Sophie Hæstorp Andersen (S), 2002-05-23:
Socialdemokratiet gjorde allerede under førstebehandlingen af L 127 opmærksom på vores stillingtagen i denne her sag.
Vi er også lodret imod lukning af Videnscenter for Ligestilling.
til organiseringen af ligestillingsarbejdet i Danmark.
Videnscenter for Ligestilling har jo virket i bare et enkelt år og blev til efter en treårig kulegravning af ligestillingslovene og organiseringen af ligestillingsarbejdet i andre af vores nordiske søsterlande.
Gennem dette arbejde nåede man frem til en tredeling af ligestillingsområdet, der har høstet
international anerkendelse med en minister, et uafhængigt videnscenter og et klagenævn.
At nedlægge videnscenteret, hvis opgave er at være debatskabende, indsamle viden og formidle denne uafhængigt af ligestillingsministerens politiske mærkesager, er således det samme som at amputere denne model, som jeg ellers sagde har skabt anerkendelse rundtomkring i verden.
Men anerkendelse er måske ikke det, regeringen higer efter.
Det er i hvert fald i stigende grad kritik, der hagler ned udefra, når det gælder miljø, ulandsbistand, udlændingepolitikken og nu også ligestillingspolitikken.
Uanset dette imødegik Socialdemokratiet ligestillingsministerens argumenter om, at nedlæggelsen af videnscenteret udelukkende sker af økonomiske årsager, for et eller andet sted skulle der jo skæres for at imødekomme det forslugne skattestop.
Vi imødegik ved at tilkendegive, at vi accepterede de besparelser, som nedlæggelsen af videnscenteret kunne medføre, hvis centret til gengæld kunne fortsætte for færre midler.
Baggrunden for denne accept var anerkendelsen af videnscenterets evne til at indtjene eksterne midler på internationale projekter, som de havde vundet i udbudsrunder i bl.a. EU, projekter, der må opgives eller i hvert fald flyttes, og hvis fremtid i hvert fald er ukendt, hvis videnscenetret nedlægges.
Men det kunne jo selvfølgelig også tænkes, som ministeren delvis tilkendegav under debatten ved førstebehandlingen, at opgaver, der som følge af videnscenterets nedlæggelse skulle føres over i ministeriets ligestillingsafdeling, så senere kunne lægges tilbage igen, nu i et privatiseret videnscenter, hvor den faglige kompetence om viden jo allerede findes.
Derfor var der håb om, at ligestillingsministeren faktisk ville støtte det ændringsforslag fra Det Radikale Venstre om at tildele midler til en uafhængig institution for at indsamle og formidle viden og information om kvinder og mænd til offentligheden om ligestilling på områder, som ministeren eller regeringen ikke lige selv interesserer sig for, eller som der ikke er den store prestige for en minister i at mene noget om.
Vi vil godt gøre opmærksom på, at samtidig med at acceptere det ændringsforslag, der er her i dag, kunne regeringen have fået etableret det klagenævn, der skal etableres på et eller andet tidspunkt inden for det næste år i forbindelse med aftalen om et EF-direktiv.
Socialdemokratiet kan derfor støtte det ændringsforslag, der ligger her i dag fra Det Radikale Venstre, og vi havde sådan set håbet på, at regeringen ville gøre det samme, når nu de økonomiske udfordringer var taget af bordet.
Det er med
skuffelse, vi må notere os, at ligestillingsministeren og regeringen har større vilje til at få 5 mio. kr. overført til ligestillingsafdelingen sådan til brug for egne politiske mærkesager frem for at fremme ligestillingsarbejdet generelt ved også at sikre vidensindsamling om ligestilling på områder, som ministeren ellers ikke lige var interesseret i.
Det er trist og kritisabelt, men det underbygger blot det generelle billede, der efterhånden står af en regering, hvis ligestillingspolitik er en by i Rusland.