Aage Frandsen (SF), 2003-02-27:
Indledningsvis vil jeg godt rose regeringen, rose ministeren
for uddannelsesredegørelsen vedrørende de gymnasiale uddannelser, rose den ud fra en betragtning af, at man tør komme med noget, som er brud på traditioner.
Og for det almene gymnasium kan man sige, at det er et brud, hvis man gennemfører noget af den tænkning, som ligger her, som vi skal tilbage til 1871 for at finde tilsvarende, hvor man gik fra, at det kun var en klassisk linje, til også at være en matematisk linje. Jeg vil også rose regeringen og ministeren for, at man altså ser de fire gymnasiale uddannelser som en helhed, uanset at det særligt er omkring det almene gymnasium, udspillet ligger, og så på hf, for jeg betragter det sådan, at en række af de ting, som ligger i det almene gymnasium, og som er defineret her, enten er noget, som i et vist omfang allerede gælder for de to erhvervsfaglige gymnasier eller skal gennemføres også for deres vedkommende.
Så med hensyn til selve uddannelsesredegørelsen.
For det første synes jeg, det er betydningsfuldt at understrege, at det er vigtigt, at vi har de fire gymnasiale uddannelser med hver deres profil; det skal vi fortsat have. For det andet understreger jeg, at de 3-årige gymnasiale uddannelser er uddannelser, som kan påbegyndes efter 9. klasse. For det tredje mener vi - og det er altså i modsætning til redegørelsen - at det for hf's vedkommende skal være efter 10. klasse for at sikre, at hf ikke bliver en andenklasses gymnasial uddannelse. For det fjerde understreger jeg, at hf fortsat skal være både et 2-årigt forløb og et enkeltfagssystem, og i den forbindelse er det også vigtigt, at det for hf's vedkommende gennemføres sådan, at der kommer flere timer til hf.
Det var en klar mangel ved den reform, der blev lavet i 1990, og det var jo først og fremmest af økonomiske grunde, at det blev sådan. For det femte mener vi, at de 3-årige gymnasiale uddannelser kan have et introduktionsforløb. Vi tror på det 1-årige forløb, men det afgørende er selvfølgelig ikke at sige med det samme, at det skal være et 1-årigt introduktionsforløb eller grundforløb.
Det afgørende er selvfølgelig også at se, hvad det er, der skal ligge i det.
Men altså vort udgangspunkt er, at det er 1-årigt.
For det sjette vil jeg godt understrege, at opdelingen mellem sproglige og matematikere finder vi kan være meget, meget fornuftig, men igen er det jo forudsætningen, at man i den måde, det er skruet sammen på, sikrer den faglighed, som vi ønsker skal være til stede for dem, der senere er på vej i et sprogligt, samfundsvidenskabeligt eller naturvidenskabeligt forløb.
For det syvende vil jeg godt understrege vigtigheden af, at hele tænkningen omkring de gymnasiale uddannelser, som skal opretholdes både med det almendannende og studieforberedende, også er sikret.
Med hensyn til introduktionsforløbet, også det videre forløb, hvor der er en række almendannende fag, som jo så består af nogle fag, men også af faggrupper, mener jeg altså, at vi skal være parat til at tænke nyt, og det mener jeg også der ligger i redegørelsen, hvor man i stedet for kun at tale om eksisterende fag, samtænker eksisterende fag i nogle faggrupper under det hensyn, at det altså er fagets faglighed og ikke kun faglighed, men også fagfaglighed, der skal sikres.
Og - for at berøre noget, som jo kan være farligt - hvad er det så for nogle fag, man tænker på her?
Det er nogle af de fag, som er meget små i dag, og som indgår som en meget lille del af gymnasieuddannelsen; dem kan man tænke sammen med andre fag.
I den forbindelse vil jeg godt nævne faget oldtidskundskab, ikke fordi faget oldtidskundskabs elementer er uvæsentlige, men fordi det kan samtænkes med andre fag,
Det er ud fra en betragtning af, at vi skal sikre, at det, som man kan kalde vores kulturarv eller noget almendannende i den forbindelse, er i højsædet.
Ikke nødvendigvis forstået på den måde, at sådan som det fag blev skruet sammen - i det her tilfælde oldtidskundskab i 1903 - bliver det opretholdt mere eller mindre, som vi kender det i dag, men at det indgår i en større sammenhæng.
Det er jo lidt underligt, at netop den periode alene ses som det helt centrale med hensyn til det kulturbærende; det kan også være andre perioder i historien og også andre dele
Der kan man sige, at latin måske var meget bedre set i sammenhæng med noget sprogforståelse, så man kunne se, at der var en mening med, at man havde latin, og ikke bare så det som noget, der var besværligt, og som gjorde, at man fik et lavere gennemsnit. Med hensyn til hf er det klart, at man ikke kan have et introduktionsforløb af samme længde, men der vil det også være vigtigt at kigge på nogle fag og nogle fagpakker på samme måde.
Med hensyn til det almendannende er det vigtigt at sige, at der er nogle kompetencer, der er nogle kundskaber, som ligger inden for bestemte fagområder eller discipliner, både samfundsvidenskab og naturvidenskab samt det sproglige og kommunikationsmæssige, inden for kultur og inden for det æstetiske område, som vi mener er så centrale, at alle skal have dem.
Og at man i den forbindelse også lærer noget om, hvad det er for nogle metoder, man anvender inden for forskellige videnskaber, sådan at man ikke risikerer en forfærdelig plump diskussion, som en gang imellem kan opstå i pressen om det ene og det andet, og som vidner om, at man ikke forstår, hvad der ligger i en bestemt videnskabs metoder og centrale begreber. Så det er det, der ligger i det almendannende, og det er vigtigt at understrege, at det ikke kun er de humanistiske ting, der er almendannende - det er der somme tider nogle, der måske mener det er, eller tror, at andre mener det er - det er så sandelig i høj grad også naturfaglige ting.
Det er vigtigt, at man i den forbindelse også tænker på den historiske dimension i det, at man forstår, at nogle af de tænkere, som har været gennem tiderne - filosofiske tænkere - jo netop var naturvidenskabsfolk.
Med hensyn til valgfagene: Der tænker vi meget i retning af, at man altså tænker valgfagene ind i fagpakker, som ministeren kalder studieretninger, fordi det giver den synergieffekt.
Og der mener vi altså, det var et tilbageskridt, da vi fik gymnasiereformen i 1980'erne, at man gik over til at sige, at nu kunne man selv vælge fra alle hylder.
Det mener vi var uklogt, og derfor er det rigtigere at lave nogle retninger og sige, at der er en række ting, som man skruer sammen på en bestemt måde.
Det er ikke noget med, at det kun er tre-fire stykker; man kan også forstille sig, at gymnasier forskellige steder i landet har lidt forskellige retninger, men man skal sikre, at den effekt det giver, at forskellige fag har et samarbejde, er til stede.
Så er det selvfølgelig også vigtigt at understrege, at det, vi har i de gymnasiale uddannelser, er, at de ud over at være almendannende selvfølgelig også er studieforberedende, det vil sige, at man anvender forskellige arbejdsmetoder, projektarbejde, og så er det ikke mindst fordybelse i højniveaufagene - og der ved vi godt, at hf ikke har tilsvarende højniveaufag, men det er i hvert fald der, fordybelsen også ligger - og derudover, at man også i den forbindelse sikrer, at uanset om man så bagefter vælger en anden uddannelse end det, der var ens studieretning, er man kvalificeret alligevel; ikke fagligt kvalificeret, men man er studiemæssigt set kvalificeret.
Man kan sagtens have læst latin og så være glimrende til bagefter at læse noget, som har med samfundsvidenskab at gøre, fordi man har lært en bestemt studiemetode.
Så er det også vigtigt at understrege, at vejledning er afgørende i denne her forbindelse.
Når vi taler om de her uddannelser, er det ikke kun uddannelsernes indhold, der skal sikres, det er selvfølgelig også, at man får den rette vejledning, hvilket der er også er lagt op til i anden sammenhæng.
Merit er selvfølgelig også afgørende i den forbindelse, og der mener vi, at det her bliver bedre i retning af, at hvis et ungt menneske vælger et område og vil skifte til et andet område, er der ikke noget, der er gået tabt.
I den forbindelse er det også vigtigt at understrege, at man ikke behøver at have lært det samme for at få merit, men at man har fået de samme kompetencer for at få merit. Vi har været inde på alt det der med disciplin, det gider jeg ikke beskæftige mig mere med, men jeg vil bare understrege, at ansvarliggørelse af eleverne og en ordentlig, dygtig og kompetent lærer er det, der sikrer, at eleverne deltager i undervisningen.
Derfor vil jeg også understrege, at elevernes indflydelse i denne her forbindelse også er vigtig, og også hvordan studiemiljøet og klassekvotienten er i gymnasierne.
Uanset hvor man bestemmer det henne,
er det vigtigt at understrege, at klassekvotientens størrelse er vigtig.
Og der er det jo ikke det almene gymnasium, der er det værste.
Der er det jo de erhvervsfaglige gymnasiale uddannelser, der er værst.
Så er der efteruddannelse af lærerne, som selvfølgelig er helt afgørende.
Vi har fået en ny læreruddannelse, en pædagogikumsforbedring, men det er vigtigt, at de engagerede lærere, som er uddannede, når de skal i gang med dette fantastisk spændende projekt med en ny gymnasiereform, som er den største, vi har set i over 100 år, også får den tilstrækkelige efteruddannelse til at kunne praktisere det.
Ellers kan man ikke forvente, at det her kan lade sig gøre.
Derfor er det også vigtigt at understrege, at det ikke kan undgå at koste penge i den her forbindelse.
Vi kan jo ikke vente på, at de nye lærere alle sammen overtager gymnasieskolen.
Selv om der er en rimelig afgang inden for de kommende år i gymnasieskolen, er det vigtigt, at man efteruddanner de eksisterende lærere.
er for rigide.
De fremmer ikke engagementet, de fremmer ikke lysten og viljen til at ville noget i gymnasieskolen, de hæmmer tværtimod.
Og så endelig til allersidst: Eksaminer og evaluering skal ikke være bestemmende for indholdet.
Indholdet skal bestemme evaluerings- og eksamensformer, og i den forbindelse vil jeg godt fremhæve, at jeg tror, at en skriftlig form med mundtlig evaluering oveni i en række tilfælde er bedre end at sidde omkring det grønne bord.
Fru Louise Frevert skuffede ikke med at fremhæve faget idræt, men i dag har vi fire gymnasiale uddannelser, hvoraf de to ikke har idræt som obligatorisk fag.
Så må vi vel sige, at så skal vi også indføre det hos hhx og htx.
Eller hvad med de unge mennesker, der skal være smede eller tømrere?
Jeg mener det virkelig alvorligt i retning af, at hvis idræt er så vigtig, hvad jeg i og for sig giver fru Louise Frevert ret i, ja, så må det jo gælde alle og ikke kun det »fine« almene gymnasium og hf.