Jes Lunde (SF), 1998-12-16:
De ændringsforslag, vi skal behandle her i dag, er selvfølgelig domineret af det finanslovforlig, der er indgået.
Det er jo et sort finanslovforlig, som skærer voldsomt ned på dagpengene ved, at man forringer muligheden for folk for at blive i dagpengesystemet - de skal kunne falde ud efter fire år - man forringer efterlønsordningen især for de arbejdsmænd, som efterlønsordningen lige præcis var lavet for.
Man skærer ned på det sociale område, bistandsklienter, folkepensionister, der mister skatterabatten i højskattekommunerne, osv. osv.
Det er linjen i det.
Samtidig føres der en stram politik i forhold til kommuner og amter, hvor de ikke får mulighed for at løse de opgaver, som alle partierne i valgkampen var ude at love man ville løse.
Så det er alt i alt et sort finanslovforlig, vi står med.
Anderledes kan det jo heller ikke være, når man laver forliget med Venstre og De Konservative i stedet for at bygge videre på de gode erfaringer, vi har haft de sidste to år, hvor der er indgået finanslovforlig mellem regeringen og SF, og hvor det har været ene positive nyheder, sociale forbedringer, miljømæssige forbedringer, uddannelsesmæssige forbedringer, der har været det dominerende i billedet.
De mere grundige kommentarer til regeringens forlig med de borgerlige skal jeg vende tilbage til i morgen, hvor vi får den store og principielle debat om finanslovforslaget.
De af regeringens ændringsforslag i dag, som markerer nogle af de her resultater i forliget, vil vi selvfølgelig stemme imod.
Så er der andre ændringsforslag fra regeringen, som vi kan støtte; det er f.eks. udmøntningen af satsreguleringspuljen, som er en af de få positive ting.
Der har SF jo en gammel aftale med et flertal af partier her i Folketinget om udmøntning af satsreguleringspuljen, og det er igen i år lykkedes at udmønte den på en særdeles fornuftig måde, så der bliver gennemført gode sociale forbedringer.
Det vil vi selvfølgelig også støtte ved afstemningen.
Vi vil også støtte nogle af de merbevillinger til kriminalforsorgen, der er lagt op til.
Også dér har vi en slags aftale med regeringen om, at det er noget, vi skal forhandle i det nye år, sætte mere kriminalpolitisk indhold på, og det er vi selvfølgelig parate til.
SF har også stillet sine egne ændringsforslag, og de ændringsforslag skal først og fremmest dokumentere, at det var muligt at prioritere på en anden måde.
Vi har derfor i bemærkningerne til vores ændringsforslag lavet lige præcis en opstilling, som viser, at i stedet for at lempe selskabsskatten for de allerstørste aktionærer her i landet, i stedet for at afskaffe aktieomsætningsafgiften, i stedet for at nedsætte skatten på jord, i stedet for at afskaffe arbejdsmarkedsbidraget for arbejdsgiverne, i stedet for at bruge 3,4 mia. kr. til at øse ud til de bedst stillede i vores samfund, så kunne man, hvis man lod være med det, undgå mange af nedskæringerne. Man kunne fjerne nedskæringen på boligstøtten, på Socialministeriets område, man kunne undgå de grove nedskæringer på taxametrene på uddannelsesinstitutionerne, man kunne undgå besparelsen på medicintilskuddet, og så kunne man endda samtidig skabe plads til mange nye forslag til politik.
Vi har nævnt bedre uddannelsesplanlægning, uddannelse af flere social- og sundhedsmedhjælpere, jobrotation, hvor der skabes bedre mulighed for at dele arbejdet ude på arbejdsmarkedet, godkendelsesordning for kemiske stoffer, så vi strammer op på arbejdsmiljøpolitikken, efteruddannelse, bedre økonomi for studerende med børn, bedre boligstøtte for enlige forsørgere, målrettet forskning på sundhedsområdet, bedre byfornyelsesindsats, kulturpolitiske nyskabelser som spillesteder og billedkunst.
Kulturanlæg i provinsen
kunne der også blive en pulje til.
Der kunne blive bedre kollektiv trafik.
Der kunne blive en solcellehandlingsplan.
Der kunne blive penge til materielfornyelse på sygehusene, og der kunne også blive penge til bedre velfærd i kommunerne, sådan at de havde bedre mulighed for at leve op til deres forpligtelser på hjemmehjælpsområdet og på daginstitutionsområdet.
Alt det kunne man have fået i stedet for for de 3,4 mia.
Det er selvfølgelig et valg, som forligspartierne har truffet, når de synes, det var bedre at dele skattelettelser
ud til det store erhvervsliv, bedre at dele skattelettelser ud til aktionærerne, i stedet for at løse de her samfundsopgaver. Vi synes, det er et fuldstændig forkert valg, og det er derfor, vi i vores lange stribe af ændringsforslag i dag har ønsket at vise, at det krone for krone kunne have ladet sig gøre at bruge pengene på en helt anden måde, sådan at der var sociale fremskridt, uddannelsesmæssige fremskridt, miljøpolitiske nyskabelser.
Vi får se, hvordan afstemningen bliver, men det er jo desværre temmelig forudsigeligt, at regeringsblokken har bundet sig til Venstre og De Konservative.
Og selv om jeg kunne forstå på hr. Jan Petersen, at det gjorde ondt på ham at stemme imod nogle af SF-forslagene, ville han jo nok alligevel gøre det, fordi han har pantsat sig til Venstre. Det er Venstre, der i dag bestemmer, hvad hr. Jan Petersen må stemme til de her ændringsforslag.
Enhedslisten har også stillet en stribe ændringsforslag.
De fleste af dem går i samme retning som vores, og dem kan vi selvfølgelig støtte.
Der er måske lige tre enkelte af forslagene, jeg skal sige noget særligt om.
Enhedslisten har et forslag om at afskaffe satsreguleringspuljen; det stemmer vi selvfølgelig imod.
Vi mener, der er lavet en fornuftig aftale igen i år om udmøntning af satsreguleringspuljen.
Det er vi principielt positive over for, og derfor vil vi stemme for den bevilling, de i første omgang foreslår på området.
Der må vi nok sige, at der tror vi ikke længere, at tingene kan hænge sammen, og derfor vil vi undlade at stemme til det forslag.
Det vil vi stemme for for at markere vores principielle støtte til forsvarsbesparelser, selv om vi nok mener, at Enhedslistens forslag ikke lige er den rigtige model.
Vores eget oplæg er, at vi skal op på en besparelse på 20-25 pct. i løbet af 3-4 år.
Det tager altså nogen tid at omstille sig til så store nedskæringer.
Til gengæld mener vi, at det er vigtigt, at de også bliver gennemført, og for at vise, at vi principielt er enige i, at der er en mulighed for at spare, vil vi altså stemme for her.
Så har vi forslagene fra Dansk Folkeparti og Fremskridtspartiet.
På sundhedsområdet er der nogle forslag om øgede bevillinger på sygehusområdet.
Inden for hjemmehjælp er der også forslag, vi kan støtte. Vi tager stilling fra sag til sag vedrørende de forslag, der er stillet fra de her partier, og er der noget, som trækker i den rigtige retning, vil vi markere vores principielle støtte ved at stemme for dem, uanset om den tekniske løsning kunne afvige fra den måde, som vi ønskede at gøre det på.
Man kan f.eks. diskutere, om det er rigtigt at finansiere en udbygning af hjemmehjælp og sygehuse med låneordninger, fordi det er jo ikke holdbart på lang sigt, men nuvel, vi vælger at støtte principielt for at markere, at vi er enige i sigtet.
Så er der selvfølgelig også andre ændringsforslag fra Dansk Folkeparti og Fremskridtspartiet, som vi er klart imod.
Det gælder besparelser på ulandspolitik, det gælder på flygtningeområdet, det gælder, når man er inde og lufte de holdninger, som Dansk Folkeparti og Fremskridtspartiet er nok så velkendte for: lysten til at spare på alt og alle, når man kommer uden for nogle specialområder, som Dansk Folkeparti og Fremskridtspartiet for tiden har valgt at profilere sig på som mere fornuftige partier.
Vi får se, hvor længe den profil holder; jeg tør ikke sige det.
Vi har da noteret os, at samtidig med at man er villige til at gå imod regeringens forslag om at tage penge fra folkepensionister, holder man sig ikke for gode til at skære ned på støtten til det almennyttige byggeri.
Så det er lige med at finde ud af, hvor linjen nu ligger hos Dansk Folkeparti og Fremskridtspartiet, men vi er klart imod, når de kommer til forslag til sociale besparelser, forslag til ulandsbesparelser, besparelser på flygtningehjælp, osv. Så synes jeg i øvrigt, at de gode partier derovre er faldet en lille smule af på den, når vi ser på ambitionsniveauet i ændringsforslagene.
Vi skal kun 1 år tilbage, hvor der var et ændringsforslag på 230 mia. kr. på en enkelt konto.
Så er det, man foreslår i år, ærlig talt lidt blodfattigt.
Men pyt med det.
Vi går til afstemningerne her senere på eftermiddagen.
Jeg kan forudse, at det ender med et mønster, der nok gør, at vi må stemme nej til finansloven i morgen, men det kan vi så tage en grundigere debat om under den store debat i morgen.