runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Birthe Rønn Hornbech (V), 2003-02-07:
Også dette forslag bærer præg af integrationsministerens opgør med konsekvensløsheden.
I Venstre har vi netop i årevis kæmpet for en mere konsekvent asylpolitik.
Vi finder ikke, det er rimeligt, at de, der ikke har krav på asyl i Danmark, kan blive ved med at forhale de endelige afgørelser, og vi finder, at det er endnu mere urimeligt, at de, der ikke medvirker til udsendelse, i virkeligheden får en bedre behandling end dem, der pænt rejser hjem efter afslag.
Derfor er vi i Venstre meget tilfredse med, at der nu fremsættes lovforslag, som i sin holdning viser en konsekvens over for afviste asylsøgere.
Man kan sige, at lovforslaget er udtryk for, at man først forsøger med det gode, men hvis ikke den afviste asylsøger vil rette sig efter anvisningerne, ja, så må han eller hun altså finde sig i strammere foranstaltninger.
Asylsøgere, der medvirker til udsendelsen, skal ikke udsættes for den ulighed, der ligger i, at når man opfører sig pænt og pænt rejser ud frivilligt, så får man det i virkeligheden ringere end den, der modsætter sig hjemsendelsen.
Vi finder derfor, at lovforslagets opbygning er både pædagogisk og rimelig.
Mennesker, der har rejst fra den ene del af verden til den anden, måske forledt af pengegriske menneskesmuglere, men som ikke har krav på flygtningestatus, har naturligvis krav
på dels at få vejledninger fra det offentlige om deres pligt til at udrejse, dels at de får lejlighed til at vise, at de frivilligt vil udrejse.
Den løsning er selvsagt mest tilfredsstillende for alle parter.
Men modvirker en afvist asylsøger udsendelsen, må der strammere midler til, og vi tilslutter os, at de udsendelsesfremmende foranstaltninger stiger i intensitet og kan ende med frihedsberøvelse.
Vi tilslutter os derfor, at modvillige personer sættes på madkasseordninger og overflyttes til Sandholmcenteret, der kan fungere som pengeløst center for denne gruppe.
Det er naturligvis ikke rimeligt, at personer, der overhovedet ikke har lov til at være i Danmark, og som ikke vil rette sig efter politiets anvisninger om at rejse hjem, men tværtimod på enhver måde modvirker hjemrejsen, skal have penge udbetalt under deres ophold.
De skal derimod underkastes sådanne foranstaltninger, at der lægges pres på dem for at rejse hjem, og hjælper det stadig væk ikke, må de altså frihedsberøves, indtil kontrolleret udsendelse kan finde sted.
Vi støtter derfor også de forbedrede redskaber, der gives hjemmel til i lovforslaget, med videregivelse af foto og fingeraftryk for at fremme sagsbehandlingen.
Endelig støtter vi også den stramning, der ligger i, at tidspunktet for indlevering af ansøgning om humanitær opholdstilladelse fremskyndes.
Vi støtter altså forslaget.
Jesper Langballe (DF), 2003-02-07:
Der var da i hvert fald et enkelt punkt, hvor Det Radikale Venstre og vi er enige.
Jeg kan godt bebude, at Dansk Folkeparti vil stille et ændringsforslag, som går ud på, at asylansøgerne selv kan vælge, om de vil lære dansk eller engelsk.
Det regner vi så med at få Det Radikale Venstres støtte til.
Så vil jeg lige sige med hensyn til det med at komme ud
på arbejdsmarkedet: Der svarer jo både fru Elsebeth Gerner Nielsens og fru Anne Baastrups kritik af forslaget til den kritik, som PH fremførte imod behandlingen af de tyske flygtninge efter krigen. Det er meget grundigt historisk behandlet af historikeren Havrehed i en stor doktordisputats, hvor der bliver gjort opmærksom på, hvor fornuftigt det var, at man ikke tillod en fraternisering mellem flygtninge, der skulle være her i ganske kort tid, og den omgivende befolkning, fordi det ville skabe en uklarhed bagefter og gøre dem til indvandrere.
Jeg forstår egentlig ikke, at den kritik ikke kan sive ind, og at der må være klarhed: Er man flygtning, eller er man indvandrer?
Anne Baastrup (SF), 2003-02-07:
Ministeren havde alle mulighederne, idet det jo er en rigtig god idé at sætte aktivering og undervisning i gang for asylsøgere i asyllejre.
Jeg synes blot, at ministeren med det her lovforslag har forspildt sin mulighed for at fremtræde som et humanistisk og fremsynet menneske.
Ideen om, at man laver aktivitet for folk, der sidder i asyllejre, er grundlæggende god.
Folk bliver syge af passivitet, folk mister deres selvtillid, hvis de sidder og rådner op, således som det desværre ikke sjældent er sket, fordi asylperioden er meget lang.
Erfaringerne fra Hanstholm har jo vist, at det er aktiverende for kommunerne, at de får ansvaret for en asyllejr.
Det er også en god idé, at børnene kan komme i den lokale skole, og at man på alle mulige måder involverer lokalsamfundet.
Der, hvor jeg blot mener, at kæden hopper af for ministeren, er med hensyn til den fuldstændig uproportionale straf, man kan få, hvis man ikke deltager i eksempelvis undervisning.
Dansk Røde Kors har jo i sin udtalelse om lovforslaget påpeget, at det stort set ikke er eksisterende, at folk ikke laver noget.
Deltager man ikke i undervisningen, skal man jo ikke straffes til at deltage i undervisningen, for så er det jo et pædagogisk problem, som Dansk Røde Kors så rigtigt skriver.
Det, man jo også skal være opmærksom på, er: Konsekvensen af at flytte fra en lejr til en anden, er jo også, at børnene flyttes, og så straffes børnene på grund af forældrenes manglende evne til at kunne deltage i undervisningen.
Vi tror på, at en aktiv periode i asylfasen vil fremme folks muligheder for at kunne tage tilbage med oprejst pande i tilfælde af, at de bliver afvist, for de er ikke blevet ødelagt af perioden i Danmark, og det vil også gavne integrationen efterfølgende for de mennesker, der får asyl.
Der, hvor jeg også mener, at kæden hopper af for ministeren, er, at man skal ind og sige præasylfase, asylfase og efterasylfase.
Det kræver administration, det kræver kontrol, der er manglende retssikkerhed, og hvorfor gør man det?
Er det for at straffe de mennesker, der tilfældigvis er kommet til Danmark i præasylfasen?
Er det for at straffe de mennesker, der er blevet afvist?
Hvad er meningen med, at man går ind på den i forvejen meget, meget lave ydelse, og så piller nogle mennesker ud? Jeg forstår ikke, hvorfor ministeren, hver gang han forsøger at lave noget, som skulle være godt, holder fast i, at de her mennesker er nogle snydere og nogle bedragere, og at de skal straffes på en eller anden måde.
Som jeg har forstået ideen, handler det jo om, at nu skal bl.a. kommunerne have ansvaret for en lejr.
Børnene skal i skole, asylsøgerne skal ud i lokalsamfundet, de skal bruge den lokale læge osv.
Hvad er det for en frygt, der præger ministeren i den der situation?
Hvorfor tager man ikke skridtet videre og giver folk mulighed for det, hvis de kan få arbejde?
Hvad er begrundelsen for, at de ikke må, hvis det kan hjælpe dem til at få en god kontakt, til at få nogle venner i lokalsamfundet?
Jeg forstår det simpelt hen ikke.
Grundlæggende mener jeg, at tanken bag det her lovforslag er god, men ministeren har altså ikke gennemført den gode tankegang ordentligt.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2003-02-07:
For jeg må indrømme, at selv om jeg har fulgt det her lovforslag meget nøje, er der i hvert fald en ting, jeg ikke har lagt mærke til, og jeg ville høre, om fru Birthe Rønn Hornbech deler min opfattelse.
I § 7 står der, at der skal være delt bevisbyrde, men i bemærkningerne til § 10 skriver vi, at reglerne om delt bevisbyrde ikke gælder for Menneskerettighedscenterets virksomhed på det her område.
Og det kan jo ikke passe.
I § 7 siger vi, at delt bevisbyrde skal gøres gældende, og så ser vi på § 10 i bemærkningerne, at det skal den ikke, når det gælder centerets arbejde.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2003-02-07:
Det har ofte været drøftet, hvor meget personer, der er på asylsøgerstadiet, skal have af rettigheder og pligter.
Vi har jo i Venstre vedvarende hævdet, at asylsøgere ikke skal integreres, fordi der derved skabes en forventning om, at de pågældende kan få opholdstilladelse.
På den anden side har vi lige så tit understreget, at asylsøgere, der lærer noget, mens de er her, som bestiller noget, mens de er her, altid vil være bedre stillet end dem, der ingen pligter har og ikke lærer noget.
Det drejer sig om, når vi trods alt modtager asylsøgere,
at de får rettigheder og pligter, fordi de skal lære, at de er kommet til et land, hvor man altså ikke får tingene gratis, men det er også, fordi de derved er bedre rustet, når de kommer hjem igen.
Vi er meget tilfredse med, at ministeren i dette forslag foreslår en mere konsekvent lovgivning om rettigheder og pligter.
Asylsøgere har ganske vist i årevis i hvert fald formelt haft pligter på asylcentrene, men det har ofte, når vi har spurgt ministeren og undersøgt tingene i den tidligere regerings tid, været vores indtryk, at reglerne ikke altid har fungeret, at det var for let at unddrage sig pligterne, fordi det ikke rigtig fik konsekvenser.
Det er derfor positivt, at den nuværende minister foreslår, at det nu skal have klare konsekvenser, hvis asylsøgeren ikke opfylder de pligter, han er pålagt. Det er til gengæld rimeligt, at asylsøgere, der er motiverede hertil, også får lov til at bruge ventetiden til noget mere konstruktivt, men det er altså lige så rimeligt, at det får konsekvenser for dem, der ikke er motiverede, og at denne vægring får konsekvenser.
Vi synes, det er et godt forslag, at den enkelte asylsøger skal have en kontrakt, der beskriver pligt til aktivering og undervisning og dermed altså også det offentliges forpligtelser, og det er sundt, at asylsøgeren får at vide, at der stilles krav, når han er her i landet.
Vi støtter derfor også, at ydelserne nu gradueres.
For dem, der lige er kommet til Danmark, og for dem, der ikke vil bestille noget, er ydelserne små.
Det forslag støtter vi, ligesom vi støtter hele lovforslaget.
Karen J. Klint (S), 2003-02-07:
Lovforslag nr. L 157 bygger i høj grad på ting, som Socialdemokraterne både havde med i vores valgoplæg »Mennesker først« og i vores beslutningsforslag nr. B 60 om asylforhold, som vi skal drøfte senere på dagen.
Lovforslaget indeholder også en nedgang i den personlige økonomi for voksne enlige, umiddelbart en nedgang på 541 kr.
om måneden, og en del af den personlige økonomi bliver gjort afhængig af den enkeltes egen indsats på asylcenteret
Vi finder det sådan set o.k. med en konsekvens af den manglende medvirken i dagligdagen, blot sanktionen kommer til at stå i rette proportion til handlingen eller rettere
den manglende handling, f.eks. medvirken til rengøring, eller hvad man nu bliver bedt om
Det er det, der er konsekvens, og det er det, som vi også har haft med i vores oplæg.
Flere høringssvar er imidlertid betænkelige ved den nye lavere økonomi, men da regeringen i forvejen har et flertal herfor, har vi så bare denne gang valgt at konstatere, at der er et sådant flertal.
Vi ønsker at bruge vores ressourcer på at forholde os til de ting i lovforslaget, der passer på de muligheder, der er for at bruge asylfasen til gavn for asylansøgeren, uanset om vedkommende får opholdstilladelse eller ej.
Her vil vi gerne holde fast i, at det væsentligste for en god asylventetid er en kort sagsbehandlingstid, naturligvis kombineret med relevant indhold i hverdagen og med mulighed for særbehandling og hensyn til folk, som er ramt af traumer og sygdomme.
Så vi har måske også nogle forslag til det.
Der er en lille udvidelse af adgangen til madpakkeordning, her også til børnefamilierne.
Den udvikling vil vi følge for at se, hvilken konsekvens det så vil få, og også om det er godt eller skadeligt for børnene.
Der er en fremrykning af tidspunktet for indgivelse af ansøgning om humanitært ophold, sådan at der bliver en sideløbende sagsbehandling.
Det forventer vi faktisk giver en afkortning af perioden.
Der er også en udvidet adgang til forskellige ting, f.eks. fingeraftryk og videregivelse af foto uden samtykke.
Til nogle af de skærpelser har vi generelt den holdning, at vi skal være opmærksomme på, at selv om der kan fremsendes noget uden samtykke, så synes vi måske, at der som minimum skal være en orienteringspligt, så folk i det mindste ved, at tingene er fremsendt.
Så det har vi nogle spørgsmål og måske også nogle ændringsforslag til.
Vi skal også yderligere have afdækket nogle af forholdene under udvalgsarbejdet, sådan at vi alle kan være trygge ved, at de skærpelser, der er her omkring fremsendelse og foretagelse af ting uden samtykke, ikke er en overtrædelse
af andre regler, herunder bør vi sammenligne, om skærpelserne er i harmoni med de regler, der arbejdes med i vores nabolande.
Søren Krarup (DF), 2003-02-07:
Vi er på mange måder sympatisk stemt over for dette lovforslag.
Det er godt at tvinge mennesker ind i en aktiv og virksom tilværelse, så de ikke forsumper i passivitet og ørkesløshed.
Selvhjulpenhed er bedre end selvopgivelse, så langt er vi enige med lovforslaget. Alligevel kan vi ikke frigøre os for den opfattelse, at lovforslagets grundlag som udlændingepolitikken i det hele taget bygger på en misforståelse.
Man har efter vores mening grebet sagen galt an fra begyndelsen, og den omstændighed, at vi nu sidder i suppedasen, skal ikke forhindre os i at pege på, hvad der har været galt.
Man har nemlig fra begyndelsen, dvs. fra den første efterkrigstid, lagt op til, at flygtninge gøres til indvandrere.
Det lå i den flygtningekonvention af 1951, som opstillede betingelserne, men som vel at mærke var beregnet på en europæisk situation i forbindelse med Anden Verdenskrigs afslutning.
Dette havde flygtningekonventionen af 1951 ikke forudset, og det kunne den ikke behandle, idet den krævede ligestilling mellem borgere og flygtninge og således lagde op til, at flygtningene skulle kunne blive fastboende og dermed blive til indvandrere.
Men flygtninge er ikke og skal ikke gøres til indvandrere.
En flygtning skal have asyl, dvs. et fristed, indtil flygtningen kan vende tilbage til sit hjemland.
Flygtningen er her ikke permanent; flygtningen er her midlertidigt
, og derfor skal asylansøgere naturligvis ikke integreres. I realiteten er det begrebet permanent opholdstilladelse, der er suspekt.
At indføre dette begreb i flygtningepolitik er at gøre flygtningepolitik til indvandrerpolitik.
Vi indrømmer, at der opstår et problem, når flygtninge gennem flere år ikke kan komme hjem.
Men vi fastholder den principielle kritik af begrebet permanent opholdstilladelse og mener, at det trods alt kan lade sig gøre at lade midlertidig opholdstilladelse strække sig over en lang periode.
På denne baggrund er vi skeptiske over for talen om integration, når det handler om flygtninge, og derfor finder vi det forkert, at man f.eks. vil sætte asylansøgere til at lære dansk, for hermed er vi jo i fuld gang med at søge at gøre dem til indvandrere.
Når man samtidig vil sætte dem i arbejde i samfundet uden for indkvarteringsstederne, så er man på samme måde i færd med at ændre deres status som flygtninge for i stedet at knytte dem så tæt til det danske samfund, at det - og det ser vi jo - volder smerte og opstandelse, når de ikke opnår permanent opholdstilladelse. Nej, flygtninge skal være flygtninge og ikke indvandrere.
Giv dem tryghed, mad, tøj, husly.
Lad dem være aktive og virksomme på deres indkvarteringssted med de opgaver, der findes dér.
Lad dem også blive undervist, men i engelsk og ikke i dansk.
Det engelske sprog er det internationale, der åbner mulighed for en tilværelse i alle lande.
Engelskundervisning er det selvfølgelige for flygtninge.
Danskundervisning er begyndelsen til begrebsforvirringen, den begrebsforvirring, der består i, at flygtninge tildeles permanent opholdstilladelse i Danmark og gøres til indvandrere.
Jeg erkender, at lang tids forvirring og misforståelse af grundforholdet har skabt vanskelige tilstande.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2003-02-07:
Jeg synes, jeg hørte, at hr. Søren Krarup sagde, at man blev dansk af at lære dansk.
Men er vi ikke enige om, at det at lære dansk er forudsætningen for at blive dansk, og at det er noget andet?
Det er meget moderne nede i Tyskland, at officersfruerne går og lærer dansk.
Det bliver de da vist ikke mere danske af.
Jeg synes, det er kedeligt, at hr. Søren Krarup ser mere på de motiver, som hr. Søren Krarup tror at regeringen og regeringspartierne har.
For det, jeg jo hører, er, at vi er fuldkommen enige om, hvad enten vi nu synes, de skal være her eller ej, men så længe de nu er her efter dansk ret, skal heller ikke asylsøgere gå ørkesløse rundt.
Så skal de være beskæftigede også i deres hoved.
Det er derfor, vi lærer dem dansk.
Jeg går ud fra, at hr. Søren Krarup ikke ville synes om, at vi skulle stille sproglærere i 117 sprog til rådighed.
Når jeg nu siger til hr. Søren Krarup, at det ikke er for at integrere dem, men for at holde dem i gang, så de er bedre rustede til at komme hjem igen, vil hr. Søren Krarup så tro mig?
Karen J. Klint (S), 2003-02-07:
Mine kommentarer bliver meget i forlængelse af fru Birthe Rønn Hornbechs, for det at behandle mennesker ordentligt handler jo i høj grad om menneskesyn, og det handler om metoder og midler til, hvordan man behandler mennesker ordentligt.
Det, der er intentionerne i vores asylpolitik, er faktisk, at folk skal holdes aktivt i gang, så de ikke forfalder, men det er vel heller ingen skade til, at folk, der kommer fra lande, hvor de er trængte, også lærer lidt om demokrati.
Det vil være utrolig god viden at få med sig hjem, synes vi.
Søren Krarup (DF), 2003-02-07:
Som jeg sagde, er selvhjulpenhed bedre end selvopgivelse.
Men sagen er jo, at når ca. 25 pct. af dem bliver tvunget til at forlade landet igen, er det meningsløst at lære dem dansk.
Det er klart, at engelsk er det internationale sprog, og hvis de lærer engelsk, er de altså bedre rustet, når de sendes ud.
Jeg må tilstå, selv om fru Birthe Rønn Hornbech ikke vil have, at jeg kigger på hendes motiver, at jeg aner et tvivlsomt motiv i, at man vil lære dem dansk, for dermed er det straks blevet vanskeligere for dem at forlade landet.
Og jeg aner altså en interesse i på den måde alligevel at få indført en form for om ikke indvandring, så i hvert tilfælde
øget flygtningetilstrømning
Derfor siger jeg, at de selvfølgelig ikke skal lære dansk.
Det er da fuldstændig meningsløst, at folk, der er her i kort tid, skal lære dansk, når de kunne have gavn af at lære engelsk, der er det internationale sprog.
De bliver ikke til englændere af at lære engelsk, men de bliver i stand til at klare sig dér, hvor de kommer hen i verden, fordi det er det internationale sprog, og det er det, sagen drejer sig om.
Vi er meget kritiske over for integrationsministerens ønske om, at de skal lære dansk, for vi mener, at det lægger op til en misforståelse, som man skal undgå.
Else Theill Sørensen (KF), 2003-02-07:
Siden folketingsvalget i 2001 har vi i Det Konservative Folkeparti kunnet glæde os over at være med til at gennemføre ændringer i udlændingepolitikken, som vi længe har ment var nødvendige.
Efter de stramninger, der blev gennemført sidste sommer, er antallet af nye udlændinge i Danmark faldet markant, både når det drejer sig om flygtninge og indvandrere.
Det næste skridt er en indsats for en bedre sameksistens
mellem de fremmede i Danmark og det danske samfund.
Det lovforslag, vi nu behandler, er et af de tiltag, der skal trække i den retning.
Det handler om flygtninges allerførste møde med det danske samfund.
Jeg har flere gange hørt flygtninge sige, at noget af det værste ved deres møde med Danmark er, at de bliver hensat i passivitet fra den første dag, de kommer hertil.
Det er invaliderende for både sjæl og krop at blive anbragt i en trang bolig og ikke have andet at give sig til end at se ind i væggen eller ud ad vinduet, mens man venter på afgørelsen af, om man kan få lov at blive. Med lovforslaget ændres aktiveringsindsatsen på en sådan måde, at ventetiden, mens asylansøgningen er under behandling, bruges konstruktivt.
Frem for at gå i detaljer med lovforslagets enkelte dele vil jeg fremhæve nogle af de udtryk, der er anvendt i fremsættelsestalen, og som for mig er gode og positive udtryk: Der udarbejdes en kontrakt.
Asylansøgerne får ansvar for og pligt til at udføre visse opgaver.
En manglende overholdelse af pligterne skal have konsekvenser.
Aktivering og undervisning skal vedligeholde og udbygge den enkelte asylsøgers kompetencer. Den holdning, der ligger til asylsøgerne i de formuleringer, mener jeg afspejler respekt for asylsøgeren som menneske og anerkendelse af, at asylansøgere er forskellige. Nogle af de ting, der ligger i lovforslaget, er inspireret af de erfaringer, man har gjort på asylcenteret i Hanstholm, hvor Hanstholm Kommune har stået for driften af asylcenteret.
Det, at man i Hanstholm har sat asylsøgere i gang med at foretage sig noget fornuftigt og har vist konsekvenser over for dem, har, sådan som jeg har fået det oplyst, givet stor tilfredshed hos asylsøgerne og en stor grad af accept af dem i det omgivende samfund.
Jeg håber, at de gode erfaringer fra Hanstholm bl.a. med dette lovforslag kan blive udbredt til andre indkvarteringsoperatører, som det vist hedder i det sprog. Som det vil have fremgået, kan Det Konservative Folkeparti støtte lovforslaget.
Jesper Langballe (DF), 2003-02-07:
Hovedindholdet i fru Else Theill Sørensens ordførertale kan vi jo være enige om, og en ordførertale kan ikke komme ind på alt. Jeg vil så gerne spørge fru Else Theill Sørensen om hendes holdning til det spørgsmål, som netop har været diskuteret, om asylansøgere skal lære dansk, og med hvilken begrundelse de skulle lære det.
Er det, fordi de 70 pct., som afvises, skal kunne komme hjem til Peshawar i Afghanistan og sige rødgrød med fløde, eller er det, fordi ministeren og regeringspartierne har en eller anden fornemmelse af, at de såmænd nok alligevel ikke kommer hjem, uanset om de bliver afvist eller ej?
Hvortil man jo må sige, at om de gør det, er faktisk ministerens ansvar.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2003-02-07:
Det Konservative Folkeparti har jo altid været et parti, som er gået ind for afbureaukratisering, det er i alt fald et ord, man tit har hørt i en konservativ tale.
Derfor vil jeg gerne vide, om ordføreren for Det Konservative Folkeparti på dette lovforslag mener, at der her er tale om en afbureaukratiseringsproces.
Jeg tænker bl.a. på den måde, man nu skal til at opgøre lommepengene på.
Har Det Konservative Folkeparti regnet på, hvor mange vi skal ansætte til at tælle håndørene op, og hvor mange penge den enkelte asylansøger skal have udbetalt hver måned?
Else Theill Sørensen (KF), 2003-02-07:
Lad mig sige til det sidste, at jeg hverken har betragtet det som et bureaukratiseringsforslag eller det modsatte, og jeg har ikke regnet på det.
Til hr. Jesper Langballe om spørgsmålet om motiverne til at lære dansk: Der er jo ikke tale om, at asylsøgerne bliver sådan uddannet, at de kan deltage i en større konversation i ethvert dansk middagsselskab.
Der er tale om, at de på et indledende niveau bliver i stand til at gå ud og købe ind i butikkerne i Hanstholm og sige hej og goddag til de mennesker, de møder.
Det er på det niveau.
De får samtidig med det, som her kaldes danskundervisning, en introduktion til, hvad det danske samfund er for noget, hvilke pligter og rettigheder man har i det danske samfund.
Jeg har ikke noget som helst andet motiv
end det, at mennesker ikke skal sættes hen i et hjørne og kigge ind i væggen.
Og så til det der med, når de vender tilbage til Peshawar i Afghanistan: Jeg ved det altså ikke.
Ligger det ikke i Pakistan?
Men det er selvfølgelig sådan set lige meget.