Pernille Falcon (EL), 2002-11-01:
Enhedslisten har med interesse set frem til denne her forespørgsel.
Det er jo ikke nogen hemmelighed, at vi har været flyforbandede over, at regeringen fra dag 1 har behandlet arbejdsmiljøarbejdet ud fra én målsætning, nemlig at skære ned og spare penge.
Målene er gode nok, ikke særlig ambitiøse, men alligevel bedre end ingenting.
Hvad vil regeringen så gøre for at nå disse mål?
Hvordan vil regeringen sørge for, at staten og de offentlige myndigheder hjælper arbejdsgiverne og de ansatte med at løse arbejdsmiljøproblemerne?
Vil regeringen sikre de ansattes indflydelse gennem retten til at vælge sikkerhedsrepræsentanter for alle?
Vil regeringen sikre rådgivning af virksomhederne gennem en udbygning af BST?
Vil regeringen sikre kontrol og tilsyn med arbejdsmiljøforholdene gennem et styrket Arbejdstilsyn?
Vil regeringen forenkle Arbejdstilsynets muligheder for at slå ned på klokkeklare overtrædelser af loven gennem administrative bøder?
Indtil videre har svarene på disse spørgsmål, som det er fremgået af debatten,
været nej.
Regeringen har simpelt hen fralagt sig ansvaret for et sundt og sikkert arbejdsmiljø, og det store dyr i Åbenbaringen er nu blevet, at arbejdsmarkedets parter skal finde på løsninger. I månedsvis har parterne forhandlet frem og tilbage i det såkaldte Strukturudvalg.
Om de bliver enige om noget, er det svært at forudsige.
Men uanset om de bliver enige eller ej, kan arbejdsmiljøet på de danske arbejdspladser ikke forbedres uden en styrket offentlig indsats, både når det gælder forskning og vejledning, og når det gælder kontrol og tilsyn.
Sagen er jo, at ca. 50.000 mennesker hvert år får anmeldt en arbejdsulykke, og mindst lige så mange ulykker anmeldes ikke.
13.000-14.000 mennesker får hvert år anmeldt
en arbejdsbetinget lidelse, og mange af disse mennesker får mén for livet.
Ifølge Arbejdsmiljøinstituttet er arbejdsmiljøet årsag til en tredjedel af alle sygedage, hvilket svarer til 40.000 menneskers arbejde i et helt år.
Det ved alle jo godt, men hvem vil gøre noget ved det?
Indrømmet, den tidligere regering var ikke altid lige let at danse med, men fra 1997 til 2001 blev der trods alt sat en lang række initiativer i gang.
Lad mig bare nævne planen for udbygning af BST, flere sikkerhedsrepræsentanter, bedre muligheder for Arbejdstilsynets indsats og et særligt tilsyn med de mest udsatte brancher gennem gebyrbelagte tilsyn.
Alt det og mere til har den nye regering nu fjernet.
Jeg vil prøve at illustrere, hvad arbejdsmiljøindsatsen eller mangelen på samme betyder ud fra et enkelt eksempel.
Eksemplet handler om Knud fra Vamdrup, der efter 34 års arbejde på et jernstøberi har måttet opgive sit arbejde på grund af manganforgiftning.
Hvad gør man så over for det arbejdsmiljøproblem, som mangan udgør på bl.a. jernstøberier?
Det fremgår af et svar fra beskæftigelsesministeren til fru Line Barfod fra april i år, et svar, jeg vil opsummere: Arbejdstilsynet kortlægger forbruget af mangan i Produktregistret.
Produktregistret planlægges nedlagt på grund af besparelser i Arbejdstilsynet.
Arbejdstilsynet gennemførte i 1998 en brancherettet indsats, hvor alle landets 94 støberier blev besøgt mindst én gang.
Det har været fremme, at Arbejdstilsynet må opgive deres brancherettede indsats på grund af besparelserne.
I 2002 færdiggøres det gebyrbelagte tilsyn i metal-, stålværks- og støberibranchen.
Regeringen har fjernet det gebyrbelagte tilsyn.
Med andre ord: Regeringens nedskæringer på arbejdsmiljøområdet har simpelt hen fjernet de redskaber, der kunne bruges til, at Arbejdstilsynet kunne hjælpe de ansatte på jernstøberierne til et bedre arbejdsmiljø.