runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Bendt Bendtsen (KF), 2003-03-26:
Jeg skal ikke kunne sige, om den usikkerhed, der er omkring krigen i Mellemøsten, og som var omkring den tidligere krig dernede, gør, at det er det, der bremser bilsalget.
Jeg kan sige til hr. Jacob Buksti, når man nu filosoferer over skatten, at jeg for 4 år siden begyndte at tale om lavere skat på arbejde.
Det er korrekt, hr. Jacob Buksti, og det viste sig ikke helt med det samme.
Men der er jo et eller andet i sol og måne, der tyder på, at vi for første gang siden 1974 får sat skatten på arbejde ned.
Skibet er i søen.
Jeg ved ikke, om det kommer i havn.
Det håber vi på det gør.
På samme måde har jeg klart givet udtryk for, at der i hvert fald er ét parti, der kæmper for bilejerne.
Karen J. Klint (S), 2003-03-26:
Jeg kunne tænke mig også at spørge om det.
Man har sine succesmål.
Et naturligt mål er selvfølgelig, at de initiativer, man tager, også bliver gennemført.
Ordet garanti må vi jo ikke bruge her, vel, men hvilken magt vil man sætte bag handlingerne for at nå målene for de initiativer, der er sat af i planen?
Sandy Brinck (S), 2003-03-26:
Det er jo netop ministerens svar her og ordvalget i handicapplanen, som gør os en lille bitte smule bekymrede.
Når man som succeskriterium har, at initiativerne bliver foretaget, og at de rent faktisk har en effekt, så synes vi jo, at det kunne være rart at have en målsætning for: Hvilken effekt?
Bare for at tage et eksempel: Regeringen skriver, at man i en tidsperiode over 20-25 år vil forbedre boligerne, så en stor andel i både det offentlige og det private boligbyggeri har en tilfredsstillende tilgængelighed.
Men så synes jeg jo, at det relevante spørgsmål er: Hvor stor en andel af boligerne, private såvel som offentlige, skal være tilgængelige for handicappede mennesker?
Lotte Bundsgaard (S), 2003-03-26:
Nogle gange er murene herinde jo tykke.
Når jeg hører statsministeren sige, at valgløfterne er opfyldt, så tror jeg, der sidder mange rundtomkring i det ganske danske land, der har oplevet, at der er blevet skåret ned på børnepasningen, oplevet, at der er blevet skåret ned på skolerne, og oplevet, at der er skåret ned på ældreplejen.
Så kan det godt være, at finansministeren kan stå og sige, at under ét er det ikke sket, men der er jo meget store forskelle i det her land på, hvordan det går.
KL sagde jo også, da de indgik aftalen med regeringen, at der vil være mange kommuner, der oplever, at de bliver nødt til at skære ned på de ældre og på børnene og på vore skoler.
Og der kan jeg altså ikke forstå, hvordan finansministeren så samtidig kan sige, at han er overtydet om, at han har overholdt sit valgløfte om, at der skulle være bedre velfærd i Danmark.
Nu ved jeg godt, at finansministeren har det med at sammenligne kommunal velfærd med udvikling i mobiltelefonbranchen.
Men hvis man skal være helt ærlig, er det altså ikke stigende velfærd, men det modsatte, man har oplevet.
Nu kom finansministeren selv lidt ind på det her med skattelettelser, og at skattestoppet ikke kun var det, der gjorde, at der blev skåret ned.
Nej, men det er jo medvirkende til - og finansministeren ved jo også godt, at man ikke kan hæve skatterne rundtomkring i kommuner og amter - at man oplever nedskæringer.
Men jeg kunne godt tænke mig at høre finansministeren:
Thor Pedersen (V), 2003-03-26:
Jeg kan gentage det hele tiden: Kommunernes økonomi vurderes under ét.
Hvis kommunerne ønsker noget andet, er jeg meget lydhør.
Så er det et brud på mange års tradition bag dansk kommunestyre, at man skal sidde specifikt og se hver eneste af 275 kommuner hver for sig, hvor man regulerer både indtægter og udgifter.
For jeg siger igen: Dette at regulere over blok- og DUT-principper går begge veje.
Hvis det er det, man ønsker, vil jeg gerne drøfte det.
Men det er en vej langt væk fra det kommunale selvstyre.
Løfter, der er givet omkring vækst, overholdes.
Væksten er også under ét.
Ønsker man andre modeller, vil jeg gerne høre det fra kommunerne.
For der er plads til vækst.
Det er realforbruget, der stiger fra 2002 til 2003, lige så vel som det gjorde fra 2001 til 2002.
Kommunerne beslutter selv.
Der er en fælles aftale om at holde skatterne i ro.
Det vil sige, at der er nogle kommuner, der kan hæve skatten, fordi de har nogle andre forudsætninger end en kommune, som har rigelig likviditet.
Det må det kommunale selvstyre selv finde ud af.
Det er ikke skattestoppet under ét, der gør, at der ikke er penge nok, fordi skattestoppet i det provenu, der ligger, giver fuld dækning for de udgifter, der er, og for den vækst, der er.
Og som sagt, når det gælder kontanthjælp og sygedagpenge, altså alt det, der hedder overførselsindkomster, er det ikke en del af vækstrammen.
Det vil sige, at de kompenseres ved siden af, noget af det direkte over en budgetgaranti og andet over et balancetal, hvor man sikrer, at der er sammenhæng mellem de udgifter, som kommunerne har, og de indtægter, de har.
Det er præcis det, der finder sted.
Ved aftalen om kommuneøkonomi sikrer man balancen mellem udgifter og indtægter på de områder, som kommunerne ikke selv kan styre.
Karen J. Klint (S), 2003-03-26:
Ministeren vil jo gerne have spørgsmålet drejet hen i en anden retning end det, der er stillet, netop på udgiftsniveauerne i kommunen.
Men vil ministeren da slet ikke anerkende, at nogle af de merudgifter, som står nævnt her under kommunen, jo ikke er direkte afledt af lokale beslutninger, men af beslutninger andre steder fra?
Når sygedagpengene stiger og kontanthjælpen stiger, er det måske, fordi arbejdsløsheden stiger og arbejdsmarkedet bliver presset, eller at de ikke kan udnytte den vækst, de ellers har de steder, hvor der er vækst.
Har skattestoppet slet ingen betydning?
Har regeringshandlingerne slet ingen betydning for kommunerne?
Ole Stavad (S), 2003-03-26:
Jamen jeg vil godt spørge, om jeg så rigtigt, da jeg mente, at jeg så et glimt af menneskelighed i det ene af finansministerens øjne, da han sagde, at han ikke ville afvise, at man kunne nå en aftale med kommunerne om, at det var de kommuner, der havde haft udgifterne, der også fik pengene.
Det, jeg spurgte finansministeren om, var, om finansministeren vil tage op under forhandlingerne med kommunerne, at man fordeler budgetgarantiens beløb i forhold til de kommuner, der rent faktisk har haft udgifterne, under forudsætning af at man kan få det ind i aftalen med kommunerne.
Det må være et spørgsmål, som finansministeren kan svare ja eller nej til.
Det ville være et plaster på såret i forhold til det løftebrud, ministeren og regeringen har begået over for kommunerne i forhold til en udligningsreform.
Lotte Bundsgaard (S), 2003-03-26:
Jeg vil godt spørge finansministeren, om regeringen har tænkt sig at fortsætte den kurs, hvor man gang på gang tvinger en række kommuner til at skære ned - så kan det godt være, at det er rigtigt, man selv må vælge, om det er børnehavebørnene eller skolebørnene eller de svageste ældre, man vil skære ned på - men om regeringen vil fortsætte den økonomiske politik, der tvinger kommunerne, en lang række kommuner, til at skære ned på servicen til borgerne og derved tvinge kommunerne til, at regeringen ikke overholder et af de vigtigste valgløfter, som regeringen havde under valgkampen.
Thor Pedersen (V), 2003-03-26:
Jeg synes, det er interessant at opleve, at når et parti bevæger sig fra regeringsbænken til opposition, så glemmer man, hvordan systemet er indrettet, det system, som har styret kommunaløkonomien over årene, herunder bloktilskuddet.
Hvis man ønsker specifikt, at man ændrer på udligningsordningen omkring bloktilskud, og hvis kommunerne ønsker det, så er jeg meget lydhør.
Jeg siger blot, at prisen hele tiden vil være, at man tager en lille bid af det kommunale selvstyre, hvis man specifikt går ind og fjerner indtægter eller udgifter i den enkelte kommune. Bloktilskuddet kører jo begge veje, skal vi lige huske.
Bloktilskuddet giver øget indtægt til kommunerne.
Men det forudsætter altså, at der er en vilje til at reducere det kommunale selvstyre.
Der vil jeg bare sige, at som udgangspunkt har jeg ikke den vilje, og det står ikke på min politiske dagsorden at gøre det.
Omkring prioritering må jeg sige, at det er en lokal, kommunal opgave, hvor man prioriterer sine udgifter op, og hvor man prioriterer ned.
Hvis spørgeren vil have, at det er finansministeren, regeringen, der skal prioritere på kommunernes vegne, siger jeg igen, jamen det er at beskære det kommunale selvstyre.
Det, vi kan, er at gøre som kommunerne ønsker, nemlig at sikre at der er den samlede økonomi til de mål, som kommunerne har under ét, og så er det mangfoldigheden, der gør, at der er forskel.
Til hr. Arne Toft vil jeg sige, at netop for at tage højde for udskydelsen af omlægningen af den kommunale refusionsordning, altså det, der også ligger gemt i bloktilskudsordningen, har vi øget beløbet til vanskeligt stillede kommuner, således at der er dækning til at kunne hjælpe de kommuner, som har særlige vanskeligheder.
Det gælder også akutte vanskeligheder, bl.a. her med en skævvridning i forhold til det, der er gennemsnittet for, hvordan kommunerne har det på indtægtssiden og på udgiftssiden.
Så vi har denne gang et forslag om et beløb i størrelsesordenen måske op mod 0,5 mia. kr. til dette formål.
Arne Toft (S), 2003-03-26:
Det er jo rigtigt, som ministeren siger, at man bliver kompenseret over bloktilskuddene.
Men mener ministeren, at de 275 kommuner kan være tjent med, at måske en tredjedel har for meget, en tredjedel har det, der er behov for, og en tredjedel har for lidt?
Det har været problemet, og problemet er jo også, at den udligningsreform, man havde lovet skulle træde i kraft pr. 1. april, som skulle løse i hvert fald en del af dette problem, nu er udsat.
Mener ministeren, at man kan klare problemet ved at sige, at vi har jo kommunalt selvstyre, og det er ikke vores problem, at en tredjedel har for meget, og en tredjedel har for lidt?
Ole Stavad (S), 2003-03-26:
Jeg vil godt vende tilbage til ministerens svar om, at kommunerne kompenseres, som ministeren siger, under ét over bloktilskuddene.
Alt andet lige betyder det, at en stigende udgift på disse områder bliver kompenseret.
Problemet, må jeg sige til ministeren, er jo, at alt andet ikke er lige her, fordi de, der typisk har de meget store stigninger, oftest er dem, der har det laveste skattegrundlag.
Da jeg ved, at ministeren holder på pengene, vil jeg bede ministeren svare på et spørgsmål, som ikke koster ekstra penge.
Vil ministeren være med til, hvis der kan opnås enighed med Kommunernes Landsforening om det, at budgetgarantien får et indhold, så man rent faktisk kompenserer de kommuner, der har haft de kraftigt stigende udgifter?
Så vi undgår de skævheder?
Så vi undgår nedskæringer på andre områder?
Og som et lille plaster på såret for at ministeren er løbet fra sit løfte om en udligningsreform?
Lotte Bundsgaard (S), 2003-03-26:
Man kan sige, at denne regerings ministre er meget gode til én disciplin, nemlig at tale udenom.
Finansministeren bruger her et argument om, at det er det kommunale selvstyre, der gør det.
Jeg vil godt spørge finansministeren helt konkret: Har det ikke betydning for den enkelte kommune, hvilke økonomiaftaler kommunerne og regeringen laver?
Derudover vil jeg også gerne spørge finansministeren, om finansministeren er stolt af, at regeringens økonomiske politik betyder, at en lang række kommuner må skære ned på servicen til vores ældre, til vores børn og til vores skoler.
Om finansministeren ikke mener, at statsministeren er en anelse utroværdig, når han i valgkampen lovede, at det netop var disse velfærdsområder, denne regering ville satse på, og det så viser sig, at regeringen gør det stik modsatte.
Thor Pedersen (V), 2003-03-26:
... men pengene kommer alligevel.
Nu ved jeg ikke, om spørgeren forestiller sig, at vi skal ændre hele systemet, så vi går bort fra bloktilskud og kommunalt selvstyre og lader finansministeren klare styring
af hver eneste kommune selektivt.
Hvis spørgeren ønsker det, så er det et andet svar end det, jeg giver nu, for det er givet ud fra det eksisterende regelsæt om, at vi har kommunalt selvstyre, at vi har bloktilskud, altså fordeler generelt og vurderer kommunernes økonomi under ét.
Det gælder i det, vi også har meldt ud, at for den samlede offentlige sektor er der plads til en vækst i det offentlige forbrug på 0,7 pct., og at vi ønsker, at den vækst, altså merforbruget, prioriteres til opgaver, som er dækket af social- og sundhedsområdet. Jeg vil også gerne sige, at kommunerne får 50 pct.s refusion af udgifterne til kontanthjælp, og samtidig er den kommunale udgiftsandel til kontanthjælp omfattet af budgetgaranti.
Budgetgaranti fungerer på den måde, at bloktilskuddet reguleres for de skønnede ændringer i udgifterne på de budgetgaranterede områder, og hvis udgifterne efterfølgende viser sig at være højere eller lavere end skønnet, så efterreguleres bloktilskuddet, således at der er fuld dækning for de faktiske udgifter i kommunerne under ét.
Der er også refusion på kommunaludgifter til sygedagpenge.
Skønnene for de samlede udgifter til sygedagpenge indgår endvidere i forudsætningerne bag kommuneaftalerne, og ved aftalerne skabes der balance i den kommunale økonomi på baggrund af det forudsatte udgiftsniveau og de skønnede indtægter.
Et højere sygedagpengeskøn vil derfor alt andet lige medføre et tilsvarende højere bloktilskud.
Så det korte af det lange er, at hverken kontanthjælp, sygedagpenge eller andre overførselsudgifter indgår i de aftalte vækstrammer for kommunerne.
Væksten i kommunerne opgøres på baggrund af serviceudgifterne, og udviklingen i indkomstoverførslerne belaster derfor ikke de forudsatte vækstrammer.
Jeg vil også bare give som information, at i september sidste år aftalte vi at efterregulere sygedagpengene med 250 mio. kr., som udbetales i 4. kvartal i år ...
Lotte Bundsgaard (S), 2003-03-26:
Samtidig viser det sig, at udgifterne til sygedagpenge og kontanthjælp er stigende i flere kommuner.
Det gør, at mange kommuner er overordentlig hårdt presset, bl.a. på Fyn, hvor en fynsk Venstreborgmester, Ankjær Stenskrog, udtaler, at man er tvunget til at skære ned i servicen til ældre og til børn. Jeg vil gerne spørge finansministeren, om han har tænkt sig at gøre noget for at hjælpe kommunerne bl.a. på Fyn med at undgå nedskæringer på ældreomsorgen, på børnepasningen og på skolerne, eller om finansministeren har tænkt sig at gå foran i at bryde de valgløfter, som Venstre gav befolkningen ved sidste valg.
»Vil ministeren i forbindelse med de kommende forhandlinger om kommunernes økonomi tage skridt til at sikre, at opdriften i de kommunale udgifter til sygedagpenge og kontanthjælp ikke kommer til at betyde nedskæringer i serviceområderne, sådan som Venstreborgmesteren Ankjær Stenskrog, Glamsbjerg, advarede om i et indslag i TV 2/FYN torsdag den 13. marts 2003?«
Synes ministeren så ikke, at han skulle skrive rapporten lidt igennem, for der er jo mange områder, hvor der skal gives mere eksakte tal for, at der er noget konkret at evaluere på, i stedet for blot at sende besvarelser over til Folketingets medlemmer?
Bendt Bendtsen (KF), 2003-03-26:
Jeg vil gerne sige til fru Karen Klint, at der ikke er truffet nogen beslutninger om en politisk følgegruppe. Jeg har tilkendegivet, at det er vigtigt, at vi har et godt samarbejde, at vi har en dialog med handicaporganisationerne i forbindelse med udarbejdelsen af den her plan for evaluering af initiativerne i handlingsplanen.
Så vil jeg sige til fru Lotte Bundsgaard, at jeg ikke kan stå her og sige, hvad antallet eksakt skal være.
Jeg vil sørge for, at fru Lotte Bundsgaard får et skriftligt svar på det.
Lotte Bundsgaard (S), 2003-03-26:
Jeg synes, der kommer mange uklarheder frem i dag.
Nu har fru Sandy Brinck gang på gang spurgt ministeren om nogle konkrete ting i denne handlingsplan, men har ikke fået noget svar.
Den sidste nærmest bortforklaring, ministeren brugte, var, at staten jo ikke havde ansvaret alene.
Derfor vil jeg godt prøve at spørge ministeren om et område, hvor man siger, at det er statens opgave.
Det er på side 9 i rapporten, hvor man siger noget om, at regeringen er opmærksom på, at staten har et ansvar for at gå forrest i forbindelse med ansættelse af handicappede.
Man siger så, at staten også skal oprette fleks- og skånejob til handicappede.
Hvor mange er det, man skal oprette?
Den evaluering, man vil foretage på et tidspunkt, er jo nem at foretage, hvis man siger, når man har oprettet et vist antal, at nu har man opfyldt målene.
Hvor mange er det, når der skal evalueres om nogle år?
Problemet med politik på det område er jo, at det meget nemt bare bliver de fine ord.
Der synes jeg, at ministeren må rejse sig op og vise, at det ikke kun er de fine ord, men også konkret handling, han står for.
Karen J. Klint (S), 2003-03-26:
Jamen netop når ministeren lægger vægt på, at vi skal følge op på det, og det gerne skulle ske i fællesskab, er det så tilstrækkeligt, at det er en embedsmandsgruppe, der følger planen undervejs?
Var det ikke allerede her, man skulle have haft en følgegruppe med deltagelse udefra?
På den måde havde man måske haft nogen, der var forberedt på en evaluering.
Jeg har også læst i planen, at selve evalueringen skal ske på det tidspunkt der i 2004-2005.
Men der er jo nogen, der skal foretage evalueringen, og man har skrevet, at der skal nedsættes en gruppe, så det var mere et spørgsmål om, hvornår den gruppe skal nedsættes.
Eller igen: Havde det ikke været meget bedre, at der havde været en følgegruppe, som så automatisk kunne gå over
og blive en evalueringsgruppe?
Bendt Bendtsen (KF), 2003-03-26:
Først vil jeg gerne sige til fru Karen Klint, at det embedsmandsudvalg, der nu sidder, altså fortsætter arbejdet på handicapområdet, og jeg lægger som koordinator stor vægt på, at vi følger udviklingen tæt på de enkelte områder.
Derfor synes jeg, der tegner sig et lovende billede med hensyn til opfølgningen af de initiativer, der ligger.
Jeg vil gerne sige, at regeringen ikke er den eneste aktør på handicapområdet.
En del af handlingsplanens succes vil afhænge bl.a. af amterne og kommunerne, som medvirker aktivt til, at initiativerne kan gennemføres.
Vi håber også på et fortsat godt samarbejde med handicaporganisationerne i forbindelse med udarbejdelsen af en plan for evaluering af de initiativer, som nu er sat i værk.
Vi har nu en masse konkrete initiativer, vi arbejder
videre på,
og socialministeren og jeg vil selvfølgelig via en redegørelse til Folketinget orientere om, hvor langt vi når.
Sandy Brinck (S), 2003-03-26:
Jeg vil starte med at give ministeren fuldstændig ret i, at der ikke er den store politiske tvist om, hvorvidt vi skal gøre noget i forhold til handicappede mennesker i vores samfund, slet ikke med det europæiske handicapår in mente, så er der selvfølgelig grund til at gøre en ekstra indsats.
Men jeg har det nu sådan, at man som regel opper sig mest, hvis man har nogle klare målsætninger at forfølge.
Også nogle klare målsætninger, som man kan evaluere på baggrund af, og derfor, når regeringen f.eks. skriver på side 24 i handlingsplanen: »Over en tidsperiode på 20-25 år vil en stor del af både den offentlige og den private bygningsmasse på denne måde blive gjort tilgængelig«, så synes jeg, det vil være rart at vide, hvad ambitionsniveauet er.
Det er da korrekt, at det er ikke noget, man gør fra det ene år til det andet, men her er også et langt tidsperspektiv, og derfor vil der være god grund til at have nogle mål, nogle ambitioner at gå efter.
Karen J. Klint (S), 2003-03-26:
For at bruge ministerens egne ord er der ikke den store tvist mellem partierne med hensyn til at foretage handlinger og forbedringer på handicapområdet, og regeringen skriver selv, at den godt vil evaluere planen, men der skriver regeringen jo også, at man så først vil nedsætte en evalueringsgruppe, »når tid kommer«.
Og der er det jo lidt interessant, hvornår »tid kommer«.
Havde det måske ikke været lidt mere interessant at have haft en følgegruppe sammen med handicaporganisationerne og andre for at følge op på, hvad der sker, mens planen løber, i stedet for at vente til »når tid kommer«?
Og hvornår er det?
Kan ministeren svare på det?
Bendt Bendtsen (KF), 2003-03-26:
Det er jo normalt et emne, hvor der ikke er den store tvist
imellem Folketingets partier med hensyn til at gøre noget for de handicappede.
Der bliver fra fru Karen Klints side spurgt, hvilke initiativer der ligger i pipelinen angående det her, nemlig tilgængeligheden til det almene byggeri.
Jeg kan sige, at der i perioden 2003-2008 er afsat 300 mio. kr. til forbedringer for handicappede og for tilgængelighed i det almene byggeri.
Vi har på området boliger til fysisk handicappede overtaget hele det offentlige tilskud til grundkapitalen i 2003-2004.
Og med hensyn til tilgængelighed i det eksisterende byggeri: Det er jo ikke en opgave, der løses fra det ene år til det andet, for så var den nok blevet løst under den tidligere regering.
Vi vil gennem ændring af byggeloven i næste folketingssamling sikre, at der over den her periode på ca. 20 år, som vi har nævnt, etableres tilgængelighed til en stor del af det eksisterende byggeri.
Vi vil også løbende - for jeg blev spurgt om, hvad vi så gør for at holde øje med det - sikre, at handlingsplanen ikke blot er ord, men regeringen har også besluttet, at vi i 2004-2005 skal gennemføre en evaluering af vores handlingsplan.
Jacob Buksti (S), 2003-03-26:
Men fakta er jo, må jeg sige til ministeren, at bilpriserne er steget i gennemsnit med 6,5 pct., en almindelig bil 30.000-40.000 kr.
Bilpriserne har aldrig været højere og derfor: Kommer der et udspil i indeværende samling, som kan vedtages inden sommerferien, og som tager højde for det her, som tager højde for, at vi nu altså er i en situation, hvor det er fuldstændig umuligt for almindelige mennesker at anskaffe sig en ny bil, og det i en situation, hvor Venstres ordfører kan udtale, at man ikke skal sætte næsen op efter lavere bilafgifter på den her side af 2007, fordi råderummet er fuldstændig brugt til indkomstskattelettelser på 125 kr. om måneden for de samme grupper?
Bendt Bendtsen (KF), 2003-03-26:
Jeg vil gerne sige til hr. Jacob Buksti om polemikken om det
her, at nu er det jo sådan, at Børsen ikke sidder med til økonomiudvalgsmøderne.
Jeg vil også godt sige, at som det fremgår af finansloven, skriver vi, at det ikke er regeringens hensigt, at ekstraordinært store stigninger i bilpriserne skal føre til et øget skatteprovenu.
Det var bl.a. de bemærkninger, som hr. Jacob Buksti har koncentreret sig om tidligere ved forespørgsel her i salen. Jeg kan blot også sige til fru Margrete Auken, at der ligger et arbejde i Skatteministeriet.
Økonomi- og erhvervsministeren sidder ikke med ved det arbejde.
Vi afventer at få et resultat derfra.
Margrete Auken (SF), 2003-03-26:
Jeg synes også, at det trækker ud med at få svar og efterhånden også med at finde ud af, hvad meningen er.
Jeg kunne bare høre på svaret nu, at nu begynder det at skride, nu også det der med de sikre biler, og så kan vi høre om en hel masse andre fradrag, der vælter ind over det. Jeg vil godt spørge ministeren, om man stadig væk vil fastholde det, man har sagt, at det er med henblik på at få noget, der er energiøkonomisk, og så også sikre, at det stadig væk bliver provenuneutralt.
Jeg har spurgt, om vi kunne få besked, om det her var politikken og hvornår det ville komme, hvis man f.eks. skulle holde de 10 mærker, der var mest energiøkonomiske, på prisen for 2002, og har fået en sludder for en sladder.
Men vi vil faktisk meget gerne snart vide det, for ellers risikerer vi jo bare, at det hele vander ud, og at det projekt, der var en lille bitte smule miljø i, også fordamper, sådan at det bliver alt muligt andet, der kommer til at blive forkælet af regeringen, hvis der omsider kommer noget.