Pia Kjærsgaard (DF), 1998-04-30:
Regeringens tvangslov dokumenterer, at denne regering ikke har noget ønske om at sikre grænserne effektivt, at denne regering har givet op over for tilstrømningen af udlændinge, der søger asyl, og at denne regering derfor har fremsat en tvangslov, så man kan tvinge en integration igennem foranlediget af en elendig udlændingelov, man ikke vil ændre ved af betydning.
Efter disse indledende bemærkninger vil jeg mere konkret kommentere indholdet i denne tvangslov kaldet integrationsloven.
et meget afgørende ord at skulle have sagt, hvis denne lov gennemføres.
Det fremgår således af § 8, at Udlændingestyrelsen skal have besked om, hvilket antal flygtninge kommunerne ved tvang vil boligplacere.
Det lyder, som om kommunerne har noget at sige i denne sag, men det har man jo ikke, når demokratiet er afløst og tvangen indført.
Men hopper vi bare frem til § 10, ligger det allerede klart, at det ikke er kommunerne, der bestemmer noget som helst, men Udlændingestyrelsen og så selvfølgelig indenrigsministeren.
Der står at læse, at det er Udlændingestyrelsen, der træffer afgørelser om, hvilken kommune en flygtning skal tage bopæl i.
Læg mærke til denne paragraf: Udlændingestyrelsen skal bestemme, hvilken kommune en flygtning skal tage bopæl i.
Folketinget sættes ud af kraft, og kommunalbestyrelserne bliver gidsler.
Det er utroligt, at man fra nogen som helst partier overhovedet kan vurdere den slags seriøst.
Adresserne herefter vil nogle steder være en slags proforma-adresser, for enten vil de af Udlændingestyrelsens tvangsplacerede personer befinde sig alle andre steder, eller også vil de øvrige beboere af dansk afstamning flytte til andre områder.
Det sidste er selvfølgelig fuldstændig uacceptabelt, men det bliver aktuelt for endnu flere danskere end hidtil, hvis denne tvangslov gennemføres.
Og er det så sådan ren fantasi fra min side?
overhovedet ikke.
Breve og henvendelser i massevis til Dansk Folkeparti bekræfter, hvad jeg her har sagt.
Breve fra danske borgere, der gennem flere år har oplevet udlændinge blive placeret i boliger af boligselskaber og kommunen.
Det er de mest utrolige oplevelser, der fortælles om, og var det blot en enkelt eller to eller tre, der havde skrevet om det, så ville jeg selvfølgelig have afvist det, men det er brev efter brev, det er henvendelse efter henvendelse, det er dokumentation efter dokumentation, hvor uhyrlighederne oplyses
Efterhånden som danskerne fraflytter deres lejligheder, fordi det bliver for uudholdeligt at bo der med en dansk baggrund, tvinges de mere udholdende af dem også væk, og til sidst er bebyggelsen stort set kun beboet af udlændinge.
Det er også et faktum, at prævention ikke er særlig anvendt af mange udlændinge i Danmark eller i deres fremmede kultur.
Derfor får de mange børn og bliver dermed også berettigede til større lejligheder, som danskerne så må se i vejviseren efter, medens antallet af udlændinge vokser og dominerer områderne mere og mere.
Fra medlemmer af beboerselskaber har jeg ligeledes fået fortalt om problemerne med at fortælle udlændingene, hvad man kan og hvad man ikke kan i en sådan bebyggelse, når man skal overholde bebyggelsens regler, for at alle skal kunne være der.
Og et gennemgående svar fra dem er, at så er man racist.
Eller også er det ren racisme: Ældre børn af indvandrere har udtalt, at om 20 år er det dem, der bestemmer, og disse bestyrelsesmedlemmer er direkte blevet truet.
Det er altså den slags, indenrigsministeren har givet tilsagn om sin støtte til i form af lempede låneregler for grundkapitalen i alment boligbyggeri ved bosætning af flygtninge i en udtalelse, som ministeren kom med i et indlæg
i Jyllands-Posten den 27. marts, hvor ministeren også udtalte, at det er vigtigt, at integrationsansvaret ikke ender i en ensidig diskussion om penge og regler.
Nej, naturligvis ikke, hvordan i alverden kunne man dog overhovedet forestille sig, at danskerne skulle brokke sig over f.eks. en ekstra milliard til udlændinge i Danmark?
I forvejen belastes udgiftssiden jo med ca. 30 mia. kr. om året, så hvad betyder de 300 mio. kr., som ministeren gør det op til i sit forslag?
Nu har jeg talt om boliger i større ejendomme, men i de kommuner, hvor der stort set ikke er almennyttigt boligbyggeri, vil Udlændingestyrelsen med loven i hånden kunne opkøbe villaer og sende regningen til kommunen.
Boligmarkedet i disse kommuner vil blive undergravet, priserne vil falde, og det billede, man ellers har af en kommune, vil blive totalt ændret, efterhånden som nogle vil flytte og andre ved tvang flytte ind.
Og hvor mange flygtninge eller indvandrere der kan være i en af de villaer, mange danskere ikke har råd til, vides ikke, men det er altså urimeligt, at en kommune via tvang skal se sit kommunale mønster undergravet af en tvangslov.
Jeg vil advare imod, at man gennemfører en sådan tvangsplacering i kommunerne.
Men lad mig et kort øjeblik gå lidt tilbage i tiden, mere præcist til 1980, hvor en borgmester i en jubilæumstale ved et 100-års-jubilæum udtalte, at den omtalte skole var i den mærkelige situation, at elevtallet var betydelig mere end halveret, men at skolen havde fordoblet sit lærerforbrug, og at skolen alligevel blev ved med at få flere bevillinger til at løse problemerne med i forbindelse med undervisning af indvandrere og flygtninge.
Det var i 1980.
Borgmesteren var den tidligere borgmester og nuværende indenrigsminister, hr. Thorkild Simonsen, og problemerne er ikke blevet mindre, men det er forståelsen fra den side tilsyneladende heller ikke.
For skolen arbejdede som en af de første i kommunen med modtagelsesklasser til integration af indvandrere og flygtninge, og nu er der gået 20 år, og den nuværende indenrigsminister taler stadig om integration i stedet for om realiteter.
Og da det ikke var succesrigt for den skole, borgmesteren havde i sin kommune, kan det undre, at det skulle blive bedre her 20 år efter, hvor antallet af udlændinge, flygtninge og indvandrere er vokset i tusindtal.
I lovteksten tales der om handlingsplaner for flygtninge og indvandrere, men jeg tror ikke, det bliver nemt.
Måske mener regeringen det, men jeg tror ikke, det bliver nemt at tænke sig en somalier sætte sig ned med en sagsbehandler og en eller flere tolke for at få lagt en handlingsplan, der målretter udlændingen til en introduktion til arbejdsmarkedet.
For handlingsplanerne for de danske arbejdsløse har jo ikke vist sig særlig succesfyldte, så hvorfor i alverden skulle mennesker med et helt andet sprog, en helt anden kultur, en helt anden religion og en helt anden samfundsmæssig opdragelse få succes?
Det eneste, man kan være helt sikker på, er, at det vil koste milliarder af kroner, og man skal stadig notere sig, at det sker ved tvang.
For at man overhovedet kan kommunikere, må man kunne sproget, og det er ikke danskerne, jeg tænker på i det her tilfælde, men udlændingene.
Her er et samfundsforståelseskursus af 20 timers varighed åbenbart tilstrækkeligt for en udlænding, der ikke kan sproget, ikke kender kulturen og ikke kender danskernes livsførelse osv. Til gengæld skal der i kommunerne afsættes hele 3 år til introduktionsprogrammet, hvor danskundervisningen afsluttes med et bevis, som man så kan hænge op på væggen i sin af Udlændingestyrelsen valgte bolig.
Der står godt nok i teksten, at det skal være en aktiv deltagelse, men der er ikke nogen definition på ordet aktiv, så det bliver en skønssag.
Afsluttes det med en prøve, eller er afslutningen også bare et skøn foretaget af individuelle personer med en lige så individuel opfattelse af integrationen af disse udlændinge?
Måske kan indenrigsministeren svare på det.
Og der er stadig væk fastlagt en introduktionsydelse, som kan nedsættes med op til 20 pct. i forhold til den almindelige ydelse, hvis udlændingen eller dennes ægtefælle uden rimelig grund udebliver fra introduktionsprogrammet.
Uden rimelig grund!
Dér var den igen: ingen faste regler, men masser af udgifter og løse ender.
, så der kun udbetales penge til de mest nødvendige ting, indtil man igen deltager som ønsket.
Og så ønsker regeringen, at der lægges et nyt pres på danskerne, hvis den får denne lov gennemført: Nu skal man ude i kommunerne se til, mens der oprettes integrationsråd.
Det er nogle råd, hvor det ved lov er bestemt, at danskerne skal være i mindretal, og hvor det ved lov noteres, at disse integrationsudlændingeråd skal afgive vejledende udtalelser om kommunens indsats på integrationsområdet.
Men hvor og hvordan de skal offentliggøres, står der intet om i denne tvangslov, men jeg kan da forestille mig en eller anden opsætning af plakater på offentlige steder eller indrykning i lokalaviserne, eller hvad ved jeg?
Det skal nok blive festligt med sådanne offentliggørelser.
Disse integrationsråd skal bestå af et flertal af udlændinge udvalgt i lokale flygtninge- og indvandrerforeninger, og de skal altså serviceres af kommunen med sekretariatsbetjening betalt af kommunens borgere.
Det er ganske utroligt, intet mindre. Der findes som bekendt 275 kommuner i Danmark, og ifølge forslaget skal de, når disse råd er oprettet, sende en repræsentant til Rådet for Etniske Minoriteter, som er en endnu større organisation for udlændinge i Danmark.
Det betyder, at der på et tidspunkt vil kunne befinde sig hele 275 medlemmer i det repræsentantskab, som man i bemærkningerne til § 43 taler så varmt for.
Jeg kan bare konkludere her til allersidst, hvor jeg ikke har mere taletid, at det beløb, som ministeren gør det op til i forslaget, 310-320 mio. kr., tror Dansk Folkeparti ikke et suk på vil holde stik.
Og jeg skal også meddele indenrigsministeren, at selvfølgelig kan Dansk Folkeparti ikke støtte integrationsloven.