runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Peter Christensen (V), 2003-04-01:
I den her sag er der to væsentlige hensyn, som bør være gældende.
Det ene er hensynet til, at en myndighed kan have interne arbejdspapirer, som vel at mærke forbliver interne.
Det har lovgivningen altid sikret, og det er der utrolig meget fornuft i.
Det gælder, når ministerier forbereder ny lovgivning eller andre politiske initiativer.
Det tror jeg Dansk Folkeparti vil være enig med mig i kunne give nogle sjove situationer. Men det andet hensyn, det hensyn, som er endnu vigtigere, er hensynet til den enkelte danskers retssikkerhed.
Ingen skal være i tvivl om, at Venstre sætter den retssikkerhed utrolig højt.
For Venstre er det helt afgørende, at skal udtalelserne udleveres, skal de have en retssikkerhedsmæssig betydning, og jeg er meget i tvivl om, hvorvidt man kan tillægge de udtalelser den betydning.
Der er ingen, der må være i tvivl om, at Venstres politiske indgangsvinkel til disse spørgsmål er, at retssikkerheden er det allervigtigste, og jeg synes også, at den politik, vi har ført, har vist, at vi sætter den enkelte dansker utrolig højt.
Jeg kan blive ved med en lang række forslag, som alle sammen handler om at sætte den enkelte danskers retssikkerhed i højsædet - den enkelte danskers mulighed for at agere over for statens magtapparat.
Men omvendt er der selvfølgelig også nogle undtagelseshensyn.
Det er selvfølgelig nødvendigt, for at en administrationsmyndighed kan fungere i praksis, og det er der, som jeg nævnte, nogle gode grunde til.
Jeg tror, vi alle sammen kunne forestille os, at arbejdet ville se noget anderledes ud, hvis alt skulle offentliggøres.
Det er de to hensyn, vi skal overveje nøje og grundigt, før vi tager stilling i denne sag, og derfor har jeg i hvert fald også nogle spørgsmål under udvalgsarbejdet.
Vi vil kigge på balancen mellem de to hensyn, inden der lægges op til en ændret praksis på området, for det er klart, at det også kan få ret vidtgående konsekvenser for den måde, vi arbejder på, og derfor er der i hvert fald for mig at se en lang række spørgsmål, som vi skal have besvaret.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2003-04-01:
Vi er i SF enige med Kristeligt Folkeparti i, at der er et behov for at have en kontrol med, om prismærkningsloven overholdes.
I den periode, der er gået, siden kontrollen blev ophævet for godt og vel 10 år siden, er selve loven blevet skærpet adskillige gange, sådan at den på mange måder er blevet langt mere præcis, end den var dengang.
Man har som handlende pligt til at annoncere eller oplyse klart om, hvilke grupper der modtager rabat, hvad den maksimale rabat er, om der er andre fordele, man får i forbindelse med køb, f.eks. gunstige kreditter.
Det er ting, der på mange måder er fremskridt i lovgivningen.
Men det er jo sådan, at selvjustits - jeg tror, det var ministeren, der brugte begrebet, da han var heroppe - sjældent virker helt, som man kunne ønske sig det.
Sådan er vi ikke som flest, og derfor er det altså ikke tilstrækkeligt at basere sig på selvjustits.
Jeg synes også, det er et område, hvor man må sige, at det for den enkelte forbruger er en elendig løsning at skulle gå til politiet.
Også som lovgiver synes jeg faktisk, det er en temmelig elendig løsning.
Jeg synes ikke, det er et område, vi især skal bruge politiets kræfter på: at efterforske, om de enkelte butikker overholder prismærkningsreglerne.
Der burde man have en anden form for kontrol.
Jeg kan også forstå på ministeren, at han ikke er fuldstændig afvisende over for det.
Vi har jo på mange måder nogle udmærkede midler med internettet, hvor man garanteret vil kunne få stor hjælp fra forbrugere, som er utilfredse eller mener, at der er forkert prismærkning eller der helt mangler prismærkning, sådan at de faktisk kan hjælpe et kontrolsystem på vej ved at maile ind over en hjemmeside.
Når det nu er sådan, at ministeren heroppefra har annonceret og den konservative ordfører sat dato på en revision af prismærkningsloven til efteråret,
synes jeg, det ville være relevant at få at vide, om ministeren inden da vil sikre, at vi får et bedre overblik over, hvordan selvjustitsen egentlig har fungeret på området, hvordan de forskellige forbrugerorganisationer ser på det, og hvad der ellers er af oplysninger på området.
Med disse ord vil jeg sige, at vi er positivt indstillede over for Kristeligt Folkepartis forslag.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2003-04-01:
Det har handlet om, hvorvidt der reelt indføres ny praksis med tilbagevirkende kraft, om man i virkeligheden går ind og ændrer på forholdene for nogle, der har handlet i tiltro til eksisterende regler.
Men i relation til beslutningsforslaget kan jeg da godt forstå, at hr. Ole Stavad ønsker at få en debat, der ikke går på retssikkerhedsspørgsmålet med henblik på at få nogle dokumenter frem, så man kan se indholdet af dem, og det synes jeg, hr. Ole Stavad også skulle forholde sig til.
For hvis det er rigtigt, som hr. Ole Stavad siger, så ville der jo ikke være nogen problemer overhovedet for hr. Ole Stavad i, at de pågældende dokumenter eventuelt i fortrolig form kom over til Folketinget, f.eks. til Folketingets Finansudvalg, der, som jeg har sagt flere gange, har en årelang tradition for at håndtere fortrolige dokumenter.
Tove Videbæk (KRF), 2003-04-01:
Et forslag om en byggeriets havarikommission, som skal tages i brug ved større ulykker i byggeriet, synes vi egentlig er et godt forslag.
Den ulykke, som skete i Ballerup i forbindelse med sammenstyrtningen af Siemens Arena, har gjort dette forslag både aktuelt og relevant.
I den aktuelle sag var det et kæmpe held, at der ikke var mennesker i bygningen i Ballerup, da sammenstyrtningen fandt sted, men så heldige kan vi bestemt ikke regne med at være næste gang, en bygning eller et tag styrter sammen.
Derfor skal vi lære af alt, hvad der kan læres af denne begivenhed.
Vi skal lære noget om, hvad det var, der skete, og hvorfor.
Var det materialerne, der var for dårlige og for spinkle?
Var det arkitektens, ingeniørens eller entreprenørens udregninger, der var forkerte, eller var det simpelt hen håndværkernes arbejde, der glippede?
Vi ved det ikke.
Vi er lidt nærmere på det nu.
Men vi ved, at en kæmpestor bygning brasede sammen.
Der var ingen mennesker i bygningen, og derfor kom ingen til skade.
Derfor skal vi lære af denne ulykke, så vi kan forebygge, at den sker igen.
Vi skal lære noget om udregningerne, om konstruktionsarbejdet, om materialet og om det udførte håndværkarbejde osv., så vi ved, hvad det er, vi skal gøre anderledes, næste gang vi bygger noget lignende.
Hvis man i sådanne situationer kun benytter sig af en intern undersøgelse, således at kun de involverede parter får del i oplysningerne og undersøgelserne, så vil man ikke få den nytte af disse undersøgelser, som er nødvendige, og man vil ikke på samme måde kunne forebygge gentagelser, som man kan, hvis det er en havarikommission, der offentliggør sine undersøgelser og oplysninger, så alle kan lære af dem. En anden vinkel er, at manglende offentlighed kan medføre en risiko for, at undersøgelsens resultater kan drages i tvivl, og at tilliden til byggebranchen i værste fald dermed kan lide skade.
skrev i et brev til økonomi- og erhvervsministeren, at for den enkelte borger kan dette komme til udtryk i tvivl om nyopførte bygningers sikkerhed.
For de involverede parter siger det sig selv, at alene en længerevarende tvivl om, hvad der er gået galt, kan have en skadevirkning på kort og måske også på længere sigt.
Ud over offentliggørelsen af oplysningerne er også vidensopsamling i denne forbindelse vigtig.
Denne vidensopsamling er til gavn for alle parter med henblik på at forebygge fremtidige ulykker og i forhold til at skabe den nødvendige tillid til byggebranchen.
Konstruktørforeningen går kort og godt ind for, at ulykker på og ved bygninger i en vis risikoklasse undersøges af en havarikommission.
Og det går Kristeligt Folkeparti også ind for.
Kim Sejr (RV), 2003-04-01:
Man skal lære af sine fejl.
Byggeriet skal lære af sine fejl.
Nu er det ikke sådan, at det er det rene vilde vesten i dansk byggeri.
I tilfældet med Siemens Arena var der jo tale om gode, anerkendte udbydere.
Materialerne, der anvendes, er standardiserede materialer, og når der så sker en ting, som der skete, ja, så er det jo på grund af det uforudsete, på grund af en menneskelig fejl, så når alt kommer til alt er muligheden for at forebygge nok ikke så stor, fordi det jo netop er i de særlige tilfælde, at man ser ulykker som de her.
Men i det omfang, det er muligt, skal vi lære af vores fejl.
Derfor skal vi selvfølgelig have den vidensopsamling, der kan være behov for.
Vi skal have fundet årsagerne til, at de ting sker, så vi kan lære af dem.
Det, vi så kan lære allermest af, hvis vi skal lære af vores fejl, er måske den politiske fejl, nemlig det nøl, der har været i sagen, som har efterladt et indtryk af, at der netop ikke blev gjort noget for at undersøge sagen.
Her tror jeg netop, at man har lært af den politiske fejl, og jeg tror og håber ikke, at den vil opstå igen.
Tanken om en permanent havarikommission er ikke noget, som Det Radikale Venstre er tilhængere af. Vi finder, det er unødigt bureaukratisk, men vi ser frem til, at hvis man gennem byggeloven kan åbne op for offentlige undersøgelser med nogle retningslinjer, ja, så kan vi måske nærme os en konstruktion, der ligner en havarikommission, bare ikke en permanent havarikommission, men en havarikommission, der nedsættes fra sag til sag.
Det ville vi være tilfredse med.
Carina Christensen (KF), 2003-04-01:
Også i Det Konservative Folkeparti er vi meget enige med forslagsstilleren i, at der bør være adgang til at iværksætte offentlige undersøgelser af alvorlige ulykker i byggeriet som f.eks. ulykken på Siemens Arena.
Det er vigtigt, at vi samler erfaringer og viden om, hvad der gik galt, således at fremtidige ulykker kan undgås.
Vi mener dog ikke, at der nødvendigvis er brug for en permanent havarikommission for byggeriet.
Det er meget ressourcekrævende og absolut ikke en særlig fleksibel løsning.
Vi hilser det derimod velkomment, at ministeren nu vil indføre en hjemmel i byggeloven, som sikrer adgang til at iværksætte offentlige undersøgelser ved alvorlige ulykker i byggeriet.
Vi synes, det er fornuftigt, at man i den konkrete sag vurderer, om der skal indledes en undersøgelse, ligesom man også kan tilrettelægge undersøgelsen ud fra forholdene i den enkelte sag.
Det Konservative Folkeparti kan ikke støtte forslaget.
Freddie H. Madsen (DF), 2003-04-01:
Forslaget her drejer sig om, at der skal oprettes en havarikommission for byggeriet.
Havarikommissionen skal undersøge følgende: fejlagtig anvendelse fra de implicerede parters side; forholdet omkring byggematerialer, -metoder eller -processer, der skal ændres for at forhindre gentagelse af ulykker som f.eks. på Siemens Arena.
Endvidere skal havarikommissionen meddele økonomi- og erhvervsministeren, hvis der er behov for at foretage ændringer i bygningsreglementet.
Den skal godkende bygningsmaterialer og -metoder, sikre åbenhed om resultatet, hvis uheldet skulle være ude, og bidrage til videre udvikling og sikkerhed i byggeriet.
Kommissionen skal bestå af uafhængige eksperter, der løbende indkaldes.
Forslagsstillerne mener endvidere, at By og Byg bør varetage sekretariatsbetjening af kommissionen.
Baggrunden for lovforslaget er ulykken på Siemens Arena i Ballerup.
Her blev der nedsat en syns- og skønsforretning; en repræsentant fra By og Byg indtrådte i undersøgelsen for at sikre, at alle relevante byggetekniske oplysninger blev tilgængelige.
Der har, synes vi fra Dansk Folkepartis side, været fuld åbenhed i denne her sag.
til, at taget styrtede sammen.
Siemens Arenas konstruktion var kun beregnet til at bære ca. 25 pct. af det, der var påkrævet.
Jeg har forstået, at ministeren på baggrund af denne rapport fremover vil stille krav om, at statikere skal kontrollere byggerier, hvor mange mennesker samles, og at disse ikke må være tilknyttet projektet.
Byggeloven skal også strammes op, så det i fremtiden bliver muligt at iværksætte en offentlig undersøgelse ved ulykker.
Det mener vi i Dansk Folkeparti er en god idé, men ministeren vil måske meddele mig, hvis jeg ikke har opfattet det her korrekt.
På den baggrund siger Dansk Folkeparti, at vi ikke kan medvirke til det her, så vi er negativt indstillet.
Lars Kramer Mikkelsen (S), 2003-04-01:
Forskellen er jo netop, at dengang tilbød ministeren en uvildig undersøgelse.
Det er det, som ministeren i dag ikke har tilbudt.
Vi vil ikke se bygninger styrte sammen og se en minister, som i virkeligheden ser lidt passivt til.
Vi har så oplevet, at 2-3 måneder efter er ministeren i virkeligheden tæt på at levere - det vil jeg da godt sige - det, som vi egentlig ønskede, da vi dengang stillede en stribe spørgsmål.
Jeg ved ikke, hvem der har fået ministeren til at rykke sig, men man kan da håbe, at det er det pres, som ministeren er blevet udsat for gennem medierne.
Jeg vil blot sige, at det her selvfølgelig skal have forankring et eller andet sted
Men jeg vil bare sige, at når der ikke dengang blev lavet en undersøgelse af Parken, så var det rent faktisk, fordi der blev tilbudt en uvildig undersøgelse.
Det kunne man have taget imod.
Ulrik Kragh (V), 2003-04-01:
Nu vil jeg ikke gå ind på, hvem det er, der på forskellige tidspunkter har udvist uansvarlighed, men tilbage for et par år siden havde vi en konstruktionsfejl.
Af en eller anden årsag var der i forbindelse med Parken nogle konstruktionsproblemer, som gjorde, at der var nogle stålkonstruktioner, der krøllede.
På daværende tidspunkt havde Socialdemokratiet ingen intentioner om, at der skulle dannes en havarikommission.
Det var ikke nødvendigt, fordi der på daværende tidspunkt var gode diskussioner i faglige kredse om, hvad der var sket, og hvad der var årsagen til det. Derfor virker det noget hult, når man på nuværende tidspunkt skyder Venstre i skoene, at man er ligeglad med 6.000 mennesker.
Nu er ministeren kommet med et forslag til, at der skal arbejdes med det, og det synes jeg man skulle forholde sig til i stedet for at skælde os ud for, at vi bare vil lade folk dø.
Lars Kramer Mikkelsen (S), 2003-04-01:
Jo, jeg hørte skam godt hr. Søren Gades ordførertale.
Men jeg hørte også, at der blev sendt en blodhund på talerstolen, som skulle gå i rette med den ordførertale, jeg havde holdt, og der er jo stor forskel på de to budskaber.
Den ene fortæller, at vi er enige om målet, og den anden fortæller, at vi andre bare er interesserede i at bruge penge, og at det er spild af ressourcer, og at den slags sammenstyrtninger kun sker hvert sjette år, så der er ikke grund til, at der er nogen, der skal sidde og kigge på det her.
Jeg fastholder, at der kunne have siddet 6.000 mennesker i den bygning, og hr. Ulrik Kragh siger, at det er spild af ressourcer at sætte nogle mennesker sammen, som kan vidensopsamle, som kan foretage en uvildig undersøgelse af det her.
Det er en utilstedelig måde at behandle den sag på.
Søren Gade (V), 2003-04-01:
Ja, det kunne næsten lyde, som om hr. Kramer Mikkelsen ikke var til stede, da jeg holdt min ordførertale, for der blev udtrykkeligt sagt, at det overordnet er vigtigt, at offentligheden får oplysning om årsagerne til større ulykker i byggeriet, og at det er vigtigt, at man laver vidensopsamling.
Det sagde jeg i min ordførertale.
Så vidt jeg erindrer, var ministeren også inde på, at det var vigtigt, at offentligheden får oplysningerne.
Så det er altså skudt forbi, når hr. Kramer Mikkelsen prøver at påstå, at vi ingen interesse har i vidensopsamling, og at vi ingen interesse har i at undgå ulykker.
Vi er fuldstændig enige om målet.
Vi er bare uenige om midlerne til at nå derhen.
Lad os vente, til hr. Kramer Mikkelsen ser økonomi- og erhvervsministerens forslag, og lad os så tage det op og diskutere det i Boligudvalget.
Jeg er helt overbevist om, at vi er enige om målet, og vi skal nok nå derhen.
Ulrik Kragh (V), 2003-04-01:
Nu skal Socialdemokratiet ikke spille bolden over på Venstres banehalvdel.
Hr. Søren Gade har netop fremlagt Venstres politik på området.
Men man angriber ministeren på urimelige vilkår, som det er tilfældet her, hvor situationen er den, at der går minimum 4-5 år mellem hver af denne her type ulykker.
Når det er sådan, at der går 4-5 år imellem hver,
så risikerer de mennesker, der har den faglige kompetence, der kan løfte denne her opgave, at være gået på pension.
Man er jo også nødt til at forholde sig til, hvor den faglige kompetence er, der skal til, og hvordan mulighederne er for det.
Jeg synes, det er for billigt, at Socialdemokratiet på den måde her skal prøve at score point på, at der ikke er ansvarlighed om det.
Lars Kramer Mikkelsen (S), 2003-04-01:
Ja, nu har jeg ikke udtalt mig om, at der skulle sidde nogle mennesker og vente på, at der var en bygning, der styrtede sammen.
Så jeg synes i virkeligheden, at man både som ansvarlige partier i det her Folketing og som ansvarlig minister for byggeriet burde tage denne opgave mere alvorligt.
Derfor kan det godt være, jeg lød lidt gal i mit indlæg, men jeg synes, at det her er en sag, hvor man vender det til et spørgsmål om, at vi blot forsøger at poste penge ud. Det eneste, vi siger, er: Der skal sidde nogle mennesker, som kan påtage sig denne her opgave.
Jeg ved ikke, om det skal være 10, 11, 12 eller 15. Det skal vi jo diskutere, når vi skal sidde i udvalget og diskutere denne her sag.
Det er tilsyneladende ikke det, som er målet for Venstre her i dag, og det beklager jeg.
Ulrik Kragh (V), 2003-04-01:
over ministeren, hvilket jeg synes er dybt uretfærdigt i betragtning af, at vi jo har en byggelovgivning i dag, der på mange måder beskriver, hvilke sikkerhedsforanstaltninger man skal køre med, hvilke sikkerhedsklasser man skal køre med, og som giver en helt naturlig diskussion efterfølgende, når det er, at det går galt.
Men for at en sådan havarikommission skal være effektiv, skal der sidde folk, der har særlig kompetence inden for træ, inden for stål, inden for beton og en kombination af de tre forskellige byggematerialer samt på statik og statiske modeller.
Derfor vil jeg gerne spørge hr. Lars Kramer
Mikkelsen, hvor mange personer Socialdemokratiet forestiller sig, der skulle sidde i sådan en permanent havarikommission, for at den overhovedet skulle have nogen effekt.
Pia Kristensen (DF), 2003-04-01:
Jeg er godt klar over, at det har været behandlet.
Jeg tror endda, at det er ved fem-seks møder i Retsudvalget.
Vi har fulgt med fra sidelinjen.
I betænkningen af 27. marts er der en sammenfatning, hvoraf det fremgår af et notat, som indledningsvis indeholder
en kort beskrivelse af indholdet af identitetskravet, at grundlovens § 41, stk. 2, efter Lovsekretariatets vurdering ikke er til hinder for, at Dansk Folkepartis ændringsforslag kan stilles, men at det udelukkende er en politisk beslutning.
Vi kan så kun fra Dansk Folkepartis side beklage, at der er truffet den politiske beslutning, at man ikke vil stemme for vores ændringsforslag.
Sagen er jo den, sagt til fru Anne Baastrup, at for hver eneste uge, for hver eneste måned, vi trækker det lovforslag, som er så vigtigt at få gennemført, risikerer vi altså, at nogle familier, især somaliske familier, vil benytte sig af lejligheden og tage pigerne ud af landet og få foretaget den omskæring.
Vi ønsker at få et forslag gennemført så hurtigt som overhovedet muligt.
Men det er da altid rart at høre, at SF har ændret holdning til, at der skal laves nogle stramninger, for det var jo SF, der i 1996-97 stemte for det forslag, som vi har genfremsat.
Anne Baastrup (SF), 2003-04-01:
Vi har ved flere lejligheder diskuteret Dansk Folkepartis ændringsforslag til L 94 i Folketingets Retsudvalg.
Vi har derfor også diskuteret en del den måde, som Dansk Folkeparti har valgt at prioritere begrebet lovkvalitet på.
Derfor står vi i den noget usædvanlige situation i dag, at et flertal i Folketingets Retsudvalg bestående af Venstre, Konservative, Socialdemokratiet, Radikale, SF, Enhedslisten og Kristeligt Folkeparti, alle partier undtagen Dansk Folkeparti, anbefaler, at man stemmer disse ændringsforslag ned.
Det handler om, at Dansk Folkeparti tog fat i justitsministerens lovudkast, kopierede de ændringsforslag og satte det ind i betænkningen.
Dansk Folkeparti fik ved flere diskussioner besked af dette meget store flertal i Folketingets Retsudvalg om, at vi ikke fandt, det var en måde at behandle det helt ekstraordinære, nye fremskridt på, som vi opnåede for nogle år siden, nemlig at vi i Retsudvalget fik mulighed for at få justitsministerens lovudkast tilsendt.
Det var for os at se et meget stort fremskridt, at vi nu fremover kan deltage i den retspolitiske debat på baggrund af et kvalificeret udspil fra de forskellige justitsministre.
Det, vi jo hele tiden har oplevet tidligere, var, at der var
en retspolitisk debat, som vi ikke kunne deltage i, fordi vi ikke fik tilsendt lovudkastene.
Ved Dansk Folkepartis måde at agere på i den her sag - der har været mange lejligheder til, at Dansk Folkeparti har kunnet gå ind i en positiv dialog med os - står vi i en situation, hvor vi kan risikere, at den nuværende og fremtidige justitsministre ikke vil tilsende Retsudvalget lovudkastene.
Det vil vi opleve som et meget stort tilbageskridt for muligheden for at lave kvalitet i vores arbejde.
Vi har derfor valgt at tage det lidt usædvanlige skridt, for alle forslagsstillere plejer jo at få lov til at rette i deres egne lovforslag her i salen, at anbefale, at man stemmer disse ændringsforslag ned.
Som fru Pia Kristensen ganske rigtigt sagde, skal vi på torsdag behandle justitsministerens lovforslag.
Vi har beskæftiget os med hele denne problemstilling gennem det sidste års tid eller to, og vi har derfor også en god mulighed for hurtigt at behandle justitsministerens lovforslag dels på baggrund af bemærkningerne, dels på baggrund af de kvalificerede høringssvar, der er kommet.
Det handler ikke om, at der i Retsudvalget er uenighed om justitsministerens lovforslag, slet ikke, men det handler om, at vi simpelt hen mener, at vi på et eller andet tidspunkt bliver nødt til at overholde de spilleregler, som vi indgår i forsøget på at kvalificere vores lovgivningsproces.