Erik Mortensen (S), 1999-11-11:
Da vi i 1995 vedtog lovkomplekset om de grønne afgifter for erhvervslivet, var alle nok klar over, at det var en meget stor mundfuld, vi dengang tog. Sigtet var imidlertid klart
nok: Det var spørgsmålet om renere produktion, det var spørgsmålet om mindre ressourceforbrug og ikke mindst mindre udledning af miljøskadelige stoffer.
Succeskriteriet afhænger nok lidt af, med hvilke øjne man ser på det.
Jeg vil tro, at erhvervslivet gerne havde været det her foruden, men tallene viser jo rent faktisk helt tydeligt nu her efter 3 år godt og vel, at vi endda har fået en større produktion med en marginal stigning i energiforbruget, og vi har helt klart fået en mindre udledning.
Og når man så dertil lægger de teknologiske gevinster og almindelig nytænkning, som også er tilført de forskellige virksomheder i den her proces, så er der rent faktisk tale om gevinster både på produktions- og miljøsiden. Alligevel må det være indlysende, at de belastningsindeks, som blev udfærdiget dengang, jo ikke på alle områder kunne være fuldt korrekte.
Og det har også vist sig.
Så derfor var der altså indarbejdet en planlagt revision.
Den foreligger nu her, ja, den forelå allerede i februar i dette år.
Og med baggrund i denne rapport samt med baggrund i en række høringssvar, også med input fra erhvervsministerens specielle gruppe, der hedder »Industriens Udviklingsgruppe«, fremsætter regeringen så nu tre lovforslag nr. L 50, nr. L 51 og nr. L 52 som reguleringslove for de grønne afgifter og som det fjerde element en finansieringslov.
Af evalueringsgruppens rapport fremgår det, at man nok ikke havde været helt opmærksom på, at netop eller specielt fremstillingserhvervene i industrisektoren har haft problemer, og derfor opererer man så i lovforslaget med en ny pulje på 175 mio. kr., som kan søges, ikke bare primært, men specielt af disse erhvervsvirksomheder, dog sådan, at man udvider kredsen, sådan at også offentlige produktionsvirksomheder kan komme ind i billedet, hvilket ikke har været tilfældet tidligere.
Målet er stadig væk fortsat energieffektivisering og en fortsat begrænsning af CO2-udledningen.
Der gøres også opmærksom på, at af den oprindelige pulje - som jo var temmelig stor, nemlig 1,8 mia. kr. - til formålet, er der altså stadig væk penge tilbage, og de kan så selvfølgelig søges bredt af erhvervslivet.
Selv om beregningsgrundlaget - det såkaldte promsgrundlag - med værditilvækst i virksomheden strammes en anelse, så er der ikke noget, der tyder på, at det i sig selv skulle være en hindring for, at virksomhederne kan søge om godtgørelse af denne CO2-afgift, fordi langt, langt de fleste virksomheder rent faktisk allerede har en værditilvækst, der overstiger de oprindelige 3 pct. i den oprindelige lov.
Så det her er bare en præcisering af, at der skal virkelig være tale om en værditilvækst, når man hæver den til 4 pct. Man regner også med nu i lovforslaget, at hele rumvarmeudgiften kan indregnes i beregningsgrundlaget.
Det er jo nok et af de områder, der er ganske centrale i revisionen her.
Det har været svært at udskille, hvad er varme til proces, og hvad er varme til miljø bredt. Endelig fjernes, i hvert fald delvis, bundfradrag, de beløb, man skulle tåle selv, inden man kunne lave en beregning på godtgørelsen.
Det er ikke mindst gartnerierne, der får glæde af det.
Det har også været problemet.
Energitester, også inden man går i gang med en handlingsplan for den enkelte virksomhed, skulle jo egentlig fornyes, hver gang man skulle have et nyt projekt i gang.
Det har man så ændret i forslaget til, at der bliver en opfølgende funktion, nemlig en form for energiledelsessystem.
Det er i hvert fald en administrativ forenkling, og det er også en ren økonomisk lettelse.
Det er hele øvelsen i det hele taget i det pågældende lovforslag.
Endelig er det tredje af lovforslagene, der omtaler de grønne afgifter direkte, mere rettet mod specifikke brancher.
Her er igen et problem, hvor vi har set spørgsmålet: Let og tung proces, hvem kan få tilskud til hvad?
Det har i sig selv været et problem.
Bl.a. igen her også om rumvarmen i produktionshaller: Hvor meget er nødvendigt for produktionen som sådan?
Det gælder også igen her for gartnerierne: Vækst, lys, hvad er det?
Er det produktionsenergi, eller er det bare almindelig belysning i arbejdsmiljøet?
Men det er helt klart i den ånd, hvori høringssvarene har sagt, at her er problemer.
Det har man taget højde for i lovforslagene, og det finder vi i Socialdemokratiet meget positivt.
I det hele taget finder vi, at det er relevant, og det er rimeligt med de forslag, der ligger.
Dels selvfølgelig at man følger op - det var jo forudsætningen i den oprindelige lovgivning, at man laver revisionen nu - og at resultatet nu også foreligger i en form, som vi i Socialdemokratiet kan anbefale.
Men som det sidste element ligger der en finansieringslov, for med de justeringer, der finder sted, hvis lovene bliver vedtaget, som de er fremlagt, så bliver
der altså en margin, en statslig merudgift på 270 mio. kr. Det har jo aldrig været tanken med de oprindelige grønne afgifter, at der skulle ligge en direkte statslig finansiering i hele øvelsen her.
Så derfor er det fjerde lovforslag i pakken et finansieringsforslag for de 270 mio. kr., og det kan ske ved nedsættelse af arbejdsgivernes ATP-reduktion, svarende til de 270 mio. kr.
Refusionen er jo i sig selv et marginalt beløb, når man ser, at erhvervs- eller lønskatterne, som man også kan kalde dem, på erhvervslivet faktisk svarer til 2 mia. kr. Så det mener vi er et fornuftigt og et rimeligt forslag.
Så samlet set kan jeg på Socialdemokratiets vegne anbefale alle fire lovforslag.