Per Stig Møller (KF), 2003-10-10:
Jeg synes, at den konservative ordfører, hr. Helge Adam Møller, sagde det afgørende i denne debat: Der er dem, der vil støtte FN, og der er dem, der blæser på FN.
FN beder i resolution 1483 fra den 22. maj hele verden, appellerer til hele verden om at bidrage med stabilisering og genopbygning af Irak.
Og stabilisering vil sige, at der skabes ro, og det vil sige militære styrker.
Det er vi altså heldigvis et flertal her i Folketinget, et bredt flertal, et stort flertal, der går ind for.
Det er det centrale.
Så kommer man med alle mulige indvendinger osv., som ikke har noget at gøre med kernesagen nu.
Den er: Vil vi være med til at stabilisere og genopbygge Irak, eller vil vi sige, det kan sejle sin egen sø?
Og der er altså en begrænset opposition her, som vil lade det sejle sin egen sø.
Så skal jeg til de enkelte bemærkninger sige, at jeg ikke helt forstår hr. Villy Søvndals kritik af Udenrigsministeriet og Forsvarsministeriet.
Der står nemlig i betænkningen, altså omkring tidspunkterne for, hvornår man har fået svarene, at der er svar, man ikke har fået.
Men så er betænkningen forkert for hr. Villy Søvndal.
Alt er åbenbart forkert for hr. Villy Søvndal, men det er også tidligt om morgenen, og det regner.
Der står: Udvalget har stillet 207 spørgsmål til udenrigsministeren og forsvarsministeren til skriftlig besvarelse, som disse har besvaret.
Og jeg har fra Udvalgssekretariatet fået meddelt og bekræftet, at alle svar er modtaget fra de to ministerier ca. kl. 21.15.
Herefter må det jo faktisk være udvalgets og hr. Villy Søvndals sag at gøre deres arbejde færdigt.
Så vil jeg sige omkring de enkelte ting, at man jo altså har fået svarene.
Hr. Villy Søvndal gentager sin misinformation af Folketinget, som han også gav under første behandling, og det er jo heller ikke så nyt.
Han siger, at hovedbegrundelsen var masseødelæggelsesvåben, og den sekundære begrundelse var terrorspørgsmålet
, da man i sin tid besluttede at gå ind.
I IV i beslutningsforslaget, som jeg også nævnte ved første behandling, og som er konklusionen på, hvad Danmark foreslår, står: Ved vurderingen af den foreliggende situation har regeringen lagt vægt på, at Irak i flere tilfælde har anvendt masseødelæggelsesvåben såvel mod militære som civile mål.
Det er den eneste gang, det nævnes i konklusionen, og det kan, som jeg sagde sidst, hr. Villy Søvndal ikke løbe fra.
Det er en historisk kendsgerning - »har anvendt masseødelæggelsesvåben såvel mod militære som civile mål«.
Det var også det samme, der stod, da man gik ind i 1998.
Det er en historisk kendsgerning.
Derefter står der, at afvæbning af Irak er nødvendig - det har FN bedt om - og at Irak over en årrække substantielt har krænket sine nedrustningsforpligtelser i henhold til FN's sikkerhedsrådsresolutioner.
For nu ikke at tage dem alle sammen så står der i 1441, at man giver dem en sidste chance, at Irak ifølge FN's våbeninspektører ikke har overholdt kravene i resolution 1441 om omgående, betingelsesløst og aktivt samarbejde, og at det må konstateres, at Irak dermed har forspildt sin sidste chance i medfør af resolution 1441.
Og så til sidst: At FN's Sikkerhedsråd tidligere har bemyndiget anvendelse af militær magt - det er en kendsgerning, det er 678 - mod Irak med henblik på gennemtvingelse af Sikkerhedsrådets krav og betingelser, og at denne bemyndigelse stadig står ved magt, hvad der er en kendsgerning, fordi den bliver nævnt i 1441, igen altså rekapituleret.
Så det er simpelt hen altså lodret forkert, hvad hr. Villy Søvndal bruger som begrundelse.
Så jeg går ud fra, at SF, således belært, nu er i stand til at stemme for forslaget.
Så spørger hr. Villy Søvndal
: Hvor lang tid vil det vare?
Og det er jo et utrolig begavet spørgsmål.
Jeg er meget, meget glad for at kunne sidde i Folketinget med så begavet et menneske så tidligt om morgenen.
Jeg mener, hvem i alverden kan svare på det?
Det kan det irakiske regeringsråd heller ikke svare på.
Det, det drejer sig om, er, at det skal vare den tid, der er nødvendig for at sikre, at den regering kan dannes på et repræsentativt, ordentligt, demokratisk grundlag, og at denne regering ikke kommer ud for terrorister, som kan sidde og vente på simpelt hen bare at vælte denne regering.
Hvis vi nu satte ind i en resolution, at alle tropper, der har været inde for at hjælpe med Iraks genopbygning, skal være trukket tilbage den 1. januar 2005, hvad vil man så gøre, hvis man bruger hovedet?
Så vil man sætte sig ned fra Saddam Husseins side, fundamentalisternes side, og vente til 1. januar 2005 og holde krudtet tørt, for der er alle de tropper ude, der skulle stabilisere Irak.
Og så kunne det blive festligt! Kl. 8.35 Derfor vil jeg opfatte det som uansvarligt at svare definitivt på det spørgsmål, for det er at skade den demokratiske, den repræsentative, den frie irakiske regering og spille Saddam Husseins spil, hvad vi naturligvis ikke vil være med til.
Vi bruger aktivt diplomati i den forbindelse.
Vi har talt med alle sikkerhedsrådsmedlemmerne fra Europa om det, vi har talt med USA om det, og jeg havde et møde med Kofi Annan forrige mandag om det i FN.
Der er ikke tvivl i FN om, at vi støtter, at FN får så central en rolle, som er mulig og ønskelig for FN.
FN har jo også sine grænser for, hvad FN vil være med til, altså hvad de vil lægge sig ind i.
De vil f.eks. ikke lægge sig ind i det militære.
Den militære bropille, som jeg beskrev sidste gang, kan og vil kun være under ledelse af USA, og andet ønsker FN heller ikke.
Det er den politiske civile genopbygningsindsats, det drejer sig om at få FN så stærkt ind som overhovedet muligt og med så gradvis og sikker overtagelse af beføjelser af den irakiske befolkning og regeringsråd som overhovedet muligt og forsvarligt.
Det er, hvad det drejer sig om, og det er dér, vi skal have FN ind som den anden bropille for også at få det, som hr. Niels Helveg Petersen efterlyser, og som jeg fortsat er enig med hr. Niels Helveg Petersen i.
Vi skal have den bro, som betyder, at så mange som muligt går ind og påtager sig opgaven, både den militære, den civile og den økonomiske.
, fordi dette ikke drejer sig om masseødelæggelsesvåben.
Dette drejer sig om at udvide det antal personer, vi mener, der er nødvendigt for at skabe ordentlige arbejdsbetingelser og indsatser for de danske soldater.
Det er jo meget vigtigt, at de danske soldater kan overkomme opgaven, og at der er nok dernede til at overkomme opgaven.
Det var, hvad det drejede sig om 15. maj, og det er, hvad det drejer sig om i dag.
Derfor: Når vi heller ikke nævnte det 15. maj og heller ikke nu, finder jeg ikke nogen grund til, at vi i bemærkningerne skulle levere en kronik om den offentlige debat omkring masseødelæggelsesvåben, som jo ikke er afsluttet.
I Kays rapport står der jo også på side 1, at den langtfra er færdig.
Man kan ikke komme med konklusionerne.
Derfor er det ikke nævnt.
Men jeg er enig med hr. Niels Helveg Petersen i hr. Niels Helveg Petersens tale.
Vi har det samme formål.
Vi er så uenige om metoden lige nu, men vi føler altså, at der efter 1483 ikke er nogen tvivl om, at det er en bred appel om, at vi alle sammen går ind og støtter op om FN's ønske igennem 12 år, som hr. Niels Helveg Petersen som udenrigsminister jo også har efterlevet, om at få skabt et ordentligt Irak, der ikke er til fare for den irakiske befolkning og for områderne omkring Irak. Til sidst hr. Søren Søndergaard, som jo kom med sin sædvanlige forudsigelige antiamerikanske tale: Den svigtende olieproduktion er jo bl.a. en følge af, at Saddam Husseins folk, eller hvem det nu er, sprænger olieledningerne i luften.
Det kræver jo så også, der kommer flere ind for at sørge for, at det irakiske politi og det irakiske ordenssystem bliver bygget op, så man kan få forhindret det.
Men det er lange ledninger, derfor har vi også politifolk nede for at træne dem.
Vi går også ind for tankerne om at sørge for, at der kommer mere og mere træning og flere og flere irakiske politibetjente.
Det arbejder vi jo selv aktivt med og har sendt folk ned for.
Men så siger hr. Søren Søndergaard, at det ikke er troværdigt, at den udvidelse, vi har nu, skulle skabe mere sikkerhed.
Nu var der jo selvfølgelig åbningsdebat i går, og jeg skal ikke bebrejde nogen, at de ikke er klar over de sidste ting, der er sket dernede.
Men i går blev en spansk diplomat skudt i Bagdad.
Vi har dansk repræsentation dernede.
De er inden for de sikrede områder for øjeblikket, men skal jo også kunne bevæge sig andre steder hen.
Som det fremgår af beslutningsforslaget, skal vi altså bl.a. sikre disse personer.
Det ved vi jo, og vi ved jo også, at en fra regeringsrådet blev dræbt tragisk for 14 dage siden.
Det vil sige, at der er bevogtningsopgaver, som vi må påtage os, hvis vi ønsker et frit Irak.
Det ønsker vi altså fortsat at påtage os.
Derved kan vi også bidrage til mere ro og sikkerhed omkring den genopbygnings-, stabiliserings- og demokratiseringsproces.
Formålet for Saddam Hussein er jo at komme derhen, hvor ingen irakere tør påtage sig opgaven.
Og det er også derfor, jeg ikke vil spille hr. Villy Søvndals spil, der gør det muligt for ham at sidde og vente på en dag, hvor han så kan slå til.
Kl. 8.40 De øvrige svar og spørgsmål omkring truslen om masseødelæggelsesvåben over for soldaterne og terrortruslen osv. vil jeg overlade til forsvarsministeren at besvare, når det måtte behage Folketingets formand.