runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Erik Mortensen (S), 1998-04-03:
Det må være en kendsgerning, at vækstfremmere i dyrefoder er et fremmedelement.
Formålet er og har selvfølgelig altid været at øge indtjeningen.
Samtidig er det jo også en kendsgerning, at vækstfremmere altså er antibiotika, og det er jo dér, hele sagen er lidt ømtålelig, fordi frygten for krydsresistens overført fra dyr til mennesker eksisterer jo, og der er rent faktisk også steder rundtomkring i verden, hvor den situation er aktuel.
Selvfølgelig er det glædeligt, at landbruget selv tager initiativer til at begrænse anvendelsen af disse vækstfremmere, men det er stadig væk frivillige aftaler.
Og de aftaler, vi kender i dag, er på kyllingeproduktionsområdet og på slagtesvinområdet, men som sagt er det altså frivillige aftaler, som ikke er bindende.
Og når det her lovforslag er fremsat, skal der ikke herske nogen tvivl om, at vi fra Socialdemokratiets side ønsker at præcisere, at vi faktisk tager det alvorligt. Jeg ved godt og har hørt det tidligere, at et modargument imod en sådan ordning med afgifter som denne er, at et forbud er bedre.
Og det er helt oplagt, at det er det optimale, men vi ved jo også godt, at et forbud i denne sammenhæng jo skal administreres i henhold til EU's forberedelse af en forbudsprocedure, og det er altså en langstrakt proces.
Og som det er skitseret i øjeblikket, kan vi i hvert fald se frem til år 2003, inden vi kan nå frem til en sådan konsekvensændring i den procedure. Og hvis der er nogen, der fastholder, at forbudsmodellen er den eneste gangbare, tror jeg nok, at både jeg og mange andre ude i befolkningen vil betragte den holdning som en holdning, der går ud på, at man ikke vil gøre noget som helst, for netop forbudsproceduren får karakter af at være noget, man trækker tiden ud med.
Jeg synes heller ikke, det er reelt, når man siger, at en afgift som den, vi her opererer med, betyder legalisering.
Det er klart, at det netop ikke er et forbud, men at det skulle være en legalisering, synes jeg heller ikke er reelt.
Det bliver det jo sådan set kun, hvis man rent moralsk ikke selv arbejder for sagen, ikke selv arbejder for at nedbringe og helst helt udfase brugen af vækstfremmere. Vi skal selvfølgelig forbyde vækstfremmere, i det omfang vi har den videnskabelige dokumentation, og det gør vi jo også, og vi har allerede gjort det.
Jeg har også hørt konkurrencespørgsmålet blive bragt på banen her: at danske landmænd selvfølgelig ikke skal stilles ringere end andre.
Men det synes jeg heller ikke er særlig relevant, for det er jo netop op til den enkelte producent, i hvilket omfang den pågældende producent vil have de ekstra omkostninger, nemlig i det omfang vedkommende bruger vækstfremmere, for man skal selvfølgelig bare undlade at bruge dem.
Afslutningsvis vil jeg endnu en gang fremføre, at hvis vi her fra Folketingets side skal yde vores bidrag til en udvikling i den rigtige retning, har vi faktisk muligheden med dette lovforslag.
Og jeg har meget svært ved at se, at vi har andre muligheder, hvis vi vil være aktive i debatten.
fra Socialdemokratiets side til det lovforslag, selvfølgelig med et håb om, at et flertal i Folketinget vil give det samme signal til befolkningen.
Lene Espersen (KF), 1998-04-03:
Da der jo er tale om en genfremsættelse, kan det ikke komme bag på nogen, at Det Konservative Folkeparti har de samme synspunkter, som vi havde sidste gang.
Vi støtter generelt bestræbelserne på at nedbringe forbruget af vækstfremmere i landbruget, og vi anbefaler først og fremmest, at der på EU-plan arbejdes for et totalt forbud mod brugen af antibiotiske vækstfremmere.
Der er allerede blevet gennemført et forbud mod brug af Avoparcin på EU-plan, og et lignende forbud er på vej for Virginiamycin.
Her mener vi ikke at afgifter er effektive nok.
Vi synes derfor også, det er en dårlig model, regeringen lægger op til.
Der skal ikke herske tvivl om, at forbruget af vækstfremmere skal nedbringes, men det er ikke nødvendigt, at det sker ved en drastisk forværring af dansk landbrugs konkurrenceevne.
For det første vil afgifter jo ikke fjerne vækstfremmere fra køledisken, men alene skade danske landmænds konkurrenceevne.
For det andet vil den meget klare og flotte profil, som Danmark hidtil har haft, hvor vi har brugt videnskabelige resultater til at gennemtvinge EU-forbud mod vækstfremmere, blive mudret i EU-sammenhæng af, at vi i stedet omgår EU-forbudet mod nationale særordninger ved at lave afgiftspakker.
Jeg skal heller ikke undlade at beklage, at landbrugspolitikken i større og større omfang dirigeres fra Skatteministeriets kontor.
Det gavner hverken det danske miljø eller den danske beskæftigelse.
Vi anerkender, at det, regeringen vil, er at nedbringe brugen af vækstfremmere, men Det Konservative Folkeparti havde hellere set, at man havde fulgt rådgivningen fra det udvalg, som fødevareministeren selv nedsatte, og som kom med en flere hundrede sider lang rapport i maj 1997.
Udvalgets klare konklusion var, at der skulle etableres en registrerings- og rådgivningsordning, der skaber incitamenter til at begrænse forbruget af vækstfremmere.
Det vil med andre ord sige, at de landmænd, der stadig væk har et overdrevent forbrug, skulle have hyppige besøg af konsulenter.
Sådan nogle koster selvfølgelig penge, men man skulle simpelt hen vejlede landmændene til at få mere styr på deres forbrug af vækstfremmere og ad den vej, ved pædagogikkens magt, forsøge at nedbringe forbruget.
Og jeg kunne godt tænke mig under udvalgsbehandlingen at få en dybereliggende begrundelse for, at regeringen ikke har fulgt det udvalgs anbefaling, som man selv nedsatte om dette emne.
Endelig vil jeg også understrege, som også Venstres ordfører har gjort det, at regeringen jo altså i nogen grad allerede er blevet overhalet indenom af landbruget, idet både Danske Slagterier, fjerkræbranchen og kvægsektoren jo allerede har iværksat forskellige initiativer, som vil reducere brugen af vækstfremmere ganske betragteligt.
Det Konservative Folkeparti er derfor kritisk over for det foreliggende lovforslag, men vi er meget villige til med mange af de andre instrumenter, som regeringen allerede har brugt, at gøre, hvad vi kan for at nedbringe brugen af vækstfremmere og også for at arbejde endnu mere aktivt på EU-plan for at få et generelt forbud mod brugen af vækstfremmere.
Erik Mortensen (S), 1998-04-03:
Det synes jeg i og for sig er en ganske udmærket vinkel på det hele.
Men nu, hvor landbruget selv via slagterierne indfører økonomiske sanktioner over for dem, der ikke kører løbet rent, må mit spørgsmål så være: Hvorfor bruger man ikke pædagogikken dér?
Men selv om organisationen selvfølgelig er en anden, kører man dér nøjagtig den samme model, som vi gør, og hvis pædagogikken skulle være i højsædet, burde man da netop satse på den i fagets egne rækker.
Mariann Fischer Boel (V), 1998-04-03:
L 10 er en næsten identisk genfremsættelse af L 151, der blev behandlet i slutningen af januar måned.
Formålet med lovforslaget er at skabe harmonisering på en del af renteområdet inden for skatteministerens område.
Men fra Venstres side beklager vi meget, at det ikke har været muligt at foretage regulering af satserne i de tilfælde, hvor indeholdte A-skatter, arbejdsmarkedsafgift, punktafgifter og lønsum ikke betales rettidigt.
Så der ligger stadig væk store uløste opgaver foran skatteministeren, og jeg beder om, at der bliver taget fat på det her spørgsmål så hurtigt, som det overhovedet er muligt, også selv om man har diskussionen om, at år 2000-projektet sluger meget arbejdskraft.
Det er en opgave, som vi vil bide skatteministeren i haserne for at få løst.
L 10's første del drejer sig alene om renten ved for sent indbetalte skatter samt rentegodtgørelse ved tilbagebetaling, og der justerer man renten fra 1 til 0,6 pct., og det finder vi er yderst fornuftigt.
I den anden del af forslaget foreslås det, at der ved ændring af skatteansættelsen skal ske en forrentning, uanset om man forhøjer eller sænker ansættelsen.
I dag virker systemet relativt indviklet, men jeg noterer mig, at der med forslaget er lagt op til en skærpelse.
Da vi fra Venstres side som udgangspunkt er tilhængere af, at der skabes symmetri i skattesystemet, vil vi trods alt være positive også over for den del af forslaget.
For det tredje foreslås det, at det procenttillæg, som tillægges personers restskat, kobles ud af restskattens størrelse.
Og det sidste, som er den nye pind i forslaget, er nogle særlige regler for renter i forbindelse med ansættelsesændringer i de såkaldte selskabstømmersager.
Når jeg læser førstebehandlingen af L 151, så ved jeg ikke, om jeg kan kalde det her en lex Frank Aaen, men det er måske næsten for meget at give hr. Frank Aaen.
Alt i alt er det et fornuftigt forslag, som Venstre i det store og hele er positivt indstillet over for, men jeg vil godt sige, at vi har noteret os, at regeringen i rationaliseringens hellige navn altid sikrer sig et dækningsbidrag.
Det har man også gjort i det her tilfælde - 400 mio. kr. på sigt.
Lene Espersen (KF), 1998-04-03:
Grunden til, at jeg bragte det op, var faktisk, at jeg syntes, det var lidt mærkværdigt, at regeringen, når den selv har nedsat et udvalg og fået en fremragende rapport, ikke bruger de konklusioner til noget som helst, men bare vælger afgifter som instrument.
Og hensigten var faktisk at gøre opmærksom på, at jeg syntes, man måske skulle tænke i en lidt større sammenhæng end kun på vækstfremmere.
For sagen er den, at rapporten jo også omhandler brugen af medicin i landbruget, og det problem løser man i hvert fald ikke på nogen som helst måde ved nærværende lovforslag.
Så jeg havde hellere set, at man havde brugt dyrlæger og rådgivere i samarbejde med landbruget til at få nedbragt ikke blot brugen af vækstfremmere, der indeholder antibiotika, men også det generelle forbrug af medicin
, og dér tror jeg desværre ikke, at afgifter er vejen frem; jeg tror, det er langt bedre med rådgivning og mere konsulentbistand til at få ændret holdninger og praksis i landbruget.
Ole M. Nielsen (KRF), 1998-04-03:
Jeg er helt enig.
Det er noget af det, vi skal have diskuteret ordentligt igennem, og jeg ved også godt, at der ikke er noget nyt i lovforslaget.
Det står jo allerede i den eksisterende lov, men den var jeg af gode grunde ikke med til at lave, så det kan være derfor, den er så dårlig.
Vi skal have afklaret det problem, for det har noget med retssikkerheden at gøre, så det er helt væsentligt; men det har også noget med forbrugervejledning at gøre.
Det er to gode aspekter, så vi skal være helt klar over, hvordan vi skal gøre det.
Kristen Touborg (SF), 1998-04-03:
Det lyder jo meget smukt, når fru Lene Espersen siger, at man i stedet skal bruge rådgivning og få dyrlægerne mere ind i besætningerne osv.
Men jeg må sige, at jeg tror, at en meget stor del af dansk svineproduktion allerede er tilsluttet dyrlægerådgivningsaftalen, og dermed er rådgivning altså inde i hele det produktionssystem, så jeg tror ikke, der vil være
så meget at hente dér
Mariann Fischer Boel (V), 1998-04-03:
Jeg er lidt skuffet over, at fødevareministeren tillægger nogle partier det motiv, at en behandling af lovforslaget skulle lide under taktiske og politiske overvejelser.
Det mener vi faktisk at denne sag er alt for vigtig til.
Af diskussionen i dag kan vi se, at der er to områder, som har påkaldt sig den store opmærksomhed: spørgsmålet om levnedsmiddelkontrollens struktur - og intet kan blive ved det gamle, det er vi helt enige i - og spørgsmålet og diskussionen om offentliggørelse af kontrolresultater.
Jeg forstod, at ministeren var indstillet på, at man kiggede nærmere på dette særlige område, og jeg vil godt sige fra Venstres side, at vi er i hvert fald indstillet på at bruge
den tid, der er nødvendig, for at vi når frem til det bedst mulige resultat med hensyn til dette meget vidtgående lovforslag.
Jørn Jespersen (SF), 1998-04-03:
Jeg havde egentlig regnet med, at detektivarbejdet med at få nogle mere konkrete eksempler på den uensartede behandling rundt omkring i den kommunale levnedsmiddelkontrol ville bære frugt, når ministeren fik ordet; men det eneste, der kom, var en bemærkning om, at det kunne man sagtens finde eksempler på.
Kunne vi så ikke få nogle af dem?
Var det ikke muligt at få dem nu?
Det andet aspekt, ministeren var inde på, var, at der var lidt forskel på de forskellige kommunale kontrolenheders medarbejderes evne til at skaffe sig medieopmærksomhed, og så tilføjede ministeren, at det sådan set var fint nok.
Hvorfor skal det så nævnes?
Jeg opfattede det som et ikke særlig behageligt angreb på, at mennesker, som er ansat i den kommunale levnedsmiddelkontrol, informerer offentligheden gennem pressen om forskellige problemer og initiativer til at løse dem.
Jeg synes, vi skulle få manet i jorden i dag, at ministeren føler, der er problemer i det, for hvis det ikke bliver gjort, efterlader det et meget ubehageligt indtryk af, at hensigten med statsliggørelsen også er at kvæle medarbejdernes mulighed for at udtale sig frit.
Keld Albrechtsen (EL), 1998-04-03:
Lad mig sige, at jeg ikke synes, ministeren i sit indlæg gav svar på de konkrete spørgsmål, vi har stillet undervejs.
Der er jo massevis af medarbejdere, og vi ved ikke, hvordan det kommer til at gå for dem.
Så siger ministeren, at der også bliver kontrol ude på stedet, ligesom der er i dag.
Ja, det gør der muligvis, men man skal jo fratrække den enorme kørselstid, der bliver, når der kun er disse 10-12 centre, og der skal tillægges en masse bureaukratisk spildtid, fordi man ikke længere har den lokale kontakt og ikke længere ved, hvad det er, man beskæftiger sig med, når man kommer ud i lokalområdet.
Men vi vil stille alle disse spørgsmål under udvalgsarbejdet.
Henrik Dam Kristensen (S), 1998-04-03:
Til fru Mariann Fischer Boel vil jeg gerne sige, at jeg og regeringen synes også, det er et meget principielt og vigtigt lovforslag, og derfor har vi også diskuteret det realistisk gennem så lang tid, som tilfældet har været.
Jeg tillod mig de bemærkninger, fordi jeg bemærkede, at to-tre ordførere - inden vi i det hele taget er kommet i gang med udvalgsarbejdet og er kommet i gang med at få identificeret problemerne - allerede argumenterede for, at forslaget skulle oversomre, og det synes jeg ikke er en rimelig måde at starte på.
Jeg prøvede også at gøre opmærksom på, at vi har to dele i lovforslaget.
Noget er velkendt for os, nemlig de ni love, som nu bliver skrevet sammen, og så er der nogle principielle ting.
Jeg mener faktisk også, det kan klares på ordentlig og forsvarlig vis på denne side af sommerferien, hvis der er vilje til det.
Til hr. Jørn Jespersen vil jeg gerne sige, at konkrete eksempler tror jeg sådan set vi oplever i hverdagen.
Jeg kunne nævne noget om bornholmske røgerier og forskellige andre ting, men det synes jeg ikke er ordentligt og fair, når jeg står heroppe som minister.
Men det indtryk, der bliver efterladt, og som man kan få bekræftet af mediedebatten
- og det var det, jeg prøvede at referere til - er, at der faktisk er en del forskel på, hvordan tingene bliver håndteret rundtomkring.
Men det skal der jo også være, for ellers var der ingen mening i, at det skulle ske i kommunalt regi, så det er vel helt naturligt, at der er de forskelle.
Til hr. Keld Albrechtsen vil jeg gerne sige igen, at jeg prøvede faktisk at præcisere, at der ikke skal bygges 10 store huse, så folk skal bruge tiden på at køre på vejene.
Tværtimod sagde jeg helt præcist, at der ikke bliver én eneste færre i regionerne til at kontrollere.
Og for det andet sagde jeg - også meget præcist, tror jeg - at vi vil selvfølgelig tilrettelægge det på en sådan måde, at de folk er dér, hvor fødevarerne skal kontrolleres, altså hos bageren, på fiskeauktionen, og hvor det nu i øvrigt måtte være.
Lene Espersen (KF), 1998-04-03:
Jeg tror, det er nødvendigt, at fødevareministeren præciserer én ting.
Vi har hørt hr. Jørn Jespersen fra SF sige, at kontrollen bliver svækket med det foreliggende lovforslag, og vi har hørt hr. Keld Albrechtsen fra Enhedslisten sige, at L 9 vil slå tingene i stykker.
Det er min helt klare opfattelse - og det fremgår også af bemærkningerne til lovforslaget - at der her er tale om en styrkelse af fødevarekontrollen, og derfor vil jeg bede fødevareministeren bekræfte, at der ikke er tale om nogen form for svækkelse, men om en styrkelse af den samlede kontrol.
Jens Peter Vernersen (S), 1998-04-03:
Lovforslaget er en genfremsættelse af lovforslag nr. L 151 fra før valget, og det bidrager til en harmonisering af renteberegningerne af skat, told, afgifter og arbejdsmarkedsbidrag.
Der sker en harmonisering af reglerne for beregning af renter, uanset om der er tale om, at skatteansættelsen forhøjes eller nedsættes.
Derudover foreslås det, at der sker nedsættelse af procenttillægget for personers restskat og for personers og selskabers overskydende skat.
Efter bemærkningerne til lovforslaget har det betydning, hvis f.eks. et selskab får pålignet en restskat og efterfølgende klager og får medhold.
I så fald sker der en udligning af morarenter og af rentegodtgørelsen.
Havde selskabet indbetalt en pålignet restskat og senere får skatten tilbage, vil der blive udbetalt rentegodtgørelse, så der også sker en forrentning med 0,6 pct. pr. måned.
Endelig er der en tilføjelse til det oprindelige lovforslag, nemlig en tilføjelse vedrørende selskabstømmerne.
Med dette lovforslag sker der en ændring, så erstatningspligtige sælgere med forbindelse til selskabstømmersagerne ikke kan få en rentemæssig fortjeneste
i forbindelse med afregning af selskabstømmersagerne til skattevæsenet
Det synes vi er positivt.
Vi synes måske, det var en mangel ved det første forslag, men vi er meget glade for, at det er kommet med nu, og det vil jeg gerne sige den nye skatteminister tak for.
Socialdemokratiet støtter forslaget.
Keld Albrechtsen (EL), 1998-04-03:
Hr. Erling Christensen var inde på spørgsmålet om, hvor lang tid man skulle bruge til at behandle dette lovforslag forsvarligt, og så mente han, at man kunne blive udsat for kritik, hvis ikke Folketinget var i stand til at gøre det færdigt inden sommerferien.
Jeg ved ikke, om hr. Erling Christensen er opmærksom på, at der faktisk i befolkningen er en hel del kritik af, at der i alt for mange tilfælde gennemføres hastværkslovgivning her i Folketinget, som bagefter giver utilsigtede konsekvenser og fantastiske historier om virkningerne.
Jeg tror nok, at der vil være almindeligt udbredt folkelig forståelse for det, hvis man fra Folketingets side siger, at her er noget, som har meget komplicerede virkninger, som vi ikke i dag på det grundlag, der ligger, fuldt ud kan overskue konsekvenserne af, og derfor vil vi have tid til at arbejde det ordentligt igennem.
Jeg tror ærlig talt, at der vil være meget stor forståelse for et sådant synspunkt.
Og hr. Erling Christensen er vel klar over, at der skal være en folkeafstemning her i foråret, og at der derfor i realiteten er meget få uger tilbage til at behandle dette forslag.
Det sikrer formentlig ikke den nødvendige seriøsitet
i behandlingen.
Så er der spørgsmålet om konsekvenserne, som vi godt vil bede om at få nøje udredt, og vi vil møde i udvalget med disse spørgsmål.
F.eks. er ministerens forestilling om, hvor kontrollen rent fysisk skal placeres, noget luftig.
Hvilke medarbejdere er det i virkeligheden?
Hr. Jørn Jespersen nævnte spørgsmålet med miljøkontrollen.
Hvor forsvinder den hen?
Jeg tror, man skaber en utryghed blandt medarbejderne i den lokale miljøkontrol, som gør stor skade.
Jeg er meget, meget bekymret for, at man ikke når at få taget hånd om de spørgsmål på ordentlig vis inden sommerferien.
Erling Christensen (S), 1998-04-03:
Det vil vi have gjort hurtigt.
Vi vil have det gjort hurtigst muligt.
Når hr. Keld Albrechtsen siger, at vi kun har få uger, så passer det ikke.
Vi har næsten tre måneder.
Det er rigtigt, at vi har en folkeafstemning, men hvis hr. Keld Albrechtsen forbereder sig rigtigt og får stillet nogle spørgsmål, er jeg helt sikker på, at Fødevareministeriet også i de tre uger, hvor vi laver valgkamp op til afstemningen, også vil bruge tiden til at besvare dem.
Jeg tror nemlig ikke, administrationen holder ferie eller pause i det tidsrum.
Så hvis hr. Keld Albrechtsen stiller spørgsmål, bliver der også tid for administrationen til at besvare dem.
Vi har masser af tid til at få stillet de spørgsmål.
Det er et væsentligt signal at få sendt til forbrugerne:
Vi vil styrkelsen af kontrollen.
Vi vil styrkelsen af fødevaresikkerheden.
Christian H. Hansen (DF), 1998-04-03:
Jeg vil godt sige til ministeren, at når jeg i min ordførertale siger, at jeg ønsker, forslaget skal oversomre, er det, fordi jeg mener, at det er en meget vigtig lov for forbrugerne.
Jeg kan selvfølgelig også godt forstå, at ministeren mener, det er vigtigt, at den bliver vedtaget nu, for det er en beskyttelse af forbrugerne, som forbrugerne har råbt meget på her på det sidste.
Men hvis vi kan nå at få gennemarbejdet spørgsmålene effektivt og konstruktivt, så er vi også i Dansk Folkeparti med på, at vi får det vedtaget inden sommerferien, men det skal gøres ordentligt.
Vi ønsker bare ikke, at vi får sådan en taxaloveffekt i denne lov.
Henrik Dam Kristensen (S), 1998-04-03:
Først skal jeg sige til fru Lene Espersen, at hele formålet med det er at skabe noget, der er bedre, og at skabe noget, der er mere effektivt, som giver større forbrugerbeskyttelse og sikkerhed, og som også er nemmere for erhvervslivet at arbejde med.
Det giver ensartethed, så man ved, hvad man skal rette sig efter.
Jeg tror i øvrigt ikke andet, end at de partier, som er til stede her i Folketingssalen, alle er optaget af det.
Vi kan så have forskellige indfaldsvinkler til det, men når vi fra regeringens side har valgt at fremlægge den model, er det, fordi vi har en tyrkertro på, at det virkelig er den model, som også skaber den bedste sikkerhed.
Til hr. Jørn Jespersen vil jeg sige: Det er jo ikke usædvanligt, at der kun er én myndighed.
Men vi har et toankesystem her som i så mange, mange andre situationer.
Det er ikke specifikt i forhold til andre situationer.
Så vil jeg sige om miljøkontrollen, at jeg erkender, at der er et problem.
Derfor synes jeg ikke, det er unfair, at regeringen siger: O.k., der er to elementer.
Det andet element er, at når vi laver det lovforslag, så får det konsekvens for det andet, men det vil vi meget gerne sætte os ned og drøfte åbent med organisationer, med Folketingets partier osv. osv. Hvis vi skulle vende den rundt, ville vi jo i realiteten lade forbrugerne i stikken og sige: Indtil vi har en afklaring, kan der ikke ske fremskridt på det område.
Det synes jeg vil være lidt unfair.
Det er sådan set også et svar til hr. Keld Albrechtsen.
Jeg kommer jo ikke med et forslag, hvor jeg siger: X antal centre skal placeres X antal steder med adresse og alt muligt på.
Vi kommer - og det synes jeg egentlig ikke der er noget unfair i - som regering med nogle klare, overordnede tilkendegivelser og siger: Vi vil som regering gerne den vej.
Vi har afstukket en klar retning.
Men der forestår et stort arbejde, også af respekt for nærdemokratiet, til at få gennemdrøftet, hvordan vi når de intentioner.
Det er en proces, der, hvis loven bliver vedtaget, før vi tager på sommerferie, formodentlig ikke kan gives et svar på, før slutningen af dette år eller begyndelsen af det næste.
Så har vi haft diskussionen, og så tager vi selvfølgelig diskussionen med Folketinget osv.
Det, man giver tilslutning til, er den helt overordnede model: I hvilken retning er det, vi gerne vil køre? Jeg forstår, at hr. Keld Albrechtsen gerne vil fortsætte med, at vi skal være ude i alle disse kommuner.
Fair nok, regeringen har bare en anden opfattelse.
Det synes jeg heller ikke der er noget usædvanligt i.
Jeg synes faktisk, vi lægger det her helt åbent og ærligt frem med en tilkendegivelse om, at vi meget gerne vil indgå i en ordentlig, fornuftig dialog med lokale, regionale og statslige interesser om de mange spørgsmål, som det åbner.