Lene Espersen (KF), 1999-05-20:
Jeg vil også gerne starte med at kvittere for, at vi får en mulighed for at følge Bichel-udvalgets rapport op, for vi synes, det er et utrolig godt og sobert stykke arbejde, udvalget har lavet, og vi synes, rapporten indeholder mange rigtige og gode konklusioner.
Og noget af det, vi har fæstet os ved, er, at det ikke har været en blind diskussion, der bare handlede om, hvorvidt man var for eller imod pesticider, men har været en rapport, der sagligt og sobert har redegjort for konsekvenserne, både de samfundsøkonomiske, de beskæftigelsesmæssige, de sundhedsmæssige og de miljømæssige konsekvenser, ud fra forskellige scenarier.
Jeg synes, det er befriende, at vi har en rapport, hvor man opstiller forskellige scenarier, lige fra en fuldstændig afvikling til en optimeret anvendelse, sådan at vi har fået en redegørelse for, hvad det egentlig er, det her drejer sig om, og at det drejer sig om, at man kan nå det samme mål med forskellige virkemidler, men at det i hvert fald også drejer sig om, at man kommer i en situation, hvor man kan få en tilnærmelse til det, der hele tiden har været målsætningen i pesticidhandlingsplanen, samtidig med at man ikke presser Danmark ud i en situation, hvor der er meget store samfundsøkonomiske omkostninger forbundet med det.
Og jeg synes, det måske er værd at fremhæve nogle af de konklusioner, som i hvert fald står klokkeklare i rapporten, nemlig at der vil være meget store omkostninger forbundet med den meget fundamentalistiske indstilling til det, nemlig en fuldstændig afvikling her og nu.
På BNP-siden vil det i nutidens danske kroner, altså 1999-kroner., dreje sig om et fald i BNP på 9 mia. kr., og på beskæftigelsessiden vil det dreje sig om 16.000 fuldtidsbeskæftigede. Det er jo et lidt uhyggeligt scenario at forholde sig til, men den positive del af det er jo så, at Bichel-udvalget i sine anbefalinger kommer med en lang række anbefalinger,
der gør, at vi kan nå det her mål, uden at vi skal betale den store samfundsøkonomiske regning, som det ville være, hvis man lod fundamentalismen drive værket fremover.
Jeg synes, den trestrengede strategi, som man lægger op til, og hvor man arbejder med en generel og løbende nedsættelse af pesticidforbruget, er en rigtig strategi.
Og her synes jeg det bl.a. er værd at sætte fokus på mere uddannelse og mere konsulenttjeneste for jordbrugserhvervet, sådan at vi får minimeret den forsigtighedssprøjtning, som vi altså desværre må konstatere stadig væk foregår, samtidig med at vi får kombineret den med øget forskning i nye teknikker.
Og jeg er fuldstændig enig med de ordførere, der allerede har fremhævet, at vi også bliver nødt til at se på, om vi ikke via nye teknologiske muligheder, robotter og andre ting, kan komme i en situation, hvor vi kan foretage en afvikling.
Og jeg tror faktisk på, at vi inden for den tidshorisont, som Bichel-udvalget også peger på, 5-10 år, kan komme i en situation, hvor vi får reduceret behandlingshyppigheden ganske betragteligt.
Med hensyn til den diskussion, der har været om evaluering, vil jeg sige, at selvfølgelig er det klart, at når man har en evaluering, har det også en efterfølgende konsekvens, for sådan må det nu engang være; men jeg vil nok advare imod, at vi forsøger at opstille et scenario, hvor det, der egentlig er resultatet, er, at jo hurtigere man tilpasser sig, desto strengere bliver kravene næste gang.
Jeg synes, man skal prøve at vende det lidt om og sige: Der er en evaluering, og den bliver fulgt op, men det bliver nærmest som en gulerod: Jo bedre man tager fat allerede nu, desto bedre kommer det også til at virke efterfølgende. Vi synes også, det er vigtigt at fokusere på den nedsættelse, der skal ske af eksponering af biotoper, og det, jeg har noteret, og som jeg synes er meget positivt, er, at man også her vil arbejde målrettet. Ganske ligesom Folketinget har valgt at gøre med hensyn til jordforureningsloven, hvor man har sagt, at man bliver nødt til at prioritere, hvor indsatsen skal være - hvad man i øvrigt også har gjort med Vandmiljøplan II - så siger vi, at vi får mest miljø for pengene i den her forbindelse, hvis man etablerer de sprøjtefrie randzoner ved de målsatte vandløb og ved søer på over 100 m2, og ikke forsøger at køre med spredehagl.
Det synes vi er positivt, og jeg vil i den forbindelse sige, at jeg synes, det er meget væsentligt, at der er et bredt flertal i Folketinget, der her vil arbejde for, at vi bruger braklægning og de nye EU-midler, der bliver stillet til rådighed, til at sikre, at der også sker en kompensation til jordbrugserhvervet.
Det sidste punkt i den trestrengede strategi handler om den økologiske omlægning, og dér vil jeg sige, at jeg måske egentlig synes, man skal vælge en positiv indfaldsvinkel og sige: Hvor er det godt, at vi i Folketinget allerede har taget fat om det her både med Vandmiljøplan II og fra andre sider, hvorved vi allerede i høj grad har sikret en stadig stigende omlægning til økologisk jordbrug.
Jeg synes dog også, det er vigtigt at få understreget, at vi ikke skal komme ud i en situation, hvor det her bliver lidt af et statsplanlagt foretagende.
Og jeg synes, det er vigtigt at fremhæve, at det i meget høj grad er forbrugerinteresserne og markedsøkonomien og markedets efterspørgsel, der er med til at fastholde et momentum i den økologiske omlægning.
Bl.a. synes jeg jo, det måske er en sjov, men også meget sigende statistik, at hver femte mælkekarton, der i dag bliver solgt, indeholder økologisk mælk.
Det fortæller jo noget om, at også forbrugerefterspørgslen kan holde momentum i gang.
Endelig vil jeg understrege med hensyn til evalueringen, at vi er fuldstændig enige i, at den selvfølgelig skal foretages, men at vi mener, at den skal bruges som en positiv løftestang til at få igangsat ikke bare en mentalitets-, men også en produktionsændring i jordbrugserhvervet på længere sigt.
Og vi kan naturligvis støtte det fremsatte forslag til vedtagelse, som vi synes er et rigtigt udgangspunkt for Folketingets fremtidige arbejde.