Elisabeth Arnold (RV), 2003-05-07:
Der er ingen tvivl om, når man læser beretningen, at man bliver klar over, at internationalt menneskerettighedsarbejde kræver et meget stort og stædigt engagement, det kræver megen tålmodighed, og det kræver også et meget stort mål af nøjsomhed.
Desuden kræver det penge, rigtig mange penge, det kræver nogle organisationer, og det kræver et netværk.
Det kan være meget svært at forklare den begejstring, man kan føle over så små bitte fremskridt.
Det er det, jeg mener med, at det internationale samarbejde kræver virkelig tålmodighed og nøjsomhed.
Men alligevel, selv om fremskridtene er små, langsomme og usikre, sker der somme tider nogle spring.
Det gjorde der f.eks. i Sydafrika, og det skete der også i Østeuropa.
Og set i det lange perspektiv går det faktisk fremad på nogle områder.
F.eks. er kvindernes rettigheder blevet styrket, børnenes rettigheder er blevet styrket.
Der er flere børn, der går i skole nu, end der gjorde for 20 år siden.
Der er færre børnefødsler pr. kvinde i langt de fleste ulande nu, end der var for 20 år siden.
Så der er fremskridt at se, selv om man stadig væk i dag kan se i statistikkerne, at forskellen på de rige og de fattige lande er enorm stor.
Vores organisationer er enestående, og FN er enestående, fordi det omfatter alle lande, og vi kan kun arbejde med de lande, som overtræder menneskerettighederne og ikke overholder internationale konventioner, hvis vi har et forum, hvor vi kan mødes.
Der er ingen grund til kun at mødes med dem, man er enig med, og med alle de gode.
Man skal også mødes med dem, som ikke overholder reglerne, og dem, som har vanskeligheder.
Menneskerettighedssystemet er rygraden i FN's arbejde.
Det er værnet mod enkeltstaters dominans, og det er håbet og for nogle få heldige også en ret at få del i menneskerettighederne.
Danmarks arbejde med at fremme menneskerettighederne er som sagt mangesidigt, som det også fremgår af beretningen.
Af succeserne kan nævnes torturkonventionen, Den Internationale Straffedomstol og andre vigtige milepæle.
Om udviklingsbistanden vil jeg blot sige til SF, at jeg synes, det er glimrende, at denne her forespørgsel er blevet rejst.
Men jeg har altså læst teksten i forespørgslen, sådan som jeg har lært det i skolen, når jeg skulle skrive stil: Jeg skulle holde mig til emnet.
Men jeg vil være med til at fastholde regeringen på menneskerettighedsaspektet og på demokratiaspektet, og jeg vil føle mig meget forpligtet til også at holde regeringen fast på at få mekanismerne til at fungere og få organisationerne til at fungere.
Forslaget lægger vægt på dette menneskerettighedsaspekt og på demokratiaspektet, og det er det, som vi fra radikal side vil lægge meget vægt på stadig væk skal være der.
Intet ville jo være lettere end at lave en konflikt på det her ved at sige, at fordi regeringen har skåret ned, kan man ikke tage hensyn til demokratiet og til menneskerettighederne.
Jeg vil meget gerne prøve at få den til at holde fast i disse meget vigtige aspekter.
Lad os i fællesskab gøre alt, hvad vi kan, for at få ulandsbistanden op på et anstændigt niveau igen.
Det Radikale Venstre støtter naturligvis det forslag til vedtagelse, som vi selv er medforslagsstillere til.