runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Keld Albrechtsen (EL), 2003-03-19:
Nu hævdede fru Pia Christmas-Møller, at der slet ikke var noget problem med juraen.
Det var fuldstændig lovligt, mente
hun, og så henviste hun til det politiske bestillingsarbejde, som regeringen har ladet juristerne udarbejde. Der vil jeg så godt spørge: Hvorfor udfoldede USA så store bestræbelser på at få vedtaget en ny resolution i FN's Sikkerhedsråd?
Det vil jeg godt spørge.
For hvis det nu havde været rigtigt, som regeringen har sagt, at USA bare kan bestemme sig til at gå i krig, at USA selv kan bestemme, hvornår betingelserne for at gå i krig er opfyldt, hvorfor udfoldede USA så de enorme bestræbelser for at overtale et flertal i Sikkerhedsrådet til at godkende det ved en ny resolution?
Det er jo fuldstændig meningsløst.
Regeringens og fru Pia Christmas-Møllers forklaring er fuldstændig uden sammenhæng.
Og så må USA konstatere, at det ikke kan lade sig gøre at samle et flertal i FN's Sikkerhedsråd.
Man kan ikke få vedtaget en lovlig aktion, og så skal det hedde sig bagefter, at så kan man bare gøre det alligevel, selv om flertallet i Sikkerhedsrådet ikke ville være med til det.
Jeg vil godt spørge fru Pia Christmas-Møller, om hun ikke godt selv kan se, at hun her er rimelig langt ude.
Hun er i hvert fald uden for det område, hvor almindelig sund menneskelig logik hersker.
Holger K. Nielsen (SF), 2003-03-19:
Det er jo rigtigt, at man står over for en række valg i sådan et situation.
Men for os der er det her et valg mellem FN og USA.
Det er et valg mellem retten og magten.
Et valg mellem om man udelukkende skal bruge magt, eller man også skal bruge ret.
Dér har regeringen valgt side.
Man har valgt magtens sprog imod rettens.
Man har valgt USA, fordi USA er den stærkeste militærmagt, fordi USA vil have en krig på trods af, at et flertal i FN's Sikkerhedsråd ikke sanktionerer denne krig.
Det er derfor fuldstændig absurd, når den konservative ordfører siger, at man har fremsat det her forslag og støtter den her krig for at redde den internationale retsorden.
Det er totalt absurd.
Det er, som om det kommer fra en anden planet, når man siger den slags.
Hvordan kan det være, at stort set alle andre i denne verden siger, at det her er imod FN?
Derfor er Norge imod.
Tyskland siger det.
Frankrig siger det.
EU siger det.
Prodi har sagt det.
Solana har sagt det.
Stort set hele vejen rundt
siger man det.
Så endnu en gang
: Siden Det Konservative Folkeparti nu er så optaget af at redde den internationale retsorden, ville det så ikke være rimeligt, om vi fik en uafhængig analyse af hele FN-grundlaget for det her?
Det er da det eneste, der ligesom kan skabe klarhed omkring de her ting.
Det, som den konservative ordfører siger, øger forvirringen ganske, ganske betragteligt.
Frank Jensen (S), 2003-03-19:
Der var et alternativ.
Og det er jo det alternativ, som jeg gerne ville have haft den konservative ordfører til at reflektere over.
Se, jeg prøvede at skitsere det forløb, som jo desværre er blevet en realitet, at hverken den amerikanske præsident eller Storbritanniens premierminister ville blive i FN-sporet, og så kan man sige, at så kortsluttes processen.
Og der kunne Danmark jo så have valgt at lægge en anden linje, den linje, som man har lagt i Norge, som er et NATO-land - jeg tror også, Norge opfatter Amerika som en nær allieret.
Og den svenske regering og den svenske statsminister er i øjeblikket ude at sige, at der ikke er et folkeretligt grundlag for den krig, som nu skal indledes.
Det har den svenske statsminister udtalt så sent som i dag til en række medier, og jeg har fået bekræftet på det svenske socialdemokratis egen hjemmeside, at det er en udtalelse, som Göran Persson står ved.
Det er så som sagt også min egen vurdering af det juridiske grundlag, som vi har set også med baggrund i regeringens papirer.
Men det med det alternativ: Kunne Det Konservative Folkeparti så ikke formås til at prøve at overbevise Venstre om, at de militære bidrag trækkes ud, så Danmark forsøger at samle en alliance med støtte fra et bredt flertal her i Folketinget og muligvis også med deltagelse af andre nordiske lande om, at vores indsats gøres på den humanitære side, så vi trækker det militære bidrag ud?
Så ville det være imødekommelse af det ønske, som kunne samle et meget stort flertal i Folketinget.
Pia Christmas-Møller (KF), 2003-03-19:
Det er ikke et forsøg på en optrapning af retorikken.
Jeg synes faktisk, det er en dybt alvorlig sag, vi skal tage stilling til.
Og når man skræller alt ind til benet, så kommer vi altså frem til, at spørgsmålet handler om aktiv støtte til de åbne demokratiske samfund imod terrorisme eller om passivitet til fordel for diktatorer som Saddam.
Det er vores analyse.
Det er ikke et forsøg på at skyde andre nogle forkerte motiver i skoene.
Overhovedet ikke.
Men vores vurdering er, at ethvert andet svar end det, vi giver i dag, vil betyde, at vi uforvarende kommer til at støtte Saddam og hans aktiviteter.
Det er vores analyse.
Det er vores vurdering.
Det er derfor, vi ikke vakler, når vi siger ja til det beslutningsforslag, som ligger på Folketingets bord.
hvor man journalistisk har strammet fru Gitte Seebergs udtalelser ganske betydeligt.
Dertil kommer, at den juridiske afklaring fra Udenrigsministeriets folkeretseksperter har vi altså først fået i går.
Og det er jo en meget præcis og klar melding, vi får derfra.
Der er ingen juridiske forhindringer for at gribe til handling.
Må jeg ikke minde om, at det har været diskuteret i Sikkerhedsrådet, hvornår man skulle drage de konsekvenser, man har varslet, af de irakiske krænkelser af de forskellige resolutioner.
Det er et spørgsmål om hvornår.
Det er sådan set ikke et spørgsmål om, hvorvidt der overhovedet kan blive tale om et behov for en ny sikkerhedsrådsbemyndigelse.
Det spørgsmål er afklaret tidligere.
Det er altså alene et spørgsmål om hvornår.
Og her har man ikke kunnet blive enige.
Det er åbenlyst.
Det havde været at foretrække, at man kunne blive enige
, men vi har altså også af hensyn til ønsket om en international retsorden ønsket, at der skulle handling bag ordene.
For alternativet ville igen være foruroligende dårligt at tænke på.
Jann Sjursen (KRF), 2003-03-19:
Jeg må sige, at jeg ikke helt synes, fru Pia Christmas-Møllers ordførertale lever op til den ydmyghed, som jeg synes, at både udenrigsministeren og andre konservative politikere har udvist i den her sag om, hvordan vi håndterer krisen i Irak.
Men lad nu det være.
Det, der får mig talerstolen, er, at fru Pia Christmas-Møller lægger op til, at nu må vi tilkendegive, på hvis side vi er.
Det er lidt den samme retorik, som statsministeren bruger, når han taler om, at der findes demokrater og diktatorer, og så vælger vi side.
På hvis side er formentlig et flertal i Folketinget
, i hvert fald hvis vi skal tro nogle af de opinionsmålinger, der er foretaget, og som er offentliggjort i dag?
Synes fru Pia Christmas-Møller ikke, at det er meget betænkeligt i en så alvorlig sag for alle Folketingets partier, for alle folketingsmedlemmer, bare at gøre det her til et spørgsmål, om man er demokrat eller diktator, om man er på USA's side, eller man ikke er det?
Så enkel er verden vel heller ikke trods alt sammenlignet med den måde, De Konservative normalt anskuer den på.
Anne Baastrup (SF), 2003-03-19:
Jura er ikke sort/hvidt, og derfor er jeg meget enig i Det Konservative Folkepartis udenrigsordførers vurdering af, hvad det betyder, når der bliver truffet en beslutning i november, og der så sker en lang række forskellige bevægelser om, hvorvidt Sikkerhedsrådet skal ind, hvorvidt Sikkerhedsrådet skal fortolke.
Ser vi på det her juridiske notat, så er det jo klart en forudsætning for fortolkningen af 1441, hvis den skal kunne føre til magtanvendelse, at Sikkerhedsrådet træffer en konkret beslutning.
Der kom så et resolutionsforslag, og der vil jeg så godt spørge, om fru Pia Christmas-Møller er enig med De Konservatives udenrigsordfører, idet fru Gitte Seeberg siger: Jeg mener for så vidt godt, at den sidste resolution er baggrund nok for en krig.
Og så vil jeg godt høre: Hvad siger fru Pia Christmas-Møller til den fortolkning?
Margrete Auken (SF), 2003-03-19:
På hvis side er man?
Er man på USA's side, eller er man på FN's?
Det er jo det, vi står og diskuterer nu, og det kan godt være, at man bliver ved med at sige, at vi har de fremmeste folkeretseksperter, men så burde vi have haft en ordentlig fri analyse af de folkeretsting, der ligger nu.
For det er altså stort set de meldinger, der er kommet om det dokument, som jeg tror de fleste af os synes er et forvirret dokument.
De meldinger, der er kommet på det, viser, at det har vi ikke.
Jeg vil godt spørge fru Pia Christmas-Møller, hvordan hun stemte i Europarådet, da den Irak-resolution, der var forelagt dér i januar, kom til afstemning om torsdagen.
Jeg var der ikke selv. Jeg var rejst hjem.
Men jeg vil godt spørge, hvordan der blev stemt fra De Konservatives side, for det slås bl.a. fast i den resolution, dels selvfølgelig med en total forsikring om, at FN skal med, og det er ikke på de bløde formuleringer, men også, at det ikke alene er et spørgsmål om, at der påhviler Saddam Hussein en bevisbyrde, men minsandten også dem, der hævder, at der stadig væk er masseødelæggelsesvåben i Irak, og at der er kapacitet til at bruge dem. Der er også i 1441 et krav til, at der skal fremlægges dokumentation.
Og der har vi jo ikke set anden dokumentation
end de der lidt mislykkede fristile.
Jeg vil gerne spørge fru Pia Christmas-Møller, om hun er enig i det, der blev sagt der, om hun er enig i den fortolkning af 1441, og hvorfor den så ikke er blevet fremlagt, inden vi går i krig med de mennesker?
Pia Christmas-Møller (KF), 2003-03-19:
Som jeg flere gange har redegjort for under denne debat, så mener jeg, at skræller man alt til side og når ind til benet i denne sag, så er det et spørgsmål om, på hvis side vil man være.
Vil man kæmpe aktivt for demokratiernes og den frie verdens sag, eller vil man passivt lade diktatorerne få frit spil?
Det er kernen i den sag, vi har på dagsordenen i dag.
Jeg er fuldstændig enig med fru Marianne Jelved i, at krigen er den sidste løsning, men nu har Saddam altså haft 12 år og 4 måneder til at lade sig afvæbne frivilligt, men han har jo med meget stor præcision hele tiden lavet en stop-go politik over for våbeninspektørerne.
Og nu vil et mindretal her i Folketinget skyde våbeninspektørerne foran sig. De vil naturligvis hele tiden, som sagen er, sige, at der gøres fremskridt, men opgaven kan kun løses, hvis Saddam uophørligt positivt aktivt medvirker.
Det har han endnu ikke gjort.
Hvad begrunder en tillid til, at Saddam skulle gøre det
Jeg har svært ved at se det.
Nu må vi tage det politiske ansvar på os, og verdens førende nation har sagt, at det er
Så mener jeg, at Danmark må tage stilling.
Vi må træde i karakter, og vi har altså i Det Konservative Folkeparti fundet, at der ikke kan være tvivl om, på hvis side vi må være.
Med hensyn til spørgsmålet om FN-sporet mener jeg, at situationen er lige så klar, som den var og måske endnu mere klar, end den var i 1998, og her vil jeg gøre hr. Jørgen Estrups ord til mine, for det kan ikke siges mere præcist.
Jeg citerer fra Folketingsdebatten 17. februar 1998:
Det har man nu haft mulighed for at gøre på baggrund af dels en række udenforstående eksperters udsagn, dels andre landes synspunkter, dels egne eksperters udsagn.
Det mener jeg er et godt grundlag at tage afsæt i.
Jeg synes, at Det Radikale Venstre af i dag også burde tage til efterretning, at vi må lade vores vurderinger af det juridiske hvile på de fremmeste folkeretseksperters udsagn, og dem har vi altså at finde i Udenrigsministeriet.
Det var Jørgen Estrups vurdering i 1998.
Det er vores vurdering her i 2003.
Marianne Jelved (RV), 2003-03-19:
Jeg tror, at Det Konservative Folkeparti og Det Radikale Venstre er enige om, at krigen er den sidste udvej.
Det har været det, vi altid har understreget igennem årene.
Det Radikale Venstre har støttet regeringen og USA i, at der skal lægges militært pres på Saddam Hussein og Irak, da den danske regering meldte ud i januar måned i år.
Vi støttede også, at »Sælen« blev flyttet til Golfen.
Jeg har i hvert fald i februar måned telefonisk givet statsministeren tilsagn om, at det var helt i orden.
Våbeninspektørerne var til møde i Sikkerhedsrådet den 7. marts og aflagde rapport, og det blev besluttet, at de skulle komme igen den 27. marts.
Nu står der i notatet fra regeringen: »Drøftelserne har drejet sig om, hvornår det er tid til at drage konsekvenserne af de irakiske krænkelser.«
Når nu krigen er den sidste udvej, hvorfor vil Det Konservative Folkeparti så ikke lade våbeninspektørerne komme tilbage den 27. marts og aflægge deres rapport?
Frank Jensen (S), 2003-03-19:
Det er jo ikke den danske regerings skyld, at den amerikanske præsident og Storbritanniens premierminister ikke længere ville blive i FN-sporet.
Det kan man ikke laste den danske regering for, ej heller Det Konservative Folkeparti.
Men jeg vil så bare spørge: Når nu amerikanerne og Storbritannien brød ud af sporet her, kunne den danske regering vælge anderledes, end den har gjort? Man kunne jo dermed markere, at den linje, man selv har stået for, skulle manifesteres i en eller anden forstand, selv om jeg er enig i realiteterne, når nu amerikanerne og Storbritannien har truffet deres valg.
Man kunne jo fra Det Konservative Folkepartis side manifestere sig i regeringen og sige: O.k., nu får vi ikke ønsket om FN-sporet opfyldt, men så kunne vi fra dansk side forsøge at lave en alliance, bl.a. med de andre nordiske lande og måske også nogle andre europæiske lande, og sige, at så bliver vores bidrag en humanitær indsats under den USA- og Storbritannien-ledede aktion. Har det overhovedet ikke indgået i Det Konservative Folkepartis overvejelser, at Danmark ikke nødvendigvis skulle stille op lige bag ved George W. Bush som en af de fremmeste fortalere for, at der skulle være militært bidrag?
Jeg vil gerne spørge fru Pia Christmas-Møller: Har det overhovedet ikke være inde i overvejelserne at komme med et andet bidrag fra dansk side end det militære?
Per Kaalund (S), 2003-03-19:
Nu er betaling for ussel mammon jo ikke nogen ukendt politisk disciplin - vel næppe heller for Dansk Folkeparti i mange sammenhænge, ikke mindst her i Folketinget gennem den sidste korte periode.
Må jeg ikke spørge hr. Peter Skaarup med et eksempel på eklatant meningsskift på meget kort tid:
I dag for en uge siden var der en debat her i salen i forbindelse med en forespørgsel stillet af SF om at stoppe forberedelserne til Irakhistorien osv.
Ja eller nej.
Hr. Søren Krarup, Dansk Folkeparti, svarer i denne sag for en uge siden: Lad mig ganske klart svare på det sidste: Vi kan ikke deltage.
Hvorefter Dansk Folkepartis repræsentant i dag går op og siger, at hvis forsvarsforbeholdet er væk, vil Dansk Folkeparti tage stilling fra sag til sag. Hvad mener Dansk Folkeparti?
Og mener man på den baggrund og skiftende holdninger at kunne deltage i kommende forsvarsforlig i dette Ting?
Peter Skaarup (DF), 2003-03-19:
Hr. Ole Sohn er inde på spørgsmålet om lande, der lader sig bestikke eller ikke lader sig bestikke.
Hr. Ole Sohns konklusion var, at der var nogle lande, som ikke lod sig bestikke, og som havde andre værdier end det økonomiske.
Situationen var den, at man stod foran en afstemning i FN's Sikkerhedsråd, som ikke blev til noget, og derfor ved vi ikke, om nogle lande mente det ene, eller nogle lande mente det andet.
Der var efter forlydende mulighed for, at Frankrig, USA og andre lande prøvede at påvirke de lande i en eller anden retning bl.a. med store løfter om økonomiske bidrag.
Så er det bare, at jeg peger på, at jeg ikke synes, det er rimeligt, at det er ussel mammon, der skal afgøre, om man som land støtter det ene eller det andet.
FN har spillet fallit, når det er det, der kan være afgørende for, om det er det ene eller andet, der diskuteres.
Det er en diskussion, vi er nødt til at have om FN-systemet fremover, uanset om den falder ud til fordel for det ene eller det andet.
Til hr. Aage Frandsen: Det skal stort set også være svar til hr. Aage Frandsen.
Men man har været rimelig klar over, at Saddam Hussein var en belastning og en trussel mod de omkringliggende lande, som han var det i 1990, da han angreb Kuwait.
Det er i og for sig ligegyldigt, men der var i sidste uge en debat om forsvarspolitikken mere generelt.
Det er klart, at vores udgangspunkt er, at vi ikke kan være med til, at det er EU, der på nogen måde skal styre sikkerheds- og forsvarspolitikken.
Det synes vi den igangværende konflikt
omkring Irak med al ønskelig tydelighed har vist at EU ikke kan påtage sig, fordi man simpelt hen ikke kan blive enig.
Al diskussion vil komme internt i EU mellem landene, og man vil aldrig nå ud over rampen og aktivt kunne påvirke nogen som helst situationer fornuftigt, når man er så uenig, som man er.
Der er England, Spanien, Italien, Danmark på den ene side og Frankrig, Tyskland på den anden side i den igangværende konflikt.
Det ville være meget svært at bygge bro over de holdninger.
Når det er sagt, så er det, som jeg siger, folkeafstemninger, der afgør den danske EU-politik og også Dansk Folkepartis indgang til det.
Vi er ikke tilhængere af at fjerne det forsvarsforbehold, men sker det via en folkeafstemning, har vi selvfølgelig en ny situation, som vi må tage ad notam, og så må vi vælge fra aktion til aktion, om der måtte være en aktion, som vi vil være medvirkende til.
Men grundlæggende mener vi ikke, EU skal blande sig i forsvarspolitikken.
Det er NATO, vi har til det.
Margrete Auken (SF), 2003-03-19:
Nu er det blevet sagt mange gange, så nu skal vi lige have styr på det.
Det er to eller tre fodnoter, som bliver vedtaget ved dagsordener 23 gange.
Men det er altså to eller tre.
Jeg synes, det er noget rent klums, at vi skal høre på det sludder.
Så blev det i øvrigt dansk politik, og det blev overtaget af regeringen, og derfor er det så, hvad det er.
Men det er altså to eller tre fodnoter, det drejer sig om.
Og lad det så være.
Den anden sag, jeg godt vil spørge hr. Peter Skaarup om, er: Hvorfor tror hr. Peter Skaarup, at kirkerne, når vi ser bort fra de ekstremistiske tungetalere, nogenlunde enigt afviser denne krig?
Det er Det Mellemøstlige Kirkeråd, det er Det Lutherske Verdensforbund, det er World Council of Churches, det er det samlede National Council of Churches i USA, det er paven.
Det er raden rundt.
Det er den norske kirke.
Det er hele vejen igennem.
Det er alle de steder, hvor de ikke sidder i nakken
af en stat, der bestemmer, hvad de må sige.
Der kommer sammenhængende analyser.
Det er da ikke, fordi de støtter Saddam Hussein.
Det er det da ikke, og jeg går ud fra, at hr. Peter Skaarup kan bekræfte det.
Det er af terrorfrygt bl.a.
Jann Sjursen (KRF), 2003-03-19:
Jeg synes måske på mange måder, det var lidt nemmere, hvis ordførerne brugte tiden på at besvare de spørgsmål, der blev stillet, i stedet for at stille en masse spørgsmål, som ikke besvares i den her runde.
Men det er en anden side af sagen; enhver må jo bruge sin taletid, som han vil.
Men når hr. Peter Skaarup nu siger, at der er et flertal her i Folketinget, der vil stå sammen med det internationale samfund i kampen mod Saddam Hussein, så passer det jo ikke.
Der er ikke et internationalt samfund, der har tilkendegivet, at nu skal Irak afvæbnes rent militært.
Det er jo det, der er sagens kerne, som vi diskuterer her i dag.
Hvad er det, der skal stilles op?
Der får hr. Peter Skaarup og andre det til at se ud, som om der ikke er nogen alternativer til det, som USA nu har sat sig i spidsen for.
Det mener jeg er forkert.
Der har rent faktisk i Sikkerhedsrådet været mulighed for at få ført en ny resolution igennem, som baserede sig på det, som blandt andre våbeninspektørerne havde bedt om.
Havde man villet det fra amerikansk og engelsk side, så havde tingene set anderledes ud.
Jeg er i øvrigt enig med Dansk Folkeparti i, at det selvfølgelig er vigtigt at bibeholde de transatlantiske bånd.
Det er helt fundamentalt for dansk udenrigs- og sikkerhedspolitik, det er jeg helt enig i.
Men det betyder altså, at der godt kan være uenighed fra tid til anden, som der var det mellem Dansk Folkeparti og USA i 1998, og som der er i dag mellem partier og USA.
Men jeg vil godt høre, hvor langt Dansk Folkeparti i virkeligheden er villig til at gå ad den her amerikanske vej.
Støtter man f.eks. Bush-doktrinen om forebyggende angrebskrig?
Er det også en del af Dansk Folkepartis nye politik på det her område?
Anne Baastrup (SF), 2003-03-19:
Jeg kan forstå på hr. Peter Skaarup, at de lande, som ikke skal accepteres i FN, er de lande, som får tilbud om ussel mammon fra bl.a. USA, for det er jo så konklusionen.
Jeg fik ikke svar på, om Dansk Folkeparti mener, at Kina må være i FN, for jeg kan jo forstå, at der også i Dansk Folkepartis optik er problemer med Kina.
Jeg vil godt have en oversigt over, hvilke andre lande Dansk Folkeparti mener ikke må være medlem af FN og organisationerne i øvrigt under FN?
Og så skylder hr. Peter Skaarup - og hr. Peter Skaarup har tid denne gang, der er kun to spørgere - at fortælle Folketinget: Vil Dansk Folkeparti sende de afviste irakiske asylsøgere hjem i dag, ligesom Dansk Folkeparti ville sende dem hjem i forrige uge og forrige uge igen og forrige uge igen?
Det svar synes jeg de irakiske flygtninge har brug for at få at vide.