Line Barfod (EL), 2002-12-11:
Der er ingen grund til, at vi her og nu træder mere rundt i de mange forringelser, der er for folk i offentlig jobtræning, for dimittender, for arbejdsløse, der bliver tvunget ud i arbejde uden for eget fag, osv.
Jeg vil i stedet fremhæve en meget alvorlig bivirkning af arbejdsmarkedsforliget, som er, at Socialdemokraterne og De Radikale for et alt for langt stykke tid har pantsat modstanden mod og alternativet til VK-regeringen.
Det handler jo ikke bare om justering af rådighedsregler, dagpengeret, satser osv., selv om det er alvorligt nok.
Det handler om ideologi, det handler om systemer før mennesker i stedet for mennesker før systemer, et system, hvor diverse såkaldte eksperter ideologisk forbereder de angreb på arbejderbefolkningen, som regeringen finder nødvendige.
I denne omgang var det kontanthjælpsmodtagerne, som skulle have et hak.
Nu er de såkaldte vismænd gået i gang med at forberede de næste tiltag.
Når den nyeste vismandsrapport fremhæver, at dagpengene er for høje og efterlønnen er for dyr, er det ikke tilfældigt.
Hvis det lykkes at skabe forståelse for den slags asociale synspunkter, falder regeringens hammer.
Regeringens arbejdsmarkedspolitiske mål tegner sig klarere og klarere: Et enstrenget system uden a-kasser, hvor man som arbejdsløs reduceres til social klient.
Et arbejdsmarked uden overenskomster, hvor arbejdsløse i virksomhedspraktik og jobtræning udfører ordinært arbejde uden ordinær løn. Et arbejdsmarked, hvor de ansattes rettigheder ikke kan forsvares af fagforeninger, konfliktret og eksklusivaftaler.
Et arbejdsmarked, hvor det, at det skal kunne betale sig at arbejde, betyder lavere ydelser i stedet
for gode og sunde arbejdsforhold og ordentlige lønninger.
Jeg vil godt tilføje, at den aktuelle diskussion, hvor nogle partier udtrykker en frygt for invasion af billig arbejdskraft fra Østeuropa i forbindelse med EU-udvidelsen, er helt ude af proportion i forhold til de problemer på arbejdsmarkedet, som følger af regeringens arbejdsmarkedspolitik.
Kort sagt er den eneste reelle måde, hvorpå man sikrer et arbejdsmarked med ordnede forhold uden løntrykkeri og konkurrenceforvridning, for det første, at de faglige organisationer får de bedste muligheder for at lave og forsvare overenskomster.
Så hold nallerne væk fra konfliktretten og eksklusivaftalerne.
For det andet er det at sikre, at også arbejdsløse får en anstændig indkomst, så vi ikke så at sige motiverer folk til mere eller mindre lyssky metoder til at supplere indkomsten.
Med jeg vil ikke på nogen måde opfordre til sort eller illegalt arbejde, blot konstatere, at det er en del af virkeligheden.
Ifølge BAT-kartellet vil der i 2002 alene inden for bygge- og anlægs-, skovbrugs-, landbrugs- og gartneriområderne være 6.555 illegale arbejdere i Danmark.
Ud over følgerne, hvad angår løn- og arbejdsforhold, vil det også betyde, at staten går glip af næsten 0,5 mia. kr. i skat og moms.
Og når det handler om sort arbejde, er det et forsigtigt skøn fra arbejdsgiverforeningen inden for hotel og restauration, at over 5 mia. kr. omsættes sort alene inden for deres område.
Det er alvorlige problemer på arbejdsmarkedet, som vi skal gøre noget ved, og løsningen ligger i vid udstrækning gennem aktive faglige organisationer støttet af arbejdsmarkedspolitikken.
Lad mig derfor bare antyde et alternativ til den arbejdsmarkedspolitik, som forligspartierne har belastet de arbejdsløse med.
Sagen er jo, at på trods af økonomisk medvind er der stadig alt for mange arbejdsløse på dagpenge, på kontanthjælp, i aktivering, på førtidspension, overgangsydelse og efterløn.
Et nogenlunde ædrueligt bud på, hvor mange der reelt er arbejdsløse, er ca. 400.000, og nu er selv det officielle arbejdsløshedstal begyndt at stige igen.
Det gælder ikke mindst på offentlige arbejdspladser, hvor hjemmehjælpere, sygeplejersker, pædagoger og andre knokler for at opretholde en rimelig social service.
Da vi sammen med den tidligere regering lavede servicejobordningen var det udtryk for almindelig sund fornuft.
I stedet for at folk blev holdt hen i passiv forsørgelse eller håbløs aktivering kunne deres arbejdskraft bruges til at forbedre forholdene for såvel de ansatte som for de gamle, syge og børnene.
Endelig en arbejdsmarkedspolitisk lov med visioner, men regeringen og Dansk Folkeparti skød den ned, inden den for alvor nåede at komme i omdrejninger. Jeg ved godt, at skabelsen af nye arbejdspladser kun delvis afhænger af arbejdsmarkedspolitikken, men det, der kan gøres, skal gøres.
Det handler også om krav til arbejdsgiverne.
Her er der især to opgaver, som vi lovgivningsmæssigt kan forlange, at arbejdsgiverne skal have ansvaret for.
For det første at sikre deres ansatte efter- og videreuddannelse gennem hele livet kombineret med bedre jobrotationsordninger, som f.eks. den, der blev gennemført af skraldemændene i Århus.
Det vil betyde et generelt højere uddannelsesniveau og en åbning af arbejdspladserne for de arbejdsløse.
For det andet skal det være arbejdsgivernes ansvar at sikre deres ansatte sunde og sikre arbejdsforhold.
Det er jo i virkelighedens verden det største problem, når vi snakker om udviklingen i arbejdsstyrken, at dårligt arbejdsmiljø er skyld i en tredjedel af alle sygedage og i en meget stor del af de 250.000 mennesker, der i dag er på førtidspension.
Derudover er det værd at bemærke, at arbejdsmiljøet i allerhøjeste grad har betydning for tilgangen til efterlønsordningen.
F.eks. har en undersøgelse fra Fyn påvist, at en relativt stor del af dem, der går på efterløn, er så nedslidte, at de faktisk ville være berettiget til førtidspension, hvis de ikke gik på efterløn.
Alt i alt er arbejdsmiljøpolitik nok den vigtigste del af arbejdsmarkedspolitikken, og derfor er det mildt sagt noget skidt, at regeringen konsekvent har skåret ned på indsatsen for et bedre arbejdsmiljø gennem hele dens levetid og kraftigt støttet af Dansk Folkeparti.
Med disse ord kan jeg bare konstatere, at den politisk-ideologiske kamp om arbejdsmarkedspolitikken fortsætter, og jeg håber, at et flertal snarest muligt vil finde den rigtige side i klassekampen.
Enhedslisten stemmer i hvert fald imod det, der er indgået her.