Jørn Jespersen (SF), 2004-02-20:
Jeg vil gerne fortsætte, hvor fru Helle Sjelle slap, for det er naturligvis korrekt, at hvis det viser sig, at planteskolen ikke fortsætter, og at det private marked ikke kan levere de pågældende planter, så er der en ny situation.
Ja, det er en situation, hvor statens produktion af pesticidfri planter er ophørt, det er en situation, hvor Fosdal Planteskole er lukket, og det er en situation, hvor de private siger: På de udbudsbetingelser, der er stillet, ønsker vi ikke at levere, det er der ikke forretning nok i, og desuden mangler vi også noget viden.
Så står det offentlige altså i den situation, at vi ikke kan få planter produceret uden giftstoffer til den fremtidige skovrejsning, og der kunne jeg da egentlig godt tænke mig at få at vide, hvordan regeringen inklusive Det Konservative Folkeparti så vil tackle den nye situation, som fru Helle Sjelle forudser.
Skal man så opgive at lave skovrejsning med pesticidfri planter i den situation?
Eller skal man opbygge ekspertisen en gang til - og betale for det?
Eller skal man betale en merpris til de private for at gå ind i den her produktion og dermed altså få mindst muligt miljø for pengene, fordi man betaler mere for det, man havde i forvejen, end man havde behøvet?
Det synes jeg er interessante spørgsmål, og dem kunne jeg godt tænke mig at få et svar på.
Jeg får det nok ikke.
Situationen er jo den, at vi har haft velfungerende planteskoler, som har lavet et glimrende udviklingsarbejde og er kommet frem til - efter møje og besvær og en stor indsats - at udvikle planteproduktion stort set uden brug af pesticider.
Det tog nogle år, man skulle gøre mange erfaringer, man skulle arbejde hårdt med det, men det lykkedes.
Den situation var vi kommet i her frem til 2003.
Af uforklarlige grunde vælger miljøministeren så, at det skal lukke, ikke noget med at rationalisere og sammenlægge, statslig planteproduktion skal bare ophøre.
Det virker som en ureflekteret ideologisk beslutning om, at det her bare skal privatiseres, koste hvad det vil og uanset fornuft.
Hermed spilder man også store investeringer, en stor indsats, som ikke længere kommer til sin ret, man har ingen sikkerhed for, at plantebehovet i fremtiden kan dækkes, og det er ikke rigtigt, at den naturnære drift vil betyde, at behovet falder meget, for der vil stadig væk være plantning af løvtræer i ensartede nåletræsbevoksninger
, og der vil stadig væk - især hvis man lever op til sine målsætninger - være et meget stort behov for planter til skovrejsning. Man gør det også i en situation, hvor man ikke aner, hvad det udbud, man taler om, vil medføre.
Kan det dækkes?
Til hvilken pris?
Af hvem?
Det eneste, man har at henholde sig til, er et brev fra Hedeselskabet, hvor man skriver, at det behov vil man da gerne dække, men intet om på hvilke betingelser og til hvilken pris.
Det er en ualmindelig sjusket måde at træffe beslutninger på, både i forhold til økonomi, i forhold til miljø og i forhold til de mennesker, det omhandler.
Så er det blevet sagt flere gange, at kommunen jo bare kan overtage det.
Sagen er, at det altså ikke er så enkelt for en kommune at overtage en forretning; det må den faktisk ikke, medmindre den kan lave en eller anden meget smart konstruktion.
Det er jo det, der i øjeblikket bliver arbejdet meget intenst med at undersøge om kan lade sig gøre.
Hr. Jørn Dohrmann har omtalt det som et guldæg i turbanen - det plejer at være appelsiner, man får dér - men man kan vel ikke sige, at 0,5 mio. kr. i overskud et år er et guldæg, der sikrer, at en kommune med dårlig økonomi føler sig specielt tryg ved at gå ind i det.
Der er jo heller ikke tale om, at Brovst har ønsket den situation, men man undersøger som en sidste nødløsning, om det dog kunne være muligt for at bevare en arbejdsplads i et område, hvor der bestemt ikke er for mange i forvejen.
Så er der endelig spørgsmålet om finansloven.
Det gør Dansk Folkeparti åbenbart ikke.
Det er jo ikke noget, der hæver troværdigheden med hensyn til kvaliteten af de forhandlinger, Dansk Folkeparti har lavet med regeringen omkring miljøet og finansloven.
Det er en beslutning, som Dansk Folkeparti har sagt ja til i forbindelse med finansloven, muligvis uden at vide det, og som man efterfølgende prøver at krybe i ly for, fordi man ikke kan leve op til de store ord, man har sagt, om, at man ønskede pesticidfri produktion, og at man ønskede at bevare arbejdspladser, og det synes jeg Dansk Folkeparti bør stå til regnskab for, især i det nordjyske, hvor man har skabt uberettigede forventninger.
Det er trist, at ministerens meget firkantede ideologi uden saglige begrundelser er i stand til rent faktisk at nedlægge denne her planteproduktion, som der jo dybest set ikke er et flertal i Folketinget for at nedlægge, men som ministeren altså har banket sine partifæller og
Dansk Folkeparti på plads til at acceptere.