Tom Behnke (FP), 1998-04-30:
Det er nu anden gang, vi har førstebehandling af disse to forslag.
Sidst var det som nævnt den 22. januar, og jeg skal henvise til Folketingets forhandlinger, side 3283-3285, hvor der er en ganske grundig gennemgang af forslagene fra min side.
Det nye i de to forslag - for der er jo kommet lidt nyt ind, inden ministeren genfremsatte forslagene - er
på den ene side, at man slækker på forsørgelseskravet, og det synes vi er lidt kedeligt
Det andet er, at man slækker på integrationskravet, og det synes vi også er kedeligt, så for Fremskridtspartiets vedkommende synes vi egentlig ikke, det er særlig positivt, at ministeren har taget forslagene under behandling, inden de nåede frem til en ny førstebehandling. Vi kan forstå, at der er inviteret til forhandlinger om, hvordan forslagene skal se ud i den endelige form, og det vil jeg vende tilbage til senere. Det er kendetegnende for de to forslag, at de fortsat er alt for tynde i forhold til, hvad indenrigsministeren har lovet, de løfter, indenrigsministeren har givet, og de holdninger, indenrigsministeren har givet udtryk for - ganske vist hovedsagelig, da indenrigsministeren var borgmester og var ved at være færdig med sin borgmestergerning og tænkte, at nu kunne han godt tillade sig at sige sin ærlige mening. Så fik vi den ærlige mening fra borgmester Thorkild Simonsen, men siden er det jo gået ned ad bakke.
Det er, som om indenrigsministeren fuldstændig har glemt, hvad han sagde, da han var borgmester.
Der er ingen tvivl om, at i Fremskridtspartiet har vi den opfattelse, at indvandrere skal integreres, og det skal de så hurtigt som muligt.
Vi har den opfattelse, at man skal gøre, hvad der er muligt, for at indvandrere kan blive integreret i det danske samfund, og vi har også viljen til at stille krav, bl.a. om at de skal kunne dansk.
Det er et væsentligt element, hvis man ønsker at komme til Danmark som indvandrer og dermed blive i Danmark resten af sit liv. Der er heller ingen tvivl om, at vi i Fremskridtspartiet har den opfattelse, at reelle flygtninge naturligvis skal hjælpes.
Derfor er det en ganske inhuman metode, der er valgt, når man tager nogle få flygtninge til Danmark set i forhold til det samlede flygtningeantal på verdensplan og forkæler dem på både den ene og den anden måde.
Det ville være mere humant og menneskeligt, hvis man hjalp flere flygtninge.
Men én ting er helt sikker: Fremskridtspartiet har den opfattelse, at flygtninge er flygtninge, og de skal ikke integreres i det danske samfund.
Det er en misforståelse at integrere flygtninge.
De er i Danmark midlertidigt, og sådan skal det være.
Forslaget til integrationslov, som ministeren nu har fremsat for anden gang, er det værste forslag, der nogen sinde er fremkommet på udlændingeområdet.
Det er det
allerværste, jeg nogen sinde har set.
Med forslaget gør man flygtninge til indvandrere allerede fra den dag, de kommer til Danmark, og man forhøjer udgiften til udlændinge med yderligere 320 mio. kr. om året, plus at der allerede i år skal gives en ekstraordinær bistand på 300 mio. kr.
Man giver de fremmede en række positive særbehandlinger, man giver tilskud til samkvem med egne børn, så børnene kan få betalt rejserne, man har tænkt sig at nedsætte en række råd for etniske minoriteter, og der skal laves et repræsentantskab for disse råd.
Igen en masse bureaukrati, som vil koste en masse penge.
Vil man bebrejde Folketinget det?
Sagen er, at man vil forholde sig til det, man kan se i sin dagligdag, og derfor vil vreden gå ud over de fremmede.
Det er ikke rimeligt, og regeringen og ministeren burde indse, at med dette forslag fremmer man ikke integrationen. Tværtimod vil modstanden blive endnu større. Der er også det ved det, at Udlændingestyrelsen kan lægge beslag på såvel private som almennyttige boliger og springe boligkøerne over, til trods for at en række danskere har stået på venteliste i måske endda ganske mange år.
Her kan man altså dispensere, fjerne ventelisterne og lade de fremmede komme foran.
Det er heller ikke rimeligt, og det er en forskelsbehandling, som selv indenrigsministeren tidligere har udtalt sig imod.
Indenrigsministeren har jo offentligt udtalt, at positiv forskelsbehandling er at gøre de fremmede
en bjørnetjeneste, og jeg er ganske enig med indenrigsministeren
Jeg forstår bare ikke, at indenrigsministeren fremsætter forslag, der er i direkte modstrid med, hvad ministeren selv har sagt.
I det andet forslag er der tilsyneladende tale om opstramninger.
Ud fra overskrifterne til nogle af paragrafferne kunne det i hvert fald godt se ud, som om det var tilfældet.
Men samtidig følger der stribevis af undtagelser med, og de bevirker, at loven næppe får den store betydning.
Det vil vi komme til at se.
Jeg er ganske enig i Venstres og De Konservatives indvendinger i debatten, og jeg håber meget, at Venstre og De Konservative - som formentlig bliver inviteret med til forhandlingsbordet i modsætning til Fremskridtspartiet - vil holde fast i, at den såkaldte 3-års-regel bliver udvidet til 7 år.
Det håber vi meget at Venstre og De Konservative får held med.
Vi er også meget enige med Venstre og De Konservative i, at det væsentlige problem er, at man med forslaget tvinger kommunerne til at modtage et bestemt antal flygtninge.
Jeg har dog hørt, at den konservative ordfører - i hvert fald officielt - har udtalt, at det kunne være lidt sukker på forslaget, hvis det var sådan, at staten skulle betale udgifterne.
Ja, måske, men principielt er vi enige i, at det ikke skal være sådan, at kommunerne bliver tvunget til noget.
Vi har i Fremskridtspartiet den opfattelse, at kommunerne helt frivilligt skal kunne bestemme, hvor mange udlændinge de ønsker at tage imod.
Hvis det stod til Fremskridtspartiet, blev lovgivningen først og fremmest ændret på en sådan måde, at tilstrømningen af udlændinge til Danmark blev begrænset.
Det kunne bl.a. gøres ved at ophæve de facto-begrebet, de facto-begrebet, som jo dækker over personer, som ikke er flygtninge, men er i en flygtningelignende situation og derfor ikke er blandt dem, vi internationalt er forpligtet til at modtage.
Ved at modtage dem strækker vi os længere, end de fleste af de lande, vi sammenligner os med, går med til.
Det har vi kunnet se af, at en eller måske endda flere grupper af såkaldte flygtninge, som ikke er i stand til at få opholdstilladelse i andre lande, bevidst søger mod Danmark, fordi de ved, der er en særlig stor mulighed for at få opholdstilladelse i Danmark.
Det andet, man burde gøre, var at fratage Dansk Flygtningehjælp dens vetoret. I det øjeblik, det skete, ville systemet køre langt mere smidigt og langt mere retfærdigt efter vores opfattelse.
Det er også vores opfattelse, at når det gælder dem, der kommer til Danmark og får lov til at blive i Danmark, burde vi være langt mere konsekvente med hensyn til udvisning af dem, der begår kriminalitet her i landet, end vi er i dag.
Det er vores opfattelse, at det skal sikres, at flygtninge ikke bliver gjort til indvandrere.
Flygtninge er personer, som midlertidigt er i Danmark, og i stedet for det, ministeren nu lægger op til, burde der gøres en stor indsats for at forberede dem på at vende tilbage til deres hjemland og uddanne dem til de funktioner, de typisk skulle udføre, når de var vendt tilbage og skulle hjælpe med genopbygningen af deres eget land.
Man skulle også sørge for, at de pågældende kommer hjem, så snart det er muligt at komme hjem, for efter Fremskridtspartiets opfattelse er det helt forkert, at flygtninge bliver integreret.
Det er også en helt forkert måde, både regeringen og myndighederne arbejder på i øjeblikket, når man i den grad klientgør de fremmede, når de kommer til Danmark.
Det er at gøre dem en bjørnetjeneste.
I stedet skulle man selvfølgelig stille krav til de fremmede, for det ville alt andet lige lette integrationen for dem, der skal integreres i det danske samfund.
Vi ved jo, at hvis vi kigger på nogle af de lande, vi i øvrigt sammenligner os med - Canada, Tyskland og England f.eks. - hvor der stilles krav til de udlændinge, der kommer til landet, har de langt nemmere ved at blive integreret i det omfang, de skal integreres.
Endelig er det vores opfattelse, at der skal foretags nogle væsentlige opstramninger med hensyn til tildeling af dansk statsborgerskab, men det kommer vi jo nærmere ind på ved en anden lejlighed.
Alt dette ville være relevante tiltag på udlændingeområdet, og det ville være i overensstemmelse med, hvad den nuværende indenrigsminister udtalte, da der i hans sidste borgmesterdage var udsigt til, at han ikke længere skulle være aktiv i dansk politik.
Det er helt givet, at hvis indenrigsministeren vil forhandle ud fra det, jeg her har skitseret, er vi meget interesserede i at komme til forhandlingsbordet.
Men det går nok, som det plejer: Vi får ikke lov til at være med.