Thor Pedersen (V), 2002-12-06:
Jamen jeg vil da egentlig gerne bekræfte, at sådan er det.
Det var i virkeligheden Venstre og Det Konservative Folkeparti i den tidligere VKR-regering, der var med til at etablere ordningen med Den Sociale Pensionsfond.
Sådan var det.
Det, der står i aftalen fra 1999, er så en aftale, som det også er sagt, mellem den daværende regering, Venstre, Det Konservative Folkeparti, CD og Kristeligt Folkeparti.
Det er rigtigt. Og der står udtrykkeligt, at ændring af lov om Den Sociale Pensionsfond i overensstemmelse med Rigsrevisionens henstilling sikres ny lovhjemmel for den årlige overførsel fra Den Sociale Pensionsfond til Socialministeriet. Det er fælles gods.
Her er hjemmelen.
Og det er selvfølgelig også meningen, at man bruger den.
Sådan har det været forudsat, for jeg går ikke ud fra - og det forstår jeg at det gør man heller ikke - at fru Pia Gjellerup mener
Ideen var jo netop dengang, at vi stemte for overførslen, og vi har stemt for bevillingerne også under den tidligere regering.
Det, der blev kritiseret, var, at der ikke var lovhjemmel til det, man rent faktisk overførte, hvor man klarede det med en tekstanmærkning.
Vi stemte for bevillingerne, og det har vi gjort hvert år.
Vi har aldrig nogen sinde reduceret de forslag, der lå, for vi har opfattet det som en del af den aftale, der var, at årsagen til at ændre loven var at sikre de bevillinger, der trækkes ud, ved hjemmel i lovgivningen.
Vi har haft en lang og grundig, og jeg synes da i øvrigt også ganske god debat.
Men det, jeg synes står tilbage,
er, at jeg synes, det er synd, at så mange har brugt kræfter på at sige, at det da godt kan være, at man er med i forlig, men de er nu ikke så betydende, og det er sådan kreative forlig, dækker man sig ind, som måske ikke betyder så meget. Jeg synes faktisk, at der er grund til at rose Folketingets partier for en meget aktiv deltagelse i finanslovprocessen, hvor vi jo rent faktisk lagde det ud decentralt til drøftelse og forhandling hos ressortministrene ud fra synspunktet om, at kan man finde en aftale, så pakkes den bagefter sammen til en samlet finanslovaftale, der så godt nok dækker mange partier.
Men tænk, det synes jeg er demokrati og parlamentarisme for fuld udblæsning.
Det synes jeg er flot.
At man på trods af dagligdagens skillelinjer måske er i stand til at glemme dem og se, om der er noget, man kan blive enig om på delområder.
Og der må jeg sige, at det er gået bedre end det, jeg egentlig havde forventet, med 18 delaftaler.
Enhedslisten er med i 5 aftaler, det er i sig selv jo egentlig et brud på traditionen. SF er med i 10. Socialdemokratiet og De Radikale er med i 13. Dansk Folkeparti er med i 15.
Kristeligt Folkeparti er med i 14. Så kan man spørge: Betyder de noget?
Ja, tager vi, hvor Dansk Folkeparti og Det Radikale Venstre er med, bedre uddannelser, så er det, man sidder og fører 445 mio. kr. tilbage.
Jeg mener, at Kristeligt Folkeparti også må mene, at det betyder noget, hele det aftalegrundlag, der ligger bag begrebet bedre uddannelser, altså erhvervsuddannelserne.
Vi har en ny universitetslov med Socialdemokratiet og Kristeligt Folkeparti.
Det er såmænd 1,1 mia. kr., vi taler om.
Det bliver en ny tids universiteter, det bliver nemlig fremtidens universiteter.
Jeg synes, det er synd at nedtone, at det her egentlig er lykkedes at få det flertal, der sikrer det.
Eller hos beskæftigelsesministeren: »Flere i arbejde«, altså det, der ligger i en begyndende reformproces.
30.000 flere i arbejde er skønnet af de virkninger.
Der er Kristeligt Folkeparti og Det Radikale Venstre også med.
»Flere og bedre boliger«: Det Radikale Venstre, Kristeligt Folkeparti, Dansk Folkeparti, Socialdemokratiet.
Ja, det er så bare 1 mia. kr. ekstra over 5 år til mere ungdomsboligbyggeri.
Sagt på en anden måde: Lægger man alle tallene sammen, så er det et helt års boligbyggeri yderligere, man vinder over en 5-års-periode.
Det er da flot.
Der er så mange reformer og reformtanker i det.
Kunststøtten
, nå ja.
Man har både Det Radikale Venstre og Kristeligt Folkeparti og Enhedslisten med i en ny struktur for kunststøtten og international kulturudvikling.
Vi har forskningsreserven, 3 mia. kr. Uden at det skal opfattes som en kritik af den tidligere regering, hvad det tit og ofte jo er, så er det lykkedes alene at fylde lidt skrantning på over 3 mia. kr. ud.
Det synes jeg da er flot.
Reform af forskningsrådsystemet: Kristeligt Folkeparti, Enhedslisten, Det Radikale Venstre, Socialistisk Folkeparti, Dansk Folkeparti - jeg synes, det er flot.
Jeg synes, der er grund til at rose Folketingets partier, for at alle i virkeligheden har taget del i det, og ikke alene at det er store beløb, der flyttes rundt på, men at der virkelig er reformer bag.
Der er også forenklinger.
Der er tale om, at vi gør meget for ungdommen og fremtiden, og vi taler om hele uddannelsessystemet, uanset om man kan lide det eller ej.
I er dem, der er med til at vedtage det her, også de reformer, der ligger.
Der er flere penge til ældre og sygehuse.
Der en engangsydelse til de mindst velhavende ældre, når det gælder likvide midler.
Der er tale om, at foruden at overføre de penge, der ikke er brugt, til de 1,5 mia. kr., så er der yderligere tilført 125 mio. kr. til afvikling af ventelister.
Med hensyn til ekstra penge er der til de svage grupper tale om, at vi viderefører initiativer fra 2002 på 87 mio. kr.
Der er yderligere afsat 110 mio. kr. i 2003 til handicappede, til hospicepladser, til udvidelse af patientforsikringer og til særlige sociale formål
, ligesom der er en satspuljeudmøntning på over 600 mio. kr. Så er der nævnt de grænsehandelsfølsomme varer.
De er indregnet og finansieret i 2003.
men filosofien er jo den, at uanset om man letter afgifterne eller ej, så er tabet det samme. Det regnestykke, der ligger fra Skatteministeriet, er i virkeligheden, at hvis man sætter afgifterne ned, så er tabet mindre end det, det ville have været ved ikke at sætte afgiften ned.
Og hvordan ser råderummet ud?
Og her må jeg sige med det samme, også til Kristeligt Folkeparti og hr. Jann Sjursen, der spurgte, om det ikke er i strid med skattestoppet, at man hæver afgifterne på andre varer, at det er det jo ikke.
Den mulighed udestår.
Det har regeringen ikke afskrevet sig en mulighed for, når vi ser på årene 2004 og frem.
Vi siger ikke, at vi vil gøre det, men det har intet at gøre med skattestoppet, at vi ikke skulle kunne hæve afgiften på andre varer til at kompensere for det mindreniveau, vi får ved at lette på grænsefølsomme varer.
Det er jo faktisk direkte indeholdt i skattestopdebatten og definitionen. Så vil jeg sige, at det, der selvfølgelig betyder meget, når man ser det samlede billede, er: Jamen når nu alle de ønsker er opfyldt gennem 18 delaftaler, hvordan ser finansloven så egentlig ud?
Og der synes jeg, det er glædeligt at konstatere, at den stramhedsgrad, der lå i finanslovforslaget, det sigte, vi har på mellemlang sigt, som har været i overensstemmelse også med det, der lå i den tidligere regering, er holdt.
Finanseffekten har stort set samme stramhedsgrad, og vi når samme mål og over perioden, og det synes jeg jo, at alle skulle være glade for, i hvert fald dem, der er tilhængere af, at man har styr på den offentlige økonomi, og anerkender, at der er en grænse for vækst.
Det gælder jo så i hvert fald for de tidligere regeringspartier, at vi på trods af 18 delaftaler har kunnet holde linjen og retningen, den linje, der betyder, uanset hvad der er sagt om kommuner og amter, at vi konstaterer, at der i år vil være en vækst på 6.000 flere beskæftigede i kommuner og amter netto, og at det, der ligger sammen med finansloven for kommuneaftalen for 2003, er skønnet at give 3.000 flere.
Så der, hvor vi bliver kritiseret for, at det nu er sådan, at vi udelukkende arbejder for stadig øget vækst i den offentlige sektor med flere og flere ansatte, har vi blot konstateret, at realiteten er den, at for at nå de servicemål, vi har, så er vi nødt til at have flere i arbejde i borgernære serviceområder.
Det er derfor, der i år kommer 6.000 flere, uanset hvad hr. Ole Sohn siger fra talerstolen, og 3.000 flere næste år, altså 9.000 flere netto i kommuner
og amter over de næste 2 år.
Hr. Morten Helveg Petersen brugte lidt tid på engangsindtægter.
På side 69 har man jo faktisk i bilagene efterfølgende gjort meget ud af at vise, hvordan det så egentlig er med de her engangsforbedringer.
Hvordan ser de egentlig ud?
Og der vil man se, at der var engangsforbedringer i 1997 for 20,8 mia. kr., i 1998 for 35 mia. kr., i 1999 for 4,4 mia. kr., i 2000 på 20 mia. kr., i 2001 på 14,7 mia. kr., i 2002 på minus 0,8 mia. kr. og i 2003 på minus 6,6 mia. kr. Vi har faktisk det højeste strukturelle overskud på dagsaldoen renset for engangsindtægter, og det fremgår også af vores tabelværk i redegørelsen på side 35.
Der vil man kunne se, hvordan det ser ud uden engangsindtægter.
Og de, der er renset for strukturelt betingede udsving, er nu større, end de har været i hvert fald siden 1997.
Men de er såmænd også større end det, det var i 1996 og 1995. Så den er uhyre ansvarlig.
Der er tale om, at der er nettoforbedring på statens saldo, og at man reelt jo så nedbringer statens underskud med de aktiver, der handles, i og med at aktivsalgene er mindre end det, der fremgår af dagsaldoen og saldoen også på det samlede offentlige budget.
Så er der spurgt til de reserver, der er afsat til international indsats i forbindelse med Mifresta.
Det spurgte både hr. Morten Helveg Petersen og hr. Jann Sjursen om.
Og der sagde jeg sidste år, at de reserver bliver opretholdt.
De er altså ikke fjernet i forbindelse med den nye finanslov, så de er væk.
Jeg vil også gerne her bekræfte, at de drøftelser, vi skal have om fremtiden for Mifresta, udestår.
De er lagt til rette her i begyndelse af foråret 2003.
Hr. Jann Sjursen nævnte om reserven, at den ikke var særlig stor, der er 125 mio. kr. tilbage, og at det havde vi aldrig nogen sinde accepteret, da vi var i opposition over for den tidligere regering.
Jeg vil blot nævne, at de forslag, jeg fremsatte, var at fjerne den fuldstændigt, så der stod nul, altså at man havde lagt sin finanslov så præcist til rette, at man ikke havde brug for den generelle reserve på konto 35. Så vi har stillet forslag om, at reserven skal være nul.
Og jeg har tidligere sagt, at de penge, der var sat af, også skulle dække de resultater og forhandlinger, der fandt sted omkring finansloven, og det er jo også det, vi har gjort.
Så er jeg endelig blevet spurgt om, hvad det er for en aftale, der har været med Dansk Folkeparti.
Så regeringen forventer jo ikke, at Dansk Folkeparti for så vidt overhovedet intervenerer i områder, hvor de ikke er forligspart, der, hvor vi har det med andre partier
, ligesom vi har det på politiforligområdet, som vi har det på forsvarsforliget, som vi har omkring kriminalforsorgen.
Man blander sig ikke i andre forhold.
De er uden for. Derfor er det sådan, at dem, der skal finansiere og bære det igennem på forligsområdet, er forligspartierne.
Og vi har et forlig for finansloven for 1999 med den daværende regering, med Socialdemokratiet, Det Radikale Venstre, med CD og med kristeligt Folkeparti.
Nu hjælper det ikke så meget med CD, men vi har det med Kristeligt Folkeparti.
Så det er forligspartierne.
Og det er jo altså dem, der må stå ved det.
Hvad Dansk Folkeparti vil gøre på områder, hvor de ikke er forligsparti, skal man som udgangspunkt jo ikke blande sig i.
Men jeg vil så sige, at Dansk Folkeparti til gengæld så har vist sig ansvarlig, for vi har også i aftalen, at Dansk Folkeparti ikke, om jeg så må sige, kan forhindre regeringen i at få sine indtægter eller medvirke til, at regeringens udgifter stiger.
Så det, jeg kan forstå, at problemet har været, er, at de partier, der står bag forliget og er forpligtet til at finansiere det, åbenbart har givet udtryk for, at de ikke var sikre på, om de stod bag forliget.
Den del af debatten har jeg ikke kendt til.
Den har jeg så hørt om, efter at jeg kom hjem fra Schweiz.
Men blot som udgangspunkt er Dansk Folkeparti selvfølgelig ikke bundet af et forlig, de ikke tager del i.
Sådan vil det være.
Og til gengæld er jeg glad for, at Dansk Folkeparti til den anden del af aftalen om, at man ikke underminerer statens indtægter og ikke øger udgifterne, har sagt: O.k., det skal der ikke herske tvivl om.
Men jeg synes generelt, at der er grund til at takke partierne for det arbejde, der er lavet, som jo udmøntes i ændringsforslagene, som så er det bærende her i dag.
Tak til dem, der støtter regeringens forslag.
Regeringspartierne har jo sagt, at de støtter regeringens forslag, og det er jeg måske ikke overrasket over, men det er jeg bare glad for.
Jeg er også glad for det arbejde, der har været lavet sammen med Dansk Folkeparti, og den støtte til det, der også er det bærende, nemlig at skattestoppet er intakt.
Og det vil sige, at den økonomiske kurs, som også den tidligere regering egentlig lagde ud, også er holdt.
Det er jeg meget glad for.
Så jeg ser frem til den generelle debat, som vi får om den samlede finanslov her på mandag.