Per Stig Møller (KF), 2001-05-09:
Hvis færingerne ønsker at skabe en selvstændig og suveræn nation, skal vi naturligvis respektere det.
Denne beslutning må træffes på Færøerne ved en folkeafstemning, men selvfølgelig er det i sidste instans her i Folketinget, den endelige afgørelse falder, sådan som statsministeren også påpegede.
Det fremgår jo af grundlovens § 19, stk. 1, hvor der står, at kongen ikke uden Folketingets samtykke kan foretage nogen handling, der forøger eller indskrænker rigets område, eller indgå nogen forpligtelse, til hvis opfyldelse Folketingets medvirken er nødvendig.
Hvis færingerne beslutter sig for at forlade riget, skal beslutningen altså konfirmeres her i Folketinget.
Regeringen kan heller ikke forberede Færøernes udtræden af riget gennem en overgangsordning, uden at Folketinget giver sin tilslutning hertil, fordi regeringen jo herved påtager sig en forpligtelse, som den ikke kan opfylde uden Folketingets samtykke.
Derfor er det i høj grad relevant, at Folketinget nu tager stilling til det videre forløb i forhandlingerne mellem den danske regering og det færøske hjemmestyre.
Hjemmestyret har med et beskedent flertal besluttet at arbejde hen mod en endelig suverænitet, der skal godkendes af det færøske folk.
Lad det derfor være sagt straks: Ønsker Færøerne at træde ud af riget, vil vi ikke forhindre det, og vi er rede til at forhandle om en overgangsordning.
De tider er heldigvis forbi, hvor man med kanonbåde og fregatter kunne tvinge et folk til at forblive i et fællesskab, som det ikke ønsker at være i.
Danmark kan godt vise verden, hvordan en sådan adskillelse kan finde sted uden krig, bitterhed og ballade.
Vi har tilsluttet os, at overgangen til en sådan suveræn færøsk stat kan være på 4 år, og at man nedtrapper det danske bloktilskud til Færøerne over disse 4 år.
Men når Færøerne nu ønsker at etablere en økonomifond, der skal gøre det økonomisk muligt at klare overtagelsen, og i den forbindelse regner med, at en del af bloktilskuddet skal opspares i fonden, må vi minde om, at bloktilskuddet ikke er en gave fra de danske skatteydere, som bare kan lægges i en kasse for sig, men en betaling for en række opgaver, der er henlagt til færøsk forvaltning, og som ellers skulle være betalt direkte af den danske statskassse.
Bloktilskuddet går til løsning af nogle opgaver, ikke til formueopbygning, og har man ikke brug for pengene til disse opgaver, er der ingen grund til, at skatteyderne skal overføre dem.
Så kan vi jo spare dem.
Dette er ikke sagt for at lægge en sten i vejen for processen, men for at gøre det klart, hvad der er meningen med bloktilskuddet, så vi ikke går fejl af hinanden, når de dansk-færøske forhandlinger genoptages.
Da det trods alt er uklart, hvad disse forhandlinger kan og skal ende med - spiller vi ludo, eller spiller vi skak? - tilslutter vi os, at regeringen i denne omgang forhandler en bloktilskudsaftale for ét år, nemlig finansåret 2002.
Det vil også give tid til at komme på det rene med, om vi skal ende med en selvstyreaftale, eller om vi i stedet skal koncentrere os om at genforhandle hjemmestyreloven og i den forbindelse overføre flere områder til færøsk forvaltning.
I sin tid blev der jo etableret en liste over, hvad der efter forhandling kunne overgå til Færøernes selvforvaltning, og vi er rede til at se på den igen ganske uden faner og fordomme; der er gået 50 år.
I tidens løb er flere områder jo overført til Færøerne, og lad mig så blot i den forbindelse nævne råstofferne i den færøske undergrund, som det er meget passende at Folketinget nu tilslutter sig regeringen Schlüters overdragelse af i december 1992. Når vi nu har stillet os forstående, forhandlingsvillige og åbne over for de færøske ønsker om suverænitet eller en ny hjemmestyreordning, skal det til sidst siges, at Det Konservative Folkeparti håber, at færingerne forbliver i rigsfællesskabet og ikke lader bitterheden over regeringens kluntede optræden i banksagen ødelægge deres forhold til rigsfællesskabet.
Vi finder, at dette fællesskab er et smukt eksempel for den stridbare omverden på, hvor harmonisk historisk sammenbragte folk kan udvikle deres fællesskab og tilpasse det de skiftende tider, så det bliver til gavn for alle i rigsfællesskabet.
Men skal vi alligevel skilles til slut, skal det ske forstandigt, fornuftigt og med de gensidige positive følelser for hinanden i behold.