runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Knud Erik Hansen (SF), 1999-12-17:
Vi bebudede ved andenbehandlingen, at vi ville tage endelig stilling, når vi kom til tredje behandling, idet vi ikke havde fået alle oplysningerne ved anden behandling.
Men skal man tage det usagte i det forslag og se på det, jamen så er det usagte i dette forslag faktisk, at man ønsker en mulighed for at kunne udvise de unge, der er opvokset i Danmark.
Det er vi i SF uenige i.
Det mener vi ikke man skal.
Men jeg synes også, at man, hvis man vil det, burde se lidt nærmere på det, der sker ved domstolene i øjeblikket, hvor man faktisk nu udviser folk for det, man kan kalde dumheder.
Det er ikke bare almindelig kriminalitet, som medfører, at folk bliver udvist, men det er små dumheder, hvor man kan sige, at det skal man ikke gøre, men som betyder, at man bliver udvist.
Konsekvensen af dette forslag kan betyde, at vi rent faktisk kommer til at udvise en masse unge for ting, som vi egentlig ikke synes de burde udvises for.
Udgangspunktet har været, at man vil bekæmpe hård kriminalitet, men når man så ser på lovforslaget, på indholdet, ja, så rammer det jo ikke kun hård kriminalitet.
Det rammer mindre ting.
Ting, som man får en bøde på 1.000 kr. for.
Ting, som man ikke skal gøre ganske vist, men ting, som man nogle gange kan komme til at gøre, og som i sidste ende betyder, at vi kommer til at sætte et skel mellem de mange unge udlændinge, som ikke er danske statsborgere, som regner sig som en del af det danske samfund - de kommer til at opleve, at der stadig væk er et »de« og et »vi«, uanset at de gerne ville være en del af det danske samfund.
De bliver straffet hårdere for ganske små forseelser.
Så igen oplever vi med dette forslag, at vi kommer til at sætte spørgsmålstegn og barrierer for de mange unge, der ikke er danske statsborgere, og som gerne vil fungere godt i det danske samfund. Så mangler jeg stadig væk fra partierne, der ønsker at gennemføre dette forslag med denne hast, at få et svar på hvorfor.
Venstre har været meget ivrig for, at vi ikke skulle haste forslaget igennem og lave lovsjusk.
Socialdemokratiet, der er formand for udvalget her, mener jeg også har en forpligtelse til at sikre sig, at vi får en ordentlig behandling.
Jeg har ikke fået noget svar på, hvorfor dette forslag skal hastes så hurtigt igennem, hvorfor der ikke kan blive tid til at høre forskellige parter om, hvad de mener om det; det har der ikke været med dette lovforslag.
Jeg vil sige til fru Dorte Bennedsen, at det er store krav, der stilles, hvis man hver gang, man laver et forlig, skal tage alt godt fra havet med som forudsætninger.
Det er klart, at når man laver et kontorcirkulære, så laver man det på baggrund af gældende lov og de grupper, der på det tidspunkt skal ind under kontorcirkulæret.
Nu drager man faktisk en helt ny gruppe ind under kontorcirkulæret, og det må da klart være en ny forudsætning.
Men så bliver det ganske vanskeligt og besværligt, hver gang man skal lave forlig.
Anne Baastrup (SF), 1999-12-17:
Fru Dorte Bennedsen skal såmænd ikke have ondt af os, men vi har en ret og en pligt til at gå ind og kritisere, når vi rent faktisk synes, at det er forkert, det regeringen nu lægger op til.
Så er vi da forpligtet til at sige: Det kan vi ikke støtte.
Sagen er den, at kontorcirkulæret omfatter den her gruppe.
Nu udvider man det til at omfatte den her gruppe.
Kontorcirkulæret er bygget på baggrund af, at § 3 eksisterer. § 3 bliver nu lavet om.
Det er da klart en del af den samlede enhed, men vi har også tilkendegivet, at vi ikke har sagt, at det er et forligsbrud.
Dorte Bennedsen (S), 1999-12-17:
Men jeg kan da have helt ondt af SF, der har bragt sig selv i denne her lidt fjollede situation.
»Vi troede bare«.
Jeg anerkender SF's intentioner omkring det her, men det er altså ikke nok at tro, når man forhandler.
Det er ikke nok inde i sit hoved at have nogle forudsætninger.
Man er altså nødt til at få forudsætningerne op på bordet, udtale dem ud af munden, så de, man laver aftaler med, hører dem.
Jeg vil da ikke udelukke - hvis forhandlingerne var taget op - at vi kunne have fået erklæringsreglerne omfattet af aftalen.
Men de er ikke omfattet af aftalen.
De har ikke været nævnt under
forhandlingerne
Så SF har altså fået bragt sig i en lidt tumpet situation.
Det kan jeg såmænd da godt have lidt ondt af SF over.
Anne Baastrup (SF), 1999-12-17:
Det er jo netop også derfor, vi siger, at det ikke handler om forligsbrud.
Vi troede simpelt hen bare, at når der var en aftale om, at vi skulle have fred på området, så handlede det også om, at man ikke udvidede kontorcirkulæret til at omfatte en meget stor ny gruppe.
Og sådan er det.
Men derfor må vi da så også have ret og pligt til at kritisere, når regeringen kommer med et forslag, som vi er uenige i.
Dorte Bennedsen (S), 1999-12-17:
Hr. Knud Erik Hansen sagde for lidt siden, at kontorcirkulæreaftalen blev indgået under forudsætning af, at denne gruppe unge, vi her taler om, fortsat kunne erklære sig, og fru Anne Baastrup var jo inde på samme tankegang.
Jeg tror, at jeg har sagt det tidligere: Jeg er vel en af de få personer, der har deltaget i samtlige - i samtlige - møder og forhandlinger om kontorcirkulæret, og de har været mange og har strakt sig over 1½-2 år eller så.
Jeg er altså nødt til at sige, at det er muligt, at SF havde den forudsætning, men SF glemte at udtale den.
Erklæringsreglerne har ikke været nævnt på et eneste møde i hele det forhandlingsforløb.
Jeg har fuld respekt for, at det har været SF's forudsætning for at indgå kontorcirkulæret, men det er altså klogt, hvis man indgår en aftale på visse præmisser og forudsætninger, at man så får dem op på bordet.
At man siger det, så det dog må stå helt klart for aftaleparterne, at det var forudsætningen.
Det er ikke sket i det her forløb.
Frank Jensen (S), 1999-12-17:
Jeg skal love formanden, at det bliver min sidste bemærkning til dette lovforslag, for jeg har opgivet at vinde over SF, når det drejer sig om antallet af gange, man tager ordet.
Det er, som om det har et selvstændigt formål for hr. Knud Erik Hansen at stå meget her på talerstolen, men jeg synes ikke, vi kommer ret meget tættere på indholdet.
For jeg er ked af at sige, at både fru Anne Baastrup og hr. Knud Erik Hansen har en forkert tilgang til spørgsmålet om de 18-23-årige.
Og hvis fru Anne Baastrup ville høre efter, så vil jeg sige, at fru Anne Baastrup og hr. Knud Erik Hansen ikke opererer med den mulighed, som de 18-23-årige har brugt og fortsat kan bruge: at de kan søge om naturalisation.
De behøver ikke nødvendigvis at vente, til de bliver 18 år og har været her i 10 år.
Hvis de har været her i 7 år, kan de gå via naturalisationsvejen.
Sådan har de kunnet det, sådan kan de fortsat.
Og de, der har begået kriminalitet, er straffede, kan ikke længere benytte sig af den ene vej, nemlig erklæringsvejen, men de kan benytte sig af den anden vej.
Derfor indgik det spørgsmål, som også fru Dorte Bennedsen har sagt det, ikke som et krav, ikke som et fundament for SF under forhandlingerne om kontorcirkulæret.
Det er fair nok, hvis SF er løbet fra det grundlag, som hr. Steen Gade og fru Pernille Frahm forhandlede sig frem til.
Så skal man bare sige det.
Så skal man ikke begynde over for os andre at beklikke vores tilgang til det her spørgsmål.
Vi mener, at det grundlag, vi har, som SF stemte for og står bag eller har stået bag, er et ordentligt, et humanistisk, et fornuftigt grundlag for at få en meget hurtig og fin tilgang til at kunne få vores statsborgerskab, hvis man har en varig tilknytning eller skal have en varig tilknytning til vores land.
Knud Erik Hansen (SF), 1999-12-17:
Jeg må sige, at verden kan blive vendt på hovedet.
Da vi indgik aftalen om kontorcirkulæret, så var det ikke for denne gruppe.
Det var klart under forudsætning af, at denne gruppe unge, som var opvokset i Danmark, skulle have ubetinget ret til dansk statsborgerskab.
Det er det, man fratager dem nu.
Så derfor har dette intet med kontorcirkulæret og den aftale at gøre, snarere tværtimod.
Det var det, vi diskuterede før: Om det her i virkeligheden ikke er et brud
på det forlig, vi lavede, når man pludselig siger, at den gruppe unge nu også skal ind under kontorcirkulæret.
Men så er der spørgsmålet om udgangspunktet i det her.
Vores udgangspunkt har klart været, at hvis man er vokset op i Danmark, så skal man have retten til at blive dansk statsborger.
Ved at lave det her forslag, fratager man de unge retten til at blive danske statsborgere uden betingelser.
Jamen så synes jeg, at Socialdemokratiet skal se konsekvensen i øjnene.
Der er lige faldet en dom i Struer, hvor en ung somalier er blevet udvist i 5 år for at have sparket en togbetjent.
Det er ganske vist ikke en, der har boet her i 10 år.
Men hvis det bliver konsekvensen, og hvis det bliver linjen i udvisningssager, så kommer vi givet til at ramme en hel masse unge med det forslag.
Hvis de ikke kan blive danske statsborgere ved erklæring, så risikerer de i sidste ende at blive udvist.
Så kan det godt være, at det ikke er det, man vil.
Jeg tager det så til efterretning, at det ikke er det, Socialdemokratiet vil.
Men det bliver konsekvensen.
Anne Baastrup (SF), 1999-12-17:
Som tidligere medlem af Indfødsretsudvalget har jeg naturligvis fulgt denne her sag nøje, og vi har diskuteret den grundigt, meget grundigt i SF's folketingsgruppe.
Sagen er den, at kontorcirkulæret er blevet lavet med en viden om, hvad det var for en gruppe af mennesker, det rettede sig mod.
Og nu beslutter et flertal, at denne gruppe, som kontorcirkulæret skal rette sig mod, bliver udvidet markant.
Vi har under forhandlingerne omkring kontorcirkulæret givet os på en lang række punkter, fordi vi ønskede fred om det her.
Vi ønskede fred på det her punkt.
Derfor bøjede vi os.
Det forekommer os ganske besynderligt, at hr. Knud Erik Hansen nu skal hives frem som en specielt afart af SF's folketingsgruppe.
SF's folketingsgruppe står bag alt, hvad hr. Knud Erik Hansen har sagt.
Henrik Svane (RV), 1999-12-17:
Jeg ønsker SF's ordfører en rigtig god juleferie, så han kan gå hjem og tænke sig godt og grundigt om, før han tager Folketingets tid på denne måde ved groft at manipulere.
Den dom, den somalier har fået, er ikke kun for at sparke en togfører i maven.
Det er også for at have truet og angrebet med en springkniv.
Altså, hvis vi skal tale fornuftigt sammen og lave ordentlige aftaler samen, så er vi også nødt til at omtale sandheden som det, den er.
Jeg er meget enig i det, fru Dorte Bennedsen sagde til hr. Knud Erik Hansens indlæg, at dette lovforslag ikke er lavet for at kunne udvise så mange som muligt. Jeg synes, det er en umanerlig dårlig måde at udtale sig om lovforslaget på.
Det strider fuldstændig imod den måde, vi ellers taler sammen om lovforslag på herinde.
Knud Erik Hansen (SF), 1999-12-17:
Men så vil jeg godt gentage til De Radikale: Jeg tager selvfølgelig til efterretning, at det ikke er De Radikales hensigt.
Det har jeg så hørt nu, men for mig at se bliver det konsekvensen, og det burde man så tage til efterretning.
Om somalieren, der blev udvist, vil jeg sige: Det er rigtigt, at der også var en anden hændelse.
så var det afgørende, at man havde sparket og angrebet en tjenestemand i funktion, ikke at man havde lavet en dumhed med en kniv.
Men uanset det, og det blev inddraget, så har begge disse handlinger haft karakter af dumheder og ikke af dyb kriminalitet, og det er dumheder, der så i virkeligheden nu betyder, at man begynder at udvise dem, der ikke er danske statsborgere.
Det er konsekvensen af den praksis, der nu lægges fra domstolenes side, hvis det her fortsætter.
Poul Nødgaard (DF), 1999-12-17:
For få øjeblikke siden nedstemte Folketinget med et stort flertal Dansk Folkepartis beslutningsforslag om, at alle 18-23-årige skal søge dansk statsborgerskab på helt normal vis, altså over de 2, 3 årlige store lovforslag.
Det må vi tage til efterretning.
Men når det så er sagt, så er der altså noget, jeg simpelt hen ikke kan få ind i mit hoved, og det er, at SF og til dels også Enhedslisten har den opfattelse, at det her lovforslag er et slag i ansigtet på nogle.
Det er det jo overhovedet ikke.
Det, Folketinget vil, er, at man vil stoppe en praksis, som skulle have været stoppet for mange, mange år siden om, at 18-23-årige, der er ude i noget kriminelt eller har en dom el. lign, naturligvis ikke kan sidde i fængselscellen og søge om et dansk statsborgerskab.
Hvis ikke det her bliver stoppet med lovforslaget her, så sker der ganske enkelt det, at man kan fortsætte i én uendelighed med at søge dansk statsborgerskab, selv om man har en straf bag sig.
Det er jo helt utilladeligt, utilbørligt, eller hvad det nu er, det hedder.
Derfor synes jeg, vi med stor glæde kan hilse det her lovforslag velkommen, som er et lille skridt i den rigtige retning.
Det er i hvert fald noget, fru Jensen forstår - hvis det for Folketinget har nogen betydning, hvad den almindelige menige borger mener om, hvad der foregår i Danmark.
Den er akademisk, den er uigennemtænkt, den er abstrakt, den er næsten på kanten til det vanvittige.
Undskyld, jeg siger det så stærkt.
Helge Adam Møller (KF), 1999-12-17:
Og det gør vi, fordi man nu får en ligebehandling af unge mellem 18 og 23 år med alle dem over 23 år, når de søger dansk statsborgerskab.
Og det vil sige, at det store flertal af dem mellem 18 og 23 år, som ikke har begået kriminalitet, men har opført sig, som folk gør flest, får deres statsborgerskab uden problemer, hvis de har boet her i over 10 år.
Og det lille mindretal, som har begået kriminalitet, mindre alvorlige og nogle få meget alvorlige ting, de går ind under nøjagtig samme regler og får den karenstid, som voksne over 23 år får.
Og nogle få af dem vil aldrig nogen sinde opnå at få
dansk statsborgerskab, fordi de har begået meget alvorlig kriminalitet, og dem kan vi udvise af Danmark, og det er Det Konservative Folkeparti også glad for.
Når hr. Knud Erik Hansen fra SF så spørger, hvorfor det her forslag skal behandles så hurtigt og vedtages inden jul, ja, så vil jeg godt svare igen, at det er, fordi der er et hul i lovgivningen, et hul, som vi var nogle, der erkendte allerede for 4 år siden.
De Konservative og Venstre fremsatte et forslag.
Dengang kunne vi ikke samle flertal.
Det hul får vi stoppet i dag, og derfor ønsker vi, at lovforslaget bliver behandlet her inden jul, og at det ikke kan vente til engang i det næste årtusind.
Poul Nødgaard (DF), 1999-12-17:
Jo, men hør nu her, vil jeg sige til hr. Knud Erik Hansen.
Det ligger jo sådan, at de, der nu bliver nægtet dansk statsborgerskab efter den lov, der vedtages i dag, de kan jo søge det danske statsborgerskab på nøjagtig samme måde som alle andre over Indfødsretskontoret.
Der slår man op i en tabel i henhold til kontorcirkulæret og siger, hvornår den pågældende kan få et dansk statsborgerskab. Nu vil jeg jo ikke spørge om noget, for det er mig, der er ordfører nu.
Men jeg må så konstatere, at SF faktisk ved at stemme imod det her lovforslag og ved gerne at ville beholde de nuværende regler dermed også accepterer, at en ung kriminel mellem 18 og 23 år kan sidde i fængselscellen og søge om et dansk statsborgerskab og få det bevilget af det amt, han eller hun nu har søgt det i. Jamen det kan da ikke være rigtigt.
Prøv nu også at lade den gode bondefornuft råde i den her sag og kom så til fornuft.
Knud Erik Hansen (SF), 1999-12-17:
Jeg kan høre, at vi taler med forskellige mennesker.
Jeg kan forstå, at Dansk Folkeparti i det mindste ikke taler med de unge på den måde.
Når man taler med dem, så får man klart det her svar, og det er det, der er baggrunden for vores holdning.
Vi synes, at vi skal støtte de mange unge, der gerne vil være en del af det danske samfund.
Det gør vi ikke med det her lovforslag.
Med hensyn til de 18-23-årige er det faktisk vores holdning, at hvis man er vokset op i Danmark og er en del af det danske samfund, så har vi også et ansvar, og så skal vi ikke udvise dem.
Søren Søndergaard (EL), 1999-12-17:
Det er endnu et eksempel på, hvordan et flertal desværre med Socialdemokratiet som bannerfører spiller det hårde kort ud med tilfreds applaus fra højrefløjen.
Det er endnu et forsøg på at komme en medieoppisket og hysterisk stemning i møde, som fuldstændig lader hånt om højtidelige erklæringer om lovkvalitet og det at undgå lovsjusk. Under andenbehandlingen gjorde vi klart, at vi mener, at der med det her skridt sås endnu et frø, som før eller senere fører til reaktioner som dem, der ulykkeligvis fandt sted på Nørrebro for nogen tid siden.
Det, der skete på Nørrebro, var tåbeligt.
Det, der skete på Nørrebro, var vanvittigt.
Det var en urimelig gidseltagning af lokalbefolkningen.
Det var politisk uklogt og dybt skadeligt.
Det er noget, der kun gavner højrefløjen.
Men det er også en reaktion, som var til at forudse.
For enhver ved, at der er grænser for, hvor længe man kan blive ved med at holde folk uden for fællesskabet, før der kommer en reaktion.
Det kender mange fra skolerne.
På et eller andet tidspunkt så bliver det for meget, og proppen ryger af flasken.
På samme måde som i skolerne mobbes der også i samfundet, og på et tidspunkt bliver det for meget, og der kommer en reaktion.
De reaktioner er forskellige.
Nogle kan komme igennem det uden problemer, andre går på druk, laver kriminalitet, og atter andre går til grunde.
Efter Enhedslistens opfattelse er det sådan, at når nogle begår noget kriminelt, skal de straffes, selvfølgelig. Men flertallet her i salen mener, at når nogle bestemte laver noget kriminelt, så skal de ikke straffes én gang, så skal de straffes to gange for det samme.
Det er efter vores opfattelse diskrimination. Det, man har formået at lave her, er en lov, som er fuldstændig usammenhængende, som gør, at folk ikke længere kan få indfødsret ved erklæring, fordi de har begået småting. Småting, der er så små, at når de søger via Folketinget, tager man slet ikke hensyn til det.
Derfor er man i sidste øjeblik fra ministerens side blevet nødt til at lave en ekstra ekspresprocedure for at tilgodese de folk, som man afviser ved erklæring, men som alligevel har lavet noget, som bedømmes som værende så lidt, at det ikke kan føre til en karenstid, hvis de søger via Folketinget.
Det er diskriminerende.
Det er ikke noget, Enhedslisten kan støtte.
Knud Erik Hansen (SF), 1999-12-17:
Jeg tror, det her afhænger en del af, hvem man taler med.
Hvis man taler en del med de unge, der er opvokset i Danmark, og som fungerer i Danmark, og som gerne vil være en fuld del af det danske samfund, så oplever de det her lovforslag som endnu en forfølgelse, som om det danske samfund endnu en gang tager afstand fra dem.
Man kunne have forstået det, hvis det her forslag alene gik på hård kriminalitet, for det er sådan noget, som man - og der vil jeg godt give nogle ret - hvis man har været ude i det, så til en vis grad også selv har ansvar for.
Men det her rammer jo folk, der bare begår det, man kan kalde dumheder.
Vi er jo nede i småting også, ting, man ikke skal gøre, givet, men ting, som vi alle sammen kan komme til at gøre som dumheder, og det bliver man ramt af.
Derfor kommer vi i realiteten til at lave noget, der ikke er integration - hvis man virkelig ønsker integration, altså.
Morten Helveg Petersen (RV), 2000-01-11:
Lovforslagene, vi behandler her, vedrører udmøntning af en række af de anbefalinger, som Udvalget om den finansielle sektor stilede til regeringen i efteråret 1999.
Og i de tre forslag lægges der overordnet set op til en styrkelse af tilsynet med holdingselskaber, og det er altså en meget vigtig nuance i diskussionen, synes jeg, som vi ikke rigtig har berørt i dag, nemlig vigtigheden af at have et tilsyn, der fungerer ordentligt og effektivt.
Jeg behøver vel dårligt at henlede opmærksomheden på Asienkrisen og tumult og ustabilitet på finansielle markeder som eksempler på begivenheder, der virkelig bekræfter vigtigheden af, at vi har et ordentligt tilsyn i Danmark, og jeg ser egentlig, at de her tre forslag indgår i en styrkelse
af det finansielle tilsyn.
Det er egentlig et emne, som burde have haft en større placering, en mere vigtig placering i debatten, end det har haft hidtil.
Konkret betyder det i det her tilfælde, at Finanstilsynet skal godkende storaktionærer, og ledelsen skal opfylde krav om egnethed og hæderlighed, hvilket jo virker helt fornuftigt og sympatisk.
Finanstilsynet skal gives muligheder for at forlange, at en koncern afhænder kapitalandele, og at de finansielle virksomheder udskilles i koncerner for sig.
I lovforslag nr. L 113 indgår, at to finansielle virksomheder tilsammen kan udøve bestemmende indflydelse.
Alt sammen ting, som vi sagtens kan være med til fra radikal side.
Men det, der så har været kernen i debatten i dag, har været ønsket om at udvide adgangen til at videregive kundeoplysninger til moderselskaber som led i styringen.
Og her midt i debatten synes jeg altså, der er grund til lige at genkalde sig, hvad der står i bemærkningerne til lovforslaget, nemlig at det er en betingelse, at videregivelsen er nødvendig som et led i styringen af koncernens virksomhed.
Vi skal have et tilsyn, der også på holdingniveau kan være ordentligt og ansvarligt, og det synes jeg altså også, der lægges op til med lovforslaget.
Det er så klart, at vi får en debat under udvalgsbehandlingen om, hvilke typer oplysninger der kan videregives, og hvordan og hvorledes, og dér er det selvfølgelig vigtigt at være konstruktiv, og det synes jeg, at jeg kan notere mig, at man også har været fra en række andre partier.
Jeg skal sige, at Det Radikale Venstre kan støtte de nævnte lovforslag, og vi ser selvfølgelig frem til udvalgsbehandlingen.
Ole M. Nielsen (KRF), 2000-01-11:
Jeg vil gerne begynde med at glæde mig over, at det her ikke går nær så galt, som jeg havde regnet med.
Jeg havde frygtet, at der var et flertal for disse lovforslag, når regeringen fremsatte dem, for de lignede noget, som jeg må indrømme at jeg troede Venstre og De Konservative kunne acceptere, og så kan vi andre jo ikke gøre så meget, men så galt er det ikke gået.
Og jeg vil da også gerne kvittere for ministerens åbenhed; den er jeg meget glad for, for så er der da en chance for, at vi kan nå frem til noget, som er fornuftigt.
Så var der lige ministerens bemærkning om, at jeg bekymrer mig om det her tilsyn med holdingselskaberne, som jeg ikke kan acceptere, hvis det er nødvendigt for dem at kunne få oplysningerne for at føre tilsynet.
Og så har jeg også bekymret mig om det store kollaps i sektoren, for det var netop det, der var formålet, at undgå det, og det forstår jeg da så udmærket.
Så siger ministeren: Jamen vi kan ikke komme af med de koncerner igen.
Det kan vi måske ikke.
Men hvis ikke vi kan få nogle tilfredsstillende tilsyn, der kan sikre indskydernes penge osv., må vi jo stramme soliditetskravene til de holdingselskaber op.
Dér ved jeg også, at det selvfølgelig forringer konkurrenceevnen.
Men det må bare være betingelsen: Hvis ikke man gør det på andre måder, må man gøre det strengere, for vi skal have et effektivt og godt tilsyn.
Og så var der det om formkrav for samtykke, at det er de samme.
Det må jeg indrømme at jeg såmænd heller ikke har konstateret at det var.
Men man må jo så konstatere, at det med samtykkekravet eller samtykkeformen her bliver mere aktuelt, for her bliver det altså nødvendigt for sektoren ganske ofte at bede om samtykke.
Det har jo ikke været helt så almindeligt - så vidt jeg er bekendt med det i hvert fald - som det bliver efter det her.
Så det ændrer da lidt ved betingelserne i hvert fald.
Og så var der fru Pia Larsens filosofering: om ikke det egentlig kunne være til gavn for de små det her.
Og de små pengeinstitutter har ikke samme udnyttelse af deres likviditetsoverskud osv.
Og en hel masse af de gode forretninger, som de store kan lave, kan de små ikke lave.
De går glip af nogle forretninger, og derfor kan de ikke konkurrere.
Og da er vi bare sådan, at selv om vi egentlig har sympati for de små, så handler vi hos de store.
Sådan er vi kunder desværre generelt set.
Så selv om jeg kunne ønske, det var sådan, så tror jeg ikke, det er sådan.