Kristian Thulesen Dahl (DF), 2006-11-16:
Jo, men så er vi jo inde på det igen: Hvad er det, man sammenligner imellem?
For hvis man sammenligner mellem budgettet for 2006 og budgettet for 2007, kan man på et senere tidspunkt sammenligne mellem regnskabet for 2006 og regnskabet for 2007.
Men hvis man tager budgettet for 2006 og budgettet for 2007, viser det sig jo, at hr. Ole Sohn ikke har ret med hensyn til udviklingen fra 2006 til 2007.
Så kan man selvfølgelig stille alle mulige andre taleksempler op, der passer bedre.
Men på daginstitutionsområdet og børnepasningsområdet, hvor man vel samlet bruger mellem 28 og 29 mia. kr. netto i kommunerne til børnepasning, diskuterer vi nu, hvorvidt vi har en mindreudgift i kommunerne næste år på 200 mio. kr., eller vi ikke har.
Det er det første.
For det andet: Finanslovaftalen giver 200 mio. kr. til bedre kvalitet i daginstitutionerne.
For det tredje: Med hensyn til børnepasningsområdet ser det ud til, at der kommer et fald i børnetallet.
Det kan man så tro på eller ej, men det får vi jo at se.
Tæller man de ting med, eller gør man ikke?
Det er jo sådan nogle ting, man i hvert fald er nødt til at være ærlig og have med, når man reelt skal vurdere, om det går op eller ned, og jeg synes bare, at man tit glemmer det i de debatter, vi har.
Nu glæder jeg mig jo altid, når nogle af kollegerne herinde mener, at de kan spørge mig, om jeg vil sikre, at man tilvejebringer et eller andet materiale, og jeg tænker altid på, hvordan jeg skal kunne komme op til vores folk oppe i politiskøkonomisk afdeling og sige, at fru Margrethe Vestager bad om de her oplysninger, og at jeg har lovet at skaffe dem, og spørge, om de så ikke straks kan gå i gang med at ringe rundt til alle kommuner og opbygge et stort apparat.
Altså, sagen er jo, at det ikke er mig, der sidder med de tal.
Det er jo kommunerne, og det er selvfølgelig også dele af administrationsapparatet, som har mulighed for at indhente de tal.
Det, vi kan gøre, er jo så at spørge til det og bede om at få oplysningerne, og der synes jeg sådan set også, at det svar, jeg gav i første runde til fru Vestager, meget tydeligt illustrerede vores interesse for at have tallene, altså for at have den viden, der er nødvendig, og det er jo en viden om, hvad man bruger, og det er jo sammenlignelige tal.
Det næste, man skal gøre, når man har tallene, er jo så at bruge dem på en måde, så det også er retvisende.
Det er jeg jo også enig i.
Og der tror jeg så alligevel, at fru Margrethe Vestager må prikke hr. Ole Sohn og andre på skulderen og sige, at der også er en opgave dér med hensyn til at få folk til at bruge tallene, sådan at man bruger sammenlignelige tal, når man taler med hinanden, og at man ikke fra den øvrige oppositions side bruger de tal, der lige passer ind i en eller anden politisk kampagnesammenhæng.
Jamen jeg er fuldstændig enig med fru Margrethe Vestager i, at det er vigtigt, at vi har den viden, som gør det muligt at sammenligne fra år til år, og at de tal skal frem.
Det gælder jo både sumtallet – altså hvad vi bruger i alt på et område – og hvad der så f.eks. bruges pr. barn eller pr. ældre.
For begge tal er selvfølgelig interessante; det kan jo være, at nogle synes, det ene tal er rarest at bruge, fordi det bevæger sig i én retning, og andre synes, et andet tal er rarest at bruge, men tallene skal selvfølgelig være tilgængelige, sådan at man kan sammenligne dem og vurdere, i hvilken retning det går.
Det er også derfor, jeg undrede mig over det, der blev sagt om, hvad man egentlig bruger på forskellige områder – nu kan det jo være, hr. Ole Sohn kommer op senere, men nu sidder de to jo lige ved siden af hinanden; man kan prikke hinanden på skulderen – og hvor hr. Ole Sohn, som jeg hørte det, gjorde sig skyldig i at bruge budgettal og regnskabstal og altså sammenligne dem.
Men det kan man jo heller ikke gøre.
Altså, enten sammenligner man budgettal med budgettal eller regnskabstal med regnskabstal, hvis man skal kunne sammenligne noget.
Så der er mange diskussioner i det her, men mit udgangspunkt er selvfølgelig ligesom fru Vestagers, at vi skal have tallene på bordet, så vi kan forholde os til dem, og at vi skal kunne sammenligne fra år til år.