Morten Helveg Petersen (RV), 2000-12-14:
Der er megen fremtid i den finanslov, vi behandler i dag.
Vi investerer i uddannelse og skoler, vi investerer i forskning og erhvervspolitik, og vi høvler gæld af i højt tempo; alt sammen noget, der peger fremad.
Det Radikale Venstre er optaget af, at vi ruster Danmark til fremtiden, og Det Radikale Venstre er optaget af, at vi hele tiden bestræber os på at kigge fremtiden i øjnene og tro på, at vi kan bruge fremtiden til at skabe et endnu bedre samfund end det, vi har i dag.
Overordnet set er Det Radikale Venstre tilfreds med, at den ansvarlige økonomiske linje fortsættes.
Den ansvarlige økonomiske politik har været vores udgangspunkt helt tilbage til 1982, hvor vi startede med at lægge stemmer til forskellige borgerlige regeringers økonomiske politik og den genopretning af dansk økonomi, som foregik i 1980'erne.
I 1990'erne fortsatte linjen, i hvert fald for Det Radikale Venstres vedkommende.
Her ved begyndelsen af det nye århundrede lægger vi stadig vægt på en stram og ansvarlig økonomisk politik.
Det samme kan man ikke sige om alle andre partier, men det skal jeg vende tilbage til.
Når vi er glade for finansloven, hænger det i høj grad sammen med, at finansloven peger ind i fremtiden og fortsætter den ansvarlige linje, som er blevet fulgt.
Resultaterne er heller ikke udeblevet: Et solidt overskud på de offentlige finanser - over 34 mia. kr. i 2000, over 37 mia. kr. i 2001 - og et forventet overskud på den offentlige saldo på over 35 mia. kr. i 2002. Statsgælden er faldet fra 49 pct. af BNP i 1998 til 38 pct. i 2001, og at høvle af på statsgælden er faktisk noget af det mest fremadrettede, vi kan gøre.
Selv om det lyder kedeligt, er det noget, der kommer unge generationer til gavn.
Nedbringelse af den offentlige gæld med fortsat overskud på de offentlige finanser vil sikre faldende offentlige renteudgifter, og det er nødvendigt for at være parat til at modstå det forventede udgiftspres på grund af det stigende antal ældre uden en stor stigning i skatterne eller store udgiftsbesparelser.
Ledigheden er nede på omkring 150.000 personer.
Det er stadig alt for mange, men det er en halvering i forhold til 1992.
Overskuddet på betalingsbalancens løbende poster er på 29 mia. kr. i 2000 og 34 mia. kr. i 2001.
Finansloven for 2001 fortsætter den linje, og det kan ikke tilrådes at ryste på hånden her, for foran venter os en stor udfordring.
Fra 2005 begynder antallet af ældre at stige, fra 2010 går det stærkt, og samtidig bliver der færre i den erhvervsaktive alder til at producere, tjene penge og finansiere udgifterne til velfærdssamfundet og de merudgifter, der følger på grund af flere ældre.
Det kræver prioriteringer.
Vi kan enten spare på velfærden, så der bliver flyttet penge fra børn, skoler osv. til at dække de stigende ældreudgifter, vi kan sænke skatterne, eller vi kan betale gælden ned.
Det Radikale Venstre lægger vægt på, at gælden betales
ned, men vi vil også gerne diskutere skat.
Det havde vi en god debat om i går, og vi har haft en god debat om det i dag, men vores udgangspunkt er, at det kræver finansiering.
Vi tror ikke på dynamiske effekter, og her er der måske en grundlæggende principiel forskel på vores skattepolitik i forhold til andre partiers.
Jeg har skitseret nogle af de flotte resultater, som finansloven fortsætter med at forbedre.
Men for Det Radikale Venstre er det ikke nok blot at stille sig tilfreds med resultaterne, uanset hvor flotte de end måtte være.
For Det Radikale Venstre er det hele tiden vigtigt at kigge fremad, forsøge at kigge ind i fremtiden. Danmark skal leve af viden.
Det er viden, der skal finansiere velfærdssamfundet, også om 20-30 år, og derfor er vi glade for, at finansloven prioriterer vidensamfundet helt konkret i form af det største løft til uddannelse og forskning i nyere tid.
Som radikal kan jeg kun glæde mig over, at vi går ind i 2001 med det største løft på uddannelsesområdet i nyere tid.
Finansloven styrker også regeringens erhvervsstrategi, den såkaldte dk21, med over 330 mio. kr. i 2001 og samlet med mere end 1 mia. kr. i perioden frem til 2004.
Finansloven nedsætter selskabsskatten til 30 pct, og lad mig citere direktøren for IT-Brancheforeningen, hr. Jakob Lyngsø, der til Aktuelt den 7. november udtalte følgende: »Det er første gang, jeg har set regeringen tage højde for samfundsudviklingen på så mange områder inden for IT. Der er sat 1 mia. kr. af frem til 2004 til at føre dk.21-planen ud i livet, og allerede i 2001 er der afsat 332 mio. kr., og det er altså ganske væsentligt.« Jakob Lyngsø påpeger også, at selskabsskatteprocenten er blevet sat ned fra 32 til 30.
Finansloven giver bedre muligheder for generationsskifte i privatejede virksomheder.
Det er en sag, vi har arbejdet med i mange år i Folketinget, en sag vi har kæmpet for i mange år fra radikal side, som nu bliver til virkelighed med denne finanslovaftale, og i al ubeskedenhed fordi Det Radikale Venstre insisterede på, at det skulle være på dagsordenen.
Finansloven indeholder også et brud på AF's monopol på jobformidling; også et gennembrud for, hvad vi har kæmpet for i årevis, en mere effektiv formidling af job.
Med forliget kan formidlingen af job skræddersyes til regionens virksomheder, og det bliver Det Regionale Arbejdsmarkedsråd, som får ansvaret for en succesfuld jobformidling.
Vi lægger selvfølgelig også vægt på alle de ting, der er sket her i samlingen med hensyn til virkeliggørelse af det rummelige arbejdsmarked, og vi er også glade for den førtidspensionsreform, som er indgået.
Vi finder, at der er rigtig mange perspektiver i den.
Det er også blevet en flot finanslov for kulturen.
Den understreger, at både regeringen og et flertal i Folketinget har et ønske om, at kulturpolitikken skal have en central placering i fremtidens samfund, og samtidig er der givet kontant hjælp til at løse tilbagevendende og akutte problemer, bl.a. på større kulturelle institutioner.
CD's ordfører, hr. Peter Duetoft, nævnte kulturpolitikkens betydning, og jeg synes, det var gode ord.
På det parlamentariske plan har finansloven været spraglet.
Regeringen har indgået forlig til stort set alle sider, store dele af finansloven er forhandlet på plads med SF og Enhedslisten, store dele sammen med CD, og hvad angår arbejdsmarkedspolitikken, er de borgerlige partier trukket i arbejdstøjet.
Det korte af det lange i alt det her er vel, at man dårligt kan kalde regeringen for handlingslammet, tværtimod den er vel særdeles manøvredygtig, for ellers havde vi ikke oplevet alle de forskellige partikonstellationer.
Det Radikale Venstre støttede som sagt de borgerlige regeringer op gennem 1980'erne under overskriften »en ansvarlig økonomisk politik.«
På det tidspunkt ville vi nok kritisere Socialdemokraterne og venstrefløjen for at være uansvarlige, men der er gået en del år siden da, og billedet er ændret.
Vi oplever, at Venstres og De Konservatives vilje til at påtage sig et ansvar for den økonomiske politik ikke er særlig overvældende, og så prøver jeg endda at formulere mig diplomatisk.
Vi havde langt hen ad vejen i forbindelse med finanslovforhandlingerne forhåbninger om, at især De Konservative turde og ville noget.
Men hvad skete?
De Konservative lagde sig ind under vingerne hos Venstre, og der er desværre langt til borgerlige stemmer, der arbejder.
Igen synes jeg, at CD's ordfører, hr. Peter Duetoft, formulerede det på glimrende vis.
Dér, hvor den borgerlige aktivitet er højest
, i hvert fald når det gælder forslag til finansiering, er med hensyn til besparelser på ulandsbistanden.
Men for Det Radikale Venstre er det vigtigt fortsat at have en høj og en flot ulandsbistand, gerne verdens højeste, og derfor vender vi os også imod forslag om at skære i ulandsbistanden.
Da vi hørte
Venstre for et par måneder siden kæde besparelser på ulandsbistanden sammen med øgede udgifter til sundhedsvæsenet, var vi ærlig talt forbløffede.
Fra radikal side finder vi, at ulandsbistanden er et vigtigt bidrag til bekæmpelse af fattigdom, og at ulandsbistanden bl.a. kan være med til at forebygge konflikter på en måde, der gør, at vi også har en egoistisk interesse i at give ulandsbistand.
Derfor er det også svært at forstå, hvorfor denne sammenkædning skal foretages.
I det hele taget blæser der ikke særlig milde vinde fra den borgerlige opposition i øjeblikket: Besparelser på ulandsbistanden, besparelser på miljø-, freds- og stabilitetsrammen, begrænsning i antallet af familiesammenføringer, en retspolitik baseret på strengere straffe, og alt sammen efterhånden i et sådant tonefald, at man undrer sig og spørger, hvad det næste mon kan blive.
Det Radikale Venstre ønsker en ordentlig integrationspolitik og en ordentlig retspolitik, men vi stiller os selv det spørgsmål i vores stille sind, om skruen kan skrues længere ned, og om der findes flere steder, hvor man kan stramme op og spille hård.
Pointen er, at et konkurrencedygtigt erhvervsliv i høj grad er afhængigt af mennesker og inspiration udefra, og hvis Danmark vender ryggen til verden, mister vi muligheder - det være sig kulturelle, det være sig menneskelige, men sandelig også økonomiske muligheder.
Der må forhåbentlig være en grænse, men jeg kan ærligt talt være lidt bekymret indimellem.
Der må fortsat være plads til humanisme, det er i hvert fald vigtigt for Det Radikale Venstre.
Lad mig runde af med at sige, at Det Radikale Venstre bakker op om regeringens økonomiske politik.
Vi er glade for de resultater, som er opnået, vi finder det afgørende at forholde sig til fremtiden, og det finder vi at finansloven gør ved at styrke vidensamfundet, uddannelse, forskning og kulturen, samtidig med at der afdrages på gælden til gavn for kommende generationer.