Ellen Trane Nørby (V), 2006-05-18:
Det forslag, vi behandler, begrunder egentlig i sig selv, at det er overflødigt.
Det Radikale Venstre var en del af Venstre, da den store Venstrehøvding J.C. Christensen var leder af Venstre, og forslagsstillerne henviser netop til J.C. Christensen som begrundelse for en kirkeforfatning.
Men hans tanker er jo gennemført, først og fremmest ved menighedsrådsloven af 1903.
Menighedsrådsloven er mere end 100 år efter sin vedtagelse stadig en grundpille i den kirkelige lovgivning, og det vil den utvivlsomt blive ved med at være.
Hvad nyt er der i at kalde menighedsrådsloven en del af en kirkeforfatningslov?
Og hvad var det egentlig, J.C. Christensen ønskede derudover?
Han ønskede et kirkeråd, der skulle høres, før Rigsdagen skred til lovgivning, men vi indhenter jo altid råd her i Folketinget, før vi skrider til lovgivning.
Der lovgives ikke i Folketinget, uden at alle kirkelige aktører er hørt mindst en gang.
Ofte bygger den kirkelige lovgivning på udvalgsarbejde, hvor aktørerne har været medlemmer eller har været i grundige forhandlinger mellem Kirkeministeriet og lovgivningens brugere.
Endelig kan enhver, der ønsker at påvirke lovgivningen, skrive til Folketingets Kirkeudvalg eller til de enkelte medlemmer, og aktørerne kan komme i deputationer i Kirkeudvalget, så ærlig talt: Kan vi ikke være enige om, at proceduren i Folketinget sikrer den størst mulige indflydelse i åbenhed for dem, der ønsker indflydelse?
I Venstre synes vi ikke, at Det Radikale Venstres forslag rummer noget epokegørende nyt, hverken formelt eller indholdsmæssigt.
Som forslaget er udformet, ønsker forslagsstillerne tilsyneladende ikke, at der oprettes en kirkelig rigsdag, og det er heller ikke et hedt ønske hos nogen i folkekirken.
Vi bemærker i Venstre, at Det Radikale Venstre, i lighed med Venstre, ønsker rummeligheden i folkekirken bevaret, men ønsker man rummeligheden bevaret, er det nok klogt at holde sig langt væk fra et kirkeråd eller en kirkelig rigsdag.
Der er for os ingen tvivl om, at en kirkelig rigsdag ville betyde både en mere udemokratisk opbygget folkekirke og mere lukkethed og eksklusivitet samt – hvad der ville være værst – en politiserende folkekirke.
Det ønsker vi ikke i Venstre.
Angående de kompetencer, man ønsker beskrevet: Jamen hvad er det dog, der nødvendiggør et kirkeligt udvalg og en forfatning?
Det var en revolution, da J.C. Christensen i 1903 fik gennemført menighedsrådsloven med valgret og valgbarhed for alle døbte i sognet.
Siden har vi fået et valgt provstiudvalg, i de senere år er forskellige stiftsudvalg dukket op, og inden for en overskuelig fremtid vil vi også få demokratisk valgte organer på stiftsniveau.
Vi nærmest svømmer i redegørelser og rapporter og udvalgsindstillinger om struktur.
Dertil kommer, at nedsættelse af et udvalg vil flytte den kirkepolitiske debat fra offentligheden til et lukket og eksklusivt forum.
I Venstre vil vi derfor opfordre Det Radikale Venstre til, frem for at henvise debatten til et lukket udvalg, at fremlægge her i Folketinget, hvad det er for en kirkepolitik, Det Radikale Venstre ønsker.
Vi kan lovgive om de ændringer af strukturen, vi ønsker, så der er ikke brug for en kirkeforfatning, og der er heller ikke noget større kirkeligt pres for at få den.