Aage Frandsen (SF), 2000-11-21:
Da vi i 1996 var nogle partier, der lavede en aftale om mediepolitikken for de kommende 4 år, tror jeg, at vi alle sammen havde en klar fornemmelse af, at vi inden for denne 4-års-periode var nødt til at justere den i forhold til den udvikling, der var på medieområdet.
På samme måde kan man sige, at da vi i marts 2000 lavede en aftale, da havde vi ikke kun en klar fornemmelse, men vi var helt sikre på, at det inden for denne 4-årige periode er nødvendigt at lave justeringer, fordi der vil vise sig nye ting i forhold til den teknologiske udvikling, som vi ikke har kunnet tage højde for.
Det er derfor, det er så forholdsvis politisk interessant at være med i sådan en politisk aftale, for det er nok en aftale, der ligger fast på indeværende tidspunkt, men det er også en aftale, hvor den teknologiske udvikling gør, at vi er nødt til at forholde os til den løbende.
Det er derfor, det er vigtigt, at vi via en national lovgivning sikrer, at der er et tilbud, som vi ved markedet ikke giver, for vi er af den opfattelse, at der er noget, markedet ikke kan klare, og som vi mener skal fremmes, og det er derfor, vi har public service-begrebet.
I den forbindelse vil jeg godt fremhæve en række ting, som vi betragter som vigtige i denne her lovgivning, som ligger her.
Det er for det første, at vi i højere grad end hidtil præciserer, hvad vi forstår ved public service.
Det er klart, at for os er Danmarks Radio en kronjuvel på medieområdet, som vi har haft i 80 år, og den skal vi fortsætte med at have. Men der er også andre måder at udøve public service på, som vi allerede kender fra TV 2, og som også ligger i de to radiokanaler, som udbydes.
Det er også klart, at for Danmarks Radios og TV 2's vedkommende er det andet end det, der ligger i tv og radio.
Det vil sige, at det er en udvidet public service-definition i forhold til det, vi har kendt hidtil.
For det andet gives der nu et lovgivningsmæssigt grundlag for, at vi kan få den fjerde radiofrekvens åbnet, så nogle kan benytte sig af det.
Og det, vi dér har lagt vægt på, er, at indholdet bliver, som det er defineret, som det står i medieaftalen og også i lovforslaget: en nuanceret public service-orienteret kanal med klassisk musik, jazz og dansk musik, kulturprogrammer, samfunds- og debatprogrammer m.v.
Det er indholdet, vi lægger helt afgørende vægt på.
I den forbindelse er det jo helt klart, at man ikke skal genere og ødelægge mulighederne for, at vi fortsat kan have lokalradio.
Der kan være tale om, at nogle flytter, men der må selvfølgelig ikke være tale om, at den dækker over dem. For det fjerde får vi så et Radio og tv-nævn, som dækker en række af de opgaver, som hidtidige nævn har haft, og som så også kommer til at dække det, at vi har den fjerde og femte kanal.
For det femte får vi regler om børnereklamer eller rettere sagt: Reklamer omkring børneudsendelser.
Når vi går ind for, at man godt må lave frivillige aftaler, så er det, fordi vi tror, at en frivillig aftale også forpligter dem, som sender udsendelserne, og forpligter dem mere, end hvis det kun er et påbud. Men vi tror ikke på, at hvis ikke påbudet havde været der som en mulighed, var de frivillige aftaler indgået.
Det er derfor, vi ser den konstruktion, der er lavet, som fornuftig.
Der er mulighed for påbud, men hvis man vil lave frivillige aftaler, er det selvfølgelig helt i orden.
Og det, der allerede er lavet som frivillige aftaler, vil selvfølgelig også være noget, som andre kan få på samme vilkår.
For det sjette får vi et Public Service Råd, så der kommer en diskussion, også i offentligheden, af, om public service-regnskaberne overholdes, og om man lever op til de forpligtelser, som ligger i begrebet public service.
Vi har haft det hidtil, men allerede i dag må vi sige, at det godt kunne være bedre end det, vi har nu.
Det vil sige en diskussion, hvor vi på den ene side har Danmarks Radio og på den anden side har folket, og dér har vi så programrådene som et mellemled.
Alt i alt mener vi, at det her er udtryk for det, vi kan lave på indeværende tidspunkt.
Vi ved, hvor vi er henne i den teknologiske udvikling.
Vi ved ikke, hvad fremtiden vil bringe på det her område.
Og det vil sige, at hvis vi er nødt til at justere om 2-3 år, så er det ikke udtryk for, at vi ikke har kunnet forudse det, for vi har kunnet forudse, at vi skulle lave ændringer, også om 2, 3, 4 år.