Sophie Hæstorp Andersen (S), 2004-11-10:
Jeg tror, ministeren taler lidt forbi, for det var ministeren selv, der startede med at sige, at regeringens satsning har været at give kræftpatienterne mulighed for og ret til at vælge andre steder at lade sig behandle, hvis man ikke levede op til garantien.
Derfor konkluderer jeg, at det, der er givet penge til, netop er, at man kan lade sig behandle i udlandet eller lade sig behandle på private hospitaler.
Med hensyn til de lokale sygehuse, hvor man mangler strålekanoner, hvor man mangler nye rehabiliteringsmuligheder, og hvor man mangler forskning, er pengene altså først faldet nu en del år senere, efter at der har været adskillige kommentarer til, at behandlingsgarantien ikke overholdes, så jeg vil spørge en sidste gang: Hvornår kan ministeren garantere, at ingen kræftpatienter skal vente længere end 14 dage på behandling, som behandlingsgarantien foreskriver?
Kan vi få en form for svar på det spørgsmål – ja eller nej?
Det er sådan set ikke noget, jeg har opfundet.
Sådan er det altså.
Det, jeg og regeringen har opfundet, er derimod en meraktivitetspulje, som honorerer enhver form for meraktivitet i det danske sundhedsvæsen, og som år for år har givet det danske sundhedsvæsen et betydeligt løft til bl.a. kræftbehandling, som gør, at vi årligt behandler næsten 10.000 flere patienter, end da vi kom til.
Jeg anerkender, at dansk kræftbehandling er under et kvantitativt og et kvalitativt pres.
Angående det kvantitative har Amtsrådsforeningen sagt, at der er brug for 300 mio. kr. til investeringer i scannere og strålekanoner næste år, hvis man skal kunne holde trit med udviklingen, og dem har regeringen sammen med Dansk Folkeparti leveret i dag.
Derudover har vi leveret 100 mio. kr., som er målrettet til at støtte omstillingsprojekter på de egentlige kræftafdelinger, så man på kort sigt får flere patienter igennem.
På den kvalitative side skal vi nu med kræfthandlingsplan II tage hånd om bl.a. det problem, at der opereres for visse kræfttyper på alt for mange adresser i Danmark.
Her understøtter kommunalreformen fem stærke regioner, så vi får bedre planlægning ind i det danske sundhedsvæsen, men også på det punkt vender Socialdemokratiet ryggen til ...
Det har jo været sådan, at mange af de penge, som er gået til kræftområdet i den sidste tid, alene er gået til, at flere og flere patienter kunne henvises til udlandet og kunne henvises til private hospitaler, men ikke til at opbygge en ordentlig behandling på det lokale sygehus.
Derfor er det glædeligt, at man nu afsætter ekstra midler.
Vi har meldt ud, at vi gerne vil være med til at give de ekstra midler, hvis man ikke fandt dem i år, og vi vil også gerne være med til at gøre det i de kommende år.
Nej, vi har brugt stadig flere ressourcer på at styrke det danske kræftbehandlingstilbud.
Det er derfor, der sidste år blev behandlet 9.928 flere personer end i det år, der sidst var folketingsvalg, det er derfor, der alene fra 2002 til 2003 var 10.000 flere strålebehandlinger, og det er derfor, regeringens meraktivitetspulje er designet på en sådan måde, at meraktiviteten på kræftområdet honoreres.
Det rokker dog ikke ved, at vi fortsat har to udfordringer på kræftområdet.
Der er pres på kapaciteten, og det er derfor, vi nu afsætter 420 mio. kr. næste år.
Lad mig minde om, at formanden for Amtsrådsforeningens Sundhedsudvalg, Bent Hansen, har sagt, at der er behov for, at der investeres 300 mio. kr. næste år, men vi investerer altså 420 mio. kr. næste år.
Så er der også en udfordring på kvaliteten, for at vi kan give danske kræftpatienter langt bedre behandlingstilbud.
Det adresserer vi i kommunalreformen, som jeg med beklagelse må konstatere at Socialdemokratiet vælger at holde sig udenfor, ligesom Socialdemokratiet heller ikke afsatte så meget som fem flade øre til øget kræftbehandling i det finanslovforslag, som Socialdemokratiet fremlagde i september.
Den tidligere regerings bekymring for og ønske om at opgradere bl.a. kræft- og hjerteområdet var medvirkende til, at vi fik søsat den første kræftplan og gav patienter, der lider af livstruende sygdomme, en behandlingsgaranti, der handler om 2 plus 2 plus 2 uger til undersøgelse og behandling og 4 uger til efterbehandling.
Alligevel ved vi, at patienter stadig venter, og at ventetiden for nogle betyder, at den sygdom, de har fået at vide de lider af, udvikler sig, så deres overlevelseschance mindskes.
På den baggrund vil jeg gerne høre, hvornår ministeren kan garantere, at ingen kræftpatienter skal vente længere end de 14 dage på behandling, således som behandlingsgarantien foreskriver.
Det er indholdet af garantien, og den går jeg ud fra at amterne står vagt om.
Når det så er sagt, er det klart, at målet er selvfølgelig, at der kan tilbydes behandling på et af de danske kræftcentre inden for det tidsrum, der er fastsat, og det er i det hele taget regeringens målsætning, at vi skal give kræftbehandling på det højeste internationale niveau.
Det kræver fortsat fokus på området, og det er jo det, regeringen sammen med Dansk Folkeparti har gjort stærkt og tydeligt i dagens finanslovaftale, hvor vi målrettet opruster dansk kræftbehandling med 420 mio. kr. til næste år, hvilket jo – bare sagt i parentes – står i skærende kontrast til Socialdemokratiets finanslovudspil fra september, hvor der ikke var afsat så meget som fem flade øre mere til kræftbehandling i 2005.
Vi tager altså nu hul på den kræfthandlingsplan II, som jeg stillede i udsigt i sommer, og som statsministeren lovede i sin åbningstale.
Det gør vi, fordi vi over de seneste år har kunnet se, at der henvises langt flere mennesker til behandling.
Der behandles næsten 10.000 flere personer om året, end da vi kom til, og alene fra 2002 til 2003 foretages der 10.000 flere strålebehandlinger.
Hvis vi skal holde trit med den udvikling, ...
»Fra hvornår kan ministeren garantere, at ingen kræftpatienter skal vente længere end 14 dage på behandling, sådan som behandlingsgarantien foreskriver?«
Jeg synes, det er meget vedkommende, at ministeren indrømmer, at den nye ventetidsopgørelse og den ventetidsopgørelse, man i dag har på venteinfo.dk, stadig ikke stemmer overens med det billede, man giver patienterne af, at der ikke er nogen ventetid på behandling til livstruende sygdomme.
Jeg synes, det er meget sigende, at man indrømmer, at i dag er det sådan, at man har en information, som handler om, hvad patienterne kan forvente, men at denne forventning ikke stemmer overens med den rent faktiske ventetid.
Den statistik har man fuldstændig afskaffet, fordi man mente, den var fejlbehæftet.
Frem for at løse nogle af de problemer, der kunne være med den bagudrettede ventetid, så vi kunne få en reel sammenligning over tid, har man afskaffet en venteliste med en anden venteliste, som heller ikke holder i byretten.
Vi har ikke afskaffet noget som helst.
Vi har givet patienterne et bedre indblik i langt flere behandlingsformer end den tidligere regering, et bedre indblik i, hvor hurtigt man kan komme i 130 behandlingsformer.
Hvis man går nærmere ind i det, vil man kunne se, at for de 18 hyppigst forekommende sygdomsbehandlingsmuligheder er ventetiden under denne regering faldet med noget, der ligner 20 pct., og det er set gennem forruden.
Så kan man, som spørgeren er bekendt med, også kaste et blik i bakspejlet, hvis man har lyst til det.
Informationerne er der, og hvad ser man i bakspejlet?
Her ser man, at ventetiderne er faldet stærkt, nemlig med op mod 30 pct., så uanset om man kigger ud gennem forruden eller man kigger i bakspejlet, ser man det samme.
Man har udsigt til det samme, nemlig knækkede ventelister, og det er historisk.
Kaster man blikket i bakspejlet og ser 3 år tilbage, vil man kunne se en regering, der år efter år efter år puttede flere og flere penge i det danske sundhedsvæsen, uden at det havde nogen målbar effekt på ventetiden.
Ventetiderne er faldet, hvad enten man kigger gennem forruden eller i bakspejlet, men det er jo ikke det samme, som at vi ikke skal gøre det endnu bedre.
Det er derfor, vi har indskærpet over for amterne, at de skal indrapportere korrekt, fordi vi bl.a. kunne se, at der var nogle behandlingsformer, hvor alle ved, at patienten har ventet, som blev registreret med en ventetid, der hed 0 dage og derfor var med til at tegne et alt for rosenrødt billede, ...
Jeg er da glad for, at ministeren taler rent ud om de initiativer, man har forsøgt at tage, for allerede den 15. juni kunne man læse i flere artikler, at i Københavns Amt og på Odense Universitetshospital og andre steder havde man svært ved at leve op til behandlingsgarantien, og alligevel kunne man gå ind på venteinfo og se, at der ikke var nogen problemer
Men er det ikke sådan, at selv om man nu har taget initiativer og anklager den tidligere regering og siger, at man var nødt til at rette den tidligere regerings ventetidsopgørelser, fordi tallene var forkerte, er det de samme tal, som partiet Venstre brugte mod den tidligere regering i den sidste valgkamp?
Og kan det ikke derudover konkluderes, at det måske havde været lettere at rette i mange af de fejlbehæftede kilder og lave en gennemsnitforventning om ventetiderne frem for udelukkende at beregne, hvad man kan forvente som patient i dag, når man kigger på venteinfo.dk?
Jeg tror, vi taler lidt forbi hinanden, men nu vil jeg forholde mig til det spørgsmål, der er stillet om ventelisteinformation, og ikke til spørgsmålet om kræftbehandlingsgaranti, for det kommer der et spørgsmål om senere.
Jeg vil sige, at når der er en debat for tiden, er det jo, fordi det er forskellige ting, der sammenlignes.
Ventelisteinformationssystemet baserer sig på de informationer, amterne stiller til rådighed, og handler om, hvor hurtigt patienten kan forvente at komme i behandling.
De tal, der har været fremme i Dagens Medicin, tager derimod afsæt i det nationale indikatorprojekt, og de handler om, hvordan det er gået med patienterne, efter at de er kommet i behandling, og hvor hurtigt man rent faktisk har kunnet helbrede patienterne.
Der er bestemt rum for forbedringer, og det vil jeg meget gerne tage en diskussion om, men jeg tror, det hænger bedre sammen med spørgerens næste spørgsmål.
På forsiden af Dagens Medicin fra fredag den 5. november er overskriften »Garanti til kræftsyge smuldrer bort«, og læger og forskere fastslår, at Sundhedsministeriets statistik over ventetider er dybt misvisende.
Kun tre ud af ti patienter behandles hurtigt nok.
Men besøger man Sundhedsministeriets og Sundhedsstyrelsens hjemmeside, der hedder www.venteinfo.dk – ja, så får man at vide, at der faktisk ingen ventetider er.
Men hvis man spørger kræftlæger, forskere og Kræftens Bekæmpelse, venter kræftpatienter i flere uger, før de får tilbudt operation og strålebehandling.
Det har jeg gjort, fordi det var nødvendigt, for hvis jeg må sige det ligeud, må jeg jo sige, at i det ventelisteinformationssystem, jeg overtog for snart 3 år siden, var der ikke meget at råbe hurra for.
Jeg vil ikke påstå, at vi er nået helt i mål, men der er sket mærkbare forbedringer.
Lad mig bare nævne et par ting: I det system, vi overtog fra den tidligere regering, kunne patienterne få indseende i, hvor lang tid de skulle vente i 25 behandlingsformer – 25 ud af de mange behandlingsformer, der er i det danske sundhedsvæsen, var altså det, patienterne kunne få indblik i.
Det har vi udvidet, så man nu kan få indblik i 130 behandlingsformer.
I det system, vi overtog, kiggede man for langt, langt de fleste behandlingsformers vedkommende kun i bakspejlet, og det efterlod altså den enkelte patient, der havde brug for at vide, hvor hurtigt vedkommende kunne komme i behandling, uden information.
I øvrigt var det system, vi overtog, på mange måder behæftet med fejlkilder.
Det førte til, at regeringen sammen med sygehusejerne, altså Amtsrådsforeningen, i sommeren 2003 aftalte, at det simpelt hen var nødvendigt at lave helt nye retningslinjer, som trådte i kraft den 1. januar 2004, for at få et mere retvisende billede frem.
Vi har altså taget en række initiativer.
Når det så er sagt, vil jeg også sige, at de informationer, der er på Sundhedsministeriets hjemmeside, jo ikke er bedre end de oplysninger, amterne stiller til rådighed, og derfor har vi også gjort en del for at skærpe amternes interesse i, at informationerne, som de stiller til rådighed for os, er retvisende.
Det har bl.a. det frie valg medvirket til, for nu kan informationerne til patienterne få konsekvenser.
Vi har taget en lang række initiativer for at gøre et godt system endnu bedre, men det er sikkert nødvendigt med endnu flere initiativer i fremtiden.
»Hvilke initiativer har ministeren taget for at sikre borgerne et ventelisteinformationssystem, der giver et korrekt billede af, hvor længe patienter reelt skal vente på behandling?«