runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Charlotte Dyremose (KF), 2005-05-11:
Hr. Kamal Qureshi får det jo til at lyde, også via sine spørgsmål før, som om det her absolut ingen betydning vil få f.eks. for folkekirken.
Og der bliver jeg bare nødt til at spørge hr. Kamal Qureshi, om han virkelig mener, at man bare kan lave en sådan lovændring, uden at det vil betyde et pres på folkekirken, og uden at det dermed vil være sådan, at vi fra politisk hold går ind og forsøger at beslutte, hvordan man skal håndtere det her spørgsmål inden for den danske folkekirke.
Kamal Qureshi (SF), 2005-05-11:
Selvfølgelig er det et politisk signal, når vi står og diskuterer herinde fra de politiske partiers side, men når fru Charlotte Dyremose stiller sig herop og siger, at hun er imod at give trossamfundene den her frihed, så er det ikke alene et politisk signal, men det er faktisk også et lovgivningsmæssigt indgreb i trossamfundenes muligheder, og det er der, forskellen ligger.
Vi vil gerne fjerne et lovgivningsmæssigt indgreb i trossamfundets indre anliggender, og fru Charlotte Dyremose vil fastholde et indgreb.
Charlotte Dyremose (KF), 2005-05-11:
Jeg vil bare spørge hr. Kamal Qureshi, om han virkelig af et ærligt hjerte kan sige, at det her lovforslag ikke er udtryk for et politisk signal, og at han af et ærligt hjerte kan sige, at det at lave lovgivning er mindre udtryk for et politisk signal end det at bevare status quo.
Kamal Qureshi (SF), 2005-05-11:
For SF er det afgørende at sikre trossamfundene så meget frihed til at kunne bestemme over deres egne indre anliggender og deres egen tro som muligt.
Det gør vi ikke alene gennem en meget kraftig politisk signalgivning fra de partier, som er imod det foreliggende forslag, og som tidligere har stemt imod SF's forslag, men også ved gennem lovgivningens magt at sige, at selv om I skulle have et ønske om at benytte jer af en frihed til at vie homoseksuelle, vil vi ikke tillade jer det.
Det er en politisk indblanding, som vi fra SF's side gerne vil have fjernet, sådan at trossamfundene i højere grad kan være herre i eget hus og selv kan bestemme, hvorvidt de vil benytte sig af muligheden for at vie homoseksuelle eller ej.
For os er det afgørende at give trossamfundene nogle flere muligheder og mere frihed, end de har i dag, og så efterfølgende lade trossamfundene selv tage de indre diskussioner, selv tage dialogen med hinanden og selv afgøre, om de vil benytte sig af den frihed eller ej.
Charlotte Dyremose (KF), 2005-05-11:
Jeg synes måske nok, at fru Lissa Mathiasen undervurderer det politiske signal, som fru Lissa Mathiasen forsøger at sende med det her forslag.
Det kan godt være, at der ikke står noget om folkekirken i lovforslaget, men det ændrer ikke ved, at det her lovforslag rører ved roden i den folkekirkelige tradition, og at det er en væsentlig del af folkekirkens indre anliggender.
Her er jeg bare nødt til at sige, at uanset om der står ordet folkekirke i lovforslaget eller ej, så er det for os Konservative utrolig vigtigt at lytte til folkekirken og have folkekirkens tilslutning til de ændringer, der måtte have væsentlig betydning for netop folkekirken, uanset hvad der står i lovforslaget.
Det er altså, fordi vi lægger utrolig stor vægt på, at vi har en fælles folkekirke i Danmark.
Lissa Mathiasen (S), 2005-05-11:
Det her forslag er jo ikke en lovgivning om folkekirken.
Jeg håber, at fru Charlotte Dyremose vil prøve at læse det en gang til.
Der står faktisk, og jeg bliver næsten bekymret, hvis man ikke også fra konservativ side vil være enig i det, at når der skal lovgives – det er det, det her forslag drejer sig om, at fjerne et forbud fra lov om registreret partnerskab – er det os politikere, er det Folketinget, der skal tage den beslutning, hvorimod det, når der skal ændres noget i folkekirken, er folkekirkens indre anliggender, og dermed er det ikke os som politikere, der skal blande os.
Det synes jeg man bør respektere, men dermed også respektere, at det er os som politikere, der rent faktisk skal træffe de her beslutninger.
Charlotte Dyremose (KF), 2005-05-11:
Det her lovforslag er et markant politisk signal og vil derfor naturligvis i mange kredse blive betragtet som et pres på folkekirken, som kommer fra politisk hold og ikke fra folkekirkens medlemmer.
Hvad kan man gøre?
Ja, man kan lytte til folkekirken.
Det lægger vi meget vægt på i Det Konservative Folkeparti.
Det synes vi faktisk er utrolig væsentligt og vigtigt.
Derfor er det, jeg siger: Man kan naturligvis arbejde for en udvikling i folkekirken i den retning, man nu hver især vil det, og hvis der så kommer et massivt pres fra folkekirken, er det jo muligt, at vi går ind politisk og understøtter dette massive pres.
Men jeg mener ikke, at klare politiske signaler om en bestemt retning, der kan bruges til at blive presset ned over et antal medlemmer af f.eks. folkekirken, på nogen måde kan betragtes som en frihed.
Det er et politisk pres.
Lissa Mathiasen (S), 2005-05-11:
Jeg er meget enig.
Men er dette ikke netop at give dem den optimale frihed til selv at vælge at fjerne de forhindringer, fjerne det forbud, der ligger i dag?
Jeg vil godt høre: Hvordan giver man dem ellers den optimale frihed, hvis vi ikke i lov om registreret partnerskab rent faktisk fjerner forbuddet, så de får friheden?
Charlotte Dyremose (KF), 2005-05-11:
Jeg kan kun igen sige, at det er helt tydeligt, at hr. Kamal Qureshi slet ikke har den forståelse, som jeg har af begrebet én fælles folkekirke, altså at vi i den danske folkekirke har et fællesskab, og at man ikke bare kan have et sådant fællesskab, hvis alle kan hoppe i hver deres retning.
Når jeg så taler om, at nogen må arbejde for noget nedefra, er det som i politik.
Hr. Kamal Qureshi er jo også med i et politisk parti, og derfor ved hr. Kamal Qureshi, at det heller ikke i politik foregår sådan, at bare fordi der sidder én i et parti og gerne vil noget, bliver det sådan, at man bare kan få sit parti til at arbejde for det, man må arbejde for sine synspunkter.
Det kan man fortsat gøre inden for folkekirken, og så er det sådan, at hvis det bliver et fælles ønske fra en massiv del af folkekirken, herunder f.eks. et antal biskopper, har vi fra konservativ side sagt, at vi er villige til at lytte til det.
Jeg mener bare, at det principielt er meget problematisk, at et antal politiske partier på denne her måde vælger at sende signalpolitik, som jo helt sikkert vil blive brugt til at presse folkekirken og andre trossamfund i en retning, som de ikke selv har bedt om, og det vil vi ikke være med til.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2005-05-11:
Nej, må jeg sige hr. Kamal Qureshi, det bliver vi ikke enige om.
Jeg kan henvise til, hvad jeg sagde til fru Lissa Mathiasen, og vi to har jo også diskuteret det før her i Folketinget.
I det øjeblik man gennemtvinger, at der er nogle regler for en kirke, for et trossamfund, om, at man kan indføre dette, så er der mange medlemmer, der vil synes, at de er medlem af en anden kirke end den, de var medlem af, inden loven blev gennemført.
Det forstår hr. Kamal Qureshi ikke.
Det er også helt i orden, for vi har et meget forskelligt udgangspunkt.
Fru Lissa Mathiasen forstår det heller ikke, men sådan er det altså, at jeg ser på det.
Karsten Nonbo (V), 2005-05-11:
Jeg vil lige pointere, at jeg ikke mente, at når vi fik narko og andre berusende midler med, så skulle vi skærpe straffene yderligere.
Er fru Elisabeth Arnold ikke enig med mig i, at det er lige så forfærdeligt at være beruset af heroin, amfetamin, hash eller andre stoffer, som det er at være beruset af spiritus, når man sidder bag rattet i en bil?
Elisabeth Arnold (RV), 2005-05-11:
Det letteste nu ville jo være bare at føje sig til rækken af ordførere, som sagde, at det her er et udmærket forslag.
Der er ikke nogen, der kan forsvare de unge bøller, der kører hasarderet, som kører råddent, og som måske oven i købet kommer til at skade nogle voldsomt eller slå nogle ihjel med deres kørsel.
Men jeg synes, det er et dårligt forslag.
Grunden til, jeg synes det, er, at det kun er ganske få år siden, strafferammerne for uagtsomt manddrab under spirituspåvirkning med bilen som våben blev forhøjet.
Det fremgår også af adskillige af høringssvarene, at man med denne her detaljerede lovgivning, hvor man sætter nogle yderligere skærpende omstændigheder ind, som hedder hensynsløs kørsel, altså tager en del af domstolenes arbejde fra dem.
Det er noget af det, de skal vurdere i de enkelte sager, og det går vi nu som politikere ind og beskriver meget detaljeret i lovgivningen.
Det er noget af det, som vi tit har drøftet her i Folketinget, nemlig at vi altså laver en lovgivning, som ikke er hensigtsmæssig, fordi vi lovgiver på enkeltområder, som domstolene rettelig burde have med i deres bedømmelse.
Der er adskillige af de høringssvar, som vi har fået udleveret, der er meget irriterede, og de røber en stor utilfredshed med, at Folketinget lovgiver på den måde, man gør her.
Man bemærker, at straffastsættelse er domstolenes ansvar ud fra en konkret bedømmelse af samtlige sagens omstændigheder, og der er også flere parter, der fremhæver, at man netop har forhøjet rammen for spirituskørsel med 8 år.
Når vi så oven i købet hører Venstres ordfører i dag sige, at vi også snart skal til at tænke på kørsel under påvirkning af stoffer, så skal vi altså til at sætte nogle nye grænser for, hvilken slags stoffer der skal give hvilke strafferammer for uansvarlig kørsel.
Vi kommer meget hurtigt ud i nogle konsekvenslovgivninger af det, som betyder, at vi fortsætter ad den vej med at lovgive meget detaljeret på områder, hvor vi i virkeligheden burde give domstolene nogle meget enkle redskaber ved at sige, at de og de ting skal være skærpende, de og de ting skal være formildende, og så burde man overlade det til domstolene.
Så jeg er faktisk i virkeligheden utilfreds med det her lovforslag, for jeg synes ikke, det pynter på Folketingets image, at vi laver sådan noget her, og navnlig ikke, når man læser
Rådet for Større Færdselssikkerheds høringssvar: »De skærpede straffe vil således ikke kunne forebygge de unges hensynsløse kørsel.«
Det står der udtrykkeligt i Rådet for Større Færdselssikkerheds høringssvar, og der er ikke et ord om præventive indsatser i lovforslaget eller bemærkningerne.
Det får altså lov at stå fuldstændig uanfægtet.
Det er svært at være imod hårdere straf til de unge bøller, men jeg synes, at vi lovgiver om detaljer, som rettelig tilkommer domstolene, og der er manglende logik i argumentationen.
Vi lovgi ver med sikker viden om, at det ikke hjælper, og det synes jeg i virkeligheden er det mest problematiske ved det her forslag.
Bertel Haarder (V), 2005-05-11:
Hvis man vil have regler om påklædning, så skal det være generelle regler.
Der er jo faldet dom i sagen om Dansk Supermarked.
Det viste sig, at Dansk Supermarked gerne må have et påklædningsreglement, hvis bare det er begrundet og ens for alle.
Og sådan må det også være på en skole.
Morten Østergaard (RV), 2005-05-11:
Først vil jeg gerne kvittere for, at ministeren faktisk har givet udtryk for, at de ting, der foregår bl.a. på omtalte skole i Århus, jo ikke er tilfældigheder, men faktisk er udtryk for, at Århus Kommune har lavet et koncept, hvorefter man netop forsøger at styrke de skoler, som har problemer.
Det synes jeg er vigtigt at få frem i den her debat.
Men jeg kunne godt tænke mig, bare lige for at få præciseret det her med, hvad der er gældende lov, og hvad der ikke er gældende lov, at spørge: Er vi ikke enige om, at ministeren ville være nødt til at gribe ind, hvis der var en folkeskole, hvor man alene med henvisning til, at en person havde skæg, gik i ankellang kjortel og havde en vis religiøs overbevisning, ikke ville ansætte den person?
Ville ministeren så ikke være nødt til at gribe ind?
Bertel Haarder (V), 2005-05-11:
Jeg vil ikke kommentere hr. Morten Messerschmidts syn på islam, for det kunne føre til en lang diskussion.
Islam er der i verden, vi har religionsfrihed i Danmark, det står i vores grundlov, som Dansk Folkeparti jo står vagt om, så man må jo altså godt have lov at være her, selv om man er muslim; sådan er det ifølge grundloven.
Hvad angår kristendomsundervisningen på Nordgårdsskolen, har også jeg bemærket, at man tilsyneladende har rationaliseret arbejdet lidt for meget på skolen, idet man bare lader eleverne melde, om de nu vil deltage eller ej, og det er efter min opfattelse i strid med gældende regler, og det vil jeg i hvert fald tjekke.
For jeg mener, der er en pligt til, at man har en samtale med forældrene, og at man gør dem klart, at man ikke kan fritages for religionsundervisning her i landet, men man kan skrive under på, at man selv vil undervise.
Men det er selvfølgelig sådan, fordi det er et samfund med religionsfrihed, at når forældrene skriver under på, at de selv vil undervise, så er den undervisning jo i tilfælde af, at det er muslimske forældre, undervisning i islam.
Morten Messerschmidt (DF), 2005-05-11:
Jeg er også glad for, at regeringen fremlægger nogle løsningsmodeller.
Det her handler jo ikke om nogle problemer, vi har i dag, og som vil være overstået, hvis vi bruger nogle milliarder på integration.
Vi kunne i går i Jyllands-Posten læse, at i Nordgårdsskolen er det blevet helt almindeligt, at man ikke får kristendomsundervisning længere.
Det er sådan pr. kulance, at man får gennemført den dispensation.
Og område for område, som fru Louise Frevert også har redegjort for, kan vi jo se, hvordan islamiseringen fuldstændig forrår og ødelægger det danske samfund, nu folkeskolerne, og resten af samfundet kommer jo på tilsvarende vis derefter.
Altså det ville være befordrende, om ministeren bare ville se i øjnene, at problemet ikke er nogle enkelte områder; problemet er islam, som i bund og grund ikke kan integreres i det danske samfund.
Bertel Haarder (V), 2005-05-11:
Når man stiller spørgsmål til en minister i Folketinget og beder ministeren om at gribe ind over for dette eller hint, så må hr. Morten Messerschmidt altså finde sig i, at ministeren starter med at give en redegørelse for, hvem der bestemmer hvad i folkeskolen.
Og det er det, jeg har gjort.
Det må hr. Morten Messerschmidt gerne sammenligne med Komiske Ali.
Forskellen er, at det, jeg har sagt, er ubestridelig rigtigt, og at det tilmed handler om en lov, som hr. Morten Messerschmidts eget parti står bag.
Så undskyld, men det vil jeg altså have lov at sige til indledning.
Så har jeg derefter jo altså demonstreret stor åbenhed og forståelse for den bekymring, som Dansk Folkeparti har, og at regeringen deler denne bekymring, kan man se oppe i Statsministeriet i dette øjeblik, hvor alle landets journalister er forsamlede for at høre om regeringens nye integrationsoplæg, som jo netop har til hensigt at undgå, at den udvikling, som Nordgårdsskolen er et trist symbol på, kommer helt ud af hænderne på os.
Morten Østergaard (RV), 2005-05-11:
Er det ministerens opfattelse, at hvis skoler ansætter personer, der har islam som religion og har en muslimsk baggrund, så er det i sig selv en islamisering?
For det vil jo give ret store implikationer for den beskæftigelsesindsats, som regeringen har skudt i gang i dag, hvis alle folk med muslimsk baggrund, der bliver ansat et eller andet sted, bliver taget som udtryk for en stadig stigende islamisering af den givne virksomhed, i det her tilfælde en folkeskole.
Morten Messerschmidt (DF), 2005-05-11:
Jeg kan ikke lade være med at sige, at den indledning, som undervisningsministeren kom med, altså fik mig til at tænke på Komiske Ali under Irakkrigen, hvor vi så en minister i Irak stå og sige, at tropperne var overhovedet ikke inde over grænsen, og amerikanerne blev slået tilbage osv., og at der i øvrigt ikke var nogen problemer, mens man kunne se Irak fuldstændig forfalde omkring ham.
For sagen er den, at undervisningsministeren læser en masse flotte artikler og paragraffer op om, at det er en dansk folkeskole, mens virkeligheden jo er en helt anden.
Sagen er, at det her på Nordgårdsskolen og islamiseringen af skolerne overhovedet ikke kan behandles som et ordinært politisk problem, for der er ikke tale om et problem ud fra nogle sociale eller økonomiske betragtninger, men simpelt hen om en befolkningsudskiftning.
Om 20 år vil der være endnu flere af de her unge mennesker, og problemet vil være endnu større, og jeg synes, det ville være befordrende for regeringen, om man ville anerkende, at det her simpelt hen handler om, at islams tilstedeværelse er dybt problematisk i et vestligt samfund.
Bertel Haarder (V), 2005-05-11:
Hvis det havde sin rigtighed, som fru Louise Frevert siger, at Århus Kommune sætter sig ud over de danske demokratiske spilleregler, så kan jeg forsikre, at jeg ville gribe ind.
Men de følger jo ganske nøje de spilleregler, som er fastlagt i skoleloven.
Og derfor kan jeg altså indtil videre ikke gribe ind, men jeg kan følge det med stor opmærksomhed.
Så deler jeg i øvrigt fru Louise Freverts opfattelse, at det er ulykkeligt, at man midt i Danmark kan have en skole, ja, flere skoler, hvor den sidste danske elev er forsvundet.
Det er jo ikke gavnligt for sprogindlæringen.
Det er heller ikke gavnligt for den integration, vi gerne skulle have, og hvor de pågældende elever jo gerne på et tidspunkt skulle blive fuldgyldige medlemmer af samfundet i stedet for kun at have socialkontoret som forbindelse til det øvrige samfund.
Så det er en ulykkelig situation.
Den er ikke så let at løse.
Jeg har besøgt det pågældende område.
Hvis man tvangsmæssigt jævner skolen med jorden og spreder eleverne ud på de omliggende skoler, så får man altså også problemer.
Derfor tror jeg, vi skal give det en chance, det, som man er i gang med på Nordgårdsskolen, hvor man faktisk på mange måder, når man tager forholdene i betragtning, leverer en imponerende indsats.
Der er ingen nemme løsninger i denne sag.
Men en ting er vi enige om.
Det er, at vi her står med konsekvenserne af en laden stå til i udlændingepolitikken og i bosætningspolitikken og i skolepolitikken gennem mange år.
Louise Frevert (DF), 2005-05-11:
Det er da herligt, så kan vi jo glæde os i hinandens selskab.
Men det anser jeg absolut ikke for at være nok i det her tilfælde.
Jeg mener, at ministeren bør tilkendegive, at det ikke er nok at holde et vågent øje med tingenes tilstand.
En gang imellem vil det også være givtigt, hvis man forandrer tingenes tilstand til noget, der eksempelvis vil blive bedre.
Her er der altså tale om, at vi har en dansk folkeskole, som kun har tosprogede indvandrerbørn, og mener ministeren i virkeligheden ikke, at folkeskolen har spillet fallit, når man er nødt til at sætte sig ud over de danske demokratiske spilleregler ved at tage et religiøst overhoved ind i skolen for at kunne skabe ro og orden?
Ministeren ved godt, at jeg igennem lang tid, flere år – også under den tidligere undervisningsminister – har rejst forespørgsler om code of conduct, som er et normregelsæt.
Mener ministeren ikke, at det ville have været på sin plads at kunne benytte sig af et sådant regelsæt i det her tilfælde, i stedet for at man går ud over de danske demokratiske spilleregler – sådan som jeg ser det – når man ansætter en imam på de her konditioner?
Bertel Haarder (V), 2005-05-11:
Det er jo heldigvis sådan, at både fru Louise Frevert og jeg står bag den skolelov, der gælder, og som meget klart placerer ansvaret for de forskellige ting.
Den har en formålsparagraf, som blev strammet op ved revisionen i 1993.
Der er ikke tale om, at man kan gøre hvad som helst.
Der er i øvrigt også et såkaldt decorumkrav for lærere, det vil sige, at de i deres adfærd og opførsel skal leve op til det, man kan forvente af en folkeskolelærer.
Og i øjeblikket kører jeg en sag mod Københavns Kommune, som ikke lever op til kravene i forbindelse med kristendomsundervisningen.
Så jeg synes ikke, at loven er så slap, som man kan få indtryk af, når man hører debatten.
Jeg skal i hvert fald nok sørge for, at det, der står i loven, overholdes.
Det kan jeg garantere.
Det, som jeg ikke kan gribe ind over for, vil jeg ikke desto mindre holde meget nøje øje med, og det er jeg glad for at fru Louise Frevert også vil.
Louise Frevert (DF), 2005-05-11:
Jeg har stor respekt for ministerens udlægning, og jeg ved jo godt som kommunalbestyrelsesmedlem, hvordan forvaltningsloven fungerer.
Men når det så er sagt, kan man jo spørge sig selv og i særdeleshed ministeren, om vi ikke er ved at være ude på en glidebane, det vil sige, at vi måske har for meget selvforvaltning i den henseende ude på folkeskolen.
Man pålægger efterhånden ude i områderne folkeskolen flere og flere opgaver, og vi kan jo godt se ud fra det her og andre tilfælde, at man i selvforvaltningens hellige navn egentlig pålægger folkeskolen så mange opgaver med ledelse og struktur og andet, at det næsten er for overvældende for dem, og at de i virkeligheden ikke vil være i stand til at kunne klare dem.
Derfor vil jeg spørge ministeren, om ministeren ikke mener, at man skulle sætte nogle nye rammer for, hvor meget man egentlig skal lægge ud af de her ting til skolernes selvforvaltning.
Bertel Haarder (V), 2005-05-11:
Lad mig først slå fast, at Nordgårdsskolen er en dansk skole, den skal følge folkeskoleloven, den skal gøre eleverne fortrolige med dansk kultur og bidrage til deres forståelse for andre kulturer, og den skal bygge på åndsfrihed, ligeværd og demokrati.
Det er kommunalbestyrelsen, som har det overordnede ansvar for ansættelser og for afskedigelser, også med hensyn til, hvem der i øvrigt ansættes eller tilknyttes en skole, og det er kommunalbestyrelsen, der fører tilsyn med skolernes virksomhed, idet kommunalbestyrelsen naturligvis skal overholde loven.
Skolelederen leder og fordeler arbejdet mellem skolens ansatte og træffer konkrete afgørelser vedrørende skolens elever.
Skolebestyrelsen har pligt til at fastsætte ordensregler inden for de mål og rammer, som kommunalbestyrelsen afstikker.
Det vil sige, at ansvarsfordelingen er klokkeklar.
Det er en kommunal sag, hvem man vil ansætte både som lærer og som medhjælper på anden måde, men det siger sig selv, at kommunen har et ansvar for, at folkeskoleloven overholdes, ligesom de har et ansvar for, at eleverne bliver fortrolige med dansk kultur, som der står i folkeskolelovens formålsparagraf.
Derfor er der selvfølgelig grænser for, hvor langt man kan gå i den retning, som bekymrer fru Louise Frevert.
Som jeg sagde i sidste uge på tilsvarende spørgsmål fra hr. Søren Krarup, mener jeg, at man skal være varsom med, hvem man på en skole ophøjer til at være en autoritet over for eleverne, og derfor synes jeg, det er forståeligt, at der også i Århus er en livlig debat om, hvorvidt det nu var en god idé at ansætte denne imam til at være vejleder for eleverne, eller det ikke var en god idé.
Hvis det virker, hvis børnene opfører sig bedre, hvis det skaber en bedre kontakt til forældrene, hvis der er flere forældre, der møder op til forældremøder i kraft af denne imams virksomhed, så tæller det jo på plussiden.
Så lad os nu følge med stor opmærksomhed, hvordan det går.
Jeg deler på mange måder de betænkeligheder, som også fru Louise Frevert har,
men det er uden for min rækkevidde at bestemme, hvem der skal ansættes.
Jeg synes, vi skal forsøge at lære af situationen, og det tror jeg også Århus Kommune vil.
Louise Frevert (DF), 2005-05-11:
Det startede jo i begyndelsen af 1990'erne, hvor vi alle sammen skulle være så politisk korrekte over for vores indvandrere.
Det startede med, at man i hjemkundskab skulle bandlyse både flæskesteg og frikadeller, og alt kødet skulle være halalslagtet.
Man havde så også et forbud for de danske børn og deres forældre mod at opponere mod, at de muslimske piger kunne være med i idrætsundervisningen indhyllet i deres specielle dragter og gevandter.
Det seneste i Århus har været, at man vil indføre arabisk i folkeskolen som andetsprog, og det vil sige, at man efter min bedste overbevisning ganske langsomt har fået en form for islamisering af folkeskolen.
Nu er det sidste tiltag på Nordgårdsskolen, at man har ansat en imam.
Mener ministeren ikke, at det er et brud på de demokratiske spilleregler i Danmark, når det drejer sig om folkeskolen?
»Er den omstændighed, at Nordgårdsskolen i Århus har ansat en muslimsk imam med skæg og ankellang kjortel til at holde orden på skolen, ensbetydende med, at Nordgårdsskolen i særdeleshed og folkeskolen i almindelighed ikke længere er en dansk skole, hvor dansk kultur og danske traditioner og regler gælder, og mener ministeren ikke, at dette er en »glidebane«?«