runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Sandy Brinck (S), 2003-02-06:
For det første har jeg ikke talt om en enhedspris på noget tidspunkt.
Jeg har ikke hørt nogen tale om en enhedspris.
Tværtimod har jeg hørt en masse ordførere, som rent faktisk synes, det er fornuftigt, at man ude lokalt diskuterer sig frem til, hvad det er for en kvalitet, man vil have.
Jeg har blot sagt, at jeg synes, vi herindefra skal sikre, at det ikke overstiger omkostningerne.
Og de kan jo være forskellige. Så enhedspris er der ikke nogen der har sagt.
Så må jeg konstatere, at vi har meget, meget forskellige opfattelser af frivillighed.
Sådan som jeg hører fru Charlotte Dyremose, er det frivillighed, at man kan få lov til at købe lige, hvad man vil.
Det er da det samme som at sige, det er frivilligt for en bistandsklient at gå ud og købe sig en stor Mercedes.
Ja, ja, men når man ikke har pengene til det, er det da ikke et frit valg.
Så vil jeg godt igen understrege, hvad jeg har sagt et par gange nu: For os er det altså ikke et must, at lille Peter skal spise maden, om det så er noget, han er allergisk over for, eller hvad det er.
Det er simpelt hen den mest morsomme tankegang, jeg længe har oplevet.
Jeg kunne da ikke finde på at stå og tvinge det ned i lille Peter, men han skal have muligheden for at deltage i ordningen.
Han skal ikke.
Han skal have muligheden for det.
Og den mulighed skal være reel og ikke en eller anden floskel om frivillighed.
Charlotte Dyremose (KF), 2003-02-06:
Jeg vil godt starte med fru Sandy Brinck, der spørger om det her med en enhedspris eller noget i den retning.
Jeg er lidt bange for, at man meget hurtigt kunne ende med at komplicere det her lovforslag.
Hvad nu
, hvis f.eks. lille Hans ikke ønsker at være med? Det skal lille Hans vel også have lov til?
Det kan være, at lille Hans er utrolig kræsen og kun gider spise pasta i den uge.
Sådan er der nogle børn, der er.
Så vil jeg godt sige til både hr. Kim Sejr og til fru Eva Kjer Hansen, at jeg er meget bange for, at et flertal af forældre skal pålægge de forældre, der ikke vil være med, at være med alligevel.
Eller hvis der skal være enstemmighed, for at man kan være med, og der så er nogle, der ikke synes, det er en god idé, eventuelt fordi deres børn ikke kan fordrage at spise fælles mad og kun vil spise pasta, skal det så gøre, at alle de andre børn ikke må få denne her ordning?
Altså jeg synes, det er lidt væsentligt, at vi også tager hensyn til, at der faktisk er nogle børn, der er kræsne, eller nogle børn, der er allergikere, eller måske er der en muslimsk gruppe, der gerne vil lave en selvstændig ordning.
Det kan være, man finder ud af at lave det sammen.
Det tror jeg faktisk man gør.
Men det kan også være, man fandt ud af, at nogle dage vil de børn, der ikke er muslimer, gerne have noget svinekød, og andre dage laver man fællesmad.
Så kan det godt være, at der bliver en lille forskel i de to ordninger.
Det skal man da så også have lov til, hvis det er det, man gerne vil, og hvis man i øvrigt kan finde ud af det indbyrdes.
er repræsentanter for de forældre, som også skal betale for det her og administrere det.
Eva Kjer Hansen (V), 2003-02-06:
Jeg vil gerne spørge fru Charlotte Dyremose: Når De Konservative har den holdning, at det her skal være frivilligt, er det så ikke, fordi alternativet ville være, hvis man skulle følge den tankegang, der er hos nogle ordførere under debatten her, at man så skulle pålægge familierne nogle bestemte udgifter, og at der ville være et flertal, som kunne afgøre, at man indfører en madordning, der har den og den pris, og at man så ville pålægge nogle nogle omkostninger, eventuelt imod deres vilje, og at det netop derfor er afgørende, at det er en frivillig ordning, hvor man snakker sig til rette lokalt for at finde ud af: Hvad synes vi, priserne skal være her hos os?
Hvor omfattende skal madordningen være, for at alle netop er med i det fællesskab, man gerne vil etablere i den enkelte pasningsordning?
Sandy Brinck (S), 2003-02-06:
Nu skulle vi nødig have genindført nådsensbrød.
Jeg vil godt sige til fru Charlotte Dyremose, at jeg tror generelt, det er farligt at tage ud og se på ét eksempel, i dette tilfælde et glimrende eksempel, nemlig Mælkebøtten, som fru Charlotte Dyremose har omtalt nogle gange, og så deraf slutte, at sådan er verden.
Det tror jeg generelt er farligt.
Men fru Charlotte Dyremose har jo ret i, at vi har et godt system.
Vi har et godt socialt system, som tager vare på folk, som er økonomisk udsat eller af anden grund har brug for hjælp, f.eks. at børn fra lavindtægtsfamilier eller børn af arbejdsløse kan få en pasningsordning, altså at der er en fripladsordning.
Det hylder fru Charlotte Dyremose heroppefra.
Så er det bare, vi foreslår: Kunne man ikke indtænke det princip i den her ordning også, så vi er sikre på, at det ikke skaber sociale skel?
Og igen fordi vi fra socialdemokratisk side synes, det vil være glimrende at få madordninger, hvis det ikke giver sociale skel.
Det har vi muligheden for at hindre, og så synes jeg også, vi har pligten til det.
Kim Sejr (RV), 2003-02-06:
Fru Charlotte Dyremose nævnte jo selv, at et enkelt hold forældre jo ikke skulle kunne blokere for en madordning.
Så er vi også lige pludselig ude i en situation, hvor man ligesom deler forældrekredsen i forhold til en madordning.
Og det var det, jeg i hvert fald gerne ville være med til at undgå. Fru Charlotte Dyremose siger også, at vi taler om 6-7 kr. pr. dag.
Jamen hvem siger, at det er 6-7 kr. pr. dag?
Det kunne jo også være 15-20 kr. pr. dag eller endnu mere.
Og her er det så, min lille bekymring er, at vi har jo ikke nogle mekanismer, der kan gå ind og sikre det niveau.
Charlotte Dyremose (KF), 2003-02-06:
Jeg er nødt til at sige en helt principiel ting.
Forskellen på de forældre, der er ude i daginstitutionen, og så på mig, der står herinde på Folketingets talerstol, er, at forældrene ude i daginstitutionen skal være solidariske for deres egne penge, mens jeg skal være solidarisk for andre menneskers penge.
Derfor har man også en vis forpligtelse til at overveje, hvordan man er solidarisk.
Men jeg er sådan set som sagt ikke så bekymret for det her, for det viser sig altså, at vi taler om 6 kr. om dagen,
Og det er jo altså sådan, at vi har et kontanthjælpssystem, der sikrer, at man har en vis minimumslevestandard.
Man har også et forsørgertilskud til kontanthjælpsmodtagere, der sikrer, at de selvfølgelig har råd til at sætte mad på bordet til deres børn, for det skal
de selvfølgelig have.
Det ligger mig meget på sinde, at der er råd til, at alle mennesker kan putte mad i munden på deres børn.
Og jeg er også sikker på, at alle forældre er interesseret i at prioritere sådan, at de putter mad i munden på deres børn.
Sandy Brinck (S), 2003-02-06:
Det er jo meget sympatisk, at fru Charlotte Dyremose har så stor tillid til den solidaritet, der viser sig ude i forældrebestyrelserne.
Kunne man ikke forestille sig, at de borgere, som sidder derhjemme og har meget få kroner på bankbogen, kunne have den samme forventning til fru Charlotte Dyremoses solidaritet, sådan at vi herindefra rent faktisk skabte sikkerhed for, at de børn, som kommer fra familier, der ikke har mange penge, er sikre på at få det samme tilbud som dem, der kommer fra de velhavende familier?
Charlotte Dyremose (KF), 2003-02-06:
I Det Konservative Folkeparti har vi bemærket os, at mange har haft utrolig stor glæde af en madordning i daginstitutionen.
Nu skaber vi så med det her lovforslag lovgrundlaget for at udbrede de muligheder, der har været for madordning, dog sådan at den enkelte kommune og den enkelte institution kan være med til at finde ud af, hvordan man ønsker at gøre i lige netop den kommune i lige netop den institution med lige præcis de forskellige behov, der måtte være her.
Det vil være til glæde for de børn, der kan deltage i ordningen.
Man kan håbe, at det bliver god mad, de får.
Og i mange institutioner, som har kørt med det her, har børnene også i et eller omfang været inddraget i det at lave maden, i at finde ud af, hvad man skulle spise, i det omfang man nu har kunnet være med til det.
Det kan formentlig også være med til at give et samlingspunkt.
Det kan være et værksted i institutionen,
fuldstændig ligesom et sløjdlokale eller en gymnastiksal kan være et sted, hvor man har en fælles oplevelse.
Samtidig må vi dog ikke glemme, at der kan være nogle forhold, der ikke nødvendigvis kan opfyldes i en madordning.
Det har vist sig i de, i hvert fald i en del af de ordninger, jeg har kendt til, at man er kommet rundt om de her problemer, at man har løst dem, og man har fået alle børnene med.
Som jeg nævnte lidt tidligere,
er et af de eksempler, jeg har kendskab til, Mælkebøtten i Højen, hvor prisen har været 125 kr. om måneden, altså omkring 6 kr. pr. måltid pr. barn.
Og det har også vist sig, at de forældre, der har været bekymrede for, om de havde økonomi til det, rent faktisk er endt med at konkludere, at det her er væsentlig billigere end selv at skulle smøre madpakken, købe indpakningspapir, købe
Derfor har jeg ikke nogen stor frygt for, at der bliver nogen, der skulle blive udelukket af den grund.
Til gengæld vil jeg gerne åbne op for, at man har så stor fleksibilitet i ordningen som overhovedet muligt.
Man kunne også sagtens forestille sig, at der var nogle forældre, der besluttede sig for, at siden lille Hans' forældre ikke havde så meget, jamen så fint, så skidt pyt, så betaler lille Hans' forældre ikke helt det samme som os andre, fordi de andre havde besluttet sig for, at de ville gerne have en højere standard.
Men vi ønsker også en fleksibilitet, der gør, at ønsker man af den ene eller den anden årsag ikke at være med, så skal man selvfølgelig have mulighed for det, ligesom det ikke skal være sådan, at et enkelt hold forældre kan blokere for en ordning i daginstitutionen. Derfor mener vi, at det her er et utrolig godt forslag, som er med til at skabe stor fleksibilitet for børn og forældre, og som formentlig vil give anledning til rigtig mange rigtig gode stunder i daginstitutionerne.
Pia Kristensen (DF), 2003-02-06:
Ja, nu skal man jo ikke love guld og grønne skove, men jeg vil blot sige: Det er da ikke utænkeligt.
Til fru Sandy Brinck vil jeg sige: Jamen, der er jo tale om social skævhed, hvis man deler børn op i A- og B-hold.
For - jeg ved ikke hvilken ordfører, der var inde på det, jeg tror, det var fru Pernille Rosenkrantz Theil - børn i den alder går meget op i, hvad det barn ved siden af får, og hvad det barn overfor får.
Og de vil føle sig udelukkede, hvis de ikke får det samme på deres tallerken.
Så der er tale om en social skævhed.
Og til hr. Kim Sejr: Ja, det er selvfølgelig alle børn, når der er tale om den sociale skævhed.
Til hr. Villy Søvndal: Jeg kan jo ikke svare på, hvordan de kommende finanslovforhandlinger vil komme til at foregå.
Men jeg forventer at få et svar af socialministeren på, hvorfor der er ændret i den tekst fra kommuneaftalen til teksten i lovforslaget.
Villy Søvndal (SF), 2003-02-06:
Jeg forstår godt, at fru Pia Kristensen gerne vil afvente ministerens svar.
Men jeg synes også godt, at vi kan få svar på de spørgsmål, vi stiller.
Jeg synes, det var en god ordførertale med hensyn til synet på det, der hedder ansvar over for de dårligst stillede, med hensyn til at undgå at dele børn op og på personalerum.
Jeg kan godt forstå, at Dansk Folkeparti kan have det problem, at mange af de ting, der blev nævnt, koster penge.
Lovforslaget skal træde i kraft 1. juni 2003, og vi kan jo godt hjælpe hinanden ved at udsætte ikrafttrædelsen indtil det tidspunkt, hvor Dansk Folkeparti ikke er omfattet af et finanslovforlig.
Det er klart, at det vil vi ikke drille med, for det er jo fair nok, at man indtil da så ikke kan så meget.
Men vi kan jo så ændre ikrafttrædelsesdatoen til 1. januar næste år.
Jeg vil spørge, om det er en overvejelse, Dansk Folkeparti
også vil tage.
Kim Sejr (RV), 2003-02-06:
Til fru Pia Kristensen: Der blev henvist til kommuneaftalen, hvor det om madordninger jo netop hedder, at - som det også blev nævnt - de skulle omfatte alle børn. Er det Dansk Folkepartis holdning, at det fortsat skal være sådan med hensyn til madordninger?
Villy Søvndal (SF), 2003-02-06:
Jeg synes, det er overraskende, i hvor høj grad ordførerne fra både Venstre og De Konservative ikke ser de sociale problemer i vores samfund.
Jeg synes også, det er lidt foruroligende, netop fordi de er regeringspartier, men det er vel en af grundene til, at det generelt går, som det går.
Jeg synes i øvrigt, det er bemærkelsesværdigt, at Dansk Folkeparti i langt højere grad har blik for, at der er sociale problemer i vores samfund.
Jeg ved godt, at der er en begrundelse, som ingen tror på, nemlig at så kommer de i arbejde og sådan noget.
Men når nu det viser sig, som det jo gør, at det ikke bliver tilfældet, har vi en stor gruppe inklusive forsørgere, for hvem man forlænger perioden med halve dagpenge helt op til det fyldte 30. år
, og det er jo den periode, hvor man etablerer sig og får små børn.
Vi får en stor gruppe forsørgere på et forsørgelsesgrundlag, vi aldrig har eksperimenteret med før.
Jeg kan godt forstå, det måske kan være svært at indse det, hvis man har en løn som den, vi har.
Herregud, 6 kr. om dagen, hvad betyder det?
Det betyder ikke noget for os, men jeg kan godt garantere, at for de grupper, som regeringen har placeret på et så lavt levegrundlag, er det beløb af den størrelsesorden, der er med til at bestemme, om der overhovedet er penge til noget som helst eller ej.
Derfor betyder det noget, derfor er der nogle sociale problemer, og bare en stille opfordring til regeringen
: Når man har konstateret, at der er et flertal her i Folketinget, der har den præcise sociale fornemmelse, som regeringspartierne mangler, var det så ikke klogt at bøje sig i retning af flertallet i stedet for at tale om, at det ikke eksisterer?
Flertallet er her, det er konklusionen efter Dansk Folkepartis ordførertale i dag.
Eva Kjer Hansen (V), 2003-02-06:
Jeg er lidt ked af, at hr. Villy Søvndal ikke vil besvare mine spørgsmål, for jeg vil ufattelig gerne have at vide, hvordan hr. Villy Søvndal vil skrue denne ordning sammen, når alle skal være omfattet af den.
Derfor beder jeg hr. Villy
Søvndal om at tage stilling til de situationer, hvor der er nogle børn, der af den ene eller den anden grund, som ikke er økonomisk, ikke ønsker at være med i ordningen.
Eller er det i virkeligheden et spørgsmål om noget helt andet fra SF's side?
Vil man have det skatteyderfinansieret, skal det omfatte alle, og er det i virkeligheden slet ikke en diskussion om, hvorvidt man skal åbne op for nogle forældrebetalte ordninger?
Er det dét, det drejer sig om for hr. Villy Søvndal, så han i virkeligheden bare tager nogle børn som gidsler i et forsøg på at skitsere en anden virkelighed end den, vi kender ude i institutionerne med de madordninger, der allerede findes i dag?
Jeg kan overhovedet ikke dele den mistillid, hr. Villy Søvndal har med hensyn til, hvordan forældrene vil agere over for i fællesskab at finde en løsning, der kan omfatte alle børn i institutionerne.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2003-02-06:
Jeg er fuldstændig enig i bekymringen.
Jeg ville også være meget meget ked af, hvis man får opbrudt det fællesskab, der i dag ligger i forbindelse med madordningerne. Så jeg vil bare spørge, om det kunne tænkes, at Dansk Folkeparti kom med sit bud, altså med sit ændringsforslag til lovgivningen, inden vi stemmer ved tredjebehandlingen.
Villy Søvndal (SF), 2003-02-06:
Jeg tror bestemt, at det er ordentlige mennesker, både over for hinanden og over for deres børn, men det er jo heller ikke det, diskussionen går på.
Diskussionen går meget præcist på, at menneskene og menneskenes børn er forskellige og socialt meget forskellige.
Det er en principiel debat om, at man læsser over på folk selv at klare det og går væk fra en situation, hvor vi har daginstitutioner, der faktisk giver børn mad.
Først gennemtvinger regeringen en besparelse på 0,5 mia. kr. på daginstitutionsområdet, som betyder, at man fjerner forældretilskud og fjerner madordninger, og så vil regeringen gennemføre et forslag, der muliggør, at ens børn kan få mad på institutionerne, men man skal bare selv betale.
Det synes jeg er dybt usolidarisk, også fordi vi som sagt har de indkomstsvage grupper.
Så spørger fru Eva Kjer Hansen: Skal børnene tvinges til at spise maden?
Nej, lad nu være, det er da ikke et så enfoldigt niveau, vi diskuterer på, vel?
Børnene skal tilbydes mad, men selvfølgelig har børn da ret til at sige, at det bryder de sig ikke om, eller de er ikke sultne i dag, eller hvad ved jeg.
Så siger fru Charlotte Dyremose, at de lave satser var den tidligere regering jo også med på.
Det er fuldstændig rigtigt, men jeg synes alligevel, det er lidt pinligt, hvis den nuværende regering ikke vil stå ved, at det er den, der har indført de ekstremt lave satser for nogle af de mest marginaliserede grupper, vi har her i samfundet, som samtidig er kendetegnet ved, at det er grupper med børn. Der lyder ikke alene advarsler fra SF imod at placere mennesker på et så lavt indkomstniveau.
Også fra de mennesker, der arbejdet helt tæt på i Kirkens Korshær, i Frelsens Hær og i de humanitære organisationer, der arbejder med de mennesker, lyder der denne opfordring til regeringen:
Lad være, for det her får nogle konsekvenser.
Ja, og det er dem, vi møder nu.
Charlotte Dyremose (KF), 2003-02-06:
Jeg er nødt til at sige til hr. Villy Søvndal, at et langt stykke hen ad vejen må jeg efter halvandet år med denne regering altså konstatere, at på mange områder går det, som det går, på grund af den tidligere regering.
Så vil jeg også godt sige til hr. Villy Søvndal, at jeg sagde faktisk i mit indlæg lige før, at 6 kr. er mange penge for nogle grupper i vores samfund, men det hørte hr. Villy Søvndal åbenbart ikke.
Men netop derfor stillede jeg hr. Villy Søvndal et par spørgsmål, som jeg ikke fik svar på
: Kunne det ikke tænkes, at man for de 6 kr. kunne få noget bedre mad til sine børn end den, man måske ikke har råd til at købe til dem, hvis man selv skal købe den og smøre madpakken hver dag?
Henriette Kjær (KF), 2003-02-06:
Jamen det er jo bare en helt anden problemstilling, vi diskuterer.
Hvis fru Sandy Brinck sidder inde med en sådan viden, er jeg da lidt forbavset over, at den kommer frem nu i en debat, der handler om noget helt andet.
Det er jo en problemstilling, man skulle have taget hånd om på et tidligere tidspunkt.
Hvis fru Sandy Brinck, fordi fru Sandy Brinck har været rundt i landet, er vidende om, at der sidder mange pædagoger, der siger, at de må dele deres madpakke med et barn, der ikke har mad med, så er det da en problemstilling, der skulle have været rejst.
Det mener jeg, man har en forpligtelse til.
Men jeg mener ikke, det hører hjemme i det her lovforslag.
Det bliver jeg simpelt hen nødt til at sige.
Det er da rigtig nok, at vi kan diskutere det osv., men det her handler om, at man må gå sammen om at lave nogle madordninger, som ikke behøver at være dyrere end de madordninger, man har i dag.
Jeg tager det meget alvorligt, når der kommer nogle børn af sted hjemmefra uden madpakke, men der skal jo en helt anden indsats til.
Der har kommunerne en forpligtelse til at skride ind og sørge for, at der bliver bragt orden i det her i familien, for det behøver jo nødvendigvis ikke at være udtryk for, at der er nogle familier, der mangler penge.
Det kan være, det er et helt andet og mere rædselsfuldt problem, det kan være, der er alkoholisme i familien, som gør, at der ikke er nogen, der har ressourcer til at stå op og smøre en madpakke.
Det er meget alvorligt, men det skal da ikke løses ved hjælp af det her lovforslag.
Sandy Brinck (S), 2003-02-06:
Nu skal jeg blot for god ordens skyld sige, at det indblik er faktisk skabt på baggrund af det her lovforslags fremsættelse.
Men jeg synes, det er lidt underligt, at ministeren helt afskærer sig fra muligheden for at kunne give netop nogle af de børn, som ikke får sund og næringsrig kost med i deres madpakke, en sund og næringsrig kost og dermed øge deres mulighed for at kunne blive stimuleret og udviklet og tage imod den pædagogik, som der rent faktisk bliver tilbudt.
Som jeg sagde i mit ordførerindlæg, er det ikke nogen nyhed, at børn, som ikke får ordentlig næring, rent faktisk er mindre modtagelige for indlæring.
Derfor forstår jeg simpelt hen ikke, at ministeren står og siger, at det ikke er et problem, der vedrører denne her sag.
Det er et problem, man rent faktisk kunne gøre noget ved i denne her sag, hvis man ville.
Og det er så det, regeringen ikke vil.
Henriette Kjær (KF), 2003-02-06:
Det er altid godt med nogle gode parlamentariske fif fra hr. Villy Søvndal, men så må jeg sige, at jeg ikke har brug for dem.
Jeg har en holdning til det her lovforslag, og den er, at jeg ikke mener, at der skal følge en fripladsordning med maden.
Det er noget, man betaler i dag.
Når man så laver nogle fælles madordninger, som ikke behøver at være dyrere end de udgifter, man i øvrigt har, men som kan være bedre, netop fordi der er stordriftsfordele, og fordi der bliver tænkt over, hvad man skal lave.
Når man prøver at bruge nogle af årstidens gode grønsager.
Det her behøver på ingen måde at være dyrere, men man laver nogle fornuftige ordninger.
Så kan jeg ikke forstå, hvorfor vi skal gå ind og sige, at så skal det offentlige dække betalingen for nogle grupper, der også selv betaler for maden i dag.
Og så må jeg være uenig med et flertal i Folketinget.
Der har jeg det ikke sådan, at det er ikke godt at få et nederlag, og det er ikke godt, når der er nogle, der laver lidt uden om én.
Så kan det være, der er nogle, der har nogle andre holdninger, og så må udfaldet jo blive, som det én gang gør.
Det var også et svar til fru Sandy Brinck.
Villy Søvndal (SF), 2003-02-06:
Jeg er enig i én del af socialministerens svar, nemlig at vi er fundamentalt uenige om socialpolitikken.
Til gengæld synes jeg måske, at socialministeren fik svunget sig lovlig højt op, men jeg håber, at landingen er lykkedes.
Jeg blev nemlig på et tidspunkt beskyldt for nationalisering, men det er jo ganske vidtgående sådan at nationalisere privat ejendom, og det var nu egentlig ikke det, det her drejede sig om.
Det drejede sig om en diskussion, der var optaget af de svageste børn.
advarer imod, og som Dansk Folkeparti advarer imod.
Derfor synes jeg ikke, at socialministeren måske i tilstrækkelig grad forstod budskabet fra et flertal i Folketinget i dag, nemlig at der skal findes en ordning, der sikrer lavindkomstgrupperne i det her forløb.
Hvis socialministeren ikke forstod det grundigt nok, risikerer hun efter i dag, at der er et flertal rundt om hende, og derfor synes jeg måske, at socialministeren skulle overveje at lande på en stille måde i stedet for at holde en meget ideologisk tale om nationalisering og sådan noget, som jeg slet ikke kan genkende.
Sandy Brinck (S), 2003-02-06:
Nu kan man altid spørge, hvem der har retorik i højt gear.
Jeg synes i hvert fald, det lød lidt skingert, når man begynder at tale kuponsystemer, blot fordi der er et flertal af Folketingets medlemmer, som rent faktisk mener, at det her har nogle sociale faresignaler i sig, som vi føler et ansvar for at sikre ikke bliver ført ud i virkeligheden.
Derfor skal jeg bare understrege, at fra socialdemokratisk side er det et spørgsmål om, at man ikke skal vælge det fra på baggrund af økonomi.
Det er sådan set også meget klart, synes vi, når vi samtidig stiller forslag om, at man sammenkobler det med fripladsordninger. Er ministeren åben over for at se på den mulighed, sådan at vi netop kan opfylde ønsket om, at alle får en mulighed?
Jeg har svært ved at tro, at det skulle være absolut teknisk umuligt.