runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anita Knakkergaard (DF), 2003-02-28:
Lovforslaget drejer sig om ophævelse af krav om ægteskab m.v. i forbindelse med kunstig befrugtning, og at der skal opnås fuld ligestilling for alle kvinder med hensyn til muligheden for at få foretaget denne kunstige befrugtning.
Det er selvfølgelig ikke en indstilling, vi i Dansk Folkeparti kan gå ind for.
Vi mener, at § 3 i lov nr. 460 af 10. juni 1997, hvor der bl.a. står: »Kunstig befrugtning må kun tilbydes kvinder, som er gift, eller som lever sammen med en mand i et ægteskabslignende forhold«, skal bevares i loven.
I Dansk Folkepartis familiepolitik tager vi udgangspunkt
i barnets tarv og barnets rettigheder.
Derfor mener vi også, at barnet har ret til, så vidt det et muligt, at have en far og en mor.
Det er vigtigt at kende sine rødder og vide, hvor ens arveanlæg kommer fra, og ikke mindst at barnet ser de forskelle i parforholdet mellem kvinde og mand, så det får mulighed for at identificere sig med en af samme køn som barnet selv.
Dette er væsentligt for barnets senere udvikling i voksenrollen.
Så med baggrund i vores familiepolitik vedrørende barnets rettigheder og tarv må vi sige nej til dette forslag.
Tove Videbæk (KRF), 2003-02-28:
Jeg vil gerne sige til hr. Kamal Qureshi, at jeg ikke mindes at have nævnt noget om en glidebane, men det må åbenbart have været en fordom hos hr. Kamal Qureshi, at det gik jeg nok op og sagde noget om.
Så siger hr. Kamal Qureshi det her med det kunstige og med det naturlige.
Jamen i loven ønsker man § 3 fjernet, sådan at kvinder, som lever i parforhold med kvinder, også kan få kunstig befrugtning, men jeg vil jo påstå, at der er en hel del af de her kvinder, der ville kunne få børn ad naturlig vej, og som ikke nødvendigvis har brug for kunstig befrugtning.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2003-02-28:
Ja, og jeg skal egentlig sige, at vi havde en anden ordfører, men hun er desværre blevet syg.
Så jeg har taget over.
Dette lovforslag handler efter Socialdemokraternes mening i bund og grund om ligestilling.
Denne gang er det ikke ligestilling mellem kønnene; det er ligestilling mellem heteroseksuelle og homoseksuelle kvinder og ligestilling mellem kvinder i og uden for parforhold.
Det er essensen i lovforslaget, og længere er den sådan set ikke.
Jo, har vi hørt nogle partier sige; det er et spørgsmål om børnenes tarv, for børnene har bedst af at have både en far og en mor.
Den diskussion kan så trække ud i lange redegørelser, der i bund og grund kun bygger på ordførernes tro og overbevisning.
For der findes ingen afgørende dokumentation hverken den ene eller den anden vej for, om det er bedre eller dårligere for børn at vokse op med homoseksuelle forældre frem for heteroseksuelle.
Det er fakta.
At lovgive mod insemination af enlige eller lesbiske kvinder er udtryk for et hyklerisk dyneløfteri.
På den ene side vil man ikke tillade disse grupper at modtage en lægehjælp, som andre grupper af kvinder kan modtage, mens vi på den anden side lader dem modtage hjælpen fra jordemødrene. Det er hyklerisk, og det er diskrimination.
Samtidig har vi i Danmark lov om registrerede partnerskaber mellem homoseksuelle.
Og det er da mærkværdigt, at vi i en del af lovgivningen har fuld accept af homoseksualitet, mens vi i en anden del af loven diskriminerer de homoseksuelle.
Har man sagt A, må man også sige B, og derfor er det et naturligt skridt, at vi konsekvent sikrer ligestilling uanset folks seksuelle overbevisning.
Men, som jeg startede, vil denne diskussion munde ud i lange foredrag om barnets tarv, der udelukkende bygger på ordførernes overbevisning, ikke på dokumentation.
I Socialdemokratiet vil vi gøre alt for at varetage barnets tarv.
Men der er ikke noget som helst, der tyder på, at det er bedre for børn at vokse op med heteroseksuelle forældre frem for homoseksuelle.
Derfor mener vi, at dette argument er tyndt i denne sammenhæng.
Samtidig er argumentet også udtryk for, at nogle politikere måske er for langt væk fra den virkelige verden, for vi kan drømme os tilbage til Morten Korchs tid lige så tosset, vi vil, men det ændrer ikke på, at kernefamilien ikke er den eneste og den mest udbredte samlivsform i Danmark anno 2003.
Derfor er den eksisterende lovgivning næsten et forsøg på at lovgive mod virkeligheden.
Disse forældre har bare ikke fået den lægehjælp til insemination, som andre kvinder kunne få.
Tværtimod ved vi jo, at mange faktisk går i byen og finder en tilfældig mand til opgaven med alle de risici, det indebærer.
Og det er da i hvert fald uforsvarligt.
Lad os nu få fjernet diskriminationen, og lad os vedtage det her lovforslag fremsat af Enhedslisten.
Socialdemokratiet kan i hvert fald varmt støtte det i dag.
Kamal Qureshi (SF), 2003-02-28:
Jeg tror, at det, fru Tove Videbæk hentyder til, er, at de her kvinder jo ad naturens vej kunne blive gravide, hvis de gik ud og fandt sig en anden partner end den partner, de lever med. Så vil jeg meget gerne høre fru Tove Videbæk, om hun ville sige det samme til de kvinder, som lever i heteroseksuelle forhold, og hvor deres partner ikke kan gøre dem gravide.
I en tredjedel af sagerne er det jo faktisk manden, der ikke kan gøre dem gravide.
De kvinder kan fru Tove Videbæk jo så også tilsvarende sige til: Jamen I kan jo godt blive gravide ad naturens vej, I skal bare finde jer en anden partner. Vil Kristeligt Folkeparti fremsætte et sådant forslag om, at de kvinder, der kan blive gravide ved hjælp af en anden mand, så bare skal bruge en anden mand?
Problemet er jo, at de ikke kan blive gravide med deres nuværende partner. Jeg kan ikke huske, om der var et andet spørgsmål.
Altså jeg taler jo meget klart og tydeligt om en kvinde, som går ind i et parforhold frivilligt, og hvor det efterfølgende viser sig, at hendes partner ikke kan gøre hende gravid.
Det er hun jo gået frivilligt ind i.
Hvis nu hendes partner er en mand, men han kan ikke gøre hende gravid, er det jo ikke nødvendigvis sådan, at hun rent faktisk ikke kan blive gravid.
Det kunne jo godt være, at hun kunne blive gravid,
hvis det bare var en anden mand, hun var gift med, fordi det er mandens sæd, der er noget i vejen med, og ikke kvinden.
Hun er jo reelt set
i den fuldstændig samme situation.
Her er der tale om en sund og rask kvinde, som godt kan blive gravid, men hendes partner kan ikke gøre hende gravid.
Vil fru Tove Videbæk så mene, at hun bare skal finde sig en anden mand?
Det er jo den samme situation her, nemlig at den partner, den kvinde, hun lever sammen med, ikke kan gøre hende gravid.
Det er det, der er problemet, uanset om det er en mand eller kvinde, der ikke kan gøre hende gravid.
Det er jo ikke nødvendigvis i alle tilfældene den kvinde, der søger om kunstig befrugtning, som er syg - i en stor del af tilfældene er det det ikke.
Angående vores frisind: Der er jo en del af SF's folketingsgruppe og i øvrigt også mange SF'ere, som ikke lever i et ægteskab.
Om de så har en eller to seksuelle partnere rundtomkring, det har jeg ikke spurgt dem om; det er da muligt, de har det.
Tove Videbæk (KRF), 2003-02-28:
Hr. Kamal Qureshi spørger til Kristeligt Folkepartis frisind på det ægteskabelige område, og jeg vil gerne sige til hr. Kamal Qureshi, at så vidt jeg ved, findes der ikke lovgivning om, hvad folk, som ikke er gift, må og ikke må med hinanden osv., osv., og Kristeligt Folkeparti har heller ingen planer om at lave lovgivning på det område.
Så var det vedrørende, hvis en kvinde gifter sig med en mand, der ikke er fertil.
Helt grundlæggende kan man jo sige, at hvis en kvinde og en mand gifter sig, så er det klart, at så håber de på at kunne få børn sammen.
Det håber man selvfølgelig; det vil være en negativ overraskelse, det er noget, som overrasker én, hvis det viser sig, at man ikke kan få børn.
De har håbet det, og de planlægger det osv., osv.
Men når to kvinder gifter sig med hinanden, og to mænd gør det, så ved de på forhånd, at de ikke kan få børn sammen, uanset hvilke love vi vedtager herinde.
Vi har så besluttet, at i lovgivningen skal det være sådan, som § 3 nu er, og den står jeg ved.
Fru Lise Hækkerup nævner de her tre fremtrædende, gæve socialdemokrater, som fik § 3 indføjet i loven om kunstig befrugtning, og jeg har ikke hørt disse medlemmer beklage, at de har været med til at få den ændring ind i loven, og jeg har stor respekt for dem, så det var bestemt ikke for at hænge dem ud, men tværtimod for at rose dem.
Så var der det her med, om børn ikke har krav på kærlighed først og fremmest.
Jo, og der mener jeg så, vil jeg gerne sige til fru Lise Hækkerup
, at en homoseksuel mand sikkert kan være en lige så kærlig far som en heteroseksuel mand, men han kan ikke være en mor.
Han kan være en lige så god far som en heteroseksuel mand, men han kan ikke være en mor.
Og en lesbisk kvinde kan være en lige så kærlig mor som en heteroseksuel kvinde, men hun kan altså ikke være en far.
Og det er dér, det skiller.
Lise Hækkerup (S), 2003-02-28:
På en eller anden måde synes jeg ikke, det er helt fair, at fru Tove Videbæk fremhæver tre af mine partifæller, som ikke er medlemmer af Folketinget i dag, og som har været med til at udforme en paragraf, som udelukker lesbiske fra at blive insemineret.
Vi har alle lov til at tage fejl.
Vi er gået ind
i et nyt årtusinde i mellemtiden, og det er klart, at det her spørgsmål er et spørgsmål, som ikke nødvendigvis kræver partidisciplin.
Mit spørgsmål til fru Tove Videbæk lyder, og det var, fordi fru Tove Videbæk siger, at et barn har krav på både en mor og en far: Mener fru Tove Videbæk ikke, at et barn har krav på kærlighed, og at den kærlighed også godt kan mobiliseres eller være til stede, hvis et barn udelukkende har to mødre?
Kamal Qureshi (SF), 2003-02-28:
Nej, et chok kan man ikke sige, det er.
Når nu fru Tove Videbæk på et eller andet plan spurgte om SF's frisind, så vil jeg gerne spørge til Kristeligt Folkepartis mangel på frisind.
Har fru Tove Videbæk eller Kristeligt Folkeparti planer om at fremsætte et lovforslag, som forbyder, at man har mere end én seksuel partner, altså det, at man f.eks. lever sammen med én, måske oven i købet i et ægteskabeligt forhold, men har et sidespring med en anden partner?
Er det sådan, at Kristeligt Folkeparti vil forbyde det ved lov, når nu Kristeligt Folkeparti spørger om SF's holdning til frisind?
Det var det ene spørgsmål.
Mener Kristeligt Folkeparti så, at en kvinde, som gifter sig med en mand og ved, at manden er ufrugtbar, så ikke skal have tilbuddet fra det offentlige om at kunne få hjælp til at blive gravid, for hun vidste jo, at hendes partner ikke kunne gøre hende gravid?
Tove Videbæk (KRF), 2003-02-28:
Det er jo nok ikke noget større chok for forslagsstillerne, at Kristeligt Folkeparti ikke kan støtte det her forslag; det regner jeg med.
§ 3 i loven om kunstig befrugtning blev indføjet af tre gode socialdemokrater, og vi er i Kristeligt Folkeparti meget tilfredse med, at de fik indføjet § 3 i loven.
Det var Helen Beim, Anna-Marie Hansen og Hans Peter Baadsgaard, der stillede forslaget.
Nu fremsættes så L 118 som et nyt forsøg på at slette § 3 i loven om kunstig befrugtning og dermed give enlige kvinder adgang til denne behandling.
Forslagsstillerne mener, at § 3 virker diskriminerende over for en bestemt gruppe mennesker.
Denne bestemte gruppe mennesker, der her er tale om,
har valgt at leve i et forhold, som ikke naturligt kan frembringe børn, og derfor betragter vi dem ikke som ufrivilligt barnløse.
Det er en naturlig konsekvens af et sådant parforhold, at de ikke kan få børn, og uanset hvilke love vi vedtager i Folketinget, kan vi ikke tvinge naturen til at lave om på det.
Kunstig befrugtning bliver betragtet som et fremskridt og en stor hjælp for par, som er ufrivilligt barnløse, altså par, som af en eller anden grund ikke kan få børn på naturlig vis.
Mange familier er blevet beriget med børn ad denne vej, og det glæder vi os over sammen med dem, men at det skulle være noget, man har ret til, og hvor man føler sig diskrimineret, hvis man ikke får det, er en indstilling, som jeg ikke er enig i.
Det at få børn er i det hele taget ikke en ret, det er en gave.
Ja, børn er en gave, og børn har rettigheder.
Et barn har nemlig krav på både en mor og en far.
Når der tales adoptionsfamilier, plejefamilier osv., jamen så går man efter, at der skal være både en mor og far i hjemmet.
På daginstitutioner råber man på mandlige pædagoger, for at børnene ikke skal vokse op i rene kvindesamfund.
til både en far og en mor.
Hvorfor skal det dog kun gælde i forbindelse med skilsmisser?
Hvorfor ikke over det hele?
Kristeligt Folkeparti ser en ændring af denne lov på dette område som en glidebane - dér kom den, hr. Kamal
Qureshi
Det er virkelig et unaturligt samfund, vi er på vej til at skabe, hvis vi vedtager en sådan lov.
På mange områder værner vi jo om naturen og det naturlige, og vi bruger så mange naturlige ting i vores hverdag som muligt, men på det her punkt går vi i den modsatte retning og vil vedtage noget, som er længere væk fra naturen, som er totalt naturstridigt, kunstigt og absurd, og jeg mener også, at det er et kulturskred.
Derfor håber jeg, at alle, der stemte imod et lignende forslag sidste gang, også stemmer imod det den her gang.
Vi ser meget frem til at deltage aktivt i arbejdet med ændringer i lov om kunstig befrugtning, og forslag, som er nævnt tidligere om at stille krav til dem, der ønsker kunstig befrugtning, er vi som udgangspunkt meget positive over for, men Kristeligt Folkeparti kan ikke støtte det her forslag; jeg håber ikke, det kommer som et chok for Enhedslisten.
Naser Khader (RV), 2003-02-28:
Altså, hvis vi har et lesbisk par, hvor ingen af parterne er syge, så mener jeg ikke det skal være en offentlig opgave, at de får kunstig befrugtning, hvis der ikke er tale om en sygdom.
Det er det, jeg mener.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2003-02-28:
For at slutte debatten: Er det, De Radikale foreslår, at hvis man ikke mener, man vil bruge den naturlige metode til at blive gravid på, men i øvrigt ikke fejler noget, så må man selv betale for at blive kunstigt insemineret, at det ikke er en offentlig opgave?
Kamal Qureshi (SF), 2003-02-28:
Bare et sidste spørgsmål for at få det helt afklaret.
Det, den radikale ordfører her forslår, er, at hvis der er et par, som gerne vil have børn, men som i øvrigt ikke gider have naturlig seksuel omgang med hinanden, så er De Radikales budskab, at det skal de altså tage at komme i gang med og blive gravid på den måde - er det sådan jeg skal forstå det?
Jeg kan huske, jeg har set det engang, jeg tror, det var Monty Python, som på et tidspunkt havde et indslag, hvor der er et par, som kommer op til lægen, og så siger de, at de ikke kan blive gravide; så spørger han hvorfor, om de har været sammen, og så ser de meget underlige ud, for de havde åbenbart ikke gjort sig forestillinger om, at det var den måde, man blev gravid på.
Så er der i hvert fald et eller andet i seksualundervisningen, der har svigtet helt katastrofalt i folkeskolen.
Naser Khader (RV), 2003-02-28:
det her
Det er klart, at hvis der er en sygdom, og man ikke kan blive gravid, fordi man er syg, så skal man behandles for det inden for det offentlige sundhedsvæsen.
Men der er nogle, der ikke er syge, og som godt kan blive gravide, men som ikke bryder sig om den gammeldags, naturlige metode.
Jeg tror, det var den tidligere sundhedsminister fru Ester Larsen, der sagde, at hvis man ikke bryder sig om den gammeldags metode, og man ikke er syg, så skal det ikke være en offentlig opgave.
Er der en sygdom, skal man behandles for det, men er der ikke tale om sygdom, men tale om, at man ikke bryder sig om den naturlige metode, så skal det ikke være en offentlig opgave.
Kamal Qureshi (SF), 2003-02-28:
Det er jo i en situation, hvor de ikke kan få børn.
Man henviser dem til at blive gravide med en metode, som de rent faktisk har afprøvet og ikke har fået noget resultat ud af.
Naser Khader (RV), 2003-02-28:
Principielt mener jeg, hvis der ikke er tale om en sygdom, at så skal det ikke være en offentlig opgave, så skal man bruge den naturlige metode.
Kamal Qureshi (SF), 2003-02-28:
Det var sådan set bare en afklaring.
Hr. Naser Khader siger, at de, som ikke kan blive gravide, uden at der ligger sygdom til grund for det, skal bruge den gammeldags metode.
Hvad er det for en metode, hr. Naser Khader i den sammenhæng refererer til at de skal bruge?
Naser Khader (RV), 2003-02-28:
Jeg tror ikke, at særlig mange vil være uenige med mig i, at den nuværende lovgivning om kunstig befrugtning og mulighederne for at blive forældre generelt ikke er konsistent og dermed heller ikke acceptabel.
Der er brug for eftersyn, der er brug for ændringer af lovgivningen.
Enhedslisten har fremsat et interessant forslag til ændring af den nuværende lovgivning vedrørende kunstig befrugtning i forbindelse med lægelig behandling.
Ifølge den nuværende lovgivnings § 3 kan behandling kun tilbydes kvinder, som er gift, eller som lever sammen med en mand i et ægteskabslignende forhold.
Jeg er enig med forslagsstillerne i, at denne restriktion er for stram og bør ændres.
Dermed er jeg også sympatisk indstillet over for forslaget.
Samtidig må jeg understrege, at den radikale folketingsgruppe ikke er enig i dette spørgsmål - vi er delt.
Det Radikale Venstre tager stilling i denne type sager ud fra tre overordnede hensyn: barnets tarv, ligestilling for alle potentielle forældre, og hvorvidt der er sygdom involveret.
Vedrørende barnets tarv tyder intet på, at børn får en bedre opvækst hos forældre, der lever i et heteroseksuelt ægteskab eller ægteskabslignende forhold end i et homoseksuelt ægteskabslignende forhold.
Tværtimod og tankevækkende tyder nogle studier på ifølge Ugeskrift for Læger, nr. 7 i år, at børn kan få en bedre, sundere opvækst end normalt hos homoseksuelle forældre.
Derfor finder jeg restriktionen i § 3 umotiveret.
Sammenhængende hermed er det mig magtpåliggende og også for Det Radikale Venstre som Danmarks socialliberale parti, at lovgivningen ikke diskriminerer mennesker en bloc udelukkende på grund af deres seksualitet.
I særdeleshed må dette ikke finde sted vedrørende retten til at blive forældre og dermed heller ikke retten til at få kunstig befrugtning. Men det er dog også vores holdning, at kun forældre, der lever sammen i et ægteskab eller i et ægteskabslignende forhold bør kunne blive kunstig befrugtet, det være sig, uanset om forældreparret er heteroseksuelt eller homoseksuelt.
Dette er vigtigt af to grunde: For det første fordi det er vores opfattelse, at kun hvis barnløshed følger af en relevant sygdom i almindelig forstand, skal man kunne få kunstig befrugtning ved lægelig behandling.
I andre tilfælde må vi henvise til den gammeldags metode.
Dette gælder også for enlige, som forslagsstillernes forslag umiddelbart vil give lov til kunstig befrugtning.
Sammenfattende er jeg altså sympatisk indstillet over for forslaget.
Til sidst vil jeg rose forslagsstillerne for at have givet denne anledning til at diskutere så vigtigt et emne.
Tove Videbæk (KRF), 2003-02-28:
Nej, vil jeg gerne sige til hr. Kamal Qureshi, jeg sagde ikke noget om det.
Jeg siger, at der er en del af de her kvinder, som ikke har behov for kunstig befrugtning, men i de parforhold, som de her kvinder frivilligt er gået ind i, kan de ikke få børn ad naturlig vej.
Men jeg vil gerne spørge hr. Kamal Qureshi igen om det her med SF's frihedsprojekt: Hvor langt skal det gå, hvor langt er man villig til at gå i SF?
Vil man eventuelt også være villig til at gå så langt som til at ophæve loven om bigami, så folk kan gifte sig, som de vil, og med så mange, som de vil? For SF er vel ikke interesseret i at sætte grænser for friheden?
Jens Christian Larsen (V), 2003-02-28:
Jeg ved ikke, om der var nogle direkte spørgsmål i hr. Kamal Qureshis sidste indlæg, men jeg har da i hvert fald så lyst til at svare på den måde: Hvordan mener hr. Kamal Qureshi så, der er godt for et barn at vokse op?
Det kunne være svaret.
Fru Lise Hækkerup spørger, om det er mangel på konsekvens i forhold til anden lovgivning.
Lise Hækkerup (S), 2003-02-28:
Selv om det er Carmen, der spilles, så undskylder jeg.
Det var min, som lå på min plads, som jeg havde forladt.
Det beklager jeg, hr. formand.
Jeg ærgrer mig over, at kvababbelse hos Venstres ordfører skal føre til, at det her udmærkede forslag nok ikke kommer igennem.
Folketinget har tilladt registrerede partnerskaber.
Et lesbisk par kan blive gift, det være sig med kirkens velsignelse, det være sig med rådhusets velsignelse. Mener Venstres ordfører ikke, at en naturlig konsekvens af et sådant ægteskab også er at få børn?
Kamal Qureshi (SF), 2003-02-28:
Jeg vil nu sætte et meget stort spørgsmålstegn ved, om ministeren er den rette til at afgøre, hvad det vil sige at være frisindet.
Det, jeg i hvert fald kan konstatere, er, at ministeren tager det udgangspunkt, som lyder meget fint, nemlig at ministeren ikke vil blande sig, men ikke desto mindre gør ministeren lige præcis det, for det er sådan, at den nuværende lovgivning, som ministeren vil bevare, netop gør det.
Hvis en kvinde kommer op til en læge og har behov for at få hjælp til at blive gravid, så er situationen i dag, at man skal kigge på hendes partner, ikke på kvinden alene. Det er ikke sådan, at man siger, at hvis du ikke kan blive gravid ved hjælp af din partner, så skal du have de samme vilkår for at kunne få den hjælp, som det offentlige tilbyder i dag.
Jeg gør ikke det her til en diskussion om, hvorvidt det offentlige overhovedet skal tilbyde kunstig befrugtning eller ej, det er en anden diskussion.
I den situation, vi bare er i i dag, er det sådan, at der bliver lægen nødt til at spørge, hvordan partnerens seksualitet er, partnerens køn er, for at kunne forholde sig til den kvinde, som ønsker at få
offentlig hjælp til at blive gravid, hvis partneren ikke kan gøre hende gravid.
Det er da at gå ind og blande sig i, hvordan folk indretter deres liv.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2003-02-28:
Det er muligt i dag at få en insemination udført af alle lige fra cykelsmeden til jordemoderen.
Det er bare ikke muligt at gå ned til sin læge og få det gjort af en lægefaglig person.
Det er sådan set den eneste forskel, der er i dag.
Jeg er meget enig i, at et barn har krav på to forældre, har ret til at kende sit biologiske ophav, har ret til at vide, hvem dets forældre er.
Men det er vel ikke et spørgsmål om, hvorvidt lesbiske skal have ret til insemination eller ej, men vel i bund og grund mere et spørgsmål om, hvorvidt man i fremtiden vil have en lov om donoranonymitet.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2003-02-28:
Nu siger ministeren, at han ikke kunne drømme om at blande sig i, hvordan folk etablerer sig.
Det synes jeg er et ganske fantastisk udgangspunkt, det synes jeg er et rigtigt udgangspunkt.
Det, der bare undrer mig, er så, hvorfor man i 1997 afskaffede lesbiskes mulighed for at få kunstig befrugtning.
Det er jo ikke sådan, at hvis det her forslag blev vedtaget, ville vi gå fra en tilstand, hvor man ikke kunne få det, til, at man kunne få det for første gang i historien.
Det var faktisk sådan, at man frem til 1997 som lesbisk og som enlig kunne modtage kunstig befrugtning på lige fod med heteroseksuelle par. Jeg vil gerne spørge ministeren: Hvorfor var det i 1997, da ministerens parti godkendte forslaget om kunstig befrugtning, så væsentligt fra statens side at blande sig i, hvordan folk etablerer sig?