Tom Behnke (FP), 1999-04-16:
Fremskridtspartiet føler i den her krise og forfærdelige situation, der er på Balkan, et væsentligt ansvar.
Vi føler, at det er vigtigt, vi lever op til vores humanitære forpligtelse, og vi finder i Fremskridtspartiet, at det er vigtigt, at vi gør, hvad vi kan for at hjælpe så mange flygtninge som overhovedet muligt.
Der er ingen tvivl om, at jo mere der bliver hjulpet i nærområdet, des færre har behov for at flygte videre eller blive bragt videre til andre lande, herunder de europæiske lande og herunder igen Danmark.
Så det, der er helt afgørende nu, er altså, at regeringen gør, hvad der kan gøres for at hjælpe så massivt som overhovedet muligt i nærområdet.
Det må være prioritet 1.
Det er ikke altid, at den mulighed er
til stede.
Det er den i det her tilfælde.
Muligheden er til stede.
Det er kun et spørgsmål om, at man får transporteret tilstrækkeligt med telte, lejre, forsyninger, penge ned til området, så vil det kunne lade sig gøre, at de kan blive i området.
Så hvis man vil, kan man løse opgaven, også ud fra regeringens politik om, at man så vidt muligt skal hjælpe i nærområdet.
Så det kan lade sig gøre.
Det, der så i den sammenhæng er beskæmmende, er, at EU jo kun har bevilget nogle få millioner til det her projekt.
Dér må man nok sige, at EU burde gå langt foran.
I stedet for, at man bruger tid på at sidde og diskutere, hvordan man eventuelt skal lave en fordelingsnøgle af flygtninge, der skal bringes til Vesteuropa, til EU, burde man bruge kræfterne på at finde nogle penge og sende dem ned til området og så hjælpe i nærområdet i stedet for.
Jeg håber, ministeren i EU arbejder meget for, at EU løfter en langt større del af den her opgave, end de har gjort hidtil.
Hvad angår ministerens lovforslag, må vi jo se i øjnene, at det med at det er midlertidigt er at stikke folk blår i øjnene, ikke bare i Folketinget, men hele befolkningen.
Alene at kalde det en midlertidig ordning er jo ikke rigtigt, og det ved vi.
Af historiske erfaringer fra tidligere, hvor vi har behandlet særlove her i Folketinget, ved vi jo godt, at det med det midlertidige ikke kommer til at holde.
Det fremgår f.eks. af Berlingske Tidende her den 7. april under overskriften: Det midlertidige blev permanent, og hvis jeg må have lov at citere et par linjer: Flere eksperter advarer mod at tro på, at de kommende flygtninge fra krigen i Kosovo kun skal opholde sig i Danmark i kort tid.
Erfaringerne fra de mange bosniere, der kom hertil i begyndelsen af 1990'erne, viser nemlig noget andet.
Så er der en lang artikel, der argumenterer for, hvorfor det her ikke vil blive midlertidigt, eller i hvert fald sandsynligvis ikke vil blive midlertidigt.
Vi har så også bemærket, at UNHCR direkte har opfordret landene i Vesteuropa til at lade være med at tage nogle af de kosovoalbanske flygtninge væk fra området.
Og den opfordring synes jeg da ikke man kan sidde overhørig.
Man kunne så også senere samme aften den 12. april se, at indenrigsministeren også var fremme og sige, at der ingen grund er til, at vi haster det her igennem.
Tag det nu roligt.
Vi skal nok nå det.
Alligevel ser vi, at man her i Folketinget har lavet en køreplan, hvor man sådan lige til det yderste holder sig inden for forretningsordenen med hensyn til at søge dispensation.
Så fremgår det af forslaget, at man i første omgang vil tage en kvote på 1.500.
Ja, hvis det så var forslaget, kunne man måske diskutere det, men der står jo lige så hurtigt efter: Ministeren har herefter beføjelse til at fastsætte fremtidige kvoter.
Så det med de 1.500 kunne man lige så godt have ladet være med at skrive.
Man kunne lige så godt bare give en ministerbeføjelse.
Hvorfor skrive 1.500?
Er det fordi, at når det ikke er så mange, så er det nok nemmere at acceptere?
Det holder heller ikke, for med lovforslaget giver ministeren sig selv en beføjelse til, at ministeren fremover bare kan fastsætte, hvor mange der i øvrigt skal ind på fremtidige kvoter.
Så det med de 1.500 kommer heller ikke til at holde.
I forhold til spørgsmålet om undervisning og aktivering vil jeg sige, at vi i Fremskridtspartiet jo også tidligere har støttet forslag om, at man, når der kommer flygtninge her til landet, så underviser dem, uddanner dem til, at de, når de vender tilbage til hjemlandet, f.eks. kan deltage i minerydning, genopbygning af landsbyer og infrastruktur med meget mere.
Det synes vi er rigtig godt at man underviser dem i.
Vi synes også, at en aktivering i forhold til vedligeholdelse, rengøring og madlavning der, hvor de opholder sig i Danmark, er helt i orden.
Det synes vi også er alle tiders.
Men hvis aktivering skal forstås i forhold til den sociale lovgivning her i landet, så må vi tage afstand fra ordet aktivering og sige, at det kan der i hvert fald ikke blive tale om.
Med hensyn til om de skal have lov til at arbejde, mens de opholder sig i Danmark, må jeg sige, at jeg principielt ikke kan se, at der er noget til hinder for det.
Jeg tror nu nok, at det vil være de absolut færreste, der overhovedet vil have den mulighed.
Alene sprogproblemerne vil jo gøre, at der ikke er så meget at komme efter.
Men altså samlet set mener vi, at loven her ikke kommer