Pia Gjellerup (S), 2001-03-23:
Jeg kan huske engang at have set en tv-udsendelse om, hvordan statsinstitutioner i tidens løb var blevet placeret ud over landet.
Det var historie.
Det var fra slutningen af 1800-tallet og begyndelsen af 1900-tallet.
Det var charmerende.
Det var lidt romantisk.
Det var jo lang tid siden, og de, der gjorde det, kendte vi ikke så meget til.
Det var meget karakteristisk, at det ofte var tilfældene og ikke så meget, hvor det var fornuftigt at lægge en institution, idet tv-udsendelsen dog meget præcist fik beskrevet, at tilfældene havde én sammenhæng, en meget præcis sammenhæng, nemlig de forskellige fremtrædende politikeres valgområde. Se, det er jo noget, man kommer til at tænke på som historie, som noget, der overhovedet ikke på nogen måde kunne smitte af på nutidens politikere, eller hvordan er det nu, det er?
Det tror jeg nemlig godt det kunne.
Jeg skal ikke bruge de forskellige ordføreres tilhørsforhold til de forskellige steder i landet eller deres indlæg her, senest fra hr. Helge Adam Møller, for hvem Næstved jo ikke er fremmed.
Jeg skal sådan set
ikke bruge det konkret, men bare sige, at af den grund er vi alle tilbøjelige til at få debatter til at handle om noget lidt andet end det, som de også handler om.
Vi kommer til at forstørre virkningerne af det, vi samlet ville kunne gøre.
Vi taler om en andel af arbejdspladser, der landet over udgør 6,8 pct., og det er dem alle sammen.
Hvis vi forestiller os, at vi flytter 10 pct. - det er mange, det kan man ikke sådan bare gøre på 1 år eller 2 år eller 5 år, det er virkelig mange - så taler vi om 0,7 pct. af arbejdspladserne i landet. Så bare for at få det sat lidt ned i størrelse og ikke få det til at handle om det, som måske alligevel kunne være det attraktive for nogle enkelte at forestille sig, at lige netop i det område, hvor de skal møde menneskene, der forlanger at se handling, kan de komme med nogle hundrede arbejdspladser og så begejstret se på deres vælgere.
Jeg tror egentlig, at vælgerne vil forlange, at der ligger det bag, som vedtagelsen lægger op til, nemlig en god, grundig analyse af, hvad det er, der vil være godt i forhold til de opgaver, der skal løses, hvor er placeringen bedst, og hvad vil være bedst for de områder, der er tale om at få arbejdspladser flyttet til.
Som ordføreren for forespørgerne, hr. Ole M. Nielsen sagde det: Det skal være sådan, at de pågældende statslige institutioner ville kunne slå rod.
Jeg tror i virkeligheden, at hr. Frank Aaen på en måde var endnu mere præcist inde på det, som jeg tror regeringen vil lægge afgørende vægt på, når vi skal tilrettelægge analysen og give de første bud på - sådan må det jo være - en planlægning.
Det vil være sammenhængen med, hvad der er af kraftcentre, hvad der er af styrkepositioner, hvad det er, der vil kunne gøre, at det ikke bare bliver en tvangsflytning, men at det bliver en flytning til et sted, hvor der kan komme noget ud af det, både for området aktivitetsmæssigt og for det faglige områdes udfoldelse i relation til naboaktiviteter, virksomheder, uddannelsesinstitutioner osv.
Det er den rigtige måde at gøre det på.
Det håber jeg at vi alle sammen vil være i stand til, for det er dér, det får en reel mening af diskutere statslige arbejdspladser og deres placering.
»Mere ligeligt over Danmark« er et udtryk, der er gået igen i løbet af debatten.
Der vil jeg gerne benytte lejligheden til også ved anden del af debatten at sige, at vi faktisk er i en situation, hvor der er en ret ligelig fordeling over Danmark, og at vi er i en situation, hvor vi ikke ser en skævere udvikling i årene, der er gået lige bag os, men at vi faktisk er gået lidt yderligere i den retning, som vi gerne taler om.
Det synes jeg vi skal have nævnt, for det er sådan set bedre at have et udgangspunkt, hvor vi kan se, at der er sket noget, og at det kan lade sig gøre, frem for at vores udgangspunkt er, at det hele er gået den gale vej, eller som en Venstreordfører vist sagde: Der er bare ikke sket noget.
Nej, det må være en beskrivelse af, hvad der skete, da Venstre var i regering, ikke det, der er sket i de seneste år.
Der er sket noget.
Det går den rigtige vej.
Vi har en mere ligelig fordeling.
Der er noget andet, som jeg synes er nok så spændende.
Det er at se på - og det er der flere, der har været inde på: Hvad er det så for en udvikling, vi skal have?
Når vi formulerer os i slutningen af forslaget til vedtagelse med, at vi skal styrke udviklingen i de dele af landet, hvor udviklingen er svagest, er jeg sådan set meget enig i den konklusion, der er i forslaget til vedtagelse, nemlig denne her ret runde beskrivelse, men jeg synes på den anden side, at det er smadderærgerligt, at det ikke lykkedes for de mange ordførere, der står bag forslaget til vedtagelse, at give deres beskrivelse af, hvad det er, de mener med det.
For det er jo ret afgørende som inspiration til regeringen, som skal lægge en konkret plan frem, at vi har en fornemmelse af, hvad det er, der menes.
Er det de svageste områder befolkningsudviklingsmæssigt, indkomstudviklingsmæssigt, arbejdsløshedsudviklingsmæssigt, eller er det de svageste områder niveaumæssigt?
Jeg tror, at jeg, når der står udvikling, vil tillade mig at konkludere det første: at det handler om udviklingen. Jeg synes, det var lidt ærgerligt, at der var så mange, der var forbeholdne, for det er også et eller andet med, at man reserverer sig muligheden for at sige, at ligegyldigt hvad der kommer, så er det for dårligt.
Det er måske en lidt ærgerlig indgang at have til det her arbejde, som sådan set har et godt afsæt og sådan set har en rigtig retning. Jeg synes, det er vigtigt, at vi får lavet en god analyse, og at vi på den baggrund, som der også så tydeligt står i vedtagelsen, fremlægger nogle konkrete planer. Dér skal jeg takke for, at der har været ordførere, der har haft mod til at give konkrete eksempler, også det seneste vedrørende Politiskolen, konkrete eksempler, som også er kommet fra Kristeligt Folkeparti.
Det er jo nemlig, når vi kommer til de konkrete eksempler, at vi ser: Holder det der, vi gerne vil med, at det skal passe til områderne, at det skal kunne give noget til områderne og ikke i virkeligheden være med til måske at gøre en institution dårligere i sin funktion og så være et sådan lidt haltende bidrag til en udvikling i en region?
Så vil jeg endelig sige, at det afgørende for udviklingen - hvilket jeg også sluttede mit første indlæg med at understrege - jo er de ting, vi kan få til at foregå i den store målestok; det er den samlede erhvervsudvikling. Derfor ser jeg meget frem til de målsætninger, initiativer og projekter, som regeringen har fremlagt
Jeg tror, at vi dér får nogle helt afgørende indspil til den udvikling, som er den, vi vil have, nemlig den samlede ligelige udvikling, sådan at det er den samlede vækst, det er den samlede beskæftigelse og det er de samlede levevilkår, som bliver mere ligeligt fordelt over landet.
Jeg kan glæde mig over, at vi dér altså også har et afsæt med en udvikling igennem de sidste mange år, der har betydet, at regionerne ikke ligner hinanden, for de er meget forskellige og har hver deres styrkepositioner, men at de, når vi ser på dem i forhold til levevilkår, og når vi ser på dem i forhold til indkomstforhold, ligner hinanden meget, meget mere i dag, end de gjorde for 25-30 år siden.
Det synes jeg vi i fællesskab kan glæde os over.
Det har vi haft ansvar for hver især i forløbet.
Det er faktisk lykkedes at skabe et mere ligeligt Danmark, og det agter vi at fortsætte med.