Kristian Jensen (V), 2002-11-19:
Jeg ved godt, at med min håndskrift skulle jeg have været læge, men jeg skal prøve igen:
Det er faktisk en mærkelig forespørgsel, SF stiller i dag.
Det er ikke, fordi vi i Folketinget er uvante med mærkelige forespørgsler.
Der stilles næsten forespørgsler om alt fra Danmarks forhold til Iran og over til statsministerens valg af morgenmadsprodukter.
Næsten.
Næsten intet er for stort, og næsten intet er for småt til, at oppositionen rejser en forespørgsel.
Når denne forespørgsel alligevel er særlig, så skyldes det, at den egentlige besvarelse af forespørgslen ikke ligger her i Folketingssalen.
Når man spørger om kommuner og amters muligheder for og evner til at leve op til valgløfterne fra sidste år, så er det slet ikke på Christiansborg, de virkelige dommere er.
Sandheden er jo, at SF næppe - og det har vi jo også hørt nu - vil rose regeringen for, at der næste år bruges flere penge på socialområdet, og at forespørgerne næppe vil stille sig tilfreds med min tilfredshed over, at skattestoppet stort set er overholdt, og at løfterne om øget valgfrihed er gennemført.
Derfor er det vælgernes afgørelse og vurdering, der er den egentlige prøve på, om kommuner og amter formår at leve
op til de løfter, som befolkningen er blevet stillet i udsigt ved valget
Når nu SF alligevel har rejst forespørgslen og bedt Folketinget om at forholde sig til konsekvenserne af regeringens aftale med KL og Amtsrådsforeningen, er jeg glad for anledningen til at konstatere, at aftalerne giver både amter og kommuner mulighed for at leve op til de mål for den offentlige service, som vi ønsker fra Venstres side.
Aftaler med kommuner og amter er en vigtig brik i den samlede offentlige økonomi og dermed i nationaløkonomien.
Det stiller nogle særlige krav til, at aftalerne skal følge en ansvarlig og fornuftig økonomisk linje, som skal være afpasset samfundsøkonomien, som skitseret i redegørelsen »Danmark 2010«.
Det lyder teknisk, men betydningen er, at aftalerne for 2003 ikke alene giver kommuner og amter plads til vækst i det offentlige forbrug, men aftalen sikrer samtidig et godt samfundsøkonomisk udgangspunkt og en udvikling, som igen giver et godt udgangspunkt for de kommende års økonomi.
Alternativet, nemlig at lade det offentlige forbrug løbe løbsk, som det er sket tidligere, giver alene en kortsigtet fornøjelse og kan ødelægge udviklingen på længere sigt.
En vigtig brik i aftalerne med kommuner og amter var aftalen om, at skatterne skulle holdes i ro vurderet under et.
Vi har i Venstre ikke lagt skjul på, at vi mener skattestoppet alvorligt.
Derfor var det tilfredsstillende, at skattestoppet blev understreget i aftalerne med kommuner og amter, herunder at det blev tydeligt beskrevet, at hvis skattestoppet blev brudt, ville regeringen søge tilslutning til at neutralisere virkningerne af skattestigningerne.
Jeg vil godt rose landets kommuner for den indsats, de har gjort for at overholde skattestoppet, og jeg ville gerne have rost amterne for det samme.
Men desværre pressede et snævert flertal uden om amtsborgmesteren i Vestsjællands Amt en skattestigning igennem, der betyder, at skattestoppet er brudt for amternes vedkommende.
Det burde ikke være nogen overraskelse, at denne regering lever op til sine løfter, og dermed at der vil blive gennemført en lovgivning, der neutraliserer virkningerne af skattestigningerne, præcist som beskrevet i aftalen.
Det er vigtigt at slå fast, at et skattestop ikke er det samme som et indtægtsstop.
Faktisk vil de kommunale skatteindtægter stige fra 2002 til 2003 med ca. 9 mia. kr., og det er vel at mærke ved en uændret skatteprocent.
Når man gennemgår de nu vedtagne budgetter for kommuner og amter, kan man heller ikke finde belæg for de mange løse påstande omkring massive nedskæringer, som især SF har råbt
Tværtimod udviser budgetterne, ganske som forudsagt, en tydelig vækst på særligt social- og sundhedsområdet.
Tilsvarende er der i de kommunale budgetter en stigning på socialområdet på knap 200 mio. kr. og en stigning på undervisningsområdet på ca. 250 mio. kr., hvilket vel at mærke er inden virkningerne af det netop indgåede folkeskoleforlig er indregnet i budgetterne.
Samlet set tegner de kommunale og amtskommunale budgetter et billede af en klar stigning i indsatsen på social-, sundheds- og uddannelsesområdet, samtidig er skattestoppet næsten overholdt, og den ansvarlige økonomiske linje bevaret.
Dermed tegner udviklingen i den kommunale økonomi samlet set et meget tilfredsstillende billede.
Jeg skal derfor på den baggrund på vegne af Venstre, Dansk Folkeparti og Det Konservative Folkeparti fremsætte følgende: Forslag til vedtagelse »Folketinget konstaterer med tilfredshed, at - de indgåede aftaler med kommuner og amter for 2003 følger den økonomisk ansvarlige linje som skitseret i redegørelsen »Danmark 2010«, og dermed lægger aftalerne op til en ansvarlig vækst i de offentlige udgifter, - aftalerne giver plads til en realvækst i kommuners og amters økonomi fra 2002-2003, jf. kommuneaftalerne, og - de vedtagne budgetter viser, at kommunerne henholdsvis amterne har mulighed for at gennemføre serviceforbedringer. Folketinget noterer endelig, at de nuværende udligningsordninger indeholder skævheder over for de økonomisk vanskeligt stillede kommuner, og opfordrer regeringen til at arbejde videre med en udligningsreform.«
Nu har SF i 6 uger kørt ud ad en tangent, der hedder, at der er nedskæringer, at der bliver sparet, at der ikke er flere penge til rådighed.
Og det er fair nok; man kan jo godt have som fornemmelse, at det må være den vej, det går.
Men når fakta kommer på bordet og viser, at det er forkert, at der ikke er nedskæringer; viser, at der er vækst, både hvad angår kommuner og hvad angår amter - endda for amterne en større vækst end forudsat i kommuneaftalen - at der er vækst i de sociale udgifter, i den indsats over for de mest udsatte grupper, hvorfor kan SF så ikke komme herop og indrømme, at man tog fejl?
Det er jo ikke så svært.
Altså herregud, det kan ske for alle, at man tager fejl.
Det, jeg bare ikke kan forstå, er, at SF ikke nu ved hr. Aage Frandsen vil være voksne nok til at komme op og erkende, at man tager fejl, erkende, at de 6 uger, man har brugt til at sige, der var nedskæringer, i og for sig er spildt arbejde, for nedskæringerne er der ikke. Det ville klæde SF og især en mand med hr. Aage Frandsens hæderlighed at komme herop og indrømme den fejl.
Herregud, det er jo menneskeligt.