Inge-Lene Ebdrup (V), 2005-03-10:
Jeg synes, det er meget flot, når SF står og siger, at man vil sikre en passende bolig inden for 1 måned.
Nu tror jeg så, at den undrende offentlighed, som måtte se den her debat eller efterfølgende læse den, vil tænke: Hvad så hvis kommunen ikke kan finde en passende bolig inden for 1 måned?
Hvordan får man skaffet en bolig inden for den her måned?
Det er sådan det første praktiske problem, for nu skal vi også lige prøve at holde diskussionen på et spor, hvor den er realistisk.
Men jeg er da glad for, at SF's ordfører så hermed erkender, at man har et krav på at få en bolig, hvor vi så realistisk, mener vi selv, siger inden for ½ år, for det er vigtigt, man får en bolig, der passer til ens behov, og det er jo ikke nødvendigvis noget, der kan skaffes på 1 måned.
Jeg vil bare gerne have belyst realismen i SF's forslag.
Jamen så må jeg forstå det, hr. Villy Søvndal siger, på den måde, at man erkender, at det i de fleste tilfælde ikke kan lykkes at skaffe en bolig inden for den første måned.
Det vil altså sige, at man fra SF's side vil skrive noget, som faktisk ikke kan lade sig gøre, men man gør det for at lægge pres på.
Så er det, jeg tænker: Hvad så med den borger, der læser om sine rettigheder, der gør sig bekendt med reglerne, hvor der så, hvis SF fik lov at skrive det, ville stå, at man har ret til en bolig efter 1 måned?
Er det netop ikke at stikke blår i øjnene på folk, når man nu fra SF's side erkender, at det ene og alene er noget, man skriver for at lægge pres på kommunerne?
Er det ikke mere rimeligt, at man så, som vi gør, giver en frist, som gør det realistisk, at borgeren kan få den bolig, som passer til vedkommendes, til familiens behov for antal af børneværelser og andet, inden for en 6måneders-periode, frem for at skrive noget, der er fuldstændig urealistisk, bare fordi det lyder flot?
Dette lovforslag har mange elementer, som alle sammen skal skabe større fleksibilitet på boligmarkedet.
Det er bundet op på vores bestræbelser på at skabe vækst og fornyelse, en vækst og en fornyelse, som gennem de sidste godt 3 år har resulteret i det største boligbyggeri set i Danmark siden slutningen af 1980'erne.
Der er flere elementer, som dette lovforslag drejer sig om:
Det første er en mulighed for, at selvejende ungdomsboliginstitutioner kan nyetablere sig.
Det vil altså sige, at de på samme vilkår som almene boligorganisationer kan bygge nye ungdomsboliger.
Det kræver selvfølgelig et kommunalt tilsagn, og vi ser det her som endnu en mulighed i viften, som gør, at vi nu ser, at der i Danmark ikke længere er det meget akutte behov for ungdomsboliger, som der var for blot få år siden.
Det andet element i lovforslaget er en øget råderet over sin egen bolig i den almene sektor.
Det skal nu være sådan, at man på afdelingsmødet kan beslutte at iværksætte forbedringer i bestemte lejligheder.
Det behøver ikke nødvendigvis være i hele bebyggelsen.
Det kan være der, hvor lejerne ønsker det; man har altså mulighed for at differentiere.
Det tredje element er udslusningsboliger til personer, der har sociale problemer.
Det er også endnu et element i viften, der gør, at man kan udsluses fra institution til egen bolig, hvis man f.eks. har psykiske problemer, misbrugsproblemer eller andet.
Vi gør det nu muligt, at man kan leje på særlige vilkår, hvilket gør, at vi underbygger mulighederne for, at man ikke skal blive på institutionen, men derimod kan komme i egen bolig.
Til sidst er der nogle mindre ændringer i lovforslaget om prisfastsættelsen ved afhændelse af almene ejendomme.
Samlet set er lovforslaget fyldt af elementer, som sikrer en større fleksibilitet på boligmarkedet, og derfor bakker vi varmt op om lovforslaget.