runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-11-10:
Nu hørte jeg jo, at man i forligspartiernes forslag til vedtagelse snakker om, at der er skabt en balance mellem den længere levetid og forhøjelsen af efterlønsalderen.
Derfor kunne jeg egentlig godt tænke mig at høre hr. Jens Vibjerg, om det ikke er rigtigt, at når man regner med en generaliseret forlænget levetid, så ligger der bag ved det, at de med de højeste uddannelser får en væsentlig forhøjelse af levetiden, mens de med de laveste uddannelser de seneste 10 år kun har haft en meget, meget beskeden forhøjelse af levetiden, sådan at det i virkeligheden er noget, der skaber ubalance til ugunst for dem, der i dag har glæde af efterlønsordningen.
Jens Vibjerg (V), 2006-11-10:
For det første viser Velfærdskommissionens analyser jo, at levetiden er vokset for alle grupper uanset køn og uddannelsesbaggrund fra 1994 til 2003.
Så alle har fået glæde af fremgangen.
Og så sætter vi jo målrettet ind over for de grupper, der er mest udsatte på arbejdsmarkedet.
Det er jo det, der ligger både i forhold til de 3 mia. kr. og de 70 mio. kr. plus alle de øvrige initiativer, vi har sat i værk bl.a. gennem satspuljen.
De er jo i høj grad også målrettet de grupper, der er mest udsatte på arbejdsmarkedet.
Så jeg tør sådan set vove den påstand, at når vi kommer frem til 2019, vil vi opleve, at den gruppe, som hr. Jørgen Arbo-Bæhr omtaler, rent faktisk har fået det største løft.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-11-10:
Nu har vi jo lige under den tidligere debat fået at vide, at det er der jo ikke nogen der kan sige noget om – i hvert fald ikke fra regeringspartiernes side.
Men når man nu laver politik i 2006, må man vel tage udgangspunkt i, hvad man ved, og det, man ved i 2006, er, at uligheden med hensyn til, hvornår folk dør, vokser.
Den vokser.
Alle, der beskæftiger sig med det, siger det.
Er det derfor ikke et spørgsmål om, at man i virkeligheden med den ordning, man laver nu, siger, at de mennesker, som har de korteste uddannelser, og som er dem, der i dag går på efterløn, når de er mellem 60 og 62 år – 80 pct. af dem er dem med de korte uddannelser – lige præcis er de mennesker, der bliver ramt af, at efterlønsalderen bliver forhøjet, samtidig med at de ikke får den samme gevinst af levealderen som dem med de højeste uddannelser?
Det er, hvad vi ved i dag, og det er vel den måde, man laver politik på – også i Venstre.
Jens Vibjerg (V), 2006-11-10:
Nu satser vi jo altså massivt i forhold til de grupper; det er en massiv satsning, der aldrig nogen sinde tidligere er set i det her land.
Ole Sohn (SF), 2006-11-10:
Når hr. Jens Vibjerg tager ordet, skal man altid lytte grundigt efter.
Det kunne jo være, der kom nogle guldkorn, og jeg synes, det var meget fint sagt, at man har lavet noget, der er gennemtænkt, udtryk for rettidig omhu og oven i købet balanceret.
Der er bare lige et enkelt spørgsmål: På hvilket tidspunkt forud for beslutningen har forligspartierne drøftet med vælgerne at indlægge en automatisk stigningstakst for, hvornår man kan gå på efterløn og pension?
Lovforslaget indebærer jo, at i 2040 skal man faktisk være 71 år, inden man kan komme på folkepension, og 66 år, før man kan komme på efterløn, og hvornår har man diskuteret den automatik med vælgerne?
Det er det ene.
Det andet er: Er det ikke første gang i danmarkshistorien, at et politisk flertal beslutter, at al ekstra levetid skal gå til arbejde, uden at drøfte, om man måske skulle fordele den lidt mellem arbejde og fritid?
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-11-10:
Hvis man for alvor ville gøre noget for at få flere hænder, skulle man gøre det, at man sagde, at i dag har vi 800.000 stående uden for arbejdsmarkedet.
En lang række af dem ville med en målrettet uddannelsesindsats kunne komme ind på arbejdsmarkedet og aflaste dem, der i dag arbejder for meget.
Det ville være at slå to fluer med ét smæk.
Man ville sørge for, at de, der i dag bliver holdt ude, ville komme ind, og man ville sørge for, at de, som i dag er på arbejdsmarkedet, arbejdede mindre, blev mindre nedslidte og dermed også ville undgå at blive udstødt til førtidspension, sygdom eller være tvunget til at gå på efterløn.
Morten Østergaard (RV), 2006-11-10:
Jeg synes, at det virker, som om Enhedslisten ikke selv anvender den samme logik, som man har forsøgt at lægge ud.
For situationen er jo den omkring efterløn, at mange trækker sig tilbage uden at være nedslidte, og det er ret veldokumenteret.
Men jeg tror også, det handler om, at Enhedslisten måske lever i den vildfarelse, der også fremgår af hr. Jørgen Arbo-Bæhrs T-shirt, nemlig den, at det er et spørgsmål om at have råd til velfærd.
Det, der er problemet, er spørgsmålet om at have hænder og hoveder nok til at levere velfærden.
Og der synes jeg man må sige at Enhedslisten mangler svar.
Det var bare lige sådan en logisk opfølgning på hr. Jørgen Arbo-Bæhrs spørgsmål til tidligere ordførere.
Jeg skal bare forstå det.
Hvis det viser sig, at forebyggelsesfonden og de andre initiativer rent faktisk virker og der bliver mindre nedslidning og færre stressskader, vil Enhedslisten så tilslutte sig velfærdsforligets øvrige konsekvenser som en logisk udlægning af det, hr. Jørgen Arbo-Bæhr tidligere har forsøgt at få andre ordførere til at indrømme?
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-11-10:
Hvis det er sådan, at vi i fremtiden har et arbejdsmarked, hvor ingen mennesker, når de bliver 60 år, føler sig nedslidte og derfor er nødt til at trække sig tilbage fra arbejdsmarkedet, vil det resultere i, at de ikke gør det.
Det er jo det, der er fuldstændig grotesk.
Hvis det her rent faktisk virker, er det fuldstændig bedøvende ligegyldigt at hæve efterlønsalderen.
Det er derfor, der ingen logik er i den her sammenhæng.
I virkeligheden er det sådan, at folk, hvis de er i stand til at gå på arbejde og være glade for det, også gør det.
Nu prøvede jeg jo at sætte hr. Jakob Axel Nielsens regneevner på en prøve.
Tror hr. Jakob Axel Nielsen, at det opvejer, hvad man ellers ville kunne bruge på det forebyggende arbejde?
Jakob Axel Nielsen (KF), 2006-11-10:
Jeg må sige, at hr. Jørgen Arbo-Bæhr blander pærer og bananer sammen, for den her forebyggelsesfond har penge, der skal allokeres, så det giver os en viden – en viden, som kan bruges fremadrettet i offentlige institutioner, på offentlige arbejdspladser og på private arbejdspladser til at sikre, at folk ikke skal se frem til at blive slidt ned.
Jeg er enig med hr. Bent Bøgsted i, at det ville være at stikke folk blår øjnene at sige, at vi totalt kan undgå en fremtidig nedslidning, men vi kan reducere nedslidningen.
Historien viser jo, at folk bliver ældre og ældre og samtidig sundere og sundere, og det har da naturligvis noget at gøre med, at det er blevet sundere at gå på arbejde, og at der ikke er så meget nedslidning.
Så det er et arbejde, der kontinuerligt vil skulle støttes, og som har en fremadskridende proces i sig hele tiden.
Men forebyggelsesfonden, og det er vigtigt at understrege, er altså lavet for, at vi skal få en så at sige akademisk viden, som vi kan anvende på vores arbejdspladser.
Jeg kan da bekræfte, at jeg ikke mener, at forebyggelsesfondens midler kun skal gå til traditionel arbejdsmiljømæssig forskning.
Jeg mener også, at jeg i min ordførertale har lagt vægt på, at det også skal gælde psykisk betinget stress og dårligt arbejdsmiljø, der er psykisk betinget.
Så kommer fru Anne Baastrup frem med noget efter min mening urigtigt om mit parti, men lad nu det være.
Det har fru Anne Baastrup lov til at mene.
Jeg kan i hvert fald holde fast i, at mit parti mener, at de midler, vi afsætter her, skal gå til projekter, som også kan evalueres.
De skal kunne evalueres, vi skal kunne indsamle den viden, vi får, for kun derved kan vi bruge det fremadrettet.
Det område mener jeg ikke man skal give efter på.
Anne Baastrup (SF), 2006-11-10:
Jeg synes bare ikke, hr. Jakob Axel Nielsen besvarede mit spørgsmål.
Hvis man skal undgå stress i arbejdsformidlingen, vil hr. Jakob Axel Nielsen så være med til, at man eksempelvis laver et arbejdsformidlingskontor, der er helle for den type, så de kan måle sig på en anden måde?
Det forudsætter, at der er en hjemmel i lovgivningen til, at man laver den type af heller.
Hvis det er sådan, at branchen kommer frem til – i skøn samdrægtighed arbejdsgivere og lønmodtagere imellem – at det ville være et rigtig, rigtig godt initiativ, for derved ville man forebygge en frygtelig masse stress og nedslidning, og hvad ved jeg, så forudsætter det bare en lovændring.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2006-11-10:
Hvis det sådan er et helt hypotetisk spørgsmål, vil jeg da sige, at jeg altid er villig til at lytte til eksperter, at jeg altid er villig til at lytte til gode råd, og hvis det sådan er et projekt a la frikommuneprojekterne – at den enkelte arbejdsformidling skal underlægges et friprojekt og være undtaget fra de øvrige – og der er nogen, der siger, at der da kunne være fornuft i det, vil jeg også altid lytte til det.
Men det er ikke noget, der sådan indgår i den aktuelle dagsorden.
Anne Baastrup (SF), 2006-11-10:
Jeg vil godt lige være helt sikker på, at hr. Jakob Axel Nielsen ikke mener, at forebyggelsesfonden skal bruges til at afhjælpe traditionelle arbejdsmiljøproblemer, som man kan klare via henstillinger og påbud.
Det synes jeg ville være meget interessant at høre.
Det næste, jeg vil spørge om, er: De Konservative er traditionelt et meget centralistisk parti, der ønsker al magt placeret herinde på Christiansborg.
Men De Konservative er ved at blive overhalet af Venstre og Dansk Folkeparti.
Hr. Bent Bøgsted lagde op til, at man muligvis godt, hvis forebyggelsesfonden kom med et bud på det og vi dæmpede nogle af de der centralistisk fastsatte regler, rundtomkring i den offentlige forvaltning kunne lave forsøg, hvor man ikke skulle indberette alting, hver gang man havde talt med en enkelt borger.
For ellers kan de jo ikke gøre noget.
Det er bare lige til det sidste, til den afslutning hr. Morten Østergaard kom med, og det er om den der indirekte kritik af, at SF ikke er indstillet på at lade efterlønsalderen stige og folkepensionsalderen stige derudad, således at vi måske om nogle år har en folkepensionsalder på 75 år.
Det er o.k., at De Radikale vil af med efterlønsordningen, og at De Radikale vil have forhøjet folkepensionsalderen.
Men skal jeg forstå hr. Morten Østergaard således, at det er udemokratisk og uansvarligt, at vi tager en offentlig debat her i Folketingssalen om, hvad det er, forligspartierne har aftalt, og hvordan vi skal fortolke den her aftale?
Jeg oplevede nemlig sådan lige en antydning af utilfredshed med, at hr. Morten Østergaard skulle bruge sin formiddag her i salen.
Morten Østergaard (RV), 2006-11-10:
Der er kun ganske få steder, jeg hellere vil være end her i Folketingssalen, så det er bestemt en misforståelse.
Jeg nyder det altid og benytter mig af lejligheden til at være her og debattere vigtige politiske emner.
Den her forebyggelsesfond skal så udmøntes efterfølgende, og der er mulighed for hele tiden at dirigere indsatsen derhen, hvor man synes, den kan gøre størst nytte – f.eks. kan man have mere fokus på det psykiske arbejdsmiljø.
Det er derfor, jeg siger: Fordi vi sidder med ved forhandlingsbordet, kan vi bidrage til det, som vi er meget enige med SF om at der er behov for, nemlig at få en fokus på at undgå nedslidning og undgå udstødelse og en større fokus på det psykiske arbejdsmiljø og på stress.
Det er derfor, det er en fordel at sidde med ved bordet.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-11-10:
At forebygge nedslidning, fysisk og psykisk, er et godt og agtværdigt formål.
Det er jo også det, der i hvert fald er hovedformålet med den fond, vi har til debat her i dag.
Mit store problem er ikke, om fonden eksisterer, men om fonden hjælper.
Mit store problem er, om ikke forligspartierne ser bort fra, hvad det er for nogle faktorer, der rent faktisk spiller ind på det danske arbejdsmarked, for så vidt angår fysisk og psykisk nedslidning.
Vi har jo set en stadig øget fleksibilisering de senere år.
Man snakker i dag om 24-7samfundet, nemlig arbejde 24 timer i døgnet 7 dage om ugen.
Vi har set et arbejdsmarked for offentligt ansatte, som bliver stadig mere truet af højere tempo, som bliver stadig mere truet af øget kontrol, og som bliver stadig mere truet af, at de ansatte skal bruge deres tid på at dokumentere, hvad de laver, i stedet for at arbejde til fordel for de mennesker, de arbejder med.
For en række grupper er der indført nye tiltag, f.eks. for hjemmehjælpere, som i dag render rundt med håndholdte computere, som styrer deres tilværelse.
For nogle af dem kan det jo virke lidt grotesk.
Jeg nævner det bare for at illustrere, hvad det er for nogle eksempler, der er på, at folk i deres dagligdag bliver udsat for nedslidende faktorer og ting, der presser dem i en udstrækning, så det fysiske og psykiske arbejdsmiljø bliver ringere og ringere.
Det er jo spørgsmålet, om den fond, som nu er vedtaget, rent faktisk får den effekt, som man gerne vil have, nemlig at folk skal kunne blive i stand til at blive længere på arbejdsmarkedet, fordi de bliver mindre og mindre fysisk og psykisk nedslidte.
Er det så let at kontrollere, om det ikke er opgaver, hvor kommunerne i virkeligheden fylder nogle huller ud, på grund af at de mangler penge?
Når vi ser på de private virksomheder, der skal søge til forskellige projekter, kan vi jo sige, at vi kan sammenligne med dengang, da man under den tidligere regering, bl.a. med Enhedslistens opbakning, ville udbygge BST til at dække hele arbejdsmarkedet.
Med den fond, vi har i dag, vil man i 2007 have 200 mio. kr., altså en femtedel af den indsats, som lå i det tidligere system.
Jeg tror, at fonden er bedre end ingenting, men jeg tror også, at hvis vi for alvor vil gøre noget ved nedslidning, skal vi begynde at lytte meget mere til de faglige organisationer, som har rejst de nødvendige spørgsmål.
Er det i virkeligheden ikke sådan, at hvis vi vil forhindre nedslidning, skal folk arbejde mindre og mindre hårdt?
Hvis vi skal have forbedret glæden ved at være på arbejde, skal vi satse meget mere på indflydelse fra de ansattes side, det, som FOA har udtrykt ved, at vi skal slippe de ansatte fri.
Det ville være reelle tiltag, som kunne få folk til at være glade, når de gik på arbejde, og tilfredse, når de gik hjem igen.
Anne Baastrup (SF), 2006-11-10:
Nu havde jeg forstået, at det var armslængdeprincippet, der var det fuldstændig grundlæggende fundament for den her aftale, således at det også er den offentlige debat – den viden, som hr. Morten Østergaard bl.a. får her i salen, når vi fra SF’s side rejser den her forespørgselsdebat – der vil få betydning for bestyrelsens fremtidige beslutninger.
Så vi kan rent faktisk via det talte ord, selv om vi ikke sidder med i forhandlingerne, også få indflydelse.
Det vil jeg godt have at hr. Morten Østergaard bekræfter, for ellers er der jo nogle problemer med den fortolkning af armslængdeprincippet, hr. Morten Østergaard har.
Bent Bøgsted (DF), 2006-11-14:
Jamen altså, jeg må sige til hr. Jørgen Arbo-Bæhr, at som jeg opfatter det, er det stadig væk gældende, at en stigning i efterlønsalderen skal vedtages ved lov.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-11-14:
Og der er det, jeg bare undrer mig lidt over, hvordan Dansk Folkeparti kan støtte et lovforslag, hvor der er skrevet ind, hvordan den automatiske regulering skal laves, når man tidligere har sagt, at det kommer an på en politisk drøftelse.
Jeg er fuldstændig enig med hr. Bent Bøgsted i, at det er svært at spå – og især om fremtiden.
Problemet er, at det her lovforslag og hele velfærdsaftalen er baseret på, at nogle har spået om fremtiden, nærmere bestemt om fremtiden i 2040, og med hr. Bent Bøgsteds bemærkninger falder hele grundlaget for velfærdsaftalen, eller rettere sagt velfærdsforringelserne, på gulvet.
Ole Sohn (SF), 2006-11-14:
Lad os tage lovforslaget – det er godt nok omfattende, men alligevel – og se på, hvad der står om den her indeksering, som vi snakker så meget om, og som jo selvfølgelig er et kernepunkt, fordi det ikke har været offentligt diskuteret forud for indgåelsen af velfærdsforliget.
Dengang diskuterede man efterlønsalderen, og SF og Dansk Folkeparti havde en fælles opfattelse af, at den skulle være 60 år som i dag, fordi vi ikke kunne se andet, end at hvis man hævede den, ville man ramme de lavtlønnede med det hårde fysiske arbejde.
Socialdemokraterne ville gå med til 62 år, og regeringen sagde 63 år.
Nu har vi så lovforslaget, og der kan man se, at regeringen kom igennem med sine 63 år fra 2025.
Men derudover er der indekseringen, og i det afsnit, der står om indekseringen, står der, at efterlønsalderen skal stige fra 63 år, 64 år, 65 år og op til 66 år – det er det længste, vi kan se ud i fremtiden nu – og der står der ikke en eneste gang ordet hvis.
Det er skrevet ind som en fuldstændig klokkeklar præmis i lovforslaget: Indekseringen er gældende.
Så er det rigtigt, at man ud fra nogle lovtekniske, juridiske grunde over for befolkningen skal omsætte denne automatik til et lovforslag.
Det er ren kosmetik; det er en automatik.
Jytte Andersen (S), 2006-11-14:
Vi mødes jo i Folketinget hvert år, ikke sandt?
Og det gør vi i 12-13 år, før der overhovedet er tale om, at der sker nogen ændringer.
Altså, jeg tror faktisk på talens kraft, og jeg tror på den politiske kamp også for arbejdsmiljøet.
Vi skal selvfølgelig sørge for, at lige præcis de, der har det hårdeste arbejdsmiljø, både fysisk og psykisk, får det bedre, så deres levealder også stiger, så det ikke kun er, jeg ved ikke hvad for en gruppe højtlønnede, vi kan nævne.
Hvis det ikke skulle ske, mon dog så ikke vi vil få diskussioner om det og om, hvor man skal kanalisere arbejdsmiljøindsatsen hen.
Det vil jeg bidrage til, ja, jeg gør det ikke så mange år endnu, men det ved jeg at hr. Ole Sohn og andre vil gøre.
Så det er ikke rigtigt at sige, at det her lovforslag er enkeltstående.
Nej, for os hænger det her lovforslag og dets virkninger meget nøje sammen med en meget målrettet, en meget bevidst og en meget dyr arbejdsmiljøindsats.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-11-14:
Apropos den debat, vi havde tidligere med Venstres ordfører om den her automatiske regulering af efterlønsalderen, hvor der i 2015 første gang skal vedtages en regulering i takt med middellevetiden, kunne jeg egentlig godt tænke mig at vide, om Dansk Folkeparti stadig væk mener, at en sådan regulering ikke er vedtaget pr. automatik, men kræver en fornyet politisk drøftelse, altså om ikke det forslag, der ligger, indebærer, at det skal vedtages automatisk som følge af bestemmelserne i lovforslaget, og hvis man ikke støtter en kommende regulering, vil det være det samme som at træde ud af forliget.
Bent Bøgsted (DF), 2006-11-14:
Jeg synes, det må jo være uhyggelig svært for en politiker at stå og bedømme, hvad vores kommende folketingskollegaer, vores afløsere, eller hvad det nu bliver, skal vedtage om 10-15 år.
Og derfor mener jeg stadig væk, at det godt kan være, der er indbygget en indeksregulering i det, men den skal stadig væk vedtages ved lov.
Jeg tror egentlig ikke, at der er så meget at tilføje, for jeg synes, at jeg har givet udtryk for den opfattelse, som Dansk Folkeparti har af det.
Thomas Adelskov (S), 2006-11-14:
Hr. Bent Bøgsted var ikke så særlig begejstret i sin tale.
Det kan man egentlig godt forstå.
Det er jo ikke Dansk Folkeparti, der har fået fortrydelsesordningen igennem, det er heller ikke Dansk Folkeparti, der har sørget for, at der nu kommer seniorjob, eller at vi får flere voksenlærlingepladser.
Dansk Folkeparti har heller ikke sørget for, at vi får en forebyggelsesfond på 3 mia. kr., eller at der kommer mange flere midler til hele arbejdsmiljøområdet.
Det var vi nogle andre der stillede krav om.
Jeg er sådan set
lidt interesseret i at finde ud af, om Dansk Folkeparti stadig væk står ved aftalen.
Så jeg vil spørge meget præcist og konkret.
Det er en 100 sider stor aftale, og på side 10 i aftalen står der: »Fra 2025 indekseres aldersgrænserne i tilbagetrækningssystemet med udgangspunkt i restlevetiden for 60-årige, således at den forventede periode med efterløn og folkepension er omkring 19½ år på længere sigt.«
Står Dansk Folkeparti stadig væk ved den del af velfærdsaftalen?
Eller står man på talerstolen i dag og melder sig ud af velfærdsforliget?
Bent Bøgsted (DF), 2006-11-14:
Der er ikke noget med, at vi melder os ud af velfærdsforliget.
Hr. Thomas Adelskov er jo så begejstret for at få efterlønsalderen til at stige og måske få den helt væk.
Det er det, hr. Thomas Adelskov giver udtryk for: at efterlønsalderen bare skal stige og stige.
Det er egentlig det, hr. Thomas Adelskov står og siger her.
Jeg synes, hr. Thomas Adelskov skulle få afklaret med beskæftigelsesministeren, hvordan det helt nøjagtigt er, og det kunne jeg foreslå at vi gør i udvalgsarbejdet.
Thomas Adelskov (S), 2006-11-14:
Jeg har ikke behov for noget udvalgsarbejde for at forholde mig til, om jeg står ved en aftale, hvor der ligger noget på skrift.
Vi hørte tidligere hr. Jens Vibjerg fra Venstre sige: Der er en klar indeksering, det ligger i aftalen.
Det står vi også ved at der gør.
Så kan vi altid diskutere, om vi synes, at det er den bedste måde at gøre det på osv.
Men der ligger en klar indeksering i aftalen; velfærdsaftalen fra juni måned er på 100 sider, og på side 10 står der: »Fra 2025 indekseres aldersgrænserne i tilbagetrækningssystemet med udgangspunkt i restlevetiden for 60-årige, således at den forventede periode med efterløn og folkepension er omkring 19½ år på længere sigt.«
Det vil gøre det meget lettere for os andre, hvis Dansk Folkeparti træder ud,
det skal jeg ærligt indrømme.
Og det er sådan bare der, jeg leder efter jasvaret.
Bent Bøgsted (DF), 2006-11-14:
Jamen altså, det ville også gøre det meget lettere for Dansk Folkeparti, hvis Socialdemokratiet trådte ud af alle de forlig, vi har indgået sammen.
Det er så sådan, det er.
Jeg forholder mig til det, der står i lovforslaget: at det skal vedtages ved lov til den tid.
Jytte Andersen (S), 2006-11-14:
Jeg synes stadig væk, det står uklart.
Hr. Bent Bøgsted siger på den ene side, at man jo ikke kan vide, hvad medlemmer af Folketinget om 10-15 år træffer beslutning om.
Nu er det jo sådan, at det er partier, der indgår aftaler, og det er partier, der holder aftaler, og det åbne spørgsmål, som står og svæver i luften for mig, er: Holder Dansk Folkeparti sin aftale om fremtidens velfærd, eller holder Dansk Folkeparti ikke aftalen?
Bent Bøgsted (DF), 2006-11-14:
Jeg forstår spørgsmålet på den måde, at fru Jytte Andersen vil have, jeg skal stå og sige, at jeg støtter Socialdemokratiet i, at efterlønsalderen bare skal stige og stige.
For det er det, fru Jytte Andersen og hr. Thomas Adelskov tidligere gav udtryk for.
Det eneste, jeg siger, er, at skal der ske en stigning, skal det selvfølgelig vedtages ved lov.
Det er det, der står i lovforslaget, og det er det, jeg forholder mig til.
Jytte Andersen (S), 2006-11-14:
Det, jeg forsøger at få Dansk Folkepartis ordfører til at svare på, er, om man holder en aftale, hvori det indgår, at der i år 2025 vil kunne ske en stigning af efterlønsalderen, såfremt den gennemsnitlige levealder er hævet over en 2-årig periode.
Det er sådan set det, der er blevet aftalt.
Og så er der blevet aftalt en procedure for, hvordan det skal ske, og det er ved lovgivning.
Det er jo i virkeligheden teknik.
Gør Dansk Folkeparti det, eller gør de det ikke?
Bent Bøgsted (DF), 2006-11-14:
Jamen fru Jytte Andersen, vi er med i en aftale, og den står vi ved.
Vi har forskellige opfattelser af, hvordan det skal tolkes, og det er det, jeg har givet udtryk for.
Som jeg hører fru Jytte Andersen sige det, sker det pr. automatik, og jeg siger, at det står i lovforslaget, at det skal vedtages ved lov.
Det er det, der er forskellen på vores opfattelse.