runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lars Løkke Rasmussen (V), 2003-02-28:
Jeg ønsker altid gerne at svare og indgå i dialog og specielt jo om denne her sag, som interesserer os alle.
Jeg synes, det er vigtigt at have som udgangspunkt.
Altså jeg bliver sådan lidt forstemt, når jeg hører den der undertone af, at regeringens linje nærmest er sådan, at hurra, jo flere benamputerede narkomaner, jo gladere bliver regeringen.
Hvad er det for noget?
Vi kerer os da alle sammen om det her.
Det er alene en diskussion om virkemidler, og hvad de fører med sig.
Jeg har ikke stået her og påstået, må jeg sige til fru Line Barfod, at Rådet for Socialt Udsatte er enøjet.
Jeg forsøger bare at belyse en problematik og sige, at livet består nogle gange af dilemmaer, hvor man ikke kan forfølge alle mål på én gang.
Og så siger jeg, at hvis man ensidigt, udelukkende, isoleret, eller hvad ord man så foretrækker frem for enøjet, forfølger en bestemt målsætning, nemlig skadesreduktion, så havner man, selv om man gør det med de bedste intentioner, et forkert sted.
For hvis vi for alvor skulle undgå, at de ulykkelige skæbner, der er kommet ud i misbrug, får alle følgeproblemer med at skulle kriminalisere sig og prostituere sig osv., så er det jo ikke gjort med at åbne et fixerum og sige: I bliver forfulgt udenfor, men når I har begået jeres kriminalitet, når I har prostitueret jer, når I har skaffet pengene, når I skal til at fixe jer, så må I gerne sidde her i fred og ro.
Det er jo ikke gjort med det.
Derfor må vi jo sætte grænsen et sted.
Jeg mener, vi kan gøre meget mere for at engagere hele det frivillige arbejde, også det frivillige arbejde på Vesterbro og andre steder, hvor miljøerne er, i retning af at byde på, kan man sige, almindelig omsorg og hjælp til hygiejne og sygdomsforebyggelse.
Jeg mener sådan set, at pengene er bedre anvendt på den måde, og det er jo et af de elementer, der indgår i de overvejelser, regeringen for tiden gør sig.
Så vil jeg gerne sige, at jeg jo ikke her er bekendt med, hvad socialministeren har sagt alle steder og ikke sagt alle steder, men det vil jeg gerne undersøge nærmere.
Jeg vil gerne sige, at der er stor forskel på en diskussion, der handler om, hvorvidt man har brugere på nogle institutioner, som man skal forholde sig til at smide ud, fordi man er bekendt med, at de har et stofmisbrug, eller man positivt laver en institution, institutionaliserer, at man inviterer folk ind med henblik på, at de kan injicere sig selv.
Det er to meget forskellige ting.
Kamal Qureshi (SF), 2003-02-28:
Jeg skal ikke gøre mig sådan særlig mange tanker om, hvordan man får stoppet fartsynderne, de fartbøder eller det andet, som ministeren kom ind på.
Det, jeg egentlig gerne vil høre ministeren præcist om, er, hvad målsætningen er, når nu ministeren siger, at der i hvert fald arbejdes med nogle målsætninger om, at man får taget fat på nogle af de her problemer, der er, når der bliver fixet med urene kanyler, urene stoffer eller andet. Hvad er det for en reaktion?
Har ministeren den målsætning, at man vil ned fra de nuværende 250-350 dødsfald til i hvert fald det halve?
Med hensyn til amputationer af ben, arme, hvilket niveau vil man der ned på? Vil man have dem reduceret med 40 pct., 50 pct.?
Hvad for nogle målsætninger er der?
Der må jo være et eller andet sted, hvor vi siger, at det her synes vi er for galt, det vil vi have reduceret.
Line Barfod (EL), 2003-02-28:
Ministeren har nu flere gange undladt at svare på hr. Naser
Khaders spørgsmål
Jeg håber, ministeren næste gang vil starte med at svare på, hvad ministerens holdning er til, at socialministeren har accepteret, at der finder brug af narko sted på forskellige sociale institutioner.
Så håber jeg ikke, at ministeren mener, at Rådet for Socialt Udsatte enøjet forfølger en skadesreduktionsindsats.
Jeg har faktisk en opfattelse af, at Rådet for Socialt Udsatte har en noget bredere opfattelse og i høj grad også ønsker både at se på forebyggende arbejde og se på, hvordan man hjælper folk ud af narkomisbrug.
Men jeg mangler stadig at få ministerens forslag til, hvad det er, vi kan gøre for at hjælpe folk til ikke at have et fuldstændig umenneskeligt og uværdigt liv, mens vi venter på, at de bliver motiverede til at komme i behandling, og hvordan vi sikrer, at de har nogle ordentlige forhold, hvor de ikke dør i massevis, som vi ser i øjeblikket.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2003-02-28:
Besiddelse af stoffer er ulovligt.
De bliver konfiskeret af politiet.
Vi skaber her et rum, hvor vi ved, at lige præcis det, der foregår, i hvert fald pr. definition medfører en ulovlighed
, fordi man ikke kan indtage noget stof, hvis man ikke starter med at besidde det.
Det kommer ikke ud af ingenting.
Hvad er det så for en udfordring, vi skal give politiet?
Er det en besked til politiet om, at de så skal holde sig væk, eller er det en besked til politiet a la den, når vi diskuterer fartbøder, at det er lige præcis der, hvor de kriminelle gerninger begås, der, hvor folk almindeligvis kører for stærkt, at politiet skal stille sig op og tage fartsyndere?
Hvad er det for et signal, vi skal sende?
Ja, i virkelighedens verden skal vi jo sende et signal til politiet om at holde sig væk, ellers giver det jo ikke nogen mening, ellers er det jo en fælde, vi lokker narkomanerne i.
Det er vel ikke fair at lave et fixerum og sige, at her må de gerne komme og tage deres stoffer, og hahaha, så slår vi ring om jer, og så stopper vi alle sammen og konfiskerer alle jeres stoffer.
Derfor rejser det sådan set det dilemma, hvad det er for nogle grænser, det her trækker med sig.
Så kan man have en forskellig holdning til det og sige, at man skal glemme de dilemmaer, for vi forfølger et enøjet formål.
Så mangler jeg at svare hr. Naser Khader
: Selvfølgelig gør det indtryk på mig, hvad Rådet for Socialt Udsatte og andre siger, ja, og jeg står jo også her og siger, at hvis man blindt, enøjet forfølger et skadesreduktionsformål og glemmer alle andre værktøjer, man har til rådighed, så kan der da være megen fornuft i det her.
Men for det første forfølger vi ikke enøjet kun det formål, og for det andet er der også andre veje at gå.
Så spørger fru Line Barfod, hvad det er.
Jamen altså regeringen ønsker da at opruste indsatsen her.
Det er også derfor, at jeg her har stået og tilkendegivet, at regeringen har formateret sig i et internt ministerudvalg, som lige præcis i disse dage og uger arbejder med en tværministeriel handleplan, som vil blive fremlagt formentlig engang i maj
måned, med en flersidet strategi til at få gjort op med nogle af de problemer.
Vi er jo enige om, at der skal gøres noget.
Det er sådan set en diskussion om metodevalg.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2003-02-28:
I forhold til de internationale konventioner vil jeg sige, at mange af de andre lande har fået uafhængige folk til at kigge på konventionerne, og hvordan man måske skal tolke dem, for faktum er jo, at der ikke står et eneste ord om sprøjterum eller fixerum eller brugerrum, eller hvad vi kan finde på, i de internationale konventioner, det er ikke nævnt med ét ord.
Der står til gengæld, at overlevelseshjælp er noget, man godt kan give.
Ministeren problematiserer selvfølgelig nogle ting, som er relevante at diskutere, om brugen af stoffer og om handel med stoffer og besiddelse af stoffer, og der vil jeg da i hvert fald henvise til, at brug af stoffer i Danmark ikke er ulovligt.
Det vil sige, at det er altså ikke ulovligt at indtage stoffet, men det er rigtigt, at det er ulovligt at besidde det, og i Danmark har vi nogle regler, ifølge hvilke man normalt, hvis man besidder til eget brug, får en bøde eller en advarsel.
Hvis man har besiddet det over mange gange eller har solgt det til andre, man er pusher, så kan man blive straffet i helt op til 2 år eller i længere tid, hvis det er meget, hvis det er organiseret kriminalitet, der er tale om, men det er jo ikke sådan, at brug af stoffer er ulovlig.
Brugen af stoffer er ulovlig, men vi respekterer, at stoffer til eget brug er noget, man kan betale med bøde.
Så jeg kan ikke se, hvad problemet er.
Line Barfod (EL), 2003-02-28:
Jeg håber, at ministeren i sin næste svarrunde også vil svare på hr. Naser Khaders meget relevante spørgsmål om, hvad regeringens holdning er til socialministerens accept af, at der kan foregå injektion på forskellige sociale institutioner.
Jeg er enig i, at det er en svær diskussion at finde ud af, hvordan vi håndterer narkoproblemer, hvad vi gør for at komme af med narko, men nu har man altså forsøgt i mange, mange år med politi og militær og fængsel, uden at det har hjulpet særlig meget.
I nogle dele af verden sætter man militær ind.
Jeg tror f.eks., at noget af det, der kunne - nu kommer vi et stykke ud - være med til at forebygge, at vi har så meget narko, kunne være, at vi sendte nogle midler til Afghanistan, så bønderne dér ikke går i gang med at producere opium igen, men begynder at producere nogle fødevarer, som de så kan få en ordentlig pris for.
Det er det, det her forslag bare prøver at komme med et bud på, og jeg synes, det var rart, hvis ministeren ville være lidt mere konstruktiv i forhold til at sige, hvordan de her mennesker får et værdigt liv, indtil de bliver motiveret til at gå i behandling.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2003-02-28:
Nu vil jeg lige sige om Tyskland, at det er jo ikke sådan, at det er på nationalt niveau i Tyskland, at man har indført fixerum, det er på delstatsniveau, det er fem ud af det antal delstater, der nu er, som jeg ikke kan huske i hovedet, der har indført det.
Men jeg har også fra starten sagt, at jeg ikke vil gøre det her til den store konventionsdebat.
Hvis man ønsker en afklaring af det, så kan man jo bede mig om at rette en henvendelse til det relevante FN-organ, og så kan vi jo på baggrund af spørgsmål i Folketinget få det relevante FN-organs vurdering af det her.
Det tror jeg kunne være ganske interessant.
Det skal ikke være det, der driver diskussionen, synes jeg, selv om jeg altså har det grundsynspunkt, at man skal stå vagt om overholdelse af internationale konventioner.
Allerede inden vi går ind i den debat, når jeg altså til den konklusion, at det her er en dårlig idé.
Hvis jeg nu nåede til, at det var en god idé,
så ville det for alvor være relevant at se, om det så også er en idé, der er i overensstemmelse med vore internationale forpligtelser, men det er allerede en dårlig idé, synes jeg, synes regeringen.
Det er ikke, vil jeg sige til hr. Kamal Qureshi, et udtryk for polemik, det er et udtryk for problematisering.
Det er sådan, at køb, modtagelse og besiddelse af narkotika er ulovligt i Danmark. Derfor kan politiet også konfiskere narkotika til folks eget forbrug.
Så laver vi et helle, et lille rum, en lille matrikel, 50 m2, 100 m2, hvor vi siger, at her gælder loven ikke.
Det er ligesom, når man legede dåseleg som barn: når man kommer ind her, så er det helle, og så gælder loven ikke længere.
Det rejser da en række spørgsmål.
Hvad nu hvis man bliver stoppet af politiet lige umiddelbart på vej ind ad døren til fixerummet eller oppe på stationen, som man er ankommet til, fordi man er en narkoman, der bor i en anden by, men man lader sig transportere med S-tog, for nu skal der fixes, og nu skal det foregå i ordentlige omgivelser, og derfor tager man så med S-toget i 10 minutter til Vesterport Station?
Så bliver man stoppet af politiet dér.
Har man så helle ved at sige, at man er på vej ned i fixerummet?
Det er da relevante spørgsmål, når man har en lovgivning, der gælder i hele samfundet, og så laver man nogle små øer og siger: Her gælder loven ikke. Derfor tager jeg væddemål på, at i samme øjeblik man har lavet de øer, så rejser det også en debat om, at lige der i strandkanten af de øer skal der også gælde en anden lovgivning.
Derfor stikker det en hel anden kurs ud i retning
af legalisering
Det ønsker regeringen ikke.
Naser Khader (RV), 2003-02-28:
Forslaget skal kun opfattes som et supplement.
De, der arbejder med det, har erfaringer, siger ja til forslaget.
Gør det ikke indtryk på ministeren?
Et sidste nyt spørgsmål er med hensyn til FN: Er det ikke bare en fortolkning, at det kunne stride mod FN-konventionen, hvis man accepterer forslaget, for Tyskland har en anden fortolkning af FN-konventionen?
Kim Andersen (V), 2003-03-12:
Vi står med et ganske stort klimamæssigt problem.
Regeringen vedkender sig sit ansvar og har påtaget sig at fremlægge en strategi for at leve op til sine forpligtelser og de mål, som hr. Svend Auken i sin tid som miljø- og energiminister selv forhandlede og indgik aftaler om på Danmarks vegne.
Jeg er ked af med den tale, hr. Auken har holdt her i dag, at kunne konstatere, at hr. Auken risikerer at gøre klimapolitikken og Danmarks muligheder for at gå foran i realiseringen af de mål, som regeringen vedkender sig, en stor bjørnetjeneste.
Jeg synes, det er skamfuldt, at en tidligere ansvarlig minister, der i dag er ordfører på området, fra denne talerstol kalder virkemidlerne i den aftale, han selv har indgået, for uanstændige og kalder kvotehandel for et dårligt instrument.
Det er ikke hæderligt.
Helga Moos (V), 2003-03-12:
Jeg kan kun sige, at jeg er dybt forundret over det, der her foregår.
Tænk, hvis det var Danmark, der var blevet bombet tilbage, ikke kun til 1990-niveau, men endnu længere tilbage, og så, når vi havde nogle udledningsrettigheder, ville man komme og tage dem, fordi når vi var så fattige, kunne man jo lige så godt tage det, vi havde ret til. Det kan vi simpelt hen ikke gøre, og det ligger jo heller ikke i Kyotoaftalen.
Der ligger det, at man havde nogle rettigheder i 1990, og det er ens ejendom.
Så kan vi jo finde ud af, om de skal fjernes fra Rusland, så Rusland som de eneste ikke må have de rettigheder, som de havde, men det kan man da ikke.
Man kan slet ikke ifølge Kyotoaftalen, men man kan altså heller ikke rent moralsk.
Så vil jeg sige, at de finder altså vejen ind i kvotedirektivet, for hvis vi ser på visionerne, så er det altså meningen, at CDM-kreditter, JI-kreditter og den almindelige emissionshandel skal indgå i EU-kvotedirektivet, så det samtænkes.
Det kan ikke, hvad skal jeg sige, mærkes, så man kan se, hvor det oprindelig kommer fra.
Søren Gade (V), 2003-03-12:
Til at starte med, da jeg hørte på hr. Svend Aukens ordførertale, var jeg lige ved at tro, at CO2-problematikken var blevet et dansk problem og
ikke et internationalt, globalt problem
Det hjalp så, da vi kom lidt længere hen i talen, og jeg kunne godt tænke mig at spørge hr. Svend Auken, om ikke hr. Svend Auken er enig i, at Kyotoaftalen faktisk bygger bl.a. på et kvotesystem, om ikke også det er rigtigt, at Kyotoaftalen kommer til at afhænge af, hvorvidt russerne vil ratificere Kyotoaftalen. Så vil jeg gerne have lov at spørge hr. Svend Auken, om det ikke er korrekt, at danske virksomheder ikke kan købe kvoter i bl.a. Rusland, men at det er en statslig opgave, og at der vil være en FN-komité, som iagttager, at man reelt får noget får pengene.
Det vil sige, at man ikke bare kan gå ud
og give et beløb til Rusland og så sige, at det ækvivalerer med så og så mange millioner tons CO2.
Der er altså ikke tale om Hjallerup Marked, men faktisk om en FN-institution, som sikrer, at kvotesystemet kører efter hensigten.
Jørn Dohrmann (DF), 2003-03-12:
Jeg vil blot spørge hr. Svend Auken, om han ikke vil bekræfte, at de økonomiske vismænd egentlig har skrevet i deres rapport, at hovedparten af de energipolitiske tiltag i 1990'erne var samfundsmæssigt økonomisk urentable.
Den politik burde ikke have været gennemført med den viden, der eksisterer i dag, er bl.a. noget af det, der står i den konklusion.
Så forstår jeg heller ikke, hvad hr. Svend Auken ligesom siger, at Socialdemokratiet ikke går ind for, at man skal benytte sig af den her kvotehandel, for jeg står med et udtræk fra den 16. november 2000, hvor der også har været en forespørgsel her i Folketinget, nemlig F 16, og der siger den socialdemokratiske ordfører, at Danmark ikke kan klare det her problem alene.
Han siger også, at det er helt o.k., at vi går ind, hvor vi får mest miljø for pengene, og dermed bekræfter han, at Socialdemokratiet går ind for en kvotehandel.
Så kunne jeg godt tænke mig at spørge hr. Svend Auken, hvor meget der er reduceret i tidsrummet, hvor hr. Svend Auken var miljøminister, bl.a. helt konkret CO2'en.
Hvor mange tons er den reduceret med, og hvad har prisen været i milliarder af kroner for de danske skatteydere?
Ulrik Kragh (V), 2003-03-12:
Det er jo forunderligt at opleve Socialdemokratiets ordfører gang på gang tordne imod, at vi har en succesrig eleksport på nuværende tidspunkt, for virkeligheden er jo, at hvis vi ikke havde haft en succesrig eleksport på nuværende tidspunkt, så havde der ikke været forsyningssikkerhed i Norden, så havde elforbrugerne i Norge og Sverige og Danmark stået i den situation, at de var kommet til at betale 2, 3, 4 og 5 kr. pr. kW alene i produktionspris på grund af manglende forsyningssikkerhed.
Det er jo netop sådan, at kombinationen af kulkraft, som vi har i Danmark, med vand i den øvrige del af Norden skaber en unik mulighed for, at vi gavner miljøet, men ikke desto mindre skal vi gang på gang på gang høre, at det er så forfærdeligt.
Før man nu sætter lus i skindpelsen, hvilket er fuldstændig urimeligt, så synes jeg, at man skulle tage de vilkår med i sine vurderinger.
Svend Auken (S), 2003-03-12:
, ligesom vi advarede imod varm luft-problemet i det hele taget.
Men vi bøjede os til sidst for, at det kunne komme med for at få USA med til at reducere.
Men vi sagde fra starten, at der skal laves sådanne begrænsninger, at de ikke kan bruges i lande som vores til at underminere slagkraften i den samlede indsats, og det blev vi bakket op i af den nuværende miljøminister og alle andre.
Dengang diskuterede vi, hvor meget der skulle tages ved Joint Implementation osv., men ikke ved varm luft.
Det var alle partier i Folketinget modstandere af, alle partier modstandere af.
Hvis man kan finde ét eneste citat fra den tid, hvor en ordfører for Venstre eller De Konservative siger, at vi skal løse vores problemer først og fremmest ved køb af varm luft, så vil jeg gerne høre det.
Der er ikke ét eneste citat, for det var vi enige om.
Til hr. Jørn Dohrmann: Jeg kan ikke huske det nøjagtige tal, men jeg vil tro, det ligger i størrelsesordenen i faktisk udslip på 10 mio. t.
Det svarer nogenlunde til, hvad det vil stige under denne her regering.
Så det er ikke rigtigt, at vismændene kom frem til, at det samlet set var en dårlig energipolitik.
Men de er kritiske over for decentral kraftvarme og over for udbygning af vindkraft, som jeg i øvrigt tror vi er et stort flertal her i Folketinget der støtter,
hvorfor vi heller ikke har været enige i den kritik, som de fremsatte.
Til fru Helga Moos: Det er da langt bedre at lave Joint Implementation-programmer, samarbejde med russerne, lave reelle ting, som vi gjorde.
Der er jo det tragiske,
at stort set hele miljøbistanden, f.eks. til Rusland, er afviklet.
De penge, som kommer til Rusland nu, vil jo ikke gå til miljø, vil jo ikke gå til at sætte reduktionerne ned.
De vil gå i den russiske statskasse, til hr. Putin og vel navnlig til hans venner.
Hans Christian Schmidt (V), 2003-03-12:
Jeg noterer mig med tilfredshed, at hr. Svend Auken er enig i de ting, jeg har sagt her.
Det ville også være overraskende andet.
Jeg er bare glad, hvis vi i fremtiden kan blive fri for den debat om, at det var 2 mio. t, da den tidligere regering gik, og nu pludselig er det 20 mio. t, og jeg skal kun opfordre til, at man selv sætter sig hen og læser det forslag fra den 25. april 2001. Jeg var ordfører, og jeg kan se, at der er flere her, der var det ved samme lejlighed.
Derfor synes jeg ikke, det er rimeligt, at man stiller det op på den måde.
Den anden diskussion om, hvad regeringen har gjort eller andet, skal jeg nok svare på, når jeg kommer til sidst.
Jeg beder bare om, at vi i hvert fald holder os til de faktuelle tal.
Svend Auken (S), 2003-03-12:
Desværre må jeg gribe ministeren i den ene manipulation efter en anden.
Det sidste, ministeren nu nævnte, handler om det forhold, at især Venstre, men også De Konservative, i forbindelse med energireformaftalen betingede sig, at kvoteringen af den danske eleksport skulle udløbe med 2003, og, skriver man derfor i betragtningen, hvis ikke vi får en effektiv kvotering efter 2003, vil vi naturligvis få et stigende problem.
Det er jo netop det, regeringens energiplan er udtryk for, og det er det, jeg advarede imod dengang, som jeg advarer imod det i dag.
Jeg synes ikke, at det her er kamp på blanke våben.
Jeg synes, det er i orden, at man indrømmer, at man vil klare sig billigst muligt ud af det, i givet fald ved at købe varm luft i Rusland, men det er mildest talt ikke den politik, den tidligere regering havde.
Jeg tror, at miljøministeren bedre end nogen anden kender min internationalt indædte modstand mod køb af varm luft fra forhandlingerne omkring Kyoto og efterfølgende, og derfor er det fuldstændig urimeligt at sidestille den indsats, den tidligere regering gjorde på det her område, med regeringens eget, undskyld, jeg siger det, pauvre forsøg på at slippe uden om internationale miljøforpligtelser ved køb af varm luft.
Hans Christian Schmidt (V), 2003-03-12:
Det er jeg sådan set glad for, det har jeg hørt før, så det er der sådan set for mig ikke noget nyt i, for vi har diskuteret det før.
Jeg er bare nødt til at sige til hr. Svend Auken, at det hjælper ikke, at vi taler om, hvad fremtiden må bringe os, når man bruger tal og siger, at siden den tidligere regering forlod posterne, er det steget fra 2 mio. t til 20 mio. t. Alt det andet, hr. Svend Auken siger, er nemlig rigtigt.
Det er klart, at der er en stigning heri.
Jeg siger også netop, at det er 5 mio. t, og det skyldes nogle forhold, som jeg gerne skal komme ind på. Hvis man nu skal begynde at diskutere det, og man kan vel diskutere, hvor meget vi skal gøre det herinde, siger jeg kun, at det da alligevel er tankevækkende, at jeg kan citere fra det forslag, hr. Svend Auken lagde frem den 25. april 2001, hvori der står: »Hvis det antages, at kvoteordningen ikke forlænges, bliver der tale om en manko på ca. 19 pct. i forhold til 21 pct.-målsætningen i 2008-12.« Jeg skal gerne begynde at regne ud, hvis nogle har behov for det, hvad 19 pct. er, men det bliver ikke de 20 mio. t.
Svend Auken (S), 2003-03-12:
Det er ikke klædeligt, at ministeren, når han kommer op igen, endnu en gang overser det, rapporten jo selv gør opmærksom på, nemlig at mankoen vokser ganske kraftigt som følge af, at man svækker den nationale indsats.
Det er heller ikke rigtigt, at han ikke gør opmærksom på, at forudsætningen for, at en stigende eleksport skulle være acceptabel, er selvfølgelig, at de lande, der modtager den, betaler i form af kvoter.
Havde det været tilfældet i 1990, havde vi jo også været i en helt anden situation.
Hvis svenskerne og nordmændene vil have kulbaseret dansk eleksport, må de også betale for det med kvoter, så det bliver pålignet i deres regnskaber og ikke i vores regnskaber.
Det er noget helt andet end det, man gør i øjeblikket, hvor man tager kulkraftværk efter kulkraftværk ud af mølposen og med ringe effektivitet eksporterer med det til følge, at det danske udslip i øjeblikket ikke er faldende, som det var tidligere, men markant stigende, jeg vil næsten sige uhyggeligt stigende.
Der er en nøje gennemgang i rapporten ikke bare af det forhold omkring eleksporten, som jeg skal komme tilbage til om et øjeblik, men også om, hvilken forøgelse, markant forøgelse af mankoen der kommer som følge af svækkelse af den nationale indsats, f.eks. svækkelse af CO2-afgifterne, svækkelse af indsatsen for vedvarende energi osv.
Så det er allerede af den grund forkert, hvad ministeren siger, jeg vil endda sige utrolig meget forkert. Hvad angår eleksporten har det aldrig været nogen hemmelighed, at vi ønskede at begrænse eleksporten.
Men skulle man endelig acceptere eleksporten, er det da kun rimeligt, at svenskerne og nordmændene betaler, hvad det koster, ved at de betaler kvoterne til det.
Havde man haft et sådant system i sin tid i 1990, havde vi jo slet ikke haft basisårsproblemer.