Anne Baastrup (SF), 2001-02-21:
Vi vil også fra SF's side gå positivt ind i lovforslagets
behandling
på samme måde, som vi gør det i Retsudvalget, hvor erstatningsansvarsloven er til behandling.
Og også dér vil vi så i sammenhæng med erstatningsansvarslovbehandlingen se på gradueringen af men.
Derudover agter vi fra SF's side at komme med et ændringsforslag, jeg tror det er til arbejdsskadeforsikringslovens § 35, omkring forhøjelse af overgangsbeløbet til ægtefælle, således at vi kan få en ligestilling med den konkrete, ulykkelige sag, der kom her for et par måneder siden, hvor justitsministeren har fået tilslutning til en kulanceerstatning til en politienke.
Vi finder, at det er et princip, som er korrekt, når man som ægtefælle sidder tilbage med et tab.
Vi finder ikke, at det skal være torterstatning, men derimod en overgangsordning.
Og vi har anslået, at det set i sammenhæng med offererstatningslovens ændringer af sammenhængen med sociale ydelser vil være i størrelsesordenen 500.000 kr.
Det vil kunne svare til det beløb, som politienken fik, på 800.000 kr.
Derudover vil jeg så sige, at det her lovforslag bærer præg af, at arbejdsskadeforsikringsloven i Socialministeriet er et stedbarn.
Gang på gang på gang bliver det påpeget i pressen i konkrete sager, at arbejdsskader ikke er i centrum
for regeringen.
Den til enhver tid siddende socialminister har, siden jeg i hvert fald har interesseret mig for arbejdsskadeforsikringsloven fra starten af 1980'erne, ikke taget det her område alvorligt.
Gang på gang bliver det påpeget, at de nye sygdomme, man har, er ikke sygdomme, der kan anerkendes efter arbejdsskadeforsikringsloven.
De sygdomme, der er kommet på erhvervssygdomslisten, er gamle, kendte sygdomme, som man allerede nu er i fuldt sving med at forebygge.
Hvor mange opløsningsmiddelsager har vi haft?
Ingen.
Stort set ingen.
De er passé.
Men alle de nye sager bliver ikke anerkendt.
Hvorfor bliver de ikke anerkendt?
Der kan ligge en lang række udenlandske, videnskabelige dokumentationer for, at der er en sammenhæng mellem skaden og arbejdet.
Bliver de anerkendt?
Det skal være en dansk videnskabelig undersøgelse.
Hvordan får vi en dansk videnskabelig undersøgelse?
Det får vi ved at hive nogle penge ud af en eller anden finansminister, så vi kan få lavet den konkrete undersøgelse.
Og det er et slid hver gang.
Det kan ikke være rigtigt, at de forskellige typer af sygdomme blot ikke anerkendes, fordi vi ikke kan hive pengene ud til den her videnskabelige undersøgelse.
Det skal vi have gjort noget ved.
Sidste år før sommer havde et udvalg, nedsat på bl.a. SF's initiativ, omkring et nyt ulykkesbegreb fået besked på, at de skulle være færdige.
Hvornår blev de færdige?
Så må vi krydse fingre.
Det er ikke rimeligt.
Vi har folk, der går med arbejdsskader, som ikke får skaderne anerkendt.
Vi har folk, der udsættes for ulykker, hvor man simpelt bare ikke anerkender, at det er en ulykke.
Vi har nye typer erhvervssygdomme, som bare ikke anerkendes som erhvervssygdomme.
Arbejdsskadeforsikringsloven duer ikke.
Og det er mennesker, der bliver udstødt.
Ringen sluttes selvfølgelig.
Arbejdsgiverne sparer, forsikringsselskaberne sparer.
Men der er mennesker, der udstødes, og så kan vi gøre alt, hvad vi kan, eller alt hvad vi i øvrigt ønsker at gøre, med hensyn til udvikling af det rummelige arbejdsmarked, og jeg skal komme efter dig.
Men når det er sådan, at et menneske, der udsættes for en arbejdsskade, og alle fornuftige mennesker kan se, at det er en arbejdsskade, ikke kan få den anerkendt, så er konstruktionen af arbejdsskadeforsikringen forkert.
Det må vi have gjort op med.
Vi agter i SF at rejse en forespørgselsdebat her i maj, hvor vi så naturligvis kan få den nye rapport omkring et nyt ulykkesbegreb involveret.
Vi arbejder også på at se, om vi kan komme med nogle forslag til ændringer af erhvervssygdomsbegrebet, således at folk, der bliver syge på arbejdet, kan få en erstatning.
Vi håber, at vi også kan få det fremsat i den her samling.
Det går ikke.
Det er ikke rimeligt, at et udvalg, som fik et helt klart kommissorium, skal bruge 2-3 år på at blive færdige.
Det er ikke rimeligt, at antallet af dage, som man skal bruge, efter at man har rejst sagen som en arbejdsskade, stiger i stedet for at falde.
Der kan være mange gode grunde til det, men så må vi have ryddet op i det.