runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Elisabeth Arnold (RV), 1998-04-14:
Jeg har to spørgsmål til fru Anne Baastrup.
For det første gjorde fru Anne Baastrup meget ud af at sige, at den retlige undtagelse, som Danmark fik i 1993, blev totalt undergravet ved overførelsen af Schengenaftalen til det overnationale kapitel i Amsterdamtraktaten, og at den undtagelse, vi har fået, i virkeligheden er helt udhulet. Jeg vil gerne spørge fru Anne Baastrup, om det er i overensstemmelse med god foreningsskik eller gode demokratiske traditioner, at et enkelt land blokerer for, hvad andre lande ønsker, blot fordi man ikke selv vil være med.
Er det ikke ordentlig opførsel over for lande, som man er i forening med, at sige: O.k., hvis I vil gå videre, accepterer vi det, men vi vil stå udenfor, og så må vi have en særlig ordning?
Det er den demokratiske sindelagskontrol, som jeg gerne vil have, at fru Anne Baastrup lige forholder sig lidt til.
Det andet er udtrykket Fort Europa, som fru Anne Baastrup brugte en del af sin taletid på at beskrive, hvordan ingen kunne komme ind i.
Nu er det jo sådan, at store dele af Europa er omgivet af kyststrækninger.
Vi har også i Danmark en ganske stor bid af den kyststrækning, og selvfølgelig kan flygtninge komme til Danmark, som de altid har kunnet, på gummibåde, på tømmerflåder og på alle mulige måder via lufthavnene.
Men det, der er det helt afgørende, er jo Dublinkonventionen, som siger, at en asylansøgning kun skal behandles i ét land.
Det er jo det, der betyder, at der kan komme ressourcebesparelser, fordi flygtninge ikke skal rundt til de forskellige lande, men kun skal have deres sag behandlet i det land, som de først ankommer til.
Hvordan forholder SF sig til Dublinkonventionen?
Søren Søndergaard (EL), 1998-04-14:
Jeg tænkte jo nok, at hr. Duetoft og jeg er fuldstændig enige om, at det rige EU ikke gør nok for alverdens flygtninge, og at det rige EU skal gøre noget mere for at afhjælpe flygtningeproblemet.
Det er Enhedslisten og CD fuldstændig enige om.
Men det store spørgsmål er så: Hvordan, med hvilke traktater og med hvilke midler?
Og her synes vi altså, det er et problem, at man f.eks. i Amsterdamtraktaten laver nogle formuleringer, der gør, at afrikanske lande kan sige: Vi har lært af Europa.
Vi kan lave en aftale om, at vi gensidigt ikke tager flygtninge fra hinanden, for vi synes egentlig, det går meget godt.
Derfor har vi også koncentreret os lidt om den passus i denne debat, og jeg synes, det kan bringe os videre, hvis hr. Duetoft ville sige: O.k., lige præcis den passus støtter jeg heller ikke og er ikke så meget for, og den må vi da arbejde for at få ændret.
Så har vi da fået det ud af debatten, og jeg kan i hvert fald tilsige Enhedslistens støtte til hr. Duetoft med hensyn til at få den passus ændret.
Elisabeth Arnold (RV), 1998-04-14:
Jeg mener ikke, at jeg gav udtryk for speciel begejstring for konventionsinstrumentet; jeg beskrev det nøgternt og tonløst og sagde, at sådan er det altså bare.
Jeg synes ikke, konventioner er nogen ideel måde at regulere internationale aftaler på.
Det er langsommeligt, det er tungt, og det er faktisk også ret udemokratisk, for det er regeringerne, der forhandler, og ikke demokratisk valgte forsamlinger som f.eks. parlamenter.
F.eks. har jeg personlig ikke haft nogen mulighed for at påvirke ordlyden i konventioner under FN, for det er regeringen, der forhandler dem, og ikke Folketinget.
Så der er mange ulemper ved konventionsinstrumentet, og derfor synes jeg, det er fornuftigt også at bruge andre instrumenter, og det er det nye, man har mulighed for at gøre med rammekonventioner.
Jeg synes, vi skal se på de forslag, der kommer.
Men det, som jeg synes er vigtigt at gøre klart, når vi taler om konventioner, er, at vi skal lave nogle konventioner, som har løsere regler, som de enkelte lande så kan udfylde efter deres egne traditioner.
Og det tror jeg vil være noget, vi kommer til at se i langt højere grad i fremtiden, især når EU bliver meget større ved, at vi forhåbentlig får mindst ti nye medlemslande.
Peter Duetoft (CD), 1998-04-14:
Til hr. Thulesen Dahl
: Det, jeg brokker mig over i forbindelse med folkeafstemningen, er, at Dansk Folkeparti forsøger at fremstille det, som om den danske befolkning aldrig har taget stilling til det her. Jeg har ikke noget problem med, at der skal være folkeafstemninger; vi er selv tilhængere af en afstemning om Amsterdam.
Det var ikke absolut nødvendigt, at den skulle afholdes, men vi har meldt fra starten, at ligegyldigt om der var bare den mindste tvivl om, hvorvidt der skulle være en folkeafstemning, ville vi være tilhængere af det
, så det er ikke det, jeg anfægter.
Det, jeg anfægter, er, at hr. Thulesen Dahl igen og igen og igen stiller sig op og foregøgler den danske befolkning, at den for første gang skal tage stilling til, om grænsen skal fjernes.
I øvrigt har hr. Thulesen Dahl vist ikke helt præsent, hvad det var, vi stemte om i 1986, det kan man jo også høre af argumentationen.
Faktisk var det personfriheden, den fjerde frihed, der blev stemt om.
Det var ikke kun arbejdskraften, det gik bredere, og hr. Thulesen Dahl husker nok alle de diskussioner, der var om pensionister, og hvad ved jeg.
De er vel ikke nødvendigvis arbejdskraft.
Det var faktisk den amerikanske uafhængighedserklæring, der kom først.
Europæere er måske så selvcentrerede, at de tror, det altid er i Europa, tingene skal ske første gang, men inspirationen kom altså et andet sted fra.
Nej, jeg synes ikke, vi gør nok, helt klart.
Jeg har også lagt mig ud med store dele af det danske vælgerkorps ved at sige i valgkampen, at jeg heller ikke synes, vi gør nok i Danmark.
Jeg synes, det er et problem, at vi ser et faldende antal flygtninge til Danmark, samtidig med at verdens antal flygtninge stiger.
Men, men, men - det problem løses ikke ved, at Danmark går ud og siger, at nu vil vi ikke være med i samarbejdet.
Det løses ved, at vi laver nogle ordentlige spilleregler, der også sørger for, at de lande i Europa, der ikke er særlig indstillet på at modtage flygtninge, også bliver nødt til at gøre deres del af arbejdet.
Jeg tror, vi skal gå den vej.
Jeg tror ikke på, at Danmark alene kan gøre sig til helgen, for vi kan ikke løse alle verdens flygtningeproblemer på én gang.
Elisabeth Arnold (RV), 1998-04-14:
Jeg må forstå fru Anne Baastrups svar således, at fru Anne Baastrup mener, at Danmark skulle have blokeret for, at dele af de retlige indre anliggender blev ført over i søjle 1, og at SF ikke kunne tilslutte sig, fordi man undergravede det nationale kompromis.
Hvis vi skulle have fastholdt SF som deltager i det nationale kompromis, skulle vi altså have blokeret for de øvrige 14 lande, som ønskede det retlige og indre samarbejde overført. Sådan må jeg forstå det.
Så vil jeg gerne komme med en yderligere bemærkning til diskussionen om et Fort Europa, hvor fru Anne Baastrup siger, at de ydre grænser skal styrkes.
På hvilken måde er de danske ydre grænser blevet styrket, efter at vi er trådt ind i Schengenaftalen?
På hvilke måder er den danske kystbevogtning blevet forstærket?
Jeg vil gerne spørge fru Anne Baastrup, om hun har set nogen som helst eksempler på det.
Er det ikke præcis lige så let at komme i land på den sydfalsterske kyst i dag, som det var for 5 år siden?
Keld Albrechtsen (EL), 1998-04-14:
Nu bliver jeg altså nødt til at komme herop og blande mig lidt, for hr. Duetoft begynder at udsprede fuldstændig falske informationer om, hvad der blev vedtaget ved folkeafstemningen i 1986 om det indre marked.
Hr. Duetoft må se i øjnene - enten han kan lide det eller ej - at det, der blev vedtaget dengang, var de fire friheder, som indbefatter arbejdskraftens frie bevægelighed
og ikke andet
Det er rigtigt, at EF-modstanderne dengang sagde, at vi ikke troede, man ville lade sig begrænse af det.
Man ville naturligvis gå videre, sådan som man altid gør, og undtagelser og sådan noget bliver altid før eller senere skudt ned, så på den måde kan hr. Duetoft selvfølgelig have ret.
Men traktaten som sådan, der blev vedtaget dengang, handlede om arbejdskraften og ikke om andet.
Så vil jeg blot sige, at Hr. Duetoft og hans parti vil i den kommende tids debat komme til at opleve et stigende problem med at forsvare en traktat, som vil indskrænke muligheden for at føre den fornuftige, humane flygtningepolitik, hr. Duetoft nu giver tilsagn om at støtte.
Det bliver vanskeligt for CD i den kampagne.
Klaus Hækkerup (S), 1998-04-14:
Jeg kan konstatere, at der er dele - måske endda store dele - af SF, der ikke finder, at vi hermed opgiver vor nationale selvbestemmelsesret, og at den aftale, der nu ligger i Amsterdamtraktaten, ikke indebærer, at vi afgiver kompetence på området.
Det er præcis det, det drejer sig om,
og jeg mener, at dette måske meget store mindretal har fuldstændig ret.
Fru Anne Baastrup står heroppe og siger, at hun har spurgt Ebba Strange, og at SF tilsluttede sig og gik ind for Dublinkonventionen; men samtidig står hun heroppe og siger, at de regler, der er indeholdt i Dublinkonventionen om, at en asylsøger skal afgive sin asylansøgning i det Schengenland, den pågældende først kommer til, er man modstander af.
Hvad mener SF helt præcist på det område?
Det mener jeg egentlig vælgerne har krav på at få at vide.
Keld Albrechtsen (EL), 1998-04-14:
Med hensyn til diskussionen om fortiden og tilbage til det nationale kompromis vil jeg gerne spørge fru Anne Baastrup, om det ikke er korrekt, at der findes bestemmelser i Maastrichttraktaten om, at man ved enstemmighed kan overføre områder inden for politisamarbejdet fra det mellemstatslige til det overstatslige område, og at Danmark har nægtet at acceptere en sådan overflytning.
Jeg har i hvert fald forstået det sådan, at det var en del af aftalen om det nationale kompromis, at Danmark skulle sige nej til en sådan overflytning.
Men nu kommer man altså med et traktatforslag, hvor fru Elisabeth Arnold mener, at det, vi hele tiden har haft ret til at sige nej til, og som befolkningen fik at vide i 1993, at vi kunne sige nej til, nemlig overflytning til det overnationale niveau, er vi lige pludselig forpligtet til.
Vi har ligefrem en forpligtelse til at acceptere det i fremtiden.
Klaus Hækkerup (S), 1998-04-14:
Jamen jeg forstår ikke helt SF's holdning.
Men hvis nu en asylansøger fra Spanien har begået en ulovlig handling og søger asyl i Frankrig, er Spanien så egentlig ikke det land, den pågældende burde søge asyl i?
Og er det hele så ikke noget sludder, når SF siger, at der er noget modstridende i bestemmelserne?
Elisabeth Arnold (RV), 1998-04-14:
Jeg har en enkelt bemærkning til hr. Kristian Thulesen Dahl, som brugte et udtryk om - sådan nogenlunde citeret efter hukommelsen - at man prøvede at latterliggøre den gode, gamle grænsekontrol.
Den gode, gamle grænsekontrol har vi afskaffet mellem de nordiske lande.
Vi har haft den afskaffet i årtier, og jeg har aldrig hørt hr. Kristian Thulesen Dahl være bekymret over den manglende grænsekontrol mellem de nordiske lande.
Jeg har ikke hørt Dansk Folkeparti udtale sig negativt om den lemfældighed, der er i de nordiske lande, hvor man bare kan passere frit over grænserne, og jeg har heller aldrig hørt, at hr. Kristian Thulesen Dahl skulle være bekymret over det politisamarbejde, der foregår mellem de nordiske lande.
Hvis der bliver begået et bankrøveri i Umeå, og bankrøverne tager sydpå i en hvid Volvo, ringer politiet i Umeå selvfølgelig til politiet i Helsingør og siger, at nu er de på vej herned.
Hvorfor har Dansk Folkeparti ingen betænkeligheder ved det, som har udviklet sig i Norden i årtier, men har betænkeligheder, så snart man kommer syd for den dansk-tyske grænse?
Jamen det var da rart at høre det med rene ord.
Dér slap det ud: Det er altså ikke i Norden, der forekommer grænseoverskridende kriminalitet, der forekommer ikke illegal indvandring, og der forekommer ikke flygtningestrømme på tværs af de nordiske grænser.
Al ondskab stammer sydfra, men alt det gode er inden for Norden.
Tak for svaret!
Søren Søndergaard (EL), 1998-04-14:
Jeg ved ikke, om der på det humanistiske område er en verden til forskel mellem det Europa, CD og hr. Peter Duetoft ønsker, og det Europa, Enhedslisten ønsker.
Jeg forstår, at vi er fuldstændig fælles med hensyn til afstandtagen fra de stalinistiske regimer i Østeuropa, så det er i hvert tilfælde ikke dér, uenigheden går.
Her er vi fuldstændig enige.
Det er da rigtigt, at vi her i Europa har meget detaljerede retningslinjer for menneskerettigheder.
Den store franske revolution var jo en fantastisk inspiration, også for senere skriverier; men det er jo ikke helt det samme som at leve op til dens idealer, og derfor vil jeg godt spørge hr. Duetoft: Mener hr. Duetoft, når vi tager den samlede verdens flygtningeproblemer ad notam, at Europa - i betragtning af hvor rigt Europa er som helhed - tager sin del af verdens flygtninge?
Kim Behnke (FP), 1998-04-15:
Da lovforslaget blev førstebehandlet i sidste samling, gav Fremskridtspartiet sin tilslutning, og det gør vi fortsat, for vi mener, at det er et naturligt led i den udvikling, der er foregået i de senere år, hvor flere og flere opgaver overflyttes til det grønlandske hjemmestyre.
Nu er turen så kommet til Råstofforvaltningen, og det har vi ingen som helst indvendinger imod.
Jeg har dog et spørgsmål til ministeren, og det drejer sig om, at der i bemærkningerne til forslaget på side 4 i første spalte står: »Aftalen indeholder herudover nærmere bestemmelser om Råstofdirektoratets forhold til Miljø- og Energiministeriet og dettes institutioner.
Og mit spørgsmål går på, at når der skal gives tilladelse til eftersøgning efter olie i farvandene omkring Grønland eller på Grønlands fastland, drejer det sig jo om meget tunge opgaver med et både ud fra miljøbetragtninger og ud fra energimæssige betragtninger kæmpearbejde.
Og det ville nok også være at overdimensionere det, eftersom det jo kun er ved få lejligheder, der skal gennemføres sagsbehandlinger
vedrørende olieefterforskning
Men vi deltager selvfølgelig i alle andre partiers ønske om, at der snart bliver fundet noget i Grønland.
Og jeg hører til dem, der kan huske, at canadierne i sin tid hævdede, at der var fundet for 20 mia. kr. guld i Grønland, men det har vi ikke set så meget til endnu.
Men vi håber da, at det stadig væk er deroppe, og hvis der er planer om at lave om på fordelingsordningen mellem Danmark og Grønland, kan jeg kun opfordre til gøre det, inden der bliver fundet noget af væsentlig værdi, for ellers kan slagsmålet blive ganske ubehageligt. Vi har nu den opfattelse, at den eksisterende ordning med en 50-50-fordeling er ganske fornuftig, og derfor vil vi da støtte, at den enten bliver bibeholdt, eller,
hvis man har tænkt sig at ændre den, at det så gøres sådan, at fordelingen også fremover bliver nogenlunde den samme.
Men skal det gøres, skal det ske, inden der ligger guld eller diamanter eller olie på bordet, for ellers kan slagsmålet som sagt blive ganske ubehageligt.
Vi støtter forslaget, som det ligger, men afventer lige ministerens besvarelse af det konkrete spørgsmål.
Og ellers vil vi medvirke til at sørge for at få det vedtaget efter en hurtig udvalgsbehandling.
Frank Dahlgaard (KF), 1998-04-15:
Siden den grønlandske hjemmestyreordning trådte i kraft for snart 20 år siden, er stadig flere opgaver blevet flyttet fra København til Nuuk i Grønland, og når man ser på de store træk i det, har det været en tordnende succes.
Og det er også i det lys og som et led i den udvikling, vi skal se det her forslag.
Det er helt naturligt, at forvaltningen af råstofområdet ligger i Nuuk og ikke i København.
Om man så skal tage hul på den debat, som den socialdemokratiske ordfører ligesom tog lidt hul på, om, hvad der skal ske, hvis der findes store forekomster af mineraler, diamanter, olie og gas, eller hvad det nu kan være, har jeg forstået af forslaget er en helt anden diskussion.
Råstofforordningen forbliver uændret, og lovforslaget her overfører alene forvaltningen til Grønland, og det kan vi i hvert fald støtte, for det er en fornuftig ordning.
Kristen Touborg (SF), 1998-04-15:
Historien beretter om meget stor uenighed og meget skænderi
på dette område, som det blev udmærket beskrevet af Socialdemokratiets ordfører, hr. Hans-Pavia Rosing
Men sagen er heldigvis endt lykkeligt, og forslaget er så Folketingets håndslag til aftalen mellem den danske regering og Grønlands
landsstyre
SF kan støtte lovforslaget.
Svend Aage Fauerholdt (DF), 1998-04-15:
Forslaget er en udmøntning af den aftale, der er indgået mellem regeringen og Grønlands landsstyre, og aftalen indebærer, at den tidligere rollefordeling inden for rammerne af den fælles råstofordning ændres.
Da der kun er tale om en ændret administration af loven og ændringen er udgiftsneutral, og da Grønlands hjemmestyre enstemmigt har vedtaget, at loven gennemføres,
kan Dansk Folkeparti anbefale lovforslaget, og vi vil arbejde positivt i udvalget og medvirke til, at forslaget bliver gennemført i denne samling.
Vibeke Peschardt (RV), 1998-04-15:
Som vi hørte den socialdemokratiske ordfører sige, jeg må næsten tro på vegne af hele Grønland, er der meget stor glæde i Grønland og sådan set også i Danmark over den aftale, der her er indgået.
Aftalen som sådan medfører kun de ændringer i råstofordningen for Grønland, at ansvaret for forvaltningsopgaverne bliver flyttet derhen, hvor tingene sker, nemlig til Grønland, og det synes vi er helt rigtigt.
Den fælles beslutningskompetence for regeringen og hjemmestyret med hensyn til væsentlige beslutninger på råstofområdet vil fortsat være gældende.
Vi kan støtte lovforslaget.
Søren Kolstrup (EL), 1998-04-15:
Enhedslisten kan selvfølgelig også fuldt ud tilslutte sig overførelsen af Råstofforvaltningen til det grønlandske hjemmestyre.
Og at staten og hjemmestyret bytter roller, ser vi som udtryk for en positiv udvikling og et langt, sejt træk
bort fra en kolonipolitik og frem mod et selvstændigt Grønland
Men jeg vil også godt sige til den socialdemokratiske ordfører, at Enhedslisten er meget indstillet på at drøfte
den situation, der vil opstå, når man engang finder olie og gas og andre værdifulde ting, og at vi meget gerne vil være med til at drøfte, hvordan vi til den tid sikrer, at Grønland fuldt ud bliver herre i eget hus.
Tove Videbæk (KRF), 1998-04-15:
Kristeligt Folkeparti ser det som et led i en god og naturlig udvikling, at forvaltningen vedrørende mineralske råstoffer i Grønland nu overføres til Grønlands hjemmestyre.
Det er jo ikke noget, der sker fra den ene dag til den anden, men er forberedt over en årrække i et samarbejde mellem den danske regering og Grønlands landsstyre.
Vi vil derfor gå ind i et positivt samarbejde om dette lovforslag i udvalget.
Sonja Albrink (CD), 1998-04-15:
Jeg skal ikke forlænge debatten, og da flere ordførere så fint har redegjort for, hvad lovforslaget indeholder, skal jeg blot tilkendegive, at CD støtter forslaget.
Ellen Kristensen (V), 1998-04-15:
Hr. folketingsformand og ærede medlemmer af Folketinget.
Regeringen og det grønlandske landsstyre indgik den 8. januar 1998 en ny aftale om overførelse af forvaltningen
vedrørende mineralske råstoffer i Grønland fra den 1. juli 1998.
Aftalen indebar, at regeringen snarest skulle fremsætte lovforslag i Folketinget med henblik på overførelse af forvaltningen vedrørende mineralske råstoffer i Grønland til Grønlands landsstyre, herunder den udøvende kompetence til at meddele tilladelser til undersøgelse, efterforskning og udnyttelse af mineralske råstoffer som rettighedsindehavers virksomhed i henhold til sådanne tilladelser eller koncessioner.
Venstre er godt tilfreds med, at regeringen har taget forslaget med i Tinget før sommerferien, så lovforslaget, hvis det vedtages, kan træde i kraft den 1. juli 1998 som planlagt.
Fra den 1. juli 1998 vil Grønlands hjemmestyres Råstofdirektorat således være et fælles administrativt og fagligt system inden for råstofordningen.
For at sikre en smidig overgang og specielt en fagligt forsvarlig varetagelse af forvaltningsopgaven er det derfor glædeligt, at der mellem regeringen og landsstyret er aftalt, at Råstofdirektoratet kan trække på rådgivning og bistand fra institutioner og styrelser under Miljø- og Energiministeriet.
Vort kære land i rigsfællesskabet, Grønland, er et dejligt sted, som er helt unikt i forhold til andre lande med landets høje, sneklædte bjerge og dybe fjorde i indlandsisen.
Men det er ikke bare et meget smukt og dejligt land; Grønland rummer også utallige mineralske rigdomme.
Den intensive efterforskning i de seneste år har bevist, at Grønland rummer adskillige kommercielt interessante forekomster såsom zink, guld, diamanter og gas- og olieforekomster m.m., og i fremtiden kan Grønland ikke undvære den beskæftigelsesmæssige og den indtjeningsmæssige side heraf.
Venstre er glad for, at aftalen mellem regeringen og landsstyret er forhandlet på plads med respekt for hinanden fra begge sider, og derfor vil jeg på Venstres vegne sige hjertelig tak til regeringen og ikke mindst til Grønlands landsstyre.
Og det er glædeligt, at myndighedsbehandlingen i Råstofdirektoratet baseres på faglig bistand fra Danmarks og Grønlands Geologiske Undersøgelse, Danmarks Miljøundersøgelser samt Energistyrelsen og Miljøstyrelsen.
I Venstre er vi bekendt med, at Grønlands Landsting med alle partier og kandidatforbund hilser forslaget velkomment, og derfor kan vi kun appellere til Tinget om at vedtage lovforslaget.
Og jeg vil personlig på vegne af det grønlandske folk rette en stor tak til den danske regering, idet den har været meget åben under forhandlingerne om netop dette emne.
Venstre vil med disse bemærkninger gå ind for, at lovforslaget godkendes i sin foreliggende form.
Søren Kolstrup (EL), 1998-04-15:
Som udgangspunkt finder Enhedslisten, at det er et fornuftigt lovforslag.
Det er selvfølgelig positivt, at støttemidler nu tildeles efter en mere samlet vurdering af miljøeffekterne.
Det er hovedindholdet af forslaget, og mit hjerte kan også banke varmt, når jeg læser ord som renere teknologi, affaldsminimering og genanvendelse.
Lutter søde sager.
Som bekendt tager Enhedslisten afstand fra, at vi nu skal have en vældig differentiering af grønne mærker.
Vi mener, vi skal holde os til ét mærke, nemlig det økologiske, altså den økologiske mærkningsstrategi.
Der er også et andet, langt større og mere principielt problem i lovforslaget, nemlig at vi meget let kan få for vane at yde støtte til det ene og det andet og det tredje uden at stille nogle skrappe betingelser.
Resultatet af en sådan støtteordning kan være, at en række skatteydermidler kapitaliseres i private lommer, og derfor finder Enhedslisten det afgørende, at vi får opbygget fælles, demokratiske videnscentre, hvor erfaringer med renere teknologi inden for f.eks. affald forbliver på fællesskabets hænder.
Nu lever vi jo i en periode, hvor man foretager nogle ret brutale liberaliseringer, og hvor det offentlige får mindre og mindre at skulle have sagt.
Derfor synes jeg, det ville være meget opløftende, hvis vi inden for det grønne område kunne få mere fællesskab, mere demokrati, f.eks. et demokratisk indrettet videnscenter, så brugerne og husholdningerne kan være med til så at sige at patentere de gode ideer, så vi nærmest får udvidet demokratiet og ikke indskrænket det. Som sagt: Hovedtemaet kan vi være med på, men vi har altså nogle meget store betænkeligheder vedrørende § 54 C, og så vil vi meget gerne være med til at foretage langsigtede drøftelser om demokrati og miljø.