Keld Albrechtsen (EL), 2004-12-14:
Jeg vil gerne takke formanden for Folketingets Energipolitiske udvalg for tilslutningen til, at vi får en udvalgsbehandling.
Vi har fra Enhedslistens side indleveret ti spørgsmål, som vi håber ministeren kan nå at besvare, inden vi eventuelt skal afgive en tillægsbetænkning.
Nogle af de spørgsmål berører bl.a. de prisproblemer, som jeg her har drøftet med fru Aase D. Madsen.
Desværre er det jo ikke sådan her i verden, at der nødvendigvis er en garanti for, at det går godt, fordi der er mere end 90 mandater i Folketinget, der har besluttet noget.
Det er jo set, at det alligevel er gået dårligt, selv om der har været flertal for det.
Hvis det var sådan, at vi for alvor kunne tro på det billede, som hr. Svend Auken tegnede, nemlig at nu fik vi et stort statsligt selskab, som i årene fremover kunne styre en udvikling i retning af vedvarende energi, ny brændselsenergi, brintenergi, store vindmøller og sådan noget, og som vi kunne bruge til at styre forbruget af naturgassen på en fornuftig måde i stedet for bare at bortøde disse værdier, så ville det være godt.
Det hedder et lovforslag om privatisering, og går man aftaleteksten igennem, kan man jo også se, at hele konstruktionen lægger op til, at på et eller andet tidspunkt begynder staten at sælge sine aktieandele ud.
Og det er jo en overordentlig spinkel majoritet, 51 pct. i et selskab, som ejer et andet selskab, hvor der er 51 pct.
Det er sådan et kinesisk æskesystem.
Der skal ikke trækkes meget ud, før dette korthus falder fra hinanden.
Det er et fuldt privatiseret selskab, og det har jo fra starten været den borgerlige regerings idé med det.
Vi så da gerne, at hr. Svend Aukens forhåbninger kunne holde, men vi synes, dæmningen ser mere og mere skrøbelig ud, vandet fosser så at sige ud af hullerne, og det er kun et spørgsmål om tid, før dæmningen braser sammen.
Det synes vi sådan set ikke er nogen ret smart måde at gøre det på.
Man sagde oven i købet, at det var for at undgå, at et stort statsejet svensk selskab skulle komme ind og sætte sig på det, og hvad er så det første, vi skal læse i Jyllands-Posten om den sag?
Ja, det er, at den mand, som man oven i købet i selve aftalen har bestemt skal være direktør for foretagendet, Peter Høstgaard-Jensen, udtaler til Jyllands-Posten, at han er klar til at tage dette nye fusionerede selskab med ind i et stort nordisk selskab om nogle år.
Fusionen er kun det første skridt til denne fusion med det fire gange så store Vattenfall.
Så det, det hele gik ud på, nemlig at udgå, at det var Vattenfall, der satte sig på tingene, har man nu ansat en direktør til at sikre sker i løbet af 4-5 år.
Han siger bare, at det ikke lige er det rigtige tidspunkt at gøre det på nu, det er for tidligt, men man skal altså gøre sig klar til den situation, at der bliver en fusion med Vattenfall.
Når man så læser disse papirer med aftaleteksten igennem, kan man jo se, at der heller ikke er noget, der forhindrer, at staten begynder at sælge sine aktier ud, og at der gennemføres en sådan fusion om 4 eller 5 år under Peter Høstgaard-Jensens ledelse.
Det er derfor, vi fra Enhedslistens side ikke vil medvirke til det her, for det projekt, som man sagde gik ud på, at der skulle være konkurrence, er sådan, at man i første skridt samler det i ét dansk selskab, der kontrollerer hele elproduktionen og også en hel del gasaktiviteter, faktisk stort set hele den danske energiproduktion, og så oven i købet i direktionen har planer om endnu større fusioner på nordisk plan, alt sammen i konkurrencens navn.
Det synes vi ikke virker så fantastisk klogt og langsigtet, hvis det gjaldt om, at vi skulle bevare en offentlig indflydelse på elsektoren og dens udvikling her i landet, men det har jo heller aldrig været finansministerens hensigt.
Derfor har finansministeren jo fået det, som han ville have det, nu har han fået konstrueret den glidebane, som det offentligt ejede DONG kan rutsje nedad mod sin endelige afvikling.
Den glidebane har han fået konstrueret.
Det er oven i købet lykkedes ham at få hele Folketinget bortset fra Enhedslisten til at sætte sig på den samme glidebane.
Jeg vil udtrykke min anerkendelse af finansministeren, for man må da anerkende, at det er et flot stykke teknologi, at han har kunnet sætte så mange andre op på den glidebane og også fået dem til at rutsje ned af den i et betydeligt tempo.
Vi frygter, som jeg har været inde på, at der i kølvandet på den her privatisering af DONG og fusionen med Elsam vil komme nogle betydelige prisstigninger for forbrugerne af to grunde: I første omgang fordi der altså skal hentes nogle milliarder.
Som fru Aase D. Madsen sagde, er der jo ikke andre end det nye selskab til at betale de milliarder, men det er der jo, for det bliver jo så sendt ud til de forbrugere, der skal betale for selskabets ydelser og elproduktion.
Så det bliver prisstigninger for forbrugerne, og det bliver omkostningsbestemte prisstigninger, og derfor kan jeg ikke tro, at der er nogen konkurrencemyndigheder, der kan modsætte sig betalingen.
Dernæst kommer så på længere sigt den bestemmelse i aftalen, som jo også allerede er indført, om, hvad der sker efter 10 år, at så skal naturgasinfrastrukturen jo faktisk ud og overgå til Energinet Danmark.
Vi har forsøgt at få at vide, hvor mange milliarder det så er, der dér skal betales af forbrugerne for at indfri den enorme handel, men det står uklart.
Ministeren har af forskellige grunde ikke villet oplyse, hvor stor en værdi denne gasinfrastruktur har, men det er jo en meget stor del af DONG's værdi.
Det er jo vores egen, om jeg så må sige, det er jo samfundets værdi, men den bliver vi så som energiforbrugere sat til at betale en gang til til den tid.
Dertil kommer så de prisstigninger, som jeg var inde på i debatten med fru Aase D. Madsen, som må forventes som følge af, at der er ét selskab, der kontrollerer eksporten og dermed også den grundlæggende elpris internt i Danmark.
Så der er en meget stor risiko for at overvælte prisstigningen på forbrugerne, så vidt jeg kan bedømme det, uden at jeg skal sige, at jeg er ekspert i alle priser, for det er jeg bestemt ikke; det er vist noget, det tager mange årtier for alvor at blive, så indviklet som det er, men man behøver altså heller ikke at være den helt store ekspert for at kunne se, at der af en række forskellige grunde ligger denne risiko for overvæltning af prisstigninger som følge af den her aftale.
Jeg håber nu, at ministeren kan nå at besvare nogle af de spørgsmål, som vi har stillet i forlængelse af det.
Det er jo meget kort tid, desværre, man har på nuværende tidspunkt til at komme ned i alle de mange enorme spørgsmål, der rejser sig i kølvandet af så gigantisk en aftale som den, der er lavet ovre hos finansministeren, så der vil være meget, der ikke når at blive afklaret, inden Folketinget vedtager det her lovforslag, og hvis virkning så først bliver noget, man kommer til at se efterfølgende.
Men jeg håber i hvert fald, at vi kan nå så meget som overhovedet muligt i en fornyet udvalgsbehandling, og opfordrer ministeren til at trygle og bede sine embedsmænd om at arbejde så kraftigt, som det overhovedet kan lade sig gøre, for at vi kan få besvaret de spørgsmål inden tredje behandling.