runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Mette Frederiksen (S), 2005-06-16:
Jeg tror såmænd, at jeg skal starte med at sige, at vi fra Socialdemokratiets side i virkeligheden forholder os meget pragmatisk til spørgsmålet om decentralisering eller ej.
Lad os da endelig decentralisere der, hvor det giver mening for det enkelte menneske, f.eks. for de pårørende, der har et handicappet barn.
Hvis fagligheden er til stede i den enkelte kommune, og hvis der er økonomisk fundament for at gøre det, så lad os decentralisere, men der, hvor der ikke er det, skal man selvfølgelig ikke gøre det.
Se, jeg synes jo, at hele processen og sådan set også debatten i dag vidner om en meget, meget tilfældig tilgang til det her spørgsmål.
Først skulle alt placeres i kommunerne, men så væltede det ind med faglige indsigelser og politisk uenighed om det.
Hele det faglige miljø sagde: Lad være med at kommunalisere alt på det sociale område.
Vi og de kan ikke løfte opgaven.
Lad nu endelig noget forblive regionalt.
Regeringen valgte så pludselig, at noget alligevel skulle være regionalt.
Så gik der ikke ret lang tid i forhandlingerne, før man fandt ud af, at man i forbindelse med noget af det, man havde placeret kommunalt, og noget af det, man havde placeret regionalt, havde byttet rundt på tingene, og så skulle der pludselig byttes rundt.
Det er et forløb, der er præget af tilfældighed, og derfor skal jeg bare – jeg skal lige sige til formanden, at den gule lampe lyste på et meget tidligt tidspunkt ...
Birthe Skaarup (DF), 2005-06-16:
I ordførertalen, som jeg læste op i starten, sagde jeg, at vi mener, at VISO er en rigtig god konstruktion.
Fru Karen Klint siger så, at den enkelte borger ikke har mulighed for at konsultere VISO.
Vi ved alle sammen, at det er sådan, at borgeren og kommunen i samarbejde kan rette henvendelse til VISO.
Jeg synes, det er en utrolig god idé, at vi nu får oprettet VISO, og det slutter vi fuldt op om i Dansk Folkeparti.
Karen J. Klint (S), 2005-06-16:
Mit lille regnestykke går sådan set ud på, at når man henvender sig på 14 kontorer i 14 forvaltninger, har de der et team, der supplerer hinanden og dermed udgør en samlet ekspertise.
I dag er det jo også sådan, at der ikke er nogen, som anbringes af et amt, uden at der er en kommune, der har besluttet det.
Hvis vi havde fået den VISO-model, som Dansk Folkeparti var med til at lægge navn til, da vi så aftalen sidste forår, netop med den direkte adgang, have vi været mere trygge.
Vi oplever faktisk nu, at borgerne mister den gratis adgang til at spørge et amt til råds, og de har i dag også gratis adgang til en statskonsulent, som de kan ringe direkte til, men det er et mindretal, der får lov til at ringe til VISO.
De skal nøjes med at ringe til kommunen.
Birthe Skaarup (DF), 2005-06-16:
Tak for formandens bemærkninger.
Jeg er nu ikke bange for at stå her og svare på nogle spørgsmål, så kom bare an.
Det her handler for mig om, at vi får en lettere adgang for borgerne.
Det handler for mig om, at den faglige ekspertise, der i øjeblikket er i amterne, også på specialinstitutionerne, følger med over i kommunerne.
Vi får nogle redskaber, hvor vi får VISO, vi får et handicapråd, vi får nogle rammeaftaler, og her mener jeg, at vi har underbygget den vision om, at vi gør det her område stærkere.
Det, at vi får nærheden, mener jeg er vældig godt.
Jeg ved godt, at fru Karen Klint har megen faglig ekspertise på det her område, men på den anden side mener jeg, at fru Karen Klint også må kunne se, at den faglige ekspertise, der er på specialinstitutionerne, også kan bruges og bliver brugt i det kommunale regi, når vi får den strukturreform.
Karen J. Klint (S), 2005-06-16:
Jeg skal selvfølgelig også sige, at vi er fuldt vidende om, at fru Birthe Skaarup ikke er hovedordførertaleren for Dansk Folkeparti.
Jeg har faktisk også haft det samme spørgsmål om, hvorfor der er forskel på Dansk Folkepartis holdninger til sundhedsområdet og socialområdet, men det spørgsmål er jo blevet stillet, altså spørgsmålet om, hvorfor man godt vil specialisere og centralisere på sundhedsområdet, men bruger den omvendte model på det sociale område.
Så mit spørgsmål skal i forlængelse af det svar, fru Birthe Skaarup kom med nu, kort være: Anerkender man ikke, at forvaltningerne på socialområdet, også i amterne, i dag gør andet end at stå for lønudbetaling?
Der er jo en faglig ekspertise i de institutioner, som man nu siger skal stå alene med deres ekspertise, for de fagfolk, der er på institutionerne i dag, støtter sig i høj grad også til de konsulenter, der er i de 14 amter, og de mennesker rækker ikke ret langt, hvis de skal fordeles på 98 kommuner.
Birthe Skaarup (DF), 2005-06-16:
Igen, fru Sandy Brinck blander tingene sammen.
Med hensyn til specialviden har vi den jo allerede i amterne inden for de enkelte institutioner.
Der sker jo ikke noget med den her kommunalreform, for den specialviden følger jo med ud i institutionerne, og personalet følger med.
Det er, som om Socialdemokratiet tårner det her op til at være store problemer i stedet for at se på, at vi nu får den nærhed, der er så nødvendig, også når man har børn i en specialinstitution.
Jeg er ikke nervøs for det her.
Jeg kan se, at med den viden, der er på specialinstitutionerne, i amterne, så bliver der ingen problemer.
Der sker jo ikke nogen ændring.
Personalet flytter med, og de har specialviden, de har været igennem en uddannelse, og de har beskæftiget sig med de her børn i mange år.
Sandy Brinck (S), 2005-06-16:
Ja, selvfølgelig er der forskel på den behandling, man skal have, alt efter om man er syg eller har et handicap.
Det turde være fuldstændig åbenbart.
Men det, vi ikke forstår, er, at Dansk Folkeparti og regeringen synes, at der skal være forskel på, om man har ret til at få specialviden, om man har ret til at udvikle faglige miljøer, der rent faktisk hele tiden kan følge med specialiseringen og følge med, sådan at de kan give de allerbedste tilbud, og at tilbuddene rent faktisk også kan udvikle sig, fuldstændig som de kan på sundhedsområdet.
Derfor er det bare, at vi synes, det er mærkeligt, og vi har ikke hørt et eneste politisk argument for det, at børnene ikke skal have den samme adgang til specialviden som de voksne på socialområdet.
Man ville aldrig kunne forestille sig, at der blev sat den slags barrierer op på sundhedsområdet, heldigvis.
Men hvorfor skal der så være det på socialområdet?
Birthe Skaarup (DF), 2005-06-16:
Jamen fru Sandy Brinck blander fuldstændig tingene sammen.
Der er forskel.
Fru Sandy Brinck blander tingene fuldstændig sammen.
Sandy Brinck (S), 2005-06-16:
Jeg synes, at fru Birthe Skaarup afslører, at Dansk Folkeparti ser på socialområdet som sådan et plejeområde, altså mad, hygiejne og tag over hovedet, og fuldstændig mister blikket for og forståelsen af socialpædagogik som et fag med specialisering.
M053S47324871subh.fm Page 4806
Tuesday, November 8, 2005 4:36 PM
Fru Birthe Skaarup er jo sundhedsordfører, og derfor vil jeg godt drage en parallel til sundhedsområdet.
Fru Birthe Skaarup sagde tidligere i et svar, at det er vigtigt, at man er tæt på kommunen.
Kunne man forestille sig, at man på sundhedsområdet besluttede, at alle børn kun må gå til den praktiserende læge?
De må ikke som de voksne gå til speciallæge.
Kan man forestille sig, at man ville gøre det på sundhedsområdet?
Jeg håber, at svaret er nej, at det ville man aldrig finde på.
Ikke desto mindre er det lige nøjagtig det, man gør for børnene på socialområdet med den her reform.
Birthe Skaarup (DF), 2005-06-16:
Jeg kan kun sige, at fru Line Barfod blander æbler og pærer sammen.
Det er jo ikke det samme at være indlagt på et sygehus som at have nærmiljøet, hvis man har nogle sociale sager, der ligger tæt på en.
Det er en fuldstændig forkert opfattelse, fru Line Barfod har.
Det, jeg prøvede at fortælle, er, at når man skal have en genoptræning uden for sygehusregi, foregår det også i nærmiljøet, og det er kommunerne, der står for det.
Line Barfod (EL), 2005-06-16:
Det forstod jeg simpelt hen ikke.
Altså, det der med, om man er tæt på kommunen, når man bliver syg og skal have en korterevarende behandling, eller om man er tæt på kommunen, hvis man bliver syg og skal have langtidsbehandling, forstår jeg ikke at der er forskel på.
Man er vel lige tæt på kommunen, uanset om man har behov for en enkelt operation eller korttidsbehandling eller har brug for det resten af livet!
Det barn, som kommer ud for en ulykke og skal have en øjenoperation, er vel lige så tæt på kommunen, som det barn, der bliver blind og måske får nogle andre handicap og derfor skal leve på en institution resten af sit liv, eller det barn, som vi har talt en del om i debatten i dag, som bliver udsat for vold i hjemmet og derfor bliver blind.
Nærheden til kommunen må vel være den samme, så hvad er årsagen til, at Dansk Folkeparti mener, at det ene helst skulle specialiseres meget, og så skal det være under staten, mens det andet skal være ude i kommunerne uden den samme grad af specialisering, som fagfolk på området mener at der er brug for?
Birthe Skaarup (DF), 2005-06-16:
Jeg synes godt nok, at der er en forskel.
Det at være underlagt en specialbehandling, hvor vi måske, lad os sige inden for kræftområdet, samler det på nogle enkelte sygehuse, er immer væk noget andet, end når vi ser på en kommunalstruktur, hvor borgeren er tæt på kommunen, når der skal behandles sociale sager, når der skal behandles børnesager og mange andre ting.
Så vil jeg også sige, at det jo også er sådan, at når man har været på et sygehus og skal have rehabilitering eller genoptræning, foregår det også tæt på borgeren, nemlig i kommunalt regi.
Line Barfod (EL), 2005-06-16:
Jeg har selvfølgelig forståelse for, at fru Birthe Skaarup er stedfortræder og ikke den sædvanlige socialordfører, men samtidig ved jeg jo, at fru Birthe Skaarup er sundhedsordfører og derfor kender meget til strukturreformen.
Det, jeg gerne vil spørge om, er, hvorfor Dansk Folkeparti synes, det er vigtigt, at man på sundhedsområdet har så specialiseret en behandling som muligt, kun samler specialer få steder, mens man, når vi kommer til socialområdet, synes, at det skal spredes så meget som muligt og ud i kommunerne.
Hvad er grunden til den forskel?
Hvis man skal indlægges måske en gang i sit liv på et sygehus, skal der være den højeste grad af specialisering, og Dansk Folkeparti vil jo helst have det under staten, men hvis man måske skal leve hele sit liv på en institution, så mener Dansk Folkeparti, at det er noget, der skal klares ude i kommunerne, her behøves ikke en høj grad af specialisering.
Hvad er årsagen til den forskel?
Mette Frederiksen (S), 2005-06-16:
Det er jo en bemærkelsesværdig rækkefølge at opstille kriterierne i.
Først siger taleren, at som borger i dette land ønsker han en enstrenget struktur, og så ønsker han selvfølgelig også en god behandling, men har taleren, som nu er på vej ud af salen, aldrig overvejet at gå ind for den modsatte rækkefølge og sige: Vi har behov for den allerbedste behandling, og så kan vi diskutere strukturen derefter?
Tuesday, November 8, 2005 4:36 PM
Der er jo intet til hinder for, at vi kan levere videndeling, den bedste rådgivning, ordentlig faglighed og et tilstrækkeligt økonomisk grundlag i en enstrenget struktur, og det kunne regeringen bare have valgt at sige ja til.
En enstrenget struktur gør jo ikke, at vi ikke kan lave en god reform på det sociale område.
Det gør alene ideologien, og det er det, der er synd for de mennesker, vi snakker om i dag.
Jacob Jensen (V), 2005-06-16:
Som borger i landet ønsker jeg klart at have en enstrenget struktur, en simpel og klar struktur, men jeg ønsker selvfølgelig også at få den bedste rådgivning og den bedste behandling, og det er jo netop også det, der vil ske med lovforslaget.
Mette Frederiksen (S), 2005-06-16:
Jeg gentager gerne eksemplet fra tidligere.
Hvis jeg kører galt i weekenden, og min lille datter bliver hjerneskadet, vil jeg som forælder som det mest naturlige i denne verden – og jeg tror, det er et synspunkt, jeg deler med langt de fleste andre forældre i Danmark – ønske at have mulighed for adgang til den bedste rådgivning om lige præcis hendes handicap og adgang til den viden, der findes om det handicap, og om de behandlingserfaringer, man har i andre lande.
Det er derfor, vi – og det gælder i øvrigt hele oppositionen – har sagt: Giv dog den enkelte handicappede og den handicappedes pårørende adgang til at kunne ringe til VISO.
Det er da en mærkelig måde at anskue de mennesker på, synes jeg.
Jacob Jensen (V), 2005-06-16:
Lovforslaget giver som bekendt én indgang til det offentlige, nemlig kommunen.
Fru Mette Frederiksen ønsker, kan jeg jo forstå, indtil flere indgange, men ønsker samtidig ikke at stille de nødvendige ændringsforslag, og det kan man jo så undre sig lidt over.
Men stoler fru Mette Frederiksen ikke på, at kommunen kan løfte opgaven, når hun ønsker flere indgange end én?
Det må jo være konklusionen efter de bemærkninger, jeg har hørt fru Mette Frederiksen komme med.
Mette Frederiksen (S), 2005-06-16:
Hvis vi skal være enige om de ord, vi benytter os af i debatten, antager jeg, at et bredt flertal i det danske Folketing forstår begrebet en glidende decentralisering som noget, der netop foregår glidende.
Men det, der er hele pointen og hele problemet med det forslag, der ligger på bordet i dag, er, at den ikke bliver så glidende, som det ville være fornuftigt.
Det er nemlig sådan, at hele børn og unge-området, som desværre adskilles fra det øvrige specialiserede område, partout pr. automatik skal overføres til kommunerne pr. 15. februar 2006, og det er der ikke noget som helst glidende i.
Det er bare dumt, og det er ærgerligt, fordi det er en beslutning, der ikke er truffet på et fagligt funderet grundlag.
Hvis man virkelig ønskede en glidende decentralisering, skulle man da sige til kommunerne: Nu kommer I på plads, nu får vi styr på jeres økonomi, nu tager I en ordentlig socialpolitisk diskussion, og så kan I begynde at hjemtage institutioner.
Men det er ikke det, man har villet fra regeringens side.
Inger Støjberg (V), 2005-06-16:
Jeg hørte sådan set udmærket fru Mette Frederiksens ordførertale.
Der findes jo også andre muligheder for at høre en ordførertale end lige præcis at sidde på pladsen, selv om jeg selvfølgelig gerne ville have oplevet den live, men det kunne altså ikke lade sig gøre.
Det, der undrer mig meget i denne sag, er, at fra at sige ved førstebehandlingen, at man anerkender ideen om glidende decentralisering, går man nu til godt nok at bruge nogenlunde de samme ord, men lige putte den lille finesse ind, at der skal være mere end én indgang, at det er de forkerte præmisser, vi bygger på, og at de faglige niveauer ikke er gode nok.
Det kan godt være, man har brugt de samme ord, men indholdet er ikke det samme, og det er det, der er problemet.
Hvad er helt præcist grunden til, at Socialdemokraterne har skiftet standpunkt i denne sag?
Mette Frederiksen (S), 2005-06-16:
Jeg kan selvfølgelig tage fejl, men jeg erindrer ikke, at den foregående taler var til stede, da jeg holdt min ordførertale her i dag.
Så tror jeg i øvrigt ikke, at det at forvirre repræsentanter for Venstres folketingsgruppe er uden sidestykke i dansk politik, men jeg skal såmænd bare sige afslutningsvis, at det ikke var tanken om en glidende decentralisering eller én myndighed på det sociale område, der fik forhandlingerne til at bryde sammen.
Det var det, at vi ikke med sikkerhed kunne sige til de familier, der har behov for det, at deres behov vil blive imødekommet, når reformen er indfaset, og det svar vil jeg kunne give til de mennesker.
M053S47324871subh.fm Page 4803
Inger Støjberg (V), 2005-06-16:
Det er jo en diskussion uden sidestykke, må jeg nok sige, især hvis man kender historikken bag lovforslaget.
Jeg må i hvert fald sige, at det er lykkedes den socialdemokratiske ordfører at forvirre mig på allerhøjeste plan.
Hvis vi kigger lidt tilbage til førstebehandlingen, sagde fru Lotte Bundsgaard, som på daværende tidspunkt var ordfører: Vi anerkender ideen om glidende decentralisering.
Det vil jeg gerne bede fru Mette Frederiksen om at bekræfte, og samtidig vil jeg gerne bede fru Mette Frederiksen om at forklare, hvorfor Socialdemokraterne har skiftet standpunkt i denne sag.
Mette Frederiksen (S), 2005-06-16:
Undskyld mig, men det er jo fuldstændig absurd at negligere de familier, og det er jo reelt det, hr. Karsten Nonbo gør.
Hvis de familier har et problem, hvis de har handicappede børn, de er nervøse for, skal vi da være ligeglade med, hvordan de henvender sig.
Uanset om de gør det i tale eller skrift eller til den ene eller til den anden, er vores opgave som Folketing lige præcis at tage de familier alvorligt, ligegyldigt hvor mange sider de end måtte skrive, og ligegyldigt hvor mange bekymringer de måtte have.
Det er det, vi er her for, det er vores opgave som Folketing at tage de mennesker alvorligt og sørge for, at deres børn får de bedste opvækstbetingelser overhovedet.
Angående refusionen synes jeg, det er beskæmmende, at den refusionsgrænse, der er sat, ikke er sat efter, hvor mange dyre enkeltsager der er i de nye kommuner, men er rent fiktiv og fastsat ud fra, hvad man tror.
Tro er for mig noget, man kan gøre i en kirke, men når man er politiker, må man gerne vide, når man træffer beslutninger.
Karsten Nonbo (V), 2005-06-16:
Må jeg spørge: Er det ikke ansvarligt at fastlægge grænsen, når vi kender reformen?
Så et spørgsmål, jeg ikke nåede sidste gang.
Fru Mette Frederiksen sagde, at det væltede ind med e-mails til fru Mette Frederiksen med eksempler på, hvad der var gået galt osv.
Hvis jeg var imod et forslag, ville jeg i hvert fald vælte alle de e-mails over til socialministeren og spørge: Kan vi få kommentarer til dem?
Men hvor mange af de tonsvis af e-mails, der er kommet, har fru Mette Frederiksen sendt videre til udvalget og fået kommenteret, så man kunne få at vide, at her er der problemer, altså har overdænget med nogle eksempler?
Mette Frederiksen (S), 2005-06-16:
Jeg ville ønske, at dyre enkeltsager aldrig ville være et problem i en kommune, men det ved vi de er.
Vi ved ude fra landets kommuner, at der f.eks. er børn, der ikke bliver tvangsfjernet,
fordi M053S47324871subh.fm Page 4802 Tuesday, November 8, 2005 4:36 PM det er for dyrt.
Vi har desværre set mange eksempler på, at dyre enkeltsager betyder, at der ikke gives de behandlingstilbud, der skal gives, og det er jo dybt beklageligt.
Men når vi ved, det har fundet sted, er det da Folketingets opgave og ansvar at sørge for, at det ikke kan finde sted igen, og det er derfor, vi siger: Vi kender ikke udligningsreformen, men vi ved, at der efter kommunalreformen fortsat vil være mindre kommuner, så lad os dog lægge refusionsgrænsen på et niveau, der gør, at kommunen faktisk har råd til at give de tilbud, der skal gives.
Og lav i øvrigt en mellemkommunal, solidarisk finansiering, så den enkelte kommune ikke får unødvendig høje udgifter på området.
Lone Dybkjær (RV), 2005-06-16:
Det er til ordføreren, for jeg undrede mig over, at ordføreren kunne sige, at refusionsordningen er bedre for kommunerne i fremtiden, end den er i dag.
Det forstår jeg simpelt hen ikke.
I dag skal man betale ca. 400.000 kr. plus 50 pct. I fremtiden skal kommunerne betale 800.000 kr. plus 25 pct. op til 1,5 mio. kr. og derefter 50 pct. En sag, der i dag koster 800.000 kr., ville kommunen tidligere skulle betale 600.000 kr. for, i fremtiden skal den betale 800.000 kr.
Det kan jeg simpelt hen ikke forstå er bedre.
En sag, der koster 1 mio. kr., skulle man tidligere betale 700.000 kr. for, i fremtiden skal man betale 950.000 kr.
Karsten Nonbo (V), 2005-06-16:
Jeg var lovet tid nok.
Birthe Skaarup (DF), 2005-06-16:
Det er jo sådan, at KL har sendt et høringssvar omkring det her, og man tager det op.
Desuden får vi jo den udligningsreform, som vi venter på.
Problemstillingen har været rejst flere gange, men tilbuddet kommer til at koste nøjagtig det samme.
M053S47324871subh.fm Page 4808
Vi er da udmærket klar over, der ikke bliver færre handicappede, men fru Lone Dybkjær ved udmærket, at vi venter på den udligningsreform.
Charlotte Dyremose (KF), 2005-06-16:
Jeg vil meget nødig stå her på Folketingets talerstol og sagsbehandle konkrete sager.
Men det ændrer jo ikke på, at man i dag hverken har mulighed for at klage over de konkrete tilbud eller adgang til at vide, hvilke tilbud der rent faktisk eksisterer, som ville passe til netop mig.
Det udvider vi nu.
Jeg har så svært ved at forstå, at fru Karen Klint og Socialdemokraterne ikke synes, at det er en brandgod idé, at både kommunerne og den enkelte borger får langt mere viden om, hvilke institutioner der er, for det giver jo langt bedre mulighed for, at den enkelte borger rent faktisk får det tilbud, der er bedst for den enkelte borger.
Men jeg kan ikke stå her på talerstolen og sige nøjagtig, hvilke tilbud det er.
Det skal der fagfolk til.
Hans Andersen (V), 2005-06-16:
Fru Karen J. Klint nævner, at Socialdemokraterne ikke er imod decentralisering.
Jeg er overbevist om, at det her ikke bliver nogen kamp.
Det bliver et samarbejde om at udvikle det sociale område, og netop redskabet i form af rammeaftalerne kan jeg nu forstå, at Socialdemokraterne støtter varmt op om.
Man kan efterhånden også stille spørgsmålet: Hvorfor er det så, at Socialdemokraterne ikke støtter op om det her lovforslag, når man nu så varmt støtter rammeaftalen?
Det er jo rammeaftalen, der netop gør, at det her skal tage udgangspunkt i et samarbejde om at få etableret og leveret det korrekte og gode sociale tilbud.
Karen J. Klint (S), 2005-06-16:
Der er lidt vers og rim i det.
Jeg kan frygte, at den reform her mere bliver til gavn for advokaterne end for de mennesker, der har behov for den, for hvor mange skal have hjælp til at klage?
Hvis man er så handicappet, hvis man har så mange funktionstab, at man ikke selv kan læse på netportalen, finde det rette tilbud og har behov for massiv social hjælp, er man næppe i stand til selv at klage, så det skal man også have hjælp til.
Jeg synes næsten, at jeg fik et ja som svar på, om mennesker kunne få lov til at flytte hen til det relevante tilbud.
Jeg håber, at jeg hørte rigtigt, at det første ja, der kom i talen, var et ja i svaret på, om man nu fik lov til at flytte fra lokale fleksible tilbud til fagligt kvalificerede tilbud.
Jeg vil også gerne lige have en bemærkning til, at når man hele tiden siger, at folk er kastebolde, så har de kastebolde, vi har set, været i forbindelse med betalingsforholdene og ikke det faglige indhold.
Det har været økonomien, man har skændtes om i grundtakstmodellen.
Man har skændtes om økonomi og betaling – ikke om menneskers behov.
Charlotte Dyremose (KF), 2005-06-16:
Ja, borgerne får nu ligesom kommunen adgang til via tilbudsportalen at se tilbud i hele landet.
Det er en historisk ny mulighed, som man aldrig har haft før på det sociale område.
Derudover ligger så også socialministerens initiativ til, at man nu ikke bare skal kunne klage over, hvilken M053S47324871subh.fm Page 4814
Tuesday, November 8, 2005 4:36 PM form for tilbud man får, men også over, hvilket konkret tilbud man får.
Så der er faktisk rigtig god sammenhæng.
Man får adgang til at kende alle de tilbud, vi har i landet, og man får mulighed for direkte selv at tage stilling til dem.
Og hvis man er uenig med kommunen, får man også mulighed for at klage over det.
Karen J. Klint (S), 2005-06-16:
Jeg vil gerne spørge om, hvordan borgeren får »adgang til hele landet«.
Er der frit valg på de sociale områder, eller er det kommunen – den ene adgang – der nu sætter adressen?
Vil »adgang til hele landet« hjælpe alle de fejlanbragte unge mennesker i dag på de kommunale plejehjem, mennesker med fysiske handicap – som vi talte for et par år siden, hvor vi faktisk nåede op på over 2.000 – der i dag får et lokalt fleksibelt tilbud, som det så smukt hedder, men ikke et kvalitetsorienteret tilbud?
Vil »adgang til hele landet« hjælpe dem ud af plejehjemmene, så de får et fagligt, kvalificeret tilbud?