Ole Glahn (RV), 2006-02-02:
Jeg vil indlede sådan på det overordnede plan.
Når det lovforslag er aktuelt, så er det på grund af den samfundsudvikling, som foregår og er foregået i løbet af de sidste årtier.
Den er karakteriseret ved, at markedets behov for omsætning og profit finder stadig nye områder at synliggøre sig på, så vi som potentielle kunder kan få øjnene op for nye behov og for de virksomheder, som vil opfylde de behov.
Sidste skud på stammen er virksomheder og kommuners ønske om henholdsvis at købe og sælge reklamesteder.
Vi har set kommunale biler køre rundt med reklamer for firmaer
, på samme måde som vi ser det på de rullende reklamesøjler, som mange taxaer kører rundt med for tiden.
Markedet presser sig stadig frem og nu ind på de kommunale og de amtslige/regionale områder.
Der er fra så vel kommuner som virksomheder et ønske om at benytte sig af reklamemuligheden inden for et nærmere defineret og afgrænset område.
Det er vi i Det Radikale Venstre tilhængere af.
Vi mener, at der er mange fordele ved, at markedet er under størst mulig konkurrence.
Men vi mener også, at der i høj grad er brug for et kommunalt, regionalt og statsligt system, som ledes efter andre målsætninger end profit, ikke fordi der er noget galt med profit som sådan, men fordi mange af de opgaver, det offentlige løser, har til formål på en effektiv måde at yde borgerne en service eller give dem et tilbud, uden at det overordnede mål skal være en ekstra økonomisk gevinst.
På grundlag af denne mere overordnede og principielle tilgang er Det Radikale Venstre positiv over for indenrigsministerens forslag.
Vi finder, der er foretaget en fornuftig afgrænsning mellem de steder, hvor der må reklameres, og de steder, hvor der ikke må reklameres.
Alle de bygninger og det løsøre, der tjener til varetagelse af områder, som kommunen og regionerne kan varetage, men ikke skal varetage, må der reklameres, de såkaldte fakultative områder, mens kommuner og regioners kerneområder er beskyttet imod reklamer.
Princippet om, at det offentlige skal vise, at man er sig selv og ikke en levende reklamesøjle for et eller andet privat firma, er et godt princip.
Signal om, at der på skoler, sygehuse, børnehaver, hjemmeplejens biler m.m. kan være store annoncer for firmaer, der netop havde interesse i at henvende sig til den gruppe, som det offentlige betjener på det felt, vil være meget forkert.
Til gengæld er det rimeligt, at opgaver, som kommunerne selv beslutter at påtage sig, f.eks. driften af idrætsanlæg, driften af forsamlingshuse eller driften af kulturhuse, godt må kombineres med, at der er en reklameindtægt, der i øvrigt gavner den folkelige aktivitet, som kommunen i forvejen støtter gennem driften.
I den forbindelse undrer det os lidt, at regioner er nævnt på linje med kommuner, når regioner nu ikke må tage opgaver selv, sådan som det jo er fastlagt i lovgivningen.
De har jo netop ikke den kommunale fuldmagt, der bemyndiger dem til af egen drift at løse opgaver, som de ikke er forpligtet til.
Lovforslaget åbner mulighed for reklamer på kommunale og regionale køretøjer, der ikke overvejende anvendes til personbefordring.
Her dispenserer man fra princippet om, at der ikke skal reklameres på områder, som kommunen/regionen skal løse.
Vi vil gerne have begrundelser for denne inkonsekvens.
Vi synes, det er inkonsekvent, men vi trøster os med, at denne lovgivning er til for at bestemme, hvor kommunerne og regionerne ikke må reklamere, og hvor de godt må, hvis de vil, og det vil sige, at kommunerne selv kan træffe de her afgørelser.
Det er således op til de lokale kommunalpolitikere at bestemme, hvilken politik man skal have på det her område.
Det er dog nok realistisk at forestille sig, at mange kommuner, der jo er i en økonomisk hårdt presset situation, vil fristes til at få de godt nok små, men dog ekstra indtægter, som reklame kan give.
Vi mener desuden, at der også i lovforslaget er et generelt forbud mod reklame for visse organisationer og for religiøse og politiske foreninger og partier, og det er rigtigt.
Endelig støtter vi meget § 4, hvoraf det fremgår, at kommuner og regioner ikke må anvende kommunalt eller regionalt ansattes beklædning til reklamer.
Til gengæld er det rimeligt, at private firmaer, der løser kommunale og regionale opgaver, ikke er omfattet af det forbud.
Igen er det vigtigt for os, at det på det område også er op til kommunalbestyrelsen og regionsrådet at beslutte sig for de principper, der skal gælde.
Alt i alt er vi altså positive over for forslaget.