John Vinther (KF), 2000-11-23:
Til hr. Arne Melchior og i virkeligheden også til hr. Knud Erik Hansen, for hans spørgsmål nåede jeg ikke at besvare før: Jeg synes måske, det ville være mere hensigtsmæssigt i stedet for at begynde på noget nyt og etablere nye regler og nye nævn - i øvrigt ved vi jo heller ikke, hvilke sanktionsmuligheder det er tanken, at et sådant nævn skal have, for det er vi ikke blevet præsenteret for - hvis vi så på de regler, der findes, og fik bragt tingene i orden, så man rent faktisk kan anvende dem.
Jeg stiller mig lidt tvivlende over for hr. Knud Erik Hansens bemærkning om, at ingen af reglerne bliver benyttet.
Det tror jeg nu nok de gør, men det er da muligt, de ikke benyttes nok, og lad os dog så kigge på, hvordan vi vil gøre det.
Til fru Lone Yalcinkaya med hensyn til individets frie ret: Nu bliver det vist meget filosofisk.
Grundlæggende går Det Konservative Folkeparti ind for individets frie ret, men en gang imellem er vi altså også nødt til at forholde os til, at der er nogle uhensigtsmæssigheder i samfundet, der gør, at vi ikke bare kan lade alle etablere sig lige nøjagtig, hvor de vil.
Vi vil ikke ofre det princip på alteret og tillade ghettodannelser, hvor man ser social forslumring, og hvor man ser kriminalitet blomstre.
Der findes en gruppe kommuner, der i dag står med nogle næsten uløselige problemer, og de problemer er selvforstærkende.
Og det er de, fordi de udlændinge, der familiesammenføres med herboende udlændinge, naturligt nok vælger at bosætte sig samme sted.
Det er der ikke noget ulogisk eller unaturligt i.
Problemet er, at smertegrænsen er nået i disse kommuner.
De kan ikke absorbere flere flygtninge og udlændinge, og det betyder altså, at man ved nytilkomne bliver nødt til at placere dem i andre kommuner.
Vi kan fra konservativ side godt frygte, at det i virkelighedens verden blot fører til, at problemerne breder sig til flere kommuner end dem, der i dag har problemet.
Derfor er det i allerhøjeste grad påkrævet, at integrationsprocessen styrkes mest muligt.
Integration handler om mange ting.
Den handler om rettigheder og pligter, og der skal selvfølgelig være en harmoni og en balance mellem rettigheder og pligter.
Et primært element er sproget.
Det er en forudsætning for, at man kan klare sig i uddannelsessystemet og senere hen i arbejdslivet, at man behersker det danske sprog.
Og derfor vil vi gøre meget for at få styrket indvandrerbørns danskkundskaber.
Vi har stadig den politik, at modersmålsundervisning i offentligt regi skal afskaffes, ikke fordi vi vil spare pengene, men fordi vi vil bruge pengene på at styrke danskundervisningen i stedet.
Det kan godt være, at forældrene mener, at børnene skal lære modersmålet, og sådan tror jeg i øvrigt selv jeg ville have det, hvis jeg bosatte mig i et andet land, men så må det være en opgave, man som forælder selv påtager sig.
Vi ville jo heller ikke forvente, hvis vi bosatte os i et andet land, at det pågældende land så ville påtage sig opgaven at lære vores børn dansk. I nogle af de kommuner, hvor man har de allerstørste problemer, oplever man altså stadig, at indvandrerbørn møder op til første skoledag i første klasse med - lad mig sige det pænt - meget ringe danskkundskaber.
Og det synes jeg er synd for de børn, for det kommer til at forfølge dem i mange år fremover.
Vi ønsker at styrke kommunernes mulighed for at anvende elementer af tvang ved at pålægge forældrene enten at sende børnene i børnehave eller på anden måde sørge for, at de får en tilgang til det danske sprog.
Derfor skal vi også sikre kommunerne nogle redskaber til at sprede indvandrere på den mest hensigtsmæssige måde.
Med hensyn til den del af forespørgslen, der vedrører at mindske diskriminationen, kan man se af vedtagelsesforslaget, at det sådan set handler om et gammelkendt forslag, nemlig forslaget om et klagenævn for etnisk diskrimination.
Det Konservative Folkeparti vil ikke acceptere diskrimination, men vi kan ikke tilslutte os, at der etableres et nævn.
Der er allerede en lang række love og paragraffer mod diskrimination: Vi har racismebestemmelsen i straffeloven, vi har en særlig lov om forbud mod forskelsbehandling på grund af race, hudfarve, nationalitet, seksuel orientering osv., og vi har retsplejelovens bestemmelser, der medfører, at der skal efterforskes, når der finder sådan diskrimination sted.
Der er med andre ord en lang række love, der allerede i dag sætter grænserne for, hvad man må, og hvad man ikke må, og de love skal man naturligvis anvende. Vi finder fra konservativ side, at der ikke er behov for flere regler og flere nævn, men derimod brug for en holdningsbearbejdelse, og med de ord har jeg allerede tilkendegivet, at Det Konservative Folkeparti ikke kan stemme for den foreslåede vedtagelse.