runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jan Trøjborg (S), 1997-11-26:
Jeg tør ikke på stående fod spå, om det vil være muligt at lave en langtidsaftale, og om vi i givet fald også kan få forhandlet os frem til en sådan langtidsaftale i et forum, som man kan sige er hæmmet af, at det skal bevare overblikket, nemlig det forum af forhandlere, der drøfter finansloven.
Imidlertid vil jeg meget gerne medgive hr. Arne
Melchior, at der, for så vidt angår turismebevillingerne, også efter min opfattelse er god fornuft i disse bevillinger, men når man diskuterer bevillinger til erhvervsfremme, tror jeg nok, man gør klogt i også at stille sig spørgsmål om den rette anvendelse af midlerne, for det er jo ikke alene et spørgsmål om et bestemt beløb - altså et højere eller et lavere beløb - men naturligvis også et spørgsmål om at få mest muligt ud af pengene. Og i de drøftelser, der har været med Danmarks Turistråd, har jeg rejst det spørgsmål, om det ikke var muligt at ændre bevillingerne fra i høj grad at være bevillinger, der går til, skal vi sige den almindelige, kystnære turisme - jeg siger ikke, at vi ikke også skal støtte den form for turisme - til i højere grad at være bevillinger, der målrettes til det, vi kalder erhvervsturisme. Vi ved jo f.eks., at København er verdens femtestørste kongresby.
Jeg synes, det er utrolig imponerende, at det er lykkedes at få skabt et så imponerende resultat, men der er altså ganske mange penge i at være kongresby.
Der er jo ganske mange penge i det, vi kalder erhvervsturisme.
Så en vis ændring af prioriteringen vil regeringen meget gerne drøfte både med ordførerne for partierne, der er interesserede i dette her felt, og naturligvis også med Danmarks Turistråd.
Arne Melchior (CD), 1997-11-26:
Jeg har atter anledning til at sige tak, fordi jeg synes, jeg i ministerens ord kan høre den rigtige forretningsmæssige indstilling til dette problem.
Jeg skal gøre opmærksom på, at en én gang tabt markedsandel koster mangedobbelt at vinde
Med hensyn til langtidsaftaler vil jeg godt sige, at de ikke behøver at være tre- eller fireårige som en række andre aftaler, men bare en toårig ramme vil være en meget stor forbedring af de resultater, som de bevilgede midler kan give.
Og så skal jeg endelig sige om den rette anvendelse, som
ministeren nævnte, at det selvfølgelig er helt afgørende, at pengene bruges forstandigt, men det er da mit indtryk, at Danmarks Turistråd har en god ledelse både i bestyrelse og i direktion.
Men jeg siger igen tak for svarene.
Hermed sluttede spørgsmålet.
»Vil ministeren udarbejde en grundig analyse af, hvad det planlagte bortfald af duty-free handel i 1999 vil betyde for dansk beskæftigelse, såvel i transportsektoren som i andre fag og brancher?«
Skriftlig begrundelse
I EU har 10 lande stemt for, at Kommissionen skal udarbejde
den i spørgsmålet omtalte konsekvensanalyse.
Danmark var blandt de 5 lande, der stemte imod.
I Tyskland har begge kamre i Bundestag stemt for en fortsættelse af det duty-free salg.
Det er at forvente, at ophør af duty-free salg vil have betydelige negative virkninger på den danske beskæftigelse.
Carsten Koch (S), 1997-11-26:
Jeg blev spurgt, om jeg vil udarbejde en grundig analyse af, hvad bortfaldet af den duty-free handel i 1999 vil have af konsekvenser for dansk beskæftigelse, og jeg kan svare meget kort på det spørgsmål: Ja, jeg vil gerne og er i fuld gang og er næsten færdig med at udarbejde en sådan omfattende analyse.
Den vil meget snart blive fremsendt dels til Skatteudvalget og dels til Europaudvalget og andre steder til nærmere diskussion i de to udvalg.
Arne Melchior (CD), 1997-11-26:
Jeg kan da kun være glad for, at en sådan undersøgelse er på trapperne.
Jeg ville foreslå, at ikke mindst Erhvervsudvalget ville få den tilsendt.
Men der er jo tale om en dansk undersøgelse, og den er selvfølgelig meget, meget og allermest vigtig for os.
Mit spørgsmål går faktisk derudover på, at den danske regering burde støtte de i hvert fald 10 af EU's medlemslande, som over for Kommissionen har givet udtryk for, at man ønsker en undersøgelse på europæisk plan også.
Må jeg ikke oplyse, at Danmark vil være et af de europæiske lande, der vil blive virkelig alvorligt ramt på omsætning, på beskæftigelse og på valutaindtægter, hvis det duty-free salg skulle ophøre, og jeg skal erindre om, at da det blev besluttet - jeg tror, det var i 1991 eller 1992 - var det en underforstået forudsætning, som alle dengang troede på, at når vi nåede frem til 1999, så ville de europæiske afgiftssatser være harmoniseret.
Jeg er helt indforstået med, at den dag de er harmoniseret, så kan den trafik godt holde op, for hvorfor skal man have en billigere flaske eller en billigere stang cigaretter, når man skal rejse et eller andet sted hen?
Men det drejer sig altså her om beskæftigelse og ikke mindst valutaindtægter for Danmark, og derfor mener jeg, at vi må have tallene på bordet, og jeg ser med glæde frem til at få læst, hvad rapporten indeholder.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1997-11-26:
Jeg vil også gerne sige tak for ministerens tilsagn om, at vi nu snart får den rapport.
Sagen er jo, at Dansk Folkeparti har haft skatteministeren i samråd i Folketingets Europaudvalg både sidste sommer og den sommer, vi har haft i år, for at efterlyse initiativer fra regeringens side på det her område.
Vi er blevet lovet det flere gange, og jeg er egentlig forundret over, at den rapport ikke er kommet for længst, for det har været mit indtryk, at den skulle være kommet - jeg tror endda, at ministeren selv på et tidspunkt har nævnt august måned i Europaudvalget - med udgangen af august måned i år.
Så jeg er meget spændt på at se, hvornår den rapport egentlig kommer, men jeg vil da gerne tillade mig at glæde mig over, at skatteministeren nu igen siger, at den er på vej. Så vil jeg gerne spørge ministeren, om ministeren finder, at de foranstaltninger, som Kommissionen skulle træffe som et led i den vedtagelse, der var oprindelig, om, at det toldfri salg skulle bortfalde, rent faktisk er sat i værk af Kommissionen. Det andet spørgsmål, jeg vil stille ministeren, er, om han vil redegøre for holdningen til en eventuel udsættelse af bortfaldet af det toldfri salg i de andre EU-lande.
Er der bevægelse i de andre lande, og er der nogle diskussioner i de andre lande, som gør, at hvis Danmark sagde, at vi ønskede en udsættelse, så ville vi i givet fald ikke stå alene med den holdning?
Carsten Koch (S), 1997-11-26:
Ja, jeg vil gerne fremsende rapporten til Erhvervsudvalget til hr. Arne Melchiors orientering.
Det er Kommissionen, der i givet fald beslutter det, og det må den så gøre. Med hensyn til regeringens holdning til afskaffelsen af det afgiftsfri salg, så er det sådan, at regeringen jo har givet - det var endda en tidligere regering - tilsagn om, og der er sluttet op om, at samtlige, dengang 12, medlemslande i enighed besluttede at afvikle det toldfri salg.
Nu skal man for det første have Kommissionen til at ændre opfattelse, og så skal man have enstemmighed, hvis man skal ændre den beslutning.
Det er i sig selv en ganske betragtelig øvelse.
Dertil vil jeg føje, at vi jo i høj grad har givet de pågældende lande en ganske lang tilpasningsperiode
, og en forlængelse af den tilpasningsperiode tror jeg næppe vil løse noget problem.
Det, vi vil gøre, er, at når vi fremlægger denne undersøgelse, så vil vi vise, hvordan man ved en gedigen og grundig undersøgelse kan komme frem til nogle tal, som mildest talt ikke flugter med de tal, som man har set præsenteret af forskellige interesseorganisationer, som har haft en væsentlig interesse i præcis at, hvad skal man sige, få ændret denne her beslutning.
Arne Melchior (CD), 1997-11-26:
Om der er et sådant af ministeren omtalt komfortabelt flertal for at bevare beslutningen, kan man vel ikke vide, før vi får den adviserede rapport i hænde.
Det må da være en forudsætning for, at man kan tage endeligt stilling, at man kender den, som jeg forstår på ministeren, endog meget omfattende og grundige rapport. Så den glæder vi os til at se. Så vil jeg gentage min opfordring til - jeg behøver ikke svar her og nu - at vi også støtter trykket på Kommissionen til at lave en europæisk undersøgelse.
Danmark er jo langtfra alene i ønsket om at få omstødt denne beslutning. Og endelig skal jeg begrunde den store danske interesse i, at den omstødes, med vores meget rige og vigtige udenrigsfærgefart og tilføje, at også lufthavnens kæmpe indtægter på disse områder er et resultat af, at vi har dette duty-free salg, som jeg altså mener vi bør bevare, indtil de europæiske afgifter, forhåbentlig inden for en kortere årrække, er blevet harmoniseret.
Keld Albrechtsen (EL), 1997-11-26:
Nu er der jo ingen, der kan argumentere for, at fordi man er så heldig at kunne rejse til udlandet, at så skal man oven i købet belønnes med en toldfrihed.
Det er klart.
Der er kun en ting, der bekymrer mig i den her sag, og det er, hvis det går hen og viser sig, at den EU-lovgivning, der er vedtaget, er ulovlig.
Det er der jo altså en betydelig risiko for, for det her er jo skattepolitik, og det har EU jo ikke lov til at beskæftige sig med.
Derfor vil jeg godt spørge ministeren, om der i den undersøgelse, han nu snart vil offentliggøre og tilstille Folketinget, også vil være en analyse af, om det retlige grundlag for EU-lovgivningen på det her område er i orden?
Carsten Koch (S), 1997-11-26:
Til det sidste vil jeg svare meget kort: Der er ikke tale om nogen som helst form for ulovlighed.
Danmark har som suveræn deltager i det fælleseuropæiske samarbejde i enighed sammen med alle de andre lande besluttet at tiltræde et direktiv.
Vi kunne have ladet være med det, men vi har valgt at tilslutte os det ud fra en række overvejelser.
Så der er ikke noget
med, at EU vil presse noget som helst ned over Danmark.
Med hensyn til de spørgsmål, som hr. Thulesen Dahl stiller, og som måske også hr. Arne Melchior var inde på: Jeg synes ikke, det er korrekt at fremstille sagen, som om der kun er erhvervsinteresser i Danmark, der ønsker at få udskudt afviklingen af det toldfri salg eller helt at droppe det. Hvis man går til organisationer, som dog tæller en hel del medlemmer, som f.eks. Dansk Handel og Service, så vil man få helt andre beskeder end dem, man hører her.
Der har vi nogle diskussionspunkter.
Der er nogle, der mener det ene, der er nogle, der mener det andet.
Regeringens holdning er, at der har været en lang overgangsperiode.
Derimod kan det være fornuftigt, og det har regeringen også gjort meget ud af, at gøre noget særligt for erhvervsudviklingen, sådan at beskæftigelsesudviklingen bliver fornuftig, også i de områder, som vil blive berørt af det her.
Den undersøgelse, der er taget op, er fortrinsvis en makroøkonomisk analyse.
Det er en, der gælder hele Danmark, og det er også interessant.
Efter hvad jeg ved - jeg har ikke læst hele undersøgelsen endnu, jeg er kun gjort bekendt med noget af den - kan jeg ikke sige, om der findes nogen særlige
Jeg er klar over, der er regionale problemstillinger i det her, men det kan også være vigtigt at se på, hvordan det skal gøres i al almindelighed.
Med hensyn til, om Danmark vil stå alene: Det er under ingen omstændigheder sådan efter de informationer, jeg har fået, at Danmark vil stå alene i en situation, hvor alle andre lande vil gå ind for at forlænge det her.
Det er ikke tilfældet.
Mange lande har vedholdende stået fast på, at de ikke vil ændre ved den her beslutning.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Tove Fergo (V), 1997-11-26:
»Hvad vil ministeren gøre for at sikre, at den sygehusplan, som HS-bestyrelsen vedtog i december 1995 og er godt i gang med at gennemføre, bliver fuldført trods det nye flertal i Københavns Borgerrepræsentation?«
I 1995 vedtog Hovedstadens Sygehusfælleskab en plan for sygehusene for at sikre en optimal behandling af de københavnske og frederiksbergske borgere.
Det vil sige, at man har samlet specialerne på Rigshospitalet, man har tømt afdelinger på Hvidovre Hospital og på Frederiksberg Hospital med henblik på at kunne rumme de geriatriske afdelinger fra Kommunehospitalet.
Nu forlyder det så, at der er kommet et nyt flertal på Københavns Rådhus, som vil vælte denne plan ved at bevare Kommunehospitalet.
Birte Weiss (S), 1997-11-26:
Jeg har naturligvis også set, at den nyvalgte Borgerrepræsentation ikke mere indeholder et flertal for at gennemføre en central del af sygehusplanen, den, der hedder Sygehusplan H:S 2000.
Og det er, som det blev sagt her, lige præcis udflytningen af funktionerne fra Kommunehospitalet, som man tilsyneladende er ved at distancere sig fra.
Som bekendt har statens repræsentanter i bestyrelsen støttet sygehusplanen og herunder også forslaget om at flytte Kommunehospitalets funktioner til andre hospitaler i HS.
Baggrunden har jo bl.a. været ønsket om at give ældre patienter samme gode muligheder som på Kommunehospitalet, men med funktionerne placeret decentralt, og det er faktisk en forbedring i forhold til den nuværende tilstand.
Det er det, fordi det så sker tæt på patienterne og er integreret i de medicinske centre på de enkelte lokalsygehuse. En bevarelse af Kommunehospitalet vil betyde en væsentlig ændring af sygehusplanen for HS med ikke ubetydelige økonomiske konsekvenser til følge, og jeg går ud fra, at spørgsmålet om finansieringen heraf så afklares af de partier i Københavns Borgerrepræsentation, som i givet fald vil kræve ændringer i HS-sygehusplanen.
Jeg vil godt gøre det helt klart: Staten har ikke til hensigt at finansiere merudgifterne.
Statskassen er jo ikke et tagselvbord, som man kan løse fribillet til via en konstitueringsaftale.
Når den nødvendige afklaring har fundet sted i Københavns Borgerrepræsentation, må sagen jo så drøftes i bestyrelsen for HS.
Tove Fergo (V), 1997-11-26:
Kan ministeren bekræfte, at der vil være væsentlig bedre forhold for de geriatriske patienter, de ældre patienter, når de bliver flyttet ud på de andre hospitaler, på lokalhospitalerne i de medicinske centre?
F.eks. vil halvdelen af patienterne få tosengsstuer på Hvidovre Hospital, og næsten alle patienterne vil få tosengsstuer på Frederiksberg Hospital, hvorimod de i øjeblikket ligger på tresengsstuer på Kommunehospitalet?
Kan ministeren bekræfte, at førende geriatrikere, specialister på området i Danmark, anbefaler modellen med at have de geriatriske afdelinger inkorporeret i lokalhospitalerne, sådan at den ældre ikke skal transporteres rundt til andre hospitaler for at blive undersøgt for andre lidelser, men at ekspertisen kan komme til patienten dér, hvor patienten nu er indlagt?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1997-11-26:
Jeg vil gerne takke ministeren for besvarelsen, selv om det jo ikke er mig, der har stillet spørgsmålet.
Men jeg vil gerne spørge ministeren, om det, vi ser her omkring Kommunehospitalet, ikke rent faktisk er demokratiet, der virkelig virker?
Et meget stort antal af borgerne i København ønsker åbenbart Kommunehospitalet opretholdt.
Derfor har borgerne stemt et flertal ind i Borgerrepræsentationen bl.a. med det formål at få Kommunehospitalet opretholdt.
Synes ministeren så ikke, at det var værdigt fra regeringens side, at man selvfølgelig gik fordomsfrit ind i en diskussion med Borgerrepræsentationen om, på hvilke vilkår det skal finde sted, i og med at det jo altså er fælles gods i Hovedstadens Sygehusfællesskab, også ifølge det, vi i ministerens redegørelse har hørt der er sket?
Det andet, jeg vil spørge om,
er: Kan ministeren være så firkantet, som ministeren måske er med hensyn til, hvad det egentlig koster?
Jeg har set mange forskellige beregninger
på, hvad det vil koste at opretholde Kommunehospitalet, som er ude af trit med de store beløb, der har været nævnt i pressen.
Endelig vil jeg gerne bede ministeren bekræfte, at der rent faktisk er investeret store midler i Kommunehospitalet de senere år.
Keld Albrechtsen (EL), 1997-11-26:
Det ville vi jo alle sammen blive kede af.
Det, vi skal undgå, er jo, at ministeren kommer i konflikt med det nye flertal på Københavns Rådhus, og jeg anede i ministerens tone, at ministeren sådan set ville sætte sig imod en beslutning om at opretholde Københavns Kommunehospital.
Derfor vil jeg gerne spørge ministeren, om hun vil understrege, at det selvfølgelig er en beslutning, der suverænt træffes af Københavns Borgerrepræsentation, og at staten, hvis den beslutning træffes, at man vil opretholde Kommunehospitalet, selvfølgelig vil gå positivt og konstruktivt ind med henblik på at løse de finansieringsproblemer, som opstår i den forbindelse.
Tove Fergo (V), 1997-11-26:
Ministeren bekræftede, at Københavns Kommune og også Frederiksberg Kommune får i alt 5,5 mia. kr. til hjælp til kommunerne og altså også til sygehusvæsenet.
Det blev besluttet, i forbindelse med at loven om Hovedstadens Sygehusfællesskab blev vedtaget.
Så de to kommuner har - når vi når til år 2005, hvor skal det sidste beløb udbetales - fået i alt 5,5 mia. kr. Kan ministeren i øvrigt bekræfte, at Københavns Kommune har fået lov at låne 170 mio. kr. i 1998 midlertidigt under den forudsætning, at Kommunehospitalet bliver solgt?
Keld Albrechtsen (EL), 1997-11-26:
Når NATO's vedtagne udvidelse af militæralliancen med de tre udvalgte østeuropæiske lande - Polen, Ungarn og Tjekkiet - skal til ratificering i parlamenterne i medlemslandene i NATO, kræves der i det amerikanske senat 2/3 flertal for at godkende en sådan principiel udvidelse af NATO.
Udover at det ikke må koste noget eller meget lidt for USA at gennemføre denne udvidelse, så stilles der også en lang række krav fra de republikanske senatorer, som er uforenelige med den samarbejdsaftale, som i foråret blev indgået mellem NATO og Rusland.
Ifølge Jyllands-Posten den 24. okt. i år siger senator Ted Stevens, som er formand for senatets bevillingsudvalg at: »Clintonregeringen har været fodslæbende i spørgsmålet om at opbygge et skjold i USA. Jeg mener, at en sikkerhedsparaply for USA er mindst lige så vigtig som for Polen, Ungarn, og Tjekkiet.
De to ønsker må kædes sammen«.
Senator Jesse Helms, som er formand for Senatets udenrigsudvalg
har opstillet 10 krav som republikanernes betingelser for at støtte NATO-udvidelsen.
Her går opbygningen af et antiraketsystem igen, som også skal beskytte de europæiske NATO-lande.
Tænketanken »British American Security Information Council« har lavet en sammenlignende analyse af den aftale, som Rusland og NATO indgik i foråret 1997 med de 10 krav som sen. Jesse Helms har opstillet, og kommer til den konklusion, at det vil have »..afgørende og destabiliserende konsekvenser for Ruslands forhold til Vesten, og underminere fremskridt i nedrustningsforhandlingerne i Europa«.
- Samtidig er den amerikanske udenrigsminister Madeleine Albright allerede kommet senator Helms i møde med adskillige udtalelser, som går i retning af at opfylde hans krav, som Financial Times kan konstatere i en baggrundsartikel den 17. oktober i år.
Birte Weiss (S), 1997-11-26:
Til det første spørgsmål, som fru Tove Fergo stillede, kan jeg godt svare ja.
i sygehusplanen, at man ville få en bedre behandling af de geriatriske patienter, og at det derudover også betød, at de kunne blive i deres nærområde.
Så man kan sige, at det er et ja dobbelt op.
Så spørger hr. Thulesen Dahl om demokratiet i denne sag.
Jeg kan naturligvis godt bekræfte, at flertalsafgørelser er udtryk for demokrati,
Derfor er svaret på spørgsmålet, at det er en helt usædvanlig fremgangsmåde, der har været benyttet her.
Så bliver jeg også spurgt af hr. Keld Albrechtsen i samme forbindelse - eller der bliver sagt, om ikke jeg er bange for at komme i konflikt med det flertal, der er i Borgerrepræsentationen.
Det er overhovedet ikke konflikt eller ikke konflikt, der er baggrunden for det, jeg siger her.
Det er en fuldstændig nøgtern konstatering af, at hvis man ændrer i de beslutninger, der er truffet i HS' bestyrelse, må man naturligvis også selv finansiere det og dermed så også, går jeg ud fra, have overblikket over, hvad det er, man sætter i gang.
Til fru Tove Fergos sidste spørgsmål vil jeg blot svare: Ja, det er rigtigt, at der er investeret på Kommunehospitalet.
Arne Melchior (CD), 1997-11-26:
Jeg har vist anledning til at sige tak for svaret, for jeg forstår på ministeren - og det er mig ikke helt ubekendt - at turismebevillingerne i disse dage er i spil i forbindelse med forhandlingerne om den kommende finanslov.
Og her skal jeg gøre opmærksom på, at fra 1997- til 1998-finansloven er der ifølge Erhvervsministeriets eget papir af 8. oktober i år en nedskæring, kan man vist roligt kalde det, på 35 mio. kr.
Så det er virkelig nødvendigt, at der sker en genopretning, hvilket ministeren altså også stiller i udsigt.
Men jeg skal også gøre opmærksom på, at jeg ikke på nogen måde betragter disse beløb som tilskud, men alene som investeringer.
Og når man skal spare - og vi er helt enige med regeringen i, at man skal være forsigtig i sin udgiftspolitik - skal man sandelig spare de rigtige steder; det gælder både privat og erhvervsmæssigt og samfundsmæssigt, og det må være helt forkert at spare på et område, som næsten kun kan give overskud, for Danmark er faktisk over det meste af verden, selv i et flertal af europæiske lande, ukendt som turistmål, og jeg anmoder erhvervs- og turistministeren om at sætte sig ind i de statistikker, der findes om, hvor ukendte vi faktisk er.
Min sidste bemærkning - i hvert fald i denne omgang, men jeg har ikke meget andet på hjerte - skal så være den, at det, ministeren omtalte som langtidsaftaler, i høj grad er at anbefale, for både af hensyn til det nødvendige personale rundt omkring i verden og af hensyn til planlægningen af de meget store kampagner er det enormt sent først i december måned at få at vide, hvor meget der er til rådighed for det følgende år, og derfor vil jeg anbefale ministeren at sætte sig for at lave sådanne langtidsaftaler, som vi jo kender fra DSB-området, fra forsvarsområdet og fra andre områder, og jeg tror, jeg tør garantere, at ministeren kan være sikker på et meget bredt flertal i Folketingssalen for at lave sådanne aftaler, som nemlig ikke bare vil gøre arbejdet lettere, men også vil betyde, at pengene bliver bedre anvendt.
Jan Trøjborg (S), 1997-11-26:
Hr. Arne Melchior spørger mig, om jeg finder det hensigtsmæssigt, at bevillingerne til turisme i 1998 og for budgetoverslagsårene udviser en reduktion.
Om det er hensigtsmæssigt, at tilsagnsbevillingerne for budgetoverslagsårene udviser en reduktion, kan man jo diskutere, men hr. Arne Melchior har jo lige så stor erfaring
med tilsagnsbevillinger, som jeg selv har, og det har været gængs politik i mange år, at vi ikke på alle områder har indgået langtidsaftaler, men for så vidt angår tilsagnsbevillingerne i virkeligheden har opereret med ganske dramatiske fald i de opførte bevillinger for budgetoverslagsårene.
Imidlertid er det min opfattelse, at vi af hensyn til de institutioner, som vi finansierer ved tilsagnsbevillinger, har behov for at diskutere, om det ikke var muligt - uden at Folketinget dermed er bundet af andet end den finanslov, som Folketinget vedtager - at tilrettelægge et forløb, der tilsigtes at være mere jævnt end det, vi har for vane at gennemføre på tilsagnsbevillingsområdet i finansloven.
Det vil jeg meget gerne diskutere, og jeg har aftalt med finansministeren, at det vil vi diskutere i den kommende tid.
For så vidt angår finanslovforslaget for 1998, som det foreligger nu, er det korrekt, at der en ganske betragtelig nedjustering af bevillingerne til turisme, og jeg kan sige, at det forhold har medført, at CD har rejst spørgsmålet under de finanslovforhandlinger, der netop foregår i disse timer, og at jeg på regeringens vegne har givet udtryk for, at regeringen er indstillet på at se på en, skal vi kalde det genopretning af bevillingen til turisme.
Så det indgår altså i de aktuelle forhandlinger, og jeg tror, vi finder en rimelig løsning på spørgsmålet.