runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Elisabeth Arnold (RV), 2001-04-25:
Jeg er for det første meget enig med fru Lene Espersen i, at forbeholdet burde ophæves. Den klare besked synes jeg da vi kan konstatere.
Men jeg har et par enkelte spørgsmål.
Det første er i forbindelse med Kosovo, hvor fru Lene Espersen sagde, at det ville have været godt, hvis der havde været en byrdefordeling, det skulle man jo have haft.
Men jeg vil gerne bede fru Lene Espersen kommentere, hvordan det kan være, at Norge og Tyrkiet var de første til overhovedet at tage flygtninge fra Kosovo.
Det var der jo ikke noget som helst i vejen for.
Vi kunne simpelt hen lave vores egen politik på området.
Der kan man ikke skyde det ind under, at EU jo manglede en byrdefordeling, og så derved sige, nå ja, så kan vi ikke gøre noget som helst.
Skal det være et problem, at der måske er 3.000-4.000 danske statsborgere, som har den frækhed at gifte sig med udlændinge, som de gerne vil bo sammen med i deres eget fædreland, nemlig Danmark.
Er det et problem?
Knud Erik Hansen (SF), 2001-04-25:
Jeg vil også komme med en kommentar om Fort Europa.
Fort Europa går jo på, at man lukker grænserne, ikke at man tager de andre lande med, men man lukker grænserne for dem, der ikke er med i EU.
Jeg vil godt stille fru Lene Espersen to spørgsmål
omkring indflydelse, for det var jo meget centralt.
Nu har vi forbeholdene, og hvis Det Konservative Folkeparti nu vil optimere den danske indflydelse, er det så fornuftigt, at man ikke melder ud, hvad Danmark godt vil arbejde for?
Er det ikke sådan på de andre retslige områder, at vi faktisk godt har kunnet få indflydelse, fordi vi har meldt ud, at vi godt ville være med, og at vi godt ville arbejde på at være med?
Ville det ikke være en fornuftigere strategi i stedet for at stå heroppe, som De Konservative og Venstre nu gør, og sige: Vi ved ikke rigtig, vi vil afvente og se det hele, før vi overhovedet kan give de andre lande en besked?
Det var det ene spørgsmål.
Det andet spørgsmål er omkring familiesammenføring: Vil dét, at der i familiesammenføringsdirektivet ligger en regel om, at udenlandske statsborgere nu ikke skal vente i mindst 6 år, men i 1 år - det drejede sig i år 2000 om 800 ud af de 12.000 familiesammenføringer - være nok for De Konservative til at sige nej til at gå ind i en fælles asyl- og indvandrerpolitik, som nu er forelagt fra Tampere med direktiverne?
Jann Sjursen (KRF), 2001-04-25:
Tidligere i debatten hæftede jeg mig ved, at bl.a. den socialdemokratiske ordfører understregede, at forhandlingerne i EU om et fælles asylsystem og behandling af tredjelandes statsborgere skal føre til det, som jeg tror ordføreren kaldte et samlet regelkompleks, som Danmark så kan tilslutte sig.
Det synes jeg egentlig er et fornuftigt synspunkt som sådan, og jeg synes sådan set også, at det er det, som jeg læser eller hører ud af SF's forslag til vedtagelse, sådan som det netop er blevet fremsat.
Elisabeth Arnold (RV), 2001-04-25:
Jeg noterede mig, at hr. Knud Erik Hansen lagde vægt på, at vi havde et forbehold for formen, men ikke for indholdet.
Og jeg vil også gerne anerkende, at der var meget indhold i hr. Knud Erik Hansens tale, for den handlede jo om, hvad det egentlig er, fælles retningslinjer i EU skal handle om? Hvad er det for indhold, de skal have?
Men når så hr. Knud Erik Hansen slutter med at sige: Vi har ikke pligt til at indgå aftale, vi har mulighed for at indgå aftale, så er det, jeg må spørge, hvordan hr. Knud Erik Hansen stiller sig til dette faktum, at vi ikke har mulighed for at påvirke den aftale, som vi så har mulighed for at indgå.
Vi er sat uden for påvirkningsmuligheder i stort omfang, fordi vi ikke fuldt er medlemmer af samarbejdet.
Claus Larsen-Jensen (S), 2001-04-25:
Jeg vil gerne udtrykke stor anerkendelse for, at SF sådan set sidder og ærgrer sig lidt over, at forbeholdet betyder, at der er nogle begrænsninger for, hvad vi egentlig kan gøre ved det her område.
Men jeg undrer mig lidt over, når jeg sådan normalt ved, at nogle af fædrene til forbeholdene også er SF, og at nogle af dem, der holder allermest fat i dem, er SF, at man så her lægger op til sådan næsten pr. blankocheck at sige, at det, der sker omkring et fælles asylsystem, er fint, og nu er man altså ved at udarbejde et direktivforslag, som skal sikre regler sådan og sådan og sådan, og så siger man: Nu vil vi gerne pålægge regeringen, at Danmark skal arbejde for gennem en efterfølgende mellemstatslig aftale at tilslutte sig disse direktiver, når vi andre her blev klandret lidt, bl.a. undertegnede, fra SF's side for at pege på, at vi ville sådan set gerne kende indholdet, inden vi tog en stillingtagen til de konkrete ting.
Så noterer jeg mig, at SF's forslag efterfølgende så tilføjer, at regeringen altså også skal arbejde for, at direktiverne får et indhold, som Danmark kan støtte.
Er det ikke den anden vej rundt?
At det handler om at finde ud af, hvad det er for et indhold, vi gerne vil have?
Hvad er det for et indhold, der bliver, som vi i givet fald skal tage stilling til, inden blankochecken kan udstedes?
Og er sandheden ikke i denne her sammenhæng, at netop i kraft den position, vi har, hvor vi på grund af forbeholdet har begrænset indflydelse, er i en situation, som i virkeligheden er langt værre, end hvis vi deltog i fuld skala og kunne gå ind og påvirke lige så meget som de 14 andre lande?
Helge Bo Jensen (EL), 2001-04-25:
Der var i mit spørgsmål overhovedet ikke tale om statsborgere fra de lande, der skal modtage dem.
Jeg synes tværtimod, det er et meget groft udtryk for, at EU opbygger en meget stærk ydre grænse
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2001-04-25:
Jamen tak for svaret.
Jeg er ikke et sekund i tvivl om, at fru Elisabeth Arnold og jeg vil trykke på forskellige knapper, når vi skal have afstemning om de enkelte forbehold.
Men jeg spørger fru Elisabeth Arnold om fortolkningen af forbeholdet, om ikke fru Elisabeth Arnold kan erkende, at så længe vi har et forbehold og fru Elisabeth Arnolds parti i regeringen ikke har gjort noget for at få forbeholdet afskaffet, så betyder det forbehold ikke alene, at vi stemmer her i Folketinget, hvor der øjensynligt vil være et stort flertal for at gennemføre alle de ting, de andre EU-lande har lavet, men det betyder også, at flertallet må erkende, at der så er dele, vi holder os uden for.
For hvis man ønsker, og hvis man har som politik, som fru Elisabeth Arnold øjensynligt har, at vi skal være med i ét og alt, så vil det da være langt mere ærligt at gå til befolkningen og spørge, om man overhovedet skal have et forbehold.
Så læg det da ud til en folkeafstemning, og hvis befolkningen så siger, at vi ikke skal have forbeholdet, så kan vi være fuldt og helt med i, hvad de andre laver.
Men hvis befolkningen siger, at vi fortsat skal have et forbehold, så må ånden i det da være, at vi også kan adskille os fra de regler, de andre har.
Elisabeth Arnold (RV), 2001-04-25:
Til hr. Kristian Thulesen Dahl: Forbeholdet er der, forbeholdet skal respekteres.
Til hr. Helge Bo Jensen vil jeg sige, at jeg ikke genkender den beskrivelse, hr. Helge Bo Jensen kom med.
Jeg synes, det er en fundamental sag, at lande tager deres egne statsborgere tilbage, hvis de har været ude at rejse.
Det, man ikke altid kan vide, er, hvem der er statsborgere hvor, og vi har eksempler på asylansøgere i Danmark, som har opereret under 4-5 forskellige nationaliteter, og man kan ikke altid få fastslået, hvem personerne er.
Men det burde være en naturlig ting, at man som stat, som nation, altid stod parat til at tage imod sine egne statsborgere.
Det mener jeg også Enhedslisten burde være fuldstændig klar på.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2001-04-25:
Ja, det er meget klar tale fra fru Elisabeth Arnold, og der er ingen tvivl om, at Det Radikale Venstres holdning er, at der skal være fælles EU-regler på de her områder, det er jo til at tage og føle på. Men det, jeg bliver nødt til at spørge fru Elisabeth Arnold om, er, at så længe vi har forbeholdet og Det Radikale Venstre også respekterer, at vi har forbeholdet og ikke vil sende forbeholdet ud til fornyet folkeafstemning, ligger det så ikke klart i forbeholdet, at det skal bruges?
At det også skal have et indhold.
Det skal have en værdi, og at der derfor vil være regler, de andre lande vedtager, som Danmark - hvis man skal efterleve forbeholdet i bogstav som i ånd - så ikke tilslutter sig, som Danmark altså holder sig fri af, så vi kan opretholde egne nationale regler.
Så kan vi være uenige.
Elisabeth Arnold (RV), 2001-04-25:
Det foregår jo på den måde, at det ikke er alle og enhver, der har adgang til det samarbejde.
Det fungerer på den måde, at det er de nationale politikorps, der har personer siddende på et fælles kontor.
Der er ikke nogen overstatslig opbygning på Europolsamarbejdet, og derfor foregår det fuldstændig inden for rammerne af vores mellemstatslige samarbejde.
Jeg synes, det foregår fortrinligt og godt.
På retssikkerhedsområdet vil jeg sige, at det er klart, at hvis der overhovedet er visumregler i denne verden, så afholder det selvfølgelig flygtninge fra at komme til Danmark.
Jeg mener ikke - som nogle har foreslået - at man simpelt hen skal ophæve alle mulige former for restriktioner, herunder også ansvar for transportører, som jo er en ordning, som har været meget stærkt kritiseret fra visse menneskerettighedsforkæmperes side.
Men når der kommer 10.000 asylansøgere til Danmark om året, så kan man altså ikke påstå, at vi har lukket totalt af.
Det har vi ikke.
Helge Bo Jensen (EL), 2001-04-25:
Og der vil jeg høre, om ikke det er rigtigt, at Europol faktisk stille og roligt opbygges, og at det derfor stadig væk er en overordentlig vigtig grund til at have forbeholdet.
Et andet spørgsmål er vedrørende retssikkerheden.
Her lyder det, at der er brug for regler om retssikkerheden for asylansøgere.
Det er vi selvfølgelig helt enige i.
Men er det så ikke et problem for De Radikale, at man gør det umuligt for asylansøgere overhovedet at komme til Europa?
Så kan det jo være mindre relevant, hvordan rettighederne er, hvis man holder dem væk på forhånd med denne her voldsomme opbygning.
Knud Erik Hansen (SF), 2001-04-25:
Det var et forudsigeligt spørgsmål, men svaret er nej: Det er ikke et folkekrav.
Jeg synes ikke, det er nødvendigt.
Jeg sagde, at vi kan klare os.
Indtil videre er der ikke noget, der har vist, at vi ikke kan klare os ved, at vi laver nogle mellemstatslige aftaler.
De er juridisk mere besværlige.
Det sagde jeg.
Men indholdsmæssigt behøver der ikke være den store forskel.
Det er det, der ligger i det, og det ikke er nødvendigt at afholde en stor folkeafstemning eller rejse et stort og folkeligt krav om det.
Nej, vil jeg sige til fru Elisabeth Arnold.
Jeg synes stadig væk, det er vigtigt, at vi kan få indflydelse på netop de retlige forhold og ikke nødvendigvis skal påtvinges nogen regler.
Det er essentielt for os som en nation, at vi kan varetage vores egne retlige regler.
Men det betyder jo ikke, at vi ikke kan samarbejde.
Det er det, der også er styrken i forbeholdet på det retlige område, at vi kan samarbejde.
Vi kan så diskutere formen.
Der er andre lande, der også har forbehold.
Det er jo ikke kun Danmark, der har det på det område.
England og Irland har det også, men de har det bare på en anden måde.
De har en opt in, som de kalder det.
De har en ret til at deltage, og de kan være med i det fulde system uden at skulle lave et mellemstatsligt samarbejde.
De har jo også den form.
Så kunne man diskutere formen, vi har.
Men det er nu lidt meget at skulle tage en afstemning alene på et forbeholds form.
Elisabeth Arnold (RV), 2001-04-25:
Jeg ville jo gerne have hr. Knud Erik Hansen til at sige, at forbeholdet faktisk var en forhindring for, at vi kunne gennemføre den flygtningepolitik i EU, som var nødvendig og ønskelig.
Men jeg har forstået SF's holdning sådan, at det er ønskeligt med fælles EU-regler på det her område.
Men at gå
så vidt som til at sige, at man gerne vil have afskaffet forbeholdet, kan jeg ikke få hr. Knud Erik Hansen til, kan jeg?
Knud Erik Hansen (SF), 2001-04-25:
Jeg kan se, at hr. Keld Albrechtsens omsorg nu ikke kun omfatter regeringen, men også SF.
Men det er klart, at det, der er nyt, og det, vi har i spil nu, og det, vi debatterer nu, som vi har opfattet det, er klart asylsystemet, og det er rettigheder for tredjelandes statsborgere.
Det er det, vi udtaler os om.
Det er her, vi ser, at der er nogle væsentlige samlede udspil på vej, hvor vi kan se nogle positive tendenser, som er vigtige for at løse det problem for tredjelandes statsborgere og for flygtninge.
Det er det, vi udtaler os om, og det er den samlede pakke, vi udtaler os om, og det er det, vores beslutningsforslag går på. Vi har ligesom Enhedslisten nogle gevaldige problemer
med Fort Europa og med andre dele af indvandrerpolitikken.
Vi har heller ikke udtalt os om det økonomiske i indvandrerpolitikken; det er en helt anden diskussion.
Men det, der har været vigtigt i den her sag, er, at EU er i gang med noget, der kan sikre asylansøgere og tredjelandsstatsborgere nogle minimumsrettigheder, og det er en samlet pakke, som vi tror, vi må tage stilling til.
Dermed er det her også en kommentar til Enhedslistens forslag, fordi vi tror, at det er klart, at det bliver en samlet pakke.
Sådan er virkeligheden.
Og der kan det godt være, der er nogle enkelte ting, vi ikke kan lide.
Hvis den samlede pakke er til fordel for flygtninge og indvandrere,
så tror jeg, at vi så vil vurdere den samlet og se, om det er væsentligt, at Danmark tilslutter sig den.
Til fru Elisabeth Arnold vil jeg sige: Jamen det er rigtigt.
Det behøver jeg da næsten ikke stå heroppe og sige.
Det er da klart, at jeg kan læse ud af Traktaten, at hvis vi var fuldt med uden forbehold på det her område, så havde vi også stemmeret og dermed mere indflydelse.
Det er da helt givet, og det behøver vi slet ikke at diskutere.
Men når det bliver fremstillet heroppefra, som om det, at vi har et forbehold, betyder, at vi slet ingen indflydelse har, er jo meget fjernt fra virkeligheden.
Det er at hæfte sig ved noget formelt alene, hvor der politisk reelt er en mulighed for faktisk at få indflydelse netop på det her område, hvor vi kan deltage, hvis vi vil.
Det er jo det, der er meningen med det retlige forbehold.
Vi kan deltage, hvis vi vil.
Nu har jeg næsten gentaget det flere gange, men hvis vi gør det, er det også en forudsætning for, at vi kan få indflydelse.
Så forskellen er måske formel.
Det er ikke sikkert, at den reelt er så stor, hvis vi opfører os på den rigtige måde.
Keld Albrechtsen (EL), 2001-04-25:
Jeg vil bare gerne spørge hr. Knud Erik Hansen: Det der med en samlet politik, er det ikke et lidt risikabelt projekt at kaste sig ud i?
En samlet politik på det her område fra EU's side kommer jo til at hænge sammen med Fort Europa, og det vil sige, at noget af det ikke bliver sjovt.
Noget af det bliver f.eks. restriktivt over for flygtninge.
Så tror jeg, at det faktisk er klogere, at man siger, at hvis der kommer nogle enkeltforslag, som forbedrer flygtninges og indvandreres rettigheder, så kan vi forhandle en aftale.
Det kan nemt bringe SF ud i noget snavs, vil jeg sige.
Og det ønsker jeg jo ikke skulle ske, naturligvis.
Elisabeth Arnold (RV), 2001-04-25:
Jeg vil gerne spørge hr. Knud Erik Hansen, om det er rigtigt, at jeg hørte SF's ordfører sige: Det ville være bedre, hvis vi var helt og fuldt med?
Det ville være lettere for os at påvirke, vi ville få mere indflydelse, vi ville kunne gøre vore synspunkter bedre gældende, hvis vi var helt med, hvis ikke vi havde dette forbehold.
Var det det, jeg hørte?
Knud Erik Hansen (SF), 2001-04-25:
Til hr. Jann Sjursen kan jeg sige: Ja, det er vores hensigt at vi skal arbejde for, at vi får lavet en samlet politik, som Danmark kan være med i.
Klart ligger det jo også i vores forslag, at vi jo selvfølgelig ikke kan tage endelig stilling til det, før vi har set det konkrete indhold; men for os er det ikke uvæsentligt, at vi over for de andre lande meddeler, at vi godt vil arbejde for det.
Og vi er meget bekymrede over den politik, som Danmark fører nu, hvor man ikke klart melder ud.
Til fru Elisabeth Arnold vil jeg sige, at vi har jo mulighed for at påvirke.
Det er rigtigt.
Og det er da rigtigt, at hvis vi var med i fuldt omfang uden forbehold, klart, så havde vi en større også formel indflydelse.
Men det at beskrive, at vi ikke kan få indflydelse, fordi vi har et forbehold, synes jeg ikke er korrekt.
I det omfang de andre lande er interesserede i at have os med, og det er jeg helt sikker på, det er de interesserede i, så vil de også være interesseret i at lytte.
Men det forudsætter, at vi også melder ud og siger, at vi godt vil være med, og at vi er en seriøs partner i det her og ikke nogen, der ikke rigtig kan finde ud af, om vi vil arbejde for at være med eller ikke arbejde for at være med.
Til hr. Claus Larsen-Jensen
: Altså det er jo lidt af en overdrivelse at sige, at det her er en blankocheck.
Det, vi klart har sagt, er, at vi selvfølgelig skal se det endelige indhold, før vi tager endelig stilling.
Men der er jo en fase imellem, og det er jo den, Socialdemokratiet undlader at tage stilling til; der er en fase imellem, hvor man diskuterer det her.
Vi melder os ud, hvis vi ikke kan finde ud af, om vi synes, vi godt vil være med eller ikke være med, eller arbejde på at være med eller ikke være med.
Jeg siger: Arbejde på at være med eller ikke være med.
Det betyder også, at vi dermed skal give vores mening til kende.
Dermed også til fru Susanne Clemensen: Jeg tror, det er rigtigt, at under forudsætning af at vi meddeler, at vi synes, det her er en vigtig sag, som vi godt vil arbejde på at Danmark også bliver deltager i, jamen så vil de andre også blive det.
Og det er en forudsætning for, at vi får indflydelse.
for at erkende, at nu har vi forbeholdene, og hvis vi skal maksimere vores indflydelse i den her situation, er det jo klart, at så forudsætter det, at vi går hen og tilkendegiver, at vi har til hensigt at arbejde på det her og være med på nogle forslag.
Hvis ikke vi gør det, er vi uden for indflydelse.
Jeg vil da også godt kvittere for, at fru Susanne Clemensen sagde: O.k.
det er konsekvensen, når vi har forbeholdene, og hvis vi skal maksimere indflydelsen, betyder det også, at vi så skal ind og sige, at vi synes, vi godt vil arbejde på at være med.
Og som jeg sagde før, betyder det ikke nødvendigvis, at vi har sagt ja til hele indholdet.
Vi skal se det først, men det er vigtigt, at vi siger, hvad retningen er.
Susanne Clemensen (CD), 2001-04-25:
Jeg vil gerne kvittere for det meget konstruktive forslag til vedtagelse, som er fremsat af SF.
Og så vil jeg gerne spørge SF's ordfører, om det ikke er korrekt, at fordi Danmark har et forbehold på dette område, så er der altså ikke noget til hinder for, at vi giver vores synspunkter til kende. Naturligvis kan vi ikke gøre noget ved, hvis de andre lande ikke vil lytte til vores synspunkter.
Det er jo desværre den negative effekt af, at vi har et forbehold på dette område.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2001-04-25:
Jeg vil gerne spørge fru Lene Espersen, om hun kan bekræfte, at et par dage efter, at hr. Anders Fogh Rasmussen gik på banen omkring Venstres ændrede holdning - som nu er tilbage igen, kunne jeg forstå på fru Birthe Rønn Hornbech - gik den konservative formand, hr. Bendt Bendtsen, ud for at overtrumfe og luftede det meget utraditionelle synspunkt fra konservativ side, at hvis der kom så mange forslag på flygtninge-indvandrerområdet i EU, som var uappetitlige for De Konservative, kunne han tænke sig at blive tilhænger af forbeholdet. Jeg gik i hvert fald i ganske få timer og var utrolig glad, men pludselig så jeg lidt senere, at det så blev, ja, ikke dementeret, men rettet til, at De Konservative alligevel var tilhængere af, at forbeholdet kom væk, men var tilhængere af, at forbeholdet, mens det bestod, blev brugt imod det her familiesammenføringsdirektiv, som man forholdt sig klart til.
Det vil jeg gerne have en kommentar til.
Jens Rohde (V), 2001-04-25:
Det er klart, at man oplever den slags mere eller mindre koordinerede forsøg.
Der er også altid krusninger på overfladen.
Men netop derfor er det jo også så vigtigt med en sund økonomi.
Og har man en sund økonomi, og forholder man sig fornuftigt, så er det jo netop, at disse spekulanter, der forsøger det her, får bank, for markedet er så stort, at der altid er nogle, der er klar til at vade den anden vej.
Det er fordelen ved, at der er så mange transaktioner, som der er, og at handelen er så stor.
Der er altid nok til at gå den anden vej, hvis det er sådan, at det ikke er på realøkonomisk grundlag.
Det er fordelen.
Derfor har vi også set mange af disse hedgefonde, der har fået drænet deres økonomier, og mange af dem er jo i de senere år, når de har forsøgt på den slags spekulationer, ganske enkelt blevet lukket.
Det er, fordi der er tilpas mange på markedet til at vade den anden vej, og det er vigtigt.
Jes Lunde (SF), 2001-04-25:
Jeg vil da gerne gøre et sidste forsøg på at udvide hr. Rohdes forståelse af verden.
Spekulation behøver ikke kun at være et spørgsmål om tillid eller ikketillid.
Spekulation kan også være en koordineret aktion i et forsøg på at knække en valuta, hvor man siger: Bare vi bliver mange nok, så går det her.
Det er ikke et spørgsmål om, hvorvidt vi har tillid til det britiske pund eller ikke har tillid til det.
Det er et spørgsmål om, hvorvidt vi kan skabe en bølge, der gør, at der er nok, der ruller med, så vi vinder over den nationale bank.
Og gør vi det, er kassen scoret.
Det er bare spekulation.
En spekulativ boble kan opstå når som helst, og den kan have kolossale skadevirkninger.
Hvis økonomien er stærk nok, og hvis det lykkes os at lave et effektivt forsvar, så er det spekulanterne, der taber penge.
Jeg håber, at det bliver sådan hver gang, der er nogle, som forsøger sig mod den danske krone.
Det tror jeg vi er fælles om at håbe.
Men der er en risiko for, at der engang imellem er lande, der bliver rendt over ende, fordi spekulanterne får lavet en bølge, der er så stærk, at den nationale bank i et land ikke kan magte den.
Det er trist, for så er det spekulanterne, der tjener pengene og kassen, og så er det arbejdsløshed, der er konsekvensen.
Aase D. Madsen (DF), 2001-04-25:
Så må jeg desværre konstatere, og nu bliver jeg meget barsk, at ministeren sætter S-togsservicen over servicen til de ældre.
Når man kan pålægge DSB at betale bøder til staten, hvis de ikke overholder S-togstiderne, så må der da være en eller anden form for regler, eller hvad vi kan give hjemmel til, så vi kan indføre de samme sanktioner over for dem, som ikke støtter de svage ældre.
De svage ældre kan jo ikke klage hele vejen igennem systemet.
Det har de hverken ressourcer eller evner til at kunne gøre.
Så der er altså noget galt.
Men Dansk Folkeparti vil da gå ind og se, om ikke vi ved eventuelt at forfølge denne her sag kan få nogle opstramninger og få et eller andet overvågningssystem.
Selv om ministeren nu har sagt nej, kan det jo være, at der, når vi laver noget skriftligt, kommer lidt flere boller på suppen, og at vi eventuelt kan finde nogle løsninger til glæde for de ældre.
Henrik Dam Kristensen (S), 2001-04-25:
Til fru Aase D. Madsen vil jeg sige, at det simpelt hen ikke er korrekt, at vi melder pas herindefra.
Jeg sætter under ingen omstændigheder det kommunale selvstyre over de svage ældre.
Hvis fru Aase D. Madsen lige erindrer sig det svar, jeg gav før, så er der oprettet et rimelig stærkt klagesystem, som kan ende med, at tilsynsmyndighederne pålægger et kommunalbestyrelsesmedlem en personlig bøde.
Det er et relativt stærkt system.
Jeg er dybt optaget af, at de svageste grupper får den hjælp, som de har behov for.
Men jeg tror til gengæld ikke et øjeblik på, at vi er bedre til herindefra - eller et ministerium som sådan - at tage den dialog og være tæt på borgerne, som man er derude, hvor man bor, altså ude i det nære område.
Jeg tror på, at det er vigtigt, at det foregår så tæt på borgeren som overhovedet muligt, men det legitimerer ikke, at man kan behandle svage borgere, som man vil.
Jeg synes, det er urimeligt, når jeg konstaterer, at kommuner ikke lever op til at yde den service til borgerne, som de selv har forpligtet sig til.
Det er hverken fair eller rimeligt.
Derfor skal de forfølges med alle de midler, vi har, som jeg beskrev lige før.