Margrethe Vestager (RV), 2004-05-04:
Det Radikale Venstre finder, at vi i dag diskuterer en god, solid og meget fyldestgørende status på arbejdet med internationalisering af danske uddannelser.
Som det også fremgår af redegørelsen, er det et arbejde, der har stået på i mange år, et arbejde der, som det også betones i redegørelsen, i høj grad handler om holdninger, visioner, innovation, snarere end det handler om tilførsel af nye bevillinger.
Dermed være ikke sagt, at bevilliger ikke er et af de afgørende spørgsmål, men jeg tror, det er fuldstændig rigtigt set, at spørgsmålet om internationalisering også er et spørgsmål om den holdning, man har til, at man kan uddanne sig andre steder på lige så kvalificeret vis som herhjemme, at man har visionen om udsyn og om, at det internationale skal være en del af dannelsesprocessen både fagligt og personligt, og at man har mod til at prøve nye veje i forhold til den måde, man plejer at tænke det internationale på.
Det samarbejde, som redegørelsen er forbilledligt rig på eksempler på, vokser jo i styrke.
Det vokser måske ikke altid med den hastighed og den kraft, som man kunne ønske sig
, men det vokser.
Jeg tror, at en af grundene til, at det ikke vokser hurtigere, er, at det bygger på kvaliteten i samarbejdet, at de, der samarbejder, oplever, at det rent faktisk er givende for begge parter at deltage i samarbejdet, udveksling af elever, studerende, kursister, lærere og forskere, både når man fysisk bevæger sig, og når man holder kontakten over internettet eller på andre måder.
Gensidigheden er helt afgørende, og det indhold, som vi har i samarbejdet, er også helt afgørende.
Dermed bliver globaliseringen og måden at internationalisere uddannelserne på til andet og mere end et spørgsmål om at deltage i det globale uddannelsesmarked.
Det bliver til et element i kvalificeringen af danske uddannelser
generelt set og ikke kun et spørgsmål om internationalisering.
Hvis det vinkles i retning af, at flere rent engelske studier skal bruges til at gøre uddannelserne mere markedsparate, så synes vi, man må have en holdning til det at udbyde stadig flere engelskprægede studier.
Hvis det i højere grad skal ses som en mulighed for at give en gensidighed i udvekslingen, så er det en helt anden sag.
Derfor hører vi også gerne uddybende om regeringens initiativer - eller støtte til initiativer - til, at udenlandske studerende kan lære dansk og dansk kultur at kende, sådan at internationaliseringen i videre udstrækning også kan blive et dansk fænomen, og at det flertal af studerende herhjemme i Danmark, som fortsat og givetvis i en lang fremtid også fortsat vil være flertallet, nemlig studerende, som ikke bevæger sig til udlandet under deres studier, oplever, at de er en del af en international kultur, af et internationalt samvirke på deres danske universitet, deres danske seminarium, hvor det nu måtte være henne.
Vi er til gengæld meget skeptiske og ikke kun spørgende over for regeringens forslag om brugerbetaling for studerende fra lande uden for EU og EØS.
Vi synes, vi har set nogle problemer rundtomkring, men vi synes ikke, at regeringen har fundet den gode løsning på dem.
Det er selvfølgelig et problem, hvis uddannelser, der ikke har søgning fra danske studerende, oplever problemer af økonomisk karakter, fordi de ikke får taxameter og begynder at fylde op med hele hold af udenlandske studerende, som så må uddannes på de danske skatteyderes regning.
Hvis det er tilfældet, må der selvfølgelig findes løsninger på det, for det er en klart uhensigtsmæssig situation, og det er den jo, fordi der ikke er tale om internationalisering, der er tale om, at man bruger markedet til at dække nogle økonomiske problemer, som man ikke har andre udveje til at løse.
Når vi er skeptiske over for betaling fra studerende uden for EU og EØS, så er det også, fordi der er en risiko for, at uddannelser i højere grad skal skæres til som en vare, der skal begå sig på et marked, og det kan jo være en prøveklud for, hvordan uddannelsesinstitutionerne vil reagere og agere i forhold til nye indtjeningsmuligheder.
Derfor må det selvfølgelig også ses i forhold til, hvordan det konkret skal reguleres, men jo også i forhold til, hvilke muligheder institutionerne har for at få uddannelserne til at fungere på højt kvalificeret måde i forhold til de nuværende taxametre. Vi ser snarere en vej ud i en fortsat kvalitetsorienteret udveksling og en stadig større netværksopbygning mellem universiteter, seminarier, mellemlange uddannelser generelt set, sådan at danske studerende også oplever, at vejen for dem er banet med hensyn til at finde uddannelsespladser rundtomkring i verden.
Hvad angår betalingen, ser vi også en umiddelbar risiko
for opbygning af en ny administration til markedsføring og en ny administration, som mere eller mindre får til opgave at bureaukratisere hele foretagendet, en bureaukratisering, der næppe står mål med andelen af studerende.
Vi hører i øvrigt også gerne regeringens bud på, hvor mange man forventer der vil købe uddannelse i Danmark på basis af brugerbetaling.
Vi tror ikke, at det tilfører noget positivt til internationalisering, tværtimod er vi nærmere tilhængere af det, som også SF rejste, om det her mon ikke vil stille sig hindrende i vejen for, at der kommer studerende til Danmark.
Vi er meget tilhængere af det, som regeringen også foreslår nu med internationalisering med udgangspunkt i danske uddannelser, og derfor støtter vi også regeringens SU-forslag, som vil gøre, at det bliver nødvendigt for den studerende at tage udgangspunkt i en dansk uddannelse og en dansk forankring.
Dermed bærer man ikke kun sin egen uddannelse med sig, dermed bidrager man også til en internationalisering af hele uddannelsessystemet, og vi synes, det er positivt, at man tager det medansvar for internationaliseringen og ikke kun for sin egen uddannelse.
Dermed er også sagt, at vi er uenige med SF i, at man skal kunne få SU til hele sin uddannelse i udlandet, for vi synes, det er alt for meget en selvcentrering, når man kan sige, at man da kan vælge sin uddannelse, hvor som helst man vil, man skal bare have kapital for det.
Vi synes, det er fair, at man har en forankring i Danmark og tager det med sig og bringer det udenlandske med sig tilbage. Vi ser gerne, at man arbejder videre på regeringens tanker, også gerne, at man mere offensivt og i forskellige typer af netværk støtter at bruge den del af verden, som faktisk er her i Danmark.
De indvandrere og de flygtninge, der er i Danmark, repræsenterer i mange sammenhænge en værdifuld ressource, der ikke ser sig brugt i det danske uddannelsessystem som gæstelærere, som undervisere, og hvad det nu kan være, og som er en ressource, der er tilgængelig i forbindelse med at internationalisere det danske uddannelsessystem.
Dermed være blot sagt, at vores kritik af redegørelsen ligger på det betalingsmæssige.
Vi synes simpelt hen ikke, det er gennemtænkt i forhold til målsætningen i redegørelsen, og derfor får vi den eftertanke, at det kan være, man er ude i et andet ærinde.
Men generelt set
synes vi, at redegørelsen tegner godt for, at det arbejde, der efterhånden har stået på i flere årtier, kan forløbe styrket fremover, og vi derfor får en stadig styrket internationalisering af de danske uddannelser.