Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2002-02-01:
Undskyld, statsministeren.
Kun ejere af boliger, som stiger med mere end 5 pct. i 2002, får glæde af det skattestop.
Det er
lige præcis de boliger, som ligger i de områder, hvor der bor flest rige danskere.
Samtidig indfører man, som det blev gjort klart i denne her debat, en særskat for lejerne i de almennyttige boliger, og det vil altså sige, at i stort og småt holder regeringen fast i en omvendt Robin Hood-politik og en klassepolitik, som vi ikke har set mage til i årevis.
Statsministeren har jo så også tradition for at skære ned på Told og Skat, sådan var det, da han var skatteminister, og sådan er det igen nu.
Der ryger et stort antal stillinger, et tal har lydt på 1.130 stillinger inden for Told og Skat i løbet af de næste 4 år.
Det gør man, selv om man i forvejen ikke er i stand til at gennemføre en effektiv skatteligning af de multinationale firmaer.
Her ligger der ellers ifølge de økonomiske vismænd mellem 7 og 14 mia. kr., det har der så været lidt uenighed om, Skatteministeriet mener, at det er 5 mia., men det er da trods alt også penge, men det vil regeringen ikke. I stedet skal pengene tages fra vores fælles fremtid ved at nedskære i uddannelserne, det skal tages fra forskningen, det skal tages fra en indsats, der kunne sikre miljøet, herunder arbejdsmiljøet, og det skal tages fra de allerallerfattigste i verden, nemlig ulandene.
Dengang fossede pengene ud af statskassen.
Det lægger regeringen op til at de skal gøre igen.
Vi vil følge udviklingen i det skamskårede Told og Skat.
Vi tror nemlig på, at direktøren i Told og Skat har ret.
Der kommer mere snyd og mere svindel som konsekvens af denne her regering.
Regeringen har fundet nogle millioner kroner i satspuljen, som den allernådigst vil bruge til de dårligst stillede.
Jamen det er da al ære værd, at vi, et af verdens rigeste samfund, vil gøre noget for de dårligst stillede.
Problemet er bare, at satspuljen er penge, som hvert eneste år stjæles netop ud af de dårligst stilledes lommer.
Det er dagpengemodtageren, det er kontanthjælpsmodtageren, det er pensionisten, der betaler for gildet.
Det er dem, der hvert år bliver snydt for 0,3 pct. i regulering.
Jeg synes ærlig talt, det er en smule sjofelt, at regeringen bryster sig af social ansvarlighed, når det er de dårligst stillede, der selv betaler for forbedringerne til de dårligst stillede.
Det, man jo gør, er at fodre hunden med dens egen hale.
Derudover, hvad vi også har været inde på i dag, er arbejdsmiljøet.
Regeringen taler i sit grundlag om et godt arbejdsmiljø, og det, den så gør, handlingen bag, er, at den skærer kraftigt ned på stort set alle områder, der kan forbedre arbejdsmiljøet.
Det er på bedriftssundhedstjenesten, det er på Arbejdstilsynet, og det er på Arbejdsmiljøinstituttet.
Oplysningerne om nedlæggelsen af Arbejdstilsynet på Fyn synes jeg understreger, hvor dybt regeringen skærer.
Hvordan har den egentlig tænkt sig, at tilsynet med arbejdsmiljøet rundtomkring på arbejdspladserne skal fungere, når mellem 90 og 130 ud af Arbejdstilsynets 650 ansatte skal fyres? Hvordan har den tænkt sig, at de tilsynsførende skal kunne yde en god og hurtig hjælp til de ansatte på en arbejdsplads i Fåborg, når de tilsynsførende selv befinder sig i Slagelse?
Det er i øvrigt ikke kun Fyn, der bliver ramt.
Regeringens mål er at indskrænke Arbejdstilsynet til fire centre, to på Sjælland og to i Jylland, og de skal så dække hele landet.
I et papir om nedskæringerne siger Arbejdstilsynets direktion det klart, at tilsynet med virksomhederne reduceres såvel antals- som tidsmæssigt, og i regeringsgrundlaget erkender regeringen, at der er særlig brug for at forbedre arbejdsmiljøet på de offentlige arbejdspladser.
Men ikke et eneste ord i det fremsatte forslag til finanslov tyder på, at regeringen tager sit eget grundlag alvorligt.
Tværtimod vil stoppet af bedriftssundhedstjenestens udbygning ramme de offentligt ansatte.
Det er dem, som i forvejen er hårdest ramt af nedslidning og stress.
Jeg har også bidt mærke i, hvad der skal ske på arbejdsskadeområdet.
Beskæftigelsesministeren har gang på gang givet Enhedslisten ret i, at folk, der kommer til skade på arbejdet, skal have en rimelig erstatning, og at sagsbehandlingstiden skal være hurtigere, end den er i dag.
Ministeren har også i et svar til fru Line Barfod tilkendegivet, at der skal blive tale om flere ansatte i Arbejdsskadestyrelsen.
Men finansloven opererer med færre ansatte og færre udgifter til erstatninger.
Så også på det område er regeringens sociale sindelag det rene blålys. Enhedslisten er enig med regeringen i, at den service, der ydes i form af praktisk og personlig bistand, i daglig tale kaldet hjemmehjælp, er alt, alt for ringe, men desværre er det ikke det, regeringens finanslovudkast retter op på med den halve milliard kroner. Den halve milliard kroner, der er sat af til ældreområdet, skal ikke bruges til mere hjemmehjælp.
Den skal ikke bruges til at øge kapaciteten.
Den skal bruges til den merudgift, der er ved at give borgerne frit valg mellem det offentlige og det private.
Den halve milliard kroner forsvinder altså ud i den blå luft til bureaukrati og til profit, mere administration og kontrol i kommunerne og mere profit til de private firmaer.
Den bruges ikke til mere hjemmehjælp.
Jeg synes, det havde klædt regeringen at tage fat i de reelle problemer på området, nemlig at mangelen på personale er det mest iøjnefaldende problem.
Stort set alle kommuner har problemer med at rekruttere og fastholde personale i hjemmeplejen.
Ringe løn og dårligt arbejdsmiljø trækker ikke mange unge mennesker til social- og sundhedsskolerne, og det vil altså sige, at hvis vi skal have en velfungerende hjemmepleje, er den allerstørste udfordring at gøre det attraktivt at arbejde inden for faget.
Mange af nutidens ældre kvinder har f.eks. været husmødre.
Deres livs karriere og stolthed handlede om at holde hjemmet rent og pænt og holde ungerne hele og pæne i tøjet.
Det er selve deres stolthed, og det er de værdier, der
nu gøres vold på og er blevet gjort vold på i årevis, når deres hjem ikke er blevet gjort ordentligt rent og pænt.
De værdier tramper regeringen videre på ved ikke at bruge den halve milliard kroner til at sikre mere hjemmehjælp, men i stedet bruge den til at lave omsorg om til at blive en vare.
Værdighed og respekt er ord, der ofte bliver brugt i debatten om hjemmeplejen.
Respekt for den enkelte borger, respekt for de ansatte.
Det er gode visioner, men de indfries altså ikke med profit og bureaukrati.
De indfries ikke ved at lave omsorg om til en vare.
De løfter indfries ved, at der kommer mere hjemmehjælp, at den halve milliard kroner bruges til at sikre, at der kommer mere personale inden for hjemmeplejen.
Nu har jeg snart stået heroppe og brokket mig i 20 minutter over det fremsatte forslag til finanslov, og desværre kan jeg ikke nå at brokke mig over alle de dårlige ting, der er i finansloven på kun 20 minutter.
Når jeg siger desværre, er det ikke, fordi jeg ønsker en længere taletid.
Nej, det er, fordi det er muligt at lave så mange forringelser, at det er umuligt at remse dem op på 20 minutter.
Det synes jeg sgu' er godt klaret.
Undskyld.
Den her finanslov er simpelt hen asocial, og den underminerer videnssamfundet og dermed velfærdssamfundet på længere sigt.
Den tager fra de fattige, og den giver til de rige, og den er direkte skadelig for miljøet.
Jeg er ellers ikke glad for at stå og være så sur så lang tid ad gangen.
Undskyld.
Finansministeren sminker liget og forsøger at få os til at sammenligne ministerens indsats med et forslag, der aldrig er blevet vedtaget.
Det er jo ikke kun 7 mia. kr., der flyttes rundt på denne her finanslov.
Det er 7 mia. kr. i forhold til et forslag, der aldrig er blevet vedtaget.
Den barske realitet ude i virkelighedens verden er jo, at man skal spare forskellen på sidste års finanslov og dette års finanslov, og det er dette års finanslov, vi behandler her i dag, det er dette års finanslov, der blev fremsat som forslag i tirsdags for offentligheden. Synes regeringen ikke, at regeringen skylder befolkningen at gøre rede for den reelle størrelse af de nedskæringer, de bliver udsat for i år, i stedet for at sminke tallene ved at sammenligne med et forslag, der aldrig er blevet vedtaget?
Regeringens forslag om at ændre Den Særlige Pensionsopsparing, som vi har talt om tidligere i dag, er et klart udtryk for omvendt Robin Hood-politik.
Hidtil har alle betalt 1 pct. af deres løn til Den Særlige Pensionsopsparing, de rigeste har altså betalt mest i kroner og øre.
Alle har efterfølgende fået samme beløb udbetalt fra ordningen, de bredeste skuldre har altså båret det tungeste læs.
Det var Enhedslisten, der sikrede denne udformning af Den Særlige Pensionsopsparing, og det er vi stolte af, det er nemlig rigtig Robin Hood-politik.
Den ordning skal nu ændres, så man får udbetalt det samme beløb, som man har indbetalt, og det er et groft angreb på de fattigste pensionister i de her land.
For folk med små indkomster betyder det, at der forsvinder 50.000 kr.
Til gengæld får man, hvis man tjener over 1 mio. kr. om året, ca. 370.000 kr. mere i pension.
Det er ren klassepolitik, regeringen fører, og man kan endnu en gang undre sig over, hvordan Anders Fogh umiddelbart efter valget kunne sige, at klassekampen var aflyst ...
Nu kan jeg jo med min ringe alder oprigtigt og uden at snyde på vægten sige, at den fremsatte finanslov er den sorteste, jeg nogen sinde har set.
Hvis der er nogen herinde, der har været i tvivl om, hvorfor folk er skeptiske, hver gang en politiker udtaler sig, så har vi da Jordens bedste eksempel lige foran os. Erhvervsskolerne, universiteterne, pædagog- og lærerseminarierne skal alle spare mere end 5,5 pct. af deres budgetter.
Alle de institutioner har i årevis trængt til flere midler, og flere af de her institutioner er blevet lovet flere penge af regeringen.
Ingen af dem har fået løfterne opfyldt, tværtimod skal de gennemføre massive besparelser.
Men det er ikke kun det traditionelle uddannelsessystem, der skal bøde, det er også uddannelsen og omskolingen af arbejdsløse, det er efteruddannelse og opkvalificering af lønmodtagere generelt.
Ofte er det blevet sagt, at uddannelse er Danmarks eneste råstof, lige så ofte er det blevet sagt, at der kommer en kæmpeudgift til den voksende gruppe af ældre i samfundet.
Jeg forstår ganske simpelt ikke, hvordan Venstre har tænkt sig at skulle finansiere den voksende pensionsudgift, hvis man begynder at underminere samfundets indtægtsgrundlag, nemlig råstoffet uddannelse.
Regeringen har gjort sig til talsmand for fremtidens videnssamfund, de har talt op ad stolper og ned ad vægge om videnssamfundet, og det lyder jo flot, det lyder fremadskuende.
Ét af fire citater i Politiken i går er et citat af sundhedsminister Lars Løkke Rasmussen, der udtaler: I forhold til Danmarks fremtid er der vigtigt at anspore og fremelske de naturvidenskabelige talenter på samme måde, som vi fremelsker fodboldtalenter i superligaen.
Flotte ord, men hvilken handling ligger der bag disse ord?
Det er jo handlingen, der er det interessante, ikke den ordstrøm og de floskler, der følger før og efter.
Og ser vi på Venstres handlinger, viser det sig jo tydeligt, at Venstre kun er videnssamfundets fortaler af navn, og ikke af gavn.
Det fremgår klokkeklart af regeringens finanslovudspil, hvor der er massive nedskæringer på uddannelsesområdet, ikke de forbedringer, som de lovede.
Pressen og mange andre roser regeringen for at være handlekraftig, og det tør man da også svagt antyde at den er.
Men det er jo kun positivt at være handlekraftig, hvis ens handlinger er konstruktive og fremadrettede, ikke hvis de er destruktive og underminerer muligheden for ethvert fremskridt.
Der er intet konstruktivt eller fremadrettet over regeringens handlekraft.
Tværtimod bomber de uddannelsessystemet tilbage til stenalderen, og det gør de vel vidende, at vores samfund lever af uddannelse, det gør de vel vidende, at de har lovet forbedringer på en lang række af disse uddannelser, og de gør det vel vidende, at forringelserne på kort sigt er til skade for lærlinge, studerende, lønmodtagere og arbejdsløse.
På lang sigt er det til skade for samfundet som helhed og for velfærden.
Fordommene om, at politikere siger ét og gør noget andet, synes jeg er blevet bekræftet i 10. potens med den her regerings forslag til finanslov.
Endnu et eksempel på, hvorfor befolkningen er eller bliver skeptiske over for politikere, er regeringens måde at præsentere forslaget til finansloven på.
Det ser så pænt og det ser så forsigtigt ud, når finansministeren præsenterer en finanslov, hvor der kun flyttes på 7 mia. kr.
Men det er da også noget af en tryllekunstner, der får tallene til at se sådan ud.
Det er netop den slags tryllerier med tallene, der giver grobund for skepsis og mistro.
Der er jo formelt set overhovedet ikke noget snyd forbundet med Thor Pedersens måde at fremlægge tingene på, ikke noget snyd overhovedet.
Han siger jo åbent, at tallene skal sammenlignes med SR-regeringens forslag til finansloven fra før valget.
På den baggrund opnår han og regeringen, at tallene kommer til at se meget pænere og meget mere forsigtige ud.
Jamen SR lavede et tåbeligt udkast til finansloven, men Thor Pedersen har lavet et, der er endnu mere tåbeligt, og han får det til at fremstå, som om halvdelen af det er Socialdemokratiets skyld.
Det er det ikke.
Socialdemokratiet og De Radikale lagde deres forslag åbent frem.
Det var muligt at sammenligne deres forslag med sidste års finanslov.
Thor Pedersen ...