Frode Sørensen (S), 2001-10-11:
Repræsentanter for Venstre, De Konservative, Dansk Folkeparti, CD og hr. Kim Behnke genfremsætter beslutningsforslaget, som vi her skal behandle.
Forslaget går ud på at opfordre regeringen til i indeværende folketingssamling at fremsætte lovforslag, der medfører, at satsen for omkostningsgodtgørelse forhøjes fra 50 pct. til 100 pct. i skattesager m.v. mod staten, hvor skatteyderen får fuldt eller delvist medhold.
I sidste folketingssamling behandlede vi som bekendt et beslutningsforslag fremsat af hr. Kim Behnke, som gik ud på, at staten skulle yde omkostningsgodtgørelse på 100 pct., når en skatteyder fik fuldt medhold i en skattesag mod skattemyndighederne.
Altså en lille nuance.
Jeg oplyste dengang under førstebehandlingen af dette beslutningsforslag, at regeringen ikke kunne støtte et sådant forslag, eftersom en ordning med 100 pct.s godtgørelse ville indebære, at myndighederne skulle træffe skønsmæssige afgørelser, som det gældende myndighedssystem ikke var baseret på, ligesom en 100 pct.s godtgørelse kunne give anledning til misbrug. Jeg har bemærket, at forslagsstillerne bag det foreliggende beslutningsforslag sætter spørgsmålstegn ved, om en 100 pct.s godtgørelsesordning nu også forudsætter etableringen af særlige myndigheds- og klagestrukturer.
Endvidere mener forslagsstillerne ikke, at risikoen for misbrug af ordningen kan begrunde, at der ikke indføres en 100 pct.s omkostningsgodtgørelse.
Som bekendt hviler den pågældende ordning, som er ca. 1½ år gammel, på et grundigt udvalgsarbejde i et bredt sammensat ekspertudvalg, om hvis sammensætning der her i Tinget var stor politisk enighed.
Og samtlige udvalgsforslag blev senere udmøntet i lovgivningen fra foråret sidste år.
Udvalget forholdt sig netop til spørgsmålet, om der burde indføres en 100 pct.s godtgørelsesordning.
Og selv om udvalget fandt, at der var meget, der talte for, at en skatteyder, der havde fået helt eller delvist medhold, skulle have op til 100 pct.s dækning for sine udgifter, fandt et enigt udvalg, at man nødvendigvis måtte forholde sig til spørgsmålet, om det var praktisk muligt at administrere en sådan ordning. Som bekendt anbefalede udvalget bl.a. ud fra de hensyn, som jeg just har nævnt, at man ikke gennemførte en 100 pct.s ordning.
I regeringen finder vi fortsat, at disse hensyn er tungtvejende og kan derfor ikke støtte beslutningsforslaget.
Efter regeringens opfattelse er vejen frem ikke at etablere en 100 pct.s godtgørelsesordning, men muligvis at forhøje godtgørelsesprocenten således, at der samtidig består et vist selvrisikoelement for skatteyderen.
Men efter regeringens opfattelse er det imidlertid for tidligt at tage stilling til, om der på nuværende tidspunkt er behov for at forbedre ordningen yderligere. Den første redegørelse for udgiftsudviklingen dækkede kun det første trekvarte år, hvor ordningen var i kraft, og der er efter regeringens opfattelse behov for at få et mere dækkende billede af, hvordan ordningen virker, før der træffes beslutning om en eventuel forhøjelse af godtgørelsesprocenten.
Jeg synes lige, jeg finder anledning til et par bemærkninger.
Venstres ordfører, hr. Kristian Jensen, fremførte jo vores fælles baggrund.
Jeg tror nok, forskelligheden også ligger i, at jeg har en opvækst i en sparekasse, og han i en bank, så derfor er der måske også lidt forskelligartede holdninger til det her.
Så vil jeg også sige, at jeg stadig væk har den holdning, at når man på en børneopsparing i dag kan indsætte 3.000 kr. og få en skattefri rente, er det nok en mulighed
for mange.
Der er nok ikke mange, der har mulighed for at opspare 2 x 30.000 kr. om året.
Det er nok kun for de få.
Til ordføreren for forslagsstillerne, fru Mariann Fischer Boel, der siger, at det ikke er genbrug, og som derved er lidt uenig med ordføreren for Det Konservative Folkeparti: Jeg synes, jeg forstod på hr. Flemming Hansen, at det var genbrug, og at genbrug var godt.
Genbrug var bedre end nytænkning, forstod jeg.
Det ved jeg ikke.
Men jeg vil nu stadig væk holde mig til, at jeg føler, at der er meget genbrug i det.
Når man opsparer et par hundrede tusinde kroner på en børneopsparing, som man kunne i henhold til forslaget, så var det vel let at tænke på, at man også kunne bruge dem til bolig. Så roste - det betragter jeg i hvert fald som ros - fru Mariann Fischer Boel min fortid som sparekassemand.
Dertil kan jeg kun sige, at jeg tror nu godt, jeg ville kunne finde nogle situationer med det nuværende renteniveau, hvor det vil være muligt at optage et lån med fradragsberettigede renter, selv om værdien heraf er blevet mindre, og indskyde og stadig væk have et lille plus ud af det.
Det tror jeg egentlig nok.
Så jeg tror, vi skal passe på i den her situation, også omkring det dér med holdningen til, om man har erhvervsarbejde eller ej.
Vi har intet imod, at de unge mennesker kan gennemføre studierne så hurtigt, som det er forsvarligt, og med mindst muligt erhvervsarbejde.
Men jeg synes, det ville være utrolig trist, hvis vi oplever en situation, så vi har nogle A- og B-studerende: A-studerende, dem med den store opsparing; B-studerende, dem, der har erhvervsarbejde ved siden af og derved måske får lidt længere studietid.