runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Villy Søvndal (SF), 2002-04-18:
Det er et spørgsmål til hr. Poul Nyrup Rasmussen.
Altså jeg synes næsten, det her nærmer sig for meget undskyldninger.
Hvis man spurgte en hel omverden bestående af miljøorganisationer, om regeringen ikke afgørende havde ændret på dansk miljøpolitik i nedadgående retning, spørger man dansk industri, uanset hvem man spørger, så vil de svare ja alle sammen.
Om så alle Venstres folketingsmedlemmer kommer herop og siger det modsatte, lader sådan en kendsgerning sig ikke benægte. Men jeg vælger at tage det som et udtryk for det, jeg sagde under en tidligere kort bemærkning, at der er meget sort humor gemt i Venstres folketingsgruppe; det må der virkelig være.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2002-04-18:
Hr. Barfoed
: Svaret er egentlig for mig sådan, at jeg synes, man må konkludere op til det danske formandskab, at mulighederne for at nå en udvidelse med underskrivelse af aftalerne i december måned er meget, meget tæt på.
Hvis vi ser på, hvad Kommissionen siger, og på de bedømmelser, Kommissionen har i sine fremskridtsrapporter om EU's udvidelse, står der plus på hele linjen.
Hvis vi ser på hvert enkelt ansøgerlands situation, og her er Bulgarien og Rumænien i en særskilt situation, det ved vi alle, men ser vi på de 10 andre, så er der afgørende fremskridt
Der er gennembrud, som betyder, at vi faktisk er nået hurtigere frem mod udvidelsen, end de fleste af os havde turdet håbe forud for det danske formandskab.
Vi ved, at alt er lagt godt til rette, og derfor er det, jeg siger til hr. Barfoed: Op med humøret, det har sjældent ligget bedre med EU's udvidelse, end det rent faktisk gør nu.
Fiskeripolitikken er vi jo enige om skal på plads.
Det synes jeg er meget vigtigt at få slået fast i dag, det har der været noget flimmer om, lad os endelig holde fast i den.
Til hr. Eyvind Vesselbo én gang til: Når det gælder en offentlig grøn indkøbspolitik, er målet fraveget; på energiområdet er de langsigtede mål frem til 2030 væk; 2010-målsætningen for transportens CO2-udslip er væk; der er ingen forpligtelser længere, når det gælder adgang til naturen; inden for kemikaliepolitik er tidsfristen for screening afskaffet; for støjområdet er målsætningen væk; virkemidlerne er afskaffet inden for arbejdsmiljøet.
Og jeg kunne blive ved.
Men egentlig skal hr. Vesselbo jo tænke på, at det ikke er overraskende.
Det undrer mig, at hr. Vesselbo er overrasket, for det har jo konsekvenser, at man har skåret så voldsomt i finansloven på hele miljøområdet, som man faktisk har, og det er det, vi ser afspejlet i den nationale bæredygtighedsstrategi.
Det er da klart, at når man har skåret så hårdt på dansk miljøpolitik, skal man da også fjerne alt, hvad der hedder forpligtelse, for nu har man ikke noget at have den i længere.
Så der er en dyb indre logik.
Jeg synes bare, at det skal holdes fast i dag, og det er ekstra beklageligt, fordi det kommer op til et dansk formandskab og dermed også op til Johannesburgtopmødet. Til hr. Villy Søvndal: Jeg må sige, at selv Dansk Industri beklager de danske nedskæringer på Øststøtten, og samtlige miljøorganisationer og organisationer af frivillig karakter, der interesserer sig for Europa, beklager dybt, at regeringens ambition for Johannesburg er skåret ned.
Claus Larsen-Jensen (S), 2002-04-18:
Jeg synes, det er glimrende, at hr. Villy Søvndal går mere ind i substansen i forhold til diskussionen om udvidelserne, diskussionen om Polen, landbrug osv.
Europaudvalget, inklusive hr. Villy Søvndal og undertegnede, skal faktisk til Polen på mandag.
Jeg forstår, at statsministeren skal mødes med den polske regering.
Vi mødes med parlamentet, så vi kan komme lidt tættere ind på indholdet af hele landbrugsdiskussionen.
Jeg vil bare stille et spørgsmål til hr. Villy Søvndal om landbrugsordningerne.
Er hr. Villy Søvndal ikke enig i - uanset enigheden om behovet for en reform af landbrugspolitikken - at risikoen for at mase voldsomt på med hensyn til det her i virkeligheden kunne betyde, at det kommer til at blokere for selve udvidelsen?
Det andet, jeg vil spørge om,
er: Er det ikke også korrekt, at hvis vi får lavet nogle landbrugsstøtteordninger, som simpelt hen bare medfører, at vi fastlåser en forældet struktur i landbruget, så kommer vi faktisk fra asken og i ilden, og at det i virkeligheden kan være mere hensigtsmæssigt at finde et miks imellem fremadrettede investeringer gennem strukturfondsmidler og landbrugsstøtteordninger og forhåbentlig senere en reform også af den vestlige del af landbrugsordningerne?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2002-04-18:
Først til hr. Barfoed: Det ærgrer mig lidt, at han ikke også kommenterede den del af mit svar om eurospørgsmålet, som handlede om, at hvis man ønsker et fleksibelt Europa, et fleksibelt samarbejdende Europa i stedet for det ensrettede, man laver med unionen i dag, og som man også lægger op til med de nye lande, hvorfor er hr. Lars Barfoed så ikke enig i, at man burde gøre op med det forhandlingsoplæg, der har været over for de østeuropæiske lande, nemlig »tag det hele eller lad være«?
Der er jo ikke nogen valgmulighed, det er jo ikke et fleksibelt samarbejde, man forsøger at oprette.
Men havde man sagt, at det såkaldte aquis communautaire skulle være baggrunden for forhandlingen med de øst- og centraleuropæiske lande, kunne det jo godt være, at man ad den vej kunne have fået et mere fleksibelt samarbejdende Europa. Så til både hr. Claus Larsen-Jensen og hr. Barfoed om det med at blande sig i landenes sager: Der er mange områder, hvor jeg kan forstå, at man i hvert fald gerne ønsker at blande sig.
Men på trods af alle de områder, hvor man mener, at EU skal blande sig i de enkelte landes gøren og laden, en mængde spørgsmål hvor man mener, at EU skal tegne også Danmark og Tyskland og Frankrig og køre hele løbet på vegne af landene, er der altså ét område, hvor det er helt fatalt, hvis man får en situation, hvor EU blander sig, og det er i spørgsmålet om at sikre, at befolkningerne afgør sagen.
Det er i virkeligheden lidt tankevækkende, at det er lige præcis her, man mener, skellet går for, hvad EU kan blande sig i, og hvad EU ikke kan blande sig i.
Skulle man dog formaste sig til i de lande at spørge befolkningerne, for hvad kunne der dog ikke ske?
Så er det dog meget rarere at sige, at det repræsentative demokrati må herske, og gudskelov er der også lande, hvor man overhovedet ikke må spørge befolkningen.
Sådan må man næsten forstå de indlæg, der
har været.
Tænk, hvis Verheugens idé var blevet virkelighed, nemlig at man skulle have folkeafstemning i Tyskland.
Jamen det var da en uhyggelig tanke!
Det er det, der gennemsyrer de indlæg, der har været.
Alle andre steder må EU blande sig, men lige præcis når det drejer sig om at sikre, at det er befolkningerne, der sætter tempoet i EU-samarbejdet, siger man stop.
Her ønsker man at beholde retten på politikernes hænder.
Lars Barfoed (KF), 2002-04-18:
Jeg takker for svaret om euroen, og jeg håber, det er udtryk
Tak for det.
Så må jeg sige, at med hensyn til det andet om, at vi skal tvinge ansøgerlandene til at gennemføre folkeafstemninger, opfatter jeg det i virkeligheden som lidt af en smart retorisk fidus, for det har jo en vis folkelig appel at stille krav om, at befolkningen i de andre lande skal spørges.
Nuvel, hr. Thulesen Dahl siger, at det bare er parlamentets holdning, men det er jo ikke sikkert, det er folkets holdning, når man tænker lidt nærmere over det.
Nu har vi i hele Vesteuropa repræsentativt demokrati, hvor folk vælger nogle parlamentarikere, der så træffer beslutninger på deres vegne, og det er et almindelig anerkendt demokratisk princip, som jeg håber, at hr. Kristian Thulesen Dahl også anerkender som gyldigt og fuldt demokratisk.
Så har man i de fleste lande mulighed for fra tid til anden at bruge folkeafstemninger, vejledende eller bindende.
Men det er jo op til landene selv, hvornår de vil bruge dem og ikke bruge dem, og jeg håber sandelig, at hr. Thulesen Dahl stadig mener, at det må være de enkelte lande selv, der bestemmer, hvornår de vil anvende folkeafstemninger eller ikke anvende folkeafstemninger, og at hr. Thulesen Dahl er enig i, at et repræsentativt demokrati er fuldt demokratisk gyldigt.
Claus Larsen-Jensen (S), 2002-04-18:
Jeg forsøger en gang til.
Buddet på indretningen af fremtidens Europa gemmer vi til en anden dag.
Vi har masser af konkrete forslag at byde på til det.
Men det andet her drejer sig altså om, at der jo ikke er nogen, der argumenterer for, at befolkningerne ikke skal inddrages, men der er nogle lande, hvor man rent faktisk er gået til valg og har vundet valg, oven i købet flere valg, på at argumentere for et EU-medlemskab.
Man kan jo spørge, om det ikke er lige så godt.
Jeg argumenterer ikke imod folkeafstemninger i landene.
Jeg spørger bare: Hvordan kan hr. Kristian Thulesen Dahl stå her og sige, at han egentlig anbefaler, at vi i fællesskab i EU fastlægger regler om, at man ikke kan tilslutte sig EU-medlemskab uden folkeafstemninger?
Hvis det havde været gældende for Danmark, havde det så ikke været en indblanding i vores grundlov?
Vi har en folkeafstemningsregel, andre lande har det ikke, men ville det ikke være at blande sig i de enkelte landes grundlove?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2002-04-18:
Først til spørgsmålet fra hr. Claus Larsen-Jensen og hr.
Barfoed
om det her med at blande sig i andre landes måde at beslutte sig på.
Man kunne jo tænke sig tilbage til starten af 1970'erne.
Det er jo det, vi taler om her.
Det er et spørgsmål om, at vi erkender - og det håber jeg at både hr. Claus Larsen-Jensen, det ligger også lidt i det, han sagde i øvrigt, og hr. Barfoed gør - at vi i dag har en kæmpe kløft mellem befolkningen på den ene side og det politiske niveau på den anden side, når det handler om EU.
Den kommer til udtryk i alle de folkeafstemninger, der bliver holdt om EU-forhold; de er delt stort set på midten med hensyn til, om det bliver et ja eller et nej.
Det gælder Danmark, Irland, Frankrig, og det har vi set i meningsmålinger overalt, hvor man i virkeligheden dyrker det her, mest i de nordeuropæiske lande.
Når vi ikke engang kan løse den opgave, skal vi da i det mindste sikre, at vi ikke får nye medlemslande baseret på et ønske fra politisk hold, men en modvilje i befolkningen. Hvad er det for et EU-samarbejde, man skaber på lidt længere sigt, hvis man herindefra mener, at man skal optage lande, som har et befolkningsflertal imod et ønske om optagelse?
Hvad er det så for et EU, man udvikler?
Det er jo et EU-samarbejde, der i endnu højere grad fjerner sig fra befolkningerne.
Hvis man kan komme med et andet bud på at sikre den folkelige forankring, vil jeg gerne høre det.
Men hr. Claus Larsen-Jensen kommer jo ikke med noget bud.
Han siger bare, at vi alle sammen er enige om, at det skal vi også sikre, og så skal vi have nogle debatter.
Men det har man jo haft i årevis.
Det har jo overhovedet ikke hjulpet på situationen.
Så vil jeg sige til hr. Barfoed, som spørger, om det ikke er bekymrende, hvis nu alle andre har euroen og vi ikke har den: Det må man jo tage stilling til på det tidspunkt.
Det, vi kan notere, er, at østeuropæiske lande bliver stillet over for acquis communautaire.
De skal tage hele samarbejdet, de får ikke nogen valgmuligheder.
Nej, på de områder, hvor de ikke er med fuldt og helt, har EU et problem.
Det er jo ikke, fordi man reelt siger til dem: Hvad har I lyst til at være med i, hvad har I lyst til ikke at være med i?
Charlotte Antonsen (V), 2002-04-18:
Ja, det er rigtigt, at jeg glemte at svare fru Elisabeth Arnold.
Med hensyn til landbrugspolitikken er det svært at svare kort, men det ligger fast, at der er et loft over EU's samlede udgifter, og vi har for nylig set et forslag fra Kommissionen, som har spillet ud med, hvordan Østudvidelsen klares inden for loftet.
Det er som bekendt et forslag, der opererer med, at de østeuropæiske lande skal have andel i EU-støtteordningerne, op til 25 pct. frem til 2006.
Det er et spørgsmål, der er åbent til forhandling, for det er klart, at EU-landene skal blive enige med de østeuropæiske lande om det spørgsmål.
Det er også klart, at hvis vi kigger længere ud i fremtiden, er det selvfølgelig ikke holdbart, at man har to forskellige støtteordninger til to grupper af lande i EU, så på lang sigt skal man selvfølgelig kun have én ordning.
Det var det, fru Elisabeth Arnold spurgte om.
Man kan ikke på længere sigt have to grupper af lande, og derfor er det også muligt, at man på det mere overordnede plan bliver nødt til at sætte nogle sigtelinjer for, hvordan og hvornår landbrugsstøtten skal barberes ned.
Vi ønsker ikke fra dansk side at åbne hele landbrugsreformdiskussionen, for vi er simpelt hen bange for, at så farer landene i den grad i totterne på hinanden.
Det er jo velkendt, at der er seks lande i Europa, der har valg til deres parlamenter inden for det næste års tid, så der er lagt alt muligt i kakkelovnen, som kunne føre til det helt store skænderi, hvis vi åbnede en stor og detaljeret landbrugsdiskussion, så det agter vi ikke at gøre. Man kan godt forestille sig, at der kunne komme nogle sigtelinjer, og det spørgsmål skal da nok komme på dagsordenen - ja, det gør det jo allerede her til sommer i forbindelse med midtvejsforhandlingerne om landbrugspolitikken.
Men ikke den store reform, den må vente til efter Østudvidelsen.
Til hr. Villy Søvndal: Ja, de store miljøspørgsmål er netop noget af det, vi skal bringe op på internationalt plan i Johannesburg.
Noget af det, vi gerne vil arbejde for, er en fælles CO2-afgift.
Det er velkendt, og det har den forrige regering i øvrigt også arbejdet for.
Det er ikke så let, men det vil vi meget gerne arbejde for. Hr. Villy Søvndal siger selv, at det i højere og højere grad er en højre/venstrediskussion.
Ja, vi mangler jo stadig hr. Villy Søvndal som en ren tilhænger af EU, før vi kan få en normal højre/venstrediskussion, men vi håber, det kommer.
Lars Barfoed (KF), 2002-04-18:
Jeg synes også, at hr. Kristian Thulesen Dahl på ét spørgsmål svarede udenom og på et andet spørgsmål slet ikke svarede.
Er det ikke, gentager jeg, bekymrende på længere sigt, at hele Østeuropa og Centraleuropa sammen med de allerfleste nuværende EU-lande har en fælles valuta, mens Danmark stadig mener, at vi skal have vores egen?
Er det ikke stærkt bekymrende på længere sigt? Så kan jeg tilslutte mig hr. Claus Larsen-Jensens bemærkning og spørgsmål, men jeg vil uddybe det og bede hr. Kristian Thulesen Dahl svare helt konkret: Ville hr. Kristian Thulesen Dahl finde det acceptabelt, at EU stillede krav til beslutningsprocesserne i det danske Folketing og i den danske befolkning og dikterede os, hvordan vi skulle træffe beslutninger om EU-spørgsmål?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2002-04-18:
Det er fuldstændig forventeligt med den kritik, der kommer i forbindelse med ønsket om folkeafstemninger.
Den regnede jeg sådan set med ville komme.
Hvordan kan vi dog finde på at blande os i andre landes beslutningsprocesser, er der flere, der er inde på.
Jamen sagen er, at man jo fuldstændig undervurderer befolkningerne i det her spørgsmål.
Man undervurderer jo fuldstændig det kæmpe problem, som EU i dag har ved at være et projekt uden folkelig forankring, ved at være et projekt uden bindeled til befolkningen, hvor befolkningen har udtrykt ønske om at være med i det samarbejde, vi har, på de præmisser, der er.
Det er jo derfor, tilhængerne af det her projekt har problemer.
Hver eneste gang der er en folkeafstemning et eller andet sted, er der kæmpe problemer - hvad enten det er i Frankrig, Danmark eller Irland, hvad enten det er euroafstemninger, der skal komme i Sverige eller Storbritannien. Hvis der havde været euroafstemning i Tyskland, var D-marken nok aldrig blevet afskaffet.
Dengang Verheugen foreslog en folkeafstemning i Tyskland, var folk jo skræmte: Tænk at have en folkeafstemning i Tyskland, det var dog en forfærdelig tanke!
Det er jo nøjagtig det samme, som nu kommer til udtryk i forhold til ansøgerlandene: Tænk nu, hvis man havde folkeafstemninger i alle ansøgerlande, og tænk nu, hvis de begynder at stemme nej!
Hele det billede, man har skabt, vil krakelere.
Men det, der er vores ønske, er, at hvis et østeuropæisk land ønsker medlemskab, skal det være velkomment, vi vil ikke modsætte os det, forudsat at vi kan se, at det er befolkningen, der ønsker medlemskab, og ikke bare det politiske niveau.
Vi vil også meget gerne have, at befolkningerne i det nuværende EU bliver spurgt.
Der er i øvrigt tanker i konventet, har jeg set,
om, at man muligvis skal sende en kommende forfatningstraktat til folkeafstemning i hele EU.
Jeg har ikke hørt, at der er blevet taget kraftig afstand fra det.
Det er vel også en indblanding i så fald.
Men det er vel for at sikre, at man laver noget, der for en gangs skyld er i tråd med det, befolkningerne ønsker, i stedet for at man kører videre i et spor, som gør, at man kommer længere og længere væk fra befolkningerne.
Det var et svar til flere her.
Så spørger hr. Henrik Dam Kristensen i forbindelse med det med Irland, om det er godt, at vi har et problem.
Jamen vi har jo aldrig været tilhængere af Nicetraktaten, og derfor har vi selvfølgelig ikke noget imod, at der er et land, der bremser ratifikationen af Nicetraktaten.
Vi har i øvrigt heller aldrig følt, at en ikkeratificeret Nicetraktat kunne være en forhindring for udvidelsen.
Det er andre, der gør sig til talsmænd for det.
Det er pudsigt nok dem, der sidder og skal sørge for at forhandle udvidelse til efteråret.
Vi tror, vi får ret i, at udvidelsen såmænd nok begynder at finde sted, uanset om Nicetraktaten er ratificeret af Irland, og så vil vi også få ret i, at vi i virkeligheden ratificerede på et falsk grundlag her i Danmark.
Lars Barfoed (KF), 2002-04-18:
Jeg synes på mange måder, at det var en interessant tale, hr. Kristian Thulesen Dahl holdt.
Store dele af den drejede sig om forhold, som ikke er på dagsordenen i dag, nemlig hele diskussionen om konventet og EU's fremtidige traktatgrundlag.
Det er jo ikke det, vi egentlig skulle diskutere i dag.
Det får vi masser af muligheder for fremover.
Men det er helt bestemt interessante diskussioner. Vi har jo taget nogle forbehold her i Danmark på nogle områder, bl.a. omkring den fælles mønt, og jeg vil godt spørge hr. Kristian Thulesen Dahl, som interesserede sig lidt for fleksibilitet: Er det egentlig ikke lidt bekymrende, også for Dansk Folkeparti og hr. Kristian Thulesen Dahl, at vi nu i løbet af ganske kort tid vil kunne se, at hele Øst- og Mellemeuropa, lande, som før var på den anden side af Jerntæppet, er omfattet af den samme valuta, som det meste af EU, mens vi i Danmark mener, at vi skal fastholde vores egen valuta?
Er det ikke på længere sigt fuldstændig uholdbart?
Det andet, jeg lige vil spørge om,
er: Når man nu gerne vil have en vis national selvstændighed og holde fast i nærhedsprincippet - og det er jeg sådan set enig med hr. Thulesen Dahl i - er det så ikke modstridende, at man samtidig vil til at blande sig i andre landes beslutningsprocesser og bestemme, hvordan andre lande nu skal beslutte sig til, at de vil være medlem af EU?
Hvad ville hr. Kristian Thulesen Dahl sige, hvis EU kom
og stillede krav til, hvordan vores beslutningsprocesser skulle finde sted her i landet?
Henrik Dam Kristensen (S), 2002-04-18:
Jeg tror, hr. Kristian Thulesen Dahl indledte sin besvarelse her med at gøre opmærksom på, at sagesløse seere kunne være lidt forvirrede over debatten med hensyn til datoer osv.
Jeg tror også, de kan være forvirrede over at høre hr. Kristian Thulesen Dahl bruge så meget energi på det såkaldte irske problem med hensyn til ratificering af Nicetraktaten.
Man får nærmest den opfattelse, at hr. Kristian Thulesen Dahl synes, det er godt, at vi har det problem.
Er det misforstået, eller er det korrekt?
Er hr. Kristian Thulesen Dahl og Dansk Folkeparti for udvidelsen, eller er de ikke?
Det andet lidt interessante spørgsmål, der rejser sig, er hr. Kristian Thulesen Dahls udtalelse om kompetencekataloget.
Det er fuldstændig korrekt, som også hr. Henning Christophersen nævnede efter det sidst afholdte konventmøde, at den danske regering har fået en ordentlig begmand.
Allierede omkring kompetencekataloget, tyskerne, er nu stået fuldstændig af i forhold til det.
Men jeg er lidt forvirret i forhold til Dansk Folkeparti.
Er det så endnu et eksempel på, at Dansk Folkeparti rider på to heste, eller hvad mener Dansk Folkeparti i realiteten om kompetencekataloget?
Claus Larsen-Jensen (S), 2002-04-18:
Jeg blev en smule forvirret over nogle af meldingerne fra hr. Kristian Thulesen Dahl, for jeg er lidt i tvivl om, hvorvidt hr. Kristian Thulesen Dahl og Dansk Folkeparti egentlig er tilhængere af udvidelsen.
Det kan være, jeg har misforstået det.
Jeg vil derfor spørge, hvad holdningen egentlig er i Dansk Folkeparti.
Det andet spørgsmål: Er Dansk Folkeparti ikke enigt i, at landene rent faktisk i deres parlamenter har søgt om optagelse, at flere af landene har været igennem flere valg, og at et meget, meget stort antal af dem rent faktisk skal igennem folkeafstemninger?
Og er hr. Kristian Thulesen Dahl ikke enig i, hvis vi stillede krav til, at alle landene skulle have folkeafstemninger, at vi bryder voldsomt ind i de forfatningsretlige regler, som de har på dette område i det enkelte land?
Det er jo i virkeligheden i modstrid med det argument, hr. Kristian Thulesen Dahl har, om at respektere forskelligheden, nærheden, og at den enkelte nation skal tilrettelægge mest muligt selv.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2002-04-18:
Det er sådan, at et af de mest komplicerede områder, landbrugsområdet, faktisk ligger inden for rækkevidden af en løsning.
Det er vel det afgørende gennembrud i forhold til Polen, og det er derfor, jeg tillader mig at sige, at udvidelsen ligger rigtig, rigtig godt til.
Det kan vi takke ikke mindst det svenske, det spanske og det belgiske formandskab for.
De har alle knoklet, og formandskaberne, der var før, har også arbejdet hårdt for det.
Det ved hr. Jens Kirk.
Med hensyn til Cypern: Også dér er der meget spændende signaler, både fra tyrkisk og fra græsk side.
Så vi har et leje - det er det, der er min pointe -
Derfor er det, jeg siger, at det ligger rigtig godt til.
Til hr. Vesselbo: Jeg vil ikke læse alle de mål, man har slettet, op en gang til.
Hr. Vesselbo kan læse det.
Det er det, der er det centrale.
Forpligtelserne er der ikke.
Det er der mange der har lagt mærke til.
Bæredygtighedsstrategien er trappet ned, og det har ikke noget med hr. Svend Auken at gøre.
Det har noget at gøre med de konkrete forpligtelser, som ikke længere er der.
Det er det, der er dybt beklageligt, for så er der heller ikke
nogen forpligtelse for Danmark, og så kan vi heller ikke sige til andre: I må påtage jer pligter, når det gælder miljøet, og når det gælder en bæredygtig udvikling. Fru Eva Kjer Hansen behøver ikke have bange anelser.
Men det er jo ikke det samme som at sige, at der ikke også er andre opgaver, der skal løftes.
Vi har nævnt de seks opgaver, og jeg håber ikke, at fru Eva Kjer Hansen med sit indlæg siger, at man er uenig.
Jeg forstod, at hr. Barfoed var enig, og det har jeg noteret mig.
Det er i øvrigt for en dels vedkommende noget, man under alle omstændigheder skal tage op under det danske formandskab.
Så de tre store opgaver, udvidelsen, en ny global aftale, der kan give udviklingslandene og miljøet en bedre fremtid, og beskæftigelsen, er tre vigtige opgaver.
Dem kan man udmærket løfte under det danske formandskab.
På med vanten, på med arbejdstøjet, så når vi også de mål, vi har sat os.
Eva Kjer Hansen (V), 2002-04-18:
De bange anelser, der dukkede op i begyndelsen af debatten i dag, da socialdemokratiske ordførere smed det ene emne efter det andet ind som noget, der skulle tages fat på under formandskabet, har udviklet sig til, i hvert fald hos mig,
en dyb bekymring.
Jeg er i og for sig enig i, at udvidelsen er tættere på end nogen sinde.
Det er positivt, og det går fremad, men det er bestemt ingen selvfølge, og det er derfor, vi vægter udvidelsen så meget, som vi gør.
Men der tegner sig et klart billede: Den socialdemokratiske ordfører mener, at nu kan vi bare tage det sådan lidt comme ci comme ça, og så kan vi prioritere alt mellem himmel og jord.
Jeg må sige, at jeg synes, det er ærgerligt, hvis det bliver Socialdemokratiets linje i den kommende tid, at alle mulige emner bare skal tages ind og prioriteres lige højt.
Det er ærgerligt, og jeg kan kun beklage det.