runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Peter Skaarup (DF), 2002-10-23:
Jeg er tilfreds med, at statsministeren har tilkendegivet her i dag, at der er brug for en snak i Folketinget om forbedrede regler, forbedrede retningslinjer for, hvordan de her medarbejdere agerer.
Der kan både være fordele og ulemper ved at have den slags medarbejdere, men de har vel altid eksisteret i et eller andet omfang, så derfor er det også naturligt, at den til enhver tid siddende regering har sådanne medarbejdere.
Spørgsmålet er bare, om man fra sådanne medarbejderes side blander sig i det politiske, kommer med usandheder.
Når man går derhen, så passerer man en grænse for, hvad der er rimeligt at gøre.
Men jeg vil godt spørge statsministeren, hvordan den drøftelse med Folketingets partier kommer til at blive sat i gang.
Er det regeringen, der vil invitere partierne til en drøftelse?
Det ville nok være naturligt, at det var regeringen, der satte sig for bordenden.
Eller vil det være i form af en anden fremgangsmåde?
Vi synes i hvert fald, det er vigtigt, at der kommer sådanne retningslinjer, som man f.eks. kender fra England, så vi har lidt mere styr på, hvad der foregår.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-10-23:
Jeg vil godt spørge statsministeren, om han kan begrunde, hvorfor der skal være medarbejdere under disse særlige vilkår?
Det er der jo ingen gode begrundelser for.
Hvis man gerne vil have politiske medarbejdere i et parti og hos en minister, så synes jeg, det er helt fint, hvis statsministeren eller andre af deres partis midler ansætter spindoktorer.
Det kan vi andre også gøre for partiernes egne midler.
Men der er ingen gyldig begrundelse for, at det skal betales af statskassen, og at det skal sammenblandes med embedsapparatet.
Hvorfor skal man have disse særlige vilkår, så der er nogle embedsmænd, der kan føre pressen bag lyset, forskelsbehandle borgere og medier osv. osv.?
Særlige vilkår betyder jo ingen regler.
Det betyder, at vi har nogle embedsmænd, der svæver frit i rummet og ikke står til ansvar for noget som helst, og som ministeren kan dække sig bag.
Jeg synes, at statsministeren skylder os et svar på, hvorfor vi i Danmark skal have en sådan ordning, endda iværksat efter endnu ringere regler end i de situationer med talsmænd, som man kender fra andre lande.
Thomas Adelskov (S), 2002-10-23:
Af besvarelsen af det foregående spørgsmål fremgik det jo, at statsministeren er tilfreds med, at det er blevet indskærpet over for den pågældende medarbejder, hvilket har været drøftet i Finansministeriet, men at statsministeren ikke mener, at der skal drages nogen som helst andre konsekvenser, eller at der i denne her sag vil blive slået kontant ned. Jeg skal derfor spørge statsministeren mere konkret: Hvad forestiller statsministeren sig, at en opstramning af reglerne kunne indeholde?
Kunne en opstramning af reglerne f.eks. også indeholde nogle sanktioner eller angivelse af de sanktioner, som statsministeren forestiller sig, når han i Politiken i maj måned sagde, at der vil blive slået kontant ned på overtrædelse eller gentagelse af den slags uheldige situationer, som tidligere er set, og som nu meget kraftigt er blevet gentaget i form af Finansministeriet?
Pernille Blach Hansen (S), 2002-10-23:
Det, vi er vidne til nu, er for det første, at statsministeren helst ikke vil forholde sig til den konkrete sag, hvilket jo er ærgerligt, for den konkrete sag er finansministerens ansvar, og hvem er den øverste chef for finansministeren?
Det er statsministeren, så det her er jo også statsministerens ansvar. Men den her snak om regler kommer jo op, hver eneste gang der er en konkret sag, og statsministeren snakker om, at det kan da også godt være, at vi skal se på nogle regler.
Men det er jo ligegyldigt, hvilke regler vi har, hvis ikke de bliver efterlevet, og det er præcis det, der er problemet. Statsministeren har selv snakket om sandhedspligt.
Den er jo her åbenlyst ikke overholdt.
Så hvorfor starter statsministeren ikke med at sikre sig, at de regler, vi har, bliver overholdt, og hvordan vil statsministeren sikre det i fremtiden?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-10-23:
Ja, vi kan igen konstatere, at de to socialdemokratiske spørgere er mere ude efter den enkelte person i den konkrete sag end i at diskutere det, der er det væsentlige her, nemlig det principielle og det fremadrettede.
Så jeg har ikke mere at føje til det.
Det har jeg allerede besvaret under det tidligere spørgsmål.
Så kan vi i vores system vælge enten at sige, at vedkommende skal ansættes som embedsmænd i øvrigt, og så er det lukket og skjult for enhver, hvad det egentlig er, der foregår.
Eller man kan vælge at sige, som den gamle betænkning anbefalede: Lad sådan nogle være ansat på særlige vilkår, bl.a. det særlige vilkår, at den pågældende medarbejder ryger ud af ministeriet sammen med ministeren.
Det er lige præcis sådan, denne nye regering har besluttet, at det skal være.
Der er kun én særlig rådgiver pr. minister, og den pågældende ryger ud af ministeriet sammen med ministeren.
Det er rene linjer, og det er fuld åbenhed, og jeg tror, at når der er så meget debat om det i øjeblikket, hvad jeg i øvrigt hilser velkommen, så er det nok, fordi systemet er meget åbent og meget gennemsigtigt, og det skal det også være.
Systemet er også bedst tjent med, at der hele tiden er kritisk lys på det: fra Folketinget, som vi har det nu, det er glimrende, fra pressen, som der hele tiden er og skal være, det er glimrende.
Det er systemet bedst tjent med.
Så spørger hr. Peter Skaarup, hvordan drøftelsen med Folketinget vil finde sted.
Det kan finde sted på flere måder.
Der er rejst en forespørgselsdebat, dér kan vi få en debat.
Jeg har også tanker om en individuel kontakt til partierne, hvor vi kan prøve at drøfte, hvordan vi kan få sådan en dialog i gang.
For det synes jeg er meget vigtigt.
Jens Peter Vernersen (S), 2002-10-23:
Nu har statsministeren gentaget et par gange, at det er sådan mere et personspørgsmål.
Det synes jeg er et meget principielt spørgsmål, som egentlig også burde have en kommentar fra statsministeren.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-10-23:
Jeg er meget vel med på, som statsministeren siger, at der skal være medarbejdere, der kan orientere om alle mulige faktuelle ting, som foregår i staten.
Men jeg forstår ikke, at disse medarbejdere skal ansættes på særlige vilkår. Tværtimod må det da være vigtigt, at de medarbejdere, der skal give neutral, saglig information til alle borgere og medier på lige vilkår, er ansat nøjagtig efter de principper, der gælder for statens medarbejdere i al almindelighed, det vil sige med de krav om sandfærdighed, ligebehandling og alt muligt andet, som gælder for embedsmænd.
Når man har disse særlige rådgivere, spindoktorer, så er det jo, fordi man også bruger dem til at lave politisk propaganda, mere indviklet er det jo ikke, og derfor vil jeg godt spørge statsministeren igen, om det så ikke var mere rimeligt, at den politiske del af det, propagandaen og det med at opsøge bestemte medier og fodre dem med små eller store historier uden om de andre medier, var noget, der blev gjort af partiansatte medarbejdere?
Det var det, jeg spurgte statsministeren om, og det synes jeg ikke jeg fik svar på.
Jens Peter Vernersen (S), 2002-10-23:
Det, der også blev nævnt i den sammenhæng, var, at det her skulle skabe åbenhed.
Men det, som er problemet, er jo rent faktisk, at det skaber en betydelig lukkethed, hvor man på enkeltsager måske leverer noget til udvalgte aviser eller andre medier eller måske giver fejlagtige oplysninger, som vi har set.
Derfor spørger vi, også fordi statsministeren selv har sagt, at det var værd at overveje ændringer, hvad det så er for nogle ændringer, som statsministeren tænker på.
Jeg kan i den forbindelse sige, at i samme avis sagde tidligere departementschef Jørgen Rosted, at det var, som han så det, »et problem med antallet af møgsager«.
Det er ikke et udtryk, vi ellers bruger her, det tror jeg ikke, men det var et citat fra den pågældende avis.
Det siger jo noget om, hvilken alvor der er i sagen, når en sådan højt respekteret tidligere departementschef udtaler sig på den måde.
Thomas Adelskov (S), 2002-10-23:
Nu kan man jo forstå, at regeringens automatiske støtteparti, Dansk Folkeparti, har fredet regeringen i denne her sag, og det er måske også derfor, at jeg oplever et noget, synes jeg, arrogant svar fra statsministeren.
Det, der er tale om her, er jo ikke at jagte en bestemt person.
Det, der er tale om, er, at vi står i en situation, hvor en af de særlige rådgivere har overtrådt de regler, som statsministeren netop har omtalt for os her, med hensyn til sandhedspligt og saglighed.
En presserådgiver sagde på vegne af finansministeren om beboerne i Rørvig, at de er kommet med nabosladder, og at der intet var i boligsagen, og det viste sig jo ikke at være rigtigt. Derfor synes jeg, det er rimeligt at spørge: Hvornår agter statsministeren at slå kontant ned, som statsministeren sagde til Politiken den 26. maj, hvad vil statsministeren gøre?
Vi har intet svar fået.
Statsministeren agter åbenbart endnu en gang blot at henstille eller opfordre sine medarbejdere til at overholde reglerne.
Men den har vi jo hørt før.
Hvad vil statsministeren gøre, og synes statsministeren ikke, at borgerne i Rørvig faktisk havde krav på en ordentlig undskyldning?
Ja tak.
Under en tidligere besvarelse i spørgetimen her i Folketingssalen sagde statsministeren om amterne og kommunerne, at en aftale var en aftale, og at en aftale skulle overholdes, ellers skulle den straffes med sanktion.
Jeg har stillet statsministeren en række skriftlige spørgsmål.
Blandt andet har jeg spurgt statsministeren, hvor mange lovovertrædelser en minister under statsministerens ledelse kan have lov at have, før man ikke længere kan være minister i statsministerens regering.
Det har statsministeren ikke villet svare på.
Vil statsministeren nu svare på: Gælder de samme regler for ministre om, at en aftale eller en lov skal holdes, som gælder for kommuner og for amter?
Og hvorfor straffer statsministeren ikke finansministeren på samme måde, som han jo nu er ude i i forbindelse med en større straffeaktion over for de amter, der forsøger at bevare både sygehuse og psykiatriske sengepladser?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-10-23:
Det fremgår af den skriftlige begrundelse for spørgsmålet, at spørgsmålet vedrører finansministerens bopælsforhold.
Finansministeren har over for mig stærkt beklaget, at han ikke har overholdt gældende regler om bopælspligt på sin landbrugsejendom og om ophold i sommerhuse.
Samtidig har ministeren utvetydigt tilkendegivet, at han fuldt ud vil overholde bopælspligten og reglerne om ophold i sommerhuse i fremtiden, og det har jeg taget til efterretning.
fra de kompetente myndigheder om, at man skal overholde reglerne, og først i tilfælde af manglende efterlevelse af et sådant påbud skrides der i praksis ind med yderligere sanktioner.
Som sagt har finansministeren klart tilkendegivet, at han fuldt ud vil overholde bopælspligten og reglerne om ophold i sommerhuse i fremtiden, så sammenfattende kan jeg altså slå fast, at ministre ikke er stillet anderledes i forhold til loven end andre borgere, naturligvis ikke, og det vil sige, at der hverken gælder andre regler for ministre eller andre sanktioner, hvis reglerne ikke efterleves.
Det var netop indholdet i det svar, jeg gav før, at der naturligvis gælder nøjagtig - nøjagtig - de samme regler for ministre som for andre.
Selvfølgelig skal en minister overholde loven, og selvfølgelig skal en minister, der ikke overholder loven, have samme sanktion som andre.
Og det er nøjagtig, hvad den her sag drejer sig om, at normal praksis på det her område er, at hvis folk ikke overholder reglerne, når det gælder landbrugsejendomme eller sommerhuse, så iværksættes der et påbud om, at det skal man. Og hvis man så efterlever reglen, så sker der ikke mere. Men hvis man sidder påbuddet overhørig, så sættes der noget i værk. Men da finansministeren jo har sagt, at han selvfølgelig overholder reglerne, jamen så er han blevet behandlet akkurat ligesom alle andre, og det skal han selvfølgelig også.
Thomas Adelskov (S), 2002-10-23:
»Vil statsministeren oplyse, om det er i overensstemmelse med regeringens politik, at personer, der har overtrådt gældende lovgivning, blot kan ophøre med fortsatte lovovertrædelser, hvorefter der ikke foretages yderligere i forhold til at gøre sanktioner gældende over for de foretagne lovovertrædelser?«
Der henvises til finansministerens udtalelser til Ritzau den 9. oktober 2002, hvor finansministeren klart tilstår at have overtrådt lovgivningen.
Jens Peter Vernersen (S), 2002-10-23:
Det var ikke meningen at tage ordet en gang mere, men jeg bliver altså nødt til endnu en gang at sige til statsministeren, at det rent faktisk var under den tidligere regering, at der blev lavet præcise regler om, hvordan disse særlige rådgivere og spindoktorer skulle fungere.
Om der så er sket opstramninger med hensyn til, at man kun har én pr. minister: Jamen det er jo ikke det, det drejer sig om.
Med det omfang, ulykkerne har haft, siden vi har fået ny regering, på det område her - såmænd også på så mange andre - så er én jo mere end rigeligt, og det er jo ikke afgørende, om de sidder til Venstres årsmøde, eller om de måske sidder som ministre på deres kontor og fortsætter deres arbejde, og slet ikke, når det foregår på den måde, som vi har set i det her tilfælde, hvor vi har haft disse usandheder næsten på stribe over en lang periode, og som statsministeren jo åbenbart ikke ville gribe ind over for, hvilket ellers var lovet tidligere i Politiken, og som det var nævnt af min kollega her i Folketinget.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-10-23:
Jeg kan ikke føje mere til, end hvad jeg allerede har sagt, kun gentage, at det er over for den pågældende medarbejder blevet indskærpet, at særlige rådgivere skal overholde de regler, der gælder for alle andre embedsmænd.
Jeg må sige, at det er imponerende for mig at se, at socialdemokratiske medlemmer af Folketinget her åbner en front for at diskutere, hvad der egentlig skete under den tidligere regering.
Lad mig som et eksempel nævne, at vi har selv pålagt os den restriktion, at de særlige rådgivere, der er ansat under denne regering, ikke deltog i vort partis landsmøde.
Det står ingen steder, at det skal være sådan.
Det er heller ikke, fordi jeg vil kritisere, hvis nogen gjorde det, men vi har bare ønsket at lave den klare sondring, at disse særlige rådgivere ikke skulle optræde på mit partis landsmøde.
Da var der en række særlige rådgivere ansat under den tidligere regering, som deltog på det socialdemokratiske landsmøde midt i valgkampen.
Det er ellers en god regel her i landet, at når der er valgkamp, så lukkes der sådan vandtætte skotter for, og embedsmændene deltager ikke i partipolitisk arbejde.
Det skete under den tidligere regering, og det, der er sandheden her - det, der er sandheden her - er, at der under den nye regering er blevet strammet op i forhold til de meget løse og meget ugennemsigtige regler, der gjaldt under den tidligere regering.
Det synes jeg skal siges, når nu socialdemokratiske medlemmer er så ivrige efter at forfølge en enkelt medarbejder.
Så til hr. Keld Albrechtsen, som spørger: »Jamen hvorfor kan sådan en kommunikationsmedarbejder ikke bare være ansat på normale vilkår, hvorfor skal det være en særlig rådgiver?«
Lad os nu gøre det tankeeksperiment, at hr. Keld Albrechtsen var blevet landets statsminister for nogle år siden og havde ansat en gammel venstresocialist i embedet som pressemedarbejder, og jeg så overtog posten som statsminister efter hr. Keld Albrechtsen.
Ville hr. Keld Albrechtsen så virkelig have, at jeg skulle overtage en gammel venstresocialist som min pressemedarbejder?
Nej, velbekomme!
Dér er det altså rart at have regler, som betyder, at sådan nogle forsvinder ud sammen med hr. Keld Albrechtsen.
Pernille Blach Hansen (S), 2002-10-23:
Jeg har lidt svært ved at forstå, hvordan statsministeren kan hilse en debat velkommen og så ikke svare på halvdelen af spørgsmålene.
Hvordan kan det være principielt at snakke om nye regler, mens det ikke er principielt at snakke om overholdelse af dem, vi har?
Det er egentlig det, jeg beder statsministeren forholde sig til.
Hvordan vil statsministeren sikre, at de af ministeren ansatte særlige rådgivere overholder de regler, der er?
Det bør da også være interessant i en fremadrettet sammenhæng.
Og hvordan vil statsministeren håndtere en overtrædelse af de regler?
Hvor er den kontante håndtering af den her sag blevet af?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-10-23:
Jeg skal kun sige til hr. Jens Peter Vernersen, at når der under den tidligere regering blev udarbejdet en betænkning om, hvilke regler der burde gælde for ansættelse af særlige rådgivere, så var det jo sandelig, fordi der var så megen uklarhed og så megen betænkelighed her i Folketinget over for den måde, det foregik på, at et flertal i Folketinget tvang den tidligere regering til at udarbejde disse klare regler.
Derfor kom der en betænkning.
I øvrigt havde vi så senere en ubehagelig hændelse, hvor et flertal i Folketinget mente, at den tidligere regering havde misbrugt embedsmændene til partipolitisk propaganda i en folkeafstemningskampagne, hvis ikke jeg husker helt galt.
Det førte til, at et flertal i Folketinget tvang den tidligere regering til at afgive en redegørelse og præcisere reglerne.
Så når hr. Jens Peter Vernersen siger, at der skete en opstramning under den tidligere regering, så kan man roligt sige, at det jo var en sag, der blev taget med tang af et flertal her i Folketinget meget mod den tidligere regerings vilje.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Morten Homann (SF), 2002-10-24:
Jeg håber da også meget, at det med tiden vil vise sig, at man har fået lavet nogle effektive regler i 1998, som viser sig at løse en del af problemet.
Jeg kan bare konstatere, at uagtet at man har de regler, så foregår der stadig væk den kanalisering af midler uden om skattevæsenet, som fru Else Theill Sørensen var oppe at påpege.
Uanset det er der stadig væk et voldsomt misforhold
mellem, hvad man betaler som lønmodtager, og hvad man kan slippe med at betale som multinationalt selskab i Danmark.
Der er stadig væk et voldsomt misforhold.
Derfor vil jeg spørge: Er der ikke nogle initiativer, som den konservative ordfører mener, at man er nødt til at tage her og nu for at prøve at rette op på det problem i stedet for bare at vente og se?
Specielt set i lyset af, som hr. Jens Peter Vernersen var oppe og påpege, at man står over for nedskæringer i den kommunale selskabsligning.
Det er da ikke noget, der trækker i retning af, at man får løst det her problem.
Det trækker da tværtimod i den modsatte retning.
Så kunne vi ikke prøve sammen at finde en løsning, som gør det nemmere og bedre at løse det her problem frem for at prøve at skære ned på antallet af de mennesker, som faktisk skulle løse det her?
Else Theill Sørensen (KF), 2002-10-24:
Jeg er lidt ked af, at vi ikke bare kan være enige om nogle hensigter og så holde op med den dér pillen i, om det er rimeligt, at lovgivningen er sådan, at nogle kan komme helt ned på at betale nul kroner.
Ja, det er rimeligt, at nogle i et enkelt år eller i nogle år kan komme ned på at betale nul kroner.
Hvis man har meget store investeringer, så er skattelovgivningen efter min mening indrettet rimeligt på en sådan måde, at så kommer man ned på at have
skattemæssigt underskud, og så skal man ikke betale skat.
Over for hr. Jens Peter Vernersen skal jeg gerne beklage min fortalelse med de løse rygter.
Det gør jeg bare, så er det ude af verden, håber jeg.
Hr. Morten Homann vil jeg gerne spørge, hvorfor vi ikke bare kan forholde os til, at der altså er et beløb, som vi gerne vil have skat af i stedet for at stå og lave sådan nogle manipulerende beregninger med, at virksomheders skat skal sættes i forhold til deres omsætning?
Den bør da sættes i forhold til deres indtjening.
Det, vi diskuterer, er, hvordan vi opgør deres indtjening, og hvor meget af den indtjening der rettelig hører hjemme i Danmark.
Det kan da aldrig være en virksomheds omsætning, noget skal sættes i forhold til.
Hvis det endelig skulle være noget set fra virksomhedens synspunkt, så må det være i forhold til investeringen, men det kommer så i øvrigt ikke skattevæsenet ved.
Hvad vi vil gøre med de der milliardbeløb, der flyder
rundt?
Jamen den lovgivning, som er ændret i 1998, har virkning fra skatteåret 1999.
Der kan i op til 6 år efter dette skatteårs afslutning genoptages sager fra dette skatteår.
Vi har ikke set virkningen
fuldt ud.
Vi har faktisk ikke set meget af virkningen af det, der trådte i kraft dengang.
Jeg siger ikke, at det er helt sikkert, at det løser alle problemer.
Jeg siger bare, at det er for tidligt at bedømme resultaterne af det, der blev vedtaget i 1998.
Morten Homann (SF), 2002-10-24:
Jeg skal da beklage, hvis hovedregningen og decimalerne på procenterne ikke passer nøjagtigt.
Jeg synes alligevel, billedet er slående, at man af en almindelig dansk lønmodtager alt efter indkomst forlanger omkring 50 pct. i skat af vedkommendes løn, mens vi har 60 multinationale selskaber med en omsætning på næsten 160 mia. kr., som altså betaler under 1 mia. kr. i skat.
Der kan jeg spørge uden at sætte procenter på: Er det rimelige forhold, er det en rimelig måde at finansiere vores fælles opgaver på?
Så noterede jeg mig også, at fru Else Theill Sørensen anerkendte, og det synes jeg var meget rigtigt og vigtigt, at der i dag flyder et beløb, hvis størrelse jeg ikke skal gisne om, uden om de danske skattemyndigheder, som de multinationale selskaber på en eller anden måde kanaliserer uden om den danske skattelovgivning.
Hvilke initiativer mener den konservative ordfører så, der skal tages for at rette op på det problem, for jeg forstår så også implicit, at man skal rette op på, at de danske skattemyndigheder går glip af et uvist milliardbeløb?
Hvad skal der til?
Det er jo vilkårene i dag, det er jo sådan, forholdene er i dag, at man mister de her beløb.
Men hvad skal der ske for at få bragt orden i regnskabet, for at få sørget for, at også multinationale selskaber bidrager til fællesskabet?
Jens Peter Vernersen (S), 2002-10-24:
Fru Else Theill Sørensen nævnte sidst, at man ikke skulle basere sig på løse rygter.
Jeg vil godt sige, at oplysningerne om disse 1200 multinationale selskaber, der har været nævnt, som ikke betaler skat, er oplysninger, der ligger i Erhvervs- og Selskabsstyrelsen.
Det er offentligt tilgængelige oplysninger, og jeg er helt sikker på, at disse oplysninger er korrekte, og derfor vil jeg godt have mig frabedt, at man påstår, at det hviler på løse rygter.
Det er jo konkret viden, der ligger på det her område.
Må jeg så også nævne i denne her sammenhæng, at da vi ændrede på nogle af reglerne for afskrivning i 1998 for at sikre en mere stabil beskatning på det her område, stemte De Konservative imod.
Det var sådan, det forholdt sig.
Lad mig også nævne, at i den tid, vi har haft VK-regeringen, har man fået vedtaget forslag her i Folketinget, som giver nye muligheder for at udskyde beskatningen, giver nye muligheder for at udskyde beskatningen i al evighed.
Det har fru Else Theill Sørensen stemt for, det har jeg stemt imod.