runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jakob Axel Nielsen (KF), 2006-05-31:
Jeg mener ikke, det her er kompliceret, og jeg mener ikke, det skal gøres unødigt kompliceret.
Jeg mener rent faktisk, at fru Lissa Mathiasen, sikkert af uvidenhed om, hvordan systemet fungerer, er ved at skyde lejeren alvorligt i foden.
Selvfølgelig skal lejeren da ikke leve med skimmelsvamp, for den er farlig.
Men man bliver jo nødt til at finde ud af, om der er skimmelsvamp, hvad årsagen er til den skimmelsvamp, og hvem der er ansvarlig for den.
Alternativet bliver nemlig – det er ganske almindelig erstatningsret – at lejeren, hvis det er sådan, at han eventuelt er årsag til skimmelsvampen, kommer til at bære de omkostninger, der er initieret af udlejeren, fordi fru Lissa Mathiasens forslag går ud på, at man bare skal råbe skimmelsvamp, og så skal udlejeren iværksætte nogle ting med en masse omkostninger.
Hvorfor skal han det, når vi i dag på det lejeretlige område har et ordentligt og velfungerende system i alle mulige andre sammenhænge?
Men det vil fru Lissa Mathiasen altså bare ikke have på det her område.
Jeg synes, vi skal bruge det system, vi har.
Jeg må sige til fru Lissa Mathiasen, at når jeg grundlæggende er imod forslaget, er det på grund af dets konstruktion med den omvendte bevisbyrde.
Det kan da godt være, fru Lissa Mathiasen har ret i, at lejerne ikke har skylden.
Men når der konstateres skimmelsvamp, er der bare ikke nogen djævel, der ved noget om det, før man har fundet ud af, hvorfor den er kommet, og om den var i lejligheden, inden beboerne flyttede ind, og så må det begribeligvis være rimeligt, at man finder ud af, om det lejede er kontraktmæssigt, eller om det lejede ikke er kontraktmæssigt.
Hvis det er sådan, når man flytter ind i det lejede, at det er forhold i bygningen, f.eks. en tidligere vandskade, der gør, at der er skimmelsvamp, er jeg da enig i, at det lejede ikke længere er kontraktmæssigt, og at man så enten skal have en erstatningsbolig eller have nedslag i huslejen, alt efter hvor galt det er.
Men man er altså nødt til at finde ud af, hvad årsagen til skimmelsvampen er, før man kan begynde at initiere nogle omkostninger.
En af parterne skal jo bære omkostningerne, når sagen engang er endeligt opklaret, og forslaget her har altså som konsekvens, at der potentielt pålægges lejeren en masse omkostninger, som han eller hun kunne have sparet ved at bruge det allerede etablerede system, hvor kommunen via huslejenævnet rykker ud og konstaterer, om det er sundhedsskadeligt for mennesker at bo i byggeriet, eller om det ikke er det.
Lissa Mathiasen (S), 2006-05-31:
Det er egentlig pudsigt.
Vi har hørt Venstres ordfører, vi har hørt Dansk Folkepartis ordfører, nu har vi hørt den konservative ordfører, og alle tre har været optaget af at tale om, hvad der vil ske, hvis det nu er lejeren selv, der har skylden.
Vi ved jo – det har jeg i øvrigt også skrevet i forslaget – at lejeren ofte får skylden, og at årsagen skulle være, at der ikke er luftet godt nok ud.
Sandheden er bare, at i samtlige de tilfælde, man har undersøgt, skyldes det ikke, at der ikke er luftet ud, men andre årsager, som også er nævnt: manglende vedligeholdelse, rørskader, byggesjusk og så fremdeles.
Vil man ikke godt fra konservativ side og fra hr. Jakob Axel Nielsens side forholde sig til, hvordan vi sikrer lejerne, at de hurtigt kan få en afklaring, så deres bolig kan blive ordnet og de ikke skal bo med skimmelsvamp, når de opdager skimmelsvamp og ikke selv er skyld i det?
Hvad vil man gøre?
Anita Knakkergaard (DF), 2006-05-31:
Nu er det jo ikke mig, der skal lave undersøgelsen.
Jeg kan sagtens sige, at jeg synes, det er en god idé, og at jeg synes, det er fint, og jeg er da glad for, at hr. Per Clausen er enig med Dansk Folkeparti i, at der skal gøres nogle tiltag.
Jeg vil selvfølgelig gøre mit for at skubbe på, men jeg synes også, jeg kunne høre på ministeren, at der skal laves en undersøgelse, og jeg kunne høre på fru Inge-Lene Ebdrup, at man er indstillet på at gøre de tiltag, der skal til.
Men det kan da godt være, man i første ombæring skal koncentrere sig om nogle ting og så tage resten hen ad vejen.
Per Clausen (EL), 2006-05-31:
Fru Anita Knakkergaard har jo nok ret i, at vi skulle handle meget hurtigt, hvis vi skulle nå at vedtage forslaget, inden vi lukker.
Så er jeg i øvrigt helt enig med fru Anita Knakkergaard i, at det er fornuftigt at gennemføre en mere tilbundsgående undersøgelse.
Fru Anita Knakkergaard nævnte en lang række gode, konkrete elementer, som skal indgå i den, og hvis fru Anita Knakkergaard får alt for meget besvær med at få Venstre og De Konservative med, er jeg sikker på, at oppositionspartierne godt vil hjælpe til, så fru Anita Knakkergaard får sin vilje.
Men jeg synes, det er meget positivt, at fru Anita Knakkergaard er indstillet på at løse et konkret problem på kortere tid, end det måske vil tage at lave hele undersøgelsen.
Anita Knakkergaard (DF), 2006-05-31:
Jamen helt ærligt: Den mødefri periode starter jo allerede på fredag, så forslaget kan jo simpelt hen ikke nå at blive vedtaget.
Sådan er det.
Det kan først blive taget op igen til oktober, og man kan nå langt inden oktober.
Per Clausen (EL), 2006-05-31:
Nu skal problemer med skimmelsvampe vel løses, uanset hvem der har ansvaret, så jeg forstår ikke helt fru Anita Knakkergaards synspunkt.
Men jeg vil spørge fru Anita Knakkergaard, om det ikke er sådan, at vi godt ved, at det tager for lang tid, når det er en lejer, der rammes.
Det behøver vi sådan set ikke at undersøge, for det ved vi godt, og så spørger jeg bare fru Anita Knakkergaard: Hvorfor kan vi ikke gøre noget ved det ene problem her og nu?
Anita Knakkergaard (DF), 2006-05-31:
Forslaget her løser altså overhovedet ikke problemet.
Det kan jeg altså ikke se, og det er jo det, der er problemet, for ellers kunne vi jo have stemt for det.
Men tænk hvis det nu viser sig, at det er lejeren selv, der har forårsaget skimmelsvampene.
Som jeg også har været inde på, kan udlejeren så kræve erstatning for alle de undersøgelser, der er foretaget, og det ville da være en katastrofe for lejeren.
Morten Homann (SF), 2006-05-31:
Jeg er ked af det, men jeg forstår det simpelt hen ikke.
Som fru Anita Knakkergaard selv siger, har vi mange oplysninger.
Jeg ved, at fru Anita Knakkergaard sikkert snakker med lige så mange folk, der er ramt af skimmelsvampeproblemer, som jeg selv gør, at hun ved, hvad det er for nogle problemer de er blevet udsat for, og at hun ved, hvad det er for nogle mure de løber panden imod, så hvad er undskyldningen for at lade være med at handle?
Man kan godt som fru Anita Knakkergaard mene – og det er jeg sådan set enig i – at det ville være rart, hvis vi også kunne få andre end lejerne med, hvis vi kunne få hele spektret med.
Men skal den gruppe, som vi trods alt kan hjælpe med dette forslag, nemlig lejerne, betale prisen for, at vi skal have lavet hele undersøgelsen og ikke vil tage nogen skridt, før vi kan løbe hele maratonløbet?
Skal vi trods alt ikke samles om at løbe de skridt, som ligger i forslaget, og bagefter se på, hvordan vi kan løse de øvrige problemer, så vi får hele boligmarkedet og også de offentlige myndigheder osv. med?
Lissa Mathiasen (S), 2006-05-31:
Jeg kan næsten ikke lade være med at more mig over, hvor kompliceret og hvor teknisk svært man kan gøre det her.
Når vi er enige om, at det ikke er rigtigt, at nogle mennesker skal bo med skimmelsvamp, hvorfor så ikke starte her?
I stedet for at starte med alle de komplicerede ting, hvorfor så ikke starte med at sige: Hvordan sikrer vi, at den familie ikke skal bo med skimmelsvamp?
Hvad er det, der kan gøres for at hjælpe familien og afhjælpe de problemer?
Det er sådan set det, jeg spørger ind til.
Hvad kan vi gøre for at hjælpe de her familier?
Rune Lund (EL), 2006-05-31:
Det ved jeg ikke, jeg synes egentlig, det ville være meget demokratisk.
Forhåbentlig har EU-eliten og EU-lederne også haft lejlighed til at tænke.
Men når den her tænkepause så er ved at være slut – nu skal den forlænges et år, men den slutter jo på et tidspunkt – er det jo meget naturligt, at man siger: Nu har folk haft lejlighed til at tænke, hvorfor skal de så ikke have lov til at stemme om et eventuelt nyt traktatgrundlag?
Man kan da ikke først aflyse en folkeafstemning i Danmark og så sige til folk, når der kommer en ny traktat, at den kan de altså ikke få lov til at stemme om.
Det ville da være totalt udemokratisk.
Svend Auken (S), 2006-05-31:
Det er klart, at vi er uenige om forfatningstraktaten, og derfor er det selvfølgelig ikke muligt, og derfor er vi også uenige om det overordnede syn på rammerne for det europæiske samarbejde.
Så den danske konsensus, når vi ikke snakker forfatningstraktat, men praktisk politik, er i virkeligheden bredere, end man skulle tro, og uenighederne kommer så mere i detaljerne og med hensyn til, hvordan vi skal nå målene, og hvor stærkt vi føler for de enkelte principper, end egentlig i det grundlæggende.
Rune Lund (EL), 2006-05-31:
Nu kan hr. Svend Auken jo ikke lide al den her snak om en minitraktat, men det er en diskussion, der kører, og det er jo en diskussion, der, om man så må sige, kører for fuld hammer.
Det kører derudad.
Der tænkes i øjeblikket masser af tanker i EU om, hvordan man kan få dele af EUforfatningen gennemført, selv om der blev stemt nej til den i Frankrig og Holland, og der er masser af diskussioner om, hvordan man kan gøre det uden en traktatændring, og der er masser af diskussioner også i Danmark om, hvordan man kan lave en sådan traktatændring uden nødvendigvis at lave en folkeafstemning.
Så det, jeg gerne vil have hr. Svend Auken til at garantere, er, at vi selvfølgelig, hvis der sker en ændring af traktatgrundlaget, også får en folkeafstemning i Danmark.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-05-31:
Bare for en ordens skyld: Hvis man skal være med i et forlig eller en aftale, kræver det, at man bliver inviteret til nogle forhandlinger om det.
Hr. Thomas Adelskov har jo sikkert deltaget i samtlige forhandlingsmøder, så jeg kunne godt tænke mig at høre: Hvor mange er det, Enhedslisten er blevet inviteret til?
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-05-31:
Jeg er glad for, at hr. Ole Sohn nu indrømmer, at der er huller.
Jeg er også glad for, at hr. Ole Sohn nu indrømmer, at vi har et reelt problem i forbindelse med udstationering.
Til gengæld kan det godt undre mig at høre, at man igen og igen kan gentage, at man har udstyret politiet med en lang række muligheder, når tilbagemeldingerne fra de faglige organisationer er, at politiets muligheder er begrænsede, hvad angår adgang til arbejdspladserne; politiet er ikke i stand til at lave det nødvendige undersøgelsesarbejde; politiet mangler redskaber; politiet mangler viden på det her område.
Det er der, man kan hjælpe de faglige organisationer, så de faglige organisationer bliver fuldstændig i stand til at udfylde den opgave, de skal udfylde, og som de opfylder langt, langt bedre, end myndighederne udfylder deres opgave i dag.
Så derfor er der stadig væk masser af problemer.
Ole Sohn (SF), 2006-05-31:
Der er mange huller, men et af problemerne, eller jeg vil hellere vende det om og sige, at en af udfordringerne er, at der er begrænsninger af, hvad man lovgivningsmæssigt kan gøre i Danmark både i forhold til EU og i forhold til den danske model.
Arbejdsmarkedets parter ønsker ikke, at vi skal gå ind og lave en statsregulering af arbejdsmarkedet, og derfor er der nogle begrænsninger af, hvad man kan gøre lovgivningsmæssigt.
Men der er ingen, der indtil nu er kommet – heller ikke Enhedslisten – med forslag, der kan være med til at sikre en bedre aftale end den, der foreligger.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-05-31:
For det første bare to eksempler på huller:
Det ene hul, som jo fremgik af 3F's nyhedsbrev forleden dag, er i forbindelse med muligheden for forhåndsgodkendelse af vikarbureauer.
Det andet hul blev påvist af en række faglige organisationer over for bl.a. hr. Ole Sohn forleden dag, nemlig det, der består i, at man ikke fra politiets side har mulighed for rent faktisk at gå ind på den enkelte arbejdsplads og sørge for at lave den afstemning, som betyder, at det bliver afklaret, om der faktisk er tale om udstationering.
Partierne bag østaftalen har overhovedet ikke været interesserede i at prøve at inddrage det spørgsmål, og hvorfor har de ikke det?
Det har de ikke af frygt for EU's krav om arbejdskraftens fri bevægelighed, og dermed har man lukket fuldstændig for en diskussion om, hvordan vi reelt forsvarer løn- og arbejdsforhold på det danske arbejdsmarked.
Til sidst er det fuldstændig korrekt, at vi godt ville have været med til at indgå den nye aftale, det ville vi godt, og jeg er helt sikker på, at aftalen ville være blevet bedre, hvis det var, vi havde været med.
Ole Sohn (SF), 2006-05-31:
Jeg vil bare sige sådan til almindelig forbrugeroplysning, og hvis der skulle sidde nogle og lytte med, at den tale, som hr. Jørgen Arbo-Bæhr er kommet med her, er fra et parti, som på baggrund af den aftale, der ligger, har søgt optagelse i forligskredsen, fordi Enhedslisten er fuldstændig enig i det indhold, aftalen har, og derfor har de ønsket at være med.
Men jeg synes, der er to spørgsmål, som hr. Jørgen Arbo-Bæhr lige skal svare på, i hvert fald kunne jeg godt tænke mig at vide: Hvad er det for huller?
Hr. Jørgen Arbo-Bæhr siger, der er nogle huller, som ikke er blevet lukket, dem vil jeg gerne kende, for så skal de selvfølgelig lukkes.
Det andet er: Hvornår er udstationeringsdirektivet blevet en del af østaftalen?
Det har det aldrig været og kan ikke blive det, og derfor tror jeg, det er lidt forvirrende, hvis man foregøgler offentligheden, at man via østaftalen kan løse de problemer, der rettelig er vedrørende misbrug af udstationeringsaftalen, men som bare intet har med østaftalen at gøre.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-05-31:
Siden førstebehandlingen af det her lovforslag om en forlængelse eller fornyelse af aftalen om østarbejderes adgang til det danske arbejdsmarked har der jo været op til flere eksempler på, at østaftalen systematisk kan og bliver omgået af arbejdsgivere, som på mere eller mindre kreativ vis finder de huller, der er i den nugældende østaftale, og også er parat til at finde de huller, der er i den forlængelse af østaftalen, som der er fremsat lovforslag om her.
Senest er det jo kommet frem, at LO har påpeget et af de huller, som kan bruges i forbindelse med, at man nu vil indføre en forhåndsgodkendelse af visse virksomheder, og at man også vil have en forhåndsgodkendelse af vikarbureauer her, som kan medvirke til, at vi får en situation, hvor folk ansat gennem vikarbureauer kan arbejde på en arbejdsplads under løn- og arbejdsforhold, der er dårligere end forholdene for dem, der arbejder der i forvejen.
I den forbindelse var det jo meget interessant at høre, hvordan den socialdemokratiske ordfører, hr. Thomas Adelskov, forleden dag optrådte i fjernsynet med udsagn om, at han måske alligevel ikke kunne støtte den nye østaftale.
Derfor ville det jo være meget interessant at høre, om det var andet end blot en udtalelse til fjernsynet, altså om der reelt var tale om en mulighed for nye forhandlinger om en østaftale, hvor man også inddrager de spørgsmål, som handler om udstationering, der er det helt store problem i forbindelse med østarbejderes adgang til det danske arbejdsmarked.
Det er her, arbejdsgiverne virkelig for alvor misbruger østeuropæisk arbejdskraft under løn- og arbejdsforhold, som er ringere end dem, som er gældende ifølge de danske overenskomster.
Derfor skal jeg blot her sige, at østaftalen, som den ligger nu, både er mangelfuld og slet ikke svarer på de spørgsmål, som handler om, hvordan man sikrer løn- og arbejdsforhold på det danske arbejdsmarked i forbindelse med arbejdskraftens fri bevægelighed inden for EU.
Det virker, som om partierne bag østaftalen efterhånden bliver mere og mere skræmt af EUspøgelset eller EU's trusler om, at EU ved magt vil gennemføre ophævelser af østaftalen og mulighederne for en østaftale, og at man derfor også har gennemført noget så uhørt, som at man allerede nu blandt forligspartierne har aftalt en udfasning af aftalen og også har aftalt at give en decideret bemyndigelse til ministeren til at lave ændringer i den her aftale, hvis forligspartierne er enige, uden om Folketinget og uden om den almindelige folkelige debat, som jo stadig væk kører, fordi vi har problemer på det her område.
Forligspartierne har på den måde altså ophøjet sig selv til at være det nye Folketing, og på den måde har de sat dem, der står uden for forliget, uden for indflydelse.
I øvrigt kunne de jo allerede, da de skulle genforhandle østaftalen, havde taget imod det tilbud fra Enhedslisten om, at vi godt ville have været med til at forhandle den nye østaftale, men det ville forligspartierne ikke være med til, og derfor er aftalen og lovforslaget også blevet for ringe.
Kirsten Brosbøl (S), 2006-05-31:
Jeg er ked af at tage ordet igen, men jeg synes, vi er nødt til at sige til regeringspartiernes ordførere i den her sag, at det er under al kritik, at der ikke er nogen fra Venstre og De Konservative, der tager ordet i den her sag.
Det er under al kritik.
Oppositionen har stillet en række ændringsforslag, som vil forbedre det her lovforslag markant.
Der er ikke nogen kommentarer fra Venstre og De Konservative til det her.
Den eneste, der har sagt noget fra den anden side af Folketingssalen, er hr. Bent Bøgsted, som er imod regeringens forslag, og som også er imod vores ændringsforslag.
Skal man opfatte det her sådan, at den, der samtykker, tier?
Kan vi forvente nu, at V og K trykker på den grønne knap, når vi skal stemme om ændringsforslagene?
Det håber vi da så sandelig, men jeg vil gerne advare og sige, at V og K ikke kan tie den her debat ihjel.
Selv om det her forslag fra regeringen skulle gå igennem, vil vi fra oppositionens side fortsætte med at sætte den her debat på dagsordenen, for som det også er fremgået af de ordførertaler, der er blevet holdt her fra talerstolen i dag, er vi ikke tilfredse med det forslag, der ligger fra regeringen, og vi vil fortsætte med at fremsætte vores eget forslag, indtil vi får flertal for det.
Danskerne har fortjent, at kønsopdelte lønstatistikker bliver udbredt til en større del af det private arbejdsmarked og ikke kun til de store virksomheder, hvoraf mange allerede i dag arbejder meget med lønstatistikker og med at fremme ligeløn.
Det er under al kritik, at regeringspartierne ikke tager ordet her i dag.
Hermed sluttede forhandlingen.
Afstemning
Ændringsforslag nr. 1 forkastedes, idet 45 stemte for, 63 imod.
Ændringsforslag nr. 2 forkastedes, idet 45 stemte for, 63 imod.
Ændringsforslag nr. 3 forkastedes, idet 45 stemte for, 60 imod.
Ændringsforslag nr. 4 forkastedes uden afstemning.
Lovforslaget overgik derefter til tredje behandling.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-05-31:
Behandlingen af det her forslag har mildt sagt ikke været køn.
Det er efter min bedste overbevisning meget sigende for, hvordan regeringen forholder sig til kønsopdelte lønstatistikker, når begge regeringspartiernes ordførere ikke på noget tidspunkt har været indstillet på at forhandle om noget som helst.
Under noget så simpelt, som når vi nu behandler nogle i øvrigt fornuftige ændringsforslag fra oppositionen under den her andenbehandling, hvad er det så, regeringspartiernes ordførere har sagt om dem?
Ingenting.
Hvad er det, regeringspartiernes ordførere har sagt om f.eks. deres faste samarbejdspartners, Dansk Folkepartis, totale afvisning af kønsopdelte lønstatistikker under den her andenbehandling?
Hvad har de sagt om oppositionens forslag under den her andenbehandling?
Ingenting.
Det er jo fantastisk, at vi har en regering, som op til et valg siger, at nu vil den indføre kønsopdelte lønstatistikker, vi har en opposition, som op til et valg og efter et valg siger, at nu vil den have kønsopdelte lønstatistikker, og så står vi i en situation, hvor den regering, som jo har opbakning til princippet i deres forslag fra oppositionen, ikke er i stand til, ikke vil forhandle bare et eneste sekund med oppositionen hverken i Folketingssalen eller uden for Folketingssalen.
Hvorfor vil den så ikke det?
Mit gæt er, at den overhovedet ikke er interesseret i at få gennemført et forslag om kønsopdelte lønstatistikker, der har betydning for kampen for lige løn mellem mænd og kvinder.
Den er overhovedet ikke interesseret i det.
Hvorfor tager man ellers og fremsætter et forslag, som dækker et lille mindretal af lønmodtagere på det private arbejdsmarked og ikke dækker de grupper, som vi ved primært er underlagt problemerne om forskelsbehandling, de grupper på mindre arbejdspladser ikke mindst inden for HK-området, hvor der er problemer med ligelønnen?
Vi ved ikke, hvor store problemerne er; regeringen er ikke interesseret i at vide, hvor store problemerne er.
Hver gang vi i de sidste 30 år har snakket om så og så store lønforskelle, har regeringens svar altid været: Det ved vi jo ikke noget om.
Det er fuldstændig rigtigt, vi ved ikke præcis, hvor store lønforskellene er ude på de enkelte arbejdspladser, dér, hvor man kan løse ligelønsproblemet.
Men er regeringen interesseret i at vide noget om det?
Nej, det er den ikke.
Så vi står altså nu med et lovforslag fra regeringen, som er fuldstændig mangelfuldt med hensyn til at løse de problemer, vi har med ligeløn.
Det er et rent paradeforslag.
Men reelt gør den ingenting, og regeringspartierne er stadig væk tavse.
Derfor vil jeg i hvert fald for Enhedslistens vedkommende sige, at vi vil afvente og se, og så vil vi sige ved tredjebehandlingen, hvad vi vil stemme til det forslag, som regeringen har fremsat, og også afvente, at vi har en afstemning her i salen i dag om ændringsforslagene, selv om vi jo ikke ved et klap om, hvad regeringspartierne mener om de ændringsforslag, fordi de ikke gider at sige noget.
Ole Sohn (SF), 2006-05-31:
Men jeg skal også gøre det ganske kort.
Det er jo en sag, vi har diskuteret ofte igennem flere år, nemlig hvordan man kunne sikre et ordentligt lønstatistikgrundlag, sådan at man kunne få indført det princip, som jeg kan forstå hele Folketinget er enige om, netop at der skal være lige løn for lige arbejde.
Under den forrige regering fik vi vedtaget et forslag, som så ikke blev effektueret, fordi VKregeringen som en af dens første handlinger annullerede det.
Så havde vi debatten i forrige valgperiode, og på en eller anden måde var ministeren, sandsynligvis af vanvare, ude på et eller andet valgmøde – måske har det været på en arbejdsplads med mange kvindelige medarbejdere, og der løb hjertet af med ham – kommet til at sige: Vi skal da også have en ligelønsstatistik i Danmark, sådan at vi kan få lige løn.
Så kom valget, og så blev det pludselig hverdag, og ministeren var også minister i den nye regering.
Så kom arbejdsgiverne og sagde: Jamen det er ikke så heldigt, for så vil vi udlevere nogle oplysninger, som vi har brug for internt i virksomhederne, og det gør jo, at medarbejderne og deres tillidsrepræsentanter kan kontrollere, hvordan lønforholdene er, og det er altså ikke så godt.
Så sagde ministeren: Nej, så skal vi ikke have en ligelønsstatistik alligevel, men på den anden side har jeg jo det problem, at jeg har lovet det; vi har jo sagt til vælgerne, at vi skal have det.
Derfor har vi så fået sådan en miniudgave af en ligelønsstatistik, hvor det mest ligelønsstatistikagtige sådan set er titlen på forslaget.
Jeg ved godt, at ministeren er lidt ude på dybt vand, for der er ikke det her automatflertal med Dansk Folkeparti, som der plejer at være, og derfor skal der jo forhandles.
Vi har så forsøgt at vejlede ministeren under forhandlingerne, det er ikke lykkedes endnu, og har stillet ændringsforslagene i håb om, at Folketinget kan se værdien af, at vi får en reel ligelønsstatistik; ikke fordi ligelønsstatistikker – der vil jeg være fuldstændig enig med hr. Bent Bøgsted – giver lige løn, men det giver det redskab, som medarbejderne og tillidsrepræsentanterne kan bruge for at sikre, at der bliver lige løn.
Og det er sådan set det, vi ønsker.
Nu bliver det nok ikke gennemført i den her omgang, men nu er dagsordenen lanceret, ændringsforslagene er stillet, og på et eller andet tidspunkt kommer der også en ny regering, og så bliver loven vedtaget.