Jette Gottlieb (EL), 2000-04-13:
I Enhedslisten er vi positive over for forslaget som en helhed.
Vi håber, at der bliver tid til et grundigt udvalgsarbejde, for vi synes, der er mange elementer, som skal have en mere vidtgående drøftelse.
Det er jo bestemt ikke det nemmeste område at lave regler på.
At man er kommet godt fra start, kan jo ses på den måde, behandlingen er foregået på her i salen.
Det er indlysende, at samfundet har en pligt til at sikre alle børn og unge de bedst mulige opvækstbetingelser og derfor en særlig pligt over for børn og unge, der har brug for særlig støtte, men selve det at varetage barnets behov for retsbeskyttelse i forhold til forældrenes retssikkerhed indeholder så mange latente konflikter.
For os at se
er der ingen tvivl om, at afgørelsen altid bør falde ud til fordel til for barnets retsbeskyttelse, når der er tvivl, men det at beslutte, hvad der er bedst for barnet i den konkrete situation, er jo aldrig objektivt. Derfor er der behov for, at de kommunale sagsbehandlere, der er de gennemgående personer i sådan nogle sager, og som i praksis varetager både rådgivning, vejledning og myndighedsudøvelse, har de grundlæggende faglige kvalifikationer.
Vi har aldrig forstået, hvorfor der ikke i sociallovgivningen stilles uddannelsesmæssige krav til sagsbehandlerne.
På samme måde kunne der passende stilles krav om, at de kommunale sagsbehandlere i børnesager skal have en socialrådgiver- eller en socialformidleruddannelse.
I dag sidder der rundtomkring i kommunerne mange sagsbehandlere, som slet ikke har den grundlæggende uddannelse; det synes vi er uacceptabelt.
De grundlæggende problemer kan ikke løses alene ved lovgivning.
Nogle af de problemer, vi ser, skyldes mere ressourcemæssige problemer end uklarhed i de gældende bestemmelser.
F.eks. har tendensen gennem de sidste næsten 20 år været at lukke mange døgninstitutioner.
Det betyder i de konkrete sager, hvor et barn skal anbringes uden for hjemmet, at det er næsten umuligt at finde lige netop den anbringelse, der er optimal for det enkelte barn.
Markedet sætter prisen, og det betyder, at mange børn anbringes i ufatteligt dyre foranstaltninger, som ikke engang er de optimale.
Og vi har jo også set eksempler
på børn, der er blevet hjemtaget, ikke fordi problemerne i familien var løst, men fordi kommunen ikke mere syntes, den havde råd til anbringelsen.
Det er fint med ildsjæle, som laver diverse projekter som professionel familiepleje, matrikelløse institutioner og opholdssteder og sådan nogle ting, men der er også brug for, at amter og kommuner opretter nye døgninstitutioner, både for børn og unge, og institutioner, hvor familier kan tilbydes parallelanbringelse.
Det er oplagt at styrke den forebyggende indsats, og det er også vores opfattelse, at det her lovforslag sikrer, at det bliver nemmere, og at der bliver en bedre mulighed for virkelig at forebygge.
F.eks. bliver sundhedsplejersken i de allerfleste børnefamilier modtaget som en velkommen gæst, hvis råd man gerne lytter til.
Derfor er det oplagt at styrke børnesundhedsplejen.
Også i daginstitutioner som f.eks. eksperimentalinstitutionen i Københavns Kommune har det vist sig, at man med flere personaleressourcer og et målrettet pædagogisk arbejde kan afhjælpe og forebygge en lang række problemer.
Lettere adgang til professionel rådgivning for børn og unge og deres forældre vil også kunne styrke forebyggelsen.
Og endelig er der for Enhedslisten ingen tvivl
om, at der skal flere personaleressourcer i de kommunale socialforvaltninger, hvis arbejdet skal gøres optimalt. Jeg nævnte i starten, at der er mange punkter, som vi synes kræver en grundig viderebearbejdning i udvalget.
Det gælder f.eks. den tværfaglige gruppe, som skal være en pligt for kommunen.
Det er indlysende, at der er brug for forskellige faggruppers ekspertise og også en samordning, men samtidig er det jo vigtigt, at ansvarsfordelingen er klar.
Familier med truede børn skal klart vide, hvem der er myndighedsudøveren og dermed deres primære kontakt i forvaltningen.
Vi synes også, det lyder umiddelbart besnærende med en støtteperson til forældrene til anbragte børn, men egentlig synes vi, at ordningen i Københavns Kommune, hvor FBU, altså forældrene, selv tilrettelægger, fungerer godt.
Vi er enige med Dansk Socialrådgiverforening i, at arbejdet med unge, der begår voldskriminalitet, bør samordnes med reglerne for ungdomskontrakter. Vi er også usikre på, om sådan noget som aflåsning af værelser på de sikrede institutioner om natten ikke snerper hen i retning af isolation. Der er ikke nogen mulighed for at gennemgå de enkelte elementer i forslaget til bunds inden for den tid, vi har - det vender vi tilbage til under udvalgsarbejdet - så vi vil nøjes med at udtrykke, at vi generelt er helt positive over for lovforslaget.