Vibeke Peschardt (RV), 2000-11-16:
I går afholdt Miljø- og Planlægningsudvalget et åbent møde om natursyn i Danmark.
Det var indholdsrigt, tankevækkende og spændende, og en af indlederne brugte en del af sin taletid til at fortælle om, hvordan der ville blive i Danmark og andre dele af Europa, når klimaeffekterne om bare 50 år har givet et klima og en lunhed i Danmark som i Bourgogne, når
stormene raser, oversvømmelserne tager til, og når ørkendannelserne breder sig i Spanien og i Nordafrika.
Det blev ikke sagt som en trussel, men som en realitet.
Klimaforandringerne på kloden og i Danmark vil også betyde en forarmelse af naturen, og det var det, det handlede om i går, fordi de arter, der skal erstatte dem, der forsvinder, ikke invaderer landet sådan lige på en studs.
Det tager tid.
Temperaturstigninger i havene: Jeg mindes her en sommer ud for Vestgrønland, hvor jeg stod og talte med en af de skibskaptajner, der ledede den danske ekspedition derop, og han fortalte om den formodede sammenhæng mellem dybhavspumpen i oceanerne og Golfstrømmen, og hvad der pludselig kan blive til, at vi i løbet af ganske kort tid får en ny istid i vores del af verden.
Alt det er i virkeligheden det, vi står og snakker om i dag.
Når vi står og slås om CFC-gasser, haloner, afgifter, og jeg ved ikke hvad, så er det jo faktisk, fordi der i hvert fald er nogle her i Folketinget, der har erkendt de problemer.
Derfor vil jeg også dryppe - og stadig væk gøre det en gang til - lidt malurt i bægeret og opfordre de partier, der siger nej til de her afgifter, vi har i anden sammenhæng, om at ændre deres indstilling til det. Tilbage til den sag, det handler om, nemlig det globale udslip af drivhusgasser.
Det forværrer klimaeffekten, og det vil i 2010 efter de nyeste målinger være 42 pct. over udslippet i 1990.
Industrilandenes udslip alene vil stige med 10 pct., og meningen var jo dengang, at man skulle lave en reduktion og ikke en stigning.
Så det må jo siges at være sidste udkald, hvis der ikke handles nu.
Møderne i Haag de næste 14 dage bliver derfor uhørt vigtige både for Danmark, for EU og for verden.
Haag er vigtig, fordi parterne her skal sætte fart på ratificeringen af Kyotoaftalerne, der således kan træde i kraft i 2002, tiåret for Riokonferencen om bæredygtig udvikling ikke bare for miljø, men også for økonomi og for verdens fattigste.
Så er der alle mekanismerne, og det er måske derfor, vi har to forslag til vedtagelse i dag, nemlig alle forklaringerne på og instrumenterne til, at CO2-reduktionerne skal foregå andre steder end her, hvor vi selv bor.
Nogle af dem kommer vi nok ikke uden om, jf. debatten i Miljø- og Planlægningsudvalget forleden og oplægget om handel med CO2-kvoter og også andre mekanismer, men forleden dag var det kun CO2-kvoterne.
Der er f.eks. de sinks - altså at man kan trække CO2 fra i det samlede drivhusregnskab som følge af store skovarealer, der binder CO2.
Det skal man efter vores mening ikke kunne gøre.
Der skal heller ikke kunne åbnes for, at i-landenes skovplantninger i ulande skal kunne medvirke til større udslip fra vores del af verden.
Det er vi i Det Radikale Venstre ikke med på.
Vi når i virkeligheden hen til et af de punkter, som jo desværre skiller her.
Et af de reelle kernepunkter i dette her er jo bl.a.: Hvad kan vi gøre her i vores eget land?
Vi ved jo - og der var en ordfører, der sagde det før - at hvis ikke vi fejer for egen dør, så kan vi altså ikke gå til udlandet og bede andre om at gøre det, og derfor skal vi feje for egen dør.
Skal man nu være meget meget optimistisk, og det skal man jo i visse stunder være, så kan det jo være, at vi reddes på stregen af de høje oliepriser.
Tænk, hvis de blev ved.
Det ville betyde en hel del for vores økonomi, men altså også for miljøet.
Så har vi jo som det sidste vores vindmøller, 10-12 pct. af den danske energi kommer fra vindmøllerne, og det er godt både for betalingsbalancen og for miljøet.
Det er måske en af dansk industris virkelige succeser, og de er også glade for den, i hvert fald i denne her sammenhæng.
Til sidst vil jeg sige: Vi ved jo ikke, hvordan forhandlingerne om dette her ender.
Man kan jo læse rundt om, at det måske kan ende med, at der slet ikke kommer noget ud af det, og jeg er enig i, hvad miljøministeren sagde, nemlig at hvis vi får en dårlig aftale, så skal vi hellere ingenting have, så må man starte forfra.
Det kan være, at man splitter Vesten, den vestlige verden, sådan at USA går for sig selv, så var der jo en mulighed for, at Europa gik sammen med G77-landene, og hvis vi når så langt, så er det allervigtigste i det her, at der bliver vedtaget nogle overholdelsessystemer, der gør, at dette her kommer til at virke.
Det Radikale Venstre kan selvfølgelig støtte det forslag
til vedtagelse, som regeringen har fremsat.