Niels Helveg Petersen (RV), 2001-06-01:
Nej, jeg har aldrig forventet, at Venstre ville pege på, hvorledes finansieringen skulle tilvejebringes.
Det har slet ikke indgået i mine forestillinger at Venstre ville gøre det. Jeg har ikke set forslag fra Venstre i øvrigt på det seneste, i disse valgår her, der gik ud på at genere nogen.
Det holder man sig langt fra, så det havde jeg slet ikke forventet.
Lad mig først understrege, at også efter radikal opfattelse er der behov for et betydeligt byggeri af ældreboliger; der er brug for flere ældreboliger, og faktisk bygges der en del.
Regeringen har taget en række initiativer.
Der er tale om, at der er behov for både flere almene ældreboliger, plejeboliger og seniorbofællesskaber.
Regeringen har taget en række initiativer for at forøge byggeriet af ældreboliger.
Det er bl.a. gennemført for ikke lang tid siden, at kommunerne kan lånefinansiere den kommunale andel af grundkapitalen - det gør det jo væsentligt nemmere for kommunerne at gå ind i opførelse af ældreboliger - og tilskuddet til servicearealer er forbedret med 40.000 kr. pr. bolig.
Ældreboligrådet følger i øvrigt løbende udviklingen på området og kan rapportere, at der er en stigende dækning, hvad angår ældreboliger.
Det er klart, at der er et behov, og at der også er en udvikling i gang, som går i den rigtige retning.
Det mærkelige er ikke kun, at Enhedslisten her stemmer sammen med højre side i salen.
Det er jo lidt mærkeligt, men det er nu ikke det mærkeligste, for ideologisk set er der ikke noget mærkeligt i, at Enhedslisten ønsker at øge de statslige udgifter.
Det plejer at være god latin hos Enhedslisten.
Det mærkeligste knytter sig til andre partier, dog ikke Kristeligt Folkeparti, vil jeg sige, som jo fremsatte forslaget i god tid og har fået det behandlet og, tror jeg, har haft helt igennem gode hensigter med lovforslaget.
Det mærkeligste er sådan set Venstres rolle.
Det startede så fredeligt med en første behandling, hvor Venstres ordfører gjorde gældende, at Venstre ikke kunne støtte dette lovforslag.
I stedet fremhævede Venstre sine egne forslag, som: »... alt i alt skulle give større mobilitet og fleksibilitet på boligområdet uden samtidig at forøge de offentlige udgifter i væsentlig grad.«
Det var Venstres synspunkt under førstebehandlingen, og det syntes jeg at jeg kunne genkende som Venstrepolitik.
Men det, som begyndte på den måde, endte så anderledes imellem første og anden behandling.
Så begyndte det at svinge, og pludselig ville man stemme for forslaget.
I det første betænkningsbidrag udtalte Venstre sin tilslutning til forslaget på denne måde: at det offentliges andel i udgifterne nedsættes totalt ved dette forslag.
Det har man dog ikke vovet at gentage i det seneste betænkningsbidrag, og det turde også være noget vrøvl, fordi det hele tiden har ligget klart for dagen og uanfægtet, også af forslagsstillerne, at selvfølgelig koster dette forslag flere penge.
Det koster statskassen 320 mio. kr.
, når det er fuldt udbygget og med fuldt afløb - om året, vel at mærke.
Kommunerne sparer 67 mio. kr. på årsbasis, og derfor passer forslaget jo selvfølgelig udmærket netop i et kommunalt valgår.
Disse 67 mio. kr. får kommunerne jo ikke nogen særlig glæde af, for det indgår i den sædvanlige opgørelse mellem stat og kommuner, at hvis staten pålægger kommunerne øgede udgifter, ja, så skal kommunerne have de penge ekstra i bloktilskud.
Hvis staten aflaster kommunerne for udgifterne, skal disse penge trækkes fra de penge, kommunerne skal have, og det foregår under den årlige opgørelse under det, der hedder DUT-princippet, det udvidede totalbalanceprincip, som jo styrer forholdet mellem stat og kommune.
Så de 67 mio. kr., som kommunerne her sparer, får kommunerne jo ikke lov til at beholde.
Det siger sig selv, at det indgår i den samlede opgørelse.
Så derved vil de samlede offentlige udgifter øges, ikke med 320 mio. kr., men med ca. 250 mio. kr. - vel at mærke statens udgifter.
Når jeg har interesseret mig specielt for Venstres rolle
her, er det på grund af Venstres tale om skattestop.
Venstres forslag om skattestop er ud fra flere synspunkter urimeligt. Det er selvfølgelig urimeligt at pålægge sig selv, at man ikke sådan kan flytte rundt på afgiftsbelastningen efter, hvad der kan være hensigtsmæssigt, og det kan vi jo få megen tid til at gå med at diskutere.
Men selvfølgelig er det ikke hensigtsmæssigt; det er ærlig talt et temmelig tosset forslag, Venstre her har pålagt sig selv.
Men der er i hvert fald en ting, man burde kunne være enig om, og det er, at enhver tale om skattestop holder op, hvis man ikke samtidig også gennemfører et udgiftsstop.
Tingene skal jo finansieres, og når Venstre nu lægger stemmer til at øge de statslige udgifter med 250 mio. kr. på årsbasis, ja, så udhuler man selvfølgelig sit eget skattestop.
Derfor kan det da godt være, at man, som jeg har hørt flere borgerlige politikere stå her og sige fra talerstolen, jo har en vindersag.
Men det er ikke så svært at have en vindersag, hvis bare man fosser penge ud af statskassen.
Hvilken vindersag er der i at sige, at man vil have et skattestop, samtidig med at man øger de offentlige udgifter?
Jeg kan altså ikke få mig selv til at se det.
Og det, der i virkeligheden er det alvorlige i denne her sag og gør sagen mere interessant end almindelig polemik, er, at Venstre med en ændret stemmeafgivning på dette punkt her helt giver los, helt slipper taget i den politiske virkelighed og det skattestop, man har pålagt sig selv.