runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lone Møller (S), 1998-12-02:
Siden genforeningen i 1920 har Sønderjylland haft sit eget statslige matrikelvæsen, hvor matrikulære arbejder er udført af Kort- og Matrikelstyrelsens afdeling i Sønderjylland.
Opgaven har været varetaget af lokale statsansatte landinspektører og andre medarbejdere i fire kontorer, placeret i Haderslev, Aabenraa, Sønderborg og Tønder.
Baggrunden for denne konstellation ligger helt tilbage i det tidligere tyske system fra før genforeningen.
I resten af landet løses de matrikulære opgaver i marken af privatpraktiserende landinspektører, som har beskikkelse og samtidig har eneret på at udføre opgaverne.
Dette lovforslag indebærer, at man ophæver den statslige eneret på at løse matrikulære opgaver i Sønderjylland og overlader opgaverne til de privatpraktiserende landinspektører.
Man bevarer dog et kontor i Aabenraa til at samle de tilbageværende aktiviteter i landsdelen.
I 1988 udarbejdede den daværende regering en plan for afbureaukratisering, hvori der indgik et forslag om privatisering af de sønderjyske landinspektørkontorer.
Det matrikulære system i Sønderjylland var imidlertid opbygget på en anden måde end det øvrige danske system.
Der var betydelige forskelle teknisk og registreringsmæssigt, og opgaverne kunne ikke uden videre overlades til privatpraktiserende landinspektører.
Gennem en årrække er der nu gennemført et arbejde med at modernisere det sønderjyske matrikelvæsens kort og registre
så forholdene stort set svarer til resten af landet
Således er der ikke nogen teknisk begrundelse for at opretholde landinspektørkontorerne i Sønderjylland.
Det har også været vigtigt for mig, hvordan man vil afvikle en sådan ordning.
Det fremgår af lovforslaget, at afviklingen vil blive gennemført med så stor en hensyntagen som muligt til de nuværende medarbejdere, og derfor kan Socialdemokratiet støtte forslaget.
Ole M. Nielsen (KRF), 1998-12-02:
Jeg har svært ved at forstå, hvad fru Pernille Sams har imod egnsudviklingskontorer.
Det kan vel ikke være, fordi fru Pernille Sams bor i Nordsjælland, at det kan være særlig uhensigtsmæssigt med egnsudviklingskontorer?
Jeg synes faktisk, det ville være helt fint, hvis man havde en overordnet instans, som også tager den slags hensyn sammen med etik og miljø.
Det er rigtig fint.
Vi må nemlig ikke have egnsudviklingsstøtte nu om dage, men det her kunne da være en måde, hvorpå man også kunne fremme en regional udvikling i landet, som på mange måder er ved at løbe af sporet i øjeblikket, så jeg kunne faktisk have idé om at fremsætte et ændringsforslag til lovforslaget, hvoraf det fremgik, at man også skulle tage egnspolitiske hensyn.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 1998-12-02:
Jeg tror ikke, det tjener noget formål at blive ved med at diskutere med hr. Thulesen Dahl.
Måske skulle vi skrive lidt sammen, for hvis ordet ikke er stærkt nok, kan det være, at dokumentationen er det.
Det, der er givet tilsagn om, hr. Thulesen Dahl, og jeg gentager det for sidste gang i dag i hvert fald, er, at efterlønsalderen ikke ville blive ændret; at der ville komme et efterlønsbevis; at der ville komme en bedre delefterlønsordning, som gjorde det muligt for mennesker at gå ned i tid; at vi på solidarisk måde tog hensyn til fremtiden; og at vi gav et incitament til, at mennesker kunne blive længere på arbejdsmarkedet. Meget kan man sige i en politisk debat, men at blive ved med at gentage et bestemt ord, løftebrud f.eks. eller andre af den slags, tror jeg ikke på er langtidsholdbart.
Det, der er holdbart, er at gå listerne igennem: Hvad er det, man har sagt, at man ville, og hvad er det, man har gennemført, naturligvis med de politiske muligheder, der er her i Folketinget?
Og hr. Thulesen Dahl
, en politiker kan selvfølgelig altid lukke øjnene for fremtiden, lukke øjnene for, hvad der ligger foran os, og lade som ingenting, men det er nu engang ikke det, der er godt for politisk ledelse.
Det er ikke ordentlig politisk ledelse.
Dér gennemfører man også det, der er bedst for landet og langtidsholdbart, når det gælder efterlønnen, og det er det, vi har gjort nu.
Som jeg har sagt det i dag: Et nedslidt menneske, der ønsker at gå på efterløn som 60-årig og opfylder betingelserne i øvrigt, kan gå på efterløn som 60-årig også i fremtiden, og er man desværre kommet i en arbejdsløshedsperiode inden, så får man en bedre ordning og en bedre økonomi ud af sagen.
Og det er altså det grundlæggende.
Pernille Sams (KF), 1998-12-02:
Til hr. Morten Helveg Petersen: Nej, jeg mener ikke, det tager brodden ud af vores holdninger. Vi mener, det er helt afgørende, at det er en uvildig bestyrelse og ikke en politisk bestemt bestyrelse, og at der ikke er call in-beføjelse, sådan at ministeren sidder som et overordnet organ for denne bestyrelse, så det tager ikke spor brodden ud af de kommentarer, jeg har.
Vi mener, det er en meget væsentlig ting i det udvalgsarbejde, vi skal have nu om dette her forslag, at den politiske styring kommer væk.
Jeg er da glad for, at også Enhedslisten har opdaget, at der er stor forskel på konservativ og socialistisk erhvervspolitik.
Det vil man selvfølgelig også kunne se i et forslag som det her.
Vi har sandelig masser af miljøpolitik, hvis hr. Frank Aaen skulle være i tvivl om det, men vi mener absolut, det er helt forkert at blande politisk styring ind i en fond som denne, som i den grad skal være erhvervsrettet, og som skal sørge for, at det er de bedste projekter, der får støtte. Sidste år så vi, hvordan hr. Frank Aaen og hans ligesindede gjorde det til et egnsudviklingskontor i stedet for et erhvervskontor, og den slags ting synes vi er væsentligt at få forhindret.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-12-02:
Med venlig hilsen Poul Nyrup Rasmussen, statsminister«, givne tilsagn, stadig gælder?«
Statsministeren har under spørgetiden her i dag sagt, at der var fire konkrete løfter omkring efterlønnen, som statsministeren gav forud for folketingsvalget.
Det andet var, at der skulle udstedes et bevis for den pågældende efterløn.
Det tredje var, at der skulle laves om på reglerne for delefterløn, og det fjerde var, at der skulle være en økonomisk motivation til at blive på arbejdsmarkedet frem for at gå på overførselsindkomst.
Derfor er mit spørgsmål som angivet.
Når så statsministeren i en annonce op til valget også giver det løfte, at man skal kunne gå på efterløn, når som helst det passer den 60-årige inden for de næste 7 år,
er det så udtryk for, at den annonce ikke var skrevet af statsministeren og den socialdemokratiske valgmaskine, men indrykket af nogle femtekolonnefolk, eller er det udtryk for, at statsministeren simpelt hen har glemt det her punkt i sin opremsning af de løfter, som statsministeren sagde han havde givet forud for folketingsvalget i marts?
Poul Nyrup Rasmussen (S), 1998-12-02:
Nej, det har jeg ikke glemt.
Og 7 år er ikke 5 år.
Nu skal hr. Thulesen Dahl igen huske, hvad det var for en politisk kamp, der foregik, og som stadig er her et eller andet sted.
Det er jo noget med velfærdssamfundets fremtid.
Eller med andre ord: Hvorvidt man kunne være sikker på at få sin efterløn frem til folkepensionsalderen.
Og det er i det lys, at hr. Thulesen Dahl skal se disse bemærkninger fra valgkampen.
Det, hr. Thulesen Dahl skal huske, er, at vi lovede et efterlønsbevis.
Det har vi holdt.
Det betyder, at når det bevis kommer på gaden og kommer i hænde hos mennesker, så får de beregnet deres efterløn, og så behøver de ikke at være bange for at blive syge - det kan vi alle komme ud for - eller helt eller delvis at miste erhvervsevnen.
Efterlønnen har man krav på.
Når man har fået sit efterlønsbevis, har man to muligheder: Man kan blive på arbejdsmarkedet, eller man kan gå på efterløn med det bevis i hånden og få sin efterløn.
Og det er det, der er det centrale.
Det er det centrale.
Nu har vi sænket folkepensionsalderen, og derfor kan vi om den nye efterløn sige, at den holder også frem til folkepensionsalderen.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-12-02:
Kan statsministeren bekræfte, at et efterlønsbevis kun er noget værd i forhold til befolkningens tillid til, at politikerne overholder deres løfter?
Der er ikke noget juridisk, der forpligter et kommende Folketing til at følge et efterlønsbevis udstedt af et flertal i det nuværende Folketing, og derfor drejer det sig om, om befolkningen kan have tillid til de løfter, politikerne udsteder.
Det arbejder vi i Dansk Folkeparti for at befolkningen kan have, men statsministeren har brudt tilliden.
Kan statsministeren for det andet bekræfte - det er det, statsministeren indirekte siger, men kan vi få statsministeren til helt firkantet at bekræfte det - at der med den nugældende efterlønsordning, altså den, der nu kommer, og som der er flertal for i Folketinget, er tale om, at den er udtryk for et løftebrud i forhold til det, statsministeren lovede i den pågældende annonce op til folketingsvalget den 11. marts? Så vil jeg også godt sige, at vi ved udmærket, hvad det var for en valgkamp, der blev ført i marts måned.
Vi ved udmærket godt, hvad der var baggrunden for, at tingene blev nævnt.
Vi kan også se nu, at statsministeren var ude med en masse vidtløftige løfter og også en mistænkeliggørelse af andre partier, og at det derfor var en meget, meget beskidt valgkamp, som statsministeren førte.
Men vi havde ikke i vores vildeste fantasi forestillet os, at statsministeren og regeringen så kort tid efter valget ville svigte et af de punkter, der var gjort til det helt afgørende op til valget; at Socialdemokraterne også selv svigtede de løfter, der klokkeklart var givet i den forbindelse.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 1998-12-02:
Ja, altså spørgsmålet forbigik mig, men jeg tror nok, jeg er nået ind til noget af det i hvert fald.
Jeg vil starte med at sige til hr. Thulesen Dahl, at nu er det jo nemt nok at stå her og slynge om sig med påstande og komme med angreb.
Regeringen fremlagde et regeringsgrundlag, da vi dannede regering, som meget nøje, i meget stor udstrækning, svarer til vores valgkamp.
Og vi er allerede med dette finanslovforlig kommet et meget langt stykke ad vejen med at opfylde det.
Hr. Thulesen Dahl må komme tilbage med noget dokumentation på, hvad der ikke er på vej til at blive opfyldt.
Når det gælder selve efterlønnen, må jeg have lov at gentage, hvad jeg har sagt mange gange i dag: Vi lovede at fastholde de 60 år.
Den har vi fastholdt.
Vi lovede, at der skulle komme et efterlønsbevis.
Det har vi gennemført og er i gang med at gennemføre.
Vi lovede, at vi skulle lave en fleksibel efterløn, hvor man kunne gå ned i tid uden at få sin økonomi ødelagt.
Vi lovede også, at der skulle være en eller anden tilskyndelse til, at man kunne blive lidt længere på arbejdsmarkedet.
Det har vi også gennemført.
Som jeg sagde før, er der dette her med at kaste sten, hvis man selv bor i et glashus.
Jeg kan få øje på ret, ret, ret, ret, ret mange løfter, der blev afgivet fra hr. Thulesen
Dahls parti, som ikke er rare at kigge på her efter valget, for der står et stort, et kæmpestort spørgsmålstegn ud for dem.
Og så til allersidst til spørgsmålet om, hvilken betydning efterlønsbeviset har.
På det efterlønsbevis står der: Her er dit beregningsgrundlag, og dette beregningsgrundlag har du krav på at få beregnet din efterløn ud fra, selv om du senere måtte komme i en situation, hvor du bliver syg eller mister din erhvervsevne. Og det beregningsgrundlag har jeg ikke fantasi til at forestille mig vil blive ændret i årene fremover, og det har jeg slet ikke, når der står seks politiske partier bag.
Må jeg sige det omvendt: Hvis der ikke havde været den evige politiske uro om efterlønnen i de sidste 6-7 år, i hvert fald har den i min tid været stigende, år for år er der blevet sat nye spørgsmålstegn ved efterlønnen, så havde vi ikke været i en situation, hvor efterlønsbeviset var så fundamentalt.
Det er det nu.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-12-02:
Det ville unægtelig gøre tingene lidt nemmere her i spørgetiden, hvis statsministeren besvarede de spørgsmål, der bliver stillet, i stedet for at sige, at han ikke kan finde spørgsmålene.
Det var meget klare spørgsmål, jeg stillede før, men som statsministeren fuldstændig forbigik i sin besvarelse.
Jeg vil da gerne spørge endnu engang: Med hensyn til det bevis, som statsministeren siger bliver udstedt, hvori består det juridiske grundlag for, at man kan etablere et sådant bevis, som forpligter et kommende flertal i Folketinget?
Jeg har noteret mig, at der er et af de forligspartier, som statsministeren henholder sig til er grunden til, at der nu er en holdbar efterlønsordning, der allerede offentligt har undsagt efterlønsordningen, og som har sagt, at man arbejder på at ændre den.
Så hvori består beviset, hr. statsminister?
Den anden ting er med hensyn til de her løfter.
Jeg kan dokumentere, og det har jeg gjort her i spørgetiden i dag, det ene løftebrud efter det andet fra statsministerens side i forhold til det, der er lovet.
Og forskellen på statsministerens løfter med hensyn til efterlønnen og Dansk Folkepartis løfter har faktisk været, at på det her område har statsministeren haft en mulighed for at gennemføre de løfter, han udstedte, med en flertal i Folketinget.
Men statsministeren har valgt at finde et politisk flertal dér, hvor man ikke overholder løfterne, og det er derfor jeg endnu en gang spørger statsministeren helt firkantet, så det er til at forstå, at det er et spørgsmål: Kan statsministeren ikke følge, at der her foreligger et klokkerent løftebrud fra statsministerens side?
Keld Albrechtsen (EL), 1998-12-02:
Det er jo åbenbart lykkedes mig at få fremprovokeret en hel lille ideologisk debat.
Hr. Kofod-Svendsen spørger meget præcist: Er det så en fordel at få hele produktionen gjort statslig, som man havde det i Sovjetunionen?
Dertil kan jeg svare, at det mener jeg
bestemt ikke.
Jeg mener, at det skal være et samfundsmæssigt fællesskab, det vil sige, at de, der producerer, skal eje produktionsmidlerne, men ikke staten.
Det er altså naturligvis noget helt andet end det kommandoøkonomisystem, som man havde i Sovjetunionen, og som jo til overflod dokumenterede sin egen manglende evne til at løse de økonomiske problemer i samfundet. Jeg håber, det er et tilstrækkeligt svar på det spørgsmål.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-12-02:
Jeg er fuldstændig enig med statsministeren i, at når statsministeren ikke vil besvare selv de mest enkle spørgsmål, som bliver stillet, tjener det ikke noget formål at forsøge at debattere videre med statsministeren.
Et citat som: »Så længe Socialdemokratiet har regeringsansvaret, bliver der ikke pillet ved de nuværende regler omkring efterlønnen,« er noget, der fuldstændig er kastet bort.
Det er klart, at hvis man ikke vil svare på så enkle spørgsmål som f.eks., hvordan der er sammenhæng i tingene, og på spørgsmål som f.eks. det med det juridisk holdbare i det bevis, som statsministeren selv har gjort meget ud af, så længe vi ikke kan få svar på det, er der ikke mulighed for at komme videre under debatten i dag.
Det er jeg desværre enig med statsministeren i.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Gyda Kongsted (V), 1998-12-02:
»Hvornår agter ministeren at fremsætte forslag til forhøjelse af aldersgrænsen for oprettelse af ratepension og for oprettelse af tillæg til ratepension fra de nugældende 55 år til 60 år?«
Det kommer sig af, at da pinsepakken blev indført her tidligere på året, skete der på samme tid en værdiforringelse af kapitalpensionen via lovgivningen.
Det kunne man så afbøde ved at flytte kapitalpensionen over i en ratepension, hvilket for så vidt er godt nok.
Så kommer problemstillingen, for
har man ikke en ratepension i forvejen og er fyldt 55 år, kan man ikke flytte sin kapitalpension over i en ratepension, så der er rent faktisk sket en diskriminering af de 55-årige.
Derfor mit spørgsmål til skatteministeren.
Ole Stavad (S), 1998-12-02:
Som jeg allerede i et skriftligt svar har meddelt fru Gyda Kongsted, har vi været inde i overvejelser om det, og vi meddelte faktisk allerede i juni måned, at vi ville se på denne problemstilling.
Jeg forventer, at jeg i løbet af meget kort tid på regeringens vegne kan fremsætte et lovforslag med det indhold, der spørges til.
Jeg håber, det kan blive færdigt og fremsættes inden jul, men det er et element i et lovforslag, der også omfatter andre ting.
Derfor er der en lille tvivl, men jeg forventer, at det kan blive færdigt inden jul, og senest i januar måned vil det kunne fremsættes.
Dermed håber jeg, at jeg har skabt klarhed på dette punkt. Måtte jeg så føje til begrundelsen, at når vi taler om værdiforringelsen af indskud på kapitalpensioner, er det spørgsmålet om, hvorvidt de, der har de højeste indkomster, skal have en større skattemæssig fordel ved at skyde ind på en kapitalpension end dem, der har mere jævne indkomster, for den dag, man hæver beløbene, er afgiften 40 pct. for alle. Der er godt halvanden million mennesker om året, der indskyder på en kapitalpension.
Af denne halvanden million mennesker er der over én million, som overhovedet ikke får ændret deres forhold, fordi de i år tjener under 276.000 kr., og så vidt jeg husker, er det 286.000 kr. til næste år.
Så dem, som fru Gyda Kongsted er meget optaget af, er i hvert fald kun os, der har de bedre indkomster.
Det er over én million mennesker, altså mere end to tredjedele af dem, der indskyder på en kapitalpension.
Men det primære er, at der kommer et lovforslag med det indhold, som er efterlyst af spørgeren.
Gyda Kongsted (V), 1998-12-02:
Jeg takker for ordet, og jeg takker også for den skriftlige henvendelse, som jeg har fået fra skatteministeren, og nu også den mundtlige.
Jeg er glad for det svar, jeg har fået.
Jeg vil så bare tilføje, at man snakker om rige og fattige, men der er immervæk stadig væk mennesker omkring 55 år, som egentlig først på det tidspunkt har råd til at spare op til en pension, og dem skal vi også tage hensyn til, så
det har ikke rigtig helt noget med rige og fattige at gøre, men med, at man kan få lov at spare op til sin egen pension.
Det er det, der er det gode ved det.
Ole Stavad (S), 1998-12-02:
Jeg er glad for, at fru Gyda Kongsted er tilfreds med svaret; det havde jeg næsten også forventet.
Når jeg overhovedet tog spørgsmålet om kapitalpension op, var det, fordi det indgik i spørgerens begrundelse.
Ellers er jeg enig i, at det sådan set ikke har så meget med det at gøre.
Men vi er enige om, at der skal være mulighed for at spare op på ratepension, også selv om man ikke har fået den oprettet, inden man er fyldt 55 år, og det kommer der et lovforslag om.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Inge Refshauge (DF), 1998-12-02:
»Vil ministeren tage initiativ til at rette op på forholdene for de handicappede førtidspensionister, der med forliget om finansloven står til at miste den såkaldte handicapkompenserende ydelse på 4.517 kr. om måneden i forbindelse med nedsættelse af folkepensionsalderen fra 67 til 65 år, og gerne på en måde, hvor ydelsen ikke har noget med pensionsreformen at gøre, men med graden af handicappet?«
Det, som jeg gerne vil spørge socialministeren om, gælder førtidspensionisterne, som nu også bliver gjort til folkepensionister i 65-års-alderen.
Jeg er godt klar over, at det sker i år 2004, hvis jeg kan regne mig frem til det.
Kan man ikke lave en eller anden overgangsydelse, for de bliver jo ikke raske af at blive hverken 65 år eller 67 år?
Karen Jespersen (V), 1998-12-02:
Jeg skal sige til fru Inge Refshauge, at jeg lige kommer fra et møde med Dansk Handicapforbund, og i går holdt jeg et møde
med De Samvirkende Invalideorganisationer præcis om de spørgsmål, der bliver rejst.
Det drejer sig jo om, at vi under alle omstændigheder har den situation, at mennesker, der får mellemste og højeste førtidspension, mister tillæggene, når de bliver 67 år, og det er noget, som de er kede af med den begrundelse, som fru Inge Refshauge kommer med.
De siger: Vi bliver jo ikke mindre invalide af, at vi bliver folkepensionister.
Her er svaret, at det er nogle ydelser, der knytter sig til det at være erhvervsaktiv, og så er det for at tilpasse ydelserne til den kendsgerning, at indkomsten generelt falder, når man bliver folkepensionist.
Den problemstilling bliver så skærpet af debatten om, at det skal ske to år tidligere.
Derfor har vi sagt til invalideorganisationerne, at det ikke har været meningen med denne omlægning, at der skulle fjernes penge fra de mennesker, men hvordan vi i stedet for skal bruge de penge, der bliver sparet, hvis vi ikke gør noget og bare sætter folkepensionsalderen ned, er ikke så ligetil at finde en model for.
Det er derfor, jeg har holdt møder med invalideorganisationerne, for bare i al evighed at sige, at nogle af de beløb fortsætter til de 67 år, er jo sådan ret perspektivløst.
Men hvis man sagde, at de skulle køre videre, indtil man ikke levede mere, ville det koste astronomiske beløb, det ville koste mange, mange, mange milliarder kroner.
Derfor handler det om at sige: Vi har så et beløb her, hvordan bruger vi det?
Min konklusion på mødet med handicaporganisationerne er, at vi er enige om, at der ikke skal fjernes penge fra det område, vi er enige om, at de så vidt muligt skal knyttes til en førtidspensionsreform, og vi er også enige om, at det skal vi snakke videre om.
Inge Refshauge (DF), 1998-12-02:
Jeg kan høre, at socialministeren har fat på problemet, for lige da finanslovforliget kom, tænkte jeg: Mon de har glemt førtidspensionisterne?
Det så det nemlig umiddelbart ud til.
Jeg håber, at vi i en pensionsreform kan finde frem til noget og gerne noget, hvor disse mennesker får et beløb i forhold til graden af handicappet også efter, at de bliver folkepensionister.
Det vil Dansk Folkeparti i hvert fald gerne arbejde for.
Ellers siger jeg tak for svaret.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Ole Vagn Christensen (S), 1998-12-02:
Vi ved, at de innovative aktiviteter, der foregår i virksomhederne, har stor betydning for virksomhedernes langsigtede evne til at konkurrere og dermed også for
Danmarks evne til at skabe fremtidige arbejdspladser
Derfor støtter vi formålet med lovændringen, der sigter mod at udvide VækstFondens muligheder for at støtte innovative udviklingsaktiviteter i virksomhederne, vel at mærke en indsats, der i højere grad er målrettet mod de mindre og nyere virksomheder.
Socialdemokratiet er af den opfattelse, at lovforslaget skaber bedre rammebetingelser for det afgørende forsknings- og idéudviklingsarbejde og dermed en styrkelse af virksomhedernes såkaldte strukturelle konkurrenceevne.
Vi mener derfor, at det er meget fornuftigt at lægge udviklingsselskaberne ind under VækstFonden.
I dag ser vi jo ofte, at udviklingsselskaberne og fonden skyder kapital ind i de samme virksomheder.
Derfor anser vi ministerens forslag som et initiativ, der vil skabe en tættere kobling og styrke samarbejdet og
dermed samfundets udbytte.
Lovforslaget betyder også i tråd med OECD's seneste anbefalinger, at VækstFonden fremover vil kunne tilbyde kapital, hvortil der er knyttet kompetence til at gennemføre udviklingsprojekter, den såkaldte venturekapital, en kapitaltype, der på det teknologiske område vurderes at øge jobskabelsen og produktiviteten, og som efter Socialdemokratiets opfattelse vil øge sandsynligheden for, at en større andel af udviklingsprojekterne resulterer i levedygtige produkter og i en øget beskæftigelse.
Vi hilser også velkommen, at de miljømæssige og etiske aspekter i forhold til udviklingsprojekterne inddrages i vurderingerne.
Det peger i en positiv retning, at erhvervspolitikken dermed kan understøtte miljøpolitikken.
Herved sikres det, at Danmarks fremtidige vækstområder i højere grad indtænker og indarbejder miljømæssige forhold i udviklingsprojekterne.
Vi kan ligeledes støtte ændringerne af den skattemæssige behandling af den finansiering, som VækstFonden yder, fordi det indebærer en likviditetslettelse for virksomhederne i forbindelse med udbetaling af medfinansieringen.
Sammenfattende mener Socialdemokratiet, at dette lovforslag styrker den erhvervspolitiske indsats i forhold til risikobehæftede innovationstiltag, og man kan sige, at vi på den måde er med til at sætte frø, som kan blive til en plante, som samfundet senere kan høste gevinsten af.
Socialdemokratiet kan derfor støtte lovforslaget og vil naturligvis medvirke til et konstruktivt udvalgsarbejde.