runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Martin Henriksen (DF), 2006-02-08:
Jeg har allerede sagt en gang, at vi ikke vil støtte forslaget, og jeg ændrer naturligvis ikke holdning 5 minutter efter, at jeg har afsluttet min ordførertale.
Men vi vil alligevel godt opfordre til, at undervisningsministeren generelt set sætter mere fokus på området, specielt med vægt på, hvordan drengene klarer sig i skolen.
Det synes vi sådan set ville være udmærket.
Kirsten Brosbøl (S), 2006-02-08:
Det handler lige præcis om at nedsætte et udvalg, der kan se på nogle af de problemer, som Dansk Folkeparti lige nu beder undervisningsministeren om at nedsætte et udvalg til at se på, så vil Dansk Folkeparti støtte forslaget?
Martin Henriksen (DF), 2006-02-08:
Det er måske sådan, som den socialdemokratiske ordfører selv var lidt inde på, at man har feminiseret folkeskolen og lægger megen vægt på bløde værdier, hvor der måske skulle gives mere plads til drengene.
Der har været nedsat mange udvalg, som bl.a. har kigget på naturfagene og er kommet med nogle anbefalinger til, hvordan man kan få pigerne op på drengenes niveau i naturfagene, og jeg vil opfordre undervisningsministeren til at nedsætte nogle udvalg, som skal se på, hvordan man kan få drengene op på pigernes niveau i andre fag.
Kirsten Brosbøl (S), 2006-02-08:
Jamen så må det da være interessant at høre, hvad Dansk Folkeparti vil gøre ved drengene, som jo helt tydeligt er overrepræsenterede i f.eks. specialundervisningen i dag.
Jeg kan høre, at Dansk Folkeparti sådan set erkender, at der er nogle problemer, som kan have en kønsbestemt indfaldsvinkel, i folkeskolen i dag, men vi hører ikke rigtig nogen bud på, hvordan Dansk Folkeparti vil tackle problemerne, hvis man ikke er indstillet på at indarbejde kønsperspektivet i undervisningen i folkeskolen.
Martin Henriksen (DF), 2006-02-08:
Jo, det har jeg fanget.
Det kan der også være god grund til, men når man taler om folkeskolen, er det vigtigt, at der i hvert fald er nogle, der nævner, at der måske burde gøres en indsats for at få drengene op på det samme niveau, som pigerne er på i nogle fag.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2006-02-08:
Jeg vil godt spørge hr. Martin Henriksen, om det er gået op for ham, at det er begge køn, forslaget handler om.
Det handler ikke om piger, det handler altså om både piger og drenge.
Jeg siger det bare, fordi hr. Martin Henriksen mente, at der også er nogle problemer for drengene, men det er sådan set også en del af forslaget.
Martin Henriksen (DF), 2006-02-08:
Forslagsstillerne ønsker at nedsætte et udvalg, der ud fra et ligestillingsperspektiv skal udarbejde nye læseplaner og undervisningsmetoder til brug for undervisningen i folkeskolen.
SF lægger op til en gennemgang af diverse fag med henblik på en mere ligestillingsorienteret undervisning i folkeskolen.
Man kunne frygte, at hvis SF's forslag blev vedtaget, ville der ikke være plads til andet end ligestillingssnak i skolen.
Der er mange relevante samfundsforhold, som man skal fokusere på i folkeskolen, men jeg synes, vi skal passe på med at stille forslag om alverdens ting, hver gang der er noget, vi lige mener er nødvendigt at tage op.
Men jeg synes, at set i lyset af de seneste dages begivenheder i Danmark og Mellemøsten i forbindelse med et par tegninger er det nok mere relevant, at folkeskolen bredt og generelt introducerer eleverne og i høj grad igen de muslimske elever til de demokratiske tanker og værdier, herunder at mænd og kvinder er lige meget værd.
Dansk Folkeparti er selvfølgelig villig til at diskutere, hvordan vi kan gøre lærerne og folkeskolen i stand til at håndtere de alvorlige problemer, der er i forbindelse med integration, og det mener jeg faktisk er det mest relevante, når man taler om ligestilling.
Jeg bemærkede selvfølgelig, at undervisningsministeren talte om udvalget om naturfag, hvor pigerne halter lidt bagefter.
Men jeg synes også, at når man taler ligestilling, er der en tendens til at tale meget om piger og kvinder.
Det er sikkert fuldt berettiget, og det skal man selvfølgelig også gøre, men måske burde man kigge mere på, hvordan vi kan få drengene op på samme niveau som pigerne.
Drengene halter jo efter i en række fag, og jeg synes, det også ville være relevant at kigge lidt på det.
Men Dansk Folkeparti kan ikke støtte SF's forslag.
Bertel Haarder (V), 2006-02-08:
Der var et ord, jeg ikke forstod, og som blev sagt mange gange.
Så vil jeg i stedet for svare ved at sige, hvad jeg mener: Vi troede tidligere, at dette med, at man blev til drenge og piger, var sådan noget, der kom i puberteten.
Det har vist sig at være forkert, fordi, som fru Majbrit Berlau også sagde i sit første spørgsmål, så tyder meget på, at denne kønsidentifikation kommer på et langt tidligere tidspunkt.
Uanset om den er kulturelt bestemt eller ej, så kommer den på et tidligere tidspunkt.
Og det er det, undervisningen skal tage bestik af.
Majbrit Berlau (EL), 2006-02-08:
Tak for de uddybende kommentarer, men det, jeg egentlig spurgte til, og det, jeg synes er vigtigt for den her debat, er, om man opfatter diskussionen omkring køn, som om køn bare er en opdeling i drenge og piger fra fødslen af og vi ikke kan rokke ved de forudsætninger, kønnet har, eller om man opfatter det som en konstruktion, der dannes igennem en socialisering i livet.
Jeg hælder meget til, at det er en konstruktion, der dannes igennem socialiseringen i livet.
Jeg synes, det er væsentligt, om det er det, der er forudsætningen for, at man arbejder med køn i folkeskolen, for hvis man tror på, at kønnet for drenge og piger er en konstruktion, så har man også mulighed for gennem en dialog, gennem en udvikling at ændre på drenges og pigers lyst til naturvidenskab, litteratur, gymnastik, og hvad det nu ellers kan være, der i dag kan være kønsforskelle i, med hensyn til at de hælder mere til det andet ene end til det andet?
Bertel Haarder (V), 2006-02-08:
Det, som her blev sagt, var præcis det, der var bevæggrunden for det nye fag, natur og teknik, som ikke er blevet en succes.
Nu har jeg så fået nogle eksperter til at vurdere det én gang til, og jeg vil gerne fremsende deres overvejelser til spørgerne her samt til Udvalget.
Det havde vi altså også på den meget spændende konference på Eksperimentarium, som jeg godt vil have lov at nævne, fordi der også var nogle af dem, der tidligere var rådgivere, der var med, bl.a. professor Helene Sørensen.
Jeg synes, det er vigtigt, at vi drager lære af de ikke særlig heldige erfaringer, vi har gjort, så vi ikke igen bygger på illusioner, men prøver at finde fast grund.
Jeg skal ikke uddybe det nærmere, jeg er bestemt ikke ekspert, men der var altså ideer til, hvordan man måske også kunne få et bedre samarbejde mellem fysik/kemi og biologi.
Jeg vil gerne straks understrege, at man foreløbig ønskede de fag adskilt.
Man så det som et fremtidsperspektiv, at man måske en gang i fremtiden kunne få et frugtbart samarbejde mellem de fag, bl.a. for at nå de mål, som vi er enige om, og som ligger i dette beslutningsforslag.
Majbrit Berlau (EL), 2006-02-08:
Vi ser en forskel mellem drenges og pigers lyst til at engagere sig på naturvidenskabelige områder for eksempel, som ikke er baseret på en naturlig, biologisk, kan man sige, kønsbaseret opbygning, men på, at vi i en utrolig tidlig alder konstruerer, hvordan mænd og kvinder skal se ud, og derfor er det væsentligt, at man sætter ind allerede i 1. klasse og børnehaveklassen med diskussionen om, hvad køn er.
Jeg vil godt høre ministerens opfattelse af, fordi jeg forstår, at han jo sætter sit eget arbejde i gang, om det er konstruktionen af kønnet, vi skal ind og diskutere.
Bertel Haarder (V), 2006-02-08:
Jeg har tænkt mig at gribe det an, som man altid griber den slags an, og jeg vil da meget gerne sende midtvejsrapporter osv. til udvalget.
Ministeriets forhold til Folketinget er jo sådan, at vi prøver at informere så godt, vi kan, og Folketinget plejer ikke have noget imod, at man indhenter sagkyndig bistand.
Men jeg forstår godt ønsket om, at medlemmer af Folketinget og andre interesserede skal kunne få at se, hvad det er, der foreslås.
Det har jeg ikke noget imod, så det ønske vil jeg godt tage med mig.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2006-02-08:
Så vil jeg godt spørge ministeren, om han vil komme i udvalget og diskutere de råd, han har fået.
Jeg har stor tillid til, at Nils O. Andersen virkelig ved, hvad han taler om.
Han har arbejdet med kønsforskellene på det naturvidenskabelige område og naturligvis især på fysikområdet, som er hans eget fagfelt, i mange år.
Men jeg vil da meget gerne have, at ministeren så også kommer og diskuterer det her med os og ikke kun, med forlov, sidder i sit eget lønkammer og laver en handlingsplan færdig, for vi er faktisk mange, som i mange år har ønsket, at der skete noget på det her område.
Bertel Haarder (V), 2006-02-08:
Jeg har lige modtaget forslaget til en handlingsplan fra det udvalg, der var nedsat omkring fysik, med professor Nils O. Andersen som formand, og der har man faktisk gjort sig overvejelser om disse problemer.
Det vil professor Henrik Busch fra Danmarks Pædagogiske Universitet kunne bekræfte.
Han har været næstformand i udvalget.
Man har betragtet det som et af kerneproblemerne, og derfor synes jeg, vi nu skal få implementeret den handlingsplan og ikke mindst de dele, som har at gøre med den problematik, vi nævner her, for jeg synes, at når jeg lige har bedt om at få nogle råd, så skal jeg se på de råd, før jeg begynder at bede om nye råd.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2006-02-08:
Jeg synes jo egentlig, det er lidt mærkeligt, at undervisningsministeren afviser det her forslag og så selv refererer til PISA.
Det er jo ikke en, men flere undersøgelser, der har vist, at der bl.a. på det naturvidenskabelige område eller det naturfaglige område er en stor forskel.
Det er derfor nødvendigt med et meget systematisk arbejde for ikke at tabe pigerne bl.a. i fysik- eller naturfagsundervisningen.
Det handler netop om meget mere systematisk at få udarbejdet både en forståelse på seminarierne for, at man skal gøre noget ved det her også i sin undervisning på seminarierne, og at der bliver udarbejdet undervisningsmateriale.
Hvis man, som jeg har gjort det adskillige gange, har siddet og kigget i fysikbøger, så er det ret åbenlyst, at alene undervisningsmaterialet virker blokerende.
Så jeg synes faktisk, det ville være produktivt, hvis ministeren, selv om det her er et forslag fra et oppositionsparti, ville gå konstruktivt ind i at forholde sig til det, fordi det er noget, vi kan gøre noget ved.
Men det nytter altså ikke, hvis det er sådan lidt drypvis rundtomkring, vi gør det.
Morten Messerschmidt (DF), 2006-02-08:
Jeg kan starte med at kvittere for de mange svar fra ministeriet, som jeg har modtaget.
Det vil jeg gerne starte med at gøre, det er nok også fair.
Jeg noterer mig så også, at i omkring halvdelen af dem fremgår det, at man ikke rigtig ved, hvordan den endelige udmøntning kommer til at se ud.
Derfor er det vanskeligt at forstå, at man ikke klart har udtrykt skepsis over for det fra ministerens side, når han nu i hvert fald to gange i den her samling har haft lejlighed til at debattere servicedirektivet her i salen.
Når nu ministeren nævner, at der er muligheder for undtagelser inden for artikel 5, stk. 2, hvor hovedreglen jo ellers er, at vi skal anerkende alle certifikater fra andre EU-lande, kunne jeg da godt tænke mig at høre, om ministeren ville nævne, hvad det præcis er, han tænker på.
Det her vil jo åbne for en liberalisering inden for sundhedsområdet, inden for undervisningsområdet, rådgivningssektoren, forsikringssektoren og en lang række andre områder.
Hvad er det præcis for nogle områder inden for de her sektorer, ministeren kunne forestille sig, at man ville ønske at bruge undtagelsen på?
Det er et direktiv, der blev vedtaget i efteråret 2005, og det vil altså sige, at det faktisk er gældende ret.
I korte træk regulerer EU-direktivet statsborgernes adgang til at udøve lovregulerede erhverv i et andet EU-land.
Med andre ord sikrer det, at personer, der har erhvervet deres erhvervsmæssige kvalifikationer i en medlemsstat, frit kan tage til en anden medlemsstat og udøve deres erhverv der.
Servicedirektivet har altså ingen indflydelse på, hvilke dokumenter vi må kræve i relation til de lovregulerede erhverv.
Det falder i forlængelse af den gode diskussion, som vi sådan set har kørende nu, nemlig om artikel 5, stk. 2, om, at Danmark ikke længere må stille særlige krav til certifikater, eksamensbeviser og al den slags dokumentation fra de 24 andre EU-landes serviceydere.
Det er klart, at alle, der har kendskab til den danske servicebranche, ved, at vi har meget høje standarder.
Vi gør tingene utrolig godt.
Det er i øvrigt også derfor, at vi har mulighed for at konkurrere så godt internationalt, fordi vi simpelt hen er gode.
Derfor har jeg meget svært ved at forstå, hvordan man som dansk økonomi- og erhvervsminister ikke kan advare imod at lave den her regel i artikel 5, stk. 2, som vil gøre, at Danmark uden nogen som helst indvendinger bliver tvunget til at anerkende de attester, eksamensbeviser, certifikater og lignende, der kommer fra andre EU-lande.
Jeg har den 10. januar 2006 svaret skriftligt på et spørgsmål om artikel 5, stk. 2, og jeg er nødt til at understrege endnu en gang, at jeg fremhævede, at der gælder undtagelser fra bestemmelsen.
Med det kendskab, der er til dansk lovgivning, er svaret ja.
Tina Nedergaard (V), 2006-02-08:
Da Venstres ordfører for forslaget er blevet forhindret i at være til stede her i salen, har jeg lovet at læse hendes tale op: Jeg tror sådan set, vi alle kan støtte de noble intentioner, som ligger bag beslutningsforslag nr. B 46, om at indføre fokus på køn i undervisningen i folkeskolen.
I Venstre kan vi støtte intentionerne, men det betyder ikke, at vi mener, at B 46 er den rette fremgangsmåde.
Selv om vi i Venstre er stærke tilhængere af, at alle gør en ekstra indsats for at sikre ligestillingen i Danmark og bryde de strukturelle barrierer og de stereotype opfattelser, kan vi ikke helt se nødvendigheden af det forslag, SF har fremsat.
SF ønsker at nedsætte et udvalg, men udviklingen har efter vores opfattelse allerede overhalet SF mange gange.
Der er blevet nedsat udvalg og arbejdsgrupper, og heldigvis er de ofte kommet med en masse gode anbefalinger, som regeringen har valgt at implementere.
Der er behov for handling, men ikke for flere udvalg, og der sker da heldigvis også noget hele tiden.
Ligestillingsministerens kampagne »Ung i en herresexet verden«, som handler om prolongering af det offentlige rum og retten til egen krop, er det seneste eksempel på regeringens handlekraft.
Det er et diskussionshæfte, som netop henvender sig til unge, og det er et godt redskab for at starte en debat i en skoleklasse.
Det gode ved adskillige af de mange materialer fra Ligestillingsministeriet og andre ministerier er netop, at der fokuseres på både køn, kærlighed, kærester, kønsroller, sex og porno i et sprog, som er uhøjtideligt og henvender sig direkte til de unge, for det, det reelt handler om, er at få budskabet ud til de unge og på en ukompliceret og uhøjtidelig måde gøre dem bevidste om køn- og ligestillingsproblematikker.
Noget, som heller ikke hænger sammen i B 46, er påstanden om, at køn og ligestilling slet ikke er nævnt i folkeskolens regler i dag.
Efter 6. klasse står der: ... Eleverne skal være i stand til at diskutere ligheder og uligheder på arbejdsmarkedet, bl.a. i forbindelse med køns- og kulturforskelle ...
Og efter 9. klasse står der, at eleverne skal kunne: ... gøre rede for samspil mellem karriere og hverdag og forholde sig til ligestilling og ligeværd i uddannelsessystemet og på arbejdsmarkedet ...
Ja, der sker heldigvis meget på området.
Hvis det ikke var tilfældet, ville Venstre støtte SF's forslag.
Men på baggrund af, at der allerede sker en masse på området, og at regeringen udviser handlekraft, ser vi ikke noget behov for at støtte B 46.
Morten Messerschmidt (DF), 2006-02-08:
Grunden til, at jeg beskæftiger mig med detaljerne, er jo netop det forhold, at erhvervs- og økonomiministeren alene har villet fokusere på oprindelseslandsprincippet som problem, og derfor er det meget naturligt så at fremhæve nogle af de detaljer, som vi altså også ser som et problem.
Jeg er da glad for, at ministeren selv nævner kørelærerordningen og vagtvirksomhedsordningen og den slags andre ordninger, hvor man i dag har en tidsbegrænset autorisation, for det, jeg kan forstå på ministeren, er, at ministeren altså nu vil tage kampen ved EF-Domstolen for at bevise, at de her områder altså falder ind under de tvingende hensyn, de falder ind under det, at man har et sagligt begrundet formål for at lave tidsbegrænsede tilladelser.
Der er vel ikke nogen normalt begavede, der tror, at vi bare får lov til at lave det her uden at skulle kæmpe for det?
Når man har kritiseret oprindelseslandsprincippet, hvorfor har ministeren så ikke også kritiseret de her områder og alle de andre områder, sådan at vi får udmanøvreret alle de negative dele af det forelagte direktiv?
Der er det klart, at vi er nødt til, når man ser det rent politisk, at se på, om det også er noget, der gavner danske virksomheder, så der ikke opstår blokader for danske virksomheder i udlandet i fremtiden.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Jens Peter Vernersen (S), 2006-02-08:
Ja, ministeren synes åbenbart, det er klogt, at man reducerer smileymedarbejderstaben med 12 årsværk, som det bliver, nu man foretager 4.600 færre kontroller; at bare en virksomhed har fået en glad smiley nogle gange, så går det nok, selv om vi oftest ser to glade smileyer efterfulgt af en, som er mindre glad, eller måske endda en lige streg i munden.
Ministeren synes altså også, at det er i orden at foretage en effektivisering, hvor der uden for det her hus tales om, at nu rører man ved døren, når man kommer ind i virksomheden, mens man før gennemgik virksomheden.
Det er sådan nogle af de ting, der bliver sagt på nuværende tidspunkt i kraft af de effektiviseringer, som ministeren taler om.
Ministeren synes åbenbart ikke, der er en sammenhæng mellem meget, meget store besparelser på finansloven og så det, man er nødt til at gennemføre her, fordi man ikke har de midler, der skal til for at opretholde en ordentlig smileyordning.
Det er sådan det, ministeren kommer frem til.
Enten synes man, at alt, hvad vi ser i fødevaresektoren, er i orden, eller også siger man: Vi skal yde en større indsats her.
Det var jo også derfor, vi til finansloven foreslog, at man brugte 60 mio. kr. ekstra på fødevaresikkerhed.
Det var ministeren ligeglad med, det var godt nok: Vi gør det bare på vores måde, vi reducerer medarbejderstaben til fødevarekontrollen, til smileyordningen.
Det er det, der kommer ud af det her.
Så sætter vi nogle over i en task force.
Jeg tror heller ikke, at ministeren ved nærmere omtanke synes, det er så godt, og slet ikke, hvis han lytter til den sagkundskab, der også melder ind ud over det, vi siger her.
Altså, det er jo meget omhyggelige kriterier, der ligger til grund for en vurdering af, at nogle ikke behøver helt så mange besøg som før, men alle får jo fortsat kontrolbesøg.
Alle får fortsat besøg mindst en gang om året.
Og de, som kommer ned på ét besøg, er dem, som vi erfaringsmæssigt ved der normalt ikke er nogen som helst problemer med.
Og det gør vi så for at kunne sætte ind der, hvor der er større behov for det.
Så remser hr. Jens Peter Vernersen en række eksempler op på steder, hvor vi gør mindre, men glemmer så – og det er nok, fordi der ikke har været nok taletid til at nævne det – at det jo er, fordi vi så til gengæld gør mere nogle andre steder.
Det er ikke, fordi vi ikke har midler nok, for vi gør det jo netop uden at spare.
Vi gør det på en måde, så vi fastholder de ressourcer, vi har brugt hidtil på det her område.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Bjarne Laustsen (S), 2006-02-08:
Nu har vi jo haft sager, hvor det ikke var godt nok.
Hindbærsagen er et eksempel på det med dødelig udgang for flere mennesker.
Det var ikke i orden.
Jeg synes, det er lidt beskæmmende, at en minister stiller sig op og siger, at vi kan gøre alting, ja, vi kan faktisk gøre det bedre med færre ressourcer, med mindre personale.
Vi ved, hvor meget pres der har været derude i regionerne.
Vi ved, hvor meget sygdom, vi ved, hvor meget der har været af alle mulige ting, og alligevel fastholder ministeren, at man kan gøre alting, ja, faktisk bedre med færre kroner og færre ansatte.
Mener ministeren, vi har nået et lavpunkt?
Tilsynskontrollen, hvor vi nu forsøger at gennemføre en handlingsplan, hvor vi vil gøre tingene bedre end før, bliver der ikke sparet på.
Det er ikke en sparerunde, det er ikke sparekrav, det er en omprioritering for at gøre tingene bedre.
Man kan altså derfor ikke sige, at når vi sætter økonomien eller antallet af årsværk ned i Fødevarekontrollen, kan vi gøre det bedre.
Nej, det, vi siger, er, at vi fastholder ressourceindsatsen bemandingsmæssigt og økonomisk, men at vi prioriterer lidt anderledes for at sætte ind der, hvor der gives mest udbytte og dermed fødevaresikkerhed for pengene.
Det synes jeg da egentlig er en målsætning, som også hr. Bjarne Laustsen burde tilslutte sig.
Ministeren har været fremme med, at der ikke var skåret ned, at alting var, som det skulle være, og at alting så godt og rosenrødt ud.
Bare lige for en ordens skyld af hensyn til referatet i Folketingstidende vil jeg gerne have ministeren til at bekræfte følgende: Finansloven for 2006 dokumenterer, at nettobevillingen til Fødevarestyrelsen i 2005 var 534,9 mio. kr. og 506 mio. kr. i 2006, dvs. en beskæring på næsten 30 mio. kr., jævnfør side 2179 i finansloven.
Det næste er, om ministeren kan bekræfte, at finansloven for 2006 dokumenterer på side 2181, at i hele Fødevarestyrelsen inklusive fødevareregionerne var der 1.841 årsværk i 2005 og nu kun 1.767 årsværk i 2006.
Det svarer til 74 årsværk.
Nu ved jeg ikke, om ministeren kunne få sjove tanker her.
Hvis man kan gøre alting meget bedre for færre kroner og med færre ansatte, hvordan ser et eventuelt forslag for 2007 så ud?
Hvis man kan gøre alting meget bedre med færre medarbejdere og færre ressourcer....
Morten Messerschmidt (DF), 2006-02-08:
Skriftlig begrundelse
Der henvises til begrundelsen for spørgsmål nr. S 2297.
Karen Hækkerup (S), 2006-02-08:
Jeg står her med en liste, hvor ministeren beklager tre gange at have fejlinformeret.
Nu er en hel uge jo ikke ligegyldig i en sag om fødevaresikkerhed.
Jeg er blevet kaldt politisk plat af ministeren, fordi jeg har forsøgt at rejse den her sag igen og igen.
Nu er rapporten kommet.
Ministeren valgte bevidst, at den ikke skulle handle om, hvorvidt der skulle placeres et ansvar.
Ministeren sagde hele tiden, at der ikke er en finger at sætte på noget som helst.
Det har nu vist sig, at det var der faktisk.
Der er blevet rettet op på de procedurer, og det er der jo også blevet, fordi Socialdemokraterne og mange andre partier i Folketinget hen over efteråret bidrog med forslag til, hvordan man kunne forbedre forholdene, så det her ikke sker igen.
Men skal det virkelig være gratis, at fem mennesker skal dø?
Det er jo ikke gratis for virksomhederne, de får bøder.
Men for politikeren, ja, der er det gratis.
Men der må jeg bare sige: Der er ministre, der er blevet gået for meget mindre end det her.
Men det har rapporten ikke givet anledning til.
Så bliver jeg altså nødt til at sige, når fru Karen Hækkerup siger, at jeg påpeger en fejlinformation tre gange, at det jo er den samme fejl, der har gentaget sig, fordi jeg var i den vildfarelse, at man havde kontaktet samtlige 38 virksomheder, og der var altså én af de 38, man ved en fejl ikke havde kontaktet – et forhold, der i øvrigt har været uden betydning for sagens forløb.
Men det var i to spørgsmål og et samråd, så vidt jeg husker, at den samme fejl gentog sig.
Det kalder fru Karen Hækkerup tre fejlinformationer.
Jeg har i øvrigt ikke sagt, at fru Karen Hækkerup er politisk plat, det kunne aldrig falde mig ind, men jeg har på et tidspunkt i samrådet sagt, at fru Karen Hækkerup ikke skulle slå politisk plat på sagen, for det mente jeg at fru Karen Hækkerup gjorde.