runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Per Stig Møller (KF), 2005-06-08:
Altså, det er da virkelig en gang hykleri.
Undskyld, jeg kommer til at grine, men det er så morsomt, for Dansk Folkeparti er nu pludselig vilde med en folkeafstemning, fordi Dansk Folkeparti har set nogle meningsmålinger, som giver flertal for et nej, og så skal man selvfølgelig have en folkeafstemning.
Vi har fastholdt vores kurs, uanset hvordan meningsmålingerne ser ud, og vil også fastholde vores kurs, uanset hvordan meningsmålingerne ser ud.
Når vi har sagt, at det ikke er den hollandske befolkning eller den franske befolkning, der skal afgøre, om den danske befolkning stemmer, så er det selvfølgelig tilfældet.
Men det, det drejer sig om her, er, at vi skal vide, om der er en traktat at stemme om.
Nu antydede to spørgere jo, at det kunne være, at der slet ikke var nogen traktat den 27. september.
Den franske europaminister har bedt om et par måneders tænkepause, og hvis man har en tænkepause, kan der da ske det, at tænkningen fører til forandringer.
En tænkepause, som man ikke bruger til at tænke i, er jo ikke meget værd.
Og det vil sige, at så kan forandringerne altså betyde, at traktaten kan blive ændret, og så er det da absurd, hvis vi har stemt om traktaten den 27. september, og den så ser anderledes ud den 2. november.
Derfor må vi have sikkerhed for, at det er den traktat, hverken mere eller mindre, som foreligger, der stemmes om.
Martin Henriksen (DF), 2005-06-08:
Jeg forstår bare ikke, hvordan regeringen kan gå ud og sige, at Holland og Frankrig ikke skal afgøre, om Danmark skal stemme, men det skal EU-topmødet så have lov til at afgøre.
Per Stig Møller (KF), 2005-06-08:
Selvfølgelig.
Men det ville da være absurd, hvis Folketinget ville afgøre, at der skulle stemmes om noget, der ikke eksisterer.
Jeg går ud fra, at hr. Henriksen kan høre, mens han får at vide, hvad han skal spørge mig om bagefter; jeg går ud fra, at man følger med, når man stiller et spørgsmål.
Det ville da være fuldstændig absurd, hvis jeg står her og siger, at der skal stemmes, uanset om der er noget at stemme om eller ej.
Det, jeg har sagt flere gange, både i går eftermiddags og i dag, er, at hvis forfatningstraktaten foreligger til videre arbejde, og Frankrig og Holland siger, at de løser deres problemer, så er det den forfatningstraktat, som foreligger, og så skal der stemmes.
Men hvis man erklærer tænkepause, som nogle foreslår, revision, som andre foreslår, genforhandling, som tredje parter foreslår, så kan vi da ikke vide, hvordan traktaten ender med at se ud, og så ville det da være absurd, om man har stemt; det ville da være at ulejlige folk, uanset hvor meget Dansk Folkeparti måtte elske at ulejlige folk.
Martin Henriksen (DF), 2005-06-08:
Nu er det ikke os, der ulejliger folk.
Jeg forstår bare ikke, hvordan man kan sige så markant, at man ønsker, at Danmark skal have en folkeafstemning uanset hvad; man holder bomfast på, at Danmark skal have en folkeafstemning.
Og så lige pludselig kan man ikke sige, om Danmark skal have en folkeafstemning eller ej.
Er det i realiteten ikke sådan, at regeringen vil udskyde den, og så vil regeringen komme med den folkeafstemning, når der er mulighed for at få et ja?
Det, vi fra Dansk Folkepartis side siger, er: Hvis I virkelig vil have den folkeafstemning, så kom da an, så tager vi den folkeafstemning, og så tager vi det nej.
Per Stig Møller (KF), 2005-06-08:
Nu er det jo ikke nogen skolegård, det her.
Så det her med »kom an« og gå ud og slå, og så skal jeg slå dig osv. går ikke.
Det her er temmelig alvorligt.
Den juleleg, Dansk Folkeparti vil lege, agter jeg ikke at deltage i.
Jeg agter ikke at arbejde for en traktat, hvis jeg ikke har sikkerhed for, at det er den traktat, der stemmes om, som også er den, der træder i kraft, hvis man beslutter det i de 25 lande.
Og det er det, vi skal have sikkerhed for på Det Europæiske Råds møde, der skal skabes klarhed over den situation.
Vi kan naturligvis ikke ulejlige de danske vælgere i en situation, hvor de ikke kan være sikre på, hvad deres ja kommer til at betyde, fordi man kan risikere, at forfatningstraktaten ser anderledes ud, hvis der kommer genforhandlinger.
Så derfor er det da lysende klart, at man da må lytte til situationen, deltage i situationen, og vores indstilling vil være, at der skal skabes klarhed, og det er den klarhed, vi går efter på topmødet.
Eigil Andersen (SF), 2005-06-08:
Jeg forstår godt, at én problematik er Arbejdstilsynets indsats, og hvor meget og hvor lidt der sker der, men en sideproblematik til det her mener jeg er opgaven med at informere et udenlandsk firma om, hvilke regler der er gældende.
Selvfølgelig er der visse ting, som er på EU-plan, men der er også meget, som ikke er på EU-plan.
Derfor vil jeg spørge ministeren, om det ikke kan være en overvejelse værd at lave en systematik, hvor man informerer udenlandske firmaer, der kommer her til landet og udfører arbejde, om, hvad der er gældende regler inden for den pågældende branche, og i virkeligheden vel også ideelt set udlevere de regler, helst på engelsk, ellers skal firmaet i hvert fald selv oversætte dem.
Min hovedpointe med spørgsmålet er, om der ikke her ligger et informationsbehov, som myndighederne med rette bør løse.
Hvis det var noget, vi massivt stødte på, kunne vi jo diskutere, om der var en særlig opgave, men tilsyneladende skulle vores indsats jo så, hvis man ser på tallene, mere være rettet mod tyske virksomheder end mod polske virksomheder.
Selvfølgelig skal vi da gøre opmærksom på det, men der skal vi jo også gøre det i samarbejde med arbejdsgiverforeninger og fagforeninger, så vi i fællesskab har en opgave på det her område, for der er jo ingen af os, der kan være interesseret i, at de danske regler ikke bliver overholdt på det her område.
Hermed sluttede spørgsmålet.
»Hvordan vurderer ministeren at det vil gå med arbejdsmiljøet for de ansatte i kommuner og amter, når regeringen nu fjerner 131 mio. kr. i bloktilskud, som hidtil er blevet brugt på arbejdsmiljøarbejdet i form af betaling for kommunernes og amternes tilslutning til en bedriftssundhedstjeneste?«
Selv om der stadig anmeldes over 50.000 arbejdsulykker og arbejdsbetingede lidelser i Danmark om året, fjerner regeringen som nævnt 131 mio. kr. fra arbejdsmiljøarbejde.
Ministeren har som svar på spørgsmål nr. S 1269 oplyst, at ophævelsen af BST-pligten »ændrer således ikke kommunernes pligt til at sikre et sikkert og sundt arbejdsmiljø.
Snarere tværtimod.«
Men regeringen holder kommunerne i et økonomisk halsgreb i form af skattestoppet, der strammes yderligere i 2006.
Ugebrevet A4 har i sit nr. 44 af 20. december 2004 oplyst, at kommuner og amter skærer ned på den forebyggende arbejdsmiljøindsats på grund af fjernelsen af bloktilskuddet.
Karen Hækkerup (S), 2005-06-08:
Vi har stillet et spørgsmål om, hvorvidt familieog forbrugerministeren vil hjælpe til med at sikre, at der kommer et it-ankenævn.
Det er jo sådan i dag, at 13 brancher har lavet et privat klagenævn, hvor man kan henvende sig, hvis man har problemer med de produkter, man har købt.
Men it-branchen slår sig i tøjret og siger, at der ikke er nogen grund til at oprette et særligt it-klagenævn, og fra Socialdemokraternes side finder vi, at en sådan udtalelse er helt utilfredsstillende.
Det er i dag sådan, at hver tiende forbruger, der køber f.eks. en pc, klager over produktet, og man skal så henvende sig til Forbrugerklagenævnet, som har haft en så eksplosiv stigning i antallet af de sager, at det nu tager op mod 1½ år at få behandlet sin klage.
Derudover er det sådan, at når man får svaret på klagen, er det ikke altid, at branchen retter sig efter afgørelserne, og vi vil derfor gerne spørge ministeren: Er ministeren villig til at lovgive på området, så der kan oprettes et it-ankenævn?
Det er vi meget glade for, for det er jo netop regeringens linje, at vi skal have flere private klagenævn, så folk kan få behandlet deres klager på en ordentlig måde.
Det er sådan – det indgår også i spørgsmålet – at der er en lang sagsbehandlingstid i Forbrugerklagenævnet i visse sager.
Jeg kan oplyse, at vi rent faktisk pr. 1. juni har tilført Forbrugerklagenævnet flere ressourcer, netop med henblik på at få sagsmængden og dermed også sagsbehandlingstiden ned.
For så vidt angår spørgsmålet om oprettelse af et privat it-ankenævn, er det jo et led i regeringens samlede strategi på området, at vi skal have flere private klagenævn, også et it-klagenævn, og derfor er der også netop afholdt det første møde med branchen om at få etableret et sådant ankenævn.
Men nu er det jo sådan, og det ved vi erfaringsmæssigt, at man ikke bare kan holde et møde, og så er der oprettet et ankenævn.
Det er selvfølgelig noget, der kræver en række drøftelser og forhandlinger med sagens parter, og derfor skal sagen have sin tid.
I den samlede plan har vi sagt: Fra loven om ankenævnene bliver vedtaget, lader vi et par år gå, og derefter vurderer vi, på hvilke områder der er oprettet private ankenævn, og på hvilke områder man mangler at gøre noget.
Det vil vi se på i begyndelsen af næste år, når de 2 år, som vi har en aftale om, er udløbet.
Jeg mener, at vi bevæger os i den rigtige retning, og nu må vi så se i de kommende møder, om ikke branchen har fundet ud af, at det nok er en meget god idé at få etableret et privat ankenævn på området.
Men det er bl.a. et spørgsmål om at få afgrænset, lige præcis hvilke varer der skal være omfattet af lige præcis det ankenævn, for it er jo mange ting nu om dage.
Eigil Andersen (SF), 2005-06-08:
Det forstår jeg sådan set alt sammen, men jeg savner svar på, hvad der så vil ske på det her område med hensyn til arbejdsmiljøindsatsen i amter og kommuner.
Når der fjernes 131 mio. kr., som hidtil er blevet brugt til BST-tilslutning for de arbejdspladser, det drejer sig om, så vil det jo alt andet lige betyde, at der er 131 mio. kr. mindre til stede i kommunerne til at sikre et sikkert og sundt arbejdsmiljø.
Regeringens skattestop, som bliver skærpet i 2006, medfører jo, at kommunerne er holdt i et økonomisk jerngreb, og det medfører jo så, at man, hvis man skal fortsætte det her arbejde, skal skære ned på andre områder.
Ugebrevet A4 har lavet en undersøgelse i slutningen af 2004, som viser, at BST-arbejdet vil blive cirka halveret i de ti største kommuner.
Jeg synes, det tegner meget alvorligt.
Arbejdsmiljøreformen var en kæmpe landvinding for arbejdsmiljøet, fordi et land i denne verden nu for første gang har lagt en plan for besøg på samtlige landets virksomheder for at konstatere, om arbejdsmiljøet er godt eller dårligt.
Er arbejdsmiljøet dårligt det pågældende sted, ja, så vil der blive påbud om at forbedre det, og vi slipper ikke virksomheden eller arbejdsstedet, før der er sket en forbedring.
Så jeg må sige, at helt generelt er det en kæmpe landvinding i forhold til det gammeldags system, hvor man bare kunne betale til BST uden at bruge BST.
Arbejdsmiljøet har vundet utrolig meget ved den reform, der er blevet gennemført.
Jeg synes, at vi skal behandle offentlige arbejdspladser lige så strikt, som vi behandler private arbejdspladser, og derfor er det en kæmpe gevinst for den offentlige sektor.
Hans Kristian Skibby (DF), 2005-06-08:
Det er et emne, som Folketinget også i går måtte tage stilling til under Folketingets spørgetime med henblik på de informationer, der var blevet lagt frem i dagspressen omkring Tårnfalkens eventuelle fremtid eller ikkefremtid i det danske forsvar.
Mit spørgsmål til ministeren er selvfølgelig foranlediget af SF’s ønske om at få den til dagsordensbehandling, men i forbindelse med den dagsorden, der ligger, har man jo siden sidste uge i hvert fald fra Forsvarsministeriets side lagt op til, at der skulle være en drøftelse mellem forligspartierne omkring, om man skulle sige go eller no go til, at det her skulle fortsætte.
Der vil jeg da gerne spørge ministeren, om det er rigtigt, at der er nogle, der forhandler, eller er forhandlingerne afbrudt?
Søren Gade (V), 2005-06-08:
I går blev der oversendt et brev til forligskredsen, hvor den beslutning blev konfirmeret, samtidig med at der blev oversendt et brev til forligskredsen, hvori der står, at der har været en henvendelse til bl.a. forsvaret og Forsvarsudvalget.
Det er forligskredsen blevet orienteret om i går, og jeg har også givet tilsagn om i det brev, at såfremt der er nogle afgørende ændringer, så vil forligskredsen blive orienteret, ligesom jeg også har sagt til forligskredsen, at det, der efterfølgende skal ske, om man skal fortsætte i et URVprojekt, vil blive drøftet i forligskredsen, idet det er forligsstof, dels om vi skal have kapaciteten, dels hvad pengene skal bruges til.
Hans Kristian Skibby (DF), 2005-06-08:
Ja, det er korrekt, som forsvarsministeren siger, at det er det, der blev besluttet i går.
Men man har været nødt til at tage udgangspunkt i, hvad der så i hvert fald efterfølgende bliver givet udtryk for over for befolkningen i Danmark, og det er måske lidt sådan, at der var en dobbelt forhandling, en dobbelt dialog i den her sag.
Det var bare den, jeg gerne ville have beskrevet.
Når nu der så siges, at de her penge gives ud i den blå luft, som der ordret står i spørgsmålet til i dag, kan det jo så diskuteres.
Og der vil jeg da gerne høre forsvarsministerens holdning til, at man jo fra producentens side hævder, at man kan gennemføre det på et lavere ambitionsniveau og også med en mindre besparelse til følge, naturligvis.
Er det noget, som man på nogen som helst måde i Forsvarsministeriets korridorer og lokaler i øvrigt går og overvejer?
Søren Gade (V), 2005-06-08:
Der er ingen, der i Forsvarsministeriets korridorer overvejer noget som helst, idet dette er forligsstof.
Det, jeg har sagt før, og det, jeg gerne vil understrege, er, at da vi indgik et forsvarsforlig den 10. juni 2004, var man i forligskredsen enig om, at det, vi skulle have i forsvaret, var operative, helstøbte kapaciteter, som kunne udsendes.
Hvis hr. Skibby med et lavere ambitionsniveau mener, at vi skal have Tårnfalken flyvende rundt i Danmark og ikke kan bruge den i international tjeneste, så må jeg bare sige, at det under ingen omstændigheder kan komme på tale, for så vil det stadig væk betyde, at vi hælder penge i noget, som ikke kan bruges i det, dansk forsvar i dag er målrettet imod, nemlig internationale operationer.
Holger K. Nielsen (SF), 2005-06-08:
Jeg synes, at ministerens besvarelse før til mig illustrerer nogle af problemerne ved det her.
Det kunne altså tyde på, at man er ude i et morads her, som virker noget absurd, det må jeg sige.
Og i betragtning af de andre problemer, der har været med forsvarets indkøb af materiel – der er mange andre problemer, hvor der er fejlvurderet, fejlkøbt og fejldisponeret – var der måske grund til, at de for det første var lidt mere opmærksomme på de her ting fra ministeriets side, og for det andet at vi fik en dybdegravende undersøgelse af, hvorfor og hvordan det kan gå så fuldstændig rablende galt, som tilfældet er her.
Søren Gade (V), 2005-06-08:
Jeg må gentage det, jeg startede med at sige til hr. Holger K. Nielsen.
Jeg er lige så hamrende træt af den her situation, som jeg kan høre hr. Holger K. Nielsen er det.
Jeg vil ikke afvise, at der vil ske yderligere undersøgelser i forlængelse af en rigsrevisorundersøgelse, hvis det er det, man er blevet enig om.
Jeg er også nødt til at sige, at det var en politisk beslutning i forsvarsforligsforhandlingerne for 1995-1999 at købe Tårnfalken.
Det var en politisk indstilling, at man ønskede at være med i det her udviklingsprojekt.
Men det vil blive belyst, og jeg kan give hr. Holger K. Nielsen det tilsagn, at er der behov for yderligere undersøgelser, så foretager vi gerne dem, for jeg skal som politisk ansvarlig chef og den, som administrerer skatteborgernes penge, sørge for, at sådan noget som det her ikke sker igen.
Derfor er det ikke kun forsvaret, men også mig som minister, der skal lære af den her sag.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Bortfaldne spørgsmål
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2005-06-08:
»Vil ministeren begrunde, hvorfor han har givet tilladelse til det private sygehus, Center for Rygkirurgi, når det er stik imod Sundhedsstyrelsens anbefalinger og stik imod den konsensus, der er på området om, at man bør samle specialerne på landsdelssygehusene?«
Forslaget sattes til forhandling.
Forhandling
Søren Gade (V), 2005-06-08:
Til det sidste vil jeg sige til hr. Holger K. Nielsen, at hr. Holger K. Nielsen jo har ret, hvis man køber et færdigt produkt.
Det, der er en af problemstillingerne ved Tårnfalken, er, at Danmark på det tidspunkt, da man købte Tårnfalken, begav sig ind på det, der hedder et udviklingsprojekt, det vil sige, at det ikke var en færdig vare ned fra hylden, som kunne flyve, man købte.
Og derfor er forholdene anderledes end at købe et kamera i en butik.
Jeg vil så sige til hr. Holger K. Nielsen, at jeg ikke vil afvise, at der, hvis der er behov for det efter en rigsrevisorundersøgelse, vil være behov for flere undersøgelser.
Er der ting, der skal belyses, skal jeg gerne sætte det i værk.
Jeg må så sige til hr. Holger K. Nielsen, inden man får indtryk af, at det er et isoleret dansk problem: Alle lande, som har købt det fly, der hedder Tårnfalken, har problemer med at få det til at flyve.
Da man valgte Tårnfalken, valgte man i og for sig ikke forkert, for de andre fem producenter, der producerede et tilsvarende fly, eksisterer ikke i dag.
Men det ændrer ikke ved det forhold, at der både er tekniske problemer og organisatoriske problemer, og jeg skal sørge for, at i hvert fald den organisatoriske del bliver rettet, så den fejl ikke sker i fremtiden.
Thor Pedersen (V), 2005-06-08:
Jeg vil gerne starte med at slå fast, at regeringen opfatter besættelsen af topstillinger i statslige selskaber og lign. med kvalificerede og kompetente personer som en meget væsentlig opgave og en meget vigtig opgave og en opgave, der under normal praksis er henlagt til bestyrelsen og dermed er et væsentligt element i bestyrelsens ansvar for at drive en virksomhed.
Derfor forventes det også, at bestyrelserne forud for besættelse af disse stillinger gør sig klart, hvad det er for kvalifikationer, der er brug for, og derefter gennemfører en grundig proces med henblik på at afsøge markedet for relevante kandidater for til sidst at vælge den bedste kandidat.
Regeringen er derfor enig i det, der også synes at være formålet med det fremsatte beslutningsforslag.
Men – og så kommer men’et – imidlertid er indførelse af formelle regler om stillingsopslag ved besættelse af topchefstillinger ikke hensigtsmæssigt.
Det vil kræve et omfattende lovgivningsarbejde at gennemføre forslaget, der i henhold til bemærkningerne skal gælde alle relevante institutioner på både det statslige, det amtskommunale og det kommunale område.
Det skyldes, at de relevante institutioner er reguleret af en lang række love.
På det statslige område vil der f.eks. skulle gennemføres ændringer af aktieselskabsloven, lov om Ørestaden m.v., lov om Energinet Danmark m.v.
Dertil kommer så, at der for de statslige aktieselskabers vedkommende vil være tale om indførelse af en særregel, der bryder med det hovedprincip, som hidtil har været gældende, nemlig at de statslige aktieselskaber er reguleret som private aktieselskaber, og der ses bort fra, at de statslige aktieselskaber er underlagt bestemmelser om en større oplysningsforpligtelse, men ellers er det den samme lovgivning, der gælder.
Det er sådan, og det fremgår i øvrigt også af statsministerens besvarelse her i salen i forrige samling af spørgsmål nr. S 145, at et krav om stillingsopslag næppe vil have den store effekt.
Erfaringen siger, at for de stillingers vedkommende, hvor det drejer sig om en topplacering i større selskaber, søges der ikke.
Det er sådan, at det er folk, der får en henvendelse, og det vil sige, det i virkeligheden jo langt hen ad vejen er professionelle selskaber, der på vegne af en bestyrelse afdækker et område for mulige kandidater.
Men så vil jeg også gerne sige, at de statslige selskaber ud over af de formelle regler også styres i henhold til anbefalinger og forventninger om krav for god selskabsledelse, som vi har beskrevet i den publikation, der hedder »Staten som aktionær«, og som blev udgivet i januar sidste år.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2005-06-08:
Jeg kan forstå på finansministeren, at den væsentligste årsag til det såkaldte lille, men i virkeligheden ret store men, der betød, at ministeren ikke kunne sige ja til det her, var, at det lovgivningsmæssigt ville være meget bøvlet.
Det troede jeg faktisk ikke var sådan noget, der slog finansministeren af pinden.
Jeg troede sådan set, at finansministeren var en mand, der hurtigt kunne skære igennem og sige: Det klarer vi, det kan ikke være så besværligt.
Så jeg må spørge: Sig mig, er finansministeren liberal, altså en mand, der går ind for fri konkurrence, eller er finansministeren i virkeligheden dybt konservativ – en person, der hellere vil have, at man ikke kan operere frit, sådan at hvor det normalt skal være bestyrelsen, der ansætter, så vil finansministeren have retten til at vælge, hvornår det ikke skal være normalt?
Thor Pedersen (V), 2005-06-08:
Det klare svar er, at finansministeren er dybt liberal – dybt, dybt liberal.
Og der indgår også en overvejelse af, hvad der er hensigtsmæssigt og ikke er hensigtsmæssigt.
For det, der i givet fald vil være tale om, er, at man adskiller, hvad der gælder for et privatretsligt aktieselskabssystem, hvad der gælder for et selskab, der er undergivet en kommune, et amt eller staten.
Hvis man bare tager det kommunale område, så er der her et virvar af regler, der gælder om begrænset ansvar.
Dels er de kommunale selskaber underlagt en kombination af generel lovgivning i henhold til den kommunale styrelseslov og specifik lovgivning rettet mod en bestemt del af den kommunale sektor eller en bestemt kommunal opgave, dels er retsgrundlaget en kombination af skrevne og uskrevne regler.
Derfor siger jeg blot, at det er et meget omfattende projekt, man sætter i værk, hvis man helt præcis vil beskrive det, som forslagsstiller ønsker sig, i lovtekst.
Derfor mener jeg, at vejen frem er at sikre, at det gøres meget klart for bestyrelserne i statslige selskaber, at man gør sig de yderste anstrengelser for at sikre at få de bedst kvalificerede kandidater, herunder via stillingsopslag.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2005-06-08:
Men jeg vil da godt sige, at finansministeren gør meget ud af de kommunale selskaber og siger, at man vil gøre det yderste for ligesom at signalere, at det her skal gælde for de statslige aktieselskaber.
Så vil jeg gerne høre: Vil ministeren være med til en etapeopdeling, hvor vi siger, at det, vi klarer først, er, at vi får det slået fast for de statslige aktieselskabers og de tilsvarende selskaber i statens vedkommende?
Det kan altså ikke være mere besværligt end de stillingsregler, der f.eks. er på universitetsområdet.
Så nu tilbyder jeg, at vi laver en etapedeling og siger, at så tager vi de statslige selskaber – dem, der er fuldt eller delvis statsejede – og laver reglerne herfor.
Der er jo en særregel i forvejen, der siger, at der skal være større gennemsigtighed eller større oplysningspligt.
Thor Pedersen (V), 2005-06-08:
Nu siger fru Anne Grete Holmsgaard, at det ikke kan være mere kompliceret end finansloven.
Jamen den er ikke kompliceret i sig selv, Folketinget gør den kompliceret, og ellers var det i virkeligheden meget enkelt.
Egentlig mener jeg også, det her egentlig er enkelt, men Folketinget kan gøre det meget kompliceret. Nu tilkommer det jo ikke mig at redigere i forslagsstillernes forslag med hensyn til, hvad det omfatter eller ikke omfatter, men jeg vil meget gerne være med til efterfølgende at drøfte, om der er en mulighed for at stille nogle skærpede krav til statslige selskaber, som sigter mod det her princip, som ikke nødvendigvis gælder for andre, så det er henlagt til en kommunalbestyrelse selv at sikre, at noget tilsvarende gør sig gældende på deres område.