runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Villy Søvndal (SF), 2004-11-10:
Det er udmærket, at Dansk Folkepartis fru Pia Kristensen ikke tror, at de gør det.
Vi andre har måske en anden opfattelse, også under indtryk af den meget stramme økonomi, som kommunerne har i øjeblikket.
Men kunne vi ikke blive enige om at flytte det fra tro til sikkerhed ved f.eks. i fællesskab at foreslå, at kommuner ikke må nedlægge ordninger, der i dag er uden forældrebetaling, for at flytte dem over til ordninger, der har forældrebetaling?
Så slipper vi helt for den diskussion, og så slipper Dansk Folkeparti for at komme til at gøre det meget ubehagelige, som jeg også forstår at fru Pia Kristensen synes det er, at tvinge familier, også lavindkomstfamilier, der i dag ikke skal betale, over i betalingsordninger.
Kunne vi ikke blive enige om det her ud på aftenen?
Pia Kristensen (DF), 2004-11-10:
Jeg må igen sige, at jeg synes, fru Line Barfod har et sortsyn i denne sag.
Lovforslaget handler om at etablere madordninger i børneinstitutioner, i vuggestuer, og det er da positivt.
Hvorfor skal man have så mange negative tanker med i alt det her?
Hvorfor tror fru Line Barfod altid det værste om alle?
Vi tror ikke på, at de vuggestuer, der har madordninger, vil begynde at kræve penge for dem.
Men jeg må igen sige, at det er forældrene, det er institutionerne, det er kommunerne, der vælger, om man vil etablere de ordninger.
Så det er i et samarbejde mellem forældre, institutioner og kommuner.
Line Barfod (EL), 2004-11-10:
Der har været mange nedskæringer på daginstitutionerne gennem årene, og der er lydt mange ramaskrig fra forældre, men der har alligevel fortsat været nedskæringer; åbningstiderne er blevet skåret, der er blevet færre og færre penge til mad, man skal selv betale mere og mere selv osv.
Så jeg er ikke lige så optimistisk som fru Pia Kristensen med hensyn til, at det skal lykkes forældrene at forhindre, at madordningen går fra at være en del af vuggestuetilbuddet til kun at være for dem, der har råd til at betale ekstra.
Det er altså det lovforslag, som Dansk Folkeparti har tænkt sig at stemme for, der åbner op for denne her mulighed.
Det fremgår direkte af ministerens kommentar, at det vil kunne ske.
Er det noget, som Dansk Folkeparti vil forhindre ved at stille ændringsforslag til lovforslaget, som Socialdemokratiet er inde på?
Eller vil Dansk Folkeparti sige, at det må være op til Dansk Folkeparti og andre, der sidder i kommunalbestyrelserne, at forhindre det?
Vil Dansk Folkepartis repræsentanter i kommunalbestyrelserne så lade være med at lave de her nedskæringer og forøgelser af forældrebetalingen?
Pia Kristensen (DF), 2004-11-10:
Det vil det selvfølgelig ikke være.
Det er da klart.
Vi kan da ikke synes, at det er positivt, at man lukker en velfungerende madordning og så beder om brugerbetaling.
Men jeg tror, at fru Line Barfod ser meget sort på det her.
Jeg tror på, at de velfungerende madordninger, der er i de børneinstitutioner, som har den på nuværende tidspunkt, vil fortsætte.
Og jeg tror nok, at det vil give genlyd i korridorerne på kommunernes rådhuse, helt ind i kommunalbestyrelserne.
Vi er positive over for at se på muligheden for, at 0-2-årige også kan tilbydes madordninger.
Der er jo en del vuggestuer, der har madordninger.
Det har de fleste.
Men så er der nogle, der ikke har det, og vi synes faktisk, at også vuggestuebørn skal have mulighed for at få frisksmurt, ernæringsrig mad.
Med hensyn til hvad det vil komme til at koste, må jeg igen sige, at det fortsat er forældrebestyrelserne, forældrene og institutionerne, der ligesom skal blive enige om, at man vil oprette en sådan ordning, og de skal også i fællesskab vurdere, hvad en sådan ordning skal koste.
Aage Frandsen (SF), 2004-11-10:
Der er indgået en aftale, og ministeren lægger meget vægt på, at det er, fordi den aftale har det indhold, den har, at man har den rækkefølge i lovgivningsprocessen og i implementeringen.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-11-10:
Trods hr. Peter Skaarups uden tvivl behjertede assistance synes jeg ikke, det er lykkedes statsministeren at finde noget, der bare ligner et figenblad, i denne sag.
Kendsgerningen er jo, at de møder, som trafikministeren har deltaget i, og de udtalelser, trafikministeren er kommet med, og som statsministeren henviste til, hele vejen igennem konsekvent er gået på, at den vejstrækning ikke var et nationalt anliggende.
Men nu har regeringen altså skiftet politik, og det har statsministeren ikke kunnet levere nogen forklaring på.
Så vil jeg bare stille et sidste spørgsmål til statsministeren: Betyder det her, at regeringen nu konsekvent har forladt ideen om at få den tunge lastbiltrafik flyttet over på skinnerne, og betyder det, at vi nu skal se statslige tilskud til en masse lokale projekter af denne art og til havnetunneler i andre byer osv.?
Eller er det et rent århusiansk særtilfælde med henblik på sikring af Louise Gades genvalg?
Aage Frandsen (SF), 2004-11-10:
Jamen jeg tror også, at jeg efterhånden har forstået svaret.
Svaret er, at man har lavet en politisk aftale, og den står man ved.
Det vil så også sige, at de invitationer, som er kommet fra regeringens side om at være med til at udmønte den i lovgivning, i hvert fald ikke har det indhold i sig, at man kan lave om på noget som helst.
Jeg forstår det sådan, at når lovgivningen kommer til foråret, når implementeringen af reformen kommer, så bliver den lavet mellem de tre partier, og så kan man stemme for eller imod i Folketinget fra de partiers side, som ikke er med i aftalen.
Torben Hansen (S), 2004-11-10:
Nu går ministeren over til bl.a. at nævne noget med skovmaskiner.
Jeg vil bl.a. henvise til nogle af de svar, jeg har fået i den seneste samling om bl.a. de enorme besparelser, der har været i Miljøstyrelsen, men jeg kan forstå, at det ikke er besparelser, men prioriteringer!
Men det er udviklingsopgaver inden for industri, transport og luftkvalitet, det er kontor for Renere Produkter, Miljøstyrelsens kontor for Biocid- og Kemikalievurdering, som alle sammen har mærket den her effektivisering, som rent faktisk er besparelser.
Det er altså noget, der har at gøre med den enkelte borgers hverdag og med sundheden for den enkelte borger.
Det er fint nok, når man nogle steder måske kan gøre tingene lidt mere effektivt ved hjælp af maskiner, men det korte af det lange er, at når man ser på det, der er kerneydelsen i Miljøministeriet, nemlig beskyttelsen af landets borgere, så har den været udsat for enorme besparelser, og det har betydet, at beskyttelsesniveauet er blevet markant forringet de seneste år.
Connie Hedegaard (KF), 2004-11-10:
Jeg ved ikke, hvem det er, hr. Torben Hansen mener at han har en tilståelsessag i forhold til.
De her tal har cyklet rundt i måneder, ja, man kan jo næsten sige i år.
Der er intet som helst nyt i det.
Der er ingen, der hævder andet, end at, ja, der er leveret besparelser på Miljøministeriets område.
Det er ikke en solonyhed, hr. Torben Hansen her er bare i nærheden af, det er fuldstændig gammelkendt stof.
Der kunne måske derimod være et andet billede af det her frem for sådan at pære rundt i, om det er den ene slags opgørelse eller den anden slags opgørelse, som man jo er nødt til at gøre, når hr. Torben Hansen spørger, som han spørger.
Et andet billede er, at jeg var ude at se sådan en skovmaskine og se, hvad den kan skove af træer på 5 minutter.
Det er jo også den type besparelser, det er også den type effektiviseringer, der gemmer sig bag de her tal.
Torben Hansen (S), 2004-11-10:
Jeg synes faktisk, at de akkumulerede tal er meget interessante, for det er dem, der viser, at vi her har en regering, der faktisk har valgt at nedprioritere det her område.
Det, der har været mindreforbruget – mindreforbruget – over 4 år, er, som ministeren også selv sagde i sit første svar, rent faktisk 3,7 mia. kr., og det viser klart, at der er tale om en nedprioritering.
Men rent faktisk har vi her en tilståelsessag, hvor det, der reelt er brugt mindre på miljøområdet, er 3,7 mia. kr. over 4 år.
Det må være det, der er det rigtige tal og det tal, som er interessant i forhold til borgernes oplevelse af den nedprioritering, der er sket.
Connie Hedegaard (KF), 2004-11-10:
Min kommentar til akkumulerede tal gik nu hverken på Miljøministeriet eller på Statsministeriet.
Spørgeren har jo tit og ofte fremhævet de her 3,7 mia. kr. Som jeg prøvede at sige, er det altså ikke så interessant, om det er 3,5 mia. kr. eller 3,7 mia. kr.
Det handler udelukkende om opgørelsesmetoder.
Men som spørgeren jo ved og efterhånden har fået at vide i ganske mange omgange, så er de 2,2 mia. kr. heraf jo øststøtte.
Regnskabstallet for 2001 var 1,910 mia. kr., mens budgettallet for 2005 er 1,369 mia. kr., begge i 2005-løn- og -prisniveau.
Det giver et fald på 541 mio. kr.
Her kommer de ca. 80 mio. kr. fra nedlæggelser af råd og nævn, de ca. 155 mio. kr. er penge, der er taget fra forskellige tilskudsordninger, og de 305 mio. kr. er så effektiviseringsgevinster.
Det, jeg siger her, svarer jo fuldstændig til det svar, som spørgeren sidste onsdag ved samme tid fik af statsministeren.
Torben Hansen (S), 2004-11-10:
Langt om længe, i ministerens svar til allersidst, kom vi frem til det, som statsministeren jo også rent faktisk bekræftede i salen for 14 dage siden: at det beløb, der samlet set er brugt mindre på miljøområdet siden 2001, inklusive miljøbistanden, rettelig er 3,7 mia. kr.
Jeg forstår også på miljøministeren, at hvis man bruger akkumulerede tal, kan man få næsten hvad som helst ud af det.
Men så vil jeg da i den forbindelse henlede miljøministerens opmærksomhed på finanslovforslaget for 2005, hvor Finansministeriet sandsynligvis med Miljøministeriets billigelse jo også bruger akkumulerede tal, for der siger man, at de nye initiativer i 2005 til miljø, vand og natur er 200 mio. kr., men det er rent faktisk 200 mio. kr. over 4 år; det er ikke, som det står hos regeringen, i 2005.
Så her har man endnu et misbrug fra regeringens side af akkumulerede tal.
Connie Hedegaard (KF), 2004-11-10:
Spørgeren må jo undskylde, hvis spørgeren synes, at han har hørt svaret før.
Det er, fordi vi har hørt det samme spørgsmål før, og derfor vil jeg gerne starte med at citere fra mit svar på det skriftlige spørgsmål, S 15, der bliver refereret til, hvor der står: »Forskellen i de to opgørelser af reduktionen i Miljøministeriets bevillinger fra 2001 til 2005 er alene, at Miljøministeriet har anvendt bevillingstal for 2003, mens der i spørgerens opgørelse er anvendt regnskabstal for 2003.
Mindreforbruget på regnskabet for 2003 i forhold til bevillingen for samme år, der er på ca. 200 mio. kr., vil imidlertid indgå i ministeriets opsparing ved udgangen af 2003.
Denne er – jf. de i de indledende bemærkninger til finansloven for 2004 og de i finanslovforslaget for 2005 viste videreførselsoversigt – steget fra 674,8 mio. kr. ultimo 2002 til 886,6 mio. kr. ultimo 2003« – det er altså i årets priser – »dvs. godt 200 mio. kr. svarende til det på regnskabet for 2003 opgjorte mindreforbrug i forhold til bevillingen.
Det opsparede beløb ultimo 2003 forventes udbetalt i 2004 og 2005 og eventuelt senere år og vil komme til at indgå i regnskabstallene for disse år.«
Citat fra mit tidligere svar, som der blev refereret til, altså det skriftlige spørgsmål nr. S 15. Man bruger altså regnskabstallet for 2003 i stedet for bevillingstallet, og så når man i spørgerens regnestykke op på et tal på 3,7 mia. kr.
Når man regner med akkumulerede beløb, er det jo blot et spørgsmål om at finde nogle besparelser, der er sket for tilstrækkelig lang tid siden, til at man kan opnå nogle meget høje beløb.
Jeg kan se, at tiden er gået nu.
Jeg skal gerne uddybe, for jeg er sikker på, at spørgeren kommer igen.
Torben Hansen (S), 2004-11-10:
Jeg står her med et stykke papir fra den 15. september, hvor miljøministeren bekræfter, at der inden for Miljøministeriet siden 2001 på Miljøministeriets total bevillingsramme – det vil sige, at det er både den ordinære bevilling og miljøbistand – over de 4 år, fra 2001 til 2005, samlet er sparet 3,5 mia. kr.
Men det er også min opfattelse, at tallet ikke er korrekt, og at der på baggrund af nogle 2003-tal rent faktisk er tale om 3,7 mia. kr., og det vil jeg gerne have ministeren til at bekræfte.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2004-11-10:
»Hvad har ministeren tænkt sig at gøre ved, at det nu viser sig, at kommunerne på landzoneområdet netop giver en række tilladelser til udvidelser, nybyggeri osv., som amterne – førhen af hensyn til helhedsbetragtninger og natur- og miljøhensyn – ikke gav lov til?«
Skriftlig begrundelse
I 2003, efter at landzonekompetencen er overgået til kommunerne, blev der kun givet afslag i 5 pct. af sagerne.
Connie Hedegaard (KF), 2004-11-10:
Det sidste er jeg ikke enig med hr. Torben Hansen i.
Det mener jeg nu heller ikke at hr. Torben Hansen sådan kan føre direkte belæg for.
Det er jo derfor, det er vigtigt at sige, at der også er effektiviseringer inde i det her.
Jeg synes så, at der er en anden ting, der er lidt interessant.
Det var noget med de 350 mio. kr., hvor de 100 mio. kr. skulle tages på forhånd som effektiviseringer.
Er alle mon ikke bedst tjent med, at denne her bagudskuende diskussion om, hvad de akkumulerede besparelser er, fik lov til at hvile lidt?
Der kan ikke siges noget nyt i den.
Ville det ikke være mere interessant at kigge på det fremadrettede?
Hermed sluttede spørgsmålet.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-11-10:
Jeg vil gerne sige, at regeringen har ingen hensigt om at forringe normeringer og standarder i daginstitutionerne, tværtimod.
Vi har kun interesse i, at kvaliteten af børnepasningen bliver stadig bedre, det vil jeg gerne slå fast.
Så fru Lotte Bundsgaard skal ikke komme her og skyde os falske motiver i skoene.
Derimod står det jo klokkeklart fast, at hvis der er nogen, der vil tjene på Socialdemokratiets børnepasningsforslag, er det de rige.
Det er dem, der har mange penge, hvorimod de, der har lavindkomster, taber på Socialdemokratiets forslag, fordi de får skåret i børnechecken uden at få glæde af loftet over taksterne.
Det er kernen i Socialdemokratiets børnepasningsforslag.
Det er til gavn for de rige, til ulempe for de laveste indkomster.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Fru Lotte Bundsgaard omgås altså kendsgerningerne meget, meget letsindigt.
Sagen er jo den, at de kommuneøkonomiaftaler, som vi hvert år indgår med kommunerne, indeholder penge til, at kommunerne kan opretholde standarden på børnepasningen.
Det afgørende er at gå ind og kigge på, hvor mange penge der bruges pr. barn, der bliver passet, og der er det altså således, at i det store hele er udgifterne pr. barn stort set uændrede fra 2001 til 2003.
De er gået lidt op på dagpleje og vuggestue og lidt ned på børnehave, men er i det store hele uændret.
Og samme nogenlunde konstante billede er der for antallet af ansatte pr. barn.
Altså, der er slet ikke holdepunkt for fru Lotte Bundsgaards påstande.
Derimod er der meget holdepunkt for at sige, når man kigger på Socialdemokraternes forslag på børneområdet, at Socialdemokratiet jo vil skære i børnechecken til ugunst for familierne.
Lotte Bundsgaard (S), 2004-11-10:
Det er jo specielt at have en statsminister, der først siger, at han ikke kender til undersøgelsen, men så alligevel kender den, men lad det være op til statsministeren.
Statsministeren svarede faktisk ikke på mit spørgsmål.
Hvis det nu viser sig, at kommunerne vælger at skære ned på vores børns daginstitutioner, så kvaliteten bliver forringet, er det så noget, der berører statsministeren, eller er det kun noget, statsministeren taler om, når han holder store taler, at vores børn skal have ordentlige forhold?
Der står jo også i den aftale, som regeringen har indgået med kommunerne, at der faktisk skal skæres på daginstitutionerne.
Hvis kommunerne nu vælger at sige: Jamen vi har en så stram økonomi, at vi bliver nødt til at skære på åbningstiderne, at vi bliver nødt til at skære på kvaliteten, er det så noget, regeringen har tænkt sig at gøre noget ved, eller vil regeringen bare sige, at det er kommunernes ansvar?
Jeg synes, statsministeren skylder os et svar.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-11-10:
Først og fremmest vil jeg gerne slå fast, at regeringens politik er at forbedre forholdene for børnefamilierne.
Det har vi jo også vist i praksis ved at gennemføre 1 års fleksibel barselorlov, som Socialdemokraterne i øvrigt har arbejdet imod.
Det er jo tankevækkende.
Dernæst til den der undersøgelse, som fru Lotte Bundsgaard omtaler.
Altså, hvis det er fagforeningen BUPL's undersøgelse, fru Lotte Bundsgaard tænker på, så må jeg altså sige, at man slet ikke ud fra den kan drage konklusioner i den retning, som fru Lotte Bundsgaard her hævder.
Undersøgelsen peger f.eks. på, at 9 kommuner har besluttet at reducere i åbningstiden i 2005, og at 15 kommuner har besluttet at øge ferielukningen.
Men undersøgelsen siger ikke noget om, hvordan kvaliteten samlet set vil udvikle sig i de kommuner, der foretager de ændringer, f.eks. om de 15 kommuner vil bruge de sparede penge ved øget ferielukning til bedre normeringer.
Det ved vi ikke noget om, og det får vi heller ikke at vide i undersøgelsen, og derfor er der slet ikke holdepunkt for de konklusioner, som fru Lotte Bundsgaard drager i dag.
Lotte Bundsgaard (S), 2004-11-10:
Nu er det altså en undersøgelse, som blev omtalt i rimelig mange medier, men vi kan altid diskutere, om statsministeren har læst den undersøgelse eller ej.
Men jeg vil så godt spørge statsministeren: Hvis det nu viser sig, at det er rigtigt, at kommunerne, fordi de er blevet tvunget til det på grund af en stram økonomisk politik, skærer ned på vores børns daginstitutioner og også skærer ned, når man tager højde for, at der er færre børn, der skal passes, er det så noget, regeringen har tænkt sig at gøre noget ved?
Eller vil regeringen bare sige, at det er kommunernes ansvar?
Det kommer ikke regeringen ved, om vores børns hverdag forringes.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-11-10:
Jeg kender ikke noget til den undersøgelse, fru Lotte Bundsgaard her refererer til.
Og det strider i hvert fald imod kendsgerningerne, fordi kendsgerningerne er, at i det store og hele er den gennemsnitlige udgift til børnepasning pr. barn, der bliver passet, sådan uændret – i det store og hele, lidt op her, lidt ned der, men i det store og hele uændret.
Lotte Bundsgaard (S), 2004-11-10:
En undersøgelse, som blev offentliggjort for et par uger siden, foretaget af analyseinstituttet Vilstrup viser, at over halvdelen af kommunerne vil skære ned på daginstitutionerne, og det vel at mærke, når man indregner, at der er lidt færre børn, der skal i daginstitutionerne.
Der skæres ned på åbningstiderne.
Der skæres ned på, hvor mange voksne der er i institutionerne.
Jeg vil gerne spørge statsministeren, om det er den vej, regeringen ønsker at gå, om regeringen ønsker, at der skæres ned på kvaliteten i vores børns dagligdag, eller om regeringen vil sikre flere penge til kommunerne, så de ikke bliver tvunget til at skære ned på daginstitutionerne.
»Er regeringen enig i, at der ikke skal spares på kvaliteten på daginstitutionerne i Danmark?«
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-11-10:
Jeg tror ikke, at fru Sandy Brinck er spor overrasket, for fru Sandy Brinck har jo på forhånd besluttet, hvad fru Sandy Brincks svar på spørgsmålet skal være.
Ligegyldigt hvad jeg i dag ville svare, så ville fru Sandy Brinck være bekymret og være utilfreds med svaret.
Sandheden er, at denne regering har gjort utrolig meget for de ældre.
Vi har som sagt bevilget 500 mio. kr. ekstra til hjemmehjælp, og pengene er, som KL har opgjort det, også for langt størstepartens vedkommende gået til pleje og omsorg for de ældre.
De ældre har fået større indflydelse på tilrettelæggelsen af den tildelte hjemmehjælp.
Vi har præciseret, at der skal ydes erstatningshjælp, hvis hjemmehjælp aflyses.
Vi har indført frit valg af plejehjem og ældrebolig.
Der er opført 5.500 ekstra ældreboliger i perioden 2002-2004.
Vi har indført en særlig ældreydelse til de pensionister, som næsten ingen indkomst har ved siden af pensionen, og den er blevet forhøjet i flere omgange, senest i den nyeste finanslovaftale fra i dag er der yderligere en forhøjelse af den særlige ældreydelse.
På punkt efter punkt har denne regering i praksis gennemført markante forbedringer for de ældre.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Sandy Brinck (S), 2004-11-10:
Så meget desto mere synes jeg jo, at man som statsminister og som den partileder, der var ude at give løftet til de ældre, bør være bekymret, når man kigger i statistikkerne.
Nu vil jeg godt sige, at hovedparten af 500 mio. kr. for mig at se er alt, hvad der ligger over 250 mio. kr., så når finansministeren kan slå fast, at det er 135 mio. kr., der er gået til vækst i selve ældreomsorgen, så kan jeg nu ikke få det til at være hovedparten.
Men det ikke skille os ad i dag.
Med de ekstra penge bør det vække undren og bekymring hos statsministeren, at KL's beregninger viser, at gennemsnitsudgiften pr. ældre er faldende, at det samlede antal hjemmehjælpstimer er faldet, og at udgifterne til ældre er stagneret, på trods af at der kommer flere ældre.
Jeg synes ikke, jeg kan høre den bekymring i statsministerens stemme, og det overrasker mig, og jeg skal beklage det.
Lotte Bundsgaard (S), 2004-11-10:
Statsministeren har åbenbart ikke tænkt sig at svare på mit spørgsmål, nemlig om regeringen vil gøre noget, hvis der bliver skåret mere på daginstitutionerne, end det faldende børnetal giver anledning til.
Det vil statsministeren ikke svare på, og det er der så ikke noget at gøre ved.
Jeg vil til gengæld gerne svare, når statsministeren beskylder os for at ville forringe forholdene for børnefamilierne.
Vi synes nemlig, at vi skal tilføre 500 mio. kr. til daginstitutionerne, fordi de trænger til et løft.
Statsministeren har ret i, at vi finansierer halvdelen af forslaget ved at skære på børnechecken ved at sige, at når det nu koster det samme at få børnene passet, hvad enten det er i SFO eller i vuggestue, er det også rimeligt, at man får den samme børnecheck.
Men statsministeren ved selvfølgelig godt, at børnefamilierne kommer til at tjene rigtig mange penge på det her, fordi vi synes, de skal have en lettelse i hverdagen.
Men statsministeren vil ikke svare på, hvad han vil gøre, hvis kommunerne vælger at skære på kvaliteten i vores børns hverdag.
Det vil vi gerne svare på, jeg havde håbet, at statsministeren også ville gøre det her.
Per Stig Møller (KF), 2004-11-10:
Jeg tror nok, jeg fik sagt, at Udenrigsministeriet løbende og i tilknytning til undersøgelserne af de konkrete sager har orienteret rigspolitiet, ligesom Udlændingestyrelsen er underrettet om en række af sagerne.
Det er jo selvfølgelig, fordi rigspolitiet og Udlændingestyrelsen så derefter kan foretage sig det, de mener de skal foretage sig efter at være blevet orienteret om sagerne.
Men det sorterer jo ikke under mig, hvad rigspolitiet og Udlændingestyrelsen derefter gør, når de er blevet orienteret om sagerne.
Angående det kriminelle vil jeg stadig væk gerne fastslå, at det altså er 1.000 fejlskøn ud af 550.000 skøn – det er selvfølgelig også 1.000 for mange – og at man altså i de stikprøver, vi har taget, og med det kendskab, vi har, har foretaget bortvisning.
Sagerne går tilbage til 1999, vil jeg gerne sige til hr. Søren Krarup, og Islamabad ligger før, i hvert fald før min regeringstid.
Men jeg kan jo altså konstatere, at der har været fejlskøn.
Derfor greb jeg ind, da jeg blev opmærksom på dette, og sørgede for, at rigsrevisor kom ind, så vi får en bedre sikkerhed, for politikken er, at man laver skøn.
Men det er da fuldstændig rigtigt, at der er det pres på alle Schengenambassader, som hr. Søren Krarup påpeger, og det er selvfølgelig, fordi folk vil ind, som ellers ikke ville kunne komme ind, men som snyder sig til at komme ind.
Det kan vi jo ikke være uenige om.