Brian Mikkelsen (KF), 1997-12-12:
Efter et samråd i Arbejdsmarkedsudvalget den 7. maj i år sagde arbejdsministeren til pressen uden for lokalet: »Jeg har stor sympati for de tanker om privatlivets fred, der ligger bag forslaget.«
Jeg synes, ministerens udtalelse var meget sympatisk, og jeg ville opfatte den som endnu mere sympatisk, hvis ministeren også gjorde alvor af sin udtalelse, men det kan vi så i dag forstå at ministeren desværre ikke gør.
Det er udtryk for, at der nok er nogle flotte hensigtserklæringer omkring dette tema, men at man langt hellere vil hylde systemet frem for det enkelte menneske.
I Det Konservative Folkeparti mener vi, at der er god grund til at tage sagen op igen.
For det første er det en mærkesag, at man ikke bør krænke det enkelte individ, og for det andet er der ikke sket noget som helst, siden vi første gang havde et lignende forslag på dagsordenen.
Vi mener - og det har vi tilkendegivet igen og igen - at vi selvfølgelig ønsker et godt arbejdsmiljø, og det tror jeg faktisk alle fornuftige mennesker gør.
Men vi ønsker ikke, at det enkelte menneskes frihed bliver krænket af besøg fra arbejdstilsynet eller for den sags skyld en anden offentlig myndighed. Det kan godt være, at det lyder meget gammeldags, men vi ønsker altså stadig væk, at der er noget, der hedder privatlivets fred.
Det er god konservativ politik, og det er også noget, der er sikret i grundloven, men den debat har vi jo også haft.
Den private ejendoms ukrænkelighed er efterhånden udhulet gennem de mange love, der giver myndighederne adgang uden retskendelse, og det er noget, som jeg finder stærkt betænkeligt.
De gange, hvor vi har debatteret sagen her i Folketinget, har der også været en ideologisk debat, og det er der vel stadig væk, for det er stadig væk et principielt spørgsmål om at sikre den personlige frihed, friheden til at gøre, hvad man vil.
Det skal være muligt at gøre, hvad man vil, i sit eget hjem.
Og jeg har troen på og tilliden til, at det enkelte menneske kan tage vare på sig selv, og det samme gør sig gældende i forholdet mellem en arbejdsgiver og en arbejdstager.
For arbejdsgiverne har naturligvis ingen interesse i, at de ansatte kommer til skade, men har også med den nuværende lov i ryggen interesse i at beskytte de ansatte bedst muligt.
Vi ønsker som nævnt et godt arbejdsmiljø, men ikke på bekostning af hvad som helst.
Arbejdsmiljøet skal være af en rimelig standard i de enkelte hjem, og hvis ikke de basale krav opfyldes, bliver man erstatningsansvarlig.
Derfor vil jeg appellere til ministeren om denne gang at overveje forslaget seriøst i regeringen.
ud af at fortælle, hvor trist ministeren opfattede det, at et stort mindretal i Folketinget ønskede at indsnævre Arbejdstilsynets beføjelser.
Lyt nu til indholdet: Vi ønsker ikke at tilsidesætte hele kontrolsystemet med Arbejdstilsynet i spidsen, men i de tilfælde, hvor man pusler med noget for sig selv og er sin egen arbejdsgiver, er der jo ikke noget pres.
Derfor skulle det egentlig være unødvendigt med en kontrolmyndighed.
Hvis ministeren virkelig mener, at tankerne om privatlivets fred er så sympatiske, som ministeren siger de er, så vil jeg ikke undlade at slutte af med, at partierne bag forslaget vil se det som en meget sympatisk handling, hvis ministeren vil sørge for, at regeringen stemmer for forslaget.
Først til sangen om, at vi ikke gjorde noget ved det, da vi sad i regering.
Den sang hørte vi også, da vi diskuterede organisationsfrihed.
For det første er der en naturlov i Folketinget, som siger, at man skal have 90 mandater for at kunne vedtage noget.
Det havde vi ikke med hensyn til organisationsfriheden, og det havde vi heller ikke på dette område, i hvert fald ikke gennem hele perioden.
For det andet må man sige, at tingene hele tiden udvikler sig.
Vi har været opmærksom på nu - det kan være, vi ikke var det godt nok i 1980'erne - at Arbejdstilsynet har for store beføjelser i private hjem.
Jeg beklager meget, hvis vi ikke har gjort noget ved det i 1980'erne, hvad vi så ikke har, men man skal ikke laste os for, at vi fremsætter et forslag nu.
Det var den del af det.
Det har intet som helst at gøre med, om Arbejdstilsynet skal have beføjelser i private hjem.
Selvfølgelig skal politiet gribe ind, hvis der er fare for gener og skader på andre mennesker, og det har politiet også beføjelser til, uden at man behøver Arbejdstilsynet som redskab i den sammenhæng.