Tom Behnke (FP), 1998-04-24:
Fremskridtspartiets folketingsgruppe er frit stillet i dette spørgsmål, og jeg taler derfor på egne vegne.
Da forslaget til lov om kunstig befrugtning blev vedtaget sidste år, så vi jo alle, at der var et hav af ændringsforslag, både ved anden- og tredjebehandlingen.
Jeg er ret overbevist om, at på et eller andet tidspunkt, mens vi sad og stemte om alle disse mellem 30 og 40 ændringsforslag både ved anden- og tredjebehandlingen, sprang kæden af.
Det så vi ved andenbehandlingen.
Det var nødvendigt med en ny udvalgsbehandling, det var nødvendigt med nye ændringsforslag, og jeg er såmænd sikker på, at hvis der havde været en fjerdebehandling af forslaget, havde vi fået et tilsvarende antal ændringsforslag en gang til.
Det var et vanskeligt spørgsmål, og jeg er ret overbevist om, at det resultat, afstemningerne om ændringsforslagene gav, var meget tvivlsomt set i forhold til det samlede folketingsflertals ønsker for loven.
Derfor tror jeg, det var en fejl, at loven kom til at se ud, som den gjorde.
Jeg tror, det er en fejl, at kunstig befrugtning ved insemination gerne må foretages af alle mulige mennesker her
i samfundet, bare ikke af læger.
De eneste, der ikke må foretage det,
Det er en fejl, som skal rettes, og det bliver den med forslaget her. Så er der de etiske og moralske aspekter, som vi også diskuterede i sin tid.
For mig at se
er der ingen tvivl om, at staten ikke skal diktere levevis og valg af familiemønster, og når staten tilbyder en ydelse, skal den tilbydes alle, uanset hvilken familietype man har valgt at leve i.
Vi kan jo godt blive enige om, at det helt optimale og rosenrøde er en far og en mor, der begge elsker deres børn og giver dem en god opvækst, osv. osv.;
men det er altså ikke alle, der er heteroseksuelle.
Vi ved godt, at sådan er det.
Der er nogle mennesker, som har det bedst med at være homoseksuelle, og de mennesker skal efter min opfattelse ikke afskæres fra de muligheder, andre borgere har.
For mig at se er det vigtige, når vi taler om moral og etik, at barnet er ønsket, at barnet er velkomment og får en god opvækst.
Som det er blevet nævnt fra flere ordføreres side, og som jeg også vil nævne, har undersøgelser med tydelighed vist, at børn, der er opvokset i lesbiske parforhold, klarer sig ganske godt.
Hvis man vil prøve at lave lakmusprøven og sige det modsatte, kan man jo prøve at kigge lidt i statistikkerne og se på, hvor mange børn der bliver tvangsfjernet fra heteroseksuelle forældre set i forhold til antallet af tvangsfjernede børn fra lesbiske par.
Så vidt jeg ved, har man ikke set nogen eksempler på, at børn af lesbiske forældre er blevet tvangsfjernet, så et eller andet tyder
altså på, at det ikke er dér, problemet ligger. Desuden så er det for mig at se ganske uholdbart, at enlige har fuld ret til at adoptere, men ikke kan få lov til at modtage kunstig befrugtning.
Hvis argumentet om barnets tarv osv. skal have nogen holdbarhed, burde Folketinget jo aldrig have tilladt, at enlige kunne få lov til at adoptere.
Det var der imidlertid et meget, meget stort og bredt flertal
i Folketinget - hvis der ikke ligefrem var enstemmighed - der sagde ja til, så det er altså uholdbart, at enlige i dagens Danmark har lov til at adoptere, men ikke kan få lov til at få foretaget kunstig befrugtning.
Jeg vil sige, at i modsætning til Venstres ordfører har jeg en liberal livsstil.
Jeg har en liberal livsopfattelse, og for mig at se skal staten ikke diktere noget på dette punkt.
Staten skal diktere så lidt som overhovedet muligt, og der er ingen tvivl om, at der her er et område, hvor staten absolut ikke skal diktere, hvilken levevis borgerne skal vælge.
Det må være op til dem selv.