Peter Skaarup (DF), 1999-04-21:
Der skal ikke herske tvivl om, at i Dansk Folkeparti er vi meget bekymrede for den udvikling, der i øjeblikket foregår i Kosovo.
Vi er af den opfattelse, at det er vigtigt at hjælpe på alle mulige måder i området, både når det gælder flygtningehjælp, når det gælder bygning af landsbyer i området, sådan at vi kan afhjælpe de store flygtningeproblemer, der er lokalt.
Men vi er også af den opfattelse, at de militære aktioner, som NATO og dermed Danmark er i gang med, har været medvirkende til, at vi har fået de her store flygtningeproblemer, som vi ser i øjeblikket.
Alt tyder på, at bombardementerne har været medvirkende til, at Milosevic er blevet stærkere internt i Jugoslavien, og at flygtningesituationen er blevet forværret, kraftigt forværret ved, at Milosevic med forøget styrke har kunnet fortsætte de her udrensninger, som alle heldigvis tager afstand fra. Derfor er spørgsmålet nu: Kan vi opnå noget ved fortsat at bombe, eller er den bedste mulighed for at løse denne her konflikt og hjælpe de mennesker, der kommer i klemme på grund af konflikten hver eneste dag, at stoppe op og tænke os om en ekstra gang?
For os at se
i Dansk Folkeparti er vi ikke i tvivl.
Vi mener, det er vigtigt, at vi stopper op nu, for den eneste anden konsekvens, der kan drages, er, at vi begynder at indsætte landstyrker, at vi sender flere fly af sted, at vi sender skibe af sted, ubåde osv., og spørgsmålet er, om den sikre taber i den sidste ende ikke bliver NATO, det NATO, som bl.a. Dansk Folkeparti bakker meget kraftigt op om.
Den britiske general, Sir Michael Rose, har i Sunday Times i søndags meget klart sagt, at Vesten har tabt krigen, og at NATO-landene ikke længere har de militære mandskabsressourcer, der skal til for at klare en flerårig landkrig mod serberne, selv ikke hvis den politiske vilje er til stede.
Og det er jo noget, der må kalde på meget alvor
her i Folketinget, for alt tyder på, at planen er, at man i løbet af ret kort tid er nødt til at anvende landstyrker, hvis man vil opnå de mål, man vil fra bl.a. Danmarks side. Målene skulle jo så være at sætte Milosevic helt på plads, at sørge for, at de flygtninge, der er på flugt i øjeblikket, kan vende tilbage.
Men problemet er altså bare, om en sådan landkrig overhovedet kan gennemføres, og om man kan besejre serberne i en sådan landkrig.
Og det er vi meget stærkt i tvivl om i Dansk Folkeparti, og vi mener i hvert fald, at hvis det skal kunne lade sig gøre, vil det medføre så alvorlige tab og kræve så mange ressourcer fra NATO's side, at vi ikke er villige til at bruge de kræfter på det, der skal til. Mange danske soldater, mange NATO-soldater kan komme til at lade livet i en sådan indsats, og det mener vi altså ikke vi kan medvirke til.
Vi har i Dansk Folkeparti konstateret, at ud over de fire fly, som vi taler om i dag via beslutningsforslag nr. B
Det drejer sig om en ubåd, og det drejer sig om andre maritime enheder, som det hedder.
Det undrer os
Logikken er gået ud på, at hvis NATO siger, vi skal sende seks fly, så sender vi seks fly, og hvis NATO siger, vi skal sende fire fly, så sender vi fire fly.
Den logiske følge heraf ville være, at hvis NATO bad os sende en ubåd, sendte vi en ubåd, men det vil vi altså ikke.
Vi kan være tilfredse med i Dansk Folkeparti, at Danmark ikke eskalerer konflikten yderligere ved at engagere sig på den måde at sende en ubåd; men det kan undre os, at den logik, regeringen og også de borgerlige partier i Folketinget, der går ind for aktioner dernede, hele tiden har brugt, nu pludselig er ændret til, at nu vil man altså ikke gøre det, NATO gerne vil have os til.
Det kan undre os meget, men måske ligger der andet og mere bag ved henvendelsen omkring en ubåd, end der umiddelbart ligger på bordet for os. Men det kan regeringen måske svare bedre på.
Vi er tilfredse med, at der i nogle af de svar fra regeringen på spørgsmål, der er stillet i forbindelse med behandlingen af B 128, oplyses, at afsendelsen af nu i alt 10 F-16 fly efter vedtagelsen af at sende yderligere fire fly ikke vil medføre nogen problemer for løsningen af forsvarets øvrige opgaver.
Det vil være sådan ifølge regeringens svar på spørgsmål nr. 23, der har med B 128 at gøre - nemlig hvor mange operative F-16 fly med mandskab der vil være tilbage til at tage sig af det hjemlige danske forsvar i den periode, hvor de 10 F-16 fly er udsendt - at der fortsat vil være minimum 30 operative F-16 fly med mandskab til løsning af de hjemlige opgaver.
Men vi noterer os også med tilfredshed, at regeringen altså mener, at der vil være 30 operative F-16 fly til rådighed, og vi håber også, det kommer
til at stå ret tydeligt i Folketingets forhandlinger, at vi kan regne med det fremover.
Så har vi også i Dansk Folkeparti spurgt lidt til, hvad der vil ske, hvis regeringen svarer nej til at afsende en dansk ubåd til styrken dernede, men svarer ja til at afsende en dansk korvet eller i det hele taget til at afsende flere soldater, deltage i landkrig, sende flere skibe, flere fly osv.: Hvordan er Folketingets stilling i den situation?
Det er nemlig meget uklart ifølge beslutningsforslaget, om det er Folketinget eller Det Udenrigspolitiske Nævn, der skal træffe en sådan beslutning.
I forbindelse med det samråd, der har været her til morgen i Forsvarsudvalget, har vi fået klarhed
over, at hvis der er tale om enheder, der skal i kamp, har regeringen lovet, at sagen kommer i Folketingssalen, for det er den forpligtet til fremover.
Det håber vi at regeringen også vil bekræfte her i dag i forbindelse med debatten, så vi kan være sikre på, at hvis der skal afsendes styrker, som skal deltage i kamp eller kan komme til at deltage i kamp, skal Folketinget inddrages gennem behandlingen af et nyt beslutningsforslag her i Folketingssalen.
Vi håber selvfølgelig alt i alt, at vi kan regne med, at det er korrekte svar, der er blevet afgivet på de spørgsmål, vi har stillet.
Vi har bedt om, at en del af spørgsmålene og svarene bliver optrykt i betænkningen, og jeg vil i øvrigt henvise til vores betænkningsbidrag i forbindelse med debatten her i dag.
Afslutningsvis vil jeg også henvise til den artikel, der er i Berlingske Tidende i dag, hvor præsidenten for Institut for Internationale og Strategiske Studier, Robert Zoellick, kommer med en kritik af NATO's indsats indtil nu i området.
Han siger, at enten må man gøre det, der skal til, eller også skal man helt lade være, og mit spørgsmål til regeringen er altså: Er man parat til at gøre det, der skal til, med landstyrker, og hvad det indebærer, eller er man snarere på vej til at sige: Det er nok med de bombekampagner, og vi burde måske slutte af her?
Jeg synes, man kunne ønske sig et klart svar, for med den udvikling, der har været indtil nu, hvor vi hele tiden bliver bedt om at sende flere styrker af sted, og hvor vi stort set også siger ja til alt, går det i retning af, at man er villig til at gøre det, der skal til.
Vi er meget interesserede i at høre, om regeringen er villig til at indsætte de landstyrker, der skal til ifølge alle de eksperter, der udtaler sig om tingene, altså bl.a. Robert Zoellick.
Vi håber, at regeringen vil svare konstruktivt på spørgsmålene, så omverdenen, den danske befolkning og også Folketinget, kan være trygge ved, at de informationer, der bliver givet, også holder vand.