Aage Frandsen (SF), 1997-10-29:
SF er generelt positiv over for lovforslaget, men der er også nogle ting i det, som vi godt vil sætte et lille spørgsmålstegn ved, og også spørgsmål, som vi godt vil have nærmere belyst og gerne under udvalgsarbejdet.
For det første er der tale om en rammelov.
Jeg synes ikke, det er noget man kan sige er uden problemer, når der er tale om rammelove, for der kan somme tider være behov for præciseringer.
Det er jo helt principielt Folketinget, der skal lovgive,
og hvis vi laver en rammelov, kan det godt betyde, at den egentlige lovgivning i ordets egentlige betydning, nemlig at bestemme reglerne og den slags ting, i for høj grad overlades til Kulturministeriet. Det er ikke, fordi vi vil blande os i, hvordan administrationen skal være, overhovedet ikke, men problemet er, at når man giver en sådan rammelov, overlader man altså noget af det, som vi mener principielt er Folketingets anliggende, til ministeriet.
Vi vil godt se nærmere på, i hvilket omfang der kan blive tale om, at vi kan gøre det mere præcist i selve lovteksten eller senere i form af en betænkning fra Folketingets Kulturudvalg.
Forslaget tager på en meget fin måde højde for det, som er vores nuværende samfund, nemlig informationssamfundet.
Det er selvfølgelig ikke noget, der sker med dette lovforslag.
Vi er også enige i, at Danmarks Biblioteksskole skal være en videregående uddannelsesinstitution med de muligheder, der ligger med hensyn til at få videregående uddannelser, som vi kender fra universiteterne.
Der er ikke tale om en modsætning, men der er tale om spørgsmålet om vægtninger.
Så er der også efter vores opfattelse nogle uklarheder i lovforslaget, når det gælder styring, når man vil demokratiet
Det hedder såmænd meget rigtigt i bemærkningerne, og det er indlysende sandt: » ... at skolen får en effektiv organisation, således at kræfterne og ressourcerne kan koncentreres om det primære formål: uddannelse og forskning.«
Der er ikke én, der kan være uenig i det, men det kan også være anledningen til, at man samtidig siger, at det dér med styringen, det dér med at bestemme, det er noget, som nogle andre skal beskæftige sig med, det er ledelsen, og det er ikke medarbejderne.
For det første i hvilket omfang principperne fra universitetsloven er gældende i forhold til det, som er Kulturministeriets institutioner, for det andet spørgsmålet
om kompetencen mellem skolens ledelse, dvs. rektor og skolerådet, for det tredje spørgsmålet om, hvordan man skal lave opbygningen af de forskellige institutdannelser inden for området, og hvordan de skal styres, og for det fjerde i det hele taget spørgsmålet om, hvordan valgsystemerne skal være
Det er ting, som vi gerne vil have nærmere belyst, for vi er rimelig optaget af, at når man har en sådan institution, er det altså medarbejderne, der har størst mulig indflydelse, fordi medarbejderne på den måde efter vores opfattelse vil få langt mere glæde af arbejdet, hvis de også føler, at det er dem, der er med til at bestemme.
Vi er altså enige i princippet om, at det er indlysende rigtigt, at en effektiv organisation skal samle kræfterne til at forske og uddanne.
Det er bare et spørgsmål, hvad det betyder i praksis.
Vi finder altså som sagt, at der er en masse gode ting i lovforslaget, men inden vi giver vores fulde tilslutning til at stemme for, er der altså en række ting specielt vedrørende styring og kompetencefordeling, som vi vil have nærmere belyst under udvalgsarbejdet.
Spørgsmålet er selvfølgelig, om det kræver nogen ændring af loven, eller om vi kan nøjes med, at der præciseres nogle ting i form af en betænkning, inden vi afslutter selve lovgivningen.
Men altså en principiel tilslutning til, at vi ser positivt på lovforslaget med henblik på at få nogle ting præciseret nærmere.