runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Tom Behnke (KF), 2001-05-03:
I Det Konservative Folkeparti ser vi positivt på en styrket indsats for at bibeholde bevaringsværdige bygninger.
Ikke alle bygninger behøver nødvendigvis at blive fredet.
Således kan vi også konstatere, at ud af de skønnede mere end 300.000 bevaringsværdige bygninger, vi har i Danmark i dag, er kun ca. 9.000 fredede.
Disse ca. 300.000 bygninger er kommunernes ansvar, og vi synes, det er ganske udmærket, at kommunerne i fremtiden bliver forpligtet til at inddrage kulturmiljørådene i deres overvejelser vedrørende bevaringsværdige bygninger.
Det er vigtigt for et samfund, at vi kan fortælle vores historie ved ikke blot at læse op af en historiebog, men at man ved en vandring gennem byen kan få et indtryk af, hvordan det var engang, og hvordan udviklingen hen imod det, vi ser i dag, har været.
Kommunernes Landsforening skriver i deres høringssvar, at de regner med, at det vil koste mere end de i lovforslaget anslåede 500.000 kr. Da bygningsbevaring er vigtig for den kulturelle udvikling og forståelse, mener vi i Det Konservative Folkeparti, at man fra statens side bør drøfte en finansieringsmodel med kommunerne, hvor staten også bidrager.
Ellers er vi bange for, at vi vil kunne opleve, at man visse steder ikke lever op til sine forpligtelser.
Ministeren gives med denne lov hjemmel til at udpege bygninger som bevaringsværdige, men kun indtil kommunerne eventuelt ophæver ministerens beslutning.
Det synes vi er en lidt mærkelig bestemmelse, for hvis nu en kommune er lodret uenig med ministeren, kan den så ophæve ministerens beslutning allerede på det førstkommende kommunalbestyrelsesmøde, eller hvordan er det?
Vi mener, at det bør være op til kommunerne at træffe disse afgørelser, selvfølgelig med pligt til at inddrage de før omtalte kulturmiljøråd.
Hjemlen til, at ministeren på den ene side kan beslutte, og kommunalbestyrelsen på den anden side kan omstøde, synes uhensigtsmæssig og bureaukratisk.
Sidste element i loven er vi yderst positive over for, nemlig at bygninger, der affredes, får mulighed for at fastholde det skattemæssige fradrag for vedligeholdelsesarbejder på det ydre.
Det synes vi er en fin håndsrækning.
Vi troede jo næsten, at vi havde læst forkert, da vi læste det i forslaget.
Omvendt er denne fradragsmulighed heller ikke opført som en udgift for staten, så der er måske mere tale om en omlægning, end der er tale om et nyt redskab.
Det kan vi ikke læse ud af forslaget direkte.
Helen Beim (S), 2001-05-03:
»Vi skal bevare de værdier, der ikke kan måles i penge, men lige netop det koster mange penge.« Disse kloge og vise ord er forfattet af Erling Olsen, og jeg synes, de egentlig er meget velegnede som indledning til en forhandling om miljøministerens lovforslag om at styrke indsatsen for at kunne bevare landets kulturmiljøer.
Siden 1997, hvor bygningsfredningsloven blev ændret, og der dermed blev mulighed for, at kommunerne i deres kommuneplaner kunne udarbejde planer for bevaringsværdige bygninger, er der sket alt for lidt inden for området.
Derfor er vi i Socialdemokratiet meget tilfredse med dette lovforslag, som miljøministeren her har fremsat.
Selv om loven har virket i snart 4 år, er det færre end 10 kommuner, som har brugt kommuneplanen til at sikre bevaringsværdige kulturmiljøer.
I ca. 60 kommuner er der nu landet over blevet udarbejdet kommuneatlas, et redskab, som er et glimrende værktøj i arbejdet for at bevare kulturmiljøet.
I min egen kommune, Roskilde, som for resten var den allerførste kommune, som i samarbejde med staten fik udarbejdet byens kommuneatlas, ved jeg fra både myndigheder og fra mange, mange borgere, at man har været og er meget glad for dette opslagsværk i det arbejde, som der sker med at bevare de fine gamle miljøer, som er i byen.
Det er i dette tilfælde Roskilde, men der er i alle vore gamle byer bevaringsværdige bygninger og bevaringsværdige bymiljøer.
Man skønner, at det drejer sig om ca. 300.000 huse, der landet over er bevaringsværdige, og det er jo ikke så lidt.
Man kan se dette tal i sammenligning med, at for nuværende har staten ansvaret for ca. 9.000 fredede bygninger.
Dette sætter de 300.000 i relief.
Kommunerne kan også forpligtes til at fremsætte planforslag om kulturmiljøinteresser til de regionale råd.
Desuden giver lovforslaget også mulighed for, at kommunerne kan få hjælp til at udpege bevaringsværdige bygninger, og den hjælp kan man få i Miljø- og Energiministeriet.
Ligeledes kan ministeren også fastsætte regler, som kan forpligte den enkelte kommunalbestyrelse til at udpege bevaringsværdige bygninger, som så skal omfattes af kommuneplanen.
Med det lovforslag kan vi således være sikre på, at de gamle bygninger, som er en stor del af vor fælles kulturarv, kan blive bevaret for eftertiden, og at der nu er kommet bedre rammer derfor. Selv om det er store ord, er jeg sikker på, at kommende generationer vil takke for os for dette initiativ. Danmark var jo et af de første lande i verden, måske var vi det allerførste land, som lavede fredningslove for bygninger.
Dette arbejde startede for næsten 100 år siden.
Nu omfatter arbejdet ikke kun bygninger, men også egentlige bymiljøer.
Socialdemokratiet kan anbefale lovforslaget på det varmeste, og vi vil medvirke til, at det får en hurtig udvalgsbehandling.
Frode Sørensen (S), 2001-05-03:
Afgiftsfritagelsen er jo et vigtigt instrument i regeringens bestræbelser på, at vi kan forebygge forekomster og udbredelse af kogalskab.
Afgiftsfritagelsen gælder som nævnt for den periode, hvor kød, benmel og fedt ikke må anvendes i foder til dyr.
Forbudet gælder i første omgang frem til den 1. juli 2001, og det vides på nuværende tidspunkt ikke, om forbudet forlænges ud over 6-måneders-perioden.
Afgiftsfritagelsen for deponering af aske og slagger gøres som nævnt tidsbegrænset i en periode på 2 år, og i den periode er vi temmelig sikre på, at der vil der være udviklet genanvendelsesmetoder for asken og slaggen. Så kan jeg sige til fru Eva Møller, at hvis ikke det er tilfældet, så har vi en ny situation, og den vil jeg være indstillet på at se på.
Det er også en betingelse for afgiftsfritagelse for aske og slagger, at kød- og benmel forbrændes separat.
Over for hr. Frank Aaen kan jeg bekræfte, at kød fra interventionen eller andre former for kød ikke kan blandes op for på den måde at få en afgiftsfritagelse.
Hvis det sker, vil der i realiteten være afgift for det hele.
Men tak for tilslutningen.
Flemming Kofod-Svendsen (KRF), 2001-05-03:
I en meget tragisk og sørgelig situation er det et rigtigt og nødvendigt forslag at stille, som vi helt kan tilslutte os.
Frank Aaen (EL), 2001-05-03:
Også Enhedslisten kan støtte forslaget.
Vi er glade for, at det er tidsbegrænset, så der også dermed lægges op til nogle andre løsninger. Vi har haft én overvejelse, lige da vi så forslaget, og det var, at vi var nervøse for, om det også kunne bruges til at brænde kød af, der stammede fra intervention, som der jo har været talt om nede i Unionen, at man skulle lave massiv intervention for at holde prisen oppe på oksekød.
Så vidt jeg kan læse det, er der ikke nogen chance for, at man kan få afgiftsfritagelse for kød, der måtte stamme fra en intervention, men vi vil da lige stille spørgsmålet for at være helt sikre på, at det ikke kan snige sig ind.
Søren Søndergaard (EL), 2001-05-03:
Jeg skal da beklage, hvis Dansk Folkeparti ligesom opfattede noget værdiladet i ordet deporteret.
Hvis Dansk Folkeparti foretrækker udsendt, eller hvad man nu vil sige, så er det for mig helt i orden. Men hr. Fauerholdt bekræftede jo pointen.
Den pointe, at den eneste måde, Dansk Folkepartis regnskab kan gå op på, ved at man kan spare penge på ikke at give folk dansk statsborgerskab, det er ved, at ikke bare får de ikke dansk statsborgerskab, men de bliver også smidt ud af Danmark.
Og det er altså for alles vedkommende dels folk, der ikke har begået kriminalitet - i hvert fald ikke inden for en længere årrække tilbage, for ellers kunne de ikke få dansk statsborgerskab - og dels for alles vedkommende folk, der har været i Danmark i mindst 7 år.
Det, Dansk Folkeparti siger, er, at folk, der har været i Danmark i mere end 7 år og ikke har begået kriminalitet, de skal efter Dansk Folkepartis opfattelse hjemsendes.
Ellers passer regnestykket ikke.
Og jeg synes, det er prisværdigt, hvis vi kan få det klart frem.
Kunne hr. Fauerholdt ikke sige: Hvordan skal hjemsendelsen foregå?
Knud Erik Hansen (SF), 2001-05-03:
Først har jeg lige lyst til at blande mig i den lille diskussion og sige, at jeg faktisk bor i en bydel, hvor der er flere grundejere, der selv har bedt om at få udarbejdet bevarende lokalplaner, fordi man har en interesse i i fællesskab at sørge for, at bymiljøet bliver bevaret.
Men ellers vil jeg godt sige til spørgsmålet om de kommuner, der ikke er med, om vi ikke er nået så langt nu, at vi i virkeligheden skal til at betragte det her på en anden måde.
Vi startede med kommuneatlasserne, hvor det var et pionerarbejde at få det i gang og få noget opmærksomhed omkring bygningsbevaring, men vi er måske nu nået så langt, at vi kan sige, at det er en almindelig del af den kommunale planlægning.
Kommunerne skal jo ikke have penge, hvis de skal lave trafikplanlægning, de skal heller ikke have penge, hvis de skal lave en erhvervsplanlægning, de skal heller ikke have penge, hvis de skal lave en bymidteplanlægning.
Vi kan jo begynde at betragte dette her som en del af vores kommuneplanarbejde, og hvis vi gør det, begynder det at få nogle andre dimensioner, når man kan sige til kommunerne: I skal i gang med det her.
Så er det ikke kun et spørgsmål om økonomi, så er det faktisk at sige til kommunerne: Hvis I har nogle områder, hvor der er tale om bygningsbevaring og bymiljøbevaring, er det vigtigt, I tager det med ind i kommuneplanen.
Og så er det en almindelig opgave.
Svend Auken (S), 2001-05-03:
Jeg var glad for hr. Knud Erik Hansens påpegning af, hvordan jeg tror langt, langt de fleste mennesker, som har det privilegium at bo i et bevaringsværdigt hus, ser på det at bo der og også på beskyttelsen.
Til hans spørgsmål kan jeg kun sige, at som reglerne om udligning i forhold til kommunerne er udformet, altså DUT-reglerne, ville et pålæg - nu taler vi ikke om henstilling, det er vi enige om skal til, og tilskyndelse og motivering og alt det der og forholden sig til problemstillingen - om, at de skal udarbejde noget sådant detaljeret, udløse et DUT-krav i størrelsesordenen 100 mio. kr., som jeg simpelt hen ikke har.
Sådan er det.
Og så bliver det staten, der skal betale det hele.
Man kan en gang imellem spørge sig selv, om ikke hr. Knud Erik Hansen egentlig har ret i, at der er nogle naturlige lokale opgaver for en kommune, som det kommunale selvstyre faktisk burde tage sig af, fordi de er naturlige led i udviklingen og i vores større grad af bevidsthed og sådan noget, uden at det behøvede at udløse krav om kompensation fra statens side.
Men som reglerne er i øjeblikket, ville et krav fra vores side her i Folketinget om sådan og sådan i forhold til kommunerne udløse et krav på et næsten trecifret millionbeløb, og det er penge, jeg simpelt hen ikke har.
Kim Behnke (UP), 2001-05-03:
Jeg vil godt spørge hr. Hans Christian Schmidt: Hvad skal der til for at Venstre erkender, at det her måske ikke er det klogeste tidspunkt at ratificere Kyotoprotokollen?
Altså nu er USA ude.
Australien har meddelt, at det faktisk også er deres opfattelse, at hvis ikke USA er med, så er det meningsløst, men de kommer dog trods alt til de næste møder.
England står over for et parlamentsvalg, hvor premierministeren har store problemer, fordi de har haft kolossale problemer som følge af alle kvægsygdommene derovre.
Han skal ikke ud og fortælle de engelske borgere, at nu skal de også betale en CO2-afgift.
Tyskland og Frankrig har meddelt, at de laver store skatteomlægninger, skattereduktioner.
De skal heller ikke ud
og indføre CO2-afgifter osv. Så antallet af lande, som rent faktisk gør noget, bliver måske kun Danmark og et par andre fjolser rundtomkring.
Martin Glerup (S), 2001-05-03:
Det er klart, at hr. Kolstrup har ret i, at vi har et problem, vi skal have forhandlet færdigt med vores kolleger i andre lande.
Og der mener jeg faktisk, at princippet må være, at man kæmper til målstregen for en rimelig løsning.
Og det er det, vi gør.
Jeg kunne bedre forstå det, hvis det var sådan, hr. Behnke bekymrede sig om de 2 mia. mennesker, som ikke har adgang til nogle rimelige energiforsyninger i det hele taget - de findes ganske vist ikke i det rige USA, men i den fattigste del af verden - så var der virkelig tale om et problem. Så vil jeg understrege, at jeg har ingen intentioner om at svine nogen til, det er ikke min stil, men det er klart, at det, der er sket i USA med hensyn til præsidentens nægtelse af at ratificere Kyoto, det mener Washington Post f.eks. også kan have noget at gøre med visse relationer, der lå forud for selve valget af præsident i USA, og så bliver det jo en lidt anden sag.
Søren Kolstrup (EL), 2001-05-03:
Nu bliver det pludselig bragt ind i debatten, at miljøorganisationerne bakker op om det her forslag.
Og det vil jeg da gerne have en bekræftelse af fra f.eks. den socialdemokratiske ordfører, at det også nævnes i høringssvarene som et moment.
Kim Behnke (UP), 2001-05-03:
Jeg vil sige til hr. Martin Glerup: Det er nemt at sidde i Danmark og sige: Amerikanerne kan jo bare spare på strømmen.
I Californien har man først forhøjet prisen med 15 pct., og nu har man lige fået godkendt en yderligere forhøjelse på 30 pct. på elprisen derovre for at forebygge, at der bliver kaos, når airconditionanlæggene skal tændes.
Men hvem går det ud over?
Er det de rige i Hollywood?
Nej, de betaler bare regningen og lader airconditionen og svømmepølen køre.
Det er de fattige, det går ud over.
Det synes jeg ikke man som socialdemokrat bare kan se bort fra.
Og så hr. Bush, den nye præsident, som hr. Martin Glerup gerne vil svine sådan lidt til, fordi han er så reaktionær osv., det er altså ham, der lige har meddelt, at de særlige skatteregler omkring investeringer i vindmøller er forlænget med foreløbig tre år netop for at få bygget nogle flere vindmøller i Californien.
Skal det ikke også med i hr. Martin Glerups vurdering af den amerikanske præsident?
Svend Auken (S), 2001-05-03:
Normalt skal vi jo vente med at have ministersvar til efter ordførerne.
Jeg synes bare, at det var vigtigt for diskussionen at få denne her del af diskussionen demonteret.
Jeg var utrolig glad for at høre hr. Hans Christian Schmidt sige, at vi er enige om de korrigerede tal.
Jeg havde nær sagt, at andet er jo selvpineri; vi ved jo, at der er
ikke noget snyd i dem.
Hvorfor skal vi påføres en særlig forpligtelse ud over den meget store forpligtelse, vi har påtaget os, fordi det var et vådt år i Sverige og Norge, fordi det regnede i Sverige og Norge i 1990?
Så jeg synes faktisk, at vi står utrolig stærkt, og de miljøorganisationer, vi samarbejder med, er enige med os.
Vi kan ratificere under alle omstændigheder.
Det, der er problemet, er, om vi også kan opfylde de 21 pct. inden for EU's byrdefordeling.
Dér er vi i gang med forhandlinger og diskussioner hele tiden, og hvis vi skal gå over til en anden procent, fra 21 pct. til 14 pct., som stadig væk vil være meget imponerende i kredsen af EU-lande,
så skal man ikke glemme, at så er man nødt til at nyforhandle hele byrdefordelingen.
Og så vil Tyskland være det eneste land, bortset fra de særlige forhold omkring Luxembourg, der skal reducere med 21 pct.
Det vil skabe en meget stor diskussion i Tyskland, og da Tyskland er det land, der for alvor leverer det store bidrag, vil det bringe hele Koyoto-protokollen i fare.
Derfor står vi i en nok så stærk position i forhandlingerne med de andre lande.
Vi har ikke fundet nogen fælles løsning, men jeg tror, at der er bred forståelse for, at der skal findes en løsning, for ellers kan man begynde forfra på det hele.
Hertil kommer, at andre lande også har ønske om korrektioner af forskellig art.
Og det, man til sidst som boble, altså som samlet EU, skal melde til konventionssekretariatet, er et antal t, man vil reducere med, som efter ens egne oversigter udgør de 8 pct., osv.
Og i dette samlede tal, der er selvfølgelig de 5 eller 7 mio. t, alt efter hvordan man ser på det, et lille, et mindre problem, i hvert fald et meget mindre problem for de andre lande at kunne klare end spørgsmålet om at nyforhandle hele byrdefordelingen inden for EU.
Hans Christian Schmidt (V), 2001-05-03:
Jeg skal gerne bekræfte, at jeg også synes, at det er de korrigerede tal.
Så sig det, som det er: Det bliver 14 pct. i stedet for.
Det er jo godt nok.
Så får vi det bare sagt.
For mængden er jo den samme, og jeg er enig med hr. Martin Glerup i, at det burde være det korrigerede tal.
Det kan jeg godt se ud fra de oplysninger, som også ministeren er kommet med.
Det er også det, jeg har givet videre.
Men det ser bare ud som om, at der ingen er, der er enige med os.
Ja, faktisk er det så slemt, så OECD giver os en ordentlig en på hatten for det og siger: Det er ikke en god idé, det må I se at få lavet om. Så synes jeg, at vi lige så godt kan krybe til korset nu og sige: Nå, jamen så er det dét.
Så lad og få sagt det
ligeud, at det ikke bliver 21, men det bliver 14 pct.
Det er stadig væk den samme mængde, men sådan er det.
Hvis ikke de vil acceptere de korrigerede tal, så må vi tage dem, som resten af verden siger, at det skal være.
Kim Behnke (UP), 2001-05-03:
Jeg er glad for, at Venstre synes, det vil være fornuftigt at vente og se, for der kan meget vel komme til at ske det fuldstændig absurde, at Danmark ratificerer Kyotoprotokollen og derefter bliver der måske vedtaget en Kyoto 2-protokol, eller hvilket navn den får.
For hvis nu resten af verden synes, at det måske var en meget god idé at få amerikanerne med?
Og hvad nu, hvis nu prisen, amerikanerne ønsker for at gå med, f.eks. er begrebet joint implementation, altså hvor man investerer i andre landes nedbringelse af forurening, hvis det får en stærkere position, og man så siger fra andre lande: Jamen det er jo et sagligt argument fra amerikanernes side, så det tager vi med, og vi så får en Kyoto 2-protokol, eller hvad den nu kommer til at hedde? Er det så ikke fuldstændig absurd, hvis Danmark som det eneste land i verden har ratificeret Kyoto 1-protokollen, og så er det en helt ny protokol, som vi alle sammen skal til at rette os efter bagefter? Så burde vi ikke ud fra de grunde lade den her sag i det mindste oversomre i det danske miljøudvalg?
Martin Glerup (S), 2001-05-03:
Jeg går ud fra, vil jeg sige til hr. Hans Christian Schmidt, at vi er enige om, at det er det korrigerede tal, vi skal gå ud fra.
Det går jeg ud fra at vi er fuldstændig enige om.
Men vi forsætter forhandlinger på det grundlag, vi har sagt, og det er det korrigerede tal.
Det må vi vel være enige om.
Med hensyn til hr. Kim Behnke vil jeg sige, at der er forskellige måder at løse sine energimæssige problemer på.
Der er energibesparelser, der er energieffektivitet, der er vedvarende energi.
Det er ikke kun, at man udbygger nogle store oliefelter i de fredede områder i Alaska eller siger, at de kulfyrede værker skal blive ved med at spy deres forurenende luft ud.
Det drejer sig simpelt hen om, at man skal gøre en indsats for en bæredygtig energipolitik, og at man har forsømt det i nogle år giver nogle problemer i dag.
Det medgiver jeg, og man skal selvfølgelig gøre, hvad man kan for at få dem løst.
Kim Behnke (UP), 2001-05-03:
Jeg er nødt til at spørge hr. Martin Glerup, som er socialdemokrat, som er en med socialt sindelag, som er en, der plejer at bekymre sig om de svageste i vort samfund
: Når nu hele Californien kollapser her til sommer, når de tænder for air condition-anlæggene derovre, og der simpelt hen ikke er strøm nok i stikkontakterne, hvem tror hr. Martin Glerup så, det går ud over?
Er det de rige, som tager flyveren og flyver til Miami, hvor de også har en lejlighed, eller til Chicago, hvor de har et stort hus?
Eller er det de fattige rundtomkring i gaderne, som ikke længere kan søge ned, hvor der er afkøling?
Så har USA økonomisk styrke
til senere hen at sørge for, at den strøm bliver fremstillet f.eks. af danske vindmøller.
Men lige nu er spørgsmålet vel, om man ikke skal sørge for, at de fattige også har et sted at være, når det bliver varmt.
Martin Glerup (S), 2001-05-03:
Til det sidste vil jeg sige, at det faktisk er sådan i modsætning til mange andre steder, at der er en ret kraftig befolkningsmæssig reaktion på de ting i USA, og vi ved også fra de forskellige møder, at navnlig ngo'erne fra USA er meget aktive og gør meget ud af at påvirke deres politikere, når de er rundt til de møder.
Jeg tror også, at det vil lykkes i den sidste ende, så den folkelige modstand mod den reaktionære linje bærer frugt.
Til hr. Hans Christian Schmidt vil jeg sige, at vi jo sådan set har en fælles opgave i at få løst det her problem.
I 1992 var det jo VK-regeringen, der skrev under på Riokonventionen på Danmarks vegne, og det var jo selvfølgelig i den forbindelse, at man skulle have taget højde for det her unormale år 1990.
Vi smører overhovedet ikke noget af på andre, vil jeg sige til hr. Søren Kolstrup.
Danmark er et foregangsland og har en meget høj miljøprofil og gør sig meget store bestræbelser for at bringe CO2-udslippet ned, og det er klart, at som led i Kyotoratificeringen skal der tages stilling til den retsakt, og der skal tages stilling og hensyn til den korrektion, som Danmark har påberåbt sig lige siden først i 1990'erne.
Det er en kendsgerning.
Thorkild B. Fransgaard (UP), 2001-05-03:
Den voldsomme kritik i USA
retter hr. Martin Glerup nu til, at det er noget, han har hørt fra dem med den såkaldte politiske korrekthed.
Det er ikke befolkningen.
Der er jeg helt enig med hr. Martin Glerup, det er det nemlig ikke.
Det er kun dem med den politiske korrekthed.
I den almindelige befolkning er der ingen voldsom kritik.
Søren Kolstrup (EL), 2001-05-03:
Jamen det er jo en forrygende debat.
Hr. Martin Glerup er fast i kødet: Hvis ikke vores forudsætning er opfyldt, jamen så kan der ikke være tale om ratifikation.
Ministeren: Næ, næ, Danmark skriver under under alle omstændigheder, men selvfølgelig får vi lige den her lille sag i orden. Sådan forstod jeg ministeren.
Hvis jeg holder fast i ministerens udtalelse, mener jeg, det er blevet bekræftet, at Danmark altså skriver under under alle omstændigheder, uanset den her lille sag, vi diskuterer i dag, om det skal være med eller uden korrigerede tal.
Om det nu skal være 5 mio. t, vi smører af på andre eller ikke smører af på andre, så skriver Danmark under. Det videre forløb i denne her debat vil selvfølgelig være afgørende for Enhedslistens stillingtagen, men indtil videre holder jeg mig til ministeren: Vi skriver under under alle omstændigheder.
Tak for svaret.
Det er meget interessant.
Hans Christian Schmidt (V), 2001-05-03:
Nu har vi jo allerede fået miljø- og energiministeren med i debatten, så det kunne jo godt være, at vi skulle begynde at forholde os lidt til de tal, som hr. Søren Kolstrup har bragt
på bane.
Jeg synes jo, det lyder spændende, at det ligger lige på den flade hånd, om vores venner vil acceptere det.
Men jeg vil godt spørge, og nu er jeg ikke klar over, om det er hr. Martin Glerup eller miljø- og energiministeren: Hvem er vennerne?
Hvilke lande i EU har allerede nu meddelt Danmark, at de korrigerede tal er accepteret?
Hvilke internationale organisationer har allerede meddelt Danmark, at disse korrigerede tal er accepteret?
Hvilke internationale organisationer, f.eks. OECD osv., har allerede meddelt Danmark, at de tal er accepteret? For hr. Søren Kolstrup rører jo ved noget vigtigt.
Vi er nødt til at blive klar over nu, om det er det ene eller det andet procenttal, vi har at gøre med.
Reduktionen er vi enige om, men hvad er procenttallet?