runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Johs. Poulsen (RV), 2005-05-12:
Nu kunne jeg forstå på hr. Langballes svar til hr. Arac, at han meget gerne ville citeres for noget, fordi han så bedre kunne forholde sig til det.
Jeg vil gerne citere hr. Langballe fra ordførertalen, hvor hr. Langballe sagde, at vreden endnu koger i ham over det, som skete i 1992.
Jeg synes, det er vigtigt, at den kogende vrede, der er i hr. Langballe, ikke fuldstændig slører for udsynet.
Hvordan harmonerer det – og det er spørgsmålet – med, at utallige internationale undersøgelser, Verdensbanken, OECD og mange andre igen og igen siger, at vi har et af verdens bedste samfund, at vi er dygtige til demokrati, vi er dygtige til sociale løsninger, vi er dygtige til at undgå korruption, det er et af de mest attraktive steder at placere virksomheder?
Hvordan harmonerer det med, at man i de undersøgelser kun når frem til én ting, man kritiserer, nemlig at vi er alt for lukkede over for fremmede kulturer, at vi er alt for dårlige til at integrere, at vi ikke er åbne nok over for omverdenen?
Anne-Marie Meldgaard (S), 2005-05-12:
Nu er det sådan, at Socialdemokratiet hverken er gift med den borgerlige regering eller med venstrefløjen.
Vi er et parti, der har vores selvstændige politik, og det vil sige, at de lovforslag, vi er enige med regeringen i, støtter vi, og de lovforslag, vi er enige med venstrefløjen i, støtter vi.
Dem, vi ikke er for, er vi imod, og dem stemmer vi også imod.
Så det synes jeg er meget, meget klart.
Det er faktisk en enorm frihed at have det sådan, at man kan sige, at det er politikken, der driver værket, og ikke fløjkrige, i forhold til om man er borgerlig eller man er på venstrefløjen.
Det er en rar situation.
Så vil jeg godt sige, at den integrationsplan, som Socialdemokratiet har lagt frem, er jo netop en invitation til et bredt samarbejde i hele Folketinget.
Det er en åbenhed for, at alle partier skal tage denne integrationsopgave på sig og ligesom arbejde alvorligt med den.
Jeg har ikke sagt, at den plan, som ministeren og regeringen er kommet med, ikke er rigtig god.
Jeg synes bare ikke, at ministerens plan i forhold til integrationen hænger sammen med den vedtagelse, der er her i dag, undtagen den lille sidste pind, som fru Pia Kjærsgaard var inde på, som jeg synes er meget, meget fin.
Kristian Pihl Lorentzen (V), 2005-05-12:
Er der nogen, der har fedtspillet i forhold til udlændingepolitik, er det vel netop Socialdemokraterne støttet af De Radikale, men nok om det.
Jeg synes også, det har været interessant at konstatere her de seneste dage, at Socialdemokraterne forsøger at give et billede af, at de lægger afstand til de tidligere våbenbrødre i Det Radikale Venstre.
Men så må man konstatere, at i praktisk gøren og laden står de to partier stadig væk last og brast.
Og her tænker jeg selvfølgelig på det forslag til vedtagelse, som er fremsat her i dag.
Jeg synes jo, at det havde været en god start på en forhandling, hvis også Socialdemokraterne kunne have støttet det forslag til vedtagelse, som er fremsat af regeringen og Dansk Folkeparti.
Så jeg må spørge: Hvem vil Socialdemokraterne helst være gift med, når vi taler om udlændingepolitikken?
Skal det være De Radikale, eller skal det være regeringen?
For hvis man foretrækker begge dele, så ligner det lidt bigami.
Jeg efterlyser lidt klar tale.
Det andet spørgsmål ...
Anne-Marie Meldgaard (S), 2005-05-12:
Det var en kommentar.
Jeg tager den til efterretning.
Kamal Qureshi (SF), 2005-05-12:
Jeg er glad for, at Socialdemokratiets ordfører, fru Anne-Marie Meldgaard, støtter mig i det.
Årsagen til jeg lige præcis nævner Hans Skov Christensen, som er administrerende direktør i Dansk Industri, er netop for at slå hul på myten om, at det er et eller andet venstrefløjsprojekt, at det handler om en holdning, venstrefløjen har, og at det ikke er en holdning, der deles af de mennesker, som elsker Danmark, og som vitterlig ønsker et Danmark, som er åbent og er et Danmark, som vi alle sammen kan være stolte af.
Derfor synes jeg, at det er vigtigt, at citere Hans Skov Christensen – jeg tager formandens ord om, at man ikke behøver stille spørgsmål, men også godt må komme med kommentarer, for pålydende – og jeg vil gerne citere ham en gang til, for det er jo meget præcist sagt: »Jeg elsker mit land.
Men jeg er træt af at høre på den indre svinehund og alle dens griseavlere, alle de fortvivlede forsøg på at omdefinere næstekærlighedsbegrebet og krumspringene for at få almindelig indskrænkethed og egoisme til at lyde af anstændig politik.
Det synes jeg ikke kan siges mere præcist.
Anne-Marie Meldgaard (S), 2005-05-12:
Jo, det kan jeg godt, men jeg kan ikke være herre over den retorik, mange andre mennesker bruger.
Det gælder begge fløje, både når vi taler om der, hvor den indre svinehund ligesom går i gang, og når vi taler om humanismen, for der er et langt spænd, hvor de, der måske sådan står mere eller mindre i midten og faktisk har et reelt ønske om at gøre noget ved den her problemstilling, aldrig kommer i gang, fordi det er yderfløjene, der hele tiden sætter dagsordenen, ikke mindst i medierne.
Kamal Qureshi (SF), 2005-05-12:
Det er jo den store bekendelsesdag, kan jeg forstå.
Jeg vil da også godt spørge Socialdemokraterne, om Socialdemokraterne ikke også kan se, at den oppiskede stemning, som Socialdemokraterne også i en grad har haft ansvar for, og den oppiskede debat om de etniske minoriteter på ingen måde har været med til at få de etniske minoriteter til at føle sig medinddraget i det danske fællesskab.
Jeg vil gerne citere Hans Skov Christensen, som er administrerende direktør i Dansk Industri, som udtaler: »Jeg elsker mit land.
Men jeg er træt af at høre på den indre svinehund og alle dens griseavlere, alle de fortvivlede forsøg på at omdefinere næstekærlighedsbegrebet og krumspringene for at få almindelig indskrænkethed og egoisme til at lyde af anstændig politik.«
Kan fru Anne-Marie Meldgaard ikke støtte mig i, at det også er medvirkende til, at vi får den polarisering, som vi står med i dag?
Anne-Marie Meldgaard (S), 2005-05-12:
Jeg tror ikke, det er så enkelt.
Jeg vil gerne indrømme, at jeg har et medansvar for, at vi står, hvor vi er i dag.
Det var en lidt naiv holdning, som gik på, at selvfølgelig ville det her sådan på en eller anden måde udjævne sig, når først førstegenerationsindvandrernes børn kom i dansk skole og lærte dansk, og i anden generation ville det gå bedre.
Så jeg synes, det vil være rart, hvis også andre ville sige, at det er et fælles problem, og at der altså er andre end venstrefløjen, der har et ansvar.
Nu kan jeg kun tale på Socialdemokratiets vegne, og det holder jeg mig til.
Søren Krarup (DF), 2005-05-12:
Nu skal jeg holde mig fra den filosofiske del, men blot sige, at jeg er glad for at høre, hvad fru Anne-Marie Meldgaard siger, for jeg hilser med glæde, at vi herinde kan være enige om, at der er et, jeg er lige ved at sige nationalt problem, som vi må se at løse.
Så kan jeg ikke lade være med lige at stille det spørgsmål: Vil fru Anne-Marie Meldgaard så ikke indrømme, at når det har udviklet sig til at være så uhyggelig stort, som det er, er det så ikke, fordi den venstrefløj, som er de ansvarlige for det, har lukket øjnene for, at netop det folkelig-kulturelle er problemets kerne, og kun har sat kikkerten for det øje, som var blindt, fordi det kun var rettet mod det social-økonomiske?
Anne-Marie Meldgaard (S), 2005-05-12:
Jeg er enig i, at det ikke kun er et socialt problem.
Det er et både-og-problem, og det er også derfor, jeg synes, det er en fælles opgave, vi står over for at skulle løse her.
Jeg tror meget på, at vi kommer langt med god vilje.
Jeg synes ikke, at det skal gå ud over de nydanskere, der er kommet her til Danmark, som opfører sig ordentligt, som gør alt muligt for at blive integreret her i samfundet.
Jeg tror faktisk ikke overordnet, at vi, hvad det angår, er særlig langt fra hinanden.
Men i forhold til sådan den mere filosofiske del tror jeg ikke, at mine evner slår til til at kunne følge hr. Søren Krarups tankegang.
Søren Krarup (DF), 2005-05-12:
Jeg har lyttet med stor interesse til fru Anne-Marie Meldgaard, og jeg synes i det hele taget, det er interessant at se, hvordan integrationen er blevet et fremherskende tema i debatten.
Det hænger selvfølgelig sammen med, at der er sket en udvikling, som gør, at situationen ikke blot i Danmark, men i Vesteuropa som helhed bliver mere og mere anspændt, uhyggelig – jeg minder bare om det, der skete i Holland.
Derfor melder problemet sig, og i takt med det er Socialdemokratiet, som jo, vil jeg lige sige i en sidebemærkning, er med blandt de egentlig ansvarlige for problemet, også blevet opmærksom på det.
Jeg kan ikke lade være at nævne den ganske interessante bog, som den socialdemokratiske journalist Lars Olsen har skrevet under titlen »Det delte Danmark«, hvor jeg synes han stiller problemet op på en ganske spændende måde, men efter min mening også tager afgørende fejl, fordi han siger, at det kun er et socialt problem.
Han vil afvise, at det er et kulturelt problem.
Jeg vil spørge fru Anne-Marie Meldgaard: Vil fru Anne-Marie Meldgaard ikke give mig ret i, at til syvende og sidst er dette integrationsproblem et kulturelt, folkeligt problem, fordi det netop forholder sig til den enkelte indvandrers vilje til at blive en del af det danske folk?
Vil fru Anne-Marie Meldgaard ikke give mig ret i, at det sociale er at sætte kikkerten for det blinde øje?
Anne-Marie Meldgaard (S), 2005-05-12:
Korrekt, at jeg er blevet indbudt til at være medunderskriver, men jeg har ikke fået lov til at være med til at forhandle teksten, så selvfølgelig er vi ikke med der.
Så vil jeg godt sige, at jeg slet ikke kan forstå den forvirring, der er opstået.
Jeg har lige stået her helt tydeligt og klart, stille og roligt og har sagt, at hvis der er en garanti for, at uddannelsespladserne er til rådighed, og at det er den unges egen skyld, at han ikke kan gennemføre en uddannelse, så er jeg også parat til sanktioner.
Det kan da ikke være klarere.
Irene Simonsen (V), 2005-05-12:
Igen er jeg nødt til at stille spørgsmålet for at få en større viden om, hvor fru Anne-Marie Meldgaard er, for da jeg tidligere stod på talerstolen, fik jeg spørgsmål om, hvor målsætningerne var henne.
Vi har jo nogle klare målsætninger: Alle skal have en uddannelse, men de, som ikke vil tage imod tilbuddet – og det er ikke sikkert, det lige er ønskejobbet, man får tilbud om, det kan også godt være det næstbedste eller det næste igen, hvis det er det, der er ledigt – skal altså trækkes, så skal det have konsekvenser.
Jeg hører ikke klar tale fra fru Anne-Marie Meldgaard, om hun er med her, eller om fru Anne-Marie Meldgaard og Socialdemokraterne er med sammen med De Radikale og SF, som vi jo har hørt i dag klart tager afstand fra de her ting, hvor det aldrig kan komme på tale.
Man laver i stedet for et forslag til vedtagelse sammen med De Radikale, og jeg ved, at fru Anne-Marie Meldgaard blev inviteret til at være medunderskriver på vores forslag til vedtagelse.
Anne-Marie Meldgaard (S), 2005-05-12:
Jeg bliver også forvirret.
For det første har jeg rost genstarten meget og ser frem til, at vi kan forhandle om det.
For det andet har jeg ikke sagt, at jeg ikke vil trække i børnechecken.
Jeg har bare sagt, at jeg ikke på nuværende tidspunkt har oplysninger nok på baggrund af det, der står her, til at sige, at jeg synes, det er løsningsmodellen.
Det er simpelt hen ikke rigtigt.
Der, hvor jeg siger, at jeg ikke vil være med til at trække i børnechecken, er på ungedelen, medmindre vi har sikkerhed for, at de uddannelsespladser er til stede.
Jeg har ikke noget som helst imod, at de, der ikke gider, eller de, der ikke vil, skal trækkes nogle steder, hvis det er det, der er det afgørende, men forudsætningen for, at vi er med, er, at uddannelsespladserne eller arbejdspladserne også er til stede.
Med hensyn til lige det der med børnechecken til skolebørnene, så var det kun et spørgsmål til regeringen om, hvorvidt retssikkerheden var i orden.
Irene Simonsen (V), 2005-05-12:
Jamen det her er et oplæg til forhandling, men jeg må sige, at jeg er lidt forvirret, og jeg bliver nødt til at skulle have skabt lidt klarhed nu.
Når jeg læser, hvad fru Anne-Marie Meldgaard i de seneste dage har sagt i avisen, så har der været udtalelser om, at man er helt enig i regeringens linje, at den skal fortsættes, og at det er det, der virker.
Jeg har hørt fru Anne-Marie Meldgaard stå, hvad jeg synes var flot, ærligt, reelt og tage ansvar for, at vi er der, hvor vi er med integrationen.
Flot gjort, ros for det.
Men nu er jeg virkelig forvirret, for man laver en vedtagelse sammen med De Radikale, og jeg er nødt til at sige, at man tager afstand og siger, at man ikke vil være med til at stille de krav om konsekvens, som også hører med til de gulerødder, der er i det her oplæg.
Træk i børnechecken vil man ikke være med til, man kan ikke helt forstå, at vi overhovedet skal skære på ydelserne.
Så kunne jeg da også godt tænke mig at vide: Vil fru Anne-Marie Meldgaard heller ikke være med til at lave det økonomiske incitament, så kommunerne bedre kunne lave en god integration?
Søren Pind (V), 2005-05-12:
Vil fru Anne-Marie Meldgaard venligst bekræfte, at hun fra Folketingets talerstol for et kort øjeblik siden afviste, at der skulle skabes økonomiske incitamenter på det her område, og dermed har erklæret sig fuldstændig på linje med Det Radikale Venstre og SF i dansk udlændingepolitik og i løsningen af de integrationsproblemer, vi står over for?
Anne-Marie Meldgaard (S), 2005-05-12:
Altså, nu kommer det ikke bag på mig, at den politiske dagsorden her i dag ligesom er at udstille, at Socialdemokratiet og De Radikale er på den ene side med hensyn til en udlændingepolitik, og at vi har regeringen og Dansk Folkeparti på den anden side.
Er det ikke lidt latterligt at blive ved med den melodi?
Virkeligheden er jo en anden.
Men altså, o.k., hvis det er det, regeringen og Dansk Folkeparti vil, så står jeg gerne til rådighed her, om det så skal tage til klokken fire i eftermiddag, og gentager og gentager, at sådan er virkeligheden ikke.
Integrationsopgaven har vi alle et ansvar for kan lykkes, og jeg vil meget, meget gerne sige, at det udspil, jeg henviser til, faktisk er et ghettoudspil, som er fremlagt fra Socialdemokratiets side, inden hr. Søren Pind kom i Folketinget.
Men jeg går ud fra, at man som nyt folketingsmedlem også sætter sig ind i de beslutningsforslag, som bliver fremsat, og der vil hr. Søren Pind kunne læse, at inden sommerferien kommer vi til at behandle det her spørgsmål.
Jeg påtager mig gerne et medansvar for, at integrationsopgaven ikke er blevet løst, men jeg påtager mig ikke et ansvar for, at jeg alene skal løse den.
Søren Pind (V), 2005-05-12:
Der er jo kun en ting at konstatere med de bemærkninger, fru Anne-Marie Meldgaard er fremkommet med, og det er, at oppositionen til regeringens udlændingepolitik består klippefast.
Det har den socialdemokratiske ordfører selv lige bekræftet ved sin nægtelse af at ville være med til at lave økonomiske incitamenter for folk til at komme i arbejde.
Det er selvfølgelig rart at få afsløret her i Folketingssalen, at det forholder sig, som det hele tiden har forholdt sig.
Jeg havde håbet og troet, at den socialdemokratiske ordfører ville iklæde sig en vis ydmyghed ved sin start på ordførertalen, men i stedet for konstaterer ordføreren, at regeringen har lyttet til Socialdemokratiet med sit oplæg.
Jeg kunne godt tænke mig at spørge, hvor langt tilbage regeringen i givet fald så skulle have lyttet.
Jeg kunne i mandags offentliggøre tal fra min egen forvaltning i Københavns Kommune, der offentliggjorde en statistik, der viser, at andelen af udlændinge i almene boliger fra 1955 til 2005 var steget fra 20 pct. til 40 pct.
Det kunne være meget interessant at høre, hvem fru Anne-Marie Meldgaard mener har ansvaret for det, om fru Anne-Marie Meldgaard mener, at det er et problem i det hele taget, eller om hun som sin overborgmesterkandidat i Københavns Kommune bare mener, at vi skal opføre endnu flere ghettoer og udvide den andel.
Anne-Marie Meldgaard (S), 2005-05-12:
Det kan jeg også godt se vil blive resultatet nogle steder, og derfor er jeg også meget glad for, at i den socialdemokratiske målsætning er der lige præcis den forpligtelse for arbejdsgiverne.
Det er selvfølgelig også en af de ting, der i de forhandlinger, som jeg går ud fra vi skal have om det her udspil fra regeringen, vil blive lagt stor vægt på fra Socialdemokratiets side.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-05-12:
Nej, det er fuldstændig rigtigt.
Hvis uddannelsespladserne er til stede, er der ikke grund til at skære nogen steder.
Men virkeligheden er jo, at uddannelsespladserne ikke er til stede, virkeligheden er, at jobbene ikke er til stede, og det er altså den virkelighed og ikke en eller anden forestilling om, at det bare svæver rundt i luften med uddannelsespladser og job, som man må forholde sig til.
Det er i den situation, at regeringens udspil altså går ud på, at forældrene til dem, som ikke kommer ind i de her uddannelsespladser, ikke kommer ind i de her job, skal have deres børnefamilieydelse beskåret.
Det er altså den virkelighed, som vi kommer til at se, hvis det lykkes at komme igennem med nedskæringer på de her ydelser.
Anne-Marie Meldgaard (S), 2005-05-12:
Det er jeg sådan set enig i at resultatet kan være, og det er også derfor, at der i den målsætning, Socialdemokratiet har sat op, er en pind, hvor det er arbejdsgiveren, der forpligtes til at skaffe de her praktikpladser.
Hvis enten arbejdspladser eller uddannelsespladser er til rådighed, så vil jeg ikke afvise, at der kan være unge mennesker, som ikke har interesse i at gennemføre en uddannelse, og dér kan en sanktion være o.k.
Men det første er, at uddannelsespladserne er til stede, og hvis uddannelsespladserne er til stede, så er der jo ikke nogen grund til at skære nogen som helst steder.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-05-12:
Jeg vil godt gribe fat i den socialdemokratiske ordførers bemærkninger om de her muligheder for at beskære folks børnefamilieydelse.
Lad mig tage et eksempel: En eller anden går ud af skolen, starter i lære som elektriker, kan meget typisk ikke få nogen praktikplads, kan heller ikke mere få en skolepraktikplads og er nødt til at opgive sin uddannelse.
Vedkommende står på gaden, og som konsekvens af de nedskæringer, der har været på skolepraktikken, står vedkommende uden job, uden uddannelse.
Er det rimeligt?
Er det en rimelig måde at betragte folk på, bare i den grad at mistænkeliggøre dem og sige, at det også er, fordi forældrene eller de unge ikke er gode nok eller ikke vil nok?
Det er jo ikke det, der er virkeligheden.
Virkeligheden er, at der tit mangler job og uddannelsespladser også til de unge.
Derfor vil en nedskæring i børnefamilieydelsen jo bare gøre ondt værre.
Anne-Marie Meldgaard (S), 2005-05-12:
Med hensyn til børnechecken har Socialdemokratiet meldt helt klart, at vi gerne vil være med til at løse problemerne, hvis der er nogen, men vi synes ikke, at man skal symptombehandle et Helsingørproblem ved at udbrede det til resten af landet.
Men vi har sagt, at vi gerne deltager i en forhandling om, hvordan man eventuelt kan lave en dispensationsordning, eller hvad man nu kan gøre for romafamilierne.
Det kan regeringen bare invitere til.
Den måde arbejder man altså ikke sammen på.
Jeg synes til gengæld også, det er fuldstændig forkert at sige, at vi er uenige med de parter, vi laver en vedtagelse om integrationen med.
Det passer ikke, det er på udlændingeområdet, vi er uenige, ikke på integrationsområdet.
Henriette Kjær (KF), 2005-05-12:
Så må jeg sige, at jeg er uenig i, at fru AnneMarie Meldgaard ikke er blevet inddraget, og man kan jo også godt tage stilling.
Altså, nu har der været nogle forhandlinger om en vedtagelse, og hvis man i øvrigt var enig i teksten, skulle man jo ikke lave sit eget forslag i surhed over, at man måske mener, at man ikke er blevet inddraget så meget som muligt.
Jeg synes i hvert fald igen, at det er et underligt signal at sende fra socialdemokratisk side, at man i salen laver vedtagelser med den fløj, som man siger man ikke er enig med, hvad angår de her spørgsmål.
Hvad er løsningen for de familier, der efter min mening svigter deres børn ved ikke at hjælpe dem til en uddannelse, ved ikke at fastholde dem i uddannelsessystemet?
Hvad vil man så gøre?
Vi har jo prøvet alt det, fru Anne-Marie Meldgaard i øvrigt taler om.
Vi har gadearbejdere, klubber, projekter, rollemodeller osv. Hvad er løsningen?
Anne-Marie Meldgaard (S), 2005-05-12:
Nu ved fru Henriette Kjær godt, at jeg har rettet henvendelse både til Venstres ordfører og til De Konservatives ordfører og spurgt, om der kunne forhandles om en vedtagelse.
Det er blevet træneret, og først her i morges fik jeg at vide, at der var en aftale på plads kl. 2 i nat, som ikke omfattede Socialdemokratiet.
Man kan ikke forlange, at Socialdemokratiet ikke selv tager nogen initiativer, når vi ikke bliver inviteret med til at kunne diskutere en vedtagelse.
Det synes jeg da er fair nok.
Jeg synes til gengæld ikke, at det forslag til vedtagelse, som ligger her, er progressivt nok.
Det er meget mere bagudrettet.
Det forherliger de stramninger, regeringen har foretaget for at komme hertil, hvor vi er i dag.
Det anerkender vi, og det har vi også bakket op om.
Vi synes, det er vigtigt at begrænse familiesammenføringer, sådan at vi kan tage integrationsopgaven alvorligt.
Skulle vi nu ikke i stedet for sætte os sammen og gøre en indsats for at gøre noget ved integrationen?
Henriette Kjær (KF), 2005-05-12:
Jeg havde jo håbet, at fru Anne-Marie Meldgaard ville gå op på talerstolen og sige, at Socialdemokraterne kunne støtte det forslag til vedtagelse, der er fremsat her af fru Irene Simonsen, og som Dansk Folkeparti og De Konservative også står bag.
Jeg kunne godt tænke mig at høre, hvad det er i det forslag, man ikke kan støtte i Socialdemokratiet.
For det er sådan, at man fra socialdemokratisk side har sagt, at man støtter regeringens udlændingepolitik, og jeg mener også, at det udspil, regeringen er kommet med på integrationsområdet, opstiller nogle af de mål og i øvrigt også krav, som Socialdemokraterne selv har været ude med.
Så hvad er egentlig årsagen til, at man selv kommer med et forslag til vedtagelse sammen med en række andre partier, der traditionelt ikke samarbejder med regeringen om den her type politik?
Jesper Langballe (DF), 2005-05-12:
Det er faktisk rigtigt, at vreden koger i mig, og det er faktisk rigtigt, at jeg mener, at De Radikale og Socialdemokraterne har ødelagt landet og i dag fører sig frejdigt frem med sådan lidt hånende kritik af os andre, fordi vi ikke har fået ryddet op efter S og R hurtigt nok.
Ja, jeg mener, at man har ødelagt landet, og jeg vil sige om mit udsagn om, at mit eget land er ødelagt, at det søreme ikke er noget, jeg spørger Verdensbankens statistikere om; jeg kan godt bruge mine egne øjne og mit eget hjerte.
Man har ødelagt en sammenhængskraft, man har skabt parallelsamfund, som nu vokser sig større og større uden nogen forbindelse med det øvrige Danmark, bortset fra at man – og det er i virkeligheden efter min mening det mindste af det – har skabt nogle enorme økonomiske problemer.
Hele regeringens integrationspakke, som i dag sådan set nærmest er blevet dagsorden, er jo da et vidnesbyrd om, hvor meget man har ødelagt landet, og hvilken kraftanstrengelse der skal til for at rette op på det, uden at vi kan have nogen sikkerhed for, at ødelæggelsen bliver neutraliseret.
Jeg tænker, at den vil sætte sig spor 100 år frem.
Anne-Marie Meldgaard (S), 2005-05-12:
Det er jeg fuldstændig enig i.
Og det her bekræfter jo bare, at fru Pia Kjærsgaard ikke læser de beslutningsforslag, som bliver fremsat.
For den målsætning, som Socialdemokratiets nye formand gik til statsministeren med, var udarbejdet med afsæt i de 11 beslutningsforslag, som Socialdemokratiet og i nogle tilfælde sammen med De Radikale har fremsat, hvoraf vi skal behandle nogle efter den her forespørgsel og senere, inden vi går på sommerferie.
Der er en række tiltag med både rettigheder og pligter, opstramninger og alt det, fru Pia Kjærsgaard ligesom efterlyser.
Så jeg ser frem til, at når vi nu skal til at behandle de her beslutningsforslag, så får vi opbakning fra Dansk Folkeparti, for lige præcis i de forslag ligger alle de tiltag, som fru Pia Kjærsgaard efterlyser.