runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anne Baastrup (SF), 1999-04-21:
SF har stor forståelse for, at Det Konservative Folkeparti er kommet med det her forslag, og det kommer selvfølgelig heller ikke som en overraskelse for os, at det eneste svar, Det Konservative Folkeparti har, er at skærpe straffen.
Vi vil ikke allerede på forhånd helt afvise forslaget, men jeg vil sige, at af de bemærkninger, som man har til forslaget, fremgår det ikke helt tydeligt, hvad bl.a. Straffelovrådets argumentation i 1988 var for at afvise det.
Det fremgår heller ikke helt tydeligt, hvad det er, Politimesterforeningen har sagt.
Derfor vil vi bruge udvalgsarbejdet til at kigge lidt nærmere på, hvad det egentlig er, Det Konservative Folkeparti regner med vil ske, hvis man uden forudgående advarsel kan stikke en bøde ud, for i SF mener vi ikke, at problemerne løses ved bare at skærpe straffen.
Eksempelvis vil den familie, som jagter sagesløse mennesker om natten med telefonen, jo nok forsvinde, når alle får en digital telefon.
Det er i hvert fald mit bud på det, for så kan man jo se, hvad det er for en telefon, der har ringet.
Så spørgsmålet er, om nogle af de her måder at chikanere folk på ikke forsvinder.
Men vi kan bruge udvalgsarbejdet til at finde ud af, hvad det egentlig var, Straffelovrådet sagde dengang, og hvad det er, Politimesterforeningen mener kan løses ved, at man skærper straffen, og så få en snak om, hvorvidt der ikke er andre metoder end den, som De Konservative er fast overbevist om, nemlig skrappere straffe.
Og jeg skulle hilse fra Enhedslisten og sige, at den er enig i det, jeg har sagt.
Niels Helveg Petersen (RV), 1999-04-21:
Til hr. Søren Søndergaard: De generelle retningslinjer for, hvilke mål der udses som bombemål, er selvfølgelig fastlagt ved politiske beslutninger, men beslutningen om de konkrete mål er ikke.
Jeg er ikke bekendt med advarsler af den type, som hr. Søren Søndergaard nævner.
Til hr. Peter Skaarup vil jeg da sige, at henvendelsen om at stille en ubåd blev modtaget den 18. april.
Jeg står totalt uforstående over for, at der skulle være tale om nogen forsinkelse i reaktionen.
Regeringen har en holdning til udsendelse af en sådan ubåd.
Den er bekendt.
Jeg skal ikke gå ind i de overvejelser, som general Rose eller chefen for et institut for strategiske studier har gjort sig.
Det har vi været grundigt igennem.
Hele synet på landtropper og regeringens syn på indsættelse af landtropper har jeg redegjort for under tidligere debatter.
Det er der ingen grund til at gå ind i igen.
Endelig vil jeg sige til diskussionen om forsvarsforlig, at jeg nægter at diskutere forsvarsforlig med hr. Peter Skaarup her i salen på det grundlag.
Jeg er slet ikke sikker på, som hr. Villy Søvndal sagde det, at bunden er nået hos hr. Peter Skaarup.
Peter Skaarup (DF), 1999-04-21:
Jeg var ved at tro, at hr. Villy Søvndal ville støtte hr. Søren Søndergaards og undertegnedes ønske om at få svar på de spørgsmål, vi stiller, men nu kom der sandelig et angreb på Dansk Folkeparti: at vi pludselig tager 800.000 mennesker, der er flygtninge i området og er blevet udrenset, som gidsler.
Det gør vi altså ikke.
Vi er faktisk enige i bl.a. SF's bekymringer omkring de her bombardementer, der har betydet, eller været medvirkende til, at de her mennesker er blevet drevet på flugt af Milosevic.
Så jeg tror egentlig ikke, der er den store forskel på de holdninger, i hvert fald i denne her sag, som SF og hr. Villy Søvndal og Dansk Folkeparti har.
Derfor synes jeg, det er hr. Villy Søvndal, der er plat, når han begynder at argumentere for, at Dansk Folkeparti vil lade nogle mennesker i stikken.
Vi har faktisk stemt for hver eneste bevilling fra Folketingets side, som skulle til for at afhjælpe flygtningeproblemerne i nærområdet.
Vi har endda kritiseret regeringen på et tidligt tidspunkt i hvert fald for ikke at yde tilstrækkelige bidrag.
Nu er der blevet brugt over 200 mio. kr., og det hilser vi velkommen.
Derfor virker det meget mystisk, at hr. Villy Søvndal angriber på den måde.
Men jeg ønsker mig stadig væk, at regeringen svarer på de spørgsmål, der er blevet stillet.
Villy Søvndal (SF), 1999-04-21:
Jeg kan godt sige, at på mig virker det næsten skamløst - men det forudsætter selvfølgelig, at man ejer skam i livet - at vi i en situation, hvor vi diskuterer alvoren i, at næsten 1 million mennesker er fordrevet og lever et liv, hvor mange af dem dør, i en situation, hvor 800.000 mennesker er på flugt internt i Kosovo, hvoraf mange dør lige nu, oplever det plathedsniveau, at Dansk Folkeparti forsøger at bruge den her situation til at tage de mennesker som gidsler i forhold til en dansk forsvarspolitisk debat.
Må jeg ikke godt sige, at så er bunden vist nået med hensyn til disrespekt for mennesker, der dør rundt omkring os.
Peter Skaarup (DF), 1999-04-21:
Det er sådan set lidt i samme retning som hr. Søren
Søndergaard.
Jeg forstår godt, at udenrigsministeren har travlt, men jeg kunne også godt tænke mig lige at få et kort svar på et par af de ting, jeg var inde på i min ordførertale - bl.a. omstændighederne ved modtagelsen af henvendelsen om fremsendelse af en dansk ubåd, som vi har sagt nej til - og også en kommentar til den amerikanske præsident for Institut for Internationale og Strategiske Studier, der spørger, om man er villig til at gennemføre tingene fuldt ud, og påpeger, at det også må kræves, hvis det skal have nogen relevans at fortsætte aktionen.
Så vil jeg også i tilslutning til det spørge udenrigsministeren, om udenrigsministeren ikke mener - også med den nye holdning, Det Radikale Venstre har taget i denne forbindelse - det kan være et problem, at når Danmark modtager henvendelse fra NATO, bl.a. om fremsendelse af en ubåd, kan vi ikke honorere de henvendelser. Bringer det ikke nogle tanker frem omkring et kommende forsvarsforlig?
At der måske skal rettes op på nogle af de ting, der fremgår af udspillet fra regeringen, nemlig at man dér ikke er villig til at bygge nye ubåde i form af det Vikingprojekt, som er vældig godt efter vores opfattelse i Dansk Folkeparti?
Søren Søndergaard (EL), 1999-04-21:
Det er nærmest, fordi udenrigsministeren ikke nåede at svare på de to spørgsmål, jeg stillede, så det vil jeg godt opfordre udenrigsministeren til at gøre.
Niels Helveg Petersen (RV), 1999-04-21:
Jeg glæder mig over den meget store tilslutning, der er til det forslag, der er fremsat om et yderligere dansk bidrag til NATO i forbindelse med Kosovoluftoperationerne.
Det er nu tredje gang i løbet af 3 dage, hvor vi har mulighed for at diskutere Kosovo her i Folketinget, og jeg skal derfor være yderst kortfattet. Til hr. Villy Søvndal vil jeg sige, at når KVM'erne, OSCE-observatørerne, blev trukket ud, var det jo ikke, om jeg så må sige, med OSCE's gode vilje; det var af bitter nød.
Der er ikke noget med, at vi trak dem ud, fordi vi gerne ville.
Jeg kan forsikre, at det var en svær beslutning for den norske udenrigsminister, som i dette år er formand for OSCE, at træffe den beslutning, og følgevirkningerne udeblev jo heller ikke: efter at de var trukket ud, blev situationen værre.
Men hvorfor kunne observatørerne ikke blive derinde?
Derfor var det nødvendigt at gennemføre tilbagetrækningen, og det var altså som følge af den meget brutale fremfærd fra serbernes side, som allerede på det tidspunkt var i fuld udfoldelse.
Så er jeg i øvrigt enig i to ting, som hr. Villy Søvndal var inde på.
For det første, at vi skal undersøge alle forhandlingsmuligheder, og det gøres også.
Der er tætte kontakter for at undersøge alle muligheder for at finde frem til en forhandlingsløsning og helst hurtigt.
For det andet vil jeg meget gerne understrege endnu en gang, at det nu også gælder for EU og NATO at udvikle en samlet og sammenhængende plan for hele denne del af Europa.
Lande som f.eks. Makedonien og Albanien, der er særlig hårdt ramt af krisen i Kosovo, har brug for et langsigtet perspektiv, så de kan få en tro på en bedre fremtid for sig selv, og det er en forpligtelse for EU og NATO at tilvejebringe et sådant
Det er en stor opgave, der ligger foran de to store europæiske organisationer, selvfølgelig også med inddragelse af OSCE og FN.
Søren Søndergaard (EL), 1999-04-21:
Det er jo ikke, fordi der er så frygtelig meget at tilføje.
Desværre har hele denne aktion jo bygget på falsk varebetegnelse; den er blevet solgt under sloganet om, at der skulle ydes en humanitær indsats for at redde kosovaalbanerne fra fordrivelse.
Men det eneste stensikre, vi har set, og som er blevet forstærket, efter at bombardementerne begyndte, er, at kosovaalbanerne er blevet fordrevet, og at der ikke er blevet sat nogen stopper for de de serbiske militsstyrker, der forfølger kosovaalbanerne i Kosova. Der er også mange ting, man kan undre sig over ved den bombekampagne, der foregår.
Hvis man er så interesseret i at forhindre, at kosovaalbanere bliver dræbt eller bliver etnisk udrenset i Kosova, hvorfor bomber man så broer i Beograd?
Der er mange andre ting: Hvorfor bomber man i nord, når udrensningerne foregår i syd?
Der er mange spørgsmål, og dem får vi selvfølgelig ikke svar på, for alt det sidder der eksperter til at tage sig af.
Men vi kan jo vurdere resultatet, og resultatet taler sit tydelige sprog: en total fiasko i forhold til det, man opstillede som målet.
Dermed nærmer vi os den situation, hvor vi har et Kosova uden kosovaalbanere og et Serbien uden demokratisk opposition, dvs. at vi er gået fra slemt til værre.
Vi har den værst tænkelige situation, og det er mildest talt ikke særlig godt.
Jeg er sådan set ikke i tvivl om, at bombardementerne og indsatte landstyrker på et eller andet tidspunkt giver resultat.
Det skal såmænd nok komme om et halvt år eller 1 år eller 2 år.
for hvem?
Det bliver i hvert fald ikke til fordel for de kosovaalbanere, som er blevet slagtet her de seneste uger.
Jeg har to spørgsmål til udenrigsministeren - mere for at få tingene afklaret, for jeg synes, det er vigtigt for os at vide det - og det ene spørgsmål går på, hvem det er, der fastlægger bombemålene i Beograd eller i Restjugoslavien, altså målene for de bombninger, der bliver gennemført.
Bliver der diskuteret i noget politisk eller militært organ, inden de fastlægges?
Det er det ene spørgsmål, og det andet spørgsmål, jeg vil bede udenrigsministeren svare på, er, om myndighederne i Restjugoslavien advares om, hvilke bombemål der er udset, før bomberne falder.
Når jeg ønsker svar på de spørgsmål, er det selvfølgelig for at få løftet lidt af sløret for, hvad det egentlig er for en proces, der er i gang.
Men uanset hvad det er, må vi altså konstatere, at det ikke er en proces, der er til gavn for kosovaalbanerne, sådan som det ellers bliver påstået.
Villy Søvndal (SF), 1999-04-21:
Jeg vil såmænd blot bekræfte, at det, jeg citerede, var spørgsmålene, men jeg synes, man skal have svært ved at forstå dansk, hvis man ikke kan forstå, hvad de spørgsmål var rettet imod.
Jeg tror, jeg vil lave en samling af artikler, som dels jeg har skrevet, dels andre SF'ere har skrevet, dels Enhedslistens folk har skrevet, bare for at understrege, at det her jo ikke er et spørgsmål om at være bagklog.
Jeg synes oven i købet ikke, det er et spørgsmål om at være særlig klog, og det er dét, jeg synes er problemet i det.
At det er så let at forudse, at det kan undre, at det har været så svært.
Man kan tegne to fremtidsscenarier, og ingen af dem er særlig lystige.
Det ene er, at man bomber 1 måned; man bomber 2 måneder; man bomber 3 måneder.
Jeg forstår, at Clinton har søgt Kongressen om midler frem til september.
Det betegner jo så, at vi skal fortsætte bombardementerne 5 måneder endnu. Tror hr. Tom Behnke, det løser problemet?
Vi har bombet 1 måned nu.
Der er intet, der tyder på, at en løsning på problemet er kommet tættere på.
Og selv, hvis vi bomber 5 måneder og der ikke er én kosovoalbaner tilbage i Kosovo og der ikke er ét fysisk fungerende anlæg i Serbien, selv på det tidspunkt er man vel nødt til at sætte sig ned og lave en forhandlingsløsning.
Mit spørgsmål er: Hvorfor gør man det så ikke nu?
Min opfordring til regeringen er, at man lægger det maksimale pres på for så hurtigt som muligt at få den forhandlede løsning, der betyder et ophør af krigshandlingerne, der betyder, at man skubber Rusland så meget ind, som det overhovedet er muligt, for Rusland er formentlig det land, der sidder med nøglen til en løsning af den her konflikt. Og endelig at FN kommer til at spille den rolle, FN ikke fik lov til at spille fra starten af den her konflikt.
Jeg tror ikke, det bliver nemt.
Ingenting er nemt, som konflikten står nu.
Men det afgørende i forhold til hr. Tom Behnkes spørgsmål er, at det med garanti ikke bliver lettere, hvis man bomber 5 måneder endnu.
Hver gang bomber falder, bliver hadet, bliver mistroen, bliver nationalismen styrket.
Og det er jo det, der er problemet, og det er derfor, der kun er en forhandlingsløsning som en udvej på den her konflikt.
Tom Behnke (FP), 1999-04-21:
Det skal hr. Søvndal få mulighed for.
Men altså det, som hr. Søvndal står her og citerer, var en række spørgsmål, SF stillede i oktober måned, en række spørgsmål, der jo også klart indikerer, at SF selv var i tvivl om, hvad der ville ske.
For ellers ville SF i oktober ikke have formuleret det som spørgsmål, så ville SF have formuleret det som nogle påstande.
Det gjorde man ikke.
Man valgte at formulere det som spørgsmål, for man var selv i tvivl.
Man kan sige: Sket er sket.
Nu er situationen en anden, og derfor er man nødt til at have en anden holdning til det, en ny indfaldsvinkel til denne her problematik
Men det, der er spørgsmålet i dag, lige nøjagtig i dag, når vi siger april måned 1999, er: Hvad sker der, hvis man følger SF's politik og NATO rejser det hvide flag og trækker sig ud?
Hvad sker der så?
Vil Milosevic så sætte sig ned og ryge på fredspiben, eller vil han fortsætte sine etniske udrensninger?
Det er jo det, der er interessant i den nuværende situation: Hvad er alternativet til at fortsætte?
Så længe vi ikke kender det alternativ, er det min opfattelse, at så må man gøre, hvad der er nødvendigt.
Villy Søvndal (SF), 1999-04-21:
Hvis hr. Tom Behnke har tid til at høre, så skal jeg gerne læse op, for jeg forstår godt, at det er nemt at være bagklog.
Det er sværere at være klog på forhånd.
Jeg vil godt referere til, hvad jeg sagde, da vi behandlede spørgsmålet om fly første gang.
Det var den 7. oktober sidste år her i Folketinget.
Jeg refererer fra Folketingets forhandlinger fra den 7. oktober 1998, side 77, hvor jeg spurgte om følgende: »Er det nu så sikkert, at bombardementet af Kosovo og Serbien vil stoppe kamphandlingerne? Hvad nu, hvis det stik modsatte sker?«
»Hvad nu, hvis man tager fejl?
Hvad nu, hvis konflikten eskalerer på baggrund af det her?
Hvad nu, hvis civilbefolkningen i endnu højere grad bliver taget som gidsler?
Hvad nu, hvis endnu flere drives på flugt, hvis svaret er endnu flere flygtninge, og hvis konflikten udvides til større dele af Balkan?
De spørgsmål var relevante i oktober.
Jeg er oprigtig ked af, at vi fik ret i SF.
Jeg er oprigtig ked af det.
Men, vil jeg sige til hr. Tom Behnke, det her er ikke udtryk for bagklogskab.
Det her er udtryk for nogle advarsler, som jeg i øvrigt ikke synes man skal være profet for at komme med.
Var det ikke til at forudse, at når man efterlod kosovoalbanerne uden beskyttelse overhovedet i en situation, hvor bomberne regnede ned, hvor had, hvor vildskab blev voldsom, og man så efterlod dem uden nogen type af beskyttelse, fordi man tog alle dem, der kunne beskytte, ud: OSCE's observatører, UNHCR-folkene, var det så virkelig ikke ud fra almindelig sund logik til at forudse, at det her ville ske?
En anden ting: Var det ikke til at forudse, at der ville ske samling om Milosevic i Serbien i det omfang, det sker?
Selv mennesker, selv serbere, der har boet her i 20-30 år og været udsat for dansk demokrati, har en meget sikker opfattelse af situationen i Serbien; det må man sige.
Så man tog grundlæggende fejl, vil jeg sige til hr. Tom
Behnke.
Man skulle have lyttet til advarslerne.
Jeg når så desværre ikke at svare på anden del af hr. Tom Behnkes spørgsmål: Hvad skulle der ellers ske?
Men det vil jeg gerne gøre næste gang.
Tom Behnke (FP), 1999-04-21:
Jeg kan forstå på hr. Villy Søvndal, at den udvikling, der har været - den beklagelige udvikling, der har været - burde man kunne have forudset, og at SF havde forudset, hvordan det ville gå.
Jeg vil godt høre hr. Villy Søvndal, om også SF ved, hvad der var sket, hvis ikke NATO havde gjort noget.
Ville Milosevic have sagt det?
Hvad vil der ske, hvis man stopper på nuværende tidspunkt?
Vil Milosevic så sige: Det var vel nok pænt gjort af jer, nu skal jeg nok stoppe alle mine grusomheder?
Eller vil der ske det modsatte, at Milosevic vil opfatte det, som at han har vundet den væbnede konflikt, og Milosevic dermed har grønt lys til at fortsætte det, han er i gang med?
Det er jo det, der er interessant. Én ting er at se i bakspejlet og så sige: Det vidste vi godt ville ske.
Ja, det er nemt nok.
Det svære er at forudse, hvad der skal ske i fremtiden, hvad enten man vælger den ene eller den anden løsning.
Lad mig så i øvrigt sige, at Fremskridtspartiet fortsat indstiller forslaget her til vedtagelse.
Og vi kan i øvrigt henvise til, hvad jeg sagde under førstebehandlingen, og så skal jeg beklage over for formanden, at jeg om et øjeblik bliver nødt til at forlade mødet.
Ole M. Nielsen (KRF), 1999-04-21:
Kristeligt Folkeparti har sympati for forslaget her, men ikke så meget, at det rækker til en tilslutning - desværre.
Offentlighed og åbenhed i forvaltningen er selvfølgelig svær at gå imod, men lovforslaget her er i øvrigt så kompliceret, at da jeg ikke er ordfører for området, er jeg ikke i stand til til fulde at gå ind i det og sætte mig ind i det.
Men vi synes, der er noget godt i de åbne journaler, i postlister, men vi erkender også de problemer, som andre ordførere har nævnt på området.
Med hensyn til offentlighed omkring offentlige selskaber må vi jo erkende, at det med at drive forretning og så have fuld offentlighed omkring sine forretningshemmeligheder passer ikke ret godt sammen.
Men omvendt synes vi også, at der er et problem i, at vi måske mangler parlamentarisk-demokratisk indseende med, hvad statslige selskaber eksempelvis foretager sig, om de overhovedet driver deres forretning i den retning og på de betingelser, som regeringen og Folketinget rent faktisk ønsker; jeg tænker på miljøområdet osv.
Det synes jeg nok vi mangler indseende i.
Der tror jeg, der er behov for at finde en løsning, hvor man igennem bestyrelsesposter får betydelig mere medleven og indseende med, hvordan virksomhederne kører. Spørgsmålet om systemdokumentation er også relevant, men også her er Kristeligt Folkeparti optaget af, hvordan de pågældende bestemmelser vil virke i virkelighedens verden.
Så sympati kan SF ikke leve af, og tilslutning giver det ikke, desværre, til den sag her.
Søren Søndergaard (EL), 1999-04-21:
Hr. Tom Behnke prøver at etablere den illusion, at venstrefløjen kun stillede spørgsmål i forhold til udviklingen og ikke sagde, hvad der ville ske.
Og det er jo den illusion, som man prøver at skabe, fordi man ikke vil erkende, at ikke bare venstrefløjen, men for den sags skyld også så mange andre meget, meget, meget klart forudså, hvad der ville ske.
Og derfor vil jeg godt bede hr. Villy Søvndal om at bekræfte, at følgende citat, som er af mig selv fra debatten i oktober, er i nøje overensstemmelse med, hvad både SF og Enhedslisten sagde, nemlig: »Da man ikke har en plan for, hvad man vil gøre, hvis bombardementerne ikke lykkes, giver man serberne frit spil i Kosovo og prisgiver den kosovoalbanske befolkning til den reaktion, som kommer fra de serbiske nationalister, og når vi husker Srebrenica, når vi husker Gorazde, når vi husker Sarajevo, så ved vi, at den reaktion, den bliver ikke munter. Man kan sagtens forestille sig, at disse flyangreb bliver meget langstrakte, for på kort sigt kan flyangreb ikke i sig selv hurtigt afgøre en konflikt«.
Jeg vil bare bede hr. Villy Søvndal bekræfte, at vi havde en meget præcis analyse af situationen; der blev desværre ikke lyttet til den.
Bendt Bendtsen (KF), 1999-04-21:
I Det Konservative Folkeparti mener vi, at grove og vedholdende fredskrænkelser skal gøres direkte strafbare uden krav om forudgående advarsel.
Forslaget har været længe undervejs.
Allerede for et år siden rejste vi problemstillingen over for justitsministeren, ikke mindst ud fra bl.a. den omtalte sag, men vi har jo også efterfølgende måttet konstatere, hvordan bl.a. amtsrådspolitikere i Ribe Amt i forbindelse med sygehuslukninger har været chikaneret uafbrudt.
Og der er altså ingen bøder for at chikanere folk midt om natten, hvis man ikke forudgående har fået en advarsel.
Hundredvis af personer har gennem årene været udsat for grov telefonchikane, og politiet har ofret enorme ressourcer på bl.a. den nævnte sag fra Assens, og intet andet er sket, end at når gerningsmændene bliver tildelt et tilhold, så finder de nye ofre, og så begynder hele sæbeoperaen forfra.
Blot man ikke generer de forurettede efter et tilhold, sker der intet.
Ministeren ønskede imidlertid ikke ændringer i bestemmelsen i straffelovens § 265, bl.a. med henvisning til en udtalelse fra Straffelovrådet tilbage fra 1988.
Nu er det altså ikke sådan, at Det Konservative Folkeparti går enegang på dette område, når vi mener
Norge har haft de samme problemer.
Og det er ikke, fordi den konservative retsordfører altid er enig med kriminologerne på universiteterne, men jeg har da fået en henvendelse, og man har været så venlig at fremsende et eksemplar af bestemmelsen i den norske straffelovs § 390 A, da man nu dér har lovgivet, fordi man ikke tidligere har kunnet dømme for denne forbrydelse.
Så man har altså i Norge fundet et redskab til at håndtere disse problemer.
Vi stanger bøder ud til folk, der kører 6 km for stærkt på vejene.
Er der så rimelighed i, at gerningsmænd i månedsvis kan genere borgere og sprede utryghed, uden at man kan give dem en bøde?
Hertil kommer oceaner af efterforskningsskridt hos politiet, som skatteyderne så må betale for.
Er dét rimeligt?
I Det Konservative Folkeparti finder vi det ikke rimeligt, og jeg er mere end hundrede procent sikker på, at holdningen i den danske befolkning er nøjagtig den samme.
Det bør ikke ende i et juridisk skoleridt, hvor enden bliver, at disse personer, hvis jeg skal bruge et diplomatisk udtryk, blot kan fortsætte deres telefonterror over for sagesløse personer.
Jeg takker for den redegørelse, men jeg kunne godt tænke mig at høre, om fru Lissa Mathiasen, når hun taler om sammenhæng,
Hvordan er holdningen i Socialdemokratiet til den slags maskiner, som efter det foreliggende kan opstilles i supermarkeder, på gadehjørner og lignende?
Er det dét, der skal presses ind i det forslag her
i en samlet løsning?
Jeg vil gerne høre, om man tager afstand fra de såkaldte VLT-maskiner, eller man mener, at det er noget der skal indkoopereres i kommende lovgivning.
Jamen jeg må i hvert fald konstatere, at hver gang familien har fået en advarsel i den her sag, så holder det op.
Det betyder jo altså, at det hjælper, når man går ind, og havde man nu haft mulighed for i forbindelse med grovere og vedholdende fredskrænkelser at klappe en bøde ud første gang, så var de nok slet ikke begyndt.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-04-21:
Ja, jeg kan sige, at Enhedslisten vil følge dette her op og fremsætte lovforslag om det til efteråret.
Jeg vil godt spørge ministeren: Hvis det ikke meget hurtigt kan lykkes ministeren at få de mærkningsregler ændret, vil ministeren så være med til, at vi simpelt hen laver en lov her i Danmark, der sikrer en total mærkning, således at butikkerne får en chance?
Det synes jeg ministeren skylder butikkerne og forbrugerne.
Jeg kan i hvert fald sige, at Enhedslisten vil tage det initiativ, hvis ministeren ikke vil gøre noget.