Frank Aaen (EL), 2005-11-02:
Nu er det sådan, at vi er enige om, at hvis flere kan komme i arbejde, så er det en god ting, og kan vi hjælpe folk i arbejde ved at vejlede og på anden måde anvise dem et job, så er det en god ting.
Men vi ved efter det spørgsmål, vi lige har behandlet, at det efter regeringens eget skøn ikke vil lykkes for 1.200 familier at finde bare 300 timer om året, og derfor vil de miste 133.000 kr. om året og få halveret deres kontanthjælp.
Sådan er virkeligheden, og det er det, som ministeren vil tale uden om, nemlig at det selvfølgelig er med til at øge uligheden i samfundet.
Når det så tilmed kommer frem – og det vil jeg gerne høre ministerens kommentar til – at regeringen halverer menneskers kontanthjælp og så samtidig opdager, at de ikke længere kan modtage den boligsikring, de i forvejen modtager, og derfor ikke længere kan blive boende i den bolig, de har, er det så tilsigtet, eller er det en fejl, der skal rettes?
Er det tilsigtet, at man, oven i at man får halveret sin kontanthjælp, også tvinges til at flytte fra den bolig, man har?
Derfor har vi besluttet at gøre en kraftanstrengelse på det her område.
Et af initiativerne vil være rettet mod kontanthjælpsmodtagere, hvor der bliver afsat 0,5 mia. kr. til i de kommende 2 år at sikre, at folk i det hele taget får den hjælp, som er nødvendig for, at de kan komme nærmere arbejdsmarkedet.
Så spørger hr. Frank Aaen om boligstøtte i forbindelse med denne ordning.
Der vil jeg sige, at jeg også har læst i Politiken den 28. oktober, at nogle mener, at kommunen ikke må udbetale boligstøtte, hvis huslejen overstiger halvdelen af husstandsindkomsten.
Nu vil jeg bare for god ordens skyld sige, at reglerne hører under socialministerens område, men jeg har fået oplyst, at artiklen er forkert og i bedste fald jo stærkt vildledende.
Det er ikke korrekt, at kommunen ikke må udbetale boligstøtte, når huslejen overstiger halvdelen af husstandsindkomsten.
Kommunen skal derimod i et sådant tilfælde foretage en konkret vurdering, og det vil sige, at kommunen skal gennemgå familiens faktiske indkomster og udgifter, og kommunen skal herefter efter en samlet vurdering af hustandsmedlemmernes økonomiske og personlige forhold afgøre, om boligstøtte kan ydes.
Kommunen skal også se på, om familien uden for meget besvær kan finde en billigere bolig.
Bortfald af den ene ægtefælles kontanthjælp fører således ikke til automatisk bortfald af boligstøtte.
Det vil altså være en konkret vurdering i det enkelte tilfælde.
Den her diskussion om, hvorvidt det kan betale sig at arbejde, kunne man måske også tage fra en lidt anden vinkel, der hedder: Er det rimeligt, at der er så mange utrolig lavtlønnede job her i landet – altså til 89 kr. i timen?
Skulle man ikke overveje, om det var der, man skulle kigge, om vi har skabt for mange lavtlønsjob?
Jeg synes i hvert fald, det er mærkeligt, at debatten aldrig nogen sinde tages fra den side, nemlig om man ikke bare skulle betale folk en bedre løn, når de laver noget.
Men det spørgsmål, vi har kredset om, og som er kernen i det spørgsmål, vi har stillet, er jo, om det her forslag, som altså efter regeringens eget skøn dømmer 1.200 familier til at miste 133.000 kr. om året i kontanthjælp, vil være med til at øge uligheden eller mindske uligheden i samfundet.
Det har vi altså ikke fået noget klart svar på.
Det er en kæmpe chance, vi har nu og i de kommende år, for at hjælpe de grupper ud på arbejdsmarkedet, hvor der er efterspørgsel efter dem.
Det var da sværere i de år, vi har været igennem, hvor ledigheden var stigende.
Der er sådan nogle ting sværere at løse.
Må jeg så sige vedrørende løn: Der er det jo karakteristisk i Danmark, at Folketinget ikke lovgiver om løn.
Vi hylder jo den danske model, hvor det er arbejdsmarkedets parter, der aftaler løn- og ansættelsesforhold, og det synes jeg er en rigtig god måde at løse problemerne på.
Hermed sluttede spørgsmålet.