Kristen Touborg (SF), 2005-05-19:
Jeg lover at lade være at tale i billeder, som jeg ikke helt kan huske, hvornår jeg har set.
Ellers vil jeg gerne begynde med at citere en tidligere ordfører, hr. Frode Sørensen fra Socialdemokratiet, som begyndte med at sige, at det ikke er nogen let sag den her.
Det er jeg hundrede procent enig i.
Det er ikke nogen let sag.
For rituelle slagtninger uden forudgående bedøvelse har gennem årene givet stor anledning til offentlig debat, og ikke uden grund.
Det jødiske trossamfund anerkender efter sine religiøse forskrifter kun kød, der stammer fra dyr, som er slagtet uden forudgående bedøvelse, og det samme gælder visse, mindre dele af det islamiske trossamfund.
Det er indlysende, at det er ting, man skal tage hensyn til, og at man nødvendigvis må tage de hensyn og veje dem op mod hinanden med dyrevelfærden på den ene side og de religiøse traditioner på den anden side.
Jeg har det selv sådan, at traditioner – også religiøse traditioner – ikke er hellige for mig.
Jeg mener, at man må gå ind og kigge på, om de kan samordnes med det samfund, vi lever i.
En stillingtagen til spørgsmålet om rituelle slagtninger må bygge på en afvejning: på den ene side dyrevelfærdsmæssige hensyn og den anden side den religiøse tolerance.
Jeg skal også sige, at SF’s gruppe ikke er enige i den her sag, så hvis der kommer en afstemning om beslutningsforslaget, vil vi i SF’s gruppe stemme forskelligt, hvad angår det her forslag.
Der har ved de tidligere behandlinger af lignende forslag været flere grupper, der har været delt.
Jeg tror, det er ca. 5 år siden, vi sidst behandlede det, og dengang var der mange ordførere, der henviste til, at Det Dyreetiske Råd fandt, at det var forsvarligt at anvende rituelle slagtninger.
Rådet har nu skiftet holdning.
Det betyder sådan set ikke noget for mig, det må jeg sige.
Jeg har heller aldrig henvist til det, og jeg har aldrig ment, at jeg sådan skulle skubbe rådet frem foran mig.
Men jeg nævner bare for de mennesker, der tidligere har henvist til ekspertviden på det her område, at der har eksperterne så en ny opfattelse nu.
Der er – ikke blot i dag, men specielt også tidligere – blevet henvist til, at når landbruget alligevel ikke opfører sig særlig dyrevenligt i sin produktion, det er min måde at sige det på, og når dyrene alligevel lider så meget undervejs, så var lidt mere eller mindre lidelse ved slagtningen til at forholde sig til.
Det mener jeg så ikke man kan sige.
Jeg synes også, der er for mange dyr i dansk landbrug, der udsættes for lidelser under produktionen, og jeg mener stadig væk, at det er meget vigtigt, at vi sikrer, at når vores dyr bliver slagtet, så foregår det på så forsvarlig en vis som overhovedet muligt og på en måde, som giver mindst mulig lidelse for dyrene.
Så vil jeg godt sige til ministeren, at når ministeren siger, at man godt må aflive et dyr med skarp ammunition i stedet for uden bedøvelse, så mener jeg, at ministeren tager alvorligt fejl, for skuddet er netop bedøvelsen, dernæst skal dyret afblødes.
Det vil sige, at når man skyder med ammunitionen, er det bedøvelsen, og så slagter man dyret efterfølgende.
Det er faktisk fuldstændig ligesom det foregår ude på de industrielle slagterier.
Så siger ministeren, at for kvægs vedkommende varer det 3-4 sekunder, inden dyret er dødt.
Det er rigtigt i nogle tilfælde.
Jeg vil bare sige fra egne iagttagelser på slagteriet i Slagelse, at der er undtagelser fra det.
Der er dyr, der ikke passer så godt til bøjlen, så dyret har gjort sig fri i mellemtiden, og dermed tager det væsentligt længere tid, inden dyret omkommer.
Der vil jeg i øvrigt også godt spørge ministeren, for nu snakkede ministeren om kvæg, om, hvordan det så var, da man brugte rituel slagtning i Danmark af får: Blev de også bedøvet efterfølgende?