runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Thomas Krog (SF), 2006-01-17:
Nu var det ikke lige kontanthjælpsloftet, jeg spurgte til.
Jeg spurgte til de mennesker på sygedagpenge, som falder for varighedsbegrænsningen på grund af sygdom, altså mennesker, som har en lægeerklæring på, at det tager minimum 2 år eller 3 år, før de igen er i stand til at arbejde på arbejdsmarkedet.
I den periode ryger de ud af sygedagpengesystemet og ned på kontanthjælpen.
Ville det ikke være bedre at holde de mennesker inde i systemet, så de stadig væk er en del af arbejdsmarkedet og bliver behandlet, så de kan komme ud igen, i stedet for at de netop ryger ned på kontanthjælpen og kommer mere ud af systemet?
Det var det, mit spørgsmål gik ud på.
Charlotte Dyremose (KF), 2006-01-17:
Nu tror jeg, der begynder at være behov for at slå fast, at det er utrolig vigtigt, at det altid kan betale sig at arbejde.
Derfor nytter det heller ikke noget, at det kan betale sig at gøre sig mere syg, end man er.
Der er mange mennesker, der kan arbejde, også selv om de har en eller anden form for fysisk eller psykisk problemstilling, der skal håndteres.
Så den der glidebane med, at nu skal vi til at finde ud af, at nu skal alle mennesker væk, er ikke vores intention.
Vi bakker stadig væk op om kontanthjælpsloftet, og det holder vi ikke op med.
Det skal være sådan, at kan man overhovedet arbejde, uanset om det er 2 timer om ugen, så skal man selvfølgelig også have hjælp til at finde den slags arbejde.
Det tror jeg sådan set også for det enkelte menneske er det, der giver den største livskvalitet.
Det skal dog lige siges, at man kan have mange grader af psykisk sygdom, og der er mange mennesker, der sagtens kan arbejde ved siden af, måske på nedsat tid.
Men i det omfang man slet ikke kan arbejde, er det det, der er vores tanke.
Lotte Bundsgaard (S), 2006-01-17:
Det vil altså sige, at Det Konservative Folkeparti mener, hvis jeg forstår den konservative ordfører korrekt, at psykisk syge under 25 år skal fritages for ungeindsats, skal fritages for den lave ungeydelse, og at psykisk syge skal fritages for kontanthjælpsloftet, fordi vi ikke over for den her gruppe mennesker kan stille de samme krav, som vi stiller til andre.
Det er jo noget, som vi andre har fremhævet, så jeg ville være glad for, hvis den konservative ordfører siger, at det er et krav, de har til deres regeringspartner, at vi fritager unge under 25, der er psykisk syge, for at blive udsat for den indsats, og at mennesker, der er psykisk syge, bliver fritaget for at blive ramt af kontanthjælpsloftet.
Er det på den måde, jeg skal forstå ordføreren?
Charlotte Dyremose (KF), 2006-01-17:
Jamen det er klart, at det her handler om, at vi, når vi overhovedet kan komme til det, skal sikre folk en mulighed for at komme ud på eller tilbage til arbejdsmarkedet.
Jeg tror meget på, at det for rigtig mange mennesker, også selv om de er syge, har en kæmpeværdi i sig selv at kunne gøre en indsats på arbejdsmarkedet, kunne bidrage, om det så bare er 5 timer om ugen, eller der er udsigt til, at det kan lade sig gøre om 3 eller 5 år.
Jeg vil meget gerne, at man kan lave en midlertidig ordning, sådan at man ikke skal vælge enten at være på arbejdsmarkedet eller permanent være skudt ud af arbejdsmarkedet, for der er jo situationer, hvor man i en kortere periode ikke kan arbejde, men man kan komme til det igen, og så skal man selvfølgelig bagefter ud i systemet igen.
Lotte Bundsgaard (S), 2006-01-17:
Jeg er glad for, at Det Konservative Folkeparti nu siger, at psykisk syge, som er på kontanthjælp, ikke skal rammes af kontanthjælpsloftet.
Det er det første.
Det andet er, at det jo også kommer frem, at unge under 25 år på nedsat kontanthjælp, der er psykisk syge, får de samme problemer.
Det er ikke nok bare at sige, at vi via økonomiske incitamenter sikrer, at de kommer i arbejde, for er man psykisk syg, kan man ikke arbejde.
Så jeg vil godt høre, om Det Konservative Folkeparti vil stille samme krav til den kontanthjælp, vi giver til unge under 25 år, altså at man siger, at unge under 25 år, der er psykisk syge, fritager vi også.
Det må vel være en naturlig konsekvens af det, fru Charlotte Dyremose siger.
Charlotte Dyremose (KF), 2006-01-17:
Det er og har længe været en konservativ ambition at lave velfærdsreformer.
Så nedsatte vi en Velfærdskommission, og det kan man så kalde en syltekrukke, eller man kan lade være.
Men det har rent faktisk gjort, at et flertal i det her parlament har indset nødvendigheden af, at hvis vi vil sikre fremtidens velfærd, hvis vi vil sørge for, at vi i fremtiden kan tage vare på de mennesker, der af den ene eller den anden grund ikke kan klare sig selv, hvis vi vil have et godt solidt system til vores børn og børnebørn, så de kan føle sig trygge, få god uddannelse, god behandling og et socialt sikkerhedsnet, så skal der laves velfærdsreformer.
Morten Østergaard (RV), 2006-01-17:
Nu er der jo sådan det særlige ved politik, at selv om en kommission barsler, skal der ske sådan en politisk undfangelse bagefter, og det er jo ligesom den omvendte rækkefølge af, hvordan man normalt arbejder med den slags ting.
Det, der bare er det helt afgørende her i forhold til kontanthjælpsloftet, for det er jo en pågående diskussion, som ikke handler om velfærdsreformer, er, at det er en situation, der er mere akut, end at vi kan vente i ca. 6 år, eller hvor lang tid den konservative løbetid normalt er for at realisere ideer.
Vi har sådan set været i gang med en proces, som strandede, fordi vi ikke kunne finde vej igennem til regeringen for at gøre noget ved kontanthjælpsloftet.
Nu har vi en statsminister, der har sagt, at der er behov for at kigge på kontanthjælpsloftet i forhold til de sindslidende, vi har en konservativ folketingsgruppe, hvis formand, hvis arbejdsmarkedsordfører, hvis socialordfører og nu også fru Charlotte Dyremose har sagt, at der er behov for at kigge på det.
Jeg tror, det ville være meget nemt at sikre et flertal i Folketinget inden for forligskredsen for at gøre noget konkret ved det.
Det kunne såmænd foregå i næste uge, hvis det var det.
Er det den konservative ambition, at vi nu og her prøver at samle et flertal for at gøre noget ved kontanthjælpsloftet for de sindslidende isoleret set?
Charlotte Dyremose (KF), 2006-01-17:
Jeg kan afsløre, at de før omtalte overvejelser for det første er nogle, vi ikke er færdige med.
De startede for 3 måneder siden fremført af hr. Tom Behnke, og de har derfor på ingen måde noget med denne sag at gøre.
For det andet kan jeg sige, at vi Konservative rent faktisk begyndte at tale om skattelettelser i 1999 og var de eneste.
Lynhurtigt, og det skal De Radikale have tak for, kom de efter.
Så var der flere partier, og nu kan vi høre selv SF i dagens debat tale om at lette skatten på arbejde.
Vi er faktisk ret stolte af, at vi fra konservativ side kunne realisere en skattelettelse på 10 mia. kr., den første reelle lettelse i 30 år.
Vi er sådan set også ret stolte af, at vores pres for at få velfærdsreformer har gjort, at vi har fået en Velfærdskommmission, som har barslet, og hvor der nu er lagt op til i Folketinget, at flere partier nu melder ud, at de er villige til at begynde at forhandle velfærdsreformer.
Så vi Konservative er ret stolte over, at vi gik foran og sagde, at vi skal have sikret fremtidens velfærd, og at der nu er et bredt flertal i Folketinget, der er villigt til at tage de drøftelser op.
Karen J. Klint (S), 2006-01-17:
Jeg vil også gerne spørge ind til terminologien omkring ro i behandlingsforløbet.
Jeg tror, at det var de ord, fru Charlotte Dyremose brugte.
: Hvad er ro, og hvad er behandlingsforløb, og hvordan hænger det så sammen?
Også fordi vi står over for at skulle diskutere en psykiatrilov, hvor man også der taler om et behandlingsforløb.
Så hvem sætter grænserne for, hvad der er ro, og hvem sætter grænserne for indholdet i det, som i De Konservatives optik er et behandlingsforløb?
Lise von Seelen (S), 2006-01-17:
Problemet er jo ikke at tage en avis og læse under jobannoncer.
Problemet er at have den sikkerhed, der skal til, for at man bevæger sig ud og er aktivt jobsøgende.
Det skulle dog kun være en lille indsats fra vores side at sige, at det ved vi godt, for hvis det ikke var sådan, så var de mennesker jo på arbejdsmarkedet.
Det ville dog være en meget lille indsats fra vores side at sige: I skal have den bistand, I skal bruge, og I har krav på, at de her timer stilles til rådighed for jer som et tilbud.
Det er ikke bare mennesker, der flår en avis op og render ud på arbejdsmarkedet og siger på den nærmeste arbejdsplads: Jeg er søgende, jeg vil gerne lige have nogle timer hos jer.
Sådan hænger virkeligheden jo ikke sammen.
Eva Kjer Hansen (V), 2006-01-17:
Der er jo faktisk mange muligheder for forskellig beskæftigelse, og når man skal arbejde 300 timer, burde det være overkommeligt at finde en beskæftigelse inden for den tidsramme.
Lise von Seelen (S), 2006-01-17:
Socialministeren sagde på et tidspunkt, at regeringen ville gøre alt, hvad den kunne, for at enhver person skulle udnytte chancerne for at komme tilbage eller komme på arbejdsmarkedet.
Så kan man jo sige, at de personer, som vi har hørt mange eksempler på med de 300 timer, vel er de mest sårbare og dem, der måske kunne have sværest ved at få en tilknytning til arbejdsmarkedet.
Kunne ministeren forestille sig, at man for at opnå de 300 timer kunne stille det krav, at man ikke selv skulle finde de 300 timer, at man havde krav på at få hjælp til at finde de 300 timer?
Så ville vi jo med rette kunne sige, at vi i al fald kom denne gruppe en lille smule i møde.
Jeg vil ikke sige, at man kunne bruge ministerens ord om, at vi vil gøre alt, hvad vi kan, for at folk kan være på arbejdsmarkedet, men det ville bare være et lille skridt i den rigtige retning, at de fik den bistand, der skulle til, når de meget sårbare skulle forsøge at komme tilbage på arbejdsmarkedet.
Eva Kjer Hansen (V), 2006-01-17:
Jeg synes faktisk, at jeg svarede meget klart på spørgsmålene tidligere.
Loftet over kontanthjælpen ligger fast.
Der er nogle grupper, som har nogle særlige sociale problemer at slås med, og der er bl.a. personer med sindslidelser, som har brug for særlig hjælp og støtte for at få nogle beskæftigelsesmuligheder på trods af de sindslidelser, de måtte slås med.
Vi har nogle konkrete eksempler på noget, der gør en forskel.
Jeg nævnte vikarordningen, der er bevilget ekstra penge til, fordi den har vist sig at være meget succesfuld, men også rundtomkring i landet er der rigtig mange gode initiativer, eksempler på, at det faktisk godt kan lade sig gøre.
Med hensyn til loftet over kontanthjælpen har beskæftigelsesministeren samtidig sat et analysearbejde i gang, som bliver færdigt i efteråret.
Morten Østergaard (RV), 2006-01-17:
Det er jo en meget interessant udlægning.
Socialministeren var tidligere i et svar inde på, at vistnok hr. Villy Søvndal talte meget løst og luftigt.
Man må sige, at i den her meget konkrete problemstilling, hvor det drejer sig om kontanthjælpsloftet for en specifik gruppe mennesker, taler socialministeren meget, meget luftigt.
Det står i modsætning til, at den konservative arbejdsmarkedsordfører har sagt i Børsen den 13. december, at der er behov for at lave en undtagelse for dem, der absolut ingenting kan som f.eks. de psykisk syge.
Den konservative gruppeformand har sagt, at den konservative holdning er, at vi ikke straffer syge mennesker, uanset om det f.eks. er en murerarbejdsmand, der har brækket et ben, eller en, der er psykisk syg.
Det er en ganske udmærket ambition, som vi fuldstændigt deler.
Men hvad har regeringen tænkt sig at gøre ved kontanthjælpsloftet, hvor vi har dokumentation for, at der er grupper, der kommer i klemme, hvor en minister, statsministeren sågar, har været inde på det, og hvor Det Konservative Folkeparti ved gentagne lejligheder har sagt, at man ønsker, at noget skal laves om?
Eva Kjer Hansen (V), 2006-01-17:
Nej, jeg synes bestemt ikke, at der er nogen som helst grund til at være forvirret.
Jeg har jo klart gjort rede for, at vi ønsker særlig at se på personer med sindslidelser og de problemer, de slås med, se på, hvad der skal til, for at de også får muligheden for at komme i beskæftigelse eller, især for de unges vedkommende, gennemføre en uddannelse.
Det er det, statsministeren har udtalt sig om, og det er også det, der fra konservativ side er blevet ytret interesse for.
Jeg er i gang med at kigge på, hvad der allerede er taget af initiativer, hvad der foregår rundtomkring, og det viser sig, at der er rigtig mange gode eksempler på, at man sagtens kan sikre enten uddannelse eller beskæftigelse, også til personer med sindslidelser.
Morten Østergaard (RV), 2006-01-17:
Jeg læste i Jyllands-Posten i julen, at statsministerens fornemste ambition med sit virke var at blive taget seriøst.
Jeg må sige, at det er en lille smule svært at tage statsministeren seriøst, når han først bruger taletid her i Folketingets debat og efterfølgende ikke stiller sig til rådighed for spørgsmål og dialog med Folketinget om forskellige sager.
Det synes jeg der er grund til at beklage.
Jeg synes ikke, det bidrager til, at man kan tage diskussionen seriøst, hvilket andre spørgere også har været inde på.
Det er beklageligt, at det er socialministeren, som ikke har ansvaret for kontanthjælpsloftet – det har nemlig beskæftigelsesministeren – der må stå her og svare på, hvad statsministeren mente, da han i december sagde, at der særlig i forhold til de sindslidende var grund til at kigge på kontanthjælpsloftet.
Socialministeren må samtidig også stå og svare på, hvad regeringen har tænkt sig at gøre ved, at man nu har en regeringspartner, som ved gentagne lejligheder har sagt – nu også i Folketingssalen i dag, hvilket trods alt er nyt – at der er behov for at lave noget om med hensyn til kontanthjælpsloftet.
Kan socialministeren ikke i det mindste bekræfte, at hvis vi andre står en lille smule forvirrede tilbage over, hvad regeringen og regeringspartierne mener, er der en vis rimelighed i det?
Eva Kjer Hansen (V), 2006-01-17:
Jeg bliver bare nødt til at understrege over for hr. Jørgen Arbo-Bæhr, hvorfor vi har loftet over kontanthjælpen, hvad princippet bag det er.
Det er da rigtigt, at der er nogle, der er i en situation, hvor de har mindre til rådighed, end de kunne have haft, hvis ikke loftet var der, fordi de når det.
Der har jeg tidligere gjort rede for, at det rammer meget forskelligt, og at der er mange myter om, hvad der gør sig gældende.
F.eks. har en familie med børn på kontanthjælp faktisk stadig væk en hel del til rådighed, når skat, daginstitution og husleje er betalt.
De eksempler på forskelle mellem familierne, som hr. Jørgen Arbo-Bæhr også har bidraget med i dag, må skyldes, at der er nogle særlige forhold, der gør sig gældende, og nogle særlige udgifter, de familier har.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-01-17:
Nu er det jo forbistret sjældent, at socialministeren og jeg kan blive enige om noget som helst, så jeg fisker bare efter en lillebittebitte enighed.
Selv om det kun er en eneste familie, der i en længere periode er ramt af kontanthjælpsloftet, kan vi så ikke få socialministeren til at erkende, at den ene familie er blevet fattigere på grund af kontanthjælpsloftet, end familien havde været, hvis kontanthjælpsloftet ikke havde eksisteret?
Kan vi ikke blive enige om bare den lillebitte detalje?
Eva Kjer Hansen (V), 2006-01-17:
Jeg synes, at det er vigtigt at se på, hvad man kan få ud af at være på passiv forsørgelse i forhold til at være i beskæftigelse.
Derfor har vi fra regeringens side indført loftet over kontanthjælpen.
Samtidig gør vi så det, at vi går ind og prøver at se på, hvilke hindringer der gør, at man f.eks. er på kontanthjælp.
Det, vi kan glæde os over i forbindelse med de forskellige undersøgelser, er, at der er en meget stor mobilitet ud og ind af gruppen.
Faktisk er der en meget stor udgang.
Vi er nede på 1 pct., der over en 10-årig periode er der hele tiden.
Det bliver man nødt til at tage højde for, når man diskuterer den økonomiske situation for de enkelte, der måtte være i lavindkomstgruppen.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-01-17:
Det kan være lidt svært at finde ud af, hvad socialministeren overhovedet mener om ulighed.
Nu henviser jeg overhovedet ikke til tidligere tiders uenighed, men kun til, om socialministeren går ind for ulighed eller er modstander af ulighed.
Jeg henviser egentlig heller ikke til, om socialministeren vil erkende, at der har været en stigende ulighed under den her regering, eller om socialministeren ikke vil erkende det.
Jeg har bare et lidt mere konkret spørgsmål.
Jeg kunne godt tænke mig at høre, om ikke socialministeren er enig med mig i, at det er rigtigt, at de mennesker, som rent faktisk er ramt af kontanthjælpsloftet, er blevet fattigere, når de har fået færre penge mellem hænderne.
Eva Kjer Hansen (V), 2006-01-17:
Nu forsøger hr. Villy Søvndal simpelt hen at køre på frihjul, for det er så upræcist og så svævende, som noget kan være.
Jeg kan klart nævne en liste over, hvilke forslag der har været fremsat fra rådets side, og hvilke vi rent faktisk har gennemført.
Vi har i meget stort omfang gennemført de forslag, rådet er kommet med.
Vi har en løbende diskussion og dialog om, hvad vi skal tage fat på.
Her mangler hr. Villy Søvndal jo meget klart at sige, at hr. Villy Søvndal ønsker, at det ikke skal kunne betale sig at arbejde; ønsker at vende tilbage til det gamle system, hvor man kan være i den situation, at man har mere ud af at være på passiv forsørgelse end af at være i beskæftigelse.
Vi synes, at det skal kunne betale sig at arbejde, og derfor står vi ved loftet over kontanthjælpen.
Villy Søvndal (SF), 2006-01-17:
Jeg vil bede alle, der lytter til den her debat og skriver om den, om at læse rapporten.
Rapporten er en sønderlemmende kritik af regeringens gidseltagning af de svagest stillede i det her samfund.
Den er en sønderlemmende kritik fra ende til anden.
Alle de steder, hvor jeg har sat gule sedler ind her, er steder, hvor man kritiserer.
Det er rigtigt, at man selvfølgelig roser de steder, hvor behandlingsindsatsen er forbedret.
Det har vi selv været med til i SF, men det ændrer da ikke ved hovedindtrykket.
Enhver, der er i stand til at læse den her rapport, kan se, at den er en sønderlemmende kritik af regeringens socialpolitik.
Jeg synes bare, at det er dybt beskæmmende at have en fagminister, der ikke har storhed nok til at anerkende, at bagsiden af regeringens politik er, at nogle mennesker, som er syge og derfor ikke har en kinamands chance, bliver placeret på et økonomisk niveau, der i sig selv er med til at forværre deres problemer.
Jeg forstår ikke, at man ikke som minister kan have storhed nok til at anerkende det, som alle fagfolk siger.
Det er bare det, der undrer mig.
Eva Kjer Hansen (V), 2006-01-17:
Jeg må egentlig bede hr. Villy Søvndal om at blive lidt mere præcis, for som jeg var inde på, gør vi rent faktisk noget ved de sociale problemer, der er.
Og om noget er jeg glad for de indspark, der kommer fra Rådet for Socialt Udsatte.
Hvis man ser på de konkrete forslag, der er kommet fra rådets side, har vi jo i meget vidt omfang faktisk gennemført dem.
Noget af det, rådet også har været optaget af, har været støtte- og kontaktpersonordningen og muligheden for at lave en gældssaneringsordning, og det er lige præcis noget af det, som vi sørger for at gennemføre.
Så jeg lytter skam meget til rådet, og jeg synes, at rådet spiller en meget vigtig rolle i forhold til at sætte fokus på de sociale problemer, der er.
Jeg er ikke enig i, at vi skal ændre på loftet over kontanthjælpen, og det er vel i virkeligheden også det, der genererer hr. Villy Søvndal allermest.
Men jeg synes bare, at det er forkert at bygge en struktur op, hvor man økonomisk faktisk har mere ud af at være på passiv forsørgelse end af at være på arbejdsmarkedet.
Villy Søvndal (SF), 2006-01-17:
Jeg var spændt på socialministerens svar, for man kan jo have det lønlige håb, at en debat gør indtryk.
Hvis socialministeren ikke vil lade sig påvirke af det, der sker her i Folketingssalen, kunne man have det lønlige håb, at de meldinger, der kommer ude fra landet – f.eks. fra regeringens råd, f.eks. fra den undersøgelse, socialministeren selv bad om – ville påvirke socialministeren.
Jeg vil godt sige, at jeg sådan set synes, at det forstærker indtrykket af nødvendigheden af at få besvaret det grundlæggende spørgsmål: Hvad har vi egentlig en socialminister til i et land, hvis hun ser det som sin hovedopgave at benægte de reelt eksisterende problemers eksistens?
Hvad er så funktionen, hvad er meningen med at have en socialminister?
Jeg vil spørge socialministeren selv: Hvordan opfatter socialministeren sin rolle i at benægte det, som hele virkeligheden melder ind om, og hvad er hensigten i øvrigt med det?
Og hvilken gavn gør det de udsatte grupper?
Eva Kjer Hansen (V), 2006-01-17:
Vi er fuldstændig enige alle sammen, og jeg tror egentlig også, at der er opbakning fra hr. Thomas Adelskovs side til, at vi netop gør en forstærket indsats for, at personer med sindslidelser, også unge med sindslidelser, kan få samme muligheder som alle andre.
Det handler om at tage udgangspunkt i den situation, de er i, og finde ud af, hvad det er for en støtte og hjælp, der skal til.
Som jeg gjorde rede for tidligere, er der rigtig meget i gang, når vi spejder ud over det danske landskab.
Der er rigtig mange forskellige projekter og initiativer, der er taget, som viser, at det faktisk godt kan lade sig gøre.
Særlig i forhold til de unge ønskede jeg at understrege, at der handler det ikke kun om at komme i beskæftigelse, men måske også om at komme i uddannelse.
Det var i virkeligheden for at bygge bro til fru Lotte Bundsgaard, der tidligere på dagen gav udtryk for, at man også fra Socialdemokraternes side var interesseret i, at unge får sig en uddannelse.
Det har vi jo taget fat på i mange forskellige sammenhænge, altså styrket faglighed, mere vejledning og forskellige indgange til uddannelsessystemet.
Men også i forhold til personer med sindslidelser vil vi se på, hvordan vi sikrer, at de får en uddannelse.
Thomas Adelskov (S), 2006-01-17:
Det var ganske tydeligt en gang til, at to tredjedele eller tre fjerdedele af socialministerens taletid handlede om skat.
Det handlede sådan set ikke om, hvordan vi kan hjælpe nogle af de svage mennesker, som vi har i det her samfund.
Vi taler om nogle unge mennesker, som måske kun har 1.000 kr. til sig selv om måneden at leve for, og så siger socialministeren, at dem må vi finde et arbejde til.
Der er tale om psykisk syge mennesker, der i forvejen slås med deres sygdom og prøver at komme ud af den sygdom, og så er svaret fra socialministeren: Dem må vi finde et arbejde til.
Det er, som om mantraet nu er blevet, at det at arbejde i sig selv gør rask.
Jeg bliver altså nødt til at sige til socialministeren, at der er tale om nogle mennesker, der økonomisk og socialt er nogle af de mest pressede i det her land.
Der har Det Konservative Folkeparti bevæget sig og sagt, at dem må vi hjælpe ud af kontanthjælpsloftet, ud af ungeindsatsen, det vil vi gerne gøre.
Og statsministeren har på et pressemøde sagt, at det var han enig i.
Jeg skal spørge socialministeren nu: Er socialministeren uenig med Det Konservative Folkeparti i, at man skal hjælpe dem økonomisk, og med statsministeren i, at man skal hjælpe dem økonomisk?