runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ulrik Kragh (V), 2003-02-18:
Saddam Hussein er et uhyrligt magtmenneske, en blodig diktator.
Det har han vist ved brug af kemiske våben mod sin egen befolkning, ved invasionen i Kuwait og ved brutal nedslagtning af de mennesker, der forsøgte at gøre oprør mod ham efter Golfkrigen.
FN har 17 gange i de sidste 12 år fastslået, at Irak ikke måtte udvikle, producere eller besidde masseødelæggelsesvåben.
Nu står verdenssamfundet igen ved en milepæl i Saddams leg med FN.
Resolution 1441 kræver, at Saddam redegør for, hvordan Irak har afvæbnet sig selv, ellers vil det få seriøse og alvorlige konsekvenser.
Saddam Hussein har gang på gang vist, at det eneste sprog, han forstår og respekterer, er magtens sprog, og derfor skal han opleve presset fra det internationale samfund.
Det er den eneste mulighed, der er for at tvinge ham til at indse, at han er nødt til at respektere verdens krav, og dermed også sikre, at vi får en fredelig udgang på den krise, vi står i.
En militær indsats i det 21. århundrede foregår med CNN og Al-Jazeera på sidelinjen.
Det er godt, for det tvinger de ansvarshavende beslutningstagere til at tænke sig grundigt om, før de anvender militærmagt.
Det kræver høj intelligens og stor forberedelse at afvæbne Saddam Hussein med magt.
Hvis ikke verdenssamfundet, og dermed selvfølgelig også Danmark,
forberedte sig, ville en militær afvæbning af Saddam Hussein unødvendigt kunne udvikle sig med urimelig store civile tab.
Det ville kunne blive konsekvensen af Enhedslistens forslag i dag, enten at Saddam Hussein kunne grine endnu højere i Bagdad, eller endnu værre, at civile irakere måtte lide yderligere på grund af manglende militær forberedelse, såfremt Saddam Hussein modsætter sig det brede internationale krav, der er i FN om afvæbning.
Vi finder det dybt uansvarligt, og vi finder Enhedslistens komplette mangel på forståelse urimelig.
Der følger et stort ansvar med ved at have et militært svar, og et af ansvarene er at have en god forberedelse, inden man går i gang.
Af disse grunde samt udenrigsministerens redegørelse for procedurerne skal jeg meddele, at Venstre heller ikke kan støtte det foreliggende beslutningsforslag.
Morten Helveg Petersen (RV), 2003-02-18:
Jeg skal forsøge at holde mig til selve beslutningsforslaget.
Det Radikale Venstre kan ikke støtte beslutningsforslaget om stop for forberedelse af dansk deltagelse til en eventuel militær aktion mod Irak.
Grundlovens § 19 gør det krystalklart, at regeringen ikke kan anvende militære magtmidler uden først at indhente Folketingets samtykke.
Det må regeringen naturligvis leve op til.
Det er rigtigt, at mange er skeptiske over for en krig mod Irak - det er vi forhåbentlig alle, det er vi i hvert fald i Det Radikale Venstre - men vi sætter også vores lid til FN's Sikkerhedsråd og Sikkerhedsrådets hovedansvar for at sikre international fred og sikkerhed.
Den tro på og forhåbning til FN's rolle er vi i Det Radikale Venstre tilfredse med og også en smule stolte af på FN's vegne.
Der er utrolig megen fokus på denne sag, og det skal der være.
Og ikke mindst weekendens store demonstrationer er jo også udtryk for, at det er noget, der optager alle befolkningerne. Så man kan vel ikke ligefrem sige, at det ikke er noget, der har været diskuteret i offentligheden. Jeg vil også sige, at det faktisk kan være nødvendigt, fornuftigt og påkrævet med civil og humanitær forberedelse forud for en eventuel militæraktion forankret i FN med henblik på, at resolution 1441 kan blive opfyldt og Irak afvæbnet fra masseødelæggelsesvåben.
Det er i hvert tilfælde noget, vi agter at forfølge.
Det har i mange år været et alvorligt problem for FN, at der er gået alt for lang og dyrebar tid, fra en eventuel operation er besluttet, til den har kunnet sættes i værk.
Og hvis - jeg gentager: hvis - FN's Sikkerhedsråd træffer en beslutning om at afvæbne Irak for at opretholde international fred og sikkerhed, så følger det faktisk af FN-Pagtens artikel 48, at alle medlemmer af FN også har en forpligtelse til at bidrage.
Det bør også gælde for Danmark, for vi har en grundlæggende og stor interesse i en international retsorden med FN som den centrale myndighed.
Derfor kan en vis forberedelse være påkrævet.
Jeg håber ikke, vi får brug for det, men vi kan ikke støtte Enhedslistens forslag, som det ligger her.
Søren Søndergaard (EL), 2003-02-18:
Derfor må jeg stille hr. Ulrik Kragh spørgsmålet: Hvorfor vil man ikke vedtage den forberedelse efter en åben debat her i Folketinget, sådan at befolkningen kan følge med og vide, hvem der står for hvad?
Villy Søvndal (SF), 2003-02-18:
Man kan jo sige, at det på den måde er forståeligt, at Venstre, De Konservative og Dansk Folkeparti, der jo har besluttet sig for, at man går med USA hele vejen, uanset argumenter, uanset afrapporteringer i Sikkerhedsrådet osv.,
ikke har den store lyst til at tage den her debat for åben skærm.
Der er vel i øjeblikket to supermagter i verden, den ene hedder USA, den tiloversblevne supermagt, og den anden hedder den offentlige opinion, som blev vist meget stærkt i lørdags i forbindelse med de største demonstrationer nogen sinde imod krig og for fred i en situation, hvor en krig endnu ikke er brudt ud.
Venstre har som regeringsparti lagt en hovedlinje, der hedder, at nu skulle der åbenhed.
Så vil jeg godt spørge Venstres ordfører: Hvorfor gælder det ikke i det vigtigste spørgsmål af alle spørgsmål, krig eller fred, hundredtusindvis af civile uskyldige ofre, der vil blive dræbt?
Hvorfor vil man ikke tage en debat om det i et åbent forum som Folketinget?
Vi støtter fra SF's side Enhedslistens forslag, og det gør vi for at få en åben debat om tidens vigtigste spørgsmål.
Ulrik Kragh (V), 2003-02-18:
Nu havde hr. Søren Søndergaard jo så travlt med at markere i forhold til min ordførertale, at han naturligvis ikke hørte de sidste sætninger, hvor jeg sagde, at de procedurer, som udenrigsministeren henviste til, kunne vi fuldt ud tilslutte os.
Det er således, at en forberedelse til en eventuel magtanvendelse i forhold til at afvæbne Saddam Hussein naturligvis ikke skal foregå i offentlighed, således at Saddam Hussein kan se, hvad der eventuelt kunne komme.
Presset ligger jo lige netop på, at man ikke ved, hvad der kan komme, presset ligger på, at det internationale samfund, diplomatiet, arbejder på fuldt tryk.
Under alle omstændigheder forventer jeg, at det internationale samfund til sidst kommer til den konklusion, at Saddam må vælge freden, eller han bliver afvæbnet med magt.
Det er i Det Udenrigspolitiske Nævn, man forbereder tingene, og den åbne diskussion, der bliver efterlyst af hr. Villy Søvndal - og hr. Søren Søndergaard forsvarede sådan set det samme - vil komme i Folketinget.
Hvis vi kommer dertil, at Saddam Hussein vælger ikke at afvæbne sig selv, og hvis vi kommer dertil, at det betyder, at der skal være dansk deltagelse i en aktion, så vil der komme et beslutningsforslag, og så vil diskussionen foregå i Folketinget.
Sådan er procedurerne, og det ved de to herrer udmærket godt.
Søren Søndergaard (EL), 2003-02-18:
Nu har hr. Ulrik Kragh selvfølgelig ikke været med til så mange afgørelser om udsendelse af danske soldater her i Folketinget.
Men jeg kan oplyse om, at den måde, det som regel foregår på i stort set alle tilfælde - jeg kan se, at hr. Per Kaalund allerede er klar til at bekræfte det - er, at det bliver afgjort i løbet af 24 timer, for i det øjeblik tingene først sker, så skal det gå ekstremt hurtigt.
Oven i købet er det gået så hurtigt, også under den tidligere regering, at der ikke var tid til at svare på de spørgsmål, der blev stillet.
Så på det tidspunkt er det for sent.
Det tidspunkt, hvor det er interessant at diskutere, om man skal gå i gang med forberedelsen, er lige præcis nu, og jeg beklager meget, at hr. Ulrik Kragh ikke vil være med til den forberedelse, især fordi der, når det gælder en række andre områder, åbenbart er masser af tid med henblik på forberedelsen.
Derfor kunne jeg godt tænke mig at spørge hr. Ulrik Kragh, om det er sådan, at den militære forberedelse, som foregår, nøjagtig ligesådan er fulgt op af en forberedelse,
hvad angår det civile beredskab i tilfælde af en eventuel krig - for slet ikke at snakke om genopbygning efter en eventuel krig.
Ulrik Kragh (V), 2003-02-18:
I Venstre er vi meget, meget sjældent i den situation, at vi ikke har lyst til at tage en debat - og det gælder også her - når tiden er klar til det.
Og så lang tid det diplomati arbejder, så forbereder man sig på at kunne udmønte de konsekvenser, man har stillet op for Irak, såfremt Saddam Hussein ikke lever op til FN's resolution.
Det er situationen.
Når vi når dertil, at vi ser, om Saddam Hussein vælger fredens løsning, eller han vælger at ville afvæbnes med magt, skal vi have den diskussion om, hvad Danmark skal deltage med, og hvor det skal stå henne, og til den tid er vi fuldstændig klar. Med hensyn til hr. Søren Søndergaards irritation over, at man på tidligere tidspunkter har skullet lave en meget hurtig behandling, vil jeg sige, at situationen jo netop er den, at selv om hr. Søren Søndergaard på nuværende tidspunkt ikke kan sige offentligt, hvad han eventuelt har fået at vide, hvis han deltager i Det Udenrigspolitiske Nævns møder, så vil han kunne forberede sig med spørgsmål, således at han på det tidspunkt, hvor vi skal have en hurtig beslutning igennem, vil kunne tage det op. Så jeg synes egentlig, hr. Søren Søndergaard får alle muligheder med den procedure, der er her, således at også Enhedslisten kan forberede sig, hvis vi kommer i den situation, at der skal være et beslutningsforslag om at sende soldater til Irak.
Vi får at se til den tid.
Søren Søndergaard (EL), 2003-02-18:
Jeg må indrømme, at jeg synes, der er tale om en ren tilståelsessag.
Nu kan jeg selvfølgelig i sagens natur ikke bede hr. Ulrik Kragh om at fortælle, hvad det er for nogle oplysninger, for det vil han selvfølgelig ikke.
Det synes jeg er interessant.
Venstre er tilfreds med det, Enhedslisten er uenig i det.
Sådan er det.
Når jeg siger, det er en stor beslutning, er det jo lige præcis, fordi vi ved, at når først vi har været hele forberedelsesfasen igennem, når først »Sælen« er på plads og har sin opgave i hele billedet, når først jægersoldaterne har fået deres opgave osv., så vil det jo blive brugt som argument, hvis vi foreslår, at man ikke skal deltage.
Så vil man sige: Nu har vi været med i alle forberedelserne; der vil komme et hul i fronten, hvis ikke vi er med; det kan I ikke være bekendt.
Det er ålerusemetoden, der bliver brugt her.
Villy Søvndal (SF), 2003-02-18:
- det vil jeg sådan set godt have en bekræftelse på - at argumentationen, som han kom til at anvende, var lidt besynderlig, nemlig at det var for at lave et overraskelsesangreb på Saddam Hussein, at vi ikke kunne tage en offentlig debat.
Jeg vil bare bede hr. Ulrik Kragh om at bekræfte, at man ikke bliver sat fast på at bekræfte det, som alle danske aviser har skrevet om, nemlig at »Sælen« skal sendes derned - ubåden skal bruges til lytteopgaver - at vi skal sende danske jægersoldater derned, og at vi i øvrigt skal deltage i Tyrkiet med AWAC.
Vil hr. Ulrik Kragh ikke godt bekræfte, at det er offentligt tilgængelige oplysninger, som alle, der er i stand til at læse en avis, kender, og vil hr. Ulrik Kragh ikke godt bestræbe sig på dermed at finde et bedre argument for, hvorfor han ikke vil den offentlige debat?
Ulrik Kragh (V), 2003-02-18:
Til hr. Villy Søvndal kan jeg sige, at jeg også læser aviser, og dermed har jeg også set, hvad hr. Villy Søvndal præsenterer, men jeg har ikke sæde i Det Udenrigspolitiske Nævn, og Det Udenrigspolitiske Nævn er et lukket forum, hvor man ikke refererer fra.
Sådan er procedurerne, og det er der ikke noget forkert i.
Tværtimod er situationen den, at regeringen til Venstres tilfredshed igennem en længere periode har drøftet med de forskellige partier, hvordan situationen skulle håndteres.
Hvis vi når til den situation, at Saddam Hussein vælger ikke at afvæbne sig selv, og vi derfor er nødt til at tage konsekvenserne af det, der er formuleret i adskillige FN-resolutioner, så vil der være behov for, og det er også grundlovskrævet, at vi har en debat i Folketinget. Det debat tager vi, hvis vi kommer i den situation.
Det er ikke, fordi vi er bange for nogen debat, Men den skal tages på det rigtige tidspunkt og på det rigtige grundlag og på de rigtige forudsætninger.
Dem har vi ikke endnu.
Derfor er debatten ikke klar til at blive taget endnu.
Peter Skaarup (DF), 2003-02-18:
Jamen uanset om hr. Villy Søvndal kalder det herresving eller kovending, eller hvilke ord han vil bruge, så er der ikke nogen ord for det her, for vi har hele tiden fastholdt den linje, som går på, at våbeninspektørerne skal have rimelig tid.
Men nu har våbeninspektørerne fået rimelig tid og rimelig tid og rimelig tid.
De har fået fristforlængelser mange gange.
Saddam Hussein har fået fristforlængelser siden for 12 år siden, og der er stadig ikke i realiteten sket nogen forbedringer, måske en lille smule her på det sidste, måske fordi der er et militært pres, som Enhedslisten så ikke vil være med til at der skal være, men det er der.
Der er placeret hangarskibe og soldater i området, der gør, at han måske tror, at der kan komme til at ske noget på et tidspunkt.
Her er vi ikke i kølvandet på Donald Rumsfeld eller nogen andre.
Her er Dansk Folkeparti på den linje, der hedder, at det pres skal fortsætte, og det tror jeg i øvrigt at der er et bredt flertal herinde i Folketinget der også mener at det skal.
Hvorfor så lige 1. marts?
1. marts er ikke en nøgledato for mig.
Det kan være 2. marts, eller det kan være 28. februar; det er ikke så afgørende for mig.
Det, der er afgørende, er, at Hans Blix har sagt, at i løbet af meget kort tid så kan våbeninspektørerne gøre, hvad de har brug for at gøre i Irak, men det forudsætter, at Saddam Hussein giver fuld adgang, fuld mulighed for at komme efter, hvad der måtte være af masseødelæggelsesvåben.
Så længe han ikke gør det, så er det, det tager lang tid for våbeninspektørerne.
Hr. Villy Søvndal kan så stille sig op her i Folketinget og synes: Det er bare godt; lad bare Saddam Hussein fortsætte.
Ja, så kan det godt være, at der går lang tid, men vi er nogle stykker herinde, der har det mål, at der skal gå kort tid, og vi prøver så at presse Saddam Hussein så godt som overhovedet muligt ud fra de forudsætninger.
Hr. Søren Søndergaard mener, at vi skal stoppe al krigsforberedelse nu.
Hvis vi gjorde det, så er det jo netop, Saddam Hussein kan læne sig tilbage i stolen og sige: Nå ja, men nu har det danske Folketing haft en debat, og Enhedslisten fik gennemtrumfet, at der ikke længere skal lægges et militært pres på mig; nu kan jeg slappe af.
Er det det, hr. Søren Søndergaard vil? Jeg tror faktisk, at det måske er, hvad han vil.
Derfor mener vi, man skal fortsætte forberedelserne, sådan at man er klar til, hvis Saddam Hussein ikke makker ret, ikke giver fuld åbenhed, måske at lave en militæraktion.
Søren Søndergaard (EL), 2003-02-18:
Blot et enkelt spørgsmål i første omgang til den socialdemokratiske ordfører: Mener den socialdemokratiske ordfører, at presset, det pres, som han mener er vigtigt at lægge på Saddam Hussein, vil blive svækket af, at det er Folketinget, som efter en demokratisk diskussion vedtager de forberedelser, som et flertal mener der skal sættes i gang?
Vil det svække presset over for nogen som helst, at det er Folketinget, der gør det i åbenhed, i stedet for at det foregår i lukkethed i Det Udenrigspolitiske Nævn?
Per Kaalund (S), 2003-02-18:
Tværtimod kunne det måske være betænkeligt at gå helt ned i detaljer om - havde jeg nær sagt - navnene på de folk, der skal af sted, og en hel masse andre ting.
Det vil vi slet ikke høre tale om.
Der er tale om en forberedelse, som vi mener er gavnlig.
Der har været en åbenhed omkring det her, som vi mener er passende.
Der sker ingen udsendelse af dansk materiel, uden at der er givet et mandat her i Folketinget, og i givet fald - efter vores opfattelse - helt klart på baggrund af et FN-mandat.
Søren Søndergaard (EL), 2003-02-18:
Det, der er lidt bekymrende at se, er, at man argumenterer mod det her forslag ved at fremlægge noget, som jeg går ud fra, man godt ved er forkert.
Der er heller ingen her, der forestiller sig, at vi skal diskutere detaljer i operationsplaner.
Det er slet ikke det, der er til diskussion her.
Og det gør man i øvrigt heller ikke i Det Udenrigspolitiske Nævn.
Men det kan man selvfølgelig antyde at man gør, fordi det er lukkede møder, hvor ingen ved, hvad der foregår, eller kun ved brudstykkeagtigt, hvad der foregår.
Men det, der er det afgørende, er den politiske omstændighed omkring det her.
Jeg kunne da f.eks. godt tænke mig at høre Socialdemokratiet sige her i Folketingssalen i stedet for at sige det bag en lukket dør i Det Udenrigspolitiske Nævn, hvilke overvejelser Socialdemokratiet har om de rygter, der er kommet frem om, at USA og Tyrkiet i øjeblikket diskuterer en tyrkisk besættelse af det nordlige Irak.
Er det noget, der indgår i Socialdemokratiets overvejelser?
Per Kaalund (S), 2003-02-18:
Til hr. Søren Søndergaard kan jeg sige, at jeg ikke er bekendt med, at de planer skulle eksistere.
Hvis vi skulle tage stilling til alt, som bliver skrevet i aviser i relation til Irak og overhovedet hele processen, der er i gang der,
så fik vi nok at gøre.
Det, vi har meddelt fra Socialdemokratiets side, er i øvrigt sagt i Det Udenrigspolitiske Nævn, og det svarer stort set til, hvad vi har sagt uden for, når pressen har været til stede.
Jeg mener ikke, at der på det grundlag, vi har nu, er ting, som den danske offentlighed ikke er rimelig bekendt med, både om Socialdemokratiets holdning til disse ting og om andre partiers holdning.
Der er en god debat om disse ting, og der er den åbenhed omkring det, som bør være, og skal vi så endelig tage stilling, skal det som sagt ske i Folketingssalen ved et beslutningsforslag.
Søren Søndergaard (EL), 2003-02-18:
Jeg vil ikke forlange, at hr. Per Kaalund skal tage stilling til alt, hvad der står i aviserne.
Men nu kan udenrigsministeren jo gå hen og fortælle hr. Per Kaalund, at New York Times bragte en meget interessant artikel netop om det spørgsmål om planlægning af og diskussioner om en eventuel tyrkisk besættelse af dele af Nordirak, det kurdiske område, og hvor amerikanske officials i forhold til de rygter, der blev fremlagt i New York Times, udtalte, at det var overdrevet.
Det var slet ikke så stort et område, der var tale om, som det, der var omtalt i New York Times.
Men altså hvor muligheden for, at et mindre område bliver besat af de tyrkiske tropper, hvad der vil give en helt anden konflikt, er til stede.
Det er derfor, det kunne være interessant for befolkningen at få at vide: Hvad siger Socialdemokratiet til, at man stiller som betingelse for de her forberedelser, at man får en garanti fra Tyrkiet om, at Tyrkiet naturligvis ikke vil gå ind og besætte irakisk-kurdisk territorium?
Hvordan stiller Socialdemokratiet sig til det?
Det har været noget, der har været diskuteret i Nævnet, og nu har man muligheden for at fremlægge det her.
Det ville man også have i en diskussion, hvis det var, man var villig til at tage en åben diskussion om grundlaget for de forberedelser af krigsindsatsen.
Per Kaalund (S), 2003-02-18:
Jeg mener, at det, Tyrkiet på det seneste har bedt om, er hjælp til forsvar af tyrkisk territorium, ifald Irak skulle angribe ind i Tyrkiet.
Og i øvrigt ligger det jo helt klart i FN's holdning og i Sikkerhedsrådets afgørelse, at Irak som sådan eksisterer som nation med de grænser, man kender i dag.
Villy Søvndal (SF), 2003-02-18:
Jeg synes, det er interessant at have været vidne til det herresving, som Dansk Folkeparti har foretaget inden for de sidste 14 dage, efter at de har fornemmet, hvor folkeopinionen lå.
Altså fra først at have haft sådan en »slå først, Frede-holdning« lige i skyggen af Rumsfeld så skulle våbeninspektionen pludselig have mere tid, da det var comme il faut.
Jeg kvitterer for evnen i Dansk Folkeparti til at aflæse vindretningen - det er jo altid lidt vigtigt - men jeg synes, hr. Peter Skaarup et par steder var lidt tynd i sin argumentation.
Det ene var det med det formidable had mod Vesten, som findes i de muslimske lande.
Det er rigtigt; det findes mange steder.
Tror hr. Peter Skaarup, det har noget at gøre med den uløste Israel-Palæstina-konflikt og de mange resolutioner dér, som man ser væk fra?
Er det i øvrigt ikke rigtigt, at Saddam Hussein var en helt tæt ven og allieret til USA indtil 1990, og at Rumsfeld var ovre at besøge ham - jeg tror endda, han omfavnede ham - da de leverede forskellige giftgasser til Irak i kampen mod Iran på det tidspunkt?
Det vil jeg sådan set godt have, at hr. Peter Skaarup lige bekræfter.
Det store skisma står vel ikke mellem Vestens ledere og Saddam; det står mellem de vestlige befolkninger og deres ledere.
Det er det, der er det store skisma i den her konflikt og måske årsagen til, at Dansk Folkeparti foretog det der kæmpestore herresving i den her uge.
Søren Søndergaard (EL), 2003-02-18:
Nu tror jeg ved nærmere eftertanke sådan set, at Dansk Folkeparti og Peter Skaarup er helt enige i, at ingen befolkninger - hverken den danske eller ret mange andre befolkninger - er indstillet på at dø for amerikanske olieinteresser eller sende deres sønner og døtre over at dø for amerikanske olieinteresser.
Det tror jeg sådan set at Dansk Folkeparti er fuldstændig enig i.
Hvis ikke vil jeg da godt høre anderledes.
Det er i hvert fald mit klare indtryk, at det er folk ikke indstillet på.
Så kan det godt være, at folk mener, at konflikten handler om noget andet, og derfor vil gøre det, men jeg kan ikke se, at der skulle være noget særligt demagogisk i at fastslå, at det vil folk ikke ofre sønner og døtre eller brødre og søstre eller fædre og mødre for.
Det tror jeg er en fuldstændig korrekt og ikke demagogisk konstatering.
Så vil jeg i øvrigt sige, at hr. Peter Skaarup jo starter meget godt, men jeg forstår så ikke helt, hvad der var pointen i forhold til forslaget, for det, der ligger i forslaget, er, at vi siger stop for danske krigsforberedelser, indtil det har været debatteret og afgjort i Folketingssalen, og så må et flertal jo bestemme.
Hvis regeringen og Dansk Folkeparti vil fortsætte krigsforberedelserne, så gør man det - det kan man jo gøre med et flertal - men vi siger bare: Vent dog, til der har været en diskussion her i Folketingssalen.
Er Dansk Folkeparti ikke enig i det?