Helge Adam Møller (KF), 2000-04-07:
Mens jeg sad og lyttede til alle de positive bemærkninger, og specielt da Enhedslistens ordfører kom på talerstolen, og skal vi sige meget mod sin vilje og meget usædvanligt var enig med Det Konservative Folkeparti - og jeg lagde mærke til, at hun ikke bare var enig med partiet, men også med retsordføreren - så kom jeg til at tænke på dengang, da vi her i Folketinget havde hr. Bjørn Elmquist som retsordfører for Det Radikale Venstre.
For da hændte det også enkelte gange, tro det eller ej, at hr. Bjørn Elmquist og jeg var enige, og jeg husker, at hver gang det skete, måtte jeg lige tænke mig om en ekstra gang: Har jeg overset et eller andet?
Men nu har jeg tænkt mig om en ekstra gang også efter Enhedslistens støtte, og jeg går stadig væk ind for det forslag, og det har været en fornøjelse og glæde at høre, at der er et overvældende stort flertal i Folketinget, der ønsker at få indført toinstansprincippet i dansk retspleje.
Der er i hvert fald tre principielle grunde til det, som jeg vil nævne: For det første er det jo i klar modstrid med FN's konvention om borgerlige og menneskelige og politiske rettigheder, at vi ikke har det princip, og derfor har Danmark igennem mange år haft et forbehold.
Det har vi så mulighed for at afskaffe, når vi får reformen.
Vi må jo også konstatere, at Retsplejerådet, som startede et arbejde med det her spørgsmål for snart 6 år siden og kom med en betænkning for 2½ år siden, også har et meget stort, ja et overvældende, flertal af sine medlemmer, der anfører en model, der meget svarer til den, vi har lagt frem her.
Og jeg kan også citere den nuværende ombudsmand, der i sin bog om strafferetspleje siger, at det, at man ikke kan anke skyldsspørgsmål i disse de alleralvorligste straffesager i det danske samfund, er »en meget alvorlig mangel«, og det er vi også enige i.
Jeg kan oversætte nogle af de fine principper til almindeligt dansk og dermed vise, hvor underligt og forkert det er, at vi ikke har dette princip: Hvis vi tager en ganske almindelig checkfalskner, der har skrevet falsk på sin check, forkert underskrift, ja, hvis han nægter, så får han sin sag for byretten, og hvis han bliver dømt dér, så har han krav på, at han kan anke dommen til landsretten.
Selvfølgelig, siger vi alle sammen.
Men det var dog trods alt
kun en checkfalskner.
Hvis vi har en, der bliver dømt for tredobbelt mord eller for mordbrand, så bliver sagen behandlet i et nævningeting, og dømmer det ham skyldig, så har han ikke nogen ankemulighed.
Det virker måske specielt grotesk, hvis vi sammenholder det med et andet forslag, som vi behandler her i Folketinget, fremsat af justitsministeren - jeg kan ikke huske nummeret, men vi behandler det stadig væk - og som går ud på, at eksempelvis en kriminel, som er indsat i et fængsel, og som får pålagt en mindre disciplinær straf inde i fængslet, altså under afsoningen, og som i øjeblikket »kun« har mulighed for at anke denne disciplinære straf til Kriminalforsorgen og til justitsministeren og til Folketingets Ombudsmand, nu ifølge forslaget også får mulighed for at gå til både byret og landsret.
Men den ret giver vi altså ikke en, der er dømt for de alleralvorligste forbrydelser.
Det er jo altså baggrunden for det.
Det gjaldt stort set alle andre partier, måske undtagen Venstre, der ikke var helt klar over, om de ville indføre princippet eller ej, men pegede på forskellige andre muligheder, men den debat får vi jo senere.
På den baggrund vil jeg sige det, som også hr. Aage Frandsen var inde på, nemlig at det vigtigste jo ikke er at få forslaget vedtaget i Folketinget, men at få princippet gennemført.
Den bemærkning vil jeg godt tage til mig fra SF's ordfører og sige, at den dækker den konservative holdning.
Det vigtigste for os er ikke at få gennemført dette forslag her og nu eller inden for de næste 3 måneder, men at få princippet gennemført så hurtigt som muligt.
Derfor vil jeg godt følge de råd og de betragtninger, der kom om at lægge op til, at vi afgiver en beretning, hvor et overvældende flertal i Folketinget tilslutter sig selve princippet og dermed også lægger op til, at justitsministeren - hvem det måtte være på det tidspunkt, når beretningen kommer fra Retskommissionen - hurtigst muligt får fremsat de nødvendige forslag i Folketinget, så vi kan gennemføre det toinstansprincip, som et stort set enigt Folketing i dag har givet sin tilslutning til.