Bjarne Laustsen (S), 2005-04-12:
Der er sagt meget omkring efterlønnen siden tilblivelsen den 1. januar 1979.
Der har været mange myter, der har også været få realiteter blandt mange af de udtalelser.
Historisk var det SV-regeringen fra 1979, der lavede ordningen.
Ordningen har været en succes.
Det kan godt være, at den er blevet en større succes, end nogle af dem, der var med til at lave den, havde forestillet sig, men målgruppen var primært nedslidte.
Det var et spørgsmål om at give folk et retskrav, man kunne direkte tale om et frit valg.
Det var på grund af, at vi havde en meget stor arbejdsløshed, men også for at give folk muligheden for at lave en aftrapning til den tredje alder.
Det er også et spørgsmål, som vi har beskæftiget os med mange gange.
Efterlønsordningen er jo blevet justeret.
Bl.a. er kravet til, hvor lang tid man skulle være medlem af en a-kasse, også blevet hævet adskillige gange.
Den største ændring kom i 1998, hvor vi fik den fleksible efterløn.
Der kom også et kontingent, der kom modregning af private pensionsordnin ger, og der var nedsættelse af pensionsalderen fra 67 til 65 år.
Dernæst kom en række incitamenter for at få folk til at gå senere på efterløn, men også, at hvis man ventede, til man var 62, ja, så var der ingen modregning, og man fik en højere sats.
Og hvis man ventede, så man slet ikke brugte efterlønsordningen, til man blev 65, blev man præmieret.
Jeg vil sige, at efterlønsordningen fuldstændig virker efter hensigten, som Socialdemokraterne forestiller sig.
Når man gør det op a-kassevis, er det sådan, at Restaurations- og Bryggeriarbejderforbundet bruger ordningen godt og vel 80 pct., hvorimod akademikerne er helt nede på 30 pct.
Det synes vi er fint i tråd med de intentioner, hvormed vi indgik forliget tilbage i 1978-79.
Virkningerne er heller ikke udeblevet.
Vi har oplevet, at folk trækker sig senere tilbage fra arbejdsmarkedet.
Vi har altså også fået en mere solidarisk ordning.
Hovedproblemet i den diskussion, vi har, er fortsat, at arbejdsmarkedet jo ikke altid står til rådighed for seniorerne her.
Hvad ville der egentlig ske, hvis vi afskaffede efterlønnen?
Jeg går da ud fra, at det blandt Folketingets partier vil være sådan, at alle siger, at hvis man ikke havde en efterlønsordning, så skulle man bare have dagpenge i stedet for.
Det ville da også blive dyrere, fordi der i dagpenge ikke er nogen modregning for private pensioner.
Det er der i efterlønsordningen, og staten får heller ikke den indbetaling, som ligger, på godt 6 mia. kr.
Hvis man fjernede ordningen, også for dem, som er på efterløn i dag, ja, så er det et stort beløb, der skal betales over på de private pensionsordninger.
Så selv forslaget om, at der skal være en ordning for dem, der er nedslidte, kommer også til at koste penge, det er heller ikke gratis.
Der er niveauet næsten det samme, som det er for efterlønsordningen, heldigvis da.
Vi har foreslået to ting, som vi gerne vil have realitetsbehandlet i Folketinget, det regner vi med at vi får lejlighed til.
Det, vi har peget på i valgkampen, er, at vi vil øge incitamentet for de 60-årige, der arbejder i efterlønsperioden, og vi forestiller os et beløb på 30.000 kr.
Dernæst vil vi fjerne den barriere, der ligger i, at dagpengeperioden er kortere for de 60-årige, end den er for alle øvrige på arbejdsmarkedet.
Vi ved jo godt, at det i forhold til det med diskriminationen forholder sig sådan, at når dagpengeperioden er kortere, så tæller forudgående ledighed med.
Hvis man bliver afskediget som 57½-årig, bliver man tvunget på efterløn den dag, man fylder 60 år.
Man skal betale 8 pct. i arbejdsmarkedsbidrag, og man har måske også lidt transportudgifter for at komme til og fra arbejde, så der er ikke det største incitament der.
Det synes jeg simpelt hen ikke, så jeg takker for, at Venstres ordfører gav tilsagn om, at det er noget, vi godt kan se på, få beregnet og behandlet frem for at vente, til efter Velfærdskommissionen har talt.
Derfor er det sådan set en glæde, at vi er kommet så langt, at vi kan styrke de incitamenter, der skal til, fordi det jo vil lokke mange flere ud på arbejdsmarkedet.
Jeg tror ikke på den der om, at det vil koste nogle penge.
Det kan selvfølgelig godt være, at der er nogle, der vil gå på efterløn, men man skal jo stadig væk have en arbejdsgiver for at kunne tjene de 30.000 kr., og derfor kommer der også flere penge i statskassen via skatter og afgifter, øget omsætning osv.
Jeg tror, at det bliver en ren vindersag for samfundet at få efterlønneren til at arbejde noget mere.
Så vi hører ikke til dem, der mener, at efterlønsordningen skal afskaffes.
Det har vi lovet, og det har en lang række af Folketingets partier også lovet.
Lad os se, om ikke vi kan enes om de spørgsmål.