Henriette Kjær (KF), 2002-03-15:
Jeg vil gerne takke for debatten og de mange synspunkter, der er kommet frem.
Jeg kan roligt konkludere, at der er delte meninger om lovforslaget, men jeg har dog også noteret mig, at der er flertal for det, og det er jeg selvfølgelig glad for. Det undrer mig dog lidt, må jeg sige, at vi har haft denne her meget store debat om, hvad det vil betyde for arbejdsudbuddet f.eks. Nu har jeg ikke læst forhandlingerne fra dengang, man diskuterede børnepasningsorlov, men jeg har ikke på fornemmelsen, at det var den samme debat, der var dengang, og det var præcis samme problemstilling, hvor man gav forældre mulighed for i et års tid at være sammen med deres børn.
Der kan det altså undre mig, at der er kommet den her indignation, den her store frygt for, hvad det vil betyde, når regeringen i øvrigt satser på at få flere i arbejde på en lang række andre områder.
Så har man diskuteret kommunernes økonomi, og der må jeg sige, at det jo er fuldstændig op til kommunerne, om de vil indføre det her forslag.
Vi har faktisk lavet det, fordi der er en kommune, der har ønsket, at det blev en mulighed.
Og uden at det på nogen måde skal være videnskabeligt, vil jeg sige, at Politiken har ringet rundt til 76 kommuner, hvoraf 46 af dem sagde, at det da var en god idé, det ville de gerne indføre - med åbne øjne for, at det her er noget, de selv kommer til at finansiere.
Det må de jo mene at de godt kan gøre inden for budgettet.
Så det er noget hykleri at sige, at vi nu tvinger kommunerne ud i noget udgiftskrævende halløj, som de selv skal finansiere, og det kan de ikke, for vi har også stået på KL's årsmøde og sagt, at nu skal de passe på pengene.
Der er ingen, der skal tvinges ind i det her; vi har forskellige behov, vi har forskellige ønsker.
Jeg synes, der skal være mulighed for det, hvis man bor i en kommune, der vælger det her, så er der nogle, der kan bruge det eller lade være, og sådan skal det være.
Vi skal som Folketing, som folkestyre, ikke begrænse mennesker i at indrette deres liv på den måde, de gerne vil.
Det må man gøre op med sig selv, og det er jeg helt sikker på at danske familier er i stand til at kunne finde ud af.
Jeg synes, det her er med til at give familier en økonomisk håndsrækning til, at det kan lade gøre at indrette deres liv mindre stresset, få et pusterum, hvor man står og måske gerne vil have lidt mere tid, men hvor økonomien er afgørende, og der er behov for to indkomster.
Så kan det måske gå op, hvis den ene siger sit job op, så sparer man udgifter i forbindelse med job, man sparer daginstitutionspengene, man ellers skulle have betalt dertil, og får så det lille tilskud, altså 85 pct. af nettoudgiften til en daginstitutionsplads, og det synes jeg er et fint tilbud.
Men det er jo stadig væk sådan, at det jo ikke er beregnet til den hjemmegående husmor, det er beregnet til folk, der er på arbejdsmarkedet, som så kan vælge at indrette det anderledes.
Og det er 1 år, vi taler om.
Det fører mig så videre til integrationsdelen af det, hvor jeg er lidt ked af, at tonen her i salen er, at man ikke tør overlade etniske familier at gå hjemme med deres børn i 1 år.
Jeg synes, det er en lidt barsk tone, for jeg er helt med på, at vi skal have en god integration, at børn af etniske danskere skal kunne dansk, når de starter i folkeskolen, for ellers får de ikke en ordentlig start på livet, så er de allerede sat bagud, hvis de har problemer med at følge med i folkeskolen.
Men det er vi helt bevidst om i regeringen.
Og 1 år hjemme hos far eller mor, om man så er dansker eller man kommer fra udlandet, kan ikke skade nogen.
Så vil jeg sige specifikt til fru Line Barfod: Jeg vil gerne lave nogle regneeksempler, for jeg forstår godt det, du siger med, at en enlig mor ...