runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jens Peter Vernersen (S), 1998-06-24:
Jeg vil godt tilkendegive over for hr. Flemming Hansen, så der ikke skal være nogen som helst misforståelse: Det oplæg, som blev fremlagt til førstebehandlingen, var forhandlet, aftalt imellem repræsentanter for regeringspartierne.
Da oplægget lå klart, skal jeg jo ikke have nogen mening
om, hvorvidt ministre har talt med Konservative, med Venstrefolk, med SF'ere, med Enhedslisten, med Kristeligt Folkeparti, med CD om indholdet
Jeg kan jo ikke vide, om man har været ovre hos enkelte ministre og fået forelagt et oplæg; det kan kun ministrene svare på.
Men jeg kan sige helt præcist, at den socialdemokratiske skattepolitiske ordfører, som har haft oplægget helt fra starten, ikke har haft sådanne møder med nogen som helst andre partier; det må jeg lægge afgørende vægt på. Hr. Kristian Jensen fastholder, at det er de lavest lønnede, der sparer op.
Hvis vi kigger på en lavtlønsgruppe, som tjener op til 200.000 kr., er det rigtigt, at halvdelen af dem har opsparinger til kapitalpensioner, men de har kun opsparing af meget, meget små beløb, under 5.000-7.000 kr. om året.
Hvis vi tager dem, der ligger i lønklassen 300.000-500.000 kr., er det 80 pct., der har opsparing til kapitalpension - så er det 80 pct., der har opsparing til kapitalpension hr. Kristian Jensen.
Og de opsparer næsten fuldt ud det beløb, som der kan opspares.
Det ligger der konkrete oplysninger om, som hr. Kristian Jensen kunne have gjort sig bekendt med, og selv om han ikke er fuldt medlem af Skatteudvalget, er jeg sikker på, at han sagtens kunne have fået et af de øvrige medlemmer fra Venstre til at stille disse spørgsmål, så man kunne gøre sig bekendt med det.
Det synes jeg ville have været vigtigt under disse forhandlinger.
Spørgsmålet fra hr. Jes Lunde mener jeg faktisk at jeg har besvaret i det første indlæg.
Aage Frandsen (SF), 1998-06-24:
Hr. Peter Brixtofte er liberalist.
Jeg er socialist.
Men for at vi ikke skal gå helt galt i byen med hensyn til, hvad vi diskuterer, synes jeg, det er vigtigt at holde sig klart, hvad det vil sige at være liberalist, og hvad det vil sige at være socialist. Kan hr. Brixtofte virkelig mene, at det, der laves her, er socialisme?
Er det socialisme i sig selv?
Det, man lavede med skattereformen i 1986, kombineret med kartoffelkuren, var jo strengere i den forbindelse, og så må det jo have været ikke bare rødt, men »ægte rødt«, så må det virkelig have været socialisme. Jeg synes, vi skal bruge ordene rigtigt.
Liberalisme er en række ting omkring økonomisk frihed og politisk frihed. Socialisme, som jeg står for, er også frihed på det politiske område, men det er et styret marked, og det er noget med dispositionsret og ejendomsret osv. Fordelingspolitik kan man være tilhænger af på forskellig vis, også som liberalist, i hvert fald som socialliberal, og jeg opfatter hr. Brixtofte som en, der inden for partiet Venstre går ind for en fordelingspolitik i socialliberal retning.
Jeg synes, vi skal holde fast på begreberne, men gerne i forhold til kartoffelkuren i 1986, for den må have været endnu mere socialistisk end det her.
Morten Helveg Petersen (RV), 1998-06-24:
Først og fremmest skal jeg selvfølgelig kvittere for al den opmærksomhed, hr. Peter Brixtofte tildeler Det Radikale Venstre, og for hr. Brixtoftes store interesse for de radikale tillidsfolk.
Og det er selvfølgelig noget, der varmer, at det ikke kun er os i folketingsgruppen, der interesserer os for den slags forhold, men at man også gør det helt inde i partiet Venstre.
Det er jo kun glædeligt.
Men den store ideologiske båltale troede jeg egentlig vi havde overstået med sankthansaften i går, og jeg skal undlade at kommentere hr. Brixtoftes ideologiske udsving og blot stille et enkelt spørgsmål: Kan hr. Brixtofte bekræfte, at hvis der havde været forhandlingsvilje hos Venstre, kunne selskabsskatten have været nedsat allerede med pinsepakken?
Jens Peter Vernersen (S), 1998-06-24:
Hr. Peter Brixtofte kritiserede Socialdemokratiet for at lægge sin politik frem og forsøge at få den gennemført.
Og det er næsten lykkedes et hundrede procent. Hvad var det, Venstre ville have gjort i de første 100 dage, som man annoncerede i valgkampen op til valget?
Hvad var det for nogle nedskæringer, man ville have taget fat i på det tidspunkt?
Dét har vi ikke hørt meget om.
Det er rigtigt, at der er flere beskæftiget i den offentlige sektor i dag end tidligere, nemlig med at passe de gamle, med at passe børnene og med at passe de syge.
Er det dér, Venstre vil reducere, skære ned?
Er det det, det går ud på?
Skal man tilbage til 1993?
Vi spurgte om det ved førstebehandlingen, og vi har spurgt om det igen nu.
Så det må være på tide, at vi får et svar. Og så må jeg også sige, at hvis hr. Peter Brixtofte mener, at de forslag, vi har fremsat og forhåbentlig får vedtaget, er socialisme, så tror jeg, hr. Brixtofte tager meget fejl, og så tror jeg, hr. Brixtofte i stedet skulle konstatere, at det er det, der er nødvendigt for at holde dansk økonomi på sporet, så det ikke går lige så rivende galt, som det gjorde midt i firserne.
Elisabeth Arnold (RV), 1998-06-24:
Også jeg er da lidt beæret over den interesse, som hr. Peter Brixtofte endnu engang viser Det Radikale Venstre.
Men så vil jeg blot minde om, at midt i alle de historiske citater af Jens Otto Krag glemte hr. Peter Brixtofte den berømte Baunsgaarddoktrin: »Det vigtigste er ikke, hvem man samarbejder med, men hvad man samarbejder om.«
I 1993 var der en ny skattereform, som var mildere over for boligejerne, og som førte en del af beskatningen fra arbejde over til grønne afgifter, og deltagerne var Centrum-Demokraterne, Kristeligt Folkeparti, Socialdemokratiet og Det Radikale Venstre.
Og nu har vi i 1998 en ny skattereform, som viderefører den linje, og deltagerne er Socialistisk Folkeparti, Enhedslisten, Socialdemokratiet og Det Radikale Venstre.
Ingen kan beskylde Det Radikale Venstre for at skifte linje i hele denne række af skattereformer, for vi har faktisk, tilfældigvis sammen med Socialdemokratiet, været deltagere i de sidste tre skattereformer, og det er vi godt tilfredse med.
Det er den linje, vi har ført.
I det radikale skatteprogram, som blev vedtaget så sent som i februar i år, gik vi ind for, at skatten på fast ejendom skulle forhøjes, og det er da klart, at det er der nogle af vores tillidsfolk som ikke synes er morsomt, og det er fuldstændig logisk, at nogle af dem vil protestere mod det, men det er altså noget af det, der er blevet gennemført ved denne skattereform.
Jeg synes, det er fuldstændig logisk, at det er gået, som det er gået, og vi er godt tilfredse med de forslag, der er til behandling i dag.
Og til sidst vil jeg blot sige, at brede forlig selvfølgelig har deres fordele, det er klart, for de giver stabilitet i det politiske billede, men man kan altså ikke helt se bort fra indholdet, og set med radikale øjne er indholdet i det her forlig godt.
Jes Lunde (SF), 1998-06-24:
Er det dér, socialismen ligger?
Men dér må man vel sige, at også Venstre under valgkampen talte om at give skattelettelser til de laveste indkomster.
Man sagde ganske vist ikke, hvor pengene skulle komme fra.
Vi siger, at skal man give til de laveste, må man nødvendigvis tage fra de højeste - pengene vokser jo ikke på træerne - men jeg ved ikke, hvor Venstre har tænkt sig at få pengene fra, hvis det ikke er den omfordeling, man vil foretage. Så det kan vel heller ikke være dér, Venstre har den store indvending. Så er det måske det, at med hensyn til kapitalpensionen bliver direktørens indbetalinger nu ligestillet med kassedamens, så de får samme fradragsværdi.
Det er måske i virkeligheden dér, socialismen ligger: at vi med sådan nogle regler foretager en ligestilling og fjerner den fidus, der har været for dem med de store indkomster. Eller også er det den del af erhvervslovgivningen, hvor vi fjerner en række spekulationsmuligheder i forbindelse med tynd kapitalisering og lovfæster armslængdeprincippet osv. Det er måske dér, det ligger.
Hvis dét er tilfældet, synes jeg til gengæld, det er et meget tyndt grundlag, hr. Brixtofte udtaler sig på.
Og jeg synes, det er lidt sølle, hvis det eneste grundlag, Venstre nu har tilbage i skattepolitikken, er forsvaret for skattefiduser, og hvis det er dér, skellet mellem liberalisme og socialisme går, men måske - lad os høre nærmere om dét.
Frank Aaen (EL), 1998-06-24:
Jeg vil bare indledningsvis sige til hr. Peter Brixtofte, at hvis det virkelig havde været Enhedslistens politik og hvis det var mig, der havde lavet hele denne her pakke, var det altså ikke blevet til så beskeden en omfordeling, som det nu er tilfældet; så var det blevet helt anderledes skarpt over
Det var blevet ganske anderledes, kan jeg berolige hr. Peter Brixtofte med.
For alt det, som hr. Peter Brixtofte sagde heroppe, var jo, at det, der rammer personer som Venstres ordfører, hr. Peter Brixtofte, altså alt det, der rammer de virkelig højtlønnede her i samfundet, det vil hr. Peter Brixtofte jo ikke være med til. Det hele gik jo ud på, at han netop ikke ville betale, og at det igen skal være nogle andre, der skal betale, og det må jeg sige var skuffende.
I hr. Peter Brixtoftes indlæg var der ikke ét eneste konkret forslag om, hvad Venstre ville have gjort.
Kunne vi ikke få bare lidt at vide om, hvad der ville have været Venstres politik?
Peter Brixtofte (V), 1998-06-24:
Jeg synes, det bedste ved det her indgreb - hvis man overhovedet skal se noget positivt i det - er, at befolkningen nu har fået øje på, at der er en forskel, og at det ikke er ligegyldigt, hvordan man stemmer, at der er forskel på, om man stemmer på Venstre og de andre borgerlig- liberale partier, eller man stemmer på de socialistiske partier.
At Det Radikale Venstre så er ovre i den gruppe, kan vi kun være dybt skuffede over.
Men der er forskel, og der er stor forskel.
Når det gælder socialismen, er jeg ikke nær så stor en ekspert som hr. Frank Aaen, som har studeret den hele sit liv.
Og til de andre fra den side, som ikke helt kan huske, hvad den går ud på, kan jeg sige, at jeg synes, de skal spørge hr. Frank Aaen, for det har han helt tjek på.
Og når hr. Frank Aaen med et stort smil siger, at han ikke fik det hele igennem, og at han godt ville være gået videre, er det garanteret rigtigt nok, men man er kommet et langt skridt ad den vej. Når man er liberal, går man ind for den private ejendomsret og for privat opsparing, og man går ind for, at det kan betale sig at investere i erhvervslivet, og at erhvervslivet skal have ordentlige vilkår.
Når man er socialist, så bekæmper man erhvervslivet, og man bekæmper den private opsparing og bekæmper ejerboligerne og ønsker sig flere skatter.
Der er en klar forskel på at være liberal og at være socialist, og den forskel er kommet klart til udtryk i denne pinsepakke, og det betyder forhåbentlig, at vælgerne vågner op og opdager, at det ikke er ligegyldigt, om de stemmer eller ej.
Aage Frandsen (SF), 1998-06-24:
Jeg synes, det er lidt af en træls diskussion, hr. Peter Brixtofte nu er ansvarlig for, for i sine svar svarer hr. Brixtofte overhovedet ikke.
Og jeg synes, det er træls - sådan siger vi i Jylland - at en person som hr. Brixtofte fremstiller socialisme på én måde og liberalisme på en anden måde, når jeg går ud fra, at hr. Brixtofte ved, at det er notorisk forkert.
Og jeg har så megen respekt for mine modstandere, at jeg fremstiller deres synspunkter korrekt, mener jeg selv, og jeg kunne ikke drømme om at lave sådan en karikatur af liberalismen, som hr. Brixtofte gør af socialismen.
Så beder jeg om at få besvaret
bare ét spørgsmål: Det, der blev lavet med skattereformen i 1980'erne, kombineret med kartoffelkuren, var det ikke barskere over for boligejerne end det, der laves nu, ja eller nej?
Og hvis det er et ja, var det så ren socialisme?
Kan hr. Brixtofte se det fuldstændig håbløse i påstanden?
Jacob Buksti (S), 1998-06-24:
Venstres ordfører understregede, at det her indgreb viser, at der er en forskel, en stor forskel.
Og Venstres ordfører sagde også, at det var ren socialisme, og det er jo meget betryggende for alle i befolkningen, for så har socialdemokratisk politik i hvert fald ikke haft nogen som helst virkning noget sted i det her århundrede, hvis den definition på socialisme, hr. Peter Brixtofte bruger, gælder.
Men så er det, hr. Peter Brixtofte siger, at med hensyn til socialisme har vi en sand ekspert her i salen, nemlig hr. Frank Aaen, og så spørger jeg: Er hr. Peter Brixtofte en sand ekspert i liberalisme?
For hvis dét er tilfældet, vil jeg gerne have et svar på det spørgsmål, jeg stillede
: Gælder Venstres 100-dages-plan stadig, eller har Venstre et standpunkt, til man tager et nyt?
Gælder den stadig?
Er det 30-35 mia. kr. i skattelettelser, 300 mio. kr. om dagen de første 100 dage, juleaften og hele året?
Og hvor skal pengene komme fra, hvor skal der spares?
Hvad er det for nogle offentlige udgifter, der er for høje?
Kan vi ikke få bare en antydning?
Er det kun Copy-Dan-afgifterne, som man nævnede under valgkampen, der er for høje?
Jes Lunde (SF), 1998-06-24:
Nogle gange kan man godt overveje, om det kan betale sig at tage ordet imod hr. Peter Brixtofte, for det er jo ikke, fordi hr. Brixtofte lytter meget til, hvad man siger.
Men man er nødt til det, når hr. Brixtofte fremstiller det sådan, at socialisme er at bekæmpe ejerboliger og at bekæmpe erhvervslivet osv. Så jeg er nødt til at sige, at det har hr. Brixtofte altså misforstået, for jeg er ikke specielt optaget af at bekæmpe ejerboliger, og jeg er ikke specielt optaget af at bekæmpe erhvervslivet.
Jeg mener faktisk, at det er nødvendigt at have et erhvervsliv i Danmark, som har gode arbejdsvilkår, sådan at det kan tjene penge, skabe beskæftigelse og styrke betalingsbalancen osv.
Og derfor er vi i SF meget optaget af iværksætterkulturen og af at få flere virksomheder op at stå og meget optaget af, at der er
fair vilkår.
Og jeg er helt sikker på, at den pæne procentdel af SF's folketingsgruppe, som er selvstændige erhvervsdrivende, ville være meget kede af det, hvis vi pludselig slog ind på at bekæmpe erhvervslivet, og det gør vi ikke.
Jens Peter Vernersen (S), 1998-06-24:
I stedet var der en række nye floskler og nye ideologiske påstande, ikke andet.
Og når jeg hører hr. Peter Brixtoftes svar, tror jeg faktisk ikke, at hr. Peter Brixtofte har sat sig ind i substansen i de forslag, der foreligger; jeg tror faktisk, hr. Peter Brixtofte har haft mere travlt med at se fodbold.
For hvad angår erhvervsskatten, var og er oplægget fortsat en lavere erhvervsskat, og det kan man da under ingen omstændigheder påstå er erhvervsfjendtligt.
Det er rigtigt, at der foreslås ændringer i afskrivningsloven, så de værste vildskud fjernes, men set under ét er det dog ikke en forringelse for erhvervslivet, det her drejer sig om.
Elisabeth Arnold (RV), 1998-06-24:
Det offentlige forbrug har soldet betalingsbalancen op, sagde hr. Peter Brixtofte.
Nej, det offentlige forbrug er, som det offentlige forbrug skal være; det private forbrug har soldet betalingsbalancen op: biler, huse, nybyggeri, rejser, alt det, der indikerer, at nu går det fremad, nu er der flere, der er kommet i beskæftigelse, og nu er der flere, der har en fast indtægt.
Det er det, der er steget, og det er det, vi sætter en let fod på bremsen for med denne skattejustering.
Og hr. Peter Brixtofte leverer jo ikke selv noget som helst svar på, hvor det så er, Venstre vil spare, og hvad det er for et offentligt forbrug, der efter Venstres mening er gået for vidt.
Men når hr. Peter Brixtofte ikke selv vil svare, vil jeg gerne levere et bidrag: At de gamle mennesker i Viborg Kommune nu selv skal betale for deres rengøring - det er en typisk kommune i provinsen, hvor formanden for socialudvalget er fra Venstre - er det den slags besparelser, Venstre vil have som kompensation for det frygtelige socialistiske indgreb, der er foretaget her.
Og jeg vil gerne have et ordentligt svar; ellers må vi jo selv digte det.
Peter Brixtofte (V), 1998-06-24:
Så det er bare om at leve op til det og gennemføre beslutningen.
Man kan f.eks. gennemføre en udlicitering af opgaverne, sådan at man får konkurrence om at udføre tingene bedst og billigst for den offentlige sektor.
Det giver færre udgifter og en bedre effektivitet.
Man kan f.eks. lave et bedre arbejdsmarked, som er mere effektivt, hvor man kan sikre sig, at alle kan komme i arbejde, i stedet
for at der er en hel masse, som slet ikke står til rådighed, men som stadig væk får milliarder i indtægter fra det offentlige.
Så man kan lave mange ting, hvis man vil.
Og jeg havde faktisk også den overbevisning, at Det Radikale Venstre havde et kritisk syn på den offentlige sektor og også ville være med til at øge effektiviteten i den offentlige sektor i stedet for bare her og nu at modsætte sig det alternativ, som Venstre står for.
Vi har fremlagt et helt konkret finanslovoplæg, og der kan man se milliard for milliard, hvordan besparelserne fremkommer.
Vi har peget på en række principielle ting, som skal gennemføres.
Vi vil have mere valgfrihed i den offentlige sektor.
Alt det vil vi, fordi vi vil have begrænset den offentlige sektor i forhold til i dag.
Det var bare min opfattelse indtil for nylig, at Det Radikale Venstre var enig med regeringen.
Jeg bliver spurgt om meget, men har kun følgende at sige om 1986-indgrebet, som man er ude efter.
Man spurgte, om det også var et socialistisk indgreb: Der var da også socialistiske elementer dengang.
Det var jo derfor, at man lavede et forlig.
Socialdemokratiet var med.
Man må se 1986-indgrebet i en helhed, hvor man også tog fat på den offentlige sektors udgifter og fjernede dyrtidspensionerne på arbejdsmarkedet.
Derfor var der en helhed dengang.
Der er ingen helhed nu.
Det er kun et ensidigt indgreb vendt mod den private opsparing.
Jacob Buksti (S), 1998-06-24:
Ja, man skulle jo næsten tro, det var 1. maj, når man hører budskabet fra Venstres ordfører: De røde kommer, socialisterne har taget over.
De røde lejesvende, vismændene, de førende økonomer og de førende skatteeksperter, f.eks. professor Michael Møller fra Handelshøjskolen - der findes vel ikke nogen rødere og mere socialistiske typer her i landet af værste hr. Frank Aaen-støbning!
Man bliver helt rørt, må jeg sige.
Men det, jeg egentlig godt kunne tænke mig at høre, er: Hvor er det liberalistiske svar så?
Hvor er liberalismen henne, hvor er modstykket til det her?
For det var jo meget interessant, at borgmesteren fra Farum var i stand til at komme med fire anvisninger på, hvad Venstre vil, men det eneste, han glemte, var det, som han mente var hele løsningen, nemlig offentlige besparelser.
Frank Aaen (EL), 1998-06-24:
Det står nogenlunde klart, at Venstre vil forsvare alle de velbjærgedes fordele og de penge, der er i de velbjærgedes lommer; det har jeg forstået.
Det, jeg ikke har forstået, fordi vi ikke har hørt et ord om det, er, hvad Venstre vil gøre.
Hvad er Venstres forslag til et indgreb?
Hvem skal betale?
For det er ikke hr. Peter Brixtofte, kan jeg forstå, men hvem skal så betale? Det blev sagt så flot heroppefra, at Venstre godt vil være med til at betale prisen.
Hvad for en pris, og hvordan skal der betales? Hvis det ikke er de rige, der skal betale, synes jeg, befolkningen har krav på at vide, hvem der så skal, og det må da være muligt at få bare en antydning af et svar fra hr. Peter Brixtofte på, hvor regningen så skal sendes hen.
Ebbe Kalnæs (CD), 1998-06-24:
Når jeg tager ordet i en kort bemærkning her til hr. Morten Helveg Petersen, er det ikke, fordi jeg vil kalde ham en -ist af en eller anden slags, som man har haft for vane her i dag.
Det er en bekymring, som går på, at hvis vi tager hele lovkomplekset, er der en tendens i det, som helt klart er et træk til venstre.
Så kan man mene, om det skal være højre eller venstre, men hvad er problemet i det?
Problemet i det er for mig at se, at begrebet om, at man skal så, før man kan høste, har meget dårlige kår i det her forslag.
Der er meget få tilskyndelser i det.
Der er snarere tilskyndelser til, at vi ikke skal bestille for meget.
Og med de undersøgelser, der ligger om, at folk hellere vil holde fri, og at begrundelsen meget langt er, at det ikke rigtig kan betale sig, kan jeg ikke forstå, at De Radikale og hr. Morten Helveg Petersen ikke også er bekymret over det.
Flemming Kofod-Svendsen (KRF), 1998-06-24:
Jeg forstår, at skatteministeren har lyst til at skrive lidt nutidshistorie, og så vil jeg da også komme med et lille bidrag:
Tirsdag den 16. juni blev Kristeligt Folkeparti indkaldt til møde kl. 15, men da kunne vi desværre ikke komme, da vi sad til afstemning her i salen.
Men vi kom til forhandling
den 16. om aftenen, og dér redegjorde Kristeligt Folkeparti for sin holdning ud fra pinsepakkens udkast, og vi gav især kommentarer til bilaget på side 47, og vi gav nogle kommentarer, som minder om det, jeg har sagt i min ordførertale i dag.
Og så fik vi at vide, at nu ville regeringens selvfølgelig vurdere det videre forløb, men vi ville blive indkaldt til møde den følgende dag.
Og da var vi klar over, at der var forhandlinger med Venstre og De Konservative og senere med SF og Enhedslisten, og vi sad og ventede, men hørte intet, før vi blev klar over, at nu tonede finansministeren frem på tv-skærmen og meddelte, at der var indgået forlig. Det, jeg bare ville udtrykke min overraskelse over, var, at man ikke i det mindste bad f.eks. en ministersekretær ringe over og meddele os, at vi ikke ville blive indkaldt til møde, og det var blot mit lille bidrag til nutidshistorien.
Kirsten Jacobsen (FP), 1998-06-24:
Jeg er glad for, at skatteministeren var så klar og præcis i sin tale; jeg er glad for, at skatteministeren helt klart og præcist sagde: Her er ikke tale om noget hasteindgreb; det er gennemarbejdet, og det er langsigtet.
Og det håber jeg bliver refereret, for jeg tror nemlig, der er mange andre end mig, der har en helt anden erindring om, hvilke løfter regeringen
forud for valget gav boligejerne - og de citater kunne vi jo gå ned og finde i hundredvis - og det tror jeg også vælgerne kan huske, og derfor er jeg glad for, at citatet er præcist. Og det kan da godt ske, at pakken ikke lå i Skatteministeriet, da skatteministeren indfandt sig derovre, men der er mange andre skuffer rundt omkring end dem, der befinder sig i Skatteministeriet.
Og jeg synes, det var flot at stå her og sige, at regeringen har holdt alle sine løfter, og jeg synes, det skal stå for sig selv, for jeg er overbevist om, at det kan befolkningen godt selv høre, men der var i hvert fald ingenting at klage på med hensyn til præcisionen i det, skatteministeren sagde.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-06-24:
Jeg forstår såmænd godt, at skatteministeren i sit svar heroppefra gør så meget ud af at forsøge at fortælle befolkningen og os, at regeringen ikke på noget tidspunkt har begået løftebrud i forhold til, hvad den tidligere har sagt, men jeg tror nu nok, at hvis man bevæger sig bare en anelse uden for de her mure, er opfattelsen en helt anden.
For det, regeringen om nogen har forsøgt at give indtryk af for ganske kort tid siden - bl.a. foranlediget af finansministeren, som har været aktiv på den front - er jo, at der netop ikke var behov for et indgreb over for boligejerne, og boligejerne har specifikt været nævnt i den sammenhæng.
Og derfor er der jo altså med det her - som åbenbart er et velforberedt indgreb, der har været længe under udarbejdelse osv., kan vi nu forstå på skatteministeren - tale om et klokkeklart løftebrud.
Og i mit ordførerindlæg nævnte jeg også nogle andre områder, hvor jeg mener, at der er et løftebrud.
Så det synes jeg skatteministeren skal længere ud på landet med.
Og så lige om kapitalpension: Det er jo rigtigt, at man med fradragsstørrelsen rammer de højere indkomster, og jeg nævnte også i mit ordførerindlæg, at det var vi såmænd også med på at der kunne være baggrund for at kigge på.
Men det, man ikke gør, er jo at gøre det mere fordelagtigt for lavtlønsgrupperne at investere i en kapitalpension, og det er jo dér, der er et problem i dag.
Og det er derfor, vi kommer til den konklusion, at det, man ser ud til gøre her, er at føre et ideologisk felttog over for kapitalpensionsordningen i det hele taget.