runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-12-08:
Jeg har allerede forklaret, at starthjælpen jo er indført, fordi vi synes, det er meget rimeligt at fastholde, at man ikke bare kan komme til Danmark og så få fuld kontanthjælp.
Vi synes, det er rimeligt, at man skal have boet i Danmark i 7 år, før man kan få fuld adgang til det danske velfærdssamfunds ydelser.
Derfor er der indført en starthjælp, som ganske rigtigt er lavere end kontanthjælpen.
Det viser sig så i øvrigt, at de, der er på starthjælp, har større tilbøjelighed til at komme i arbejde end dem, som er på kontanthjælpsniveau.
Det er da tankevækkende.
Efter 2 år kan man se, at 36 pct. af dem, der er på starthjælp, er kommet i job mod 26-27 pct. af dem, der er på kontanthjælpsniveau.
Så sigtet er også, skal vi sige, at det skal kunne betale sig at arbejde.
Det opfylder det altså også.
Villy Søvndal (SF), 2004-12-08:
Jeg vil godt spørge i forlængelse af statsministerens sidste svar, nemlig at man skal se på, hvorfor de har en lav indkomst og så gøre noget ved det: En af dem, jeg nævnte som et eksempel, var moren med de to børn, der er på starthjælp, som har 6.600 kr. om måneden, og som betaler de 3.600 i husleje, og så har hun 3.000 tilbage.
Årsagen til, at hun er blevet fattig, er jo statsministeren og Dansk Folkeparti.
Det er, fordi hun er anbragt på starthjælp sammen med sine to børn.
Hvad vil statsministeren gøre for hende?
Hun må undres, hvis hun lytter til udsendelsen i dag, for statsministeren siger en masse ord, de er bare fuldstændig løsrevet fra den virkelighed, de fattige, som statsministeren har skabt, lever i.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-12-08:
Altså uanset at spørgerne bliver ved med at stille de samme spørgsmål og de samme spørgsmål, så prøver jeg at holde mig til nogle kendsgerninger i den her sag.
Det, jeg har sagt, er, at der kan være mange grunde til, at nogle mennesker i en periode har en lav indkomst.
Det kan være, man er studerende, så har man en lav indkomst, det kan være, man er selvstændig erhvervsdrivende og har en lav indkomst eller underskud.
Det er endda også sådan, at hjemmeboende børn tæller med i disse opgørelser over, hvor stor eller lille indkomst man har.
På den måde kan man jo godt få en gruppe af en bestemt størrelse, som har en lav indkomst, uden at man af den grund vil sige, at de er fattige.
Det er bare det, jeg prøver at holde fast i.
Hvis man skal ind og se på, at der er nogen, der har nogle meget svære sociale forhold, så må vi ind og kigge på, hvad årsagen er til, at de befinder sig i den vanskelige situation, og så er det det, man skal gå ind og afhjælpe og hjælpe de mennesker til at få en bedre tilværelse.
Line Barfod (EL), 2004-12-08:
Jeg er fuldstændig klar over, at regeringen og de fleste andre partier i Folketinget hvert eneste år tager nogle penge fra kontanthjælpsmodtagere, førtidspensionister og andre og deler dem ud til forskellige gode formål; det er det, der hedder satspuljen.
Det har statsministeren her i flere svar henvist til, som om det bare er sådan lidt småtterier, man piller rundt med.
Men 1.000 kr. om måneden for en familie på kontanthjælp er altså ikke småtterier, det er faktisk rigtig, rigtig mange penge.
Det er det beløb, der betyder, om man har råd til at købe mad, købe sko, købe tøj og gå til børnefødselsdag.
Jeg skal bare høre, om jeg skal forstå statsministerens svar tidligere til hr. Ole Sohn sådan, at statsministeren kun mener, det er et problem for børn i Danmark, hvis de oplever, at der ikke er råd til de helt basale fornødenheder hele deres barndom, men hvis det er i en kortere periode af deres barndom, måske et par år eller tre eller fire, så mener statsministeren ikke, at det er noget problem –
er det sådan, statsministerens svar skal forstås?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-12-08:
Altså fru Line Barfod kører i ring, og jeg er derfor nødt til at gentage, hvad jeg tidligere har svaret: Siden vi trådte til som regering, er der bevilget omkring 5 mia. kr. ekstra til de mest udsatte grupper i vores samfund.
Vi har fra starten af sat de svageste gruppers situation meget, meget højt på dagsordenen, og jeg ved godt, jeg ikke kan forlange det, men egentlig så burde fru Line Barfod anerkende, at det er sådan, det er, for det er jo de faktiske tal.
Fru Line Barfod kan jo selv slå dem efter.
Line Barfod (EL), 2004-12-08:
Jeg kan forstå, at statsministeren ikke vil definere, hvornår man er fattig, og derfor mener han ikke, man kan tale om, at der rigtig er nogen, der er fattige, for når vi ikke definerer, hvornår man er fattig, så er der jo ikke rigtig nogen af dem.
Det er jo selvfølgelig en nem måde at komme uden om problemet på.
Det, vi spørger til, er dem, der ikke kommer i arbejde, dem, der venter på alle de her mange job, hvor det jo desværre går den forkerte vej: Der bliver færre job, og flere der bliver arbejdsløse, men de, der venter på at få et job eller venter på at få en behandling, venter på at få en førtidspension, og som er på lave ydelser, hvad er det, de skal leve af indtil da?
Vi har jo en rigmandsregering, der kompenserer de rige, når man tager fra dem, men de fattige skal man altså bare blive ved med at tage fra – er det sådan regeringens politik skal forstås?
Ole Sohn (SF), 2004-12-08:
Jeg vil gerne lige starte med at slå et par ting fast, som statsministeren øjensynlig kløjes lidt i.
For det første har Danmark verdens højeste erhvervsfrekvens.
Vi har flest muligt af vores erhvervsaktive gruppe ude på arbejdsmarkedet.
Vi er i en situation, hvor der, siden VK-regeringen lavede sin første finanslov, siden januar kvartal 2002 er blevet 33.000 flere arbejdsløse, der er blevet 17.000 færre beskæftigede i den private sektor, og der er 2.000 færre i den offentlige sektor.
Så er det altså lidt beskæmmende at høre statsministeren sige: Jamen vi skal bare sætte ydelserne ned for nogle, så skal de nok komme i arbejde.
Virkeligheden er en anden.
Derfor vil jeg gerne stille et personligt spørgsmål til statsministeren og bede statsministeren lige tage kappen væk og så prøve af hjertet at svare på følgende: Er det et udtryk for den livskvalitet, som statsministeren som person ønsker skal være gældende i det danske samfund, at vi har så mange tusinder, som ikke er i stand til at sikre deres familier en rimelig dagligdag?
Man kan vælge at se på nogle tal og nogle kolonner, eller man kan vælge at gå ud i virkelighedens verden.
Synes statsministeren, det er rimeligt, at vi i et land som Danmark, som er et af verdens rigeste lande, er i en situation, hvor familier ikke har råd til at sige til deres børn: I skal selvfølgelig også deltage i de aktiviteter, jeres kammerater deltager i i fritiden, I skal også have mulighed for at arrangere børnefødselsdage osv. osv.?
Og så antallet – jeg synes, det er for fattigt, at statsministeren roder rundt i, hvorvidt der er 40.000 eller 90.000.
Hvis der bare er én familie, så må det da være for meget.
Derfor vil jeg gerne høre statsministeren, om han ikke har en personlig holdning til det.
Jeg er godt klar over, at han måske ikke kan få det igennem eller ikke ønsker at få det igennem i regeringen, men er det virkelig også en personlig opfattelse, at det er fair, at vi har børnefamilier, som lever så usselt, som tilfældet er i Danmark, samtidig med at vi har råd til at give skattelettelser til andre?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-12-08:
Altså Socialforskningsinstituttets rapport handler jo ikke om fattigdom.
Jeg ved ikke, hvad det er, hr. Ole Sohn er ude efter her, for det handler jo ikke om fattigdom.
De tal, Socialforskningsinstituttet behandler, er nogle tal om, hvor mange der befinder sig i forskellige indkomstgrupper, og der når man så frem til, at der er 40.000 eller 90.000 – afhængigt af, hvordan man afgrænser det – der har forældre, som tilhører en lavindkomstgruppe.
Men nu er det jo ikke sådan, at de børn tilhører lavindkomstgruppen hele deres opvækst.
Vi ved fra Finansministeriets opgørelse af lavindkomstgruppen, at langt de fleste, som i et bestemt år har en relativt lav indkomst, ikke har det vedvarende år efter år.
Rapporten fra Socialforskningsinstituttet bekræfter, at under en halv promille af børnene er i lavindkomstgruppen hele barndommen, og den gennemsnitlige varighed i gruppen er opgjort til mellem 5 måneder og 1 år, og det viser jo netop også, hvad jeg tidligere har været inde på, at det er utrolig svært at definere: Hvad er så fattigdom?
Ole Sohn (SF), 2004-12-08:
Om vi så har én børnefamilie, ét barn, eller om vi har 1.000, eller vi har 10.000, eller vi har 50.000 eller 90.000, det er da fuldstændig ligegyldigt.
Eller om der også var fattige i 1990'erne – det var der, og der var også fattige i 2001.
Men det fritager jo ikke statsministeren – ja, det gør det jo, men det siger jo så mere om statsministeren end om andre – for at svare.
Hvad agter regeringen at gøre for at sikre, at vi har et rimeligt socialt sikkerhedsnet?
Nu har man haft 3 år til det.
Vi kan jo bare konstatere med hensyn til antallet af fattige børnefamilier, at der ganske enkelt er for mange, og jeg forstår simpelt hen ikke, at statsministeren ikke vil erkende, at der her er et stort problem.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-12-08:
Jeg kan ikke på nogen som helst måde bekræfte hr. Ole Sohns udgangspunkt.
Mig bekendt siger Socialforskningsinstituttets nylige undersøgelse ikke noget om en stigning i fattigdommen generelt, og for så vidt angår børnene, så er Socialforskningsinstituttets konklusion, at disse mål, som man har i rapporten, stort set er konstante fra 2001 til 2002.
Det var det, jeg tidligere var inde på.
De seneste tal er altså fra 2002, og vi har desværre ikke tal endnu fra 2003 eller 2004.
Så jeg må fuldstændig afvise hr. Ole Sohns påstande.
Ole Sohn (SF), 2004-12-08:
Jeg vil gerne gentage, hvad jeg tidligere har sagt: at jeg håber, statsministeren vil prøve at se, om han kan få nålen ud af rillen og prøve at svare på nogle af spørgsmålene.
Det er jo sådan, at en opposition kan give udtryk for, hvad man gerne vil have, der skal ske, men en regering, som har siddet i 3 år, må også stå til ansvar for handlingerne.
Vi er i den situation, at regeringen gerne vil skabe arbejde, og det er vi fuldstændig enige i, der er ikke én i Folketingssalen, der har kritiseret det, men vi konstaterer bare, at der er blevet 33.000 flere arbejdsløse generelt i samfundet, og der er blevet 15.000 færre i den private og 2.000 færre i den offentlige sektor, efter at regeringen lavede sin første finanslov.
Det rammer også en lang række børnefamilier.
Der er faktisk flere og flere børnefamilier, som har svært ved at klare dagen og vejen, og det er senest blevet bekendtgjort i en undersøgelse af Socialforskningsinstituttet og Red Barnet, og derfor vil jeg gerne høre, hvad statsministeren mener om den situation.
»Hvad vil regeringen stille op med den dokumenterede stigning i fattigdommen generelt og børnefattigdom i særdeleshed, jf.
, jf. Kristeligt Dagblad den 2. december 2004?«
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-12-08:
Det sidste, hr. Holger K. Nielsen siger her, viser jo, at ærindet i dag ikke har været at søge oplysning om noget som helst i Folketingets spørgetid, det er ren kampagne, det er hr. Holger K. Nielsen, der prøver at køre politisk kampagne på, at regeringen er forfærdelig og brutal og skaber fattigdom i Danmark, selv om alle, der ser sig omkring i samfundet jo kan se, at det overhovedet ikke passer.
Det passer overhovedet ikke.
De eneste steder, vi har sat ind, har været, jeg vil sige med en pincet, hvor vi har været inde at se på nogle hjørner af kontanthjælpen med henblik på at sikre, at det kan betale sig at arbejde, og at det kan betale sig at tage en uddannelse.
Det er altså ubegribeligt for mig, at et venstrefløjsparti kan være uenig i, at det skal kunne betale sig at arbejde, og at det skal kunne betale sig at tage en uddannelse.
Jeg har så svært ved at sætte mig ind i, hvorfor man er så meget modstander af det.
Og lad mig så gentage: Denne regering har ikke foretaget generelle beskæringer af satserne, hverken i dagpenge eller kontanthjælp, og har ingen som helst planer om det, for vi synes, at vi skal have et velfungerende socialt sikkerhedsnet i Danmark, men vi skal også sørge for, at det altid kan betale sig at arbejde.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Holger K. Nielsen (SF), 2004-12-08:
Det er da rigtigt, at livskvalitet kan diskuteres, men jeg er nu ikke i tvivl om, at de familier, der ikke har råd til at holde børnefødselsdag, og hvor børnene dag efter dag går i utryghed for, om de nu har penge til at få mad de næste dage, ikke mener, at det er livskvalitet, de oplever.
Men jeg synes, det er interessant, at vi nu har fået den liberalistiske ideologi for fuld udblæsning her i dag, gående på at folk skal i arbejde – det er vi jo alle sammen enige om er en god ting – men hvordan gør man det?
Ved at man pisker de pågældende på ryggen, ved at man skærer i deres økonomiske muligheder, ved at de skal have så mange tæsk, at de til sidst måske finder ud af, at de alligevel skal have et arbejde?
Tror statsministeren på, at de mennesker sådan frivilligt går på bistandshjælp?
Tror han, at det er frivilligt, at man må leve for de usle midler, som man må leve for især efter de stramninger, der har fundet sted her?
Og igen vil jeg sige til statsministeren ...
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-12-08:
Det er jo ikke en seriøs måde at behandle det problem på.
Det er jo meget, meget alvorligere, når vi snakker om menneskers livskvalitet og livsvilkårene i det hele taget i det danske samfund.
Og det, der er hele min pointe, er, at det, det drejer sig om, jo er at skabe et samfund, hvor det altid kan betale sig at arbejde, og hvor det altid kan betale sig at tage en uddannelse, for arbejde og uddannelse er nu nummer et, når det gælder at forbedre folks levevilkår og livskvalitet.
Og så vil jeg gerne holde fast i, at der i dag er 14.000 flere ansatte i den offentlige sektor, end der var i 2001, og det er jo det, der er det afgørende.
Man kan så diskutere, om man synes, det er godt, eller det ikke er godt, men det er en kendsgerning, at der er 14.000 flere ansatte i dag, end der var i 2001.
Ole Sohn (SF), 2004-12-08:
Jeg vil gerne slå nogle ting fast.
Vi har faktisk lige haft beskæftigelsesministeren i samråd, og beskæftigelsesministeren har bekræftet, at de tal, som regeringen bruger, og som vi har brugt, viser, at fra første kvartal 2002, hvor VK-regeringen lavede sin første finanslov og dermed fik indflydelse på den økonomiske politik, og til i dag er der blevet 2.000 færre offentligt ansatte, der er 15.000 færre i den private sektor, og der er blevet 33.000 flere arbejdsløse.
Det er kendsgerninger, som selv statsministeren på et eller andet tidspunkt bliver nødt til at erkende – på et eller andet tidspunkt.
Jeg spurgte faktisk overhovedet ikke om antallet af fattige; jeg nævnte bare nogle kendsgerninger om, hvordan udviklingen havde været.
Og så spørger jeg statsministeren – og jeg vil gerne gentage det – personligt: Om der så bare var én person i Danmark, som ikke var i stand til at sige til sit barn: Gå du bare til børnefødselsdag, eller jeg skal nok købe en flæskesteg til jul, men må sige: Det har vi ikke råd til, synes statsministeren så, at det er udtryk for en fair form for livskvalitet at give mennesker i det her samfund, som er så rigt?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-12-08:
Jeg kan ikke på nogen som helst måde anerkende den måde, hr. Ole Sohn forsøger at stille det op på.
En fuldstændig garanti kan man jo aldrig give, fordi familierne er individuelle.
Men det er da også min opfattelse.
Jeg er bare nødt til at holde fast i, at hr. Ole Sohn har stillet mig spørgsmål i dag om rapporten fra Socialforskningsinstituttet, og når jeg nævner disse tal, er det, fordi hr. Ole Sohn tilsyneladende ikke har fat i dem, for disse tal siger intet som helst om fattigdom, de siger noget om, hvordan indkomsterne er fordelt i samfundet.
Vi har det mål at hjælpe de allersvageste grupper i vores samfund.
Vi har sat kraftigt ind på at hjælpe de mest udsatte børn til at få en bedre start i tilværelsen.
Kamal Qureshi (SF), 2004-12-08:
Jeg synes egentlig, at det, vi oplever i dag, sådan set også er det, som Rådet for Socialt Udsatte beskriver i sin årsrapport her i 2004.
Det er lige netop, at regeringen taler og laver rapporter og laver undersøgelser, men egentlig ikke forholder sig til problemerne og i hvert fald ikke løser problemerne på den måde, regeringens eget nedsatte råd anbefaler.
I sin kritik af regeringen skriver Rådet for Socialt Udsatte om regeringens rapport »Lavindkomstgruppen – mobilitet og sammensætning«: »Regeringens rapport indeholder mange nyttige oplysninger, men forholder sig kun på nogle enkelte punkter til de problemer, som Rådet har rejst, og indeholder desværre ingen konstruktive bud på, hvordan de problemer, som Rådet har rejst, kan løses.«
Det vil sige, at Rådet for Socialt Udsatte, som statsministeren selv siger regeringen lytter til, skriver i sin kritik af regeringens rapport, at det da godt kan være, regeringen lytter, men den kommer ikke med nogen konstruktive bud på, hvordan de problemer, som rådet har rejst, kan løses.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-12-08:
Den justering, der skete af kontanthjælpen, blev ikke lavet for at skaffe penge til skattelettelser, vil jeg gerne sige.
Sigtet var at indrette systemet sådan, at det altid kan betale sig at arbejde.
Hvad er det, der er tale om?
Der er lagt et loft over kontanthjælpen, så man ikke kan få mere i kontanthjælp end ved at gå på arbejde, og jeg synes da, at selv venstrefløjen må kunne indse, at der skal være en gevinst ved at gå på arbejde frem for at hæve kontanthjælp.
Jeg vil gå ud fra, at selv venstrefløjen må kunne støtte, at det skal kunne betale sig at arbejde.
Det andet, vi har gjort, er, at vi har indført en starthjælp, som er lidt lavere end kontanthjælpen.
Den bliver givet til mennesker, der endnu ikke har boet 7 år i Danmark, og den virker.
Det er faktisk sådan, at af dem på starthjælp er der flere, som er selvforsørgende efter 2 år, end af dem, som er på kontanthjælpssats, så ændringerne i systemet virker altså i retning af at få folk i job, og den bedste måde at føre socialpolitik på er da at få folk i arbejde.
Kamal Qureshi (SF), 2004-12-08:
Spørgsmålene til statsministeren er jo sådan set ikke ment som et personligt angreb, og sådan skal spørgsmålene fra min side heller ikke opfattes.
Den situation, som statsministeren beskriver med gode historier om, at det går ufattelig godt i Danmark, kan jeg godt genkende fra min egen hverdag.
Det skriver, at regeringen taler, men ikke kommer med løsninger, og det skriver faktisk også, at nedskæringerne af hjælpen bidrager til at finansiere en del af de skattelettelser, som i år er tilfaldet den øvrige befolkning.
De nedskæringer, der sker på kontanthjælpsområdet og over for de fattigste, er altså med til at finansiere skattelettelser.
Hvad mener statsministeren om det?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-12-08:
Det er jo meget tydeligt, at hr. Høgni Hoydal nu er ude på tynd is, når han skal helt til Irak, før han kan diskutere de færøske spørgsmål.
Jeg kan om sagens indhold oplyse, at der jo er tale om nogle bekendtgørelser om de internationale krigsforbrydertribunaler.
Om dem kan jeg oplyse, at de to særlige bekendtgørelser for Færøerne er udarbejdet efter ønske fra det tidligere færøske landsstyre, hvor et nuværende medlem af Folketinget mig bekendt var medlem, og at bekendtgørelserne ikke indebærer ændring af retstilstanden på Færøerne.
For så vidt angår bekendtgørelserne vedrørende NATO-traktaten, kan jeg oplyse, at lagmandens kontor den 2. november har tilsluttet sig kundgørelsen, som så er sket den 26. november i år.
Høgni Hoydal (T), 2004-12-08:
Jamen den diskussion tager vi da også hjemme på Færøerne.
Og som jeg henviste til, så var det et enigt Lagting, som for bare et år siden besluttede at henstille til regeringen om at trække lovene tilbage.
Man har jo også sagt, at nu skulle Færøerne få større indflydelse på f.eks. sikkerhedspolitikken og udenrigspolitikken.
Jeg vil gerne spørge statsministeren, hvor meget indflydelse de færøske myndigheder har haft på de sikkerhedspolitiske beslutninger, som er truffet.
Og her kan jeg da også spørge om, hvor stor en indflydelse de færøske myndigheder har haft på regeringens og Folketingets beslutning om at gå i krig i Irak.
Er de færøske myndigheder inddraget, har de fået fuld indsigt og er taget med i beslutningerne, sådan som man ellers påstår at vi bliver?
Det kan da ikke på nogen måde være demokratisk, at et helt folk drages med i en krig uden nogen som helst demokratisk beslutningsproces.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-12-08:
Jeg må fastholde, at kundgørelsen er sket i forståelse med det færøske landsstyre.
Hvorledes man så på Færøerne håndterer den sag mellem landsstyret og Lagtinget, er jo ikke en sag for det danske Folketing eller for den danske regering.
Den diskussion må hr. Høgni Hoydal tage hjemme på Færøerne.
Høgni Hoydal (T), 2004-12-08:
Hvis jeg forstår det rigtigt, så har statsministeren altså fået en accept fra det færøske landsstyre i forbindelse med at kundgøre disse love.
Men det ændrer jo ikke på, at på Færøerne har der været den praksis, i hvert fald siden hjemmestyreloven og endda også før, at der ikke sættes love i kraft for Færøerne, uden at det er blevet besluttet af det folkevalgte forum, det folkevalgte parlament på Færøerne, altså Lagtinget.
Jeg får da meget, meget bange anelser, når statsministeren siger, at det her bare er gældende praksis.
Vil det sige, at nu skal vi bare regne med, at vi med bæven skal vente på postbuddet om morgenen for at se, hvilke love der gælder for Færøerne i overmorgen?
Det kan da ikke være demokratisk, at man sætter love i kraft uden nogen som helst parlamentarisk behandling på Færøerne.
Og det er da ikke noget, der passer sammen med de gentagne udsagn om tre ligestillede dele i et rigsfællesskab og gensidig respekt.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-12-08:
Der er overhovedet ikke tale om noget brud på reglerne, tværtimod.
Den kundgørelse, som det hedder, der har fundet sted på Færøerne, er sket i overensstemmelse med den gældende ordning og i forståelse med det færøske landsstyre.