Bjarne Laustsen (S), 2003-03-27:
Som udgangspunkt vedstår Socialdemokratiet forliget om »Flere i arbejde«-aftalen.
Men jeg vil gerne her indledningsvis beklage, at det ser sort ud for regeringens målsætning om at skaffe 27.000 flere i arbejde, som jo i øvrigt er en forudsætning for, at regeringens politik på området kan gennemføres. I stedet for flere i arbejde er arbejdsløsheden steget med mere end 17.000 personer på 1 år, uden at regeringen har foretaget sig noget som helst for at bringe flere i arbejde og dermed få has på arbejdsløsheden. Forudsætningen for vores velfærdssamfund er jo, at vi skal skabe så mange arbejdspladser som muligt, og vi skal have så få arbejdsløse som mulig.
Selv om det ikke vil være helt fair at give regeringen hele skylden for ændringerne i konjunkturerne og dermed den stigende arbejdsløshed, så er der bestemt god grund til at notere, at regeringen har gjort ondt værre ved at afskedige tusindvis af folk i den offentlige sektor. Vi har i det sidste halve år set, at arbejdsstyrken er blevet formindsket med 32.000 personer.
Det svarer som sagt til, at 200 arbejdspladser om dagen er forsvundet. Det giver jo selvsagt et øget pres på bl.a. efterlønsordningen, for vi kan se, at folk går ud af arbejdsmarkedet, uden at deres stillinger bliver genbesat.
Forudsætningen for, at vi kan have et rummeligt arbejdsmarked og få plads til dem, som ikke har af 100 pct.s erhvervsevne, er jo, at der er fremdrift i arbejdsmarkedet.
I Socialdemokratiet har vi selvfølgelig noteret os, at både arbejdsgiverorganisationer og et enkelt regeringsparti samt KL har sagt, at der skal ske ændringer i overførselsindkomsterne og ændringer i efterlønsordningen.
Det tager Socialdemokratiet stærkt afstand fra.
Mange tusinde seniorer forstår simpelt hen ikke regeringens tale om det grå guld og mangel på arbejdskraft, når de hver eneste dag bliver skuffede, fordi de modtager afslag på deres ansøgninger om arbejde.
Selv om de står til rådighed for arbejdsmarkedet, så kan man bestemt ikke påstå, at arbejdsmarkedet står til rådighed for dem.
Socialdemokratiet håber, at det snart vil gå op for regeringen, at man ikke længere kan sidde med hænderne i skødet og se på, at den negative udvikling i ledigheden og i beskæftigelsen fortsætter.
I Socialdemokratiet vil vi gerne være med til at tale om, hvordan vi helt aktuelt kan sætte gang i arbejdet, f.eks. inden for byggeriet, ved at indføre en ordentlig varslingspulje i forbindelse med afskedigelse i større omfang samt at sætte gang i regionalpolitikken.
Vedrørende L 190 omkring ansvar for styring af den aktive beskæftigelsesindsats er Socialdemokratiet tilfreds med, at der nu bliver mulighed for at få andre aktører ind, end der har været tidligere.
Vi tror faktisk på, at det kan skabe noget ny dynamik, at der kommer nye koste til, men forudsætningen er jo selvfølgelig, at der er et arbejde at få.
I Socialdemokratiet har vi tiltænkt fagbevægelsen og ikke mindst a-kasserne en ny rolle, for det er jo dem, der kender deres medlemmer bedst og ved, hvilke behov for efteruddannelse m.v. de måtte have.
Men i styringen af indsatsen er det vigtigt, at man ikke slår plat på de arbejdsløse.
Vi vil følge udviklingen nøje, således at det kun er de seriøse firmaer og institutioner, der kommer til at hjælpe folk i arbejde - ikke firmaer, der bare vil tjene penge på de arbejdsløses elendighed.
I øvrigt savner vi i lovforslaget her satserne fra reguleringen for, hvordan og hvorledes aflønningen af andre aktører skal foregå.
Det har vi ikke set noget til.
Vi ser meget frem til, at vi bliver instrueret om, hvordan og hvorledes vilkårene kan være dér.
Når det drejer sig om den aktive socialpolitik, L 191, er Socialdemokratiet helt enig i det fornuftige i at have ens sanktioner og rådighedsregler for ledige, der i gåseøjne kun har ledighed som problem.
Dermed også sagt, at der er mange kontanthjælpsmodtagere, som har andre problemer end det at mangle et arbejde, og det kræver selvfølgelig en indsats i forhold til en anden lovgivning.
I dette lovforslag har vi forsøgt at løse de samspilsproblemer, der er mellem kontanthjælp og andre sociale ydelser, der gør, at det ikke i alle tilfælde kan svare sig økonomisk at tage et arbejde for den ene af ægtefællerne, som ellers er på kontanthjælp.
I Socialdemokratiet har vi stået fast på, at vi ikke kunne acceptere nogen generelle forringelser af kontanthjælpen, men vi har fundet en social afbalanceret måde ved at lægge et loft over, hvor mange ydelser den enkelte familie kan få, og til gengæld har vi slået ring omkring ydelserne, således at der ikke kan gennemføres yderligere nedskæringer, som der ellers var lagt op til fra regeringens side, især for de 25-29-årige.
Når det drejer sig om de 18-25-årige, er det vigtigt, at de unge bliver motiveret til en uddannelse, og derfor kan kontanthjælpen også for de 18-25-årige heller ikke nedsættes før efter 9 måneder, og efter at de har fået et aktivitetstilbud fra kommunen.
skal jeg sige her, at selvfølgelig skal man stå til rådighed, hvis man skal have kontanthjælp, det er klart. Derfor betragter vi ordningen som et tilbud til familien, at den ene ægtefælle i familien kan afstå fra at stå til rådighed imod, at den anden får en højere personlig ydelse.
Vi kan ikke acceptere, at kommunerne med den lov i hånden kan spare penge og være med til at tvinge folk ud af arbejdsmarkedet.
Det er klart, at hvis det sker i stor stil, vil det betyde, at arbejdsstyrken bliver formindsket.
Den udvikling vil vi følge meget tæt.
Det har ikke været intentionerne med aftalen, at tusindvis af folk skulle ud af arbejdsmarkedet på den måde. I henhold til L 192 sker der en harmonisering af reglerne for de løntilskudsordninger, som der har været, og de bliver fremover erstattet af en samlet model for løntilskud med fem satser i faste kronebeløb.
I L 193, som nu bliver den nye lov for den aktive beskæftigelsesindsats, bliver de mere end 30 ordninger, der er nu, samlet til kun tre ordninger, nemlig vejledning og opkvalificering, virksomhedspraktik og ansættelse med løntilskud.
Der skal også indføres en individuel personlig kontrakt som et minimum hver tredje ydelsesmåned.
I Socialdemokratiet har vi lagt vægt på, at alle ledige og revalidender forud for et tilbud skal have udarbejdet en jobplan, hvor man beskriver, hvad sigtet er med aktiviteten, men også, at den enkelte selv kan få indflydelse på sin egen situation og være med til at præge jobplanen.
Lovforslaget indeholder også en mulighed for at yde tilskud til opkvalificering af medarbejdere, som er blevet ansat ordinært.
Det er en ganske udmærket idé, men vi er generelt bekymret for, om de uddannelsesaktiviteter, der er tillagt væsentlig betydning i aftalen om flere i arbejde, reelt kan gennemføres, fordi regeringen har gennemført store besparelser og lagt aktivitetslofter ind på både erhvervsskoler og AMU-uddannelserne. Aktstykket om støtte til opkvalificering af beskæftigede, der er afskediget, men endnu ikke fratrådt, er
Den mulighed har vist sig meget vanskelig at bruge i det virkelige liv, og jeg skal derfor foreslå regeringen, at man snarest tager den del af aftalen op til revision og eventuelt genindfører varslingspuljen, som var et langt bedre svar på de problemer, som opstår, når en virksomhed lukker i et lokalt område.
I L 194 forenkles reglerne om ydelser, som man modtager i forbindelse med tilbud i forhold til beskæftigelsesindsatsen for de forsikrede ledige.
Disse regler bliver nu flyttet over i arbejdsløshedsforsikringsloven, og gældende ydelser bliver erstattet af en ydelse kaldet aktiveringsydelsen.
Reglerne om refusion, forskud, tilsyn, ATP m.v. flyttes således også over i arbejdsløshedsforsikringsloven.
Vi betragter de foreslåede ændringer som fornuftige, og der er reelt tale om regelforenkling.
Med disse bemærkninger skal jeg afslutningsvis opfordre ministeren til generelt at have et godt samarbejde med arbejdsmarkedets parter, ikke mindst gennem det nye Beskæftigelsesråd.
I Socialdemokratiet er vi af den overbevisning, at hvis de love, der danner baggrund for aftalen om flere i arbejde, skal udmøntes med succes, kan det kun lade sig gøre i et konstruktivt og et frugtbart samarbejde med arbejdsmarkedets parter.
Det er overordentlig vigtigt, at de aktører, der skal udføre disse regler i praksis, får et medejerskab til aftalen. Vi har meget brug for, at arbejdsmarkedets parter kan være med til at gøre arbejdsmarkedet mere rummeligt, også ved at stille sig til rådighed for de mange ledige, der desværre har været ledige i alt for lang tid og derfor har et meget, meget stort behov for at komme ud på det ordinære arbejdsmarked.
Vi skal give tilsagn om et konstruktivt udvalgsarbejde og se til, at den aftale, som vi er en del af, kan udmøntes, og derfor tilslutter vi os også disse fem lovforslag.