runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Louise Frevert (DF), 2005-04-26:
I 1953, da man lavede om på tronfølgeloven, var det jo flere år, efter at dronning Margrethe var blevet født.
Det vil sige, at man jo så da havde besluttet, kan jeg gå ud fra, i kongefamilien, at man ikke ville have flere børn.
Der var de tre prinsesser blevet født.
Da var man så klar over, at man ikke ville sætte flere børn i verden og var så nødt til på grund af lige nøjagtig den problemstilling at lave tronfølgeloven om.
Det er derfor, jeg siger, at det har lange udsigter med, at vores kronprins Frederik bliver konge.
Det vil vare længe, før der skal en ny tronfølger ind på kronprinsens plads, når kronprinsen bliver konge på et tidspunkt.
Det er derfor, jeg siger, at det her har lange udsigter.
Som jeg tilkendegav før, bliver det ikke i vores tid, det kan jeg ikke forestille mig at det bliver.
Det bliver om mange, mange år, men som jeg sagde tidligere, vil det være det eneste punkt, hvor vi ville være tilbøjelige til at åbne for, at vi godt ville være med til at forandre tronfølgeloven.
Lone Dybkjær (RV), 2005-04-26:
Det var sådan set det samme emne, jeg ville rejse.
Vil det sige i lyset af fru Louise Freverts sidste bemærkninger, at hvis det kun er tronfølgeloven, der kommer til diskussion, og der nu viser sig at blive født en pige, så kan vi regne med, at Dansk Folkeparti vil gå ind og ændre tronfølgeloven?
Fru Louise Frevert siger, at det har lange udsigter, men vi ved jo godt, at det er meget afgørende i forbindelse med børnenes opdragelse, at man meget hurtigt afklarer, hvem det egentlig er, der skal være tronfølger, og hvem der ikke skal være tronfølger.
Kirsten Brosbøl (S), 2005-04-26:
I Socialdemokratiet mener vi, det er utrolig vigtigt, at vi får taget den debat med det samme, og hvorfor ikke tage den nu, når emnet kommer op?
Der er også nogle andre ting i forbindelse med grundloven, man kunne tage op.
Jeg vil godt vende tilbage til artiklen her, for jeg synes, det er meget skræmmende at høre den tone, der ligesom er, i hvert fald blandt nogle hos Dansk Folkeparti, i forbindelse med kvindernes rolle.
Der står også i artiklen, at det er kvinderne, der føder børnene, at de ammer dem og i hvert fald i den første tid er dem, som står dem nærmest og opfostrer dem, og at, hvad enten damesagen kan lide det eller ej, er det kvinderne, der holder sammen på hjemmet.
Er det sådan en opfattelse, man har i Dansk Folkeparti, at det er kvinderne, der tager sig af det derhjemme, og så kan mændene gå i krig og regere landet og deltage i politik og sådan noget?
Jeg synes, det er bekymrende, at vi har sådan nogle holdninger repræsenteret i et ellers så ligestillet land som Danmark.
Louise Frevert (DF), 2005-04-26:
Nu skal jeg jo ikke helt og fuldt tages til indtægt for, hvad mine partifæller siger.
Men jeg kan i hvert fald sige, at det ikke er helt i overensstemmelse med den ligestillingspolitik, som Dansk Folkeparti står for p.t., og den politik, som jeg står for heroppe på talerstolen og repræsenterer.
Vi mener, at vi skal slå koldt vand i blodet i første omgang.
Det er meget, meget vigtigt, at vi kan lade det unge par glæde sig.
Når vi nu ser, hvilket køn babyen har, så kan vi tage diskussionen igen.
Jeg tror altså ikke, det bliver i vores tid, hverken i fru Kirsten Brosbøls eller i min tid, at vi kommer til at diskutere denne her såkaldte grundlovsændring, hvis det skulle blive aktuelt.
Det er en ting med lange, lange udsigter.
Kirsten Brosbøl (S), 2005-04-26:
Nu gjorde fru Louise Frevert jo meget ud af, at vi etniske danskere er så ligestillingsmindede, og at vi er utrolig ligestillede her i Danmark.
Jeg står her med Ekstra Bladet fra i dag, hvor fru Louise Freverts partifælle siger – det drejer sig om det her med tronfølgeloven: Det er jo lidt ligesom at gå i krig et job, man må give drenge at klare.
Det drejer sig altså om tronfølgen.
Er fru Louise Frevert enig med sin partifælle i de udtalelser, der er at finde i Ekstra Bladet i dag?
Kirsten Brosbøl (S), 2005-04-26:
Jeg venter spændt på behandlingen af det næste forslag, for jeg synes jo, at det mindste, man kunne starte med, var at indgå nogle forpligtende aftaler med virksomhederne, for jeg kan ikke rigtig ud fra denne her redegørelse se, hvad det egentlig er for nogle samtaler, ministeren har haft med erhvervslivet.
For det, der er det afgørende, er jo, hvad det er for nogle resultater, vi får ved de her tiltag.
Vi har jo haft det her løse snakkeri i årevis, og det er jo ligesom på tide, at vi tager et skridt og tager en debat om, hvad det er.
Er vi nødt til at gøre noget mere?
Det er vi villige til i Socialdemokratiet.
Helle Sjelle (KF), 2005-04-26:
Er det lovgivning, er det direkte kvoter?
Hvad er det for nogen krav?
Det er meget nemt at stå og sige, at vi skal stille nogle krav til virksomhederne.
Ministeren indgår jo allerede i dag i gode samarbejdsrelationer med de danske virksomheder om at få gjort mere ved de her ting, og virksom hederne har jo også selv projekter omkring de her ting.
Men hvad er det for yderligere krav?
Er det det, der skal til?
Louise Frevert (DF), 2005-04-26:
Jeg kan da glæde mig over, at Socialdemokraterne bekymrer sig på Dansk Folkepartis vegne.
Det vil jeg da kvittere for.
Men jeg tror ikke, at der egentlig er noget at bekymre sig så meget om.
Jeg vil starte med det første, og det er, at der ingen grund er til at forhaste sig.
Der er overhovedet ikke nogen grund til at forhaste sig i det her tilfælde med hensyn til at skulle forandre grundloven, for som jeg sagde tidligere, er det en grundlovsperspektivering med lange, lange udsigter, og der er altså ikke nogen grund til at forhaste sig på nogen som helst måde.
Man kan lige så godt nævne tingene ved deres rette navn.
Jeg ved jo godt, hvad det egentlig er, nogle af partierne her i Folketinget er ude på.
Det er jo altså at slå en kile ind og ikke alene forandre tronfølgen, men også sætte andre ting ind, hvis vi endelig skal have en forandring af grundloven.
Det kan jeg godt sige at vi overhovedet ikke i Dansk Folkeparti er interesseret i, men vi kan da være åbne over for at tage en diskussion om lige nøjagtig det ene punkt med tronfølgen.
Det vil vi gerne kvittere for, det vil vi gerne gøre.
Men det bliver sandelig også det eneste punkt overhovedet, vi vil gå ind og diskutere.
Hvis man tror, at vi vil åbne for alle mulige andre initiativer til en forandring af grundloven, må jeg desværre skuffe Socialdemokraterne.
Eva Kjer Hansen (V), 2005-04-26:
Det bliver jo selvfølgelig altid en prioritering i forhold til: Skal alt tages med i handlingsplanen?
Som nævnt har jeg jo haft nogle særlige fokusområder, som jeg har ønsket at gøre særlig meget ud af, og jeg synes egentlig, at det emne er blevet meget fint dækket i den tidligere handlingsplan.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2005-04-26:
Jeg glemte helt at sige undskyld, fordi jeg ikke kom til spørgetimen.
Men hvad er det for nogle konkrete tiltag, man fører videre?
Hvad er det, man har opnået?
Kan ministeren kort skitsere, hvorfor ministeren ikke har skrevet om handicappede kvinder i den nuværende handlingsplan?
Martin Lidegaard (RV), 2005-04-26:
I L 81 fastlægger man minimumsstandarder for den handicapkørsel, som de nye trafikselskaber skal tilbyde de handicappede, og fra radikal side har vi under hele udvalgsbehandlingen forgæves søgt at belyse, hvordan man har fastlagt de her minimumsstandarder, for der er jo meget bred enighed om, at det er en god idé at lave minimumsstandarderne.
Vi har spurgt, om den foreslåede minimumsstandard ligger over eller under eller nogenlunde på niveau med de eksisterende standarder.
Vi har spurgt tre gange.
Vi har ikke kunnet få et svar, og derfor spurgte vi som det sidste spørgsmål, om ministeriet overhovedet har undersøgt, hvad minimumsstandarderne er ude i landet, før man fastlagde dem her.
Vi har fået det bemærkelsesværdigt klare svar, at det har ministeriet ikke undersøgt.
Det betyder altså, at vi er i gang med nu at fastlægge minimumsstandarder for alle 500.000 mennesker med et handicap her i landet uden overhovedet at ane, hvilken virkning det har, om det betyder, at vi får bedre eller dårligere standarder.
Det synes vi ikke er fair.
Det kan godt være, at flertallet i Folketinget vil gennemføre at lovgive under alle omstændigheder.
Vi synes, at befolkningen har krav på at få belyst, hvad konsekvensen af den lovgivning er, inden vi trykker på den grønne eller den røde knap ved tredje behandling, og det er derfor vi anmoder om, at tredjebehandlingen afbrydes og vi får lovforslaget tilbage i udvalget.
Louise Frevert (DF), 2005-04-26:
Jeg tror ikke, at Enhedslistens ordfører har hørt helt rigtigt efter, hvad jeg sagde, for jeg har sagt, at man ikke kan lovgive om det her.
Det var det, jeg sagde.
Jeg har ikke sagt, at jeg ikke kunne lide lovgivning – det var det, som ordføreren sagde – på området.
Jeg har sagt, at vi ikke bryder os om kvoter og positiv særbehandling.
Hvis man vedtager et forslag som det her, vil man centralisere, og vi mener ikke, at det skal ligge til grund for en fordeling af poster til kvinder.
Det må være kvindernes kvalifikationer, det drejer sig om, og virksomhederne selv, der skal bestemme.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2005-04-26:
Jeg beklager, hvis jeg har mistet noget af debatten, men jeg hørte ikke fru Louise Frevert konkret svare på, om hun er enig med sin partifælle, som mener, at det netop er det patriarkalske samfund og dermed en mandlig regent, der er det bedste for landet.
Eva Kjer Hansen (V), 2005-04-26:
Jeg glæder mig over, at fru Pernille Vigsø Bagge nu er her, så jeg får et spørgsmål, hvilket jeg ikke gjorde i spørgetimen, og jeg kan bekræfte, at det jo er fuldstændig rigtigt, at der blev sat fokus på vold mod handicappede kvinder i den tidligere handlingsplan.
Og en række af de initiativer, der er sat i værk under den tidligere handlingsplan, fortsætter.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2005-04-26:
Det er så lidt noget andet.
I handlingsplanen, altså om bekæmpelse af mænds vold mod kvinder og børn, står der ikke noget specifikt om volden mod handicappede kvinder.
Jeg kunne forstå, at i den tidligere handlingsplan var det et fokuspunkt.
Er der noget på vej om vold mod handicappede kvinder?
Eva Kjer Hansen (V), 2005-04-26:
Det er helt rigtigt, at ligestillingsministeren har haft nogle drøftelser med socialministeren om, hvorvidt socialministerens forslag vedrørende kommunalreformen skulle igennem en ligestillingsmæssig vurdering.
Men det, at kompetencen bliver flyttet på det sociale område fra amterne til kommunerne, mener socialministeren ikke giver grundlag for nogen ligestillingsmæssige ændringer, fordi der udelukkende er tale om, at kompetencen, ansvaret går fra det ene niveau til det andet niveau.
Kirsten Brosbøl (S), 2005-04-26:
Jamen så kunne jeg godt tænke mig at høre: Hvordan har man vurderet, at det ikke havde nogen ligestillingsmæssige konsekvenser?
Er det noget, som ligestillingsministeren har talt med sine kolleger om, altså om det her er noget, som man synes er vigtigt gennemgår en ligestillingsvurdering?
I forhold til ministerens andet ressortområde, nemlig socialområdet: Hvad er det for en begrundelse, hvad er det for en proces, det har gennemgået, inden man har besluttet, at det ikke skulle gennemgå en ligestillingsvurdering?
For hvordan har man så kunnet vurdere, at det ikke havde nogen konsekvenser?
Eva Kjer Hansen (V), 2005-04-26:
Jeg vil gerne takke for de venlige ord om vejledningen til, hvordan man kan foretage sådan en ligestillingsmæssig vurdering.
Det er også et arbejde, vi har syntes det var vigtigt at lægge nogle kræfter i, sådan at det netop er nemt at gå til på de enkelte fagområder i forhold til at lave sådan en ligestillingsmæssig vurdering.
Som jeg var inde på i min mundtlige fremlæggelse af redegørelsen, vil der ud over det mainstreamingsarbejde, som er foregået i statsligt regi, nu også blive sat fokus på det i kommunalt regi i forhold til at arbejde med ligestillingen generelt.
Men jeg vil gentage: I forhold til de enkelte lovforslag vedrørende kommunalreformen er der fire lovforslag, tror jeg det er, der er blevet givet en ligestillingsmæssig vurdering af, og det er jo i forhold til, på hvilke ressortområder man har fundet det relevant at lave den vurdering.
Kirsten Brosbøl (S), 2005-04-26:
Jeg har også undret mig meget over den manglende mainstreaming i forhold til kommunalreformen, som vi lige har været inde på.
Jeg har været inde på ligestillingsministerens hjemmeside, hvor jeg har fundet en ganske glimrende redegørelse for, hvordan man foretager sådan en mainstreaming, og derfor synes jeg da, det er lidt underligt, at man så ikke har benyttet sig af den i flere ministerier.
For som hr. Jørgen ArboBæhr også siger, så har denne her kommunalreform store konsekvenser for mange af de hovedsagelig kvinder, der arbejder med udmøntningen af velfærdssamfundet ude i kommunerne og ude i amterne.
Der er store konsekvenser ved denne her reform for kvinderne.
Jeg kunne godt tænke mig, hvis ministeren ville uddybe endnu en gang for mig, for jeg forstår det stadig væk ikke, hvorfor man ikke har gjort mere.
Hvorfor har ligestillingsministeren ikke presset på over for sine kolleger og sagt, at vi faktisk har en forpligtelse til mainstreaming i forhold til vores offentlige forvaltning?
Eva Kjer Hansen (V), 2005-04-26:
Det er jeg simpelt hen uenig i, for typisk på mit eget område skifter de sociale institutioner, der er der i dag, måske driftsherre, det er måske kommunen, der overtager dem, i hvert fald på nogle områder, og står bag driften af institutionerne, men ellers fortsætter de jo som hidtil med at dække de behov, der er for lige netop det tilbud.
Og som tidligere nævnt er det op til hver enkelt minister på sit ressortområde i forhold til sine lovforslag at træffe afgørelse om, hvorvidt det er relevant med en ligestillingsmæssig vurdering af lovforslaget.
Margrethe Vestager (RV), 2005-04-26:
Det Radikale Venstre har valgt at støtte de ændringsforslag, der mildner overgangen til et kontrolbaseret skolesystem.
Vi anerkender præciseringen af, at det er fagene dansk, regning, matematik, engelsk, geografi, biologi – men ikke den uro, der er i salen!
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-04-26:
Jeg er glad for, at ministeren erkender, at der er ligestillingsmæssige konsekvenser af kommunalreformen.
Det, der så bare undrer mig, er, hvordan man kan konstatere, at jobbene er der.
Det kan man jo så diskutere, i og med at en del af målsætningen med kommunalreformen jo også er en effektivisering, og at effektivisering på mange områder betyder det samme som personalereduktion.
Men i hvert fald må ministeren da erkende, at det betyder, at job flytter.
Dermed er der også for de mennesker, der er ansat i kommunerne, en vis form for utryghed om, hvor man skal arbejde, om man får noget arbejde, og hvem det er, der bliver de ansvarlige for det område.
Derfor mener jeg, at der er al mulig grund til på alle områder at lave en ligestillingsmæssig vurdering af, hvad det betyder for de ansatte og på en lang række områder i øvrigt også for brugerne af den sociale service.
Jeg ved ikke, om det er – jo, det er det nok – gået op for ligestillingsministeren, at et af de helt store projekter, som det her Folketing har behandlet i løbet af foråret, er kommunalreformen, som jo betyder en total omlægning af hele den offentlige sektor og dermed en omlægning af arbejdsvilkår for en rigtig stor del kvinder, som jo udgør 75 pct. af de ansatte i f.eks. kommunerne.
I den forbindelse har vi jo tidligere haft en debat, hvor ligestillingsministeren stillede sig positivt over for at prøve at lave en vurdering af de ligestillingsmæssige konsekvenser af kommunalreformen.
Det er bare aldrig sket; kun 4 ud af de 50 lovforslag har været udsat for en form for ligestillingsmæssig vurdering.
Margrethe Vestager (RV), 2005-04-26:
Det Radikale Venstre har valgt at støtte de ændringsforslag, der mildner overgangen til et kontrolbaseret skolesystem.
Vi anerkender præciseringen af, at det er fagene dansk, regning, matematik, engelsk, geografi, biologi, fysik og kemi, der skal fastsættes egentlige delmål, slutmål og undervisningsplaner for.
Vi er imod ændringsforslag nr. 1, der opretter en helt ny skelnen mellem menneskerettigheder og grundlæggende menneskerettigheder.
At denne skelnen så ydermere begrundes i bemærkninger i et juristeri, som synes helt uigennemskueligt, er en særskilt sag.
Men uanset ændringsforslagene og vores støtte til nogle af dem, så ændrer det ikke på, at loven som sådan er et grundlæggende brud med frihedstraditionerne.
Det ændrer ikke på, at bemærkningerne til både lovforslag og ændringsforslag er så dobbelttydigt skrevne, at man som skole vil have meget vanskeligt ved at vurdere, hvornår man er inden for lovens om råde, og det gælder især en skærpelse i forhold til de stillede ændringsforslag.
F.eks. postuleres der frihed til at beslutte, hvordan undervisningen skal tilrettelægges, og at delmål kan beskrives med andre tidspunkter i skoleforløbet end folkeskolens trinmål, men samtidig skal det være muligt at sammenholde både del- og slutmål med folkeskolens trin- og slutmål, det, der gælder for folkeskolen i de obligatoriske fag og emner, og dermed bliver friheden en illusion.
Forslaget handler om styring og om kontrol.
Det handler ikke om kundskaber eller om barnets krav på undervisning, der kan stå mål med folkeskolens.
Vi har nemlig lovgivning om kundskaber og målsætninger.
Det, vi får med denne lov, er den tankemæssige og metodiske kontrol, der bryder med 150 års tradition.
Vi gør os ingen illusioner om, at det ikke også er meningen, men vi begræder, at det er kommet dertil, at Venstre støtter et forslag af denne type.
Det liberale grundsyn, tillid og ansvar, der har været grundlaget for dansk skoletradition, er nu overvundet af den centralistiske og kontrollerende tænkning, som altid har været både den konservative og den socialdemokratiske tilgang til de frie skoler.
Dette er Venstres fald.
Vi ønsker forslaget tilbage til udvalget for at kunne få ministerens svar på, hvilke bemærkninger der reelt er gældende, hvad der er realiteten i ændringsforslaget om de grundlæggende frihedsrettigheder og menneskerettigheder, og hvilke rum der egentlig kan være mellem den frie skoles delmål og slutmål og folkeskolen – med andre ord for at få forslagets konsekvenser oplyst.
Hermed sluttede forhandlingen.
Ændringsforslag nr. 1-9 vedtoges uden afstemning.
Eva Kjer Hansen (V), 2005-04-26:
Der er jo lavet en undersøgelse om kvinder i kommunerne, som for længst er offentliggjort.
I forhold til kommunalreformens forslag er der 4 af de 49 lovforslag, der er blevet ligestillingsmæssigt vurderet, og der er det jo op til hver enkelt fagminister at vurdere, om man har brug for at lave en ligestillingsmæssig vurdering af sine forslag.
Men f.eks. på mit eget område med ændringen af lov om social service er der ikke foretaget en ligestillingsmæssig vurdering, fordi jeg ikke mener, der er tale om nogen ligestillingsmæssige konsekvenser, i og med at det handler om, at kompetencen bliver flyttet fra amterne til kommunerne, og at det så er kommunerne, der får ansvaret for at løse en række opgaver på området.
I forhold til at der er mange kvindelige medarbejdere inden for nogle af de her områder, vil jeg sige, at opgaven jo stadig væk vil være der, og at arbejdspladserne stadig væk vil være der, fordi der jo er brug for at få løst de forskellige opgaver.
Men de fagministre, der har ment, at det var relevant i forbindelse med deres lovforslag at lave en ligestillingsmæssig vurdering, har jo også gjort det.
Louise Frevert (DF), 2005-04-26:
Jeg kan jo kun sige det helt klart, at den person, som SF's ordfører ser på talerstolen, repræsenterer Dansk Folkepartis holdninger i denne her debat med tronfølgeloven, og det har jeg gjort rede for i de sidste 10 minutter.
Jeg synes ikke, der er nogen grund til at gentage, at sådan er det, og sådan bliver det ved med at være.
Eva Kjer Hansen (V), 2005-04-26:
Jeg skal gerne medgive, at jeg synes, at de tal er alt for lave.
Men jeg kan også konstatere, at de virksomheder, som arbejder målrettet med det, som har taget fat på hele det her problem og sagt, at de ikke vil leve med så lave tal, faktisk opnår nogle mærkbare resultater.
Det synes jeg vidner om, at man kan nå meget langt, når man går ind konkret målrettet og arbejder med, hvad der skal til for at fremme kvinders deltagelse i ledelse i de pågældende virksomheder.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2005-04-26:
Jeg citerer lige fra ligestillingsredegørelsen: »Kvinder udgør 4 pct. af toplederne i det private erhvervsliv.
På ledelsesniveauet lige under topcheferne udgør kvinderne 7 pct. Og det er alt for lidt.«
Ligestillingsministeren siger, at man allerede i lang tid har været i gang med et godt samarbejde om det her, og at virksomhederne er godt i gang.
Eva Kjer Hansen (V), 2005-04-26:
Jeg skal understrege, at det, der står i beslutningsforslaget, er et mål på minimum 25 pct. ved udgangen af 2009, og det tror jeg også var det, jeg refererede til.
Jeg vil samtidig, da kvotediskussionen fylder meget, stærkt tage afstand fra kvoter som et redskab, fordi jeg ikke synes, det er hensigtsmæssigt.
Men som jeg også klart understregede, mener jeg ikke, at et ensartet måltal er brugbart, men at man bliver nødt til at tage udgangspunkt i den konkrete situation på virksomheden og de konkrete måltal, som de mener er de rigtige på den pågældende virksomhed.
Lone Dybkjær (RV), 2005-04-26:
Ministeren sagde direkte, at der var kvoter, og at der stod kvoter i det her forslag.
Mener ministeren derfor, at måltal og kvoter er udtryk for det samme?
Måltal er åbenbart det samme som kvoter for ministeren.
Eva Kjer Hansen (V), 2005-04-26:
Jeg forholder mig til målet om 25 pct. og tager afstand fra, at man opsætter sådan nogle eksakte måltal for, hvad det er, man skal nå frem til.
Lone Dybkjær (RV), 2005-04-26:
Jeg ville bare gerne spørge ministeren, hvor ordet kvote står i det fremsatte beslutningsforslag.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2005-04-26:
Når det så virker og der er nogle virksomheder, der vil gå ind og gøre noget aktivt, hvorfor vil man så ikke være med til fra ministerens side at lave en aftale med alle øvrige virksomheder om, at de også skulle gøre en indsats, netop også fordi det giver plus på bundlinjen?
Der er penge i det.
Eva Kjer Hansen (V), 2005-04-26:
Jeg er da enig i, at man kunne have rigtig god gavn af at få vores gode ideer til, hvordan man arbejder med mainstreaming og også bruge dem i hele EU-systemet.
Der er jo ingen tvivl om, når man ser på, hvem der er på de ledende poster, at ligestillingen også halter på det område.
Men det tror jeg i det hele taget er kendetegnende for en række af de internationale organisationer.
Jeg tror, det samme gør sig gældende i FN-regi eller i OSCE–regi.
Så det kunne være, at vi skulle give det en overvejelse, om vores gode redskaber til at arbejde med mainstreaming i virkeligheden også skulle udbredes den vej, ligesom vi nu går videre med det i kommunal henseende.
Hermed sluttede forhandlingen.
Forslaget sattes til forhandling.
Forhandling
Jeg er nødt til at sige til hr. Jørgen Arbo-Bæhr, at hvis man læser forfatningstraktaten, kommer man simpelt hen ikke uden om, at ligestillingen er et rigtig godt argument for at stemme ja, for der er arbejdet en del med ligestillingen, og den er blevet fremhævet i den nye forfatningstraktat.
Hvis man ser over årene, så har EU i det hele taget været med til at løfte indsatsen også på ligestillingsområdet i henseende til Danmark.
Det er simpelt hen ikke til at komme uden om, at lige netop på det felt har EU haft en meget positiv indflydelse.
Så kan man have mange synspunkter på det indre marked i EU og beslutningsprocedurerne i EU, og jeg har noteret mig tidligere, at der fra Enhedslistens side var den holdning, at kommunalreformen vil føre til mere udlicitering og mere privatisering.
Man kan spinde en lang ende over, om det så er godt eller dårligt ligestillingsmæssigt set.
Jeg er fuldstændig uenig i Enhedslistens tilgang til det, men det er stadig væk et faktum, at i forfatningstraktaten er ligestillingen fremhævet som noget positivt.