runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kamal Qureshi (SF), 2002-03-21:
Hvad er det for et mål, hr. Søren Krarup har for det her integrationsoplæg, som jo vil have fremmede i arbejde?
Vil man måle det på, at der kommer så få i arbejde som muligt efter 1 år, og derefter synes, at lovforslaget er godt nok,
eller vil man måle det på, at der kommer mange i arbejde?
Hvad er succeskriteriet for denne her lovgivning for hr. Søren Krarup?
Det synes jeg er et relativt simpelt spørgsmål, som vi ikke behøver at gå ind i essentielle diskussioner omkring.
Så har hr. Søren Krarup jo i øvrigt også et problem med integrationsministeren og regeringen, som har sagt, at den vil overholde forskellige internationale konventioner, for ifølge artikel 23 i flygtningekonventionen må man ikke give lavere ydelser til folk, der har fået asyl, end til landets egne borgere.
Det står klart og tydeligt, og det har regeringen jo lovet, at den vil overholde.
Så det er jo et problem, hr. Søren Krarup har i forhold til den regering, som han støtter.
Karen J. Klint (S), 2002-03-21:
Hr. Søren Krarup understregede én gang mere, at der skal være forskel på folk, som bor i Danmark eller har været i Danmark hele tiden, og mennesker, som kommer hertil på et senere tidspunkt.
Den forskel fremgår faktisk også af den eksisterende lovgivning i dag.
Der er nogle særlige forpligtelser, når man kommer hertil som nydansker eller som flygtning eller som familiesammenført, eller hvad man skal kalde det.
Der er meget forskel i dag.
Vi har faktisk en af verdens strammeste udlændinge- og integrationslove, der giver nogle særlige forpligtelser og nogle begrænsede rettigheder.
Man har jo heller ikke de samme rettigheder, når man skal stemme til folketings- og kommunalvalg.
Det er også nogle ting, der gør en forskel, så der er forskel i dansk lovgivning i dag på gammeldanskere og nydanskere.
Så hvad er det mere, der skal til?
Hvorfor tror Dansk Folkeparti på, at en lavere ydelse i den grad fremmer arbejdslysten, når man samtidig siger, at folk, der er her som flygtninge, folk, der ikke har været her i 7 år, faktisk egentlig ikke skal i arbejde?
Hvis den logik skulle følges, så skulle Dansk Folkeparti jo faktisk stemme imod den her lovgivning, hvor målet er at øge antallet af folk på arbejdspladserne.
Christian Brix Møller (RV), 2002-03-21:
Ja, selv synes jeg ikke, der blev svaret på, hvad det var for parametre, Dansk Folkeparti vil vurdere forslagets virkninger på.
Derudover hæftede jeg mig ved Dansk Folkepartis opdeling
i danskere og nytilkomne.
Den er for så vidt også o.k.
Men jeg vil så gerne spørge, hvordan Dansk Folkeparti så kan støtte, at også danske statsborgere er omfattet, når de har været ude i en årrække. Jeg har hæftet mig ved, at Dansk Folkepartis ordfører tidligere sagde, at det ikke var ulovligt at diskriminere.
Derfor undrer det mig meget, at Dansk Folkeparti kan støtte, at danske statsborgere skal være omfattet af det her.
Søren Krarup (DF), 2002-03-21:
Jeg opgav i forrige omgang at forfølge spørgsmålet til fru Karen Klint, for jeg syntes ikke, at det så ud til at føre til noget.
Men når hun nu selv tager det op, vil jeg sige, at jeg synes, det er så indlysende, at der er forskel på at være borger og nyankommen til et land.
En borger er den, der har borgerrettigheder, fordi han er hjemmehørende i landet og altså derfor har borgerrettigheder, mens en fremmed naturligvis ikke har det.
Der kommer jeg ind på noget af det, som jeg synes har været helt afgørende i dette spørgsmål.
Det er helt afgørende, at der selvfølgelig er forskel på danske borgere og deres stilling i deres eget land og på fremmede, der kommer dertil.
Det har været noget af det virkelig katastrofale ved den udlændingelov, der blev vedtaget i 1983.
Det er det, der skal ændres, og det lægger dette forslag faktisk op til.
Jeg synes derfor, at der er så mange gode ting, bl.a. nævnte jeg dette med, at man efter 3 år ikke har ret til at blive her, men at der er 7 år, man skal gennem først.
Derfor synes jeg, at netop understregningen af forskellen på borgere og fremmede er det gode ved forslaget, og det er også noget af det, som jeg siger er hensigten, sådan som jeg ser forslaget.
Vi må netop forhindre, at Danmark for landsbyen i Tyrkiet - nu kan jeg ikke lige huske navnet på den - er dette slaraffenland, som vistnok hr. Oppfeldt nævnte, hvor der ligger guld på gaden.
For man kommer rejsende ind, og så har man samme rettigheder som de danskere, der altså er borgere i dette land.
Det kan denne lov, så vidt jeg kan se, bidrage til at ændre, og dermed har den ikke en integrationseffekt, men den har altså en effekt i retning af at bringe ordentlige forhold til veje i forholdet imellem danskere og fremmede.
Dermed har jeg for så vidt også svaret hr. Brix Møller, nemlig at deri ligger hensigten med dette forslag, og det er baggrunden for, at vi er indstillet på at sige ja til det.
Christian Brix Møller (RV), 2002-03-21:
Det var faktisk det samme som SF's ordfører jeg hæftede mig ved, nemlig at Dansk Folkeparti vil vurdere, om det her forslag virkede.
Hensigten med forslaget er at få flygtninge i beskæftigelse.
Så når Dansk Folkeparti taler om, hvorvidt det her vil virke, er det så, om det ikke bringer flygtninge i beskæftigelse, eller er det, om de kommer i beskæftigelse, altså bliver integreret, som vi betragter ordet integreret i den politiske jargon, nemlig at man er på arbejdsmarkedet?
Kamal Qureshi (SF), 2002-03-21:
Jeg havde bare sådan et behov for en udredning, for nu ligger der et integrationsforslag, som skal få fremmede i arbejde,
og nu siger hr. Søren Krarup, at han vil vurdere forslaget efter 1 års effekt.
Tidligere har hr. Søren Krarup sagt, at han grundlæggende ikke mener, at fremmede skal integreres i det danske samfund; de skal ikke ind på arbejdsmarkedet.
Så hvad er det for nogle parametre, hr. Søren Krarup vil vurdere det her forslag efter om 1 år?
Jeg ved godt, at det er sådan nogle meget eksistentielle diskussioner, der foregår heroppefra, men jeg kan ikke undlade at opføre mig som politiker en gang imellem og spørge lidt mere konkret.
Karen J. Klint (S), 2002-03-21:
Det er jo nærliggende at spørge hr. Søren Krarup: Hvor lav skal ydelsen egentlig være, for at den tilfredsstiller Dansk Folkeparti? Skal den være tæt på minus eller bare tæt på nul, eller hvor lav skal den faktisk være, for at man er tilfreds i Dansk Folkeparti? Så får vi igen debatten om forskellen på borgere og mennesker.
Så vidt jeg husker, taler vi i vores grundlov også om borgere og mennesker, men vi taler i hvert fald i nutid om menneskerettigheder og om konventioner om menneskerettigheder, og det er vel også det, det her handler om.
Vi snakker om ligestilling blandt borgere.
Så det er vel ikke kun ordene, vi skal forholde os til, men det er vel, hvordan vi behandler hinanden som mennesker og som medmennesker.
Så jeg vil gerne have en meget klar tilkendegivelse: Hvor stor skal den forskelsbehandling være, for at man er tilfreds i Dansk Folkeparti?
Søren Krarup (DF), 2002-03-21:
Det siger sig selv, at vi i Dansk Folkeparti er meget positive over for dette lovforslag.
Af regeringsudspillet følger jo, som beskæftigelsesministeren også fastslår i sine bemærkninger, en ny udlændingepolitik.
Ingen har ønsket en sådan ændring stærkere end vi, men vi frygter, at regeringens ændringsforslag er for svage og for valne.
I den forbindelse har jeg lyst til at sige noget temmelig uforbeholdent: Forholdet er nemlig, at regeringen er kommet til magten på grund af befolkningens protest imod den hidtidige indvandrerpolitik.
Det ved beskæftigelsesministeren, det ved statsministeren, det ved forhåbentlig også integrationsministeren.
Befolkningen har gennem 20 år set, hvordan landet er blevet ændret, og at danskerne i snart sagt alle sammenhænge er presset ud af deres selvfølgelige forhold til deres eget land.
Folketingsvalget den 20. november 2001 var et udtryk for befolkningens protest.
Derfor er, vil jeg sige, regeringens magtbasis dens vilje til at lytte til befolkningen, og derfor er ingen sag alvorligere end den, at regeringen ikke fastholder protesten imod indvandrerpolitikken, men af den politiske korrekthed både her og i udlandet lader sig presse til svage, kosmetiske løsninger, der ingenting løser, fordi de mest består af ord og af en ændret facade.
Det er en sådan svaghed, vi frygter, og det er her, vi ser faren, og det er derfor på dette punkt, at vi vil se resultater og ikke kun håndbevægelser.
I det lovforslag, som foreligger, er der indlysende forbedringer.
Jeg tvivler ikke om beskæftigelsesministerens gode vilje.
Det er godt, at hjemsendelsesbestemmelserne strammes fra 3 til 7 år, så smarte typer ikke længere kan sikre sig varigt ophold i Danmark ved at trække en sag ud via alskens juridisk spilfægteri.
Det er godt, at en udlænding ikke længere kan få kontanthjælp på forsørgerbasissats, fordi han har børn i udlandet.
Det er i det hele taget godt, at der i dette forslag lægges op til, at danske myndigheder vil gøre deres til, at danske regler, der naturligvis, og det vil jeg understrege over for fru Karen Klint, har danske borgere som målgruppe, ikke kan misbruges og udnyttes af vindskibelige fremmede.
Men vi spørger: Er det nok?
Får det konsekvenser?
Og det er her, vi frygter for svaret.
Jeg må tilstå, at jeg ikke kan overskue virkningerne af dette lovforslag.
Jeg konstaterer, at der er gode elementer i det, og at det for så vidt er udtryk for regeringens gode vilje.
Viljen ser Vorherre på, men vi i Dansk Folkeparti vil også godt se resultater.
Derfor siger vi ja med det forbehold, at hvis dette ikke virker og altså afsætter resultater, vil vi have mulighed for at gå ind i sagen på ny og få strammet yderligere.
I en vis forstand er vi i dette forhold nødt til at købe katten i sækken.
Men i løbet af et halvt eller et helt år vil vi have kigget sækken igennem, og hvis virkelig katten stadig er i sækken, ja, så vil vi have sækken endevendt.
Karen J. Klint (S), 2002-03-21:
Jeg skal lige rette en lille fortalelse.
Jeg kom vist til i svaret til hr. Flemming Oppfeldt at bruge det gældende ord lige nu, som er handleplan, men vi har jo egentlig vedtaget lidt i dag, at det fremover hedder kontrakter.
Det er også det, vi står for, så det er ikke for at komme tilbage til den gamle debat, men blot for at klargøre, at det er kontrakter.
Til hr. Lars Barfoed: Vi er ikke blinde for, at kontanthjælp er en værdig ydelse i Danmark for mennesker, som bor her i landet.
Vi har også skrevet i vores valgoplæg, at vi skal se på, om der er nogle muligheder dér, som der i sammenhæng med de andre sociale ydelser skal kigges på.
Så vi vil gerne kigge på, om de bliver administreret rigtigt, og om der er nogle, der måske kan komme til at misbruge dem.
For vi er enige i, at lov om arbejdsmarkedsforhold og andre forhold skal være sådan, at folk opfylder deres egen forpligtelse til selvforsørgelse.
Man skal ikke have
Det er også derfor, at der er et samspil med de mennesker, som skal sagsbehandle, og som må være med til at bevilge kontanthjælp.
Det er altså det samspil, vi skal ind og se på: Er der nogle, der smutter igennem, som ikke skal smutte igennem?
For det mener vi heller ikke de skal.
Elisabeth Arnold (RV), 2002-03-21:
Til fru Birthe Rønn Hornbech
først: Det er selvfølgelig korrekt - nu ved jeg ikke, hvor fru Birthe Rønn Hornbech er henne, men jeg vil da svare på hendes spørgsmål alligevel - at skøn i sig selv ikke er forkert. Men lovens tekst skal jo være så klar, at de, der skal fortolke og anvende loven til daglig, har noget at arbejde ud fra.
Der må jeg sige, at de regler, der står om, hvorledes man skal afveje ægtefællernes familiemæssige bånd til Danmark, som det står på side 55 i bemærkningerne til loven, er aldeles forvirrende.
Det vil ikke være noget, som kan være retningsgivende for den almindelige borger, der skal have kendskab til reglerne, og det er jo det, der er hensigten med fortalen til Jyske Lov, nemlig at loven skal være så klar, at alle kan forstå den.
Det kan man ikke med det, der er beskrevet her.
Til fru Ritt Bjerregaard vil jeg sige: Vi erkender i Det Radikale Venstre fuldt ud, at der er problemer med tvangsægteskaber, arrangerede ægteskaber blandt unge mennesker i indvandrermiljøer, det gør vi fuldt ud.
Vi har ikke kritiseret Socialdemokratiet for at gå ind for en forhøjet ægteskabsgrænse, men vi er bare uenige.
Vi mener, at alderen 24 år er for høj.
Vi har seriøst i vores parti også overvejet at hæve aldersgrænsen, men ikke så højt.
Det mener vi faktisk er at være formynderisk over for nogle, vi anser for at være voksne mennesker. Men det er helt klart, at der formentlig også vil være mange danske familier, som vil drage et lettelsens suk over, at man forhøjer alderen for familiesammenføringsmuligheden til 24 år, for så kommer den unge mand i familien, som man har sendt til Amerika på et collegeophold, jo ikke tilbage med f.eks. en ny kone fra Amerika.
Men vi synes bare, at det er at være for formynderisk over for folk, der faktisk er myndige, og som burde kunne bestemme selv.
Vi mener, at 24 år simpelt hen er for højt.
Det vil jeg gerne sige helt ærligt.
Hr. Per Dalgaard sagde, at 90-95 pct. af dem, der kommer ind i Danmark, er antidemokrater og har en religion, der er helt fremmed over for Danmark.
Det er for det første lodret forkert.
For det andet erkender jeg fuldt ud, at der kommer personer ind i Danmark med antidemokratiske synspunkter.
Der er også personer, der er født i Danmark, som har antidemokratiske synspunkter.
Søren Søndergaard (EL), 2002-03-21:
Hvis man bevarer den snævre definition på statsborgerskabet, betyder det, at i de 15 år, den person bor i et andet land, har vedkommende ikke nogen rettigheder, medmindre vedkommende skifter statsborgerskab til det land og så, når der er gået 15 år og vedkommende tager tilbage til Danmark, skifter statsborgerskabet tilbage til dansk.
Jeg troede, Socialdemokratiet havde en opfattelse af, at rettigheder skulle følge pligter, og at pligter skulle følge rettigheder.
Det har vi, og derfor mener vi, at man i en stadig mere international verden, hvor man rejser rundt og arbejder forskellige steder, selvfølgelig også skal have demokratisk indflydelse dér, hvor man bor, og det forhindres af at have en meget rigid og en meget stram fortolkning af statsborgerskabet.
Derfor er det sørgeligt, at Socialdemokratiet i denne her sag repræsenterer fortiden i modsætning til f.eks. de svenske Socialdemokrater, der kigger en lille smule frem og prøver at forholde sig til den fremtid, som ligger foran os.
Christian Brix Møller (RV), 2002-03-21:
Undskyld!
Så vil jeg bede hr. Søren Søndergaard forholde sig til Grundtvigs formulering i 1848 om, at »til et folk de alle høre, som sig regne selv dertil«.
Jeg begynder at forstå, hvorfor hr. Søren Søndergaard er ved at tage patent på det internationale.
Efter sidste valg kan man sige, at der blev færre konkurrerende partier på den front. Med hensyn til begrebet international vil jeg gerne minde om, at det faktisk er et liberalt ord.
Det var en af liberalismens store fædre, som opfandt ordet, og det er værd at bemærke, at national og statslig ikke er det samme i den forbindelse.
Så spørges der, om vi kan vedkende os Høegh-Guldberg.
Det har jeg svært ved.
Men jeg vil så gerne spørge hr. Jesper Langballe, om han slet ikke vil vedkende sig ...
Søren Krarup (DF), 2002-03-21:
Jeg er lige kommet hjem fra Sydslesvig i går.
Jeg har været nede med Folketingets femmandsudvalg og uddele 400 mio. kr. til de danske sydslesvigere. Derfor synes jeg, at hr. Søren Søndergaards tanker i og for sig er ganske interessante, for hvad er det danske mindretal i Sydslesvig, hvad er det tyske mindretal i Danmark?
Ja, det er nationale mindretal.
Læg mærke til det.
Det er nationale mindretal.
Det er altså nationale mindretal, der er vokset ud af en historie, det er ikke nogle, der er kommet rejsende.
Derfor er den danske SSW-repræsentant, fru Anke Sporendonks, forestilling om mindretallet som en ideologisk størrelse også noget vrøvl.
Men jeg vil blot sige, at det, som hr. Søren Søndergaard jo altså i virkeligheden med eller mod sin vilje understreger, også via eksemplet med Tyrkiet, er jo, hvor afgørende nationalstaten er.
Det er en ulykke, når der skal være flere nationaliteter i samme stat.
Det betyder ikke noget i forhold til de tyske i Nordslesvig og de danske i Sydslesvig, fordi de er så få og også så, om man så må sige, integrerede.
Men en nationalstat er en lykke, og det er derfor, man virkelig skal værne om den.
Det er derfor, det undrer mig, at hr. Søren Søndergaard kan sige, at et verdensborgerskab, en verdensstat er en lykke.
Det ville blive den permanente borgerkrig i hele verden.
Søren Søndergaard (EL), 2002-03-21:
Ja, nu kan man konstatere, at hvis det var alle de børn, der levede under de forhold, der hed dobbelt forældreskab - forstået som, at der er flere end to forældre - som blev utilpassede, så ville vi have et meget stort problem i det danske samfund, et meget, meget stort problem.
Det kan faktisk lykkes at have situationer, hvor børn har mere end to forældre, ikke i en biologisk forstand, men i en social forstand.
Så undrer den argumentation, som hr. Langballe kommer med, når han snakker om gæster og værter i forbindelse med nationalitet, mig utroligt.
Det er af tysk nationalitet, men er de gæster?
Er de gæster i Danmark?
Eller det kurdiske mindretal i Tyrkiet, er de gæster i Tyrkiet?
Jeg tror, at det er helt afgørende, hvis man vil videre i denne her diskussion, at man forstår at skelne mellem land og nationalitet.
Jesper Langballe (DF), 2002-03-21:
Hr. Søren Søndergaard siger, at jeg ligesom forudsætter, at der kun er én nationalitet i Danmark; men der er flere, siger hr. Søren Søndergaard.
Ja, det er rigtigt, der er faktisk både værter og gæster i Danmark, og forudsætningen for at yde gæstfrihed er jo, at der er nogle, der er værter, og at gæsterne ikke gør sig til værter.
Jeg vil egentlig godt spørge, når nu hr. Søren Søndergaard erklærer sig fuldstændig imod Ove Høegh-Guldbergs ord »Landets børn skal nyde landets brød«, om der så ikke for hr. Søren Søndergaard er noget slående i ordet børn.
Det er jo et billede hentet fra familien. Hvad ville hr. Søren Søndergaard sige til den far og mor, som sagde: Nu har vores børn fremover ikke nogen særskilt ret i det her hus, ikke mere end alle andre børn på Jorden?
Ville de blive glade, veltilpassede børn?
Eller ville de forældre have fortjent, at børnene sagde til dem: I er ikke mere vores far og mor end naboen derinde, så vi går ind for et dobbelt forældreskab?
Søren Søndergaard (EL), 2002-03-21:
Det, der er vores kritik i denne her sammenhæng, er, at man ikke benytter lejligheden til at tage en diskussion, og det være sagt til den konservative ordfører, om en revidering af den praksis og den opfattelse, der har været i Danmark i alle de år, vi har tilsluttet os internationale konventioner mod dobbelt statsborgerskab, selv om det har været åbenlyst for alle, der har siddet i Indfødsretsudvalget bare i den periode, jeg har siddet der, og det er jo 8 år, at denne her udvikling har været undervejs.
Jeg kan sige, at der er en fuldstændig slående modsætning mellem de ting, som vi har gjort i Danmark, og så de resolutioner, som også folketingsmedlemmer fra Venstre og Det Konservative Folkeparti har stemt for i bl.a. Europarådet.
Det kan jeg bare konstatere.
Men den modsætning er åbenbart ikke noget, som berører de pågældende partier særligt.
Om EU-statsborgerskabet skal jeg sige, at vores modstand mod EU-statsborgerskabet var modstanden mod at opbygge en europæisk supermagt.
Vi er imod opbygningen af en europæisk supermagt, og derfor er vi selvfølgelig også imod et statsborgerskab i sådan en europæisk supermagt.
I Tyrkiet har mantraet været, at alle, der boede i Tyrkiet, skulle være tyrkere, og de skulle have tyrkisk pas, og de skulle tale tyrkisk.
Der er f.eks. den kurdiske nationalitet, og der er andre nationaliteter.
Det har vi ikke været tvunget til i Danmark, men den udvikling, som er undervejs, gør, at vi også mere og mere i Danmark bliver nødt til at skille de ting ad.
Pia Kjærsgaard (DF), 2002-03-21:
Jeg forstod, at hr. Søren Søndergaard og Enhedslisten går ind
for et verdensstatsborgerskab
Hold da op!
Jeg forstår også, at hr. Søren Søndergaard har været imod et europæisk statsborgerskab, men er det så bare, fordi vi skal have det udvidet til et verdensstatsborgerskab?
Jeg må sige, jeg synes, at det på en eller anden måde er lidt paradoksalt.
Jeg troede faktisk, vi var enige om, at den slags var det måske ikke så velegnet at gå ind på. Men et verdensstatsborgerskab!
Det må jeg nok sige!
Søren Krarup (DF), 2002-03-21:
Det er, vil jeg sige, altid udbytterigt at diskutere med hr. Søren Søndergaard.
Det vil jeg sige som en kompliment til ham, og så vil jeg lige pege på noget, der i og for sig er ganske tankevækkende.
Hr. Søren Søndergaard har som sit ideologiske udgangspunkt en bevidst internationalisering af alt.
Men har det aldrig slået hr. Søren Søndergaard, at ordet international forudsætter ordet national, at det altså simpelt hen kun er, fordi der er nationer, at der er noget, der hedder internationalt?
Og hvis hr. Søren Søndergaard ville være sproglig korrekt, så ville han ikke sige international, så ville han sige det, der er realiteten, nemlig opløsning, så ville han sige identitetsløshed, anonymitet, for konsekvensen af hans ideologi er jo, at alt bliver ligegyldigt; alle grænser udslettes; der er i og for sig ikke mennesker tilbage, der er kun anonyme flertalsvæsener.
Else Theill Sørensen (KF), 2002-03-21:
Jeg kan forstå, at hr. Søren Søndergaard mener, at vi også i Danmark skal have mulighed for at have dobbelt statsborgerskab.
Så vil jeg gerne spørge hr. Søren Søndergaard: Hvis vi nu skulle indføre den mulighed i Danmark, mener hr. Søren Søndergaard så, at det ville være mest passende, at det er den svenske Riksdag, der beslutter det for os, eller var det måske passende, at vi besluttede det i det danske Folketing?
Jeg vil gerne høre hr. Søren Søndergaards mening om det spørgsmål.