Jeppe Kofod (S), 2005-06-02:
I starten af det 21. århundrede, for 5 år siden, blev FN's 191 medlemslande enige om nogle meget konkrete målsætninger for at gøre op med de største udfordringer, denne verden står over for.
Den såkaldte Årtusinderklæring indeholder otte målsætninger samt en række delmål, der alle skal være opfyldt i 2015.
Lykkes disse målsætninger, vil vi i 2015 bl.a. have bragt 500 millioner mennesker ud af fattigdom, 250 millioner mennesker vil ikke mere skulle gå sultne i seng på tom mave, over 30 millioner børn vil kunne se frem til et liv, der varer længere end de 5 år, de i dag har udsigt til at overleve i.
Årtusindmålsætningerne adskiller sig fra andre internationale målsætninger på flere områder.
De otte mål er klart formuleret, og de handler som bekendt om at halvere andelen af mennesker, der lever for under 1 dollar om dagen i ekstrem fattigdom; halvere andelen af mennesker, der lever i hungersnød; sikre grundskole for alle; fremme ligestilling og styrke kvinders rettigheder; reducere spædbarnsdødeligheden og børnedødeligheden; standse udbredelsen af hiv/aids, malaria og andre sygdomme, der truer menneskeheden; sikre en miljøvenlig og bæredygtig udvikling; opbygge et globalt partnerskab om udvikling.
Vi har taget initiativ til denne forespørgsel netop med fokus på, hvilke prioriteter Danmark skal have forud for statuskonferencen i FN til september.
er gået i den rigtige retning, herunder og ikke mindst i Afrika syd for Sahara.
Besvarelse
Jeg vil derfor koncentrere mig om de udviklingsmæssige spørgsmål på topmødets dagsorden, herunder naturligvis gennemførelse af 2015-målene, ikke mindst i Afrika.
Man kan vel roligt sige, at verden skal til eksamen i år.
FN-topmødet i september skal bl.a. bruges til at gøre status for 2015-målene.
Vi lovede hinanden at reducere børnedødeligheden med to tredjedele, og det vil lykkes.
Alligevel står vi til dumpekarakter, for det er stort set kun på grund af den markante udvikling i Indien og Kina, at det vil lykkes globalt set.
Et helt kontinent halter bagefter, og det er Afrika.
Tallene taler for sig selv.
Fire ud af ti afrikanere må gå sultne i seng.
Kun seks ud af ti afrikanske piger kommer i skole.
28 millioner mennesker i Afrika syd for Sahara er smittet af hiv/aids.
1 million afrikanske børn vil dø af malaria bare i år.
I lyset af de massive udfordringer, vi står over for i Afrika, har regeringen udarbejdet en samlet afrikastrategi med seks mål: For det første skal Afrika integreres i verdensøkonomien, for det andet skal erhvervsudviklingen i Afrika fremmes, for det tredje skal fred og stabilitet i Afrika fremmes, for det fjerde skal nærområdeindsatsen i Afrika styrkes, for det femte skal vi have mere fokus på menneskerettigheder og mere demokrati i Afrika, og endelig for det sjette skal vi have mere støtte til sundhed, uddannelse og miljø til Afrikas fattigste.
Hvad ligger der så bag disse ord?
Vi har også arbejdet målrettet for, at EU skulle gøre en særlig indsats for at hjælpe landene i Afrika syd for Sahara.
Det har resulteret i en pakke af fremadrettede initiativer, der bl.a. omfatter støtte til fejlslagne og svage stater, en styrkelse af samarbejdet med Den Afrikanske Union om fredsskabende aktiviteter samt øget samarbejde om handel og regional integration.
Endelig vil EU nu udarbejde en sammenhængende politik for sit forhold til Afrika, som også vil bidrage til en styrkelse af EU's indsats.
FN's generalsekretær understreger i sin rapport til topmødet, at udviklingslandene skal tage ansvar for egen udvikling ved at forbedre regeringsførelsen, bekæmpe korruption, skabe erhvervsvenlige rammevilkår og mobilisere indenlandske ressourcer til investering i nationale udviklingsstrategier.
De rige lande skal forpligte sig til at give mere bistand.
Generalsekretæren foreslår konkret, at alle, der ikke allerede har gjort det, forpligter sig til at nå målet om 0,7 pct. af BNI til udvikling inden 2015, og at de på vejen dertil når 0,5 pct. i 2009.
Han foreslår også yderligere eftergivelse af de fattigste landes gæld og yderligere åbning af de rige landes markeder for udviklingslandenes produkter.
Regeringen støtter generalsekretærens anbefalinger.
Sammen med kun fire andre lande lever vi som bekendt selv op til FN's 0,7-målsætning, og regeringen har med regeringsgrundlaget fra februar fastslået, at den danske bistand ikke kommer under 0,8 pct. af BNI, men de andre donorlande må alle komme med.
Det er derfor med stor tilfredshed, at regeringen kan konstatere, at vores konstante pres for fastsættelse af et nyt ambitiøst EU-mål for bistandsprocenten blev kronet med held på udviklingsministerrådsmødet den 24. maj i år.
Vi blev her enige om en hensigtserklæring om, at EU samlet skal nå op på 0,56 pct. i 2010, og at de 15 gamle EU-lande vil nå FN-målsætningen om 0,7 pct. i 2015.
Hertil kommer, at mindst halvdelen af den kollektive forøgelse af EU's bistand ydes til landene i Afrika syd for Sahara.
Uden en sådan ekstraordinær indsats i særligt disse lande er det urealistisk at forestille sig, at de vil nå målene i tide.
Forhåbentlig vil denne nye EU-enighed inspirere andre lande til at udvise samme imødekommenhed.
Det lover godt for forløbet på topmødet.
Flere penge er ikke alt.
Regeringen vil også arbejde for, at topmødet sætter konkrete mål for koordination og harmonisering af donorernes bistand og bringer denne i overensstemmelse med modtagerlandenes administrative procedurer.
Det vil styrke effektiviteten af bistanden betydeligt.
Vi må også se på andre finansieringskilder såsom private overførelser, udenlandske investeringer, gældslettelse, mikrokreditter og innovative finansieringsmetoder.
Drøftelserne skal ses i sammenhæng med udviklingslandenes egne ressourcer, der er en forudsætning for bæredygtige, nationalt forankrede udviklingsprocesser.
Endelig vil regeringen presse på for at få afsluttet de igangværende WTO-forhandlinger helst inden udgangen af 2006 med et udviklingsvenligt resultat.
Landene skal vedtage tidsbestemte mål for miljøprioriteter, og miljøhensyn må integreres i sektorpolitikkerne.
Regeringen er enig i generalsekretærens anbefalinger.
Det er et dansk mål, at vedtagelserne fra verdenstopmødet i Johannesburg om kemikalier og biodiversitet anerkendes i topmødeerklæringen.
Med andre ord skal miljø sammentænkes i alle politikker til opnåelse af 2015-målene.
Det er også vigtigt at undgå, at 2015-målene undermineres af miljønedslidning.
Vi vil gå aktivt ind i EU's topmødeforberedelser på miljøområdet både for at sikre en robust EU-rapportering om indsatsen for det globale miljø og for at få konkretiseret den videre udmøntning af EU's vand- og energiinitiativer.
Et andet område, som generalsekretæren særlig understreger i sin rapport, er behovet for at styrke kvinders rettigheder, herunder retten til skolegang, ejendomsrettigheder, reproduktiv sundhed, øget repræsentation, adgang til arbejdsmarkedet og beskyttelse mod vold.
Fremme af kvinders rettigheder og ligestillingen mellem mænd og kvinder er en vigtig udviklingspolitisk prioritet for regeringen.
Vi vil derfor arbejde for en anerkendelse af, at kvinder og mænds lige adgang til grundlæggende sociale, politiske og økonomiske rettigheder.
Det er af særlig betydning, at det ikke vil lykkes at nå 2015-målene, så længe de seksuelle og reproduktive rettigheder ikke anerkendes.
For regeringen er der ingen tvivl: Befolkningspolitik, seksuel og reproduktiv sundhed, seksuelle og reproduktive rettigheder og ligestilling er centrale elementer i fattigdomsbekæmpelse.
Når mennesker kan foretage informerede valg vedrørende deres seksuelle og reproduktive liv og har adgang til relevante sundhedsydelser, bliver familierne mindre og dermed bedre i stand til at klare sig økonomisk.
Samtidig øges sandsynligheden for, at børnene får en uddannelse, kommer til lægen, når de er syge, og undgår hiv/aids.
Det er regeringens mål, at sammenhængen mellem opnåelse af 2015-målene og universel adgang til seksuel og reproduktiv sundhed og ditto rettigheder afspejles i topmødeerklæringen.
Det arbejder vi målrettet på.
Det er klart, at vi her har at gøre med vanskelige politisk-etiske spørgsmål, hvor verden står stærkt delt.
Den markante internationale fremdrift mod anerkendelse af betydningen af disse spørgsmål, som vi så i forbindelse med FN's befolkningkonference tilbage i Cairo i 1994, er desværre betydeligt svækket siden.
På årtusindtopmødet i 2000 kunne man end ikke enes om at nævne hverken denne konferences resultater eller de seksuelle og reproduktive rettigheder.
Vi er oppe imod en i sandhed mærkværdig alliance mellem stærke kræfter i bl.a. USA, visse fundamentalistiske muslimske lande og Vatikanet.
En væsentlig dimension i forbindelse med forberedelsen af Danmarks deltagelse i topmødet er samspillet med de danske ngo'er.
Som i forbindelse med forberedelse af andre større topmøder har de danske ngo'er markeret sig med holdninger, analyser og kampagner for at styrke den folkelige opbakning i Danmark bag FN-topmødet og dets dagsorden.
Regeringen følger med interesse disse bestræbelser.
Vi er allerede i tæt dialog med organisationerne på alle planer om, hvordan vi kan gøre fælles front mod fattigdom, sult og undertrykkelse.
Regeringen vil fortsætte og udbygge denne dialog frem mod og også efter det vigtige topmøde.
Lad mig afslutningsvis sige, at det er regeringens håb, at vi under forberedelserne til det vigtige topmøde i september får vendt alle sten i den hjemlige debat om udviklingspolitikken.
Det er nu, hvor der stadig er 10 år til 2015, at vi skal mobilisere alle gode forslag til, hvordan vi kan sikre, at målene opfyldes også i Afrika.