Karsten Nonbo (V), 2005-05-19:
Om det her beslutningsforslag, der er fremsat af Dansk Folkeparti, vil jeg straks sige, at vi er fuldstændig enige i intentionerne.
Jeg er helt sikker på – sagt til hr. Peter Skaarup – at vi gerne vil nå det samme mål i denne her sag.
Og hvad er konsekvens?
Det er hurtig handling, det behøver ikke at være straf.
Dansk Folkeparti kommer ind på tre punkter.
Det første punkt er nedsættelse af den kriminelle lavalder til 12 år.
Til det vil jeg sige: Hvad får vi egentlig ud af det?
Hvilket redskab giver det os, som vi ikke allerede har i dag?
Vi har, som justitsministeren gennemgik, indsat et helt nyt kapitel i retsplejeloven, hvorefter vi kan tilbageholde, hvorefter vi kan sætte ind med sanktioner via de sociale myndigheder.
Vi kan stort set det samme.
Vi kan frihedsberøve.
Vi kan faktisk også anbringe på lukket institution, hvis det er nødvendigt.
Den eneste forskel, jeg egentlig ser, er, at vi kan gøre dem på 12 eller 13 år kendt i Kriminalregisteret.
Jeg ved, hvor mange der kommer med unge mennesker, og som siger: Så giv dem dog en chance.
Han har lavet en enkelt fejltagelse, kan han ikke blive slettet igen af Kriminalregisteret?
Nej, så vil jeg hellere sige, at de, der har gjort sig fortjent til at komme i Kriminalregisteret, skal blive der, og at man så giver dem chancen forinden, når de er i 12-13-års-alderen.
Derfor mener jeg ikke, det giver noget som helst bare at nedsætte den kriminelle lavalder til 12 år.
Det giver os ikke et ekstra værktøj.
Vi har masser af værktøjer.
Problemet er bare, at kommunerne skal lære at bruge dem.
Og det vil jeg godt give nogle eksempler på til sidst, hvis tiden tillader det.
Det andet punkt er ungdomsdomstolen, som man vil have oprettet.
Eller: Nu ringer jeg til sagsbehandleren.
Sagsbehandleren har efter min mening – det har han i hvert fald i vores kommune – kun ét at gøre, og det er at komme op på politistationen, være med til afhøringen, tage det unge menneske med hjem, sætte sig ned og i forlængelse af politiets arbejde lave en handleplan – det er her og nu, det er ikke om en uge.
For så vidt angår oprettelse af en ungdomsdomstol, vil jeg sige, at vi jo kender til sager, der skal berammes – der er rigeligt med sager.
Så vil jeg sige om det unge menneske, der har en lille tendens til egoisme og psykopatiske træk, det har disse unge mennesker gerne, og som kommer ind og sidder i en uge i retssalen, og som kan sidde der, hvor egoet rigtig kan blomstre
– se, her er jeg, se, der sidder min forsvarer, se, der sidder min sagsbehandler – at hvis han ikke er psykopat, inden han kommer i retten, så bliver han det, for hele verden drejer sig om ham.
Så det er en rigtig måde, hvis vi vil have dem til helt at være psykopater, at lave ungdomsdomstole, hvor de rigtig kan mærke, at de er i centrum.
Men det er ikke konsekvens.
Konsekvens er, at de bliver kørt ud i bagbutikken og får at vide: Her er vi, og nu skal du lave dét.
Du er sådan set ikke ret meget, men det kan vi bygge dig op til at være.
Vi kan få dig til at blive til noget, hvis du vil være med, og vi har for øvrigt nogle programmer, du skal følge.
Hjemme i min kommune har vi en ungdomsskoleinspektør, som samler de der unge mennesker op, fortæller dem, at de er noget, og giver dem nogle fysiske oplevelser.
Det er handlingen her og nu, der er noget værd.
Det tredje punkt er samfundstjeneste.
Jamen det er det samme: Hvorfor vente 14 dage på samfundstjeneste?
Jeg har i mine yngre dage været med på natpatrulje.
Der lavede vi samfundstjeneste med det samme.
Nogle unge mennesker havde gået over 1 km ved en udgravning og smidt alt muligt fra de afspærringsetableringer, der var, ned i udgravningen.
Så sagde vi til de unge mennesker: Vi ringer hjem til jeres forældre og spørger dem, om de er enige med os i, at vi rejser det her op i løbet af i nat.
Så går der et par timer, før de kommer hjem, for vi rejser alt op, så bliver de trætte, så kan de gå i seng, så har de haft samfundstjeneste, og så er der jo ikke nogen forurettede, der har nogen sager, hvor det er gået ud over dem.
Se, det er konsekvens.
Det andet er jo at udskyde problemerne og lave en eller anden større akademisk central, hvor de unge mennesker stort set ikke fatter, hvad der sker.
Jeg kan se, at der er lys i alle lamperne.