Charlotte Dyremose (KF), 2003-02-06:
Den problemstilling, vi her behandler, er jo en meget, meget delikat afvejning af den enkeltes værdighed/sikkerhed og den enkeltes rettigheder.
Det er ikke nogen nem balancegang, og derfor er jeg også glad for, at vi har haft et utrolig godt og utrolig konstruktivt forarbejde til dette lovforslag.
Det er vigtigt for os i Det Konservative Folkeparti, at man altid forsøger at bruge den mindst indgribende foranstaltning, men at man samtidig - og det er lige så vigtigt - ikke lader en person i stikken og svigter vedkommende med henvisning til den enkeltes rettigheder.
Jeg tænker f.eks. på den demente mand, der går rundt på en øde villavej i badekåbe og uden sko en sen aften i frostvejr.
Det er meget malende, men det er jo desværre nogle gange tilfældet.
Her er det selvfølgelig nødvendigt at gribe ind, for vi kan ikke være bekendt at lade en ældre person gå alene rundt halvt afklædt i frostvejr.
Her er man nødt til at gribe ind.
Der er ingen tvivl om, at pædagogisk omsorg og de rigtige omgivelser er de bedste våben til at modvirke det her i mange situationer, og der er helt sikkert også mange situationer, der kan reddes ved netop det.
Men det er desværre ikke alle, og derfor kan det være nødvendigt at lave foranstaltninger som f.eks. et dobbelt håndtag på en dør, der gør det lidt kompliceret at komme ud af den, eller eventuelt en pejler i skoen eller om armen.
Der er også den ældre dame, der ikke kan flyttes, fordi hun måske er bange for en ny situation og derfor ikke rigtig tager stilling til, om hun vil flyttes eller ej, selv om det er åbenlyst, at det omsorgsmæssigt og værdighedsmæssigt vil være bedre at flytte vedkommende.
Her er man selvfølgelig også nødt til at tage hensyn til den enkelte ældre.
Der er også hjælpen i f.eks. en hygiejnesituation, hvor det kan være uvant for en ældre medborger pludselig at være i en situation, hvor man skal have hjælp fra andre, og man måske derfor ikke bryder sig om det.
Det kan tage noget tid at finde ud af, hvordan vi bedst samarbejder med fru Jensen, så vi får dagligdagen til at fungere.
Men det er klart, at fru Jensens eventuelle ble skal skiftes, og tænder skal børstes, og hvad der ellers måtte være i den mellemliggende periode.
Jeg er meget enig i det, der blev sagt af fru Karen J. Klint, nemlig at vi er nødt til at begrænse magtanvendelse, men at vi også har brug for, at der er ærlighed om den, og at vi derfor har nogle rammer, inden for hvilke det er muligt at være ærlig om, hvor meget vi har været nødt til, og få en konstruktiv dialog om, hvordan man undgår magtanvendelse.
Men det er som sagt en utrolig svær balance, og jeg mener også, det er utroligt svært for os som folketingspolitikere at sige præcist, hvad der er det rigtige i den enkelte situation.
Men det, vi må gøre, er at lave de grænser, de omrids, der gør, at det enkelte fagpersonale på den enkelte institution kan tage stilling til, hvad der er bedst for den enkelte medborger.
Det er igen den meget vigtige og meget svære afvejning mellem den enkeltes rettigheder og den enkeltes værdighed.
Så vil jeg så i øvrigt også udtrykke enighed i fru Karen J. Klints ønske om en letlæselig vejledning til dem, der
måske ikke er så meget på plejehjemmene, eller måske i virkeligheden til alle
Selvfølgelig vil det være en god idé, at vi bidrager så godt som overhovedet muligt til at gøre personalet klar over, hvad er det for nogle retningslinjer, der er i lovgivningen.
Det Konservative Folkeparti støtter vi dette lovforslag, fordi vi mener, det giver gode muligheder for netop i den enkelte konkrete situation at foretage denne utrolig svære afvejning mellem den enkeltes rettigheder på den ene side og den enkeltes værdighed og sikkerhed på den anden side.