Connie Hedegaard (KF), 2005-05-17:
Jeg synes, der har været mange interessante bud, og jeg synes, at hele debatten også har været holdt i sådan en meget konstruktiv tone og måske ikke mindst i en fremadrettet tone, i sådan en vilje til nu at se frem, og det er jo interessant i forhold til den danske handlingsplan for miljøteknologi og den kommende redegørelse til Folketinget, som jo bl.a. vil være resultatet af den vedtagelse, der kommer til afstemning.
Hr. Steen Gade var inde på i sit første indlæg som forespørger, at det var sådan lidt underligt, at der ikke var lidt mere i besvarelserne fra de to ministre, der handlede om det store globale overblik.
Der må man jo sige, at når vi hver har 7½ minut og en temmelig, kan man vel godt sige, sådan bredt formuleret forespørgsel med ganske mange elementer, så må man jo også ligesom acceptere, at så er der grænser for, hvor dybtgående analyser af den globale tilstand, vi er i stand til at komme med.
er hele den diskussion om Lissabon og om miljøteknologi netop knyttet til et meget stort globalt problem, klimaproblematikken, som så igen hænger sammen med en række andre globale problemer.
Men det er jo netop baggrunden for, at det er så vigtigt, at miljøteknologien er fokuseret i forbindelse med Lissabon, for det er de politiske krav, som ligger i klimapolitikken – og som jo gerne skulle komme til at omfatte endnu flere efter 2012, og det udfoldes der jo store bestræbelser på – der skal skabe et incitament til omstilling.
Det er jo ikke en øvelse bare for sjov, det er jo ikke en øvelse bare ud i det blå.
Meningen med det hele er jo at skabe et incitament for, at vi får omstillet vores systemer, og det er jo der, der præcis skal være en balance mellem de politiske målsætninger, den efterspørgsel, det så afføder, markedet og de egentlige løsninger, hvor det, der ikke mindst er vores opgave som politikere, jo er hele forsknings- og udviklingsdelen.
Hr. Steen Gade var inde på, om ikke man kunne lave et inspirationskatalog med gode eksempler, og der tror jeg, at det vil være hr. Steen Gade bekendt, at det har Miljøstyrelsen jo allerede gjort de første erfaringer med.
Man kan sige, at en del af baggrunden for min fortsatte dialog med virksomhederne jo netop er for til stadighed at have endnu bedre overblik og have gode eksempler, som vi så at sige kan sætte på den fælles inspirationsliste.
Jeg vil godt sige en enkelt ting til fru Pernille Blach Hansen, som igen gjorde en del ud af det her med øststøtten.
Der må jeg sige, at faktum er, at vi under klimapolitikken i dag har en række dybt fornuftige miljøprojekter i bl.a. de tidligere østeuropæiske lande.
Vi har sat en række ting i gang, Bulgarien har jeg nævnt nogle gange, Estland, og man kunne nævne en lang række eksempler på meget, meget fornuftige miljøtiltag.
En af de sådan mere fundamentale forskelle mellem det, fru Pernille Blach Hansen gør sig til talsmand for, og det, regeringen gør sig til talsmand for, er, at vi synes, at det, der må være opgaven, når Danmark har verdensrekord i at skulle leve op til en reduktionsprocent på 21, er at finde en balance mellem nationale tiltag og internationale tiltag.
For mig at se er der ikke noget som helst dårligt ved internationale tiltag, hvis miljøindholdet er fornuftigt, når der samtidig også bliver fokuseret på de indenlandske tiltag.
Det er netop det, at det er en balance, der er det væsentlige.
Fru Pernille Blach Hansen brugte vendingen »i stedet for at købe kvoter i Rusland«.
Det er jo en myte, der bliver ved med at cirkulere, og der vil jeg bare sige, at regeringen ikke har købt kvoter i Rusland og ikke har planer om at købe kvoter i Rusland.
Regeringen har, som det også står udtrykt i regeringsgrundlaget, en fast politik, nemlig at prøve at søge en balance mellem nationale og internationale tiltag.
Så vil jeg gerne bekræfte, at hr. Jørn Dohrmann, som han også gav udtryk for heroppefra, er optaget af problemstillinger om Måbjerg og Måbjergværket.
Jeg vil sige, at jeg også er enig med hr. Jørn Dohrmann i, at problemstillingen må ses en anelse bredere end det, fru Anne Grete Holmsgaard gav udtryk for, nemlig at der jo kan være andre værker, der har samme slags problemstilling.
Det er jo baggrunden for, at regeringen har et udvalg siddende, der prøver at komme med en kortlægning, og det sker i løbet af et par uger, af nogle af de barrierer, der er på det her område, med henblik på så forhåbentlig senere at finde de bredere løsninger, så vi ikke bare skal lave en lex Måbjerg, men kan lave en bredere løsning.
Endelig til sidst: Fru Anne Grete Holmsgaard var meget inde på det her med energibesparelser, som der jo også bliver lejlighed til at snakke om i de kommende energispareplanforhandlinger.
Men igen må jeg sige, at der er jeg jo enig i, at hele meningen med klimapolitikken netop er, at den skal give et incitament til de omstillinger, der skal være helt ude i den enkelte husholdning.
Jeg fornemmer egentlig også sådan fra debatten i dag, at her har vi måske alligevel en lidt bredere enighed om, at for det første skal man have politik og mål og retning, for det andet skal der være nogle virksomheder, som gør deres hjemmearbejde med hensyn til at udvikle og komme ind på markederne, og for det tredje har den enkelte jo i sidste ende også et ansvar, når der er nye teknologier, der duer i husholdningerne, eller hvor det nu er, f.eks. transportsektoren, for så at foretage nogle bevidste valg.
Jeg mener sådan set, at vores fælles opgave er at prøve at få den der treenighed til at gå op i en højere enhed.