beskyttelse af det enkelte menneskes frihedsrettigheder og en tilsvarende begrænsning af det offentliges indblanding i den enkeltes liv.
Der, hvor der nødvendigvis må lovgives, skal den enkeltes retssikkerhed stærkt forbedres.
Jeg skal i dag særlig henvise til fem områder, hvor der efter Venstres opfattelse er brug for en særlig opstramning af frihedsrettighederne den dag, vi måtte blive enige om at fremsætte et grundlovsforslag.
Og disse frihedsrettigheder er også - for at bruge statsministerens udtryk - beskyttelsesrettigheder.
For det første ejendomsretten.
Grundlovens bestemmelser er efter Venstres opfattelse aldeles udhulede.
Vi ønsker at sikre den private ejendomsret og forbedre mulighederne for fuld erstatning, hvor ekspropriation må finde sted.
Vi vender os imod den udhuling, der er sket af ejendomsretten ved, at der gennem lovgivning fastsættes flere og flere erstatningsfri reguleringer med den virkning, at ejendomsbesidderens rådighedsret uden kompensation indskrænkes den ene gang efter den anden. For det andet: Husfredens ukrænkelighed er gennemhullet til det ukendelige.
Der er brug for en langt bedre beskyttelse.
Grundloven bestemmer jo i dag, at boligen er ukrænkelig, og at husundersøgelse, beslaglæggelse og undersøgelse af breve og andre papirer samt brud på telegraf- og telefonhemmeligheden ikke må finde sted undtagen efter retskendelse, eller hvor loven hjemler en særegen undtagelse. Denne særegne undtagelse er blevet til langt mere end 100 beføjelser for alle mulige myndigheder.
De vader rundt i folks boliger og foretager alle mulige undersøgelser og efterforskning.
Mens vi venter på en ny grundlov, der prioriterer den personlige frihed højere, har vi i Venstre foreslået, at der nedsættes en retssikkerhedskommission, der kan komme med udkast til regler, der sikrer borgerne mod helt vilkårlig kontrol, overvågning, registrering, mistanke og efterforskning. For det fjerde: Foreningsfriheden er helt grundlæggende i et demokrati.
Men denne foreningsfrihed må også omfatte borgernes frihed til selv at bestemme, hvilke foreninger man vil være medlem af, og retten til at bestemme, om man overhovedet vil være medlem, f.eks. af en fagforening.
Det er utåleligt, at foreningsfriheden i virkeligheden er blevet til foreningstvang, og at det er nødvendigt med en ny grundlov til beskyttelse af det enkelte menneske mod denne foreningstvang.
Det er ufatteligt, at de, der ustandselig påberåber sig menneskerettigheder, på samme tid fastholder fagforeningstvangen gennem eksklusivaftaler, hvor lønmodtagere og arbejdsgivere er tvunget ind i bestemte faglige foreninger for at kunne få arbejde eller få lov til at drive erhverv.
Ytringsfriheden har været grundlovsfæstet hele tiden siden 1849, men ytringsmåderne er blevet mere mangfoldige, og det er naturligt, at der ved en grundlovsændring tages højde for de mange nye kommunikationsmåder.
Men ytringsfriheden har jo to sider, og begge sider bør være grundlovssikrede.
Ytringsfriheden er naturligvis retten til at ytre sig i skrift og tale og gennem allehånde moderne kommunikationsmidler; men i ytringsfriheden ligger jo også informationsfriheden, altså befolkningens ret til at modtage informationer.
til at modtage oplysninger om alle emner af offentlig interesse og til at kritisere både politikere og samfundsmæssige institutioner uden statsmagtens indblanding.
Men det er jo ikke nok at have disse rettigheder.
Det er jo ikke nok at have ret, hvis man ikke kan få sin ret.
Derfor bør det også drøftes, om der mere præcist i vor forfatning skal fastslås en lettere adgang for borgerne til at få ret over for det offentlige.
Og det bør drøftes, om det direkte skal fremgå af grundloven, at enhver borger til enhver tid kan indbringe et grundlovsspørgsmål for Højesteret.
Ved en kommende grundlovsændring ville det tillige være naturligt, at vi drøfter, om nogle af retsgrundsætningerne som f.eks. lighed for loven og kravet om klarhed og forudsigelighed i lovgivningen skal nedfældes i grundloven, for det jo har vist sig, at Folketinget ikke altid lever op til disse selvfølgelige krav, som allerede Jyske Lov fra 1241 stiller til gode love.
Disse emner og mange andre ønsker vi at diskutere i den kommende tid; men vi finder ikke, at tiden er inde til nedsættelse af en grundlovskommission.
Men vi vil i Venstre gerne bidrage til, at Folketinget får et beslutningsgrundlag, der bliver bedre, for afgørelse om, hvorvidt der skal fremsættes forslag til ny grundlov.
Jeg skal derfor i dag på Venstres vegne gentage det forslag, som Venstres formand, hr. Anders Fogh Rasmussen, fremsatte ved årsskiftet som en opfordring til statsministeren.
Når et sådant ekspertudvalg så havde afgivet sine udtalelser - og jeg vil godt understrege, at vi forestiller os ikke, at sådan et ekspertudvalg skal komme med udkast til en ny grundlov, netop ikke, men de skal komme med forskellige juridiske betragtninger, som vi så kan forholde os til - så kunne vi som partier, som Folketing vurdere, om der er behov
for at nedsætte en kommission til at forberede en ny grundlov
Naturligvis bør et sådant udvalg nedsættes af Folketinget og med reference til Folketingets Udvalg for Forretningsordenen.
Derfor opfordrer vi formanden for det største parti i Folketinget, statsministeren, til at undersøge, om der måtte være flertal for Venstres forslag om at nedsætte et ekspertudvalg, der i bekræftende fald kan nedsættes af Udvalget for Forretningsordenen.
Og jeg skal gentage, hvad jeg sagde i min korte bemærkning, at jeg ser ikke nogen modsigelse eller nogen modsætning mellem Venstres forslag og statsministerens forslag om en høring, som vi også godt vil være med til.