Bertel Haarder (V), 2003-03-19:
Jeg vil gerne takke ordførerne for en meget konstruktiv, lærerig og også positiv debat, som efterlader indtryk af, at her kan vi samarbejde bredt.
Der er stillet nogle spørgsmål, som jeg synes egner sig til udvalgsbesvarelse, men nogle af dem vil jeg godt prøve at besvare her.
Dette er ikke et forslag om nedsatte ydelser, den sag skændtes vi om i sidste folketingssamling, der er ingen ændringer her i det.
Jeg skal blot minde om, at hvis man er stærkt traumatiseret eller skadet, så er der mulighed for førtidspension.
Derudover er der, ligesom der altid har været, de sociale ydelser til rådighed, og de er blevet lavere for denne gruppe de første 7 år.
Det har vi gjort med åbne øjne.
Når fru Gerner Nielsen så siger, at vi intet har gjort for de traumatiserede, som ikke kan få førtidspension, og som derfor ender på nedsat ydelse, så synes jeg ikke, hun har ret, for forslaget her går jo ud på at undgå at efterlade folk i passivitet og opgivelse.
Forslaget her går ud på at få de nytilkomne, som har fået asyl eller er kommet som led i familiesammenføring, væk fra den velfærdsfælde, som titusinder er landet i de senere år.
På den ene side får de en større belønning, hvis de arbejder, men der er sandelig også en belønning for kommunerne, hvis de hjælper dem i arbejde.
Det er ikke kun en pisk over nakken på den enkelte.
Her gives der virkelig en tilskyndelse for kommunerne til at gøre noget mere, og i samarbejde med arbejdsmarkedets parter har vi udviklet disse to enkle, let forståelige trappetrin, hvor man i 3 måneder og eventuelt i 3 måneder mere kan være i virksomhedspraktik og derefter i 3 måneder og eventuelt 3 måneder mere kan være i job med løntilskud.
Det er den måde, hvorpå mennesker med lav produktivitet, dårlige sprogkundskaber og dårlig uddannelsesbaggrund kan klatre op på det danske arbejdsmarked, og vi giver kommunerne og sprogcentrene øget tilskyndelse til at hjælpe med at skubbe dem derop.
Det er da også til hjælp for dem, som fru Gerner Nielsen kalder for de traumatiserede, og det er jo et meget vidt begreb. Der er i øjeblikket en svag stigning i beskæftigelsen, men det betyder jo blot, hvis jeg må sige det på den måde, at der hver dag skal nybesættes 900 job i stedet for 1.000 job. Der er jo stadig væk masser af job, der skal nybesættes.
Denne lov handler om at styrke de nytilkomnes konkurrenceevne i kampen om de job, der skal nybesættes.
De får bedre muligheder for at lære dansk hurtigt.
De bliver ikke henvist til kun at lære dansk og være passive resten af dagen.
Der skal være et program i 37 timer.
Det er noget, der hjælper dem i gang i det danske samfund, skaber respekt og selvrespekt.
Hvis man er syg og ikke kan klare det, så gælder der selvfølgelig andre regler, og er man så syg, at man kan kvalificeres til førtidspension, så får man det.
Jeg vil gerne forvisse fru Anne-Marie Meldgaard om, at selvfølgelig skal tillidsmænd og medarbejderrepræsentanter involveres i tilfælde, hvor der f.eks. dispenseres fra husaftaler, når en udlænding ansættes.
Jeg har med Renholdningsselskabet af 1898 været ude en morgen i Nordre Frihavnsgade og tømme skraldespande sammen med Jonas fra Marokko.
Han fik en lavere lønsats end kollegerne, og jeg er sikker på, at tillidsmanden, som også var der, har stor indflydelse på, hvornår Jonas skal have det samme som kollegerne.
Det synes jeg er et lysende eksempel på, hvordan arbejdsmarkedets parter kan samarbejde om at hjælpe nytilkomne over den første tid, hvor de ikke er konkurrencedygtige på arbejdsmarkedet.
Angående kommunefordelingen så foretages den af Udlændingestyrelsen.
Kommunerne kan ikke selv bestemme, hvem de vil have.
Jeg skal ikke bestride, at nogle kommuner får flere af en bestemt etnisk gruppe end andre, det skyldes hensyn til tolke osv., men det er jo ikke sådan, at Udlændingestyrelsen træffer disse afgørelser som domstolsafgørelser, som ministeriet ingen indflydelse har på.
Vi taler udmærket med hinanden i Udlændingestyrelsen og i Integrationsministeriet.
Jeg tror ikke, at man skal ønske nogen total blanding, altså så man til en mindre kommune sender en somalier, en afghaner, en fra Sudan osv.
Det gør ikke noget, at der er nogle stykker fra den samme etniske gruppe, og det kan selvfølgelig føre til, at der kommer nogle stykker fra en etnisk gruppe, som traditionelt er svær at beskæftige.
Det kan jeg ikke bestride.
Men jeg har altså set en virksomhed i Kjellerup Kommune næsten specialisere sig i at ansætte somaliere, og jeg hørte så sent som i aftes om en virksomhed i Holstebro, som også ansætter mange somaliere.
Vi skal aldrig give op, men vi kan ikke lave millimeterretfærdighed.
Der vil være kommuner, som synes, at de har tungere udlændinge end andre.
Sådan er det nu, sådan vil det i et vist omfang blive ved at være.
Men vi vil i ministeriet lytte, og vi vil prøve at gøre det problem så lille som muligt. Jeg tror ikke, hr. Kamal Qureshi har ret i, at kommunen bliver belønnet, hvis man løfter udlændingen fra karakteren 9 til karakteren 11, for i begge tilfælde vil udlændingen jo bestå prøven og kommunen få tilskuddet.
Hvis man derimod løfter en fra karakteren 03 til karakteren 7, så falder der penge, for så består vedkommende jo, i stedet for at vedkommende ikke består.
Så hr. Kamal Qureshis eksempel var ikke godt. Jeg vil i øvrigt gøre opmærksom på, at den pædagogiske styring altså ligger i ministeriet.
Det er jo ikke sådan, at kommunerne selv kan vælge at sænke niveauet for derved at få flere igennem systemet.
Sådan er det jo ikke.
Så vil jeg sige til hr. Søren Krarup, at det, der for ham ser ud som et hul, der skabes i 7-års-reglen i udlændingeloven, er huller, som er der i forvejen.
Hvis man har været her i 5 år, så bliver man ikke sendt hjem, selv om der er blevet fred i hjemlandet. Det nye er, at man kan få et papir på det, og det er vigtigt for den pågældende.
Det skaber tryghed, det gør det lettere at finde job.
Den nyskabelse fører ikke til, at der er færre, som bliver sendt hjem, så vidt jeg kan se.
Der er også i den nugældende lov en regel om, at man kan forblive her i landet allerede efter 2 års fast arbejde, når beskæftigelsesmæssige eller erhvervsmæssige hensyn taler for det.
Det vil sige, at hvis der er tale om et hul, så er det et hul, der allerede er der, og når vi her taler om, at man efter 3 år helt undtagelsesvis kan få tidsubegrænset opholdstilladelse, så nævner vi jo udtrykkelig, at det f.eks. gælder, hvis udlændingen tidligere har haft opholdstilladelse her i landet i en årrække.
Det kan man ikke kalde noget alvorligt hul i lovgivningen. Jeg vil godt opfordre til, at vi bevarer disse muligheder, disse sikkerhedsventiler, for de værner os nemlig imod de allermest oplagte urimeligheder.
Man kan være nok så overbevist om, at det altså er vigtigt, at folk bliver sendt hjem, når der bliver fred i hjemlandet, men når man så står over for den velintegrerede udlænding, som er en gevinst for sin virksomhed, arbejdsgiveren taler for vedkommende, børnene taler flydende dansk, og et af dem er måske allerede nået at komme på ungdomslandsholdet i en eller anden disciplin, så er det altså ikke så let, og så er der jo selv medlemmer af Dansk Folkeparti, som spørger: Skal vi virkelig sende dem hjem?
Derfor vil jeg anbefale, at de ventiler, der allerede er i den gældende udlændingelov, er vi ikke kede af, men glade for, og at vi så at sige her i integrationsloven reklamerer lidt for dem, sådan at de kan virke som en spore og som en belønning til de udlændinge, der gør en kraftig indsats for at gøre nytte og være med på det danske arbejdsmarked.
Med disse ord vil jeg sige tak for den fredsommelige debat, vi har haft.
Jeg tror, vi kan finde frem til at meget bredt forlig.