runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Keld Albrechtsen (EL), 2004-10-19:
Nu tror jeg, statsministeren henviser til, at jeg i går stillede seks skriftlige spørgsmål til statsministeren om sagen.
Jeg vil så bare i den forbindelse spørge, om man nu kan få et tilsagn fra statsministeren om, at vi vil få bedre svar på de seks spørgsmål end det svar, som hr. Søren Søndergaard fik i marts.
Det håber jeg sandelig vi kan få.
Og så håber jeg også, at det dér vil kunne fremgå, om virksomheden rent faktisk har begået en ulovlighed, og hvem der har haft kendskab til det.
For hvis det er rigtigt, hvad der står i CIA-rapporten, så kan det, selv om det fandt sted, før sanktionerne trådte i kraft – og det er der jo noget der tyder på – jo alligevel godt vise sig at være ulovligt i henhold til den danske våbenlov og reglerne om våbeneksport.
Og derfor synes jeg, det er en meget alvorlig mistanke, der hviler på firmaet og også på de danske myndigheder, såfremt der har været nogen som helst kendskab til det her.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-10-19:
Hr. Keld Albrechtsen ser mange spøgelser og ganske mange af dem også ved højlys dag.
Jeg er ikke sikker på, at jeg er i stand til at mane dem alle sammen i jorden.
Men jeg gør mit bedste for at give saglige, redelige og korrekte svar på alt, hvad hr. Keld Albrechtsen spørger om, og det vil jeg også gøre i fremtiden.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-10-19:
Statsministerens oplysning om, at han nu, forstod jeg, vil gå over til at afgive saglige svar også her i spørgetimen, siger jeg tak for.
Men så vil jeg godt bede om, at statsministeren også redegør for, hvorfor statsministeren ingenting foretog sig, da oplysningerne kom frem i Information.
Det var den 13. januar 2004, at det blev oplyst i forbindelse med en artikel om forskellige ting, som danske firmaer havde solgt til Irak, også nogle granatanlæg og forskellige andre ting.
Det virker besynderligt, og derfor håber jeg, at det spørgsmål om, hvem der vidste hvad, også kommer til at indgå i statsministerens redegørelse.
Line Barfod (EL), 2004-10-19:
I Enhedslisten glæder vi os over regeringens og folketingsflertallets store interesse for enlige forsørgere og ønsket om at give dem værdige vilkår.
Vi glæder os til, at det udvides til også at omfatte andre end folk fra kongehuset, når de bliver skilt.
Vi ser frem til, at andre så også skal sikres gode vilkår, bolig osv., og vi håber, at vi vil få at se nogle forslag fra regeringen, så det bliver gennemført.
Men selv om vi fra Enhedslistens side generelt er meget positive over for at hjælpe enlige forsørgere, så synes vi også, at der selv i et velfærdssamfund må være grænser for, hvor høje beløb man skal have som enlig forsørger, og vi synes nok, at man med de vilkår, man stiller op her, går lidt vel langt, også i forhold til, at der friholdes for at betale moms.
Som SF's ordfører var inde på, mener vi, at man, så længe et flertal fastholder at have et kongehus, burde modernisere så meget, at de bør betale moms.
Der skal være indsigt i de virksomheder på samme måde som i andre virksomheder osv.
Vi mener, det er på tide, at man får afskaffet momsfritagelsen.
Dertil kommer, at så længe et flertal holder fast i, at vi skal have den meget forældede ting med et kongehus, hvor folk bliver født til en bestemt stilling, så mener vi trods alt, at man må indføre ligestilling i kongehuset.
Når nu man har lejligheden her, hvor man siger, at den ene prinsesse skal have sine egne penge, så burde man tage skridtet fuldt ud og sige, at så skal kronprinsessen og prins Henrik også have deres egne penge i stedet for at være afhængige af deres ægtefælle.
Vi synes ikke, det hører hjemme i samfundet i dag, at man er afhængig af sin ægtefælles indkomst.
Vi mener, at man skal have ret til at have sine egne penge og sin egen indkomst, når nogle mener, at man yder et stykke arbejde.
Så selv om vi samlet set synes, at det er godt at hjælpe enlige forsørgere, så mener vi altså, at man her er lidt for flot.
Især når der holdes fast i, at man er momsfritaget, når man er medlem af kongehuset.
Så vi kan ikke støtte forslaget.
Per Dalgaard (DF), 2004-10-19:
Jeg vil ikke sige, det er et problem, men vi har jo en meget liberal holdning til f.eks. at være medlem af organisationer.
Det er helt sikkert hr. Per Kaalund bekendt, at Dansk Folkeparti ønsker en organisation som Hizb-ut-Tahrir forbudt, men at det ikke har kunnet lade sig gøre.
I Tyskland er den pågældende forening forbudt, og man kan godt forestille sig, at en dansk debattør, som udtaler sig i et andet EU-land, bliver betragtet som kriminel dernede og kan få en retssag på halsen, selv om han ikke er kriminel i Danmark.
Det er helt klart et problem, men jeg synes, det er nogle af de ting, vi bliver nødt til at drøfte i udvalgsarbejdet og få belyst lidt bedre.
Line Barfod (EL), 2004-10-19:
Det glæder mig at høre, at hr. Helge Adam Møller ikke går ind for en total harmonisering på strafferettens område, og derfor vil jeg også gerne høre, om hr. Helge Adam Møller vil være interesseret i at medvirke til, at vi tager en grundigere drøftelse i Folketinget af, hvor langt det danske Folketing egentlig ønsker, vi skal gå med en harmonisering på strafferettens område, og hvor meget dansk suverænitet vi ønsker at afgive på strafferettens område.
Så sagde hr. Helge Adam Møller her til slut, at der ikke er stor forskel på danske regler og tyske eller franske regler; men jeg spørger bare, for jeg ved det nemlig ikke: Ved hr. Helge Adam Møller, hvor stor forskel der er på f.eks. danske, tyske og litauiske regler eller reglerne i Polen eller nogle af de andre nye lande, der er kommet med, eller græske eller portugisiske regler for den sags skyld?
Det, der er tale om her, er jo ikke, at vi tilpasser reglerne til hinanden, men at det fastlægges, at de regler, der er gældende i ét land, nu pludselig også kan føre til en effektuering i et andet land.
Vi kan ikke selv bestemme, hvad der skal være gældende i vores land, men nogle i et andet land kan fastsætte nogle regler, der pludselig også har virkning hos os.
Helge Adam Møller (KF), 2004-10-19:
Det var to spørgsmål.
Til det første kan jeg sige ja; det var spørgsmålet om, hvorvidt jeg synes, det er en god idé at tage en debat om, hvor langt vi skal gå.
Jeg kan godt lægge mig fast på, hvad jeg synes er rigtigt i 2004 eller i 2005, hvis vi først får debatten, men det kan meget vel ske, at jeg i 2025, hvis jeg stadig væk er medlem af Folketinget, så vil sige, at vi godt kan gå længere, fordi samarbejdet og tillidsforholdene mellem de forskellige lande er blevet meget tættere.
Sådan er det jo gået i hvert fald i mine 61 års levetid: Vi arbejder tættere og tættere sammen.
Derfor kan det, der er forkert i dag, godt være rigtigt om 10 eller 15 år
Det var det ene.
Med hensyn til det andet gælder det jo for alle EU-landene på det her område, og det fremgår jo også af lovforslaget, at de grundlæggende konventioner, bl.a. den europæiske menneskerettighedskonvention osv., har alle landene jo tilsluttet sig klart og tydeligt, og det er jo de basislovgivninger, vi går ud fra.
Det skal godkendes ved en domstol i det pågældende land, og der er anført en positivliste, så det er ikke for alle mulige sager, hvor man kan konfiskere eller indkræve bøder; det kræver, at det er særlige typer.
Alt i alt synes jeg, at det her lovforslag er fornuftigt.
Hvis det under udvalgsbehandlingen kommer frem, at der er et enkelt område, hvor man har overset noget eller kan gøre det bedre, så lad os tage den debat.
Line Barfod (EL), 2004-10-19:
Selvfølgelig kan man ikke sige, at der ikke om 20-30 år kan være nogle ting, man vil ændre, det er jo ikke det, det går ud på, men det er at diskutere: Hvad er det for nogle mål, vi sætter op her og nu, og hvordan ønsker vi at arbejde hen imod de mål?
Hvad er det, der gør, at det lige her og nu skal gå så stærkt, at man gennemfører regler, hvor politi, anklagemyndighed, domstole osv. siger, at det er der ikke behov for, men hvor der er et ønske om harmonisering oppefra i EU-systemet?
Det andet er så spørgsmålet, hvor hr. Helge Adam Møller siger: Jamen så længe alle landene er forpligtet på den europæiske menneskerettighedskonvention, så gør det ikke noget, at vi ikke kender reglerne.
Sådan hørte jeg lidt hr. Helge Adam Møller.
Men når vi snakker EU-reglerne her på strafferettens område, så går vi altså ind og åbner for, at det er de regler, der bliver fastsat af parlamenterne i Litauen, Grækenland, Polen og alle mulige andre EU-lande, der pludselig også får virkning i Danmark – uden at vi undersøger, hvordan de regler er.
Giver det slet ikke hr. Helge Adam Møller nogen anledning til overvejelser?
Helge Adam Møller (KF), 2004-10-19:
Det giver mig ikke anledning til yderligere overvejelser end de mange og detaljerede overvejelser, der er nævnt i lovforslagets bemærkninger, hvor man har diskuteret det her.
Men grundlæggende er jeg positiv over for det her.
Lad mig nævne et eksempel igen.
Jeg tror, de fleste kan huske sagen fra Århus for 3-4 år siden, hvor der var en motorcykelbetjent, der blev skudt af nogle franske bankrøvere.
De flygtede til Frankrig.
I løbet af 3-4 måneder fik man opklaret sagen, og det franske politi fangede bankrøveren.
Og hvad gjorde man så?
Ja, fordi vi ikke havde denne her lovgivning, så skulle retssagen føres nede i Paris, selv om mordet var sket i Århus, og det vil sige, at alle de danske politifolk, alle de danske vidner og enken til den myrdede politibetjent skulle man fragte ned til Frankrig, og de skulle sidde i en fransk retssal og høre det hele på fransk.
Det var bare for at nævne et eksempel.
Her synes jeg, vi er kommet et langt stykke videre, end hvor vi var for 3-4 år siden, for jeg synes, det var grotesk, at en handling begået i Århus skulle behandles ved en ret i Paris.
Per Dalgaard (DF), 2004-10-19:
Jeg hørte hr. Helge Adam Møller nævne noget om 1.800 daglige sider.
Nu håber jeg ikke, han tæller Landbrugsmagasinets årsrapporter med.
Men når de bliver trukket fra, er det så ikke korrekt, at det så rent faktisk – det er der nogle der påstår – er op imod 80 pct. af den lovgivning, vi laver her, der egentlig er initieret fra EU?
Helge Adam Møller (KF), 2004-10-19:
Nej, det mener jeg i hvert fald ikke er rigtigt – at 80 pct. af lovgivningen skulle være initieret fra EU.
Det kan være, det er 18 pct., det er i hvert fald ikke 80 pct.; det er langt under halvdelen.
Per Dalgaard (DF), 2004-10-19:
Det er muligt, det så er under halvdelen, men alligevel, i mængden af de sider, der dagligt kommer på vores bord, er der jo rent faktisk ret mange sider, som egentlig er initieret af EU-lovgivning.
Hr. Helge Adam Møller nævner 1.800 sider og siger derefter, at vi sagtens selv kan producere papirer, ja, det er da muligt, de er trykt herhjemme, men det er igen noget, der rent faktisk er initieret af EU.
Men o.k., det kan vi få en snak om en anden gang.
Helge Adam Møller (KF), 2004-10-19:
Ja, det kan vi.
Nu hører jeg jo til dem, der ikke synes, der er noget galt i at have et samarbejde med andre lande, hvad enten det er i EU eller det nordiske samarbejde eller vores forsvarssamarbejde i NATO.
Jeg synes, det er godt og rigtigt, at vi på en række områder i stedet for, at vi laver vores små love, kan lave fælles miljølove og lave fælles love som den næste.
Hvordan kan vi sikre os, at det europæiske politisamarbejde fungerer, således at det er lettere at fange rockere og lettere at fange narkobagmænd?
Hvis vi i hvert land vil sidde og lave vores egen lille lovgivning, så ville halvdelen af dem slippe fri.
Nu kan vi lave en fælles indsats, således at vi kan fange måske 90 pct. af dem.
Det synes jeg faktisk er flot og godt.
Aage Frandsen (SF), 2004-10-19:
Da SF's ordfører, fru Anne Baastrup, ikke kan være til stede, skal jeg udtrykke de synspunkter, som hun ville have givet udtryk for på SF's vegne.
Det lovforslag, vi behandler, er jo en bunden opgave for Justitsministeriet og handler om gennemførelse af tre rammeafgørelser om gensidig anerkendelse af strafferetlige afgørelser.
På trods af at vi anerkender justitsministerens forsøg på at dæmpe konsekvenserne af gennemførelsen af rammeafgørelserne, agter vi alligevel fra SF's side at stemme imod det pågældende lovforslag.
Der er selvfølgelig forskel i alvoren af de enkelte kapitler i lovforslaget.
For SF at se
er muligheden for at foretage beslaglæggelse på baggrund af efter vores opfattelse spinkle krav, som opregnet i kapitel 2, en af de værste ting.
Kravet om dobbelt strafbarhed er, som vi har oplevet ved tidligere rammeafgørelser, ikke fuldt opfyldt.
Dertil kommer efter SF's opfattelse også, at positivlisten er al for omfattende.
Beslaglæggelse kan være et alvorligt indgreb og stiller derfor krav om en vis mulighed for at kunne argumentere over for de beslaglæggende myndigheder.
Beslaglæggelse og anmodning herom er ikke sjældent helt ødelæggende for en virksomhed, f.eks. hvis man på grund af uunderbyggede anklager om ulovlig handel med f.eks. kulturgoder kan risikere, at man mister hele sit edb-system og det først vender tilbage på det tidspunkt, hvor beslaglæggelsen erklæres for ophævet.
Det kan jo rent faktisk smadre en virksomhed.
Efter vores opfattelse – og nu taler jeg uden for det, fru Anne Baastrup har skrevet, men jeg ved, at hun er enig i det – gælder retssikkerhed for alle.
Derfor bør det ikke være overraskende, når det er partier på venstrefløjen, der taler om, at retssikkerheden også gælder for virksomheder.
Selvfølgelig gælder den også for virksomheder, den gælder for alle, og i det her tilfælde kan det være et problem i forhold til nogle virksomheder.
Hvis det viser sig, at kravet er forkert, kan bøden jo kræves tilbagebetalt.
Indvendingen er dog fortsat, at kravet om dobbelt strafbarhed ikke tilgodeses, samtidig med at der fortsat kan være problemer med, hvorvidt selve afgørelsen af, at man står til bødestraf, er korrekt, samt om der er reel retssikkerhed i form af ankeadgang.
Derfor er vores samlede betragtning om det her, at vi ikke kan støtte lovforslaget.
Line Barfod (EL), 2004-10-19:
Fru Elisabeth Arnold ved godt, at da de her rammeafgørelser blev behandlet i Europaudvalget og i Retsudvalget og nogle af dem i Folketingssalen, vidste vi, at der kom en række nye EUlande, så vi har godt vidst, at det ville blive mere end 15.
Men selv om det så kun var 15, vil jeg gerne høre, om Det Radikale Venstre slet ikke synes, det er vigtigt at sætte sig ind i, hvordan reglerne er i de lande, som kommer til at kunne træffe afgørelser, som direkte skal udføres i Danmark.
Hvis vi giver politiet mulighed for at lave nye tvangsindgreb i Danmark, så bruger vi lang tid på at undersøge og debattere: Hvor går grænserne for, hvad politiet må?
Nu giver vi myndighederne i andre EU-lande ret til at foretage indgreb, som i nogle tilfælde ikke kan foretages af dansk politi.
Mener Det Radikale Venstre så ikke, det er vigtigt, at vi først kender de regler, der er gældende i de lande, som får ret til at udføre deres indgreb i Danmark?
Elisabeth Arnold (RV), 2004-10-19:
Jeg mener faktisk, jeg sagde i min ordførertale, at vi gik til udvalgsarbejdet med arbejdslyst, og at vi også gerne vil gå grundigt til værks i udvalgsarbejdet.
Under alle omstændigheder er det jo en aftale, som er indgået mellem statsledere og regeringsschefer i samtlige EU-medlemslande, og de skal hver for sig gennemføre reglerne efter de love og regler, der gælder i deres egen forfatningsmæssige sammenhæng, og det betyder jo, at hvis det er en blandet anklagemyndighed, politimyndighed, som er i de lande, og som adskiller sig fra den danske, så skal det da naturligvis være dem, der bruges.
F.eks. skal det franske retsvæsen ikke lave om på deres retssystem, fordi vi synes, det er anderledes end det danske.
Per Kaalund (S), 2004-10-19:
Jeg går ud fra, at fru Elisabeth Arnold – og det er lidt i fortsættelse af fru Line Barfods spørgsmål – kan bekræfte, at for at være medlem af EU skal man som medlemsstat opfylde en lang række retsgarantier, og for at leve op til det lovforslag her om at fuldbyrde straf, f.eks. en bøde, eller inddrive noget bevismateriale, så forudsætter det jo ikke, at vi kender et andet lands retssystem helt i detaljen, hverken det græske eller det litauiske eller lignende.
Spørgsmålet er, at et andet EU-land har truffet en lovlig beslutning i det land og ønsker den fuldbyrdet i f.eks. Danmark.
Elisabeth Arnold (RV), 2004-10-19:
Jo, det kan jeg naturligvis bekræfte.
Man må jo stadig væk tænke på, at det er en lovovertrædelse, som er sket i det land, som beder om at få beslaglagt eller effektueret en bøde, så det er altså en lovovertrædelse, som den pågældende person ville blive dømt for, hvis vedkommende havde været så uforsigtig at forblive på stedet, efter at forbrydelsen var begået, og der ville den danske stat ikke kunne ændre på noget som helst og sige, at det pågældende lands system er anderledes end det danske.
Det er den risiko, man har, ved at bevæge sig i et andet land og måske komme til at overtræde lovgivningen i det pågældende land.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-10-19:
Jeg skal blot udtrykke glæde over, at der har været en så bred forståelse for, at regeringen har fremsat dette lovforslag.
Uanset de kritiske bemærkninger fra hr. Aage Frandsen og fru Line Barfod har jeg også lov til at glæde mig over, at der i Folketingssalen er en meget bred opbakning til regeringens lovforslag.
Jeg kan derfor blot sige, at jeg ser frem til en positiv behandling i udvalget.
Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslaget overgik derefter til anden behandling.
Afstemning
Per Kaalund (S), 2004-10-19:
Det fremgår jo af lovforslaget, at noget af det, der står på positivlisten, og som kan være en kriminel handling i et andet EU-land, ikke nødvendigvis er det i Danmark.
F.eks. er medlemskab af en kriminel organisation ikke strafbart i Danmark, men kan godt være strafbart i et andet EU-land, men som det er nævnt i lovforslaget, forpligter Danmark sig alligevel til at retsforfølge, hvis man foretager sig kriminelle handlinger, for så er det selvfølgelig strafbart.
Men der kan være og er også forskellig lovgivning EU-landene imellem, og synes hr. Per Dalgaard derfor ikke, det er hensigtsmæssigt, at når et EU-land træffer afgørelse om, at en strafbar handling er foretaget i det pågældende land, kan der ske retsforfølgning i et andet land, f.eks. i Danmark?
Per Dalgaard (DF), 2004-10-19:
Jo, det vil det, og det fremgår sådan set også af teksten i selve lovforslaget, at hovedformålet med det faktisk netop er at bekæmpe og effektuere bekæmpelsen af organiseret kriminalitet og specielt terrorisme
Line Barfod (EL), 2004-10-19:
Jeg vil starte med at sige, at jeg er enig med fru Elisabeth Arnold i, at den europæiske arrestordre er værre end det her.
Den europæiske arrestordre går ud på, at folk bliver sat i fængsel, udleveret til fængsel i andre lande; her er det trods alt ting og penge, vi snakker om.
Fru Elisabeth Arnold taler om, at det nordiske samarbejde er mere vidtgående, men i det nordiske samarbejde kender vi jo reglerne i de andre nordiske lande.
Har fru Elisabeth Arnold, inden Det Radikale Venstre i Europaudvalget og i Retsudvalget tilsluttede sig de rammeafgørelser, der ligger til grund for denne her lovgivning, overhovedet gjort noget for at undersøge, hvordan lovgivningen er i de 24 andre EU-lande, hvis regler nu kommer til at kunne gælde i Danmark i form af nogle afgørelser, der skal føres ud i livet af danske myndigheder?
Per Dalgaard (DF), 2004-10-19:
Dansk Folkeparti er altid interesseret i at gennemføre forenklinger og effektuere procedurer i det offentliges behandling af love og regler, i dette tilfælde i forbindelse med straffesager.
Sådanne tiltag vil alt andet lige altid gøre tilværelsen nemmere for de involverede parter og spare skatteborgerne for unødige udgifter.
L 5 lægger op til sådanne forenklinger og effektiviseringer i retsplejeloven.
Men – og det er et stort men –
det indeholder også elementer af EU's fortsatte indgriben i selvstændige staters kerneområde, her retspolitikken.
L 5 er et lovforslag om at gennemføre en EUrammeafgørelse om beslaglæggelse af formuegoder eller bevismateriale samt om bødestraf.
Men for at gøre det endnu mere klart, at her træder EU endnu et skridt hen imod at bestemme mere og mere i medlemslandene, står der følgende i den skriftlige fremsættelse: »Rammeafgørelsen adskiller sig fra de gældende procedurer derved, at den fuldbyrdende stat i højere grad forpligter sig til at fuldbyrde de pågældende afgørelser fra en anden EU-medlemsstat uden at foretage en nærmere prøvelse af grundlaget for afgørelsen og i forhold til visse lovovertrædelser uden at betinge sig, at der er tale om strafbare forhold i fuldbyrdelsesstaten.«
Det gælder ganske vist for helt specifikke forbrydelser, der giver mere end 3 års fængsel, men alligevel: Dansk Folkeparti synes, at vi skal bestemme vores retspolitik selv.
Ser man på den positivliste, der fremgår af lovforslaget, er der jo ingen af de forbrydelser, som ikke allerede nu er strafbare i Danmark – det være sig terrorisme, børneporno, menneskehandel, salg af ulovlige våben osv.
Irene Simonsen (V), 2004-10-19:
Det her lovforslag handler om, at vi laver en lovændring af kriminalloven for Grønland.
Det er jo velkendt, at kommissionen er i gang med at revidere hele kriminalloven for Grønland, og i den forbindelse vil der selvfølgelig fremover komme nogle ændringer.
Når vi står med et forslag lige nu, er det faktisk, fordi det er et forslag, der viser, at også regeringen og Justitsministeriet har noget handlekraft her, fordi man nemlig i Selvstyrekommissionen har ønsket at få den her lov til at træde i kraft hurtigst muligt.
Loven går ud på, at man forbyder børnepornografi nøjagtig efter samme gældende regler, som vi har i almen dansk lov for området.
Vi synes i Venstre, at det er vigtigt, at vi imødekommer det ønske fra Selvstyrekommissionen, således at de hurtigst muligt oppe på Grønland kan få den her lov til at træde i kraft og dermed også til virke.
Det er ikke, fordi man skønner, at der er de helt voldsomt store problemer.
Man skønner, at der er mellem fem og ti sager om året.
Man siger dog, at det er et skøn.
Men én sag er altid en sag for meget inden for det her område.
Venstre støtter til fulde, at vi får behandlet det her lovforslag, så Selvstyrekommissionen kan komme videre og kan få det her til at gælde også på Grønland.
Per Kaalund (S), 2004-10-19:
Jeg vil gerne spørge hr. Per Dalgaard fra Dansk Folkeparti, om Dansk Folkeparti ikke mener, at dette lovforslag, så begrænset det end er, vil medvirke til at bekæmpe og forebygge kriminalitet i Europa og altså også EU–området?