runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Bruno Jerup (EL), 1997-11-14:
Jeg er enig med ordføreren fra Socialistisk Folkeparti, hr. Villy Søvndal, i, at lovforslaget primært er teknisk. Vi har prøvet at gå det igennem og kan i hvert fald indtil videre sige, at det, vi har fundet, er en konsekvens af det svineri, der blev lavet i sommer. Problemet er så, hvad man skal stille op med en sådan konsekvenslov, og vi har endnu ikke taget endelig stilling til, om vi ender med at stemme imod eller undlader at stemme.
Men vi kan sige, at forslaget er i hvert fald ikke nogen stor ulykke i forhold til det, der tidligere er lavet.
Tom Behnke (FP), 1997-11-14:
Da der er tale om redaktionelle konsekvensændringer, har vi i Fremskridtspartiet heller ingen indvendinger mod lovforslaget.
Ulla Solvang (RV), 1997-11-14:
Lovforslaget indeholder udelukkende konsekvensrettelser og har derfor ingen økonomiske, miljømæssige eller administrative konsekvenser, hvorfor vi heller ikke mener, der er brug for yderligere debat om det.
Vi kan fra Det Radikale Venstres side tilslutte os forslaget, som det foreligger.
Villy Søvndal (SF), 1997-11-14:
Det er ganske overordentlig svært at holde en lang tale om dette lovforslag, for det indeholder som sagt alene konsekvensrettelser.
Men vores problem er, at rettelserne vedrører love, som vi enten støtter eller er imod.
Vi er tilhængere af loven om administration og retssikkerhed, og vi er tilhængere af loven om social service, mens vi absolut ikke bryder os om loven om aktivering.
Men de spørgsmål har vi jo diskuteret én gang, så vi vil være konstruktive under udvalgsarbejdet.
Else Winther Andersen (V), 1997-11-14:
Dette lovforslag indeholder en række konsekvensændringer for forskellige ministerier efter vedtagelsen i maj måned af de fem lovforslag, som vedrører bistandsloven.
Venstre kan gå ind for lovforslaget, og vi tilsiger et positivt udvalgsarbejde.
Jørn Pedersen (S), 1997-11-14:
Vi har her et lovforslag, som er udtryk for fortidens bedrifter, idet det handler om de fem lovforslag, vi vedtog før sommerferien.
Man har fra Socialministeriets side været rundt hos andre ministerier
Der er ikke ret megen politik i det, men rent teknisk er det en nødvendighed, så derfor vil vi gerne anbefale forslaget og ligeledes anbefale, at det får en hurtig gang gennem Socialudvalget og bliver vedtaget så hurtigt som muligt.
Marianne Jelved (RV), 1997-11-14:
Jeg skal indlede med at takke meget for den positive behandling, lovforslaget har fået, og samtidig tilkendegive, at med hensyn til spørgsmålet om overgangsbestemmelser - altså om det tidspunkt, de nye regler skal gælde fra - er det klart, at vi under udvalgsbehandlingen må se på de administrative besværligheder, der kan komme på grund af en senere ikrafttrædelsesdato end den, der fremgår af lovforslaget.
Det er jeg enig i.
Ganske kort til nogle af de bemærkninger, der er kommet, og først til fru Pia Larsen: Vi vil meget gerne under udvalgsbehandlingen prøve at skaffe det materiale, fru Pia Larsen efterlyste, altså en anden gruppe som udgangspunkt for aktuarberegninger.
Jeg tror, det kan give mange problemer, men vi vil i hvert fald gerne prøve at belyse dem.
Fru Pia Larsen nævnte et eksempel på, at der er kvinder, der kan få 30.000 kr. mindre pr. år, og kaldte det for urimeligt.
Det er en af de problemstillinger, som vi netop forsøger at løse ved at gøre det på denne måde.
Det princip er ikke normalt i Danmark, det er meget kendt i andre EU-lande, men det ville betyde, at arbejdsgiverne skulle betale et større bidrag for de kvindelige ansatte end for de mandlige, og det ville skabe nogle kønspolitiske problemer, som jeg stærkt vil advare imod.
Jeg siger det kun for at bekræfte, at der selvfølgelig er andre løsningsmåder end dem, der er lagt frem i lovforslaget, og de kan også belyses under udvalgsbehandlingen.
Til allersidst vil jeg sige til hr. Kjeld Rahbæk Møller
Men jeg forstod dog også på de to partiers ordførere, at det heller ikke var deres forventning, at det skulle lykkes i denne omgang.
Tak for tilslutningen.
Bruno Jerup (EL), 1997-11-14:
Det fælleskønsgrundlag, som er lagt ind i lovforslaget, er en principielt god idé, fordi det - i modsætning til den individualisering, som har præget de erhvervstilknyttede pensionsformer - lægger et lighedsprincip ind.
Der er en del teknik knyttet til pensionsberegningsforholdene, ligesom ikrafttrædelsesbestemmelserne i lovforslaget virker noget uigennemskuelige, så der kan være nogle spørgsmål her, som skal afklares i udvalget.
Enhedslisten er generelt skeptisk over for de pensionsordninger, der desværre i større og større omfang og højere og højere grad dominerer på området og underminerer den almindelige folkepension.
De erhvervstilknyttede pensionsformer vil jo, som navnet signalerer, stille arbejdsløse, syge og handicappede, der ikke er i erhverv, ringere end dem, der er tilknyttet arbejdsmarkedet, og det kan undre, at regeringen i forbindelse med dette konkrete lovforslag ikke for længst har gjort noget ved spørgsmålet, hvis regeringen virkelig mener, at fælleskønsgrundlaget for pensionsberegningerne er den rigtige løsning.
Det er sørgeligt, at det skal være en implementering af et direktiv, der er årsagen til, at man fremsætter et lovforslag. Vi har bemærket, at lovforslaget faktisk går videre, end direktivet kræver, og det synes vi er godt.
Vi ved jo, at Kommissionen og de mere unionsivrige kræfter arbejder på, at Unionen også skal bestemme, når det gælder pensioner og andre sociale forhold, og det vil Enhedslisten naturligvis modarbejde så meget som muligt.
Men vi har ingen indvendinger mod på dansk grund at lave love, som er fornuftige, og her er der jo lige præcis et eksempel på, at man siger: De økonomiske principper, som de borgerlige forsøger at få dette samfund til at køre efter - de liberalistiske, kapitalistiske principper - vil vi ikke acceptere her.
Her har vi et område, det handler om ligestilling, at alle skal behandles lige i alderdommen.
Hvis man hørte de indlæg, der kom fra både Venstres og De Konservatives ordførere, blev der godt nok sagt, at man principielt var enig i tanken; men så blev der stillet så mange menner op, at realiteten er, at man overhovedet ikke går ind for tanken.
Vi må altså bare konstatere, at man har begrebet ligestilling i munden, men alle de handlinger, man i øvrigt har tænkt at foretage sig, viser, at man er imod det.
Vi synes derimod, det er godt, at der kommer et initiativ på området, og vi ser frem til en hurtig behandling af forslaget.
Annette Just (FP), 1997-11-14:
Jeg er næsten nødt til at starte med at sige, at jeg er så glad for, at der i det mindste er én mandlig ordfører ved behandlingen af dette forslag.
Resten har været kvinder, hvilket i virkeligheden beviser med al ønskelig tydelighed, at kvinder i dag arbejder præcis lige så meget som mænd, og derfor er der i dag ingen grund til, at forsikringsselskaberne siger, at kvinder lever længere, og derfor behøver de ikke en lige så høj pension som mænd, for den skal jo spredes ud over flere år.
Det er det argument, der er gået igen gang på gang, når vi har diskuteret, om der skulle være ligeret med hensyn til udbetaling af forsikringssummer.
Men desværre lever vi kvinder sandsynligvis ikke meget længere end mændene; vi får lige så meget stress, vi arbejder lige så hårdt, og jeg vil vove den påstand, at nogle gange arbejder vi hårdere, fordi vi klarer flere opgaver.
Men det står der ikke noget om i forslaget.
Fremskridtspartiet er selvfølgelig enigt i, hvad der blev sagt fra konservativ side, nemlig at det burde være arbejdsmarkedets parter, der skulle klare problemet.
Jeg har forstået på de forsikringsselskaber, som har henvendt sig til os, at i halvdelen af de forsikringsordninger, der findes i dag, er der faktisk ligestilling i dag, men der er altså en halvdel tilbage, hvor man ikke er kommet så langt, og så må vi altså sige: Når man er ligestillet på arbejdsmarkedet, må man også være ligestillet med hensyn til pensionen.
Det er intet problem.
Der kan selvfølgelig blive problemer med overgangsordninger.
Det er også blevet sagt før, og Fremskridtspartiet vil arbejde meget positivt i udvalget for at sikre, at der ikke er nogen - heller ingen selskaber - der føler, at de er blevet overrumplet af forslaget.
Vi ønsker, at det bliver cementeret, at mænd og kvinder er lige på arbejdsmarkedet, og at kvinderne bliver respekterede som ligeværdige fremover, og derfor er vi positivt indstillet.
Men vi har altså nogle spørgsmål til udvalgsbehandlingen.
Ulla Solvang (RV), 1997-11-14:
Jeg har svært ved at skjule min begejstring for dette lovforslag.
Jeg har altid haft svært ved at forstå, at kvinder skulle straffes gennem lavere sikringsydelser, fordi de i gennemsnit lever lidt længere end mænd.
Men der er selvfølgelig lige så mange velargumenterede svar, der taler for lovforslaget, og der skal ikke herske tvivl om, at grundlæggende er vi i Det Radikale Venstre positivt indstillet over for ethvert skridt, der bringer ligestillingen nærmere.
Derfor går vi også ind for lovforslaget.
Kjeld Rahbæk Møller (SF), 1997-11-14:
Fra SF's side kan vi støtte lovforslaget.
om en fuldstændig ligestilling på pensionsområdet
Der er en række problemer, og et af dem er allerede nævnt - det er et af de mindre - om de valgfri ydelser.
Men der er to problemer, der er væsentlig større.
De individuelle ordninger, herunder de fagforeningsbaserede ordninger som f.eks. journalisternes, er overhovedet ikke medtaget, og der er pensionskasser, som ikke får megen glæde af unisexbehandling, fordi der stort set kun er ét køn i den pågældende pensionskasse på grund af, at erhvervssammensætningen er skæv.
Derfor ønsker vi også at gå videre.
Vi ønsker faktisk en ordning, der også omfatter individuelle aftaler i forsikringsselskaber og banker, og hvis det skal kunne fungere, kræver det en fælles uddelingsordning, som nødvendigvis må baseres på et standardgrundlag.
Men det er en forholdsvis vidtgående øvelse, så vi vil ikke stille krav eller forslag om, at et så omfattende problem skal løses i denne forbindelse.
Vi vil stemme for forslaget, som det foreligger nu, men jeg vil bare gøre opmærksom på, at det rent politisk kun er et skridt - om end et stort skridt - ad den rigtige vej på området.
Pernille Sams (KF), 1997-11-14:
Overordnet set er vi positive over for sigtet med nærværende lovforslag.
Det er udtryk for implementering af et EF-direktiv, men det går lidt videre, end direktivet kræver, ved at tage det fulde skridt til ligestilling mellem mænd og kvinder på de omhandlede arbejdsmarkedspensioner, og denne intention er vi enige i. Der har allerede i debatten i de foregående uger været rejst mange spørgsmål i forbindelse med dette princip, og nogle har påpeget, at det måske ikke er udtryk for ligestilling, men ligefrem en større forskelsbehandling på grund af de forskellige gennemsnitlige levealdre for mænd og kvinder.
Disse indvendinger må vi naturligvis have belyst og undersøgt nøjere, men en del af argumenterne virker nu som gammel, traditionel tænkning.
Det viser sig jo, at hvis man tager en kvinde og en mand, som bestrider samme job i samme antal år og har samme levemåde - set i relation til f.eks. rygning, sund mad, motion osv. - nærmer deres levetider og invaliditetsprocenter sig pludselig meget til hinanden.
Dette er i hvert fald tilfældet inden for en lang række brancher, hvor vi har tal fra, og så holder de gamle gennemsnitsbetragtninger jo overhovedet ikke stik.
I lovforslaget er der tale om arbejdsmarkedspensioner, hvor tilknytningen til arbejdsmarkedet som udgangspunkt er sammenlignelig for de to køn i samme puljer.
Så kan man selvfølgelig diskutere, hvorvidt kvinderne skal straffes for gennemsnitligt at tænke lidt mere over, hvad de putter i munden.
Der er også mange andre aspekter i sagen, men alt dette mener vi, at udvalgsarbejdet må kaste lidt mere lys over.
Vi har i hvert fald en række spørgsmål, men overordnet siger vi ja til princippet om ligestilling og ligebehandling, dvs. ens bidrag og ens ydelser, når det gælder arbejdsmarkedspensionerne.
Sonja Mikkelsen (S), 1997-11-14:
Her i 1997 kan man undre sig over, hvordan man overhovedet på et tidspunkt har fået den tanke at give kvinder mindre at leve for i deres alderdom end mænd, når de har indbetalt det samme til pensionskassen, alene med den begrundelse, at der var en chance for, at kvinderne levede længere.
Med lovforslaget gennemføres efter mange års tilløb direktivet om ligebehandling af mænd og kvinder inden for de erhvervstilknyttede sociale sikringsordninger, som oprindelig er fra 1986, men blev ændret sidste år efter en række retssager ved EF-Domstolen.
Der er nemlig allerede rejst tvivl om, hvorvidt dette kan holde for en nærmere prøvelse.
I flere af høringssvarene er der argumenteret imod, at valget ikke overlades til arbejdsmarkedets parter.
Til disse indvendinger kan man vel sige, at arbejdsmarkedets parter har haft i hvert fald 7 år til at træffe beslutning om at tilslutte sig tanken om et fælles grundlag uanset køn, og at de pensionskasser, der opererer med kønsforskellige ydelser, med Forsikringsrådet skubbet foran sig har fastholdt, at der ikke var nogen som helst begrundelse for at sadle om på dette område. Derfor er der ingen tvivl om, at det er nødvendigt at bestemme det ved lov på samme måde, som vi har et lovkrav om ligeløn, så ingen af de kollektive pensionsopsparingsordninger for fremtiden kan smyge sig uden om at tilbyde samme vilkår i alderdommen for mandlige og kvindelige medlemmer.
Kunne man fortsætte som hidtil, ville det naturligvis være nemmest, men det er ikke altid klædeligt at springe over, hvor gærdet er lavest. Vi anerkender, at det kan være forbundet med en del administration at formidle overgangen til de nye betingelser, også fordi man må køre parallelle systemer i en årrække.
Derfor er det også tilfredsstillende, at økonomiministeren i det oversendte høringsnotat har oplyst, at Finanstilsynet er blevet anmodet om at se nærmere på denne side af sagen, også set i lyset af, at mange edb-kyndige i de nærmeste år er engageret i at løse år 2000-problemet i systemerne.
Jeg fornemmer, at både ministeren og hendes embedsmænd på samme måde, som det tydeligt fremgår af høringssvaret fra Advokatrådet, har læst professor Ruth Nielsen og cand.polit. Sanne Utzens artikler, som kom frem for et par år siden.
Her gennemanalyserer de to forskere hele problemstillingen i relation til Traktatens artikel 119 om ligebehandling på arbejdsmarkedet, og Ruth Nielsen og Sanne Utzen når bl.a. frem til den konklusion, at en dansk prøvesag ved Domstolen ville medføre en afgørelse om, at mænd og kvinder skal have det samme udbetalt, når de i øvrigt har haft lige vilkår i arbejdslivet.
Jeg skal allerede nu bebude, at Socialdemokratiet under udvalgsarbejdet vil interessere sig lidt nærmere for, hvordan de såkaldte valgfrie ydelser vil blive behandlet fremover som følge af lovforslaget.
Men vi er altså helt indstillet på og meget tilfredse med, at der nu bliver lejlighed til at stemme for ligebehandling af mænd og kvinder i pensionistårene, og vi håber, at hele Folketinget vil stemme sammen med os i denne sag.
Jens Vibjerg (V), 1997-11-14:
Et godt eksempel kunne være juice tilsat kalk.
Vi ved jo, at kalk modvirker knogleskørhed, og det vil være bedre at drikke juice tilsat kalk frem for f.eks. at indtage kalktabletter sammen med vand.
Når hr. Jørn Jespersen får juice tilsat kalk, får hr. Jørn Jespersen også de andre gode ting, der er i juice, som f.eks. vitaminer.
Lene Espersen (KF), 1997-11-14:
Jeg ved ikke, om hr. Jørn Jespersen og jeg har befundet os to forskellige steder under debatten; men som jeg kunne forstå det, var der meget bred enighed om, at vi skal udfase de antibiotiske vækstfremmere, og hvis det skal have nogen som helst effekt, skal vi minimum gøre det på EU-plan.
Det, jeg har gjort mig til talsmand for, er, at vi fortsætter de bestræbelser, vi har gjort fra dansk side det sidste år med hensyn til Avoparcin.
Vi skal sørge for, at dokumentationen er i orden vedrørende krydsresistens, vi skal smække den på bordet over for de andre EU-ministre og lave nationale forbud, og efterfølgende kommer der så et EU-forbud.
Jeg mener, det er den strategi, vi også skal følge, når det gælder de andre vækstfremmere, og jeg har på intet tidspunkt gjort mig til talsmand for, at Danmark lige pludselig skal begynde at gå foran uden at have dokumentationen på plads og begynde at råbe op om et forsigtighedsprincip.
Det står der nemlig ikke noget som helst om i artikel 11, beskyttelsesklausulen, som vi har diskuteret 100 gange i Europaudvalgets møder.
Jeg mener altså, at vi må fortsætte med at bruge den procedure, som fødevareministeren hidtil har brugt, for det er langt den mest effektive måde at få udfaset de antibiotiske vækstfremmere på.
Jørn Jespersen (SF), 1997-11-14:
Jeg er lidt ked af, at der er kommet uklarhed ind i debatten om vækstfremmere.
Jeg havde egentlig opfattet det sådan, at alle og også Det Konservative Folkeparti var enige om, at den viden, vi har i dag, er tilstrækkelig til at sige, at man ud fra et forsigtighedsprincip bør forbyde dem.
Nu hørte jeg det sidste svar fra fru Lene Espersen, som om det skal undersøges yderligere, og at man skal afvente undersøgelser af hvert enkelt stof, før Danmark kan gå ind for et forbud.
Det mener jeg ikke er det, der har været enighed om hidtil, og jeg synes, det er lidt vigtigt, at man i hvert fald ikke stikker befolkningen blår i øjnene.
Vi er enige om, at vi selvfølgelig skal bruge videnskaben til at undersøge sagerne, så vi ikke udtaler os ud i den blå luft, men spørgsmålet er, hvor strenge krav til bevisbyrden vi stiller.
Skal noget være endegyldigt bevist, før man kan forbyde det, eller kan en risikovurdering i forhold til en behovsvurdering være nok til at sige, at her forbyder vi det ud fra et forsigtighedsprincip? Jeg synes ikke, jeg fik svar på mit spørgsmål om funktional foods.
Hvorpå bygger Venstre sin opfattelse af, at man kan højne befolkningens sundhedstilstand ved at åbne for sundhedsanprisninger?
Selvfølgelig kan man tro det, men foreligger der noget lidt mere håndfast?
Jens Vibjerg (V), 1997-11-14:
Jeg vil gerne sige til hr. Jørn Jespersen, at vi tror, der ligger nogle muligheder på området med functional foods.
Det fremgår jo også klart af vores forslag, at man kun må bruge en anprisning i de tilfælde, hvor det er dokumenteret, at der er en effekt.
Det vil sige, at vi i hvert fald er ude over alle de teoretiske situationer, man kan komme ud i.
Virkningen af et produkt skal være klart dokumenteret, for at man kan gå ind og give en anprisning.
Vi synes, det vil være fornuftigt, at vi kommer med på vognen og er med til at sætte dagsordenen, frem for at vi bliver afhængige af nogle, havde jeg nær sagt, mere eller mindre tilfældige beslutninger ude i den store verden.
Jeg tror, at hvis vi er på førersædet på dette område, er vi også med til at sætte den kritiske, men positive dagsorden.
Med hensyn til levnedsmiddelkontrollen tror jeg, det er vigtigt, at vi får den samlet i nogle færre slagkraftige enheder, og jeg er meget overbevist om, at det er vigtigt, at vi har den under en direkte politisk kontrol.
Her ser vi i Venstre amterne som en mulighed for både at få den slagkraftige styrke, der skal være i de enkelte institutioner, og samtidig have den direkte politiske kontrol.
Med hensyn til antibiotiske vækstfremmere synes jeg, vi må gøre brug af alle tiltag, der kan være med til at samle bestræbelserne i hele EU for at få de antibiotiske vækstfremmere udfaset.
Vi skal lægge så meget pres på vores fødevareminister som overhovedet muligt, således at ministeren får tilstrækkelig gennemslagskraft på dette område.
Jeg synes, vi skal bruge alle de tiltag, vi kan.
Lene Espersen (KF), 1997-11-14:
Jeg vil gerne meget kort svare hr. Jørn Jespersen på de spørgsmål, han stillede til Det Konservative Folkeparti.
Først om vækstfremmerne.
Her mener jeg, at vi allerede i dag kører den rigtige strategi, nemlig at vi skal have den videnskabelige dokumentation på plads, før vi kræver et forbud i EU.
Jeg mener, at det er den rigtige metode at gøre det på, og jeg tror ikke, at det overhovedet hjælper med til at få et forbud hurtigere igennem, hvis vi begynder at skrive
rundt til parlamenterne
Jeg tror, vi er enige om sigtet, men jeg mener, at den strategi, som fødevareministeren hidtil har lagt, er en fornuftig strategi på dette område.
Om levnedsmiddelkontrollen vil jeg sige, at det er et krav fra Det Konservative Folkeparti, at vi får en forenkling og en enstrenget kontrol, som fungerer ens i hele landet.
Jeg vil ikke se en situation, hvor en produktionsvirksomhed i Skagen får en godkendelse, hvorimod den samme produktionsvirksomhed i København får et nej.
Jeg synes ikke, man på forhånd skal begynde at inddele det i båse det ene eller det andet sted.
Vi afventer det udspil, der kommer fra ministeren.
Bruno Jerup (EL), 1997-11-14:
Jeg vil da gøre det for at tjekke, om der skulle være en nuance i den borgerlige blok.
Det er da muligt, at det er tilfældet.
Annette Just (FP), 1997-11-14:
Også Fremskridtspartiet kan tilslutte sig det her forslag.
Faktisk tror jeg, at det er godt landmandskab altid at prøve på at plante, hvor der er mulighed for det og i særdeleshed på bagsiden af gårdene, som der er tale om her, hvor gyllebeholderne og lignende står.
Og til den mærkelige idé, som SF lige nævnede, om, at det her kunne bruges til at lave nye parker og haver omkring gårdene: Jamen undskyld, jeg har aldrig oplevet en eneste gård, hvor man ligefrem anbragte gyllebeholderen midt i haven.
Men til gengæld er jeg ret overbevist om, at vi i udvalget vil stille spørgsmål om, hvor det egentlig talt er, at ministeren vil finde de her penge.
Vi går ikke ind for, at vi skal give tilskud til alt og alle, men vi vil gerne sikre, at der bliver et pænt landskab, og at det bliver forsvarligt også for naturen og andre.
Men vi vil ikke være med til at give kæmpetilskud, og vi vil ikke være med til, at det kommer til at forvride noget, der i øvrigt fungerer ordentligt i dag.
Kristen Touborg (SF), 1997-11-14:
SF kan støtte væsentlige dele af lovforslaget.
Det gælder således mulighederne for at fastsætte en differentieret tilskudsprocent afhængigt af om det areal, hvor plantningen etableres, er økologisk eller beliggende i et SFL-område, hvor brug af pesticider er uønsket.
Det forhøjede tilskud kan dels være en støtte til ønsket om læplantning på økologiske bedrifter, dels tilgodese behovene for jordbrugsmæssig produktion uden brug af pesticider.
Derimod er vi noget kritiske over for forslaget om, at der også kan ydes tilskud til plantninger omkring bygninger og tekniske anlæg.
Det har da også hidtil været en udbredt opfattelse blandt Folketingets partier, at der ikke skulle ydes tilskud til sådanne plantninger.
I den gamle lov står der, at man ikke skal yde tilskud til sådanne plantninger, der skal læ for eller pynte på beboelsesbygninger, idrætsanlæg m.v.
Det var altså ikke hensigten, at f.eks. landmændene skulle have statstilskud til at anlægge en park eller en have, og den holdning havde SF dengang, og det har vi faktisk stadig væk.
Villy Søvndal (SF), 1997-11-14:
Jeg synes også, de borgerlige partier i dag er med til at tegne et billede, som er en lille smule urimeligt.
en kommune, der bryder billedet af, at sygedagpengene i Danmark stiger, nemlig Vejle Kommune.
Det er af andre grunde interessant, bl.a. fordi det er det eneste sted, man har en SF-borgmester, men lad det nu ligge.
Men den eneste kommune i Danmark, hvor man p.t. har faldende sygedagpengeudgifter, er ifølge Ritzaus i forgårs Vejle Kommune.
Hvorfor har man det?
Jeg vil bare bede ministeren bekræfte, at realiteten er, at det kan lade sig gøre dér, hvor man tager fat.