Steen Gade (SF), 2006-05-18:
Ja, vi kommer jo lidt vidt omkring, men jeg vil sige tak til Det Radikale Venstre, Socialdemokratiet og Enhedslisten for modtagelsen af forslaget og såmænd også sige noget pænt til undervisningsministeren og til Venstre.
På den måde starter jeg jo i den gode ende.
Jeg vil påpege en ting, som jeg synes lidt for få af ordførerne har været opmærksomme på, men som jeg faktisk synes er vigtig.
Det er det, der henvises til i forslaget, og som i hvert fald undervisningsministeren kender, nemlig Danmarks kompetenceregnskab, som viser, at vi er helt elendige, når det gælder interkulturel kompetence.
Det er dokumentationen for forslaget og dermed også en kritik af dem, der siger, at det går godt, og at vi har det hele på plads.
Jeg synes også, der er andre kritisable ting i den politiske håndtering.
Jeg synes, det var lidt af et tegn på smålig og snæver national selvgodhed, da statsministeren i forgårs tog rapporten fra ECRI og sagde: Der er nogle i udlandet, der har skrevet noget kritisk om Danmark, men det gider vi ikke læse, og det dropper vi.
Der er kommet en stemning, som vel i høj grad ligger tæt på noget af det, Dansk Folkeparti står for.
Jeg synes sådan set, det var patetisk at høre hr. Martin Henriksen fra Dansk Folkeparti igen og igen gentage, at Dansk Folkeparti, som jo satser på dansk kultur osv., nærmest er trådt under fode.
Nej, det er jer, der er vindere i disse år.
Det er jer, der er vindere, for der er masser af ting, som man kan sige dybest set er blevet mere nationale og mere snævre på grund af jeres store indflydelse på debatten og politikken.
Jeg er stor tilhænger af, at vi har danske kulturkanoner osv., for det er da fint nok.
Men vi har ikke meget internationalt udblik, og det har vi jo ingen kanon om, for det er ikke det, det handler om.
Jeg plejer at sige det sådan, at da jeg gik i gymnasiet, måtte jeg læse Rifbjerg i smug, for han var ikke i den kanon, jeg havde.
Det var Falkenstjerne, og her var Rifbjerg ikke med, så ham måtte vi læse i fritiden.
Men hvor mange kinesiske forfattere, hvor mange indiske forfattere, hvor mange afrikanske forfattere og hvor mange arabiske forfattere skal de læse?
Det er da bare et lillebitte eksempel på, at også vores kulturpolitik trænger til et ordentligt gennemsyn.
Jeg vil ikke bruge flere eksempler, men jeg tror, jeg kunne gennemgå de fleste politikområder på den måde, og jeg har også gjort lidt.
Nogle siger, at vi selv skal gøre det, og jeg synes, jeg har gjort en hel del.
Jeg har skrevet en bog om det for et par år siden og holder mange foredrag om det, og det er faktisk også derfor, jeg har fremsat forslaget her.
Så til de mere konkrete bemærkninger: Undervisningsministeren og Venstres ordfører siger, at vi har Globaliseringsrådet, men sagen er jo, at Globaliseringsrådet har fokuseret meget lidt på dette område.
Jeg synes, det er for lidt, det er derfor, jeg har fremsat forslaget, og jeg håber, vi kan blive enige om, at vi faktisk har brug for mere end det, der er i Globaliseringsrådet.
Et andet tema, der har været inde i billedet, er Dansk Folkeoplysnings Samvirke og folkeoplysningen.
Vores forslag handler jo også om at inddrage folkeoplysningen, så i den forstand er det jo en imødekommelse, og jeg er også glad for mange af de betragtninger, som kom fra undervisningsministeren.
Nu har jeg jo erfaring for, hvordan man skriver taler til en minister.
Jeg ved godt, at når oppositionen kommer med et forslag, skal talen i hvert fald ende med, at man ikke vil støtte det, men inden for den ramme vil jeg sige, at talen sådan set var ret positiv, når den nu skal ende med, at et oppositionsforslag kan man ikke støtte.
Men hvis det virkelig skal batte, tror jeg, man skal sætte nogle penge af.
Jeg ved godt, at vi har 10-procents-midlerne, men på sigt kunne man måske godt sætte nogle penge af til det, og jeg tror faktisk også, man har brug for lidt mere initiativkraft end den, der kommer fra oplysningsorganisationernes egen verden.
En af ideerne i forslaget er jo også, at nogle folk fra samfundsforskningen, kulturlivet osv. skal sætte sig sammen.
Jeg synes, det kunne være lidt modigt, hvis vi lod et hold kigge på os og prøve at spille ud med, hvor de kan se svaghederne, og hvor de kan se, vi har behov for at åbne os mere udadtil.
Det, jeg er mest nervøs for, er ikke globaliseringen, for den går jeg grundlæggende positivt ind for og med i.
Men det betyder ikke, at man skal være ukritisk, det jeg helt enig med Enhedslistens ordfører i, og jeg er også enig med Enhedslistens ordfører i det, han påpegede.
Men forslaget handler jo mest om globalt udsyn og større viden og ikke om andre emner i globaliseringsdiskussionen, som hr. Per Clausen var inde på, og jeg vil gerne have, at vi virkelig koncentrerer os om at få fokus på, at der i hvert fald efter min opfattelse er den samme klare tendens her i Danmark, som man ser i det meste af verden: Samtidig med den økonomiske globalisering, som danskerne heldigvis gennemgående er positive over for, som fru Ellen Trane Nørby nævnte, og som jeg også selv har sagt, er der altså en dyb skepsis i hele den kulturelle verden.
Jeg ser det som en reaktion, og jeg ser det som et af reaktionens hæsligste ansigter.
Islamisterne er jo imod globaliseringen, Osama bin Laden er imod globaliseringen, og modstanden findes i pænere udgaver i højreorienterede partier i Danmark og resten af Europa.
Det er den samme protest mod, at verden bliver mere multikulturel, men vi skal gøre vores børn mere multikulturelle og gøre dem egnede til at klare sig i den globaliserede tilværelse.
Her er jeg selvfølgelig tilhænger af nogle af de ting, regeringen har foreslået på undervisningsområdet, men grundlæggende mener jeg, at vi har brug for en betydelig stærkere indsats.
Må jeg sige til allersidst om de universelle værdier, at jeg synes, det er lidt træls at høre diskussionen om alt det med danske værdier.
Næsten alt det, folk kalder danske værdier, er jo noget, man også har i England og i Norge, det er noget, en masse folk arbejder for i Egypten, og det er noget, man arbejder for i Kina osv.
De værdier hersker ikke altid de pågældende steder, men vi skal støtte kampen for dem.
Demokrati, ligestilling mellem mænd og kvinder og menneskerettigheder er de universelle værdier, vi skal arbejde for, og det arbejde skal vi kombinere med respekt og forståelse for andre kulturer.
Min allersidste betragtning skal være, at når man møder folk fra en række andre lande – måske ikke så meget fra Europa, men i hvert fald fra Kina, Indien, Afrika og Sydamerika – bliver man imponeret over, hvad de ved om os, og så rejser man lidt flov hjem.
Jeg vil håbe, at alle, der sidder i denne sal, selv har haft den følelse en gang imellem.
Der er ikke grænser for, hvad de ved om os, men der er altså heller ikke grænser for, hvad vi ikke ved om dem, og derfor tror jeg altså, det ville være godt at få et grundigt eftersyn af både vores politik og af, hvad der i øvrigt sker i vores undervisningssystem og i vores kulturpolitik.
Her kunne der godt være brug for en kommission, men får vi den ikke, vil jeg håbe, at vi kan konkludere et eller andet i retning af folkeoplysning og måske en pulje penge og et initiativforum, som kan være med til at sikre dynamikken i debatten.