Mogens Lykketoft (S), 2001-12-13:
Socialdemokratiet vil ikke modsætte sig gennemførelsen af det her beslutningsforslag, men jeg vil godt gøre nogle bemærkninger om, at regeringen er meget velbekendt med, at vi synes, man skulle have grebet sagen an på en anden måde.
Nu har regeringen over for De Forenede Staters regering præsenteret det her tilbud og i den forstand også præsenteret - efter vores opfattelse - Folketinget for at fait accompli.
Vi føler os forpligtet til ikke at svigte det tilsagn, der er givet De Forenede Staters regering, men vi synes, at det tilbud, man skulle have udformet, burde have haft en anden vægtning.
Vi synes, at man skulle have lagt væsentlig større vægt på den del af den militære operation, vi kunne bidrage til, som har direkte sammenhæng med løsningen af den humanitært katastrofale situation i Afghanistan.
Vi synes, at man, sådan som hele situationen omkring Afghanistan har udviklet sig i disse sidste uger og dage, burde have set svaret på den amerikanske henvendelse, vores bud på, hvordan vi skulle svare, i sammenhæng med de behov, der vil blive skabt i den fredsbevarende operation, som FN's Sikkerhedsråd skal behandle i den kommende weekend, og som skal forhandles i Storbritannien i den kommende weekend.
Vi mener med andre ord ikke, at det er den rigtige prioritering, regeringen her har lagt frem, men vi føler os forpligtet af det tilsagn, der allerede er givet De Forenede Stater.
Jeg vil også godt sige, at netop bevidstheden, som jo også afspejles i regeringens bemærkninger til det her forslag, om, at der kommer en anden omgang inden for få dage, hvor vi skal tage stilling til, med hvilket format vi kan bidrage til den fredsbevarende styrke, rejser jo spørgsmålet
om, at der kun findes et endeligt antal uddannet anvendeligt personel, et endeligt antal materielenheder til internationale operationer, og det er lige præcis i den sammenhæng, vi ikke mener, regeringens prioritering er rigtig.
Det rejser jo også hele det spørgsmål, som vi fra Socialdemokratiets side forgæves har bedt regeringen om en afklarende forhandling om, inden man gik til nævnet, og inden man gik til Folketinget med denne sag, nemlig om, hvordan vi skal prioritere hele den internationale indsats og hele forsvarsbudgettet i resten af forligsperioden.
Hvis man ikke foretager sig noget ud over de beslutninger, der er truffet, de beslutninger, der lægges op til i dag, og de beslutninger, der lægges op til i den kommende uge måske omkring en fredsbevarende indsats, ja, så ved vi med sikkerhed, at der ikke er dækning i resten af forsvarsforligsperioden for de internationale forpligtelser, vi påtager os.
Man sprænger forsvarsbudgettet i sidste ende, sådan som forsvarsforliget er formuleret, og det har vi ikke sagt god for.
Vi ønsker at fastholde forsvarsrammen, og derfor fremtvinger denne beslutning jo yderligere med stor styrke behovet for en diskussion af prioriteringen af Danmarks internationale indsats.
Der er nogle steder, man vil drosle ned i de kommende år.
Det er også en diskussion, som vi nødvendigvis må bede om mellem forsvarsforligspartierne, af, om man kan lave en yderligere omprioritering fra den hjemlige til den internationale indsats inden for forsvarsforligets rammer.
Vi er vel bekendt med, at hvis ikke vi tager den diskussion nu, så kommer vi ud i en massiv overskridelse i sidste ende, og derfor er det nødvendigt, at den diskussion tages i allernærmeste fremtid.