Svend Auken (S), 2000-11-16:
Jeg skal starte med at sige Folketingets ordførere tak for mange gode indlæg og mange relevante betragtninger, som jeg desværre ikke har mulighed for at kommentere alle sammen.
Men jeg synes, det er flot, at partiernes repræsentanter og ordførere alle giver udtryk for dyb alvor, når det drejer sig om spørgsmålet om klimaforandring.
Alle giver tilslutning til den forhandlingslinje, Danmark har indtaget indtil nu.
En meget aktiv dansk indsats, hvor vi først og fremmest sammen med vore kolleger i Europa presser på, for at verdenssamfundet ikke bare taler om problemet, men gør noget ved problemet.
Jeg opfattede det sådan, at der var meget bred tilslutning.
Jeg ved godt, at hr. Kolstrup er meget skeptisk over for enkelte dele af det, der bliver talt om i selve Kyoto-protokollen, men jeg oplever det alligevel sådan, at der her i Folketinget er en tilslutning til protokollen, resultatet af mødet i Kyoto.
Og derfor er den uenighed, vi har, i virkeligheden: Hvor meget skal vi gøre i Danmark?
Hvor meget skal vi gøre i de enkelte lande, og hvor meget skal vi bruge de internationale mekanismer?
Den diskussion er vigtig, men den kan vi ikke nå at afslutte i dag.
Det har vi ingen jordisk chance for at afslutte i dag.
Jeg synes, det er vigtigt at kunne tage til Haag sammen med mine europæiske kolleger, sammen med kolleger fra ulandene og fra andre industrilande og sige, at der er bred, for ikke at sige enstemmig opbakning til den linje, vi står for. Med hensyn til de to vedtagelser, der er lagt forslag frem om, en fra regeringspartierne, Venstre, De Konservative og CD og en fra SF, Enhedslisten og Kristeligt Folkeparti,
er forskellen mellem de to ikke stor. Og det vil jeg kunne eftervise ved ét for ét at tage de punkter, der er i det forslag til vedtagelse, som fru Svanholt fremsatte på de tre partiers vegne.
For det første spørgsmålet om indledningen.
Den er vi selvfølgelig helt enige om.
Vi er også enige om den første pind, nemlig at det er vigtigt at kunne ratificere og løse de udestående problemer.
Vi er enige om den anden pinds understregning af, at man ikke må undergrave målsætningen.
Det fremgår også af det forslag til vedtagelse, som hr. Martin Glerup har fremsat.
Hvad angår minimum 70 pct., har det jo været et dansk forhandlingsudspil, og derfor er der ikke nogen uenighed mellem mig og forslagsstillerne.
Men det er alligevel en af de væsentligste grunde til, at jeg må anbefale Folketinget at undlade at stemme for dette her, at stemme imod dette her forslag til vedtagelse.
Vi har givet os.
Der er indgået et kompromis, som Danmark er en del af, på de 50 pct.
, og det er langt det mest progressive forslag, der ligger der.
Og det lå vel egentlig også indirekte i fru Svanholts indlæg her i dag, da hun sagde, at vi i hvert fald ikke må gå under 50 pct.
Men vi har altså accepteret et kompromis.
Derfor kan denne her tekst ikke bruges.
Hvad angår positivlister, har vi arbejdet for præcis det, som står i den tredje pind, og det er der bred tilslutning til i Europa.
Hvad angår industrilandenes og herunder jo ikke mindst Danmarks ansvar i henhold til klimakonventionen i forbindelse med spørgsmålet om teknologioverførsel, kapacitetsopbygning osv., er det oplagt danske synspunkter, og dem vil vi slås for.
Det, der imidlertid mangler i vedtagelsen her, er den kontinuitet i forhold til tidligere vedtagelser, hvor Folketinget gang efter gang har markeret sin brede enighed, gang efter gang har markeret sin tilslutning til den europæiske forhandlingslinje, gang efter gang har understreget principperne. Og grunden til, at det ikke er taget med, er selvfølgelig, fordi de tidligere vedtagelser har hr. Kolstrup stemt imod, fordi det indebar en eller anden accept af, at EU kunne spille en rolle.
Og derfor kan man ikke henvise til dem.
Men det er jo ikke tilfredsstillende set ud fra andre partiers synspunkt, at man af hensyn til hr. Kolstrup ikke kan stemme for det.
SF har jo stemt for alle disse vedtagelser, der henvises til, og det må også være i deres interesse, at vi bevarer kontinuiteten.
En yderligere mangel i SF's vedtagelse er, at vi henviser til rådskonklusionerne, som er vigtige, både fra rådsmødet af miljøministre den 7. november og rådsmødet af udviklingsministre den 10. november, som er forhandlingsmandaterne, og som jo vedrører langt flere spørgsmål end dem, der er omhandlet i SF's vedtagelse, f.eks. også, tror jeg, vedrørende planteoptag osv., hvor SF og Kristeligt Folkeparti er enige med os andre.
Men de er med her, og derfor er det vigtigt, men de kan ikke komme med i fru Svanholts forslag til vedtagelse, fordi fru Svanholt skal tage hensyn til hr. Kolstrup, som har det ligesom Store Claus: Hver gang han hører degne, reagerer han pavlovsk irrationelt og har slet ikke mulighed for at bruge sin i øvrigt gode fornuft og sit store hjerte i denne fælles sags tjeneste.
Han må simpelt hen forlade det fælles rum, når EU bliver nævnt. Men det er jo ikke SF's holdning.
Det er jo ikke Kristeligt Folkepartis holdning.
Tværtimod har man ønsket, at regeringen og Danmark skal udvise et globalt lederskab, bl.a. ved at føre en mere aktiv politik inden for EU. Det er faktisk det, jeg tror jeg kan svare.
Jeg synes, vi har haft en ualmindelig god debat, og jeg ved godt, at vi tit er uenige, og vi er jo også uenige, når det kommer til stykket, om mange af de her enkeltspørgsmål, når vi kommer til, hvad vi skal gøre i Danmark og sådan noget.
Men jeg er altså stolt af at komme fra et land, hvor der alligevel er så bred enighed om at gøre en særlig indsats. Én ting burde jeg dog måske lige afslutningsvis nævne, og det er dette spørgsmål om at gøre en større indsats i udlandet.
Det tror jeg ikke nødvendigvis det er.
De partier, der går ind for, at vi skal gøre
en særlig stor indsats i vores eget land,
er også de partier, som forsvarer og anbefaler en høj udviklingsbistand og anbefaler
en stærk miljøindsats i forhold til Central- og Østeuropa, og det kan derfor måske undre, at i hvert fald nogle af de partier - ikke alle partier, men nogle af de partier - der siger, at vi skal lægge indsatsen internationalt, samtidig er de partier, der siger, at vi skal skære ned.
Men det er igen en del af af den danske diskussion.
Den må vi tage ved en senere lejlighed.
Jeg har glædet mig over, at den fælles mængde er så stor, så overbevisende stor, faktisk hele Folketinget står bag, og jeg vil prøve sammen med den store danske delegation, hvor mange af partierne vil være repræsenteret, sammen med vores europæiske kolleger, at repræsentere denne linje i Haag i den kommende uge.