Ulla Tørnæs (V), 1997-10-30:
Som et af verdens rigeste lande har vi i Danmark et særligt ansvar for at hjælpe befolkningerne i ulandene.
Vi har i Danmark en god og lang tradition for at være parate til at hjælpe folk i nød.
Den tradition skal vi værne om.
Vi har indrettet os således, at vi over skattebilletten finansierer størsteparten af vores hjælp til ulandene, men det er vigtigt for mig at understrege, at der sideløbende hermed jo rent faktisk findes en lang række folkelige aktiviteter, der engagerer danskerne i bistandsarbejdet.
Det er glædeligt.
Men det er klart, at vi som bevilgende myndighed har en forpligtelse til at sikre, at de skattekroner, vi anvender på ulandsbistanden, anvendes så effektivt som muligt, sådan at forstå, at vi får mest fattigdomsbekæmpelse for vore midler.
Hvis vi ikke fra Folketingets side er parat til at leve op til den forpligtelse, frygter jeg, at vi helt vil miste den folkelige forståelse for, at vi skal yde ulandsbistand.
Venstre lægger stor vægt på, at vi løbende diskuterer, hvordan vi kan forbedre vores internationale bistand.
For der er jo ingen som helst tvivl om, at det kan vi, hvis ellers den politiske vilje hertil var til stede.
Men det er klart, at det forudsætter en principiel debat om, ud fra hvilke kriterier og hvilke principper vi ønsker at yde ulandsbistanden - en mere principiel debat end den, der lægges op til i dag.
Debatten i dag tager sit udgangspunkt i, hvordan vi kan undgå fejlslagne bistandsprojekter, noget, vi alle ønsker, for ingen af os ønsker jo dybest set at se danske skatteydermidler forsvinde ud i den blå luft, sådan som vi jo desværre har en række kedelige eksempler på, skatteydermidler, der kunne have været anvendt mere fornuftigt andre steder.
Fejlslagne projekter - eller hvide elefanter -
skal vi naturligvis lære af.
Evalueringerne skal ikke bare laves for at fylde op på reolerne eller i skufferne.
Hvis ikke de nuværende evalueringer er af en udformning, så de kan bruges i det fremtidige arbejde, må ministeren som sagt finde en anden model at udarbejde evalueringerne efter. I forbindelse med en bedre evalueringsproces eller -procedure har bl.a. professor Martin Paldam i sin bog om dansk ulandsbistand peget på vigtigheden af, at Danida i højere grad skal benytte sig af økonomiske analyser - både forud og efterfølgende.
Men ét er naturligvis debatten om de hvide elefanter, noget helt andet er debatten om den egentlige nytteeffekt af vores ulandsbistand.
Den side af debatten er i og for sig langt vigtigere og langt mere perspektivrig end debatten om de hvide elefanter. En sådan debat hilser Venstre særdeles velkommen.
Vi finder oven i købet debatten tiltrængt - ikke mindst set i lyset af den udvikling og debat, der foregår i andre lande, hvor der fra forskellig side er sået begrundet tvivl om den gavnlige effekt af ilandenes bistand til ulandene.
Herhjemme har vi oplevet debatten tidligere på året omkring evalueringsrapporten om fattigdomsbekæmpelse.
Der er kommet udtalelser fra forskellige aktører fra den bistandspolitiske scene om, at en omstrukturering af dansk ulandsbistand er nødvendig.
Og endelig kom så professor Martin Paldams bog om dansk ulandshjælp.
Alt sammen peger det i retning af, at vi trænger til en grundig principiel debat om dansk ulandsbistand; en debat om, hvordan vi kan gøre tingene bedre; en debat om, hvordan vi kan effektivisere ulandsbistanden; en debat om, hvordan vi omstrukturerer ulandsbistanden, så vi bedre kan nå vore egentlige mål, nemlig at forbedre levestandarden i ulandene; en debat om, hvordan vi sikrer, at ulandsbistanden er hjælp til selvhjælp og ikke et middel til at fastholde ulandene i deres fattigdom.
Venstres mål med en sådan debat er, at vi har et ønske om, at vi kan forbedre effekten af vores ulandsbistand til gavn for de fattige i ulandene.
Det vil sige, at det ikke så meget handler om ulandsbistanden i sig selv, men om måden, ulandsbistanden administreres og fordeles på.
Efter Venstres opfattelse må dansk ulandsbistand aldrig medvirke til at fastholde ulandene i deres fattigdom, sådan som vi desværre har set en række eksempler på.
Dansk ulandsbistand må heller aldrig medvirke til at fastholde korrupte regimer, der undertrykker deres folk og ser stort på respekten for de basale menneskerettigheder.
Muren faldt for 8 år siden.
Nu må det være på tide, at vi mener det alvorligt, når vi stiller krav om respekt for menneskerettigheder.
Vi skal ikke acceptere, at lande som f.eks. Kenya, der er hovedmodtagerland af dansk ulandsbistand, på den måde, som det sker i dag, tager os ved næsen og ser stort på vore krav om respekt for menneskerettigheder.
Vi skal naturligvis være mere konsekvente, hvis ikke modtagerlandene lever op til de krav, vi stiller for at modtage dansk ulandsbistand. Med hensyn til det af Fremskridtspartiet fremsatte forslag til vedtagelse skal jeg sige, at den kan vi stemme for, dog med den tilføjelse, at det for os er en forudsætning, at der ikke bliver tale om, at vi skal bruge flere økonomiske ressourcer på evalueringer, men at det handler om at finde de rette instrumenter til at udarbejde brugbare evalueringer.