Pia Christmas-Møller (KF), 2002-10-03:
Politik handler om at engagere sig i menneskers levevilkår.
Politik handler om at have nogle holdninger til, hvordan vilkårene skal se ud i fremtiden.
Politik handler altså om at have nogle visioner for fremtiden, nogle ideer og konkrete forslag til, hvordan de kan nås, samt evne og vilje til at skabe de konkrete resultater.
I politik skal man med andre ord turde gå foran, vise vejen, også selv om den kan være lidt upopulær i første omgang.
Sådan ser vi i hvert fald i Det Konservative Folkeparti vores opgave.
Vi tager på os at formulere visioner og om nødvendigt kæmpe for dem i årevis.
Lad mig her fremhæve sygehuspolitikken, skattepolitikken og skolepolitikken.
Vi startede med at stå alene med vores krav om at nedlægge amterne, oprette sygehusregioner og gennemføre en reel behandlingsgaranti.
Vi er nu godt på vej til at se de konkrete resultater.
Vi satte behovet for skattelettelser på arbejde på dagsordenen.
Vi stod alene.
Nu er alle enige om, at lettelser af skat på arbejde er nødvendig, selv om vi endnu ikke er enige om metoden.
Vi stod i årevis uden for folkeskoleaftalerne.
Vi stod alene i årevis.
Vi satte mere faglighed og flere timer i dansk, matematik, naturfag på dagsordenen i skolepolitikken.
Netop i disse dage forhandles en ny folkeskolelov med præcis disse emner på dagsordenen.
Jo, man skal i politik turde påtage sig lederskabets rolle i respekt for det mandat, vælgerne har givet.
Og vælgerne sætter med deres kryds på valgdagen de magtpolitiske rammer for kursen.
Den 20. november blev en klar kurs sat, vælgerne ønsker et borgerligt Danmark.
Det demokratiske budskab var et ja til mere frihed, et nej til mere formynderi.
Vælgerne sagde ja til ret og rimelighed, nej til en slap udlændingelov, og jeg er meget tilfreds med, at jeg her i dag kan sige, at det er præcis, hvad vælgerne har fået og mere til.
De første 100 dage af regeringens levetid blev et halvt hundrede skibe sat i søen, og de er alle uden undtagelse kommet i havn.
Hvert eneste punkt i det papir, som Venstre og Det Konservative Folkeparti havde præsenteret forud for valget,
blev omsat i konkrete initiativer og ført ud i livet.
I løbet af regeringens første 9 måneder er valgløfterne blevet indfriet.
Jeg forventer ikke, at oppositionen her i dag vil rose os for den præstation, for hvorfor skulle den
Det er jo ikke oppositionspolitik, vi har gennemført.
Tværtimod har vi gennemført alt det, som den gamle SR-regering ikke ville være med til, mens vi sad i opposition.
På sundhedsområdet har vi gjort det, hvad den forrige regering sagde ikke kunne lade sig gøre.
Vi har indført en reel behandlingsgaranti for alle sygdomme, og vi fandt pengene til det uden skattestigninger. For Det Konservative Folkeparti har det i årevis været en mærkesag.
Vi argumenterede intenst, vi kæmpede forhandling efter forhandling under den forrige regering.
Vi har sat retsfølelsen i højsædet og lagt fløjlshandskerne på hylden.
Det Konservative Folkeparti har altid stået på ofrenes side, også selv om vi undertiden har stået der alene.
Med seriøsitet, stringens og stædig vedholdenhed har vi år efter år fremsat forslag om mere retfærdige straffe.
Men vi talte for døve øren, SR-regeringen ville ikke lytte.
Vælgerne lyttede.
Og de gav mandat.
Nu står lovgivningen også på ofrenes side sammen med Det Konservative Folkeparti.
Det er her, det nye borgerlige Danmark adskiller sig markant fra det gamle socialdemokratiske.
Vælgerne vil have den borgerlige vej.
Med højere og højere røst forlangte befolkningen, at politikerne skred ind over for den helt ukontrollerede, alt for store tilstrømning af asylansøgere.
Befolkningen krævede et opgør med kriminelle ansøgeres misbrug af et gæstfrit og åbent Danmark.
Befolkningen krævede familiesammenføringer bragt under kontrol.
Befolkningens velvilje og tålmodighed blev strakt til det yderste.
Men befolkningen talte for døve øren; SR-regeringen ville ikke lytte.
Det var jo forstemmende at iagttage både før og under valgkampen, hvordan socialdemokrater og radikale ministre og ordførere forsøgte sig med bortforklaringer og fornægtelser og i sidste ende ved moraliserende bedreviden i udlændingedebatten.
Man ville ikke se, man ville ikke høre.
Vi konservative havde hørt befolkningens bekymring.
Vi havde set urimelighederne i lovgivningen.
Og vi havde varslet, at vi ville have en stram og anstændig lovgivning.
Og det kan jo lade sig gøre.
Det har vi vist, da vi fik mandatet, som vi fik det den 20. november.
Antallet af asylansøgere er jo allerede i første halvår af 2002 halveret i forhold til samme periode året før.
Opstramningerne virker.
Det har været vigtigt for Det Konservative Folkeparti, at alle ændringer på dette område er foregået i fuld overensstemmelse med vore internationale forpligtelser.
Vi står, og vi går på to ben i udlændingedebatten: på den ene side stram og på den anden side anstændig.
Og jeg kan kun beklage, at Socialdemokraterne ikke i tide fandt deres egne ben i udlændingespørgsmålet.
Vi konservative ville gerne have gennemført stramninger med et bredt flertal i Folketinget.
Det kunne ikke lade sig gøre.
Mest af alt fordi Socialdemokratiet stadig vægrer sig ved at lytte til befolkningen og ikke ved, hvad partiet vil på dette område.
Fra tid til anden kan et politisk parti komme til at stå
meget alene med et synspunkt, som jeg allerede har sagt det, og faktisk er det ikke noget, man skal være ked af.
Egentlig er det en forpligtelse, for det viser partiets eksistensberettigelse.
Sådan har det indtil for nylig været for Det Konservative Folkeparti på flere områder, som jeg allerede har været inde på det.
Jeg kan nævne skatten.
For 3 år siden var vi så det første - og det eneste - parti, der talte om, at der er et markant behov for at sænke skatten på arbejde.
Vi stod alene, og vi blev sådan hånet lidt, fordi skat var ikke noget, man talte om.
Det var noget, man forholdt sig til aktivt, og - ja helst traditionelt i opadgående retning.
Men vi fastholdt vores synspunkt, fordi vi ved, at det er både nødvendigt og ønskværdigt at få skatten på den sidst tjente krone markant ned.
Vi har i mange, mange år haft den holdning, at borgerne har krav på at råde over egne penge, og at vi synes, at skattetrykket i Danmark var blevet alt, alt for højt.
Det var et holdningsmæssigt synspunkt.
Det har vi fortsat.
Men i stadig stigende omfang er det blevet et praktisk spørgsmål.
Skatten på arbejde er blevet så høj, at det blokerer for vores muligheder for at øge og styrke velfærdsudviklingen.
Når vi skal - og det skal vi - have udvidet arbejdsudbuddet i de kommende år for at nå vores mål om udvidet velfærd, ja bare en fastholdelse af velfærd, jamen så er vi nødt til at få det gjort mere attraktivt at yde en indsats på arbejdsmarkedet, at flere bliver der længere og yder mere. Og her er lettelser af skat på arbejde og ikke mindst skatten på den sidst tjente krone et helt nødvendigt værktøj.
Altså vi begynder nu at se på skattelettelser ikke bare som
et ideologisk, holdningsmæssigt anliggende, men nok så meget som et praktisk værktøj til indfrielse af vores forventninger til velfærdssamfundets muligheder i de kommende år.
Vi sagde det for 3 år siden, vi sagde det i valgkampen.
Det er i dag regeringens politik. Regeringen arbejder på at fremme et forslag til reduktion af skatten på arbejde.
Vi er overordentlig tilfredse i Det Konservative Folkeparti, og meget tilfredse med de formuleringer, statsministeren kom med i sin åbningstale. Men vi har brug for en egentlig skattereform.
Det Konservative Folkeparti har forventninger til en kommende skattereform, og de forventninger baserer sig på tre principper.
For det første skal skattelettelserne have en effektiv virkning på arbejdsindsatsen for langt størstedelen af de beskæftigede.
For det andet skal skattelettelser bidrage til at gøre det danske skattesystem konkurrencedygtigt i forhold til udlandet.
For det tredje skal en kommende skattereform for alt i verden være enkel og gennemskuelig for befolkningen.
Overordnede mål er ikke alene at give borgeren større råderum over egne penge, men også at udvide det samlede arbejdsudbud.
Det er helt afgørende.
Når vi skal have udvidet arbejdsudbuddet i størrelsesordenen 85.000 fuldtidsstillinger frem mod år 2010, en målsætning, som den tidligere SR-regeringen også havde sat sig, er det nødvendigt at gøre noget markant på arbejdsindkomstområdet og på skatten af samme.
Hvis skattelettelserne målrettes efter de principper, jeg her har nævnt, er jeg hundrede procent overbevist om, at en kommende skattereform vil give en vækst i samfundet, vil give flere arbejdspladser og give sit bidrag til at ruste velfærdssamfundet til fremtidens udfordringer, hvor vi får flere ældre og færre unge.
Vi konservative har givet vores bud på, hvordan vi ønsker at styrke incitamenterne til, at flere arbejder mere.
Vi har foreslået en afvikling af mellemskatten.
Fjerner vi mellemskatten, ja, så vil skatten på den sidst tjente krone falde med 5,5 pct. for langt størstedelen af dem, der arbejder.
Vi har med glæde set, at Det Radikale Venstre peger i samme retning, nemlig at skatten på den sidst tjente krone
Vi deler ikke den radikale forestilling om finansiering; højere ejendomsværdiskatter og øgede benzinafgifter er ikke vores vej.
Men Det Radikale Venstre har erkendt problemet med det alt for høje skattetryk og skatten på den sidst tjente krone.
Det vil vi gerne kvittere for, det er vi overordentlig tilfredse med.
Vi håber, at vi i konstruktivt fællesskab finder frem til fælles løsninger.
Der skal ikke herske tvivl om, at Det Konservative Folkeparti har store ambitioner på skatteområdet. Vi mener alvorligt, at det er samfundsskadeligt at opkræve 60 pct. i skat af den flittige og stræbsomme, som gerne vil gøre en ekstra indsats.
Et borgerligt samfund understøtter virkelysten, det selvstændige initiativ og de stræbsomme borgere.
Velfærdssamfundets fremtid er totalt afhængig af, at de dygtige vælger at arbejde og tjene deres penge her i landet, at de, der både kan og vil, belønnes for den ekstra indsats, og at vi alle sammen også i fremtiden betaler vores skat med glæde, så sort arbejde og snyderi holdes nede.
Det første skridt mod skattelettelser tog vi med regeringens skattestop.
Ingen skal være i tvivl om, at Det Konservative Folkeparti står fuldt og helt bag skattestoppet som et første og nødvendigt skridt.
Den forrige regerings forfærdelige uvane med at skrue skatten i vejret år efter år er blevet stoppet effektivt.
Kommuner og amter har fået samme besked.
Det er slut med de lette løsninger i form af skattestigninger.
Skattestoppet skærper budgetdisciplinen og tvinger politikere på alle niveauer til at prioritere.
Det er et overordentlig effektivt styringsredskab.
Det skal bruges, og det skal bruges med tilfredshed.
Jeg er overbevist om, at det er også borgerne tilfredse med.
Vi ser nu for første gang, at skatten kan andet end bevæge sig opad.
Den letteste løsning er altid blot at dele gaverne ud og sende regningen videre til skatteyderne, men det vil den borgerlige regering ikke.
Men skattestoppet kan ikke stå alene, og det kan ikke stå for evigt i den nuværende udformning.
Det Konservative Folkeparti har sagt klart og tydeligt, at skattestoppet i sin nuværende form står vi bag i hele denne regeringsperiode.
På sigt må skattestoppet dog tilpasses en dynamisk samfundsudvikling, og det gælder definitionen.
Vi skal analysere de erfaringer, vi gør med skattestoppet.
Hvad virker godt, hvad fører videre?
Hvad virker mindre godt?
Det sidste laver vi om, det første fastholdes.
Én ting vil jeg slå fast med syvtommersøm: Skattestigninger er ikke - og jeg gentager - er ikke løsningen på nogen som helst af de udfordringer, som det danske velfærdssamfund står over for.
Skattestoppet skal ikke afløses af skattestigninger, så længe Det Konservative
Folkeparti
sidder med i en regering
Lad os se, hvad der er sket i den seneste tid.
Først ser vi bornholmerne stemme ja til et øråd, ja til kommunesammenlægning og nej til amt.
Dernæst oplever vi, at medlemmer af Venstre, vore partnere og venner i regeringen, i et stadig stigende antal melder ud, at det kunne da være, at man skulle se på amternes fremtidige placering.
De sagde det højt: Slagt de hellige køer, og lad os dog tage fat på diskussionen.
Resultatet på Bornholm er af mange grunde bemærkelsesværdigt.
Bemærkelsesværdigt, fordi så mange bornholmere deltog ikke kun i debatten, men også i afstemningen.
Bemærkelsesværdigt, fordi så mange bornholmere turde se ud over egen villahæk og tage en beslutning med stor rækkevidde.
For godt en måned siden fremlagde Det Konservative Folkeparti et konkret gennemarbejdet og lokalt forankret bud på den fremtidige kommunalstruktur.
Regeringen nedsætter nu en strukturkommission, som inden for et år skal undersøge mulighederne.
Lad mig sige det lige ud: Vi er i Det Konservative
Folkeparti
meget tilfredse med det kommissorium for strukturkommissionen, som indenrigsministeren har lagt frem.
Vi er tilfredse specielt af to årsager.
For det første bliver der lagt en stram tidsplan.
Kommissionen skal arbejde målrettet og hurtigt.
Man skal ikke begynde forfra med Adam og Eva.
Det giver tryghed for, at arbejdet ikke ender i en syltekrukke.
Det er derfor eksplicit, at kommissionen skal afslutte sit arbejde senest med udgangen af 2003.
For det andet er vi overordentlig tilfredse, fordi kommissionen netop skal undersøge mulighederne for, hvordan vi kan reducere antallet af administrative niveauer fra tre til to.
Jeg er derfor mere optimistisk, end jeg længe har været, når det drejer sig om at få nedlagt amterne.
Jeg tror på, at vi konservative med det meget, meget lange, seje træk har rykket på holdningerne.
Det er nemlig lang, lang tid siden, at vi hørte daværende statsminister Poul Schlüter i 1980'erne lancere tanken om amternes nedlæggelse.
Jeg er lige så sikker på, at der er kortere tid til at se en realisation af tanken end den tid, der er gået, siden det først blev varslet af netop en konservativ.
Skatten og amterne, to meget forskellige sager, men to sager, der har konservativ vedholdenhed til fælles.
Det er også to sager, som på afgørende vis vil forandre det danske samfund, forandre det til det bedre.
Men det er jo ikke de eneste områder, hvor vi har sat visioner og pejlemærker med langtidsperspektiv op og stædigt forfulgt dem med succes.
På præcis samme måde har vi igennem mere end 20 år sat faglighed og kvalitet i folkeskolen på dagsordenen.
Vi har en meget, meget ambitiøs vision for hele uddannelsesområdet.
Vi vil ikke acceptere et uddannelsessystem bedømt som verdens dyreste.
Den tidligere regering efterlod os med en kedelig arv i form af budgetter med faldende bevillinger til uddannelse og forskning.
Det er et hårdt arbejde.
De næste 3 år vil vi give 3 mia. kr. mere til forskning, end SR-regeringen kunne afse.
Kvalitet og faglighed er to nøgleord i en borgerlig uddannelses- og forskningspolitik.
Kvalitet og faglighed skal gennemsyre det hele: uddannelserne fra folkeskole via gymnasier til forskningsinstitutioner og andre uddannelsesinstitutioner.
Viden og målrettet forskning er for Danmark forudsætningen for et velfungerende velfærdssamfund.
Erhvervslivet skriger på velkvalificeret arbejdskraft.
Det er i alles interesse, at vi kan levere varen.
Det er ganske enkelt forudsætningen for, at vi kan producere velfærd i fremtiden.
For forskningsområdet må et højt ambitionsniveau altså lægges.
Det Konservative Folkeparti viger ikke tilbage fra at tage Barcelonamålsætningerne dybt alvorligt.
Det er de målsætninger, hvorefter vi i 2010 skal bruge omkring 3 pct. af vores bruttonationalprodukt på forskning.
Det er klart, at vi skal have det private erhvervsliv med i løftearbejdet, men den offentlige forskning skal styrkes markant, hvis vi skal nå målsætningen om 3 pct.
af BNP inden 2010
Det er jo heller ikke ligegyldigt, hvor vi lægger indsatsen, og i hvad der forskes.
Grundforskningen skal styrkes.
Den skal bevare sin frihed og ikke underlægges hverken erhvervslivets eller markedets krav.
Men der skal også sikres mulighed for mere målrettet forskning, og at kvaliteten i den målrettede forskning bliver højnet.
Alt det arbejder vi med, og vi arbejder med det i forhandling med en bred kreds af partier.
Det er vi overordentlig tilfreds med i Det Konservative Folkeparti.
Vi håber og tror faktisk, at disse områder kan finde løsninger med bred tilslutning.
I Det Konservative Folkeparti er vi meget opmærksomme på, at den gigantinvestering, vi står over for, kræver nytænkning eller i alt fald, at vi tænker i utraditionelle baner, når det gælder finansieringen.
Vi har været fremme med en idé om, at man passende kunne realisere statslige aktiver og bruge pengene til investering i forskning.
Vi mener, at forskningsmidler skal betragtes som en investering i fremtiden på linje med andre investeringer. Alternativet til investeringer i forskning er, at vi ikke får muligheder for at styrke vores vækst gennem ny produktion, ny viden og ny innovation.
Det er en gal vej.
Vi skal opfinde, vi skal styrke viden og uddannelse og afprøvning af nye produkter.
Derfor må vi se på dette område som et investeringsområde, som på længere sigt vil give et afkast i form af øget vækst.
Danmark skal - set med vore øjne - op i den øverste del af ligaen af videnstærke informationssamfund, og det kræver hårdt investeringsarbejde.
Fokus på faglighed begynder allerede i folkeskolen.
Det Konservative Folkeparti har ikke ansvaret for den nuværende folkeskolelov, men vi tager gerne et medansvar for en ny.
En revision, der sætter faglighed i højsædet, styrker undervisningen i dansk og matematik i mindre klasser og udvider historieundervisningen, er afgørende for os.
Vi har stærke holdninger til folkeskolen.
Det har vi altid haft, og det er vi godt tilfredse med.
Vi håber, at vi får en forligsaftale, der går på tværs af den politiske midte.
Men det helt afgørende er for os at skabe en fælles national folkeskole, hvor forældrene kan være trygge ved, at deres børn får de faglige kundskaber, som er en forudsætning for, at de kan klare sig videre i tilværelsen.
Med desto større glæde hørte jeg hr. Poul Nyrup Rasmussen betone præcis de samme elementer på hans partis kongres.
Derfor har jeg belæg for mit håb om en bred aftale.
Men det er fagligheden og kvaliteten, vi i Det Konservative Folkeparti går op i at sikre.
For Det Konservative Folkeparti er ordet ansvar helt centralt, ansvar for egne handlinger og gerninger og ansvar for hinanden.
Vi konservative lægger stor vægt på individet.
Man skal nyde sin succes uden at skamme sig, uden at møde misundelse.
Som konservativ er man sig selv, men aldrig sig selv nok, og her har vi præcis forskellen på egoisten og individualisten.
Egoisten er sig selv nok, individualisten er sig selv, men aldrig sig selv nok, individualisten ser fællesskabet som den ramme, hvor man øser af sit overskud til dem, der ikke kan klare sig selv.
Derfor er Det Konservative Folkeparti overordentlig tilfreds med regeringens initiativer på det sociale område, hvor man har sat et meget ambitiøst mål for arbejdet med at prøve at bryde den negative sociale arv.
Så længe alkoholikernes børn bliver alkoholikere, så længe narkomanernes børn bliver narkomaner, så længe hjemløses børn bliver hjemløse, er der noget rivravruskende galt, og så længe er der en stor social udfordring at tackle, og det er vi parate til at gå om bord i. Det er med stor fornøjelse, vi har set, at netop den konservative socialminister har modet, initiativerne og ideerne til at tage fat på den problemstilling.
Danmark har formandskabet
Det kan ikke overvurderes.
Vi er utrolig optaget af, at det arbejde lykkes.
Men også på den hjemlige scene er der store reformer, store initiativer, der skal arbejdes med.
Vi håber på, at alle Folketingets partier har brugt sommeren til at få nye, friske kræfter til at gå i gang med opgaverne.
Vi er i hvert fald parate og glæder os meget til det i Det Konservative Folkeparti.