runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Thorkild B. Fransgaard (FP), 1998-11-17:
Det skal blive meget kort.
Forslaget her
det går ud på, at børnefamilierne kan få nedsat deres arbejdstid for at passe deres børn.
Det er Fremskridtspartiets opfattelse, at det er et arbejdsmarkedsanliggende og ikke noget, vi kan lovgive for herinde.
Som det er sagt, har vi jo i øvrigt været igennem en konflikt her i foråret.
I forbindelse med den greb regeringen ind, og der blev indført to omsorgsdage, så man kunne vælge mellem, om man ville være hjemme og passe sine børn, eller om man ville arbejde.
Nu viser det sig ved flere undersøgelser i dagbladene, at forældrene ønsker at arbejde, at få nogle flere penge. Derfor mener vi absolut, at forældrene selv skal vælge, om de vil arbejde, og hvor meget tid de vil bruge på deres børn.
Kristian Jensen (V), 1998-11-17:
Allerførst skal jeg undskylde den familiære tone; den skyldes den gode stemning.
Hr. Ole Sohn siger, at der ikke er noget argument for at gennemføre det her, men argumentet er simpelt hen det enkelte individs frie ret til vælge, hvilken a-kasse den pågældende ønsker at stå i, og jeg kan ikke forstå, at der overhovedet kan være noget stærkere og mere vigtigt argument, end at den enkelte borger i Danmark selv kan vælge, hvilken a-kasse eller hvilken forening i øvrigt, vedkommende ønsker at være medlem af. Til hr. Poul Erik Dyrlund: Når jeg siger, at det her forslag sikkert vil blive genfremsat, kan jeg fortælle hr. Poul Erik Dyrlund, at der jo sikkert kommer et nyt valg, og at der garanteret også kommer en ny regering, og så kan jeg love for at forslaget bliver genfremsat.
Og det eneste, vi vil her, er at fjerne en begrænsning og give folk en mulighed for selv at vælge og vurdere, hvad der er rigtigt, og hvad der er forkert.
Og til hr. Ole Vagn Christensen kan jeg sige, at der i fremtiden vil være kontrol på præcis samme måde, som der i dag er kontrol af de offentlige a-kasser og de offentlige midler, der ligger i a-kasserne.
Dér ser vi ingen forskel på dette forslag og den situation, der er i dag.
Ole Vagn Christensen (S), 1998-11-17:
Socialdemokratiets argumenter for, hvorfor vi ikke kan støtte en ændring af den nuværende lovgivning med henblik på oprettelse af flere tværfaglige arbejdsløshedskasser
Socialdemokratiet finder, at den nuværende faglige afgrænsning ikke alene er medvirkende til, men også er en vigtig årsag til, at vi har et velfungerende og meget stabilt arbejdsmarked.
Socialdemokratiet er af den opfattelse, at det netop er via det faglige a-kassesystem, at den kvalificerede fagspecifikke viden om arbejdsmarkedets behov bedst gives til den ledige, herunder ikke mindst vejledning omkring uddannelses- og jobmulighederne.
Det gælder også tilrettelæggelsen af diverse kurser for ledige, hvor a-kassens faglige viden gør a-kasserne mest kompetente til at afgrænse, hvad der er relevant fagligt indhold set i forhold til arbejdskraftefterspørgslen.
Hertil kommer også, at a-kasse-administrationen skal blive i fagkasseregi, fordi det er her, man har bedst forudsætning og kendskab til medlemmets fagspecifikke viden og kunnen.
Ligeledes skaber a-kassens lokale kontakt og kendskab til virksomhedernes arbejdskraftbehov grundlaget for en service og en vejledning, som giver den enkelte ledige større chancer for at skaffe sig et arbejde samt imødekomme virksomhedernes behov.
Afsluttende vil jeg sige, at Socialdemokratiet ikke ser nogen grund til at åbne op for oprettelsen af yderligere tværfaglige a-kasser på baggrund af ovenstående, men også fordi det ikke harmonerer med den danske model.
Og vi er meget usikre på, om de ikkefagligt funderede tværfaglige a-kasser er i stand til at løfte de til stadighed stigende og komplekse servicefunktioner over for medlemmerne, som den tredje arbejdsmarkedsreform kræver. Vi kan forstå, at såvel arbejdsgiver- som lønmodtagerorganisationerne er enige om, at den hidtidige struktur med fagligt afgrænsede a-kasser bør opretholdes af hensyn til den gode beskæftigelse, som den skaber.
Tom Behnke (FP), 1998-11-17:
Og det er der jo allerede i dag juridisk set, men i virkelighedens verden er der det ikke.
Dér er der én stor sammenblanding af a-kasserne og fagforeningerne, og det betyder, at det er private foreninger, der sidder og styrer statslige virksomheder med udbetaling af statslige penge, og det bliver nogle gange misbrugt.
hårdt ned, hver eneste gang en fagforening misbruger koblingen mellem a-kassen og fagforeningen til at lokke, overbevise eller true folk med, at hvis de vil meldes ind i a-kassen, skal de også meldes ind i fagforeningen?
Jette Gottlieb (EL), 1998-11-17:
Der er ingen tvivl om, at fagforeningsmedlemskab er en ret og ikke en pligt, og det er klart, at det i den forbindelse ikke er lovligt at lokke eller true folk til at melde sig ind.
Og det, som jeg mener man burde gøre inden for fagbevægelsen, var faktisk at sikre medlemmerne en juridisk bistand, som bl.a. kan støtte det enkelte medlem over for fagforeningen eller a-kassen i de tilfælde, hvor den har taget beslutninger eller vedtaget administrative bestemmelser, som gør det vanskeligt for den enkelte.
Det var en af de muligheder, man havde for at undgå den slags ting.
Thorkild B. Fransgaard (FP), 1998-11-17:
Fremskridtspartiet synes, det er et rigtigt forslag.
Og selv om det nu har været sagt flere gange her i salen, at det ikke passer ind i vores system, må jeg sige, at det bliver mere og mere aktuelt, for hele arbejdsmarkedet har de sidste 20 år gennemgået en stor forandring, en forandring hen imod, at faggrænserne forsvinder, og en forandring hen imod, at medarbejderne bliver mere fleksible og også selv ønsker mere fleksibilitet.
Derfor er det kun rigtigt, at der nu bliver mulighed
for, at tværfaglige fagforeninger også kan komme til at få indflydelse på arbejdsløshedskasserne og være med til at oprette arbejdsløshedskasser.
Jeg forstår selvfølgelig på Socialdemokratiets ordfører, at man på nuværende tidspunkt er imod den udvikling, men jeg er sikker på, at det i løbet af ganske kort tid bliver nødvendigt at gå i den retning, og hermed vil jeg sige, at oprettelsen af nogle tværfaglige arbejdsløshedskasser bliver uundgåelig.
Jeg skal ikke hermed påstå, at sådanne tværfaglige arbejdsløshedskasser kan gøre det bedre end dem, vi har nu - det er, som om det også har været oppe i diskussionen, men det vil jeg ikke påstå - men under alle omstændigheder må det være rigtigt, at arbejdstagerne får det frie valg, de frie muligheder for at vælge, om de vil være afhængige af en politisk eller fagligt bestemt arbejdsløshedskasse eller de vil være afhængige af en tværfaglig arbejdsløshedskasse, som hverken er politisk eller fagligt bestemt, når de står og skal have deres arbejdsløshedsdagpenge.
Vi må i den retning.
Derfor kan vi selvfølgelig støtte det her forslag, som vi er medforslagsstillere til.
Og vi vil på det bedste, vi kan,
anbefale det, selv om det under debatten her i dag ikke har lydt alt for optimistisk med hensyn til, om vi kan få et flertal for det.
Mogens Nørgård Pedersen (KRF), 1998-11-17:
Kristeligt Folkeparti kan tilslutte sig forslagets intentioner om at sikre øget konkurrence mellem a-kasserne, hvilket kan give bedre service til medlemmerne og give mulighed for lavere administrationsomkostninger. På nuværende tidspunkt bruges der endvidere store ressourcer i a-kasserne til flytninger fra én a-kasse til en anden som følge af ændringer af medlemmernes stillingsbetegnelser, hvilket er uhensigtsmæssigt.
Der kan endvidere være en risiko for, at a-kasserne ikke i tilstrækkeligt omfang rådgiver medlemmerne, såfremt rådgivningen medfører, at medlemmet må flytte a-kasse.
Kristeligt Folkeparti tilslutter sig beslutningsforslaget.
Ole Sohn (SF), 1998-11-17:
Jeg fik stillet det konkrete spørgsmål, om der var andre end den person, som eventuelt ville vælge en tværfaglig a-kasse, det ville gå ud over, hvis man indførte dette system.
Om det ville gå ud over andre, skal jeg ikke kunne tage stilling til, men det er i hvert fald sådan, at der jo er en vis del offentlige midler indblandet i a-kasserne, og derfor er det vel også rimeligt, at vi som politikere tager ansvaret for de beslutninger, der bliver truffet i den forbindelse.
Og jeg har den opfattelse, at jeg synes, at det vil være helt fint at foretage forandringer, hvis der er behov for forandringer, men der er ikke kommet ét eneste argument fra forslagstillernes side, som kan overbevise mig om, at det ville være en fordel at indføre en tværfaglig a-kasse.
Tværtimod viser erfaringerne faktisk, at den tværfaglige a-kasse, som vi kender, den kristelige, har en højere ledighed end de fagligt funderede a-kasser.
Og grunden er jo primært den, at den ikke er i stand til at kende de forskellige fagområder, og derfor er det altså ikke nogen fordel at have en tværfaglig a-kasse - tværtimod, vil jeg sige. Så både set fra et offentligt synspunkt og fra et skattemæssigt synspunkt - som forslagsstillerne jo normalt betragter som noget væsentligt - er det altså ikke en fordel at have en tværfaglig a-kasse.
Poul Erik Dyrlund (S), 1998-11-17:
Jeg blev såmænd lige så glad, da jeg hørte følgende udsagn fra hr. Kristian Jensen om dialogen med arbejdsministeren:
Det kan der da overhovedet ikke herske nogen som helst tvivl om efter min opfattelse.
Og så vil jeg godt stille hr. Kristian Jensen
følgende spørgsmål ud fra den betragtning, at jeg er helt enig med hr. Kristian Jensen i, at vi har et meget dynamisk arbejdsmarked, for vi har været helt oppe på 800.000 jobskifter for et par år tilbage, og noget tyder på, at vi får 600.000-700.000 jobskifter i år, som både arbejdsformidlingen og arbejdsløshedskasserne er dybt involverede i
Endelig hørte jeg også hr. Kristian Jensen sige
, at det også er vigtigt at konkurrere på prisen.
Men hvordan går det ude i vores samfund, når man konkurrerer på prisen?
Som oftest ender det med, at man konkurrerer på dårlig service!
Ole Vagn Christensen (S), 1998-11-17:
Hr. Kristian Jensen talte i virkeligheden om to elementer: frihed og konkurrence, og det delte han så op i fire pinde: decentralisering, fleksibilitet, frihed til at vælge - også til at vælge forkert - og kvalitet via konkurrence.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 1998-11-17:
Jeg synes, hr. Kristian Jensen argumenterer ganske udmærket for valgfriheden, for selvfølgelig bør det være sådan i et frit, moderne, demokratisk samfund, at borgerne har lov til at vælge frit mellem forskellige a-kasser.
Men jeg vil godt føje ét argument til for, at det måske er knap så god en idé, at have samme administration for en a-kasse og en fagforening - af tidmæssige grunde havde jeg ikke mulighed for at nævne det før:
Men så siger den pågældende til mig: Jamen det er jo X fagforening!
Og da det ofte kan være den samme person, man skal henvende sig til, hvordan i alverden skulle man så kunne forestille sig, at den pågældende person skulle gå i rette med den afgørelse, som vedkommende har truffet i sin egenskab af leder af a-kassen?
Det kan naturligvis ikke lade sig gøre.
Ole Sohn (SF), 1998-11-17:
Indledningsvis vil jeg da gerne komplimentere forslagsstillerne for den interesse, de har vist for a-kassernes mulighed for at hjælpe medlemmerne ved at formidle job.
Det er jo noget nyt, at man ser sådan på a-kassernes aktive rolle i almindelighed, og det synes jeg da
er positivt.
Jeg kan også forstå, at forslagsstillerne er meget forhippede på at støtte det frie valg, valgfriheden, men så vil jeg gerne spørge: Er det en valgfrihed, man skal have, uanset at det vil komme til at koste det offentlige penge?
Altså også dér, hvor det offentliges midler er indblandet, kan man godt vælge frit og dermed påføre det offentlige ekstraudgifter.
For det er jo netop dokumenteret, at de tværfaglige a-kasser har sværere ved at formidle job, og dermed er chancen for en længere ledighedsperiode sandsynlig. Men det er altså en betaling, som forslagsstillerne mener at det offentlige skal bidrage med, for at man kan have valgfrihed med hensyn til at vælge en tværfaglig a-kasse.
Poul Erik Dyrlund (S), 1998-11-17:
Hr. Kristian Jensen skal have chancen en gang til: Jeg spurgte ikke om nogen som helst dokumentation for, at de tværfaglige a-kasser er gode.
Nej, jeg spurgte, om der er nogen som helst dokumentation for, at de kasser, vi kender i dag, indtil dato ikke har levet op til den voldsomme dynamik, som jeg er enig med hr. Kristian Jensen i at der er på arbejdsmarkedet.
Er der nogen som helst dokumentation for, at de ikke har gjort dét?
Og hr. Kristian Jensen glemte også at give mig et svar på spørgsmålet om, hvorvidt konkurrence på prisen ikke som oftest ender med også at være konkurrence på dårlig service.
Og når jeg nu er her, vil jeg blot tillade mig at konstatere, at hr. Knud Erik Kirkegaards forsøg på at komme hr. Kristian Jensen til undsætning var et utrolig dårligt forsøg, for hr. Knud Erik Kirkegaard kender a-kasse-systemet ud og ind og ved, hvilke ankemuligheder der er i systemet, hvis nogle mennesker bliver trådt for nær, og hr. Knud Erik Kirkegaard ved også udmærket godt, at situationen er sådan i det her system, at kassernes hovedledelse meget ofte sætter kassernes lokalafdelinger godt og grundigt på plads.
Og sådan skal det selvfølgelig også være: Hvis nogen føler sig trådt for nær, skal der selvfølgelig være mulighed for at rette det op, og der skal være ankemuligheder.
Ole Vagn Christensen (S), 1998-11-17:
Hr. Kristian Jensen lægger meget vægt på friheden til at vælge og siger så samtidig, at den frihed ikke medfører et nyt bureaukrati i forhold til den situation, som vi har i dag.
Men jeg vil gerne understrege, at det er min oplevelse, sådan som jeg ser på de her ting, at det vil kræve et større bureaukrati.
Og det vil det, fordi netop den frihed til at vælge jo også betyder, at man kan vælge sig ind i en a-kasse, hvor der er stor arbejdsledighed, og dermed ikke have så stor en risiko.
Og da ingen kender den kasse, er der jo så nødt til at være forskellige undersøgelsesorganer med kontrol på kontrol.
Hvorimod i dag, hvor a-kasserne er fagspecifikke, kan de se, hvordan beskæftigelsen ser ud på det enkelte område, og hvad der er af ledige, og få øje på alle de ledige. Og så vil jeg gerne sige, at jeg tror, der er en fælles forståelse for, at det, det handler om, er at få folk i arbejde, så staten undgår at smide en masse penge ud til nogle, som ikke har behov for disse penge, fordi de i virkeligheden har behov for arbejde.
Men man kan gemme sig i den model, som hr. Kristian Jensen fremfører.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 1998-11-17:
Ja, jeg kender udmærket godt ankesystemet, og jeg kan også godt røbe, at da vedkommende ikke har tiltro til sin fagforening, er mit næste råd så, at vedkommende selvfølgelig skal bruge ankesystemet.
Men det ville jo egentlig være mere naturligt, at vedkommende havde fået det råd af sin fagforening.
Kristian Jensen (V), 1998-11-17:
Jeg skal beklage, at det først til sidst er gået op for mig, at hr. Poul Erik Dyrlund slet ikke har forstået forslaget, for vi diskuterer ikke et spørgsmål om, hvorvidt a-kasserne kan formidle arbejde eller ej, men et spørgsmål om, at vi mener, at også tværfaglige a-kasser kan formidle arbejde.
Og hvis man slår op i Statistisk Årbog, kan man se, at Kristelig A-kasse klarer sig mindst lige så godt som f.eks. Magistrenes Arbejdsløshedskasse og Grafisk Forbunds a-kasse. Hvis vi kigger på hr. Ole Sohns argumenter, så er et af hans argumenter, at hvis man vælger en tværfaglig a-kasse, vil man vælge en, hvor færre kommer i arbejde.
Det vil sige, at man skulle gå hen og vælge en a-kasse, hvor man ikke kunne komme i arbejde!
Det er ellers en situation, som vi ikke plejer at høre om fra hr. Ole Sohn. Så vil jeg sige, at i Venstre interesserer vi os også for a-kasser.
Og jeg noterede også med stor vellyst, at hr. Ole Sohn mener, at det her forslag er alt for bureaukratisk for virksomhederne, for hvis hr. Ole Sohn ønsker at gøre noget for virksomhedernes bureaukrati og lette det, så har jeg en hel stabel af forslag, som hr. Ole Sohn kan stemme for senere hen. Med hensyn til hr. Poul Erik Dyrlund bemærkning om konkurrence på prisen kan jeg bare henvise til Tele Danmark og vores liberalisering af konkurrencen inden for telesektoren, for dér kan man jo som menig forbruger opleve, at konkurrencen har medført både en lavere pris og en klart bedre service.
Når vi kigger på det her fra Venstres side, kan vi se på den tilslutning, der har været til Kristelig A-kasse, at der er en interesse for det her.
Og vi håber, at tidens fylde vil lade et opklarelsens lys skinne også over venstre side af Folketingssalen, så vi i tidens løb kan få forslaget igennem.
Anders Samuelsen (RV), 1998-11-17:
Mit svar på spørgsmålet skal være, at vi i Det Radikale Venstre stadig væk mener, det er helt grundlæggende, at der skal holdes fast i, at det er folkepensionen, der skal være den grundlæggende ydelse, og ikke omvendt.
Derfor var jeg i min ordførertale også inde på, at vi løbende skal holde øje med niveauet for folkepensionen og sammenholde det med - som også andre talere har været inde på i dag - de tillægsydelser, som man kan få.
Det er dér, vi skal kigge, hvis vi skal diskutere, om niveauet, som det er i dag, er tilstrækkelig højt.
Vi skal
ikke den anden vej rundt, som der lægges op til fra SF's side.
Jette Gottlieb (EL), 1998-11-17:
Jeg kan oplyse, at Enhedslisten vil fastholde muligheden for at gå ind for de faglige a-kasser som den bedste måde at organisere a-kassearbejdet på i Danmark.
Og det gør jeg især, fordi det faglige kendskab til områderne langt bedre giver mulighed for ordentlig vejledning og forslag til beskæftigelsesinitiativer, men også fordi det giver mulighed for kvalificeret behandling af f.eks. overenskomstforhold, fyringsvarsel og den slags ting.
Og så giver det i øvrigt demokratisk medindflydelse på gulvniveau, og det synes jeg er et vigtigt element.
Den mulighed er det så til gengæld vigtigt at medlemmerne bruger.
Det vil sige, at det er meget vigtigt at fremhæve, at man skal øge og forbedre demokratiet internt i fagbevægelser og a-kasser.
Det drejer sig om, hvordan man bruger pengene, hvad det er for en service, man ønsker, hvad det er for en administration, man vil have, og sådan nogle ting.
Og det er der jo heldigvis også ganske mange der benytter sig af.
Men når det kommer til stykket, så er det jo heller ikke den faglige organisering, der anfægter forslagsstillerne.
Når de kræver tværfaglige a-kasser, er det jo først og fremmest for at undergrave det system, der er i øjeblikket.
Det sidste argument, som De Konservative fremhævede, og som var et af de vigtige, var ønsket og kravet om øget konkurrence, og det var vist nødvendigt for at få fornyelse i systemet.
Jeg kan nemlig meget tydeligt forestille mig en grim situation, hvor a-kasserne reelt ville kunne sortere medlemmer efter ledighedsrisiko, og det ville ikke være nogen styrkelse af forsøget på at få flere folk i arbejde.
Hvis man kan konkurrere på billig administration, fordi man har en lavere ledighedsrisiko, og som følge deraf få lavere kontingenter, har vi efter min mening fået et meget dårligt system, som forekommer mig både asocialt og meget skadeligt.
Men jeg er ikke i tvivl om, at de borgerlige som helhed ville ønske sig sådan en konkurrencesituation, men vi foretrækker altså den klare faglige afgrænsning.
Anders Samuelsen (RV), 1998-11-17:
Det er som nævnt af andre en gammel kending, som vi endnu en gang har fornøjelsen af at behandle i dag.
Jeg vil også starte med at sige, at Det Radikale Venstre ligesom ved tidligere behandlinger heller ikke i dag har tænkt sig at støtte forslaget.
Og jeg skal egentlig primært henvise til vores kommentar fra de tidligere behandlinger og så blot henvise til det, som arbejdsministeren sagde: Det er ikke videre sandsynligt, at en større konkurrence på det her område nødvendigvis vil resultere i lavere administrationsomkostninger i de enkelte kasser.
Med de begrundelser, som vi også har fremført tidligere, skal jeg derfor sige, at Det Radikale Venstre kan ikke støtte forslaget.
Susanne Clemensen (CD), 1998-11-17:
Jeg skal gøre det ganske kort og henvise til det, som CD's tidligere arbejdsmarkedspolitiske ordfører har sagt om det her beslutningsforslag om adgang til at oprette tværfaglige arbejdsløshedskasser.
Til trods for at vi har haft et valg siden sidste gang, og Folketinget og regeringen har fået en ny sammensætning, så mener vi i CD ikke, at der er sket noget siden sidst, der kunne begrunde en ny stillingtagen hertil.
CD kan derfor ikke støtte forslaget om tværfaglige arbejdsløshedskasser.
Mogens Andreasen (DF), 1998-11-17:
Ganske heldigt, for ellers var det jo ikke sket, så havde det ikke været nok, at a-kasserne kunne gøre et stykke arbejde. Det næste, jeg gerne vil sige, er til hr. Poul Erik Dyrlund: Jamen der foreligger jo ikke noget bevis på, hvor dårligt eller hvor godt Kristelig Fagforening og dens a-kasse klarer deres problemer.
Så længe vi ikke har den dokumentation, så vil jeg da egentlig godt sige, at der er altså kun én vej for os, og det er at anbefale, at vi får den udbredelse af de tværfaglige a-kasser, som kan være med til at fremme beskæftigelsen.
Ole Vagn Christensen (S), 1998-11-17:
Det var en tynd argumentation, og jeg skal gerne prøve at illustrere, hvorfor den er tynd.
Det, der var kernen i det, som hr. Knud Erik Kirkegaard sagde, var, at det hæmmer en faglig mobilitet.
Jeg er helt af den opfattelse, at hvis det havde været tilfældet, havde vi været i den situation, at arbejdsmarkedet havde stået og skreget op om, at der burde ændringer til.
Men arbejdsmarkedets parter er jo netop enige om, at det her giver den største mulighed for, at man får den bedste arbejdskraft og dermed får den bedste konkurrenceevne. Angående de to andre argumenter så mener jeg, at man kunne lige så godt have fremført dem, når det drejer sig om tværfaglige a-kasser, som man kan fremføre dem over for a-kasserne, som de er i dag.
Ole Sohn (SF), 1998-11-17:
Jeg har tre små spørgsmål til hr. Knud Erik Kirkegaard.
Den ulyst, som ordføreren nævnte, at nogle kan have i forbindelse med at skulle skifte a-kasse, er nok ikke så meget knyttet op på selve a-kassen, for a-kassereglerne er jo fuldstændig ens, uanset hvilken kasse man er medlem af.
Det er måske mere en ulyst til at forlade sin faglige organisation, hvor man har sin faglige tilknytning, og sine kolleger, så man også derigennem har kendskab til branchens arbejdspladser, og det er måske også et argument mod en tværfaglig a-kasse. Det var det ene.
Det andet er: I forbindelse med administrationsstørrelsen var der et element, som hr. Knud Erik Kirkegaard ikke nævnte, nemlig sammenhængen mellem administrationens størrelse og ledighedsstørrelsen.
Poul Erik Dyrlund (S), 1998-11-17:
Hr. Knud Erik Kirkegaard havde store betænkeligheder vedrørende den faglige mobilitet.
Det får mig til at spørge:
Er der noget som helst, som tyder på, at der er større faglig mobilitet blandt Kristelig A-kasses medlemmer?
Det vil jeg gerne have den modsatrettede dokumentation for.
I beslutningsforslaget står der også, at forslagsstillerne er bekendt med eksempler på, at arbejdsløshedskassemedlemmer vurderer, at deres arbejdsløshedskasse ikke giver dem relevante tilbud.
Er det sådan, at der er noget som helst, der indikerer, at Kristelig A-kasse er i den situation, at de giver mere relevante tilbud end andre kasser? Hvis det virkelig var tilfældet, så burde man også her kunne se på arbejdsløsheden, om Kristelig Arbejdsløshedskasses medlemmer skulle være bedre stillet.
Så vidt jeg husker frit fra hukommelsen, er Kristelig A-kasse blandt dem, der har en meget høj arbejdsløshed hos deres medlemmer, og det kunne jo være, at det er, fordi den giver sine medlemmer en dårlig service og ikke er i stand til at bringe dem i beskæftigelse.