Sonja Albrink (CD), 1997-10-30:
Indledningsvis vil jeg gerne slå fast, at CD aldrig har været i tvivl om, at Justitsministeriet har forvaltet ansvaret i forhold til et uafhængigt domstolssystem på en udmærket måde.
Det er klart, at de seneste års offentlige debat har sat sig spor i Justitsministeriets forvaltning, og det har faktisk også vist sig, at systemet ikke er så stift, at det ikke er lydhørt for de saglige ønsker, som samfundet har til et moderne domstolssystem.
CD har været meget godt tilfreds med, at man prøver at se ud over sine egne rækker i Justitsministeriet, når en dommer skal udnævnes, og det er da helt sikkert også en gevinst for samfundet, at der i de seneste år er kommet flere dommere med en anden juridisk erfaring, erhvervserfaring oven i købet, end f.eks. en advokatbaggrund.
Vi har endog set dommere med utraditionelle advokatbaggrunde komme ind og sidde i dommerskrankerne.
Det er helt sikkert sundt og godt, at der kommer noget nyt blod ind i de danske domstole.
Men når CD også har accepteret, at domstolenes organisation skal laves om, er vi meget positive over for en uafhængig styrelse, og som det fremgår af det, jeg allerede har sagt, så har jeg altså ikke de store betænkeligheder ved, at der er en administrativ eller økonomisk kobling til Justitsministeriet.
Jeg deler regeringens betænkelighed ved at knytte Domstolsstyrelsen til både Statsministeriet og Folketinget, og derfor mener jeg, at ideen om en selvstændig styrelse under Justitsministeriet er den absolut mindst ringe model.
Oprettelsen af det selvstændige og uafhængige dommerudnævnelsesråd indebærer også, at banen fremover vil være en mere åben bane for kandidater med en anden baggrund, og der vil givetvis, når der er gået nogle år og dommerstanden selv har fået en meget forskellig baggrund, blive større villighed til at tage nye folk med utraditionel baggrund. Selv om det kan have givet nogle formelle problemer, at Justitsministeriets folk er blevet udstationeret som dommerfuldmægtige som led i deres uddannelse, har det absolut været en god ballast for dem at have med videre og har da helt sikkert også været noget af det, som har givet et meget bredt og varieret erfaringsgrundlag, som har gjort folk fra Justitsministeriet velkvalificeret til senere at virke som dommere.
Med den nye adskillelse forstår jeg, at den mulighed for at have midlertidig stilling eller deltidsstilling som dommerfuldmægtig forsvinder, og at man fremover vil fastansætte folk som dommerfuldmægtige inden for den nye Domstolsstyrelses rammer.
Man må så håbe, at de yngre jurister har lysten og initiativet til selv at skabe sig en alsidig karriere, som giver gode og alsidige dommere.
Spørgsmålet om dommeres ret til bierhverv har optaget sindene mange gange, og CD er af den opfattelse, at en dommer selvfølgelig skal have ret til at varetage andre opgaver end sit dommerembede, så længe det bare ikke påvirker hans mulighed, hverken fagligt eller fysisk, for at virke som dommer på grund af et meget stort tidsforbrug på andre ting end dommerarbejdet.
I lovene er der krav om, at der skal medvirke både byretsdommere, landsdommere og højesteretsdommere i alle mulige forskellige nævn og råd.
Derudover tror jeg, at der sidder dommere i mange fonds- og legatbestyrelser.
Det tror jeg ikke at der er nogen der har noget særligt imod.
Al interessen drejer sig først og fremmest om jobbene som voldgiftsdommere, som vi har hørt meget ofte skulle være meget godt aflønnet.
Jeg er grundlæggende af den opfattelse, at voldgiftssystemet er en meget gavnlig ting, som gør, at erhvervslivet kan få løst nogle problemer inden døre, som ingen af parterne har nogen interesse i kommer ud, fordi det i givet fald ville skade virksomhedernes navn, eller måske fordi sagen ville betyde, at forretningshemmeligheder ellers blev offentliggjort.
Derfor skal vi passe på, at vi ikke lægger alt for mange hindringer i vejen for et offentligt voldgiftssystem med velfungerende og sagkyndige dommere.
Hvis der stilles krav om offentlighed om sagens parter eller som i regeringens forslag offentlighed om, hvem der har repræsenteret sagens parter, risikerer man måske bare, at man finder på et eller andet måske mindre driftssikkert system, som ingen er tjent med.
Afslutningsvis vil jeg sige, at regeringen kan regne med CD's tilslutning til forslagene, men at vi vil være åbne over for indlæg og for den kritik, der må komme frem under udvalgsbehandlingen.