Frank Dahlgaard (UP), 2000-03-22:
Tak til ordførerne og navnlig tak til dem, som havde læst forslaget!
Jeg er ked af, at hr. Tom Behnke ikke har læst bemærkningerne til forslaget, for det var jo sådan set i virkeligheden måske dem, der var de mest spændende, og som gav mest stof til den debat, som det her selvfølgelig, jeg vil ikke sige er startskuddet på, for debatten kører jo for fuldt drøn allerede, men bemærkningerne er vigtige.
Jeg vil så sige først - fordi flere ordførere har været inde på, at det her jo var helt vanvittigt, et tosset forslag, og manden er gal; det er i hvert fald sådan lidt det, der har ligget i det - at punkt 6, denne ansvarlighedskampagnen i folkeskolen, praktiseres.
Ude i virkeligheden er der jo, som det fremgår af bemærkningerne, en skole - jeg tror, den hedder Lyshøjskolen ovre ved Kolding - som i august måned valgte at sende et brev ud til alle forældre, hvori man klart beskrev, hvilken del af opgaven skolen og skolens lærere forventede af forældrene at de påtog sig.
Hele brevet er gengivet i bemærkningerne.
Det er rigtigt, som bl.a. Venstres ordfører sagde, at det ingen lovgivning kræver, men det kniber altså lidt med at tage initiativ ude i skoleverdenen, så tænk, hvis Folketinget gik foran, så var der flere skoler, der hurtigere kom i gang!
Det skal de såmænd nok komme.
Det går så lidt langsommere, før det breder sig.
Koldingforsøget i august var en tordnende succes.
Alle forældre, der blev spurgt - og mange blev spurgt af journalisterne - reagerede positivt, og de, der var negative, sagde selvfølgelig ikke noget.
Det var det ene, punkt 6, som altså praktiseres i virkeligheden.
Punkt 10, som mange ikke har kommenteret, er det med, at man pålægger forældrene sanktioner, hvis deres børn begår lovovertrædelser, og her tænkes især på teenagebørn og de 14-15-årige, og der tænkes også på grovere overtrædelser, altså mordforsøg og røverier og tyverier og hærværk og den slags.
Jeg skriver i bemærkningerne, at det er et lovforslag, der blev drøftet i England, i det engelske parlament.
Jeg ved nu, at det blev vedtaget, og loven trådte i kraft i juli måned 1998.
Så dér har man altså sådan et forslag.
Det er jo ikke sådan, at man sætter folk i fængsel, men at, som det fremgår af forslaget og bemærkningerne, forældrene forpligtes til at gennemgå nogle kurser, og hvis de ikke møder op, koster det 1.000 pund.
Det fungerer.
Man har i 13 af de amerikanske stater nogle tilsvarende ordninger i forskelligt omfang og er på vej i flere af de amerikanske stater.
Så disse to punkter praktiseres altså dels i Danmark, dels nogle steder i udlandet.
Mere urealistisk er det ikke.
Så har man været inde på: Kan man overhovedet lovgive om dette?
For det er et spørgsmål om holdning, om folks holdning, jamen det er jo problemet.
Ja, det kan man godt.
Da man i 1980'erne under de borgerlige regeringer fandt ud af, at nu skulle man holde op med at gældsætte sig og nu skulle man spare op, så lavede man om på systemerne, først og fremmest skattesystemet.
Og hvad gjorde folk så?
De fik en anden holdning, nemlig ikke at gældsætte sig for meget og spare mere op, og derfor står Danmark i dag med den stærkeste økonomi nogen sinde i danmarkshistorien.
Holdninger kan påvirkes ved, at man ændrer på systemer, og det viste sig også med Koldingmodellen, at man påvirkede forældrenes holdning i forbindelse med deres børns skolegang i en positiv retning bare ved at prikke lidt til den måske dårlige samvittighed.
De fleste forældre har jo en samvittighed, og den er måske også lidt dårlig; det kan knibe med tiden.
Så prikker man lidt, og så gør de en lille ekstraindsats, og det betyder en kæmpeforskel henne i skolen.
Spørg lærerne på skolen i Kolding!
Det var mere skuffende for mig, end jeg havde forventet, at socialministeren direkte betegnede forslaget som usympatisk.
Jeg var godt klar over, at Socialdemokratiet næppe kunne være glad for det her, for det er jo, når det kommer til stykket, en raket direkte mod det socialdemokratiske institutionssamfund med alle de skavanker og problemer, det har ført med sig.
Men tænk, direkte at kalde det usympatisk, når man tager udgangspunkt i børnenes behov!
Når flere af ordførerne, også fra de største partier,
ikke rigtig gik ind i det, så er det, fordi det her handler om børn.
Og hvad har børn ikke?
De har ingen stemmeret.
Men det har de voksne, og det har forældrene, og derfor ser man kun på forældrenes behov og forældrenes pasningsbehov, og de vil have institutioner.
Men vi har en regering, hvis leder praler af, at man i de sidste 7-8 år har oprettet 100.000 - eller er det 150.000? - nye institutionspladser.
Jeg synes, man skulle skamme sig.
Det er meget skuffende.
Fru Else Winther Andersen påpegede, at forældrene er gode nok, og det er jo en god ting at påpege, når valget nærmer sig, både kommunevalg og folketingsvalg.
Det er dybt skuffende, at Danmarks Liberale Parti ikke tager den drøftelse, sådan som man gjorde fra Kristeligt Folkepartis side.
Jeg synes, det var positivt fra Kristeligt Folkepartis side.
Jeg synes, det var positivt fra Dansk Folkepartis side.
Og jeg synes også, at Frihed 2000 havde nogle fornuftige betragtninger, for det er lige præcis rigtigt, at overskriften for de her ting hedder, som også hr. Tom Behnke gjorde det klart: Ansvar og konsekvens.
Man troede ikke på holdningsordninger.
Det er jo kedeligt. Hvis ikke man kan påvirke holdningerne, så kan man ikke gøre noget som helst, så er det sådan en opgivende ting. Vist kan man så.
Koldingeksemplet viser det.
Hr. Villy Søvndal vidste ikke, om han skulle grine eller græde, og det ved jeg efterhånden heller ikke oven på den reaktion.
De Radikales ordfører har jeg kommenteret lidt, men han sagde, at debatten er nødvendig, og det er jo godt, og lad os så tage den debat.
Det er rigtigt forstået, som hr. Tom Behnke bemærkede, at det her i høj grad var et forsøg på noget brainstorming og så at komme med nogle ideer og konkrete forslag på et område, som det er så håbløst at komme med konkrete forslag om, men så dog alligevel at prøve at gøre det og se sig om i virkelighedens verden: Hvor har man kunnet gøre det?
Og hvad har man gjort i andre lande?
For der er altså nogle eksempler på det.
Til slut vil jeg rejse et spørgsmål.
Man afviser det her, men det var jo trods alt ikke alle partierne, der gjorde det.
Der var repræsentanter for tre partier, der var rimelig positive, og det takker jeg for.
Nogle havde dog set lidt af lyset, andre var bare afvisende, men hvis man ikke vil det her, men alligevel erkender, at der er et problem - det er der så nogle der ikke gør, men dem, der erkender, at der er et problem, vil jeg spørge: Hvad skal man så gøre?
Der blev refereret til Socialforskningsinstituttets undersøgelse.
Jeg husker ikke, hvilken ordfører der gjorde det, men jeg husker, at det var en forkert udlægning.
Jeg kender selvfølgelig udmærket godt den undersøgelse, der er foretaget af forældre og forældres forhold til deres børn og børnenes holdninger og forældrenes holdninger, men det var en forkert udlægning.
Det skete i øvrigt også i dagbladet Politiken, og det blev korrigeret af en af de medarbejdere, der stod for undersøgelsen fra Socialforskningsinstituttet.
Jeg takker alt i alt dem, der læste forslaget igennem.
Dette forslag har en stor fremtid for sig.
Det er det i øvrigt allerede.
flere af forslagene rent faktisk kan gennemføres uden egentlig lovgivning.
Men det ville være en god idé, hvis Folketinget gav et signal om, hvad vej man skal gå, og Folketinget gik i spidsen og ikke altid går bagefter.