Ulla Tørnæs (V), 2001-05-31:
Nej, det er jo nok symptomatisk for statsministeren, at han ikke ønsker ordet til den slags konkrete bemærkninger.
Jeg må sige, at jeg nu var glad for, at statsministeren ofrede 5 minutter på at kommentere mit 20-minutters-indlæg i sammendrag med hans kommentarer til det konservative indlæg og også indlægget fra Dansk Folkeparti.
5 minutter blev det til ud af en besvarelse på omkring 45-50 minutter
, tror jeg.
Det synes jeg var flot.
Jeg synes, at regeringen har al mulig grund til at være rigtig stolt af, at vi har en statsminister, som virkelig besvarer oppositionen på den måde, som statsministeren gjorde.
Men det foranlediger jo så mig til, på trods af at det kun var 5 minutter, statsministeren ofrede på mit indlæg, at konkretisere over for statsministeren, at når jeg siger, at denne her regering har opgivet al praktisk lovgivning, så er det jo ikke et spørgsmål om kvantitet, så er det et spørgsmål om kvalitet.
Tag nu bare hele diskussionen omkring ventelister, hvad er svaret dér?
Det er et eller andet svar om en stærekasse.
Man sammenligner danskernes bekymring for at havne på en venteliste med en stærekasse.
Hvad er det for noget?
I Venstre har vi afsat 1,5 mia. kr., fordi vi mener, at det her problem er alvorligt, og vi ønsker at løse det.
Med hensyn til pinsepakken vil jeg bare sige, at jeg trygt overlader til vælgerne at afgøre, om de mener, at pinsepakken har betydet en yderligere beskatning af boligejerne eller ej. Det overlader jeg trygt og roligt til vælgerne selv at afgøre.
Men det, der var min pointe i mit indlæg, hvis ellers statsministeren havde gjort sig den anstrengelse at lytte efter, hvad der var mit budskab, var sådan set en efterlysning af, om regeringen, nu da pinsen nærmer sig, rent faktisk har forberedt en ny pinsepakke, som ligger i regeringens skuffer.
For vi har jo både hørt finansministeren antyde, at der skal kickstart i økonomien, og vi har også hørt den radikale økonomiminister tilslutte sig det radikale skatteudspil, som den radikale ordfører jo tidligere i dag godt nok var ved at løbe milevidt fra, men ikke desto mindre så har økonomiministeren bekendt sig til det radikale skatteoplæg.
Derfor mener jeg, at det er særdeles relevant at spørge, om regeringen har nye skatteudspil i skufferne.
Men hensyn til de 115 gange, regeringen har hævet skatterne, kan det godt være, at regeringen ikke kan lide at høre det, men det er en kendsgerning.
Grunden til, at det er værd at nævne, er jo, fordi det er den nemmeste løsning af alle, og det er den, regeringen tyer til.
Hver gang, der er en ny udgift, hvad gør regeringen så?
I stedet for at se på, om der er et sted, hvor man kan hente pengene til at finansiere den udgift i form af besparelser på andre områder, griber regeringen til borgernes lommer.
Det er det nemmeste overhovedet.
Og det synes jeg er for ringe.
Jeg synes, det er for ynkeligt i et land, hvor vi betaler verdens højeste skatter.
Nu er det jo efterhånden blevet sent ud på natten, og jeg tror nok, at de her 5 minutter skulle være mine afsluttende bemærkninger i en lang debat, og jeg er ked af, at jeg ikke som statsministeren havde lejlighed til at bruge 45 minutter på at tale om regeringens politik - det tror jeg såmænd ikke engang, jeg kunne udfylde 45 minutter med, for det er den ikke værd at bruge så lang tid på at tale om.