runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2003-04-11:
Jamen jeg synes da, det vil være skønt, hvis vi ikke er så uenige om det her.
Men så vil jeg sige, at jeg ikke selv kunne drømme om nogen sinde at sige: Jeg ønsker ikke at blive valgt, fordi jeg er kvinde.
For jeg tvivler faktisk ikke på mine kvalifikationer.
Og det er det signal, man kommer til at sende, når man siger: Jeg ønsker ikke at blive valgt, fordi jeg er kvinde.
Så kommer man til at sende det signal, at man tvivler på sine egne kvalifikationer, for selvfølgelig går man da ikke efter noget, hvor man ved, at man ikke er kvalificeret.
Når man går efter det, er det bare med at klemme på.
Første gang jeg kom i Folketinget, kom jeg da i Folketinget, fordi der var et massivt pres også på VS dengang for at opstille kvinder.
Der kunne man have sagt: Nå, hun blev bare valgt, fordi hun var kvinde.
Ja, muligvis, men det har jeg da aldrig nogen sinde syntes var et problem.
Det er da vigtigere at være indenfor end at være udenfor.
Det er indenfor, man påvirker beslutningerne.
Bodil Kornbek (KRF), 2003-04-11:
Det er faktisk lidt i samme boldgade som den tidligere taler,
fru Anne Grete Holmsgaard.
Jeg har da sandelig ikke noget imod at blive valgt på baggrund af mit køn, for jeg har også kvalifikationerne.
Det kan undre mig, at vi bliver ved med at køre rundt i ring omkring, om man nu har kvalifikationer eller ej.
Vi har kvalifikationerne.
Derfor er der heller ikke noget odiøst i at sige, at så kan man altså også blive valgt på baggrund af sit køn, uanset om man er mand eller kvinde.
Er et køn underrepræsenteret på arbejdspladsen, i et råd, et nævn, en kommission, uanset hvor, så bør man kunne gå ind og se på andelen af kvinder og andelen af mænd.
For kvalifikationerne er der.
Helle Sjelle (KF), 2003-04-11:
Der er jo også situationer, og der er også steder, hvor man godt ved, at det stort set er umuligt at finde en kvinde på det niveau, som man skal bruge, inden for nogle tekniske områder.
Jeg har i hvert fald selv bl.a. været med til at sidde i situationer, hvor man skulle indstille folk, og hvor man ledte med lys og lygte, fordi man gerne ville have både en mand og en kvinde, og har været nødt til at sige, at så skal vi så langt ned, at kvalifikationerne simpelt hen ikke hænger sammen.
Naser Khader (RV), 2003-04-11:
Jeg vil gerne lige have præciseret noget af Venstres ordfører, hr. Troels Lund Poulsen, som sagde, at Venstre er imod positiv særbehandling. Gælder det i alle forhold, at Venstre er imod positiv særbehandling, også i forhold til arbejdsmarkedet?
Jeg tænker på sådan noget som isbryderordningen, som jeg hører man nu vil udvide.
Det er da også en form for positiv særbehandling.
Er man også imod det
Skal man ikke en gang imellem behandle folk lidt forskelligt i stedet for at behandle dem lige, hvis udgangspunktet er forskelligt?
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2003-04-11:
Fru Helle Sjelle har da fuldstændig ret i, at der er områder, hvor det kan være meget svært overhovedet at få ansøgere.
Det gælder f.eks. inden for det tekniske område, som jeg selv har arbejdet inden for i mange, mange år.
Men sagen er jo, at man er nødt til at sende de signaler ud, at her har man brug for flere kvinder, for at få kvinderne til at søge.
Der er selvfølgelig ingen, der drømmer om at vælge en kvinde, fordi hun er kvinde, hvis hun er underkvalificeret.
Desværre er det sådan, at der faktisk sker ansættelser
af mænd, der er underkvalificerede, fordi der tager man overhovedet ikke diskussionen; der er det jo bare ansøgere; der er det ikke mandlige ansøgere, men der er det bare ansøgere.
Jeg vil også sige, at ved langt de fleste stillingsopslag er det jo sådan, at man sidder tilbage med to-tre stykker, som er kvalificerede på hver deres måde.
Men kvalifikationerne er sjældent ens; det er aldrig sådan, at man kan lægge dem hen over hinanden og sige, at de er fuldstændig ens.
Og der må man så sige, at hvis man flere gange sidder der og der kun er mænd inden for det område, så må man simpelt hen gøre noget meget aktivt, og der er positiv særbehandling faktisk et ualmindelig godt instrument, fordi det sender et signal om, at her kan man komme i betragtning med sine kvalifikationer.
Jann Sjursen (KRF), 2003-04-11:
Hr. Troels Lund Poulsen må have mig meget undskyldt, men det her er altså lidt vanskeligt.
Positiv særbehandling betyder jo netop ikke, at man diskriminerer på baggrund af kvalifikationer, og det har fru Bodil Kornbek også fastslået i debatten - det har jeg selv hørt - endda indtil flere gange, om end hr. Troels Lund Poulsen er gået op og har sagt, at han er glad for, at fru Bodil Kornbek endelig erkender, at det ikke drejer sig om kvalifikationer.
Når hr. Troels Lund Poulsen på den ene side siger, at Venstre er principielt modstander af positiv særbehandling, men alligevel mener man, at ligestillingsministeren gerne må gå ind og se på, hvem der sidder i råd og nævn, så kan jeg ikke forstå, at det skulle være så mærkeligt at tage det skridt, som vi foreslår fra Kristeligt Folkepartis side.
Troels Lund Poulsen (V), 2003-04-11:
På sådan en fredag eftermiddag er det jo dejligt at se, at kvindekampen stadig væk lever i bedste velgående, og det er jeg glad for.
Det er jeg personlig utrolig glad for.
Jeg er bare ked af, at vi her i Folketingssalen kun har to mandlige ligestillingsordførere.
Det begræder jeg dybt, for det er også vigtigt dér at have en bred repræsentation.
Men lad det nu ligge.
Jeg mener ikke, at man på nogen måde kan komme i en situation, hvor det er sådan, at man har to ansøgere, der er helt identisk lige kvalificerede.
Den situation tror jeg aldrig nogen sinde man kan komme i.
Sker det så, er det bare, jeg vil spørge fru Bodil Kornbek: Hvordan havde man så tænkt sig, at det her skal gennemføres? Jeg skal sige, at jeg har læst fru Bodil Kornbeks beslutningsforslag
, så det med at stå at sige, at jeg ikke har læst det, må hun gemme til senere lejligheder.
Men jeg kan bare sige til fru Bodil Kornbek, at jeg synes, det er forkert at tro, at man ved at indføre positiv særbehandling kan sikre, at man gavner det underrepræsenterede køn.
Det, man vægter her, er kvalifikationer. Det er så også et svar til fru Pernille Rosenkrantz-Theil, som jo faktisk var den, der sagde det, som jeg beskyldte fru Bodil Kornbek for at sige.
Fru Bodil Kornbek må undskylde, at det var hende, det gik ud over.
Det er så fru Pernille Rosenkrantz-Theil, der skal have den opsang. Men jeg må bare sige, at for Venstre er det utrolig vigtigt, at det drejer sig om kvalifikationerne og ikke om kønnet.
Så til fru Anne Grete Holmsgaard, som bekymrer sig om
kvinder
og mænd
Til det må jeg sige til fru Anne Grete Holmsgaard, at jeg er overbevist om, at alle steder i virksomheder og foreninger, sågar i Folketinget, stemmer man selvfølgelig på de folk, man synes er kvalificerede.
Og hvad er så det næste?
Er det, at hvert parti skulle have en kvote om, hvor mange kvinder der f.eks. skal stille op til Folketinget, eller hvor mange mænd der skal stille op, eller hvor mange under 25, der skal stille op, eller hvor mange over 65?
Hvad er det næste?
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2003-04-11:
Det er faktisk meget enkelt at svare på: alt, alt for lidt.
Det stod der også i den pressemeddelelse, der fulgte med, da jeg sendte det her beslutningsforslag ud.
SF har ligget på den lade side, ligesom mange andre politiske partier har ligget på den lade side.
Jeg synes simpelt hen, det er skammeligt, at vi har gjort det.
Men det ville jo være helt tåbeligt så at grave sig ned i et sort hul og sige: Uh, vi skammer os forfærdelig meget over, at vi ikke har gjort noget, frem for at buse på og sige, at nu må der altså simpelt hen ske noget.
Og det må der også i SF.
Det er jeg da fuldstændig enig med hr. Troels Lund Poulsen i.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2003-04-11:
Så hvad er det egentlig, regeringen henholdsvis Venstre vil?
Vil man afskaffe den mulighed i ligebehandlingslovgivningen fra Venstres side og dermed stille sig i skarp opposition til ministeren, eller hvor er vi henne?
Karen J. Klint (S), 2003-04-11:
Det er Socialdemokraternes holdning, at ligestillingsarbejdet er med til at skabe mangfoldighed på arbejdsmarkedet og sikre, at den enkelte kan leve et liv, hvor der både er plads til arbejde, familie og fritid.
For Socialdemokratiet handler ligestillingsarbejdet om at sætte fokus på køn og forskellighed som en ressource for vores samfund.
Derfor takker vi SF for det fremsatte beslutningsforslag.
De problemstillinger, som SF peger på i form af konkrete fakta om mangel på kvindelige ledere i dansk erhvervsliv, er jo tendenser, som vi kan genkende, og som desværre også er gældende på store dele af det offentlige arbejdsmarked. Det er svært at forstå, at der 28 år efter ligelønnen og dermed en udbredelse af det syn, at både mænd og kvinder besidder en række unikke ressourcer, stadig er så få ledere af det kvindelige køn i topchefstillinger og danske bestyrelser.
Det er paradoksalt, at selv om tendensen i ledelse jo faktisk går i retning af at lægge vægt på mere feministiske sider, som f.eks. at være lyttende, opmærksom og menneskelig, afspejler det sig ikke i ansættelsen af den ægte vare, altså kvindelige ledere.
Som SF påpeger, er det ikke kun et spørgsmål om tal, men i høj grad et spørgsmål om kultur og holdninger til både ledelse, arbejdsliv og karriere, der skal ændres.
Det stadig mere kønsopdelte arbejdsmarked spiller en rolle, og statistikkerne fortæller, at kvinder og mænd i store træk stadig vælger forskellige uddannelser.
Det er der mange gode grunde til, men det er vigtigt at sikre, at den enkelte vælger efter talent og lyst og ikke efter køn og tradition.
Det er vigtigt, at både kvinder og mænd kan udfordres og dygtiggøre sig i samarbejde med andre, men det er netop her, at kønsforskellene ofte sætter sig igennem.
Det er stadig sådan, at flere kvinder end mænd henter deres primære identitet i familielivet, mens mændene henter den i arbejdslivet.
Det skal være den enkeltes ret at vælge, men det er en politisk opgave at sikre, at der er lige muligheder for at vælge, hvor man lægger sit engagement.
En barselslovgivning, der skaber unødigt kaos på arbejdsmarkedet og sætter kvinderne uforholdsmæssigt langt tilbage i deres karriere og muligheder for efteruddannelse, er set med Socialdemokraternes øjne f.eks. ikke særlig hensigtsmæssig i denne sammenhæng.
Vi er enige i, at dette vil være et klart signal til erhvervslivet om at tage denne problemstilling alvorligt, samtidig med at de virksomheder, der rent faktisk har taget teten i form af indgåelse af aftaler, vil kunne få den fornødne fortjente opmærksomhed.
Derfor vil vi gerne være med til at bakke op om, at ligestillingsministeren tager sådanne initiativer med det mål at fremme endnu flere kvinders muligheder for at komme til tops i dansk erhvervsliv og måske dermed være med til at fremme mangfoldigheden på arbejdsmarkedet og udnyttelsen af hidtil uudnyttede ressourcer.
Socialdemokraterne kan støtte forslaget.
Bodil Kornbek (KRF), 2003-04-11:
Positiv særbehandling er én mulighed af flere, og den er meget konkret.
Jeg synes, vi ligesom skal prøve at holde fokus.
Vi har jo ikke talt om positiv særbehandling i forhold til, at man ikke har disse kvalifikationer.
Var det it-branchen, der blev nævnt?
Hvis der ikke er nogen kvinder, der ansøger om stillingerne, jamen så er der ikke nogen kvinder, der ansøger, og så er den jo ikke meget længere.
Det er jo ikke noget med, at man skal gå ud og prøve at grave hvad som helst op.
Det er der ikke én, der har nævnt et ord om. Man kunne jo gå ind og se på hele uddannelsessystemet og finde ud af: Er der nogle måder, vi kan skrue uddannelserne sammen på, så de tiltaler både mænd og kvinder?
Tingene hænger jo sammen.
Med hensyn til det der med, om man kan ansætte nogle, der ikke er helt kvalificerede, var jeg tidligere inde på, at det kan man, for det gør man allerede, når det drejer sig om mænd, men det afføder ingen diskussioner.
Vi ser det inden for omsorgssektoren; vi ser det, når det drejer sig om pædagoger og om skolelærere.
Vi vil så gerne have mandlige lærere, at man også laver specielle tiltag og specielle linjer og måske tilbyder mere i løn.
Det er der ingen, der har ondt af.
Men ve de kvinder, der kommer og kræver det samme; så kommer alle på banen.
Helle Sjelle (KF), 2003-04-11:
I Det Konservative Folkeparti er vi meget optaget af problemstillingen vedrørende mangel på kvinder i ledelse.
Det gælder ikke alene mangel på kvinder i det private erhvervsliv, men også i høj grad mangel på kvinder i kommunalpolitik og i universitetsverdenen for nu blot at nævne et par af de områder, der netop vedrører denne debat.
Vi er af den opfattelse, at kvinder bidrager til samfundets udvikling på lige fod med mændene i kraft af de erfaringer, som de har, og derfor bør de også i højere grad være repræsenterede.
Vi er i Det Konservative Folkeparti meget tilfredse med, at ligestillingsministeren netop har sat fokus på emnet lighed i ledelse, politik og forskning og har valgt det som et særligt indsatsområde i 2003 og i løbet af året vil iværksætte konkrete projekter i både virksomheder og organisationer samt diverse forsknings- og udredningsarbejder med dette emne i fokus.
Det hilser vi i Det Konservative
Folkeparti meget velkommen
Til gengæld ser vi så ikke nogen grund til at støtte SF's forslag om, at der skal indgås forpligtende aftaler med erhvervslivets organisationer og de faglige organisationer for at få flere kvinder på ledelsesposter.
De spor, ligestillingsministeren allerede har redegjort for, hvad angår det fremtidige ligestillingsarbejde, synes vi er tilstrækkelige.
Naser Khader (RV), 2003-04-11:
Vi er så heldige i Det Radikale Venstre, at vi har så mange kvinder i vores gruppe, så vi har ikke noget at klage over.
Vi viser vejen.
Først vil jeg takke SF for forslaget til folketingsbeslutning om flere kvinder i toppen.
Ligestillingssagen har allerstørste betydning for Det Radikale Venstre.
Alle borgere i det danske samfund skal sikres lige muligheder for at forme deres tilværelse, som de ønsker, og alle skal udrustes til at kunne træffe selvstændige beslutninger og udøve deres rettigheder som borgere.
SF har foreslået, at ligestillingsministeren antager en mere aktiv rolle for at sikre, at kvinderne i det danske erhvervsliv sikres bedre adgang til ledelse på lige vilkår med mændene under sloganet »Flere kvinder i toppen«.
Det Radikale Venstre kan kun støtte målsætningen om at sikre kvinderne på det danske arbejdsmarked de samme muligheder som mændene.
Det Radikale Venstre støtter denne måde at fremme ligestillingssagen på.
af, hvad SF mener med en forpligtende indsats
Skal dette forstås således, at aftalerne skal følges af sanktioner ud over den umiddelbare straf - henholdsvis gevinst - det er for en virksomhed eller en organisation ikke at udnytte hele sit medarbejderpotentiale?
Sammenfattende er Det Radikale Venstre sympatisk indstillet over for SF's forslag.
Den andel på 9 pct., der er af kvinder i toppen af de danske virksomheder og organisationer, tyder på, at ligestillingsministeren bør påtage sig en mere aktiv rolle for en aktiv indsats hos erhvervslivets organisationer og de faglige organisationer.
Bodil Kornbek (KRF), 2003-04-11:
I Danmark plejer vi at fortælle hinanden og andre, at vi er på forkant med udviklingen på ligestillingsområdet.
Men når det gælder kvindeandel blandt ledere i erhvervslivet er vi altså kun på en 14. plads, hvilket vi kunne læse i Berlingske Nyhedsmagasin nr. 8, som også ministeren refererede til i sit indlæg.
Et eksempel på dette er bl.a. det nye folkeskoleforlig, som vel nærmest er baseret på, at børnene skal kunne klare sig bedre i internationale undersøgelser.
Løsningen fra ministeren er, at nu skal vi indsamle og analysere, vi skal kortlægge, og vi skal holde konferencer og gå i dialog.
Det er jeg på ingen måde modstander af, jeg synes, det
er fint, og det er godt at komme ind i hele denne her proces.
Men disse tiltag kombineret med målrettet aktiv og effektiv handling vil trods alt være endnu bedre, for der er strukturelle barrierer, som skal nedbrydes, som er til hinder for, at kvinder kan få de stillinger, som de er velkvalificeret til.
I Kristeligt Folkeparti mener vi, at det ville være til gavn for virksomhederne selv at få flere kvinder ind på topposterne, fordi man i højere grad kan udnytte de kompetencer, som kvinder besidder.
Det kan betyde, at evner til f.eks. teambuilding og det at sikre et godt psykisk arbejdsmiljø måske i højere grad kommer i fokus.
At de faglige kvalifikationer skal være i orden er for mig en selvfølge.
Andelen af kvindelige kandidater, der kommer ud fra universiteterne, er over 50 pct. Derfor kan man selvfølgelig også undre sig over, at de altså ikke har den samme andel, når det gælder ph.d.-grader eller det at kunne få de faste stillinger på universiteterne.
Kvinderne får først og fremmest de vikariater og løse stillinger, der er.
Der er altså nogle barrierer, der skal tages fat på, for de er kvalificerede, og de er veluddannede.
Så når vi ser på uddannelsesmulighederne og det, at kvinderne faktisk er vældig veluddannede, burde der også være rig mulighed for at opnå ligestilling på topposterne.
Man kunne godt sige, at idealsituationen ville være, at det egentlig skulle være ligegyldigt, om man var mand eller kvinde, men den idealsituation har vi som samfund ikke opnået.
Det er lige så svært at finde en kvinde i direktionslokalerne hos danske virksomheder, som det er at finde en roligan på gaden, når Danmark er i gang med at spille en ekstremt vigtig landskamp.
Der er altså også nogle mænd, der har umådelig svært ved at have en kvindelig chef, ligesom der er arbejdspladser, der ikke kan finde ud af at give en kvindelig chef samme løn som en ligestillet mandlig.
Som forslaget her peger på, skal vi have fat i mange aspekter, hvis situationen skal forbedres, deriblandt både kvinders og mænds selvforståelse, der skal være oplysning, en holdningsbearbejdelse af virksomhederne og oplysning om, hvad de går glip af, og vi skal gå langt mere direkte til værks, end vi har været vant til.
Kristeligt Folkeparti vil gerne være med til at nedbryde de strukturer, der er med til at vanskeliggøre kvinders muligheder for at indtage en plads i toppen, så hensigten med B 122 kan Kristeligt Folkeparti fuldt ud tilslutte sig.
Troels Lund Poulsen (V), 2003-04-11:
Det var såmænd blot et meget kort spørgsmål til fru Anne Grete Holmsgaard, som jo har sagt mange rigtige ting fra talerstolen.
Jeg vil gerne erkende, at fru Anne Grete Holmsgaard har sagt fornuftige ting; der har også været ting, som ikke har været så fornuftige.
Men mit klare spørgsmål er: Hvad har SF gjort som forening og som organisation for at fremme de her tiltag, som man nu fremsætter beslutningsforslag om?
Hvad har man gjort for at sikre, at der i SF's lokalforeninger rundtomkring kommer kvinder i toppen?
Hvad har man gjort dér fra centralt hold?
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2003-04-11:
Hr. Troels Lund Poulsen er meget bekymret for, at mænd eller kvinder skal føle, at de er sådan lidt umyndiggjort, hvis de bliver valgt i kraft af deres køn.
Det er jo en af de her herlige myter.
Det er jo det, der er tilfældet.
De er valgt i kraft af deres køn.
Det er ikke, fordi de har været særlig velkvalificerede, at de sidder i flertal.
Så må man jo sige, at så består vi af en stak hjernedøde, dumme kvinder.
Jamen de er da netop valgt i kraft af, at de er mænd.
Det har bare aldrig heddet positiv særbehandling.
Det har heddet
tingenes naturlige tilstand.
Jeg vil bede hr. Troels Lund Poulsen være venlig at nævne mig bare et par eksempler på mænd, der synes, at det har været særlig ydmygende.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2003-04-11:
Indimellem får man en fornemmelse af, at ministrene ikke har læst de forslag, der bliver behandlet i Folketingssalen.
Og jeg kan ikke undlade at kommentere, at det faktisk er tilfældet, når jeg hører ministeren sige, at man ikke skal ansættes for at opfylde kvoter, og at ministeren derfor er imod forslaget. Der står helt udtrykkeligt i forslaget, det står helt konkret i lovforslaget, og jeg kan godt citere: »Forslaget indebærer dog ikke, at der indføres kvoter, hvor en fast andel af de ansatte skal være kvinder eller mænd.« Så kan det vel ikke siges tydeligere, og derfor kan det undre, at man lægger til grund for at afvise forslaget, at man ikke ønsker, at folk skal kunne ansættes for at opfylde kvoter.
Dernæst har fru Bodil Kornbek i sit forslag fremhævet det svenske eksempel, hvor man faktisk gik dertil, at man ansatte en professor, på trods af at hun var mindre kvalificeret end de mandlige ansøgere.
Det afviser fru Bodil Kornbek.
Det bliver netop lagt til grund, at den form for positiv særbehandling ønsker man ikke, samtidig med at man ikke ønsker kvoteordninger, og derfor har jeg en lille bitte smule svært ved at forstå ministerens kommentarer.
Bodil Kornbek (KRF), 2003-04-11:
Dette forslag er nu ikke så besynderligt endda.
Det er jo også derfor, jeg netop har taget det op, fordi jeg ville ønske, at ministeren vil bruge de muligheder, ministeren har,
hvilket ministeren sådan set selv har givet udtryk for at hun vil.
Det gjorde hun i Berlingske Tidende den 14. februar, hvor ministeren siger, at nu må hun ty til positiv særbehandling af både mænd og kvinder.
Og videre står der i artiklen, at ministeren overvejer at gøre brug af en særlig paragraf i ligestillingsloven, der giver hende beføjelser til at fastsætte regler for positiv særbehandling på alle områder i samfundet.
Ministeren vil bruge positiv særbehandling.
Nu er det ikke nok kun at komme med ord og komme i medierne.
Jeg regner også med, at der er nogen troværdighed, og at man så også vil handle, sådan som man har udtalt.
Det er begrundelsen for dette forslag.
Så vil jeg gerne gøre opmærksom på, at jeg meget udtrykkelig i forslaget skriver: »Det betyder, at hvis der er mindst to ansøgere af begge køn, der er lige kvalificerede, skal der vælges en ansøger for det underrepræsenterede køn.«
Jeg taler ikke om, at en mand eller en kvinde, der ikke har kvalifikationerne, skal have et job.
Det står helt tydeligt.
Henriette Kjær (KF), 2003-04-11:
Men det er jo godt; så er vi enige på det punkt.
Når jeg i Berlingske Tidende taler om positiv særbehandling, er det netop i forbindelse med det forslag, jeg lige har sendt til høring - eller ikke lige, det er godt i gang med at blive hørt udeomkring i de forskellige ministerier.
Men positiv særbehandling er ikke - og der ved jeg ikke, hvordan fru Bodil Kornbek opfatter det - det at foretrække en fra ét køn frem for en fra et andet.
Det er at give mulighed for, at man ikke skal søge dispensation eller andet, når man indrykker en annonce.
Hvis det er et fag, hvor der f.eks. mangler kvinder, må man gerne skrive, at en kvinde vil være at foretrække, og at man i en egn, hvor der er stor kvindearbejdsløshed, laver svejsekurser specielt for kvinder
og ikke for mænd.
Bodil Kornbek (KRF), 2003-04-11:
For det er jo trods alt grundlaget for, at vi kan få en dialog om de her spørgsmål, så vi ikke tror, at positiv særbehandling er noget med, at man ikke er kvalificeret til at få et job. For det er ikke det, vi siger i Kristeligt Folkeparti.
Men der var også en anden ting, jeg var meget interesseret i.
Det var omkring råd og nævn, det, at ministeren har gjort brug af beføjelserne for, at man kan ændre sammensætningen af disse råd og nævn, og har spurgt ind til det.
Det er korrekt.
Der er nedsat minimum 40 råd, nævn og kommissioner i år 2002, og ministeren har spurgt i to tilfælde.
Det kalder jeg en meget aktiv indsats.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2003-04-11:
Jeg synes, det ville være relevant for debatten, at ministeren uddyber lidt mere, hvad det er for en bekendtgørelse, hun har ude i høring, for de eksempler, der blev nævnt her, er nogle eksempler.
Men er det også en bekendtgørelse, der giver de enkelte ressortministerier ret til, hvis der f.eks. er tale om, at der er under 30 pct. af det ene køn inden for et bestemt område, så at anvende positiv særbehandling og dermed foretrække det underrepræsenterede køn, hvis kvalifikationerne ellers er i orden?