runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Brian Mikkelsen (KF), 2002-10-23:
Jeg vil ikke lægge skjul på, at jeg grundlæggende er enig med hr. Kristian Thulesen Dahl i, at parallelimport er med til at optimere konkurrencesituationen, giver gennemskuelighed, giver gennemsigtighed.
Så af princip kan jeg kun være for parallelimport.
Hvis man kan tjene nogle penge på det og give forbrugerne nogle flere valgmuligheder og nogle billigere varer på hylderne, er det fint.
Det er vel i og for sig også det, EU handler om: større marked, større åbenhed.
Derfor kunne man jo også sige, at en af konsekvenserne af det her jo kunne være, at man kunne argumentere for, at den groteske situation, der er, at amerikanerne også forbyder dele af parallelimporten, betyder, at man kunne åbne op for et større frihandelsområde mellem det nordamerikanske marked og det europæiske marked.
Den anden del af det er altså, at det er soleklart, det står eksplicit i infosoc-direktivet, at det er forbudt med en sådan form for parallelimport.
Årsagen er, at et flertal af landene syntes, at det virkede forstyrrende på konkurrencesituationen i deres land.
Det har ikke så meget at gøre med film, men hovedsagelig har det at gøre med bøger fra det engelsksprogede marked og andre produkter.
Danmark kæmpede imod med næb og kløer under den tidligere regering.
Vi fastholder også vores modstand mod det og vil blive ved med at kæmpe med næb og kløer imod det.
Men det er et direktiv, som er vedtaget i EU, og som vi også bliver nødt til at implementere herhjemme.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2002-10-23:
Det er ministerens holdning, og den er så kommet til udtryk her i flere runder.
Jeg vil alligevel godt tillade mig at anfægte det og også sige, at under den behandling, der kommer, vil vi prøve at dyrke det her en del - specielt også, fordi jeg er gjort bekendt med, at i det materiale, man oversender, efter at den her ændring er kommet ind i den artikel, der henvises til, altså at spredningsretten ikke udtømmes i Fællesskabet osv., medmindre det er bragt til omsætning i Fællesskabet, er formuleringen »i Fællesskabet«, som er helt afgørende i den her sammenhæng, kommet ind.
Alligevel har man over for Europa-Parlamentet, da Europa-Parlamentet jo behandler den her sag, gjort gældende fra Kommissionens og Ministerrådets side, at der ikke var nogen væsentlige ændringer i direktivet fra det tidspunkt, det her ikke var med, til det tidspunkt, det her kom med
Derfor er det i virkeligheden spørgsmålet, om man har gjort det klart under behandlingen af det her direktiv, at der var en helt afgørende ændring af direktivet på det her punkt, eller om man i virkeligheden har fået det lempet igennem i teksten her uden at gøre klart, hvilken betydning det har, bl.a. over for Europa-Parlamentet, som jo har behandlet og diskuteret det her.
Derfor vil jeg bare annoncere, at vi kommer tilbage til det, og at det er noget, vi vil dyrke specielt i forhold til forslaget.
Brian Mikkelsen (KF), 2002-10-23:
Det er sådan set fair nok, og sådan en dialog går vi i Kulturministeriet selvfølgelig også gerne ind i - også med den juridiske kompetence, vi har på området.
Og lad os så se på det.
Men jeg må henholde mig til, at den diskussion jo var ret eksplicit i forbindelse med ministerrådsmøderne.
Der vidste vi, hvad vi gik ind til, vi vidste, hvad vi sagde nej til sammen med nogle andre af de mindre lande, og den diskussion var rimelig høj på det tidspunkt. Så det er sådan set ikke noget, man har - det tør jeg jo næsten ikke sige heroppefra som konservativ - skubbet ind under gulvtæppet nede i EU, men det var altså med åben pande, man gik ind til det, selv om den danske regering gik imod, og det gør den danske regering stadig stædigt.
Men lad os undersøge det, og vi er selvfølgelig helt villige til at gå ind i det her, for hvis det viser sig, at der er et problem eller en fejl, vil vi da med glæde gribe fat i det.
Det er jo også til den danske regerings fordel.
Bendt Bendtsen (KF), 2002-10-23:
Vi bruger Landsbyggefondens midler til at bygge flere boliger til mennesker, der har behov for en bolig.
Den aftale, der nu er indgået mellem en bred kreds af partier her i Folketinget, sætter gang i renoveringen og forbedringen af den almene sektor.
Vi mener faktisk, at det er en meget fair tidsramme, der er for den her renovering af det almene byggeri.
Hertil kommer, at jeg synes, det er lidt underligt at høre det fra hr. Keld Albrechtsen, for nu står vi jo i en situation, hvor vi har givet kommunerne bedre mulighed for at bygge.
Det har de taget imod, og de bygger flere boliger.
Så skal man bagefter have vrøvl over, at man går ind i Landsbyggefonden for at finansiere det, vi alle sammen ønsker, nemlig at bygge flere boliger, men det er bl.a. det, der er formålet med Landsbyggefonden.
Ole Sohn (SF), 2002-10-23:
Jeg vil gerne kvittere for ministerens besvarelse og også for imødekommenhed over for dele af de indvendinger og gode ideer, vi er kommet med. Jeg vil godt lige sige omkring det der med sammenhængen mellem tilgængelighedsfrist og afleveringsfrist, at det tror jeg er lidt afgørende.
Jeg kom til at tænke på min kollega, hr. Aage Frandsen, som jo har erfaring inden for undervisningsverdenen.
Han siger, at hvis man giver eleverne en stil for og siger: I skal aflevere den senest på fredag, så afleverer de den jo ikke om mandagen - så kommer den jo først om fredagen.
Derfor tror jeg, det er meget klogt, også sådan af pædagogiske grunde over for myndighederne, at der er den parallelitet.
Så kan vi diskutere, om det har noget med magasinproblemer at gøre og et nyt rigsarkiv.
Hvis det har det, så står vi fuldstændig til rådighed med henblik på at finde en god løsning på det.
Men jeg vil sige, at jeg er enig med hr. Poul Qvist Jørgensen i, at vi skal bore lidt mere i det her med ankeinstansen.
Det skal ikke gøres til et stort konfliktpunkt, men vi mener faktisk, at det er lidt afgørende, og det synes jeg vi skal bruge lidt tid på under udvalgsbehandlingen.
Ellers vil jeg gerne takke ministeren for hans imødekommenhed.
Poul Qvist Jørgensen (S), 2002-10-23:
Jeg føler mig egentlig kaldet til at takke ministeren for en helt anderledes tone end den, jeg erindrer mig fra første gang, vi havde den her debat i foråret.
Tak for det.
Men der er lige et enkelt område, hvor jeg godt vil prøve én gang til, og det er naturligvis spørgsmålet omkring ankeproblematikken.
En eller anden klog, gammel politiker lærte mig engang, at den største politiske kunst er kunne at tælle til 90.
Og jeg kunne egentlig godt sådan sigende spørge: Er det nu ikke også en særlig kunst for en minister at høre efter og tælle og regne sammen og få fat i den lille, røde regnebog?
Jeg tror ikke engang, man behøver regnebogen for at kunne tælle til 90 eller i hvert fald meget tæt derved, hr. minister, når det lige præcis gælder ankeproblematikken.
Nu må jeg jo ikke sådan tale meget direkte her, men jeg tror, at jeg vil sige til ministeren, at her har ministeren en virkelig chance.
Sandy Brinck (S), 2002-10-23:
Hvis jeg havde vidst, da jeg gik ind i politik, at det drejede sig om en kollektiv psykoterapi for at få folk til at opleve ting, som ikke eksisterer, kan det godt være, at jeg havde holdt mig ude.
Ministeren siger, at ministeren oplever, at borgerne føler.
Det synes jeg ærlig talt er et lidt dårligt grundlag at tage beslutninger på, hvis man skal være ansvarlig politiker.
Hvordan borgerne føler og ministerens oplevelse af det, kan være lidt svært at måle.
Jeg er meget enig med ministeren i, at man skal oplyse.
Det er sådan set derfor, at vi synes, det er noget misinformerende
Så hæftede jeg mig ved, at ministeren i forhold til det her med oplysninger sagde, at så får man færre penge i kassen.
Nu står jeg ikke lige med finansloven ved hånden, men sådan som jeg husker det, så budgetterede regeringen dog med flere indtægter i bøder.
Jeg tror, det var omkring 170 mio. kr.
Kan ministeren ikke bekræfte det tal?
Lene Espersen (KF), 2002-10-23:
Jeg må sige til fru Sandy Brinck, at jeg har en fundamentalt anden indfaldsvinkel til, hvordan borgerne ser på de initiativer, vi tager her på Christiansborg.
Jeg mener, at vi som politikere har et ganske voldsomt stort problem, hvis borgerne oplever, at de initiativer, vi gennemfører, er præcis modsat det, som egentlig er hensigten.
En af regeringens pointer ved at målrette den automatiske hastighedskontrol og tage det her nye initiativ med at oprette en internetside, så folk kan blive klogere på, hvilke strækninger der er udvalgt, er jo netop, at vi ikke vil have, at folk skal tro, at de kan betale sig fra at køre for stærkt.
Det er mit inderste ønske, at det her medfører, at folk ikke kører for hurtigt et eneste sted, som er udvalgt til den automatiske hastighedskontrol, for det er steder, hvor der færdes folk, som vi virkelig skal passe på i trafikken, eller steder, hvor der sker utrolig mange dødsulykker.
Her mener jeg, at vi har en fælles bestræbelse på at få skabt en folkelig opbakning til det her projekt.
Det tror jeg rent faktisk lykkes, hvis man udadtil får forklaret, hvorfor strækningerne er udvalgt, og at der er ganske særlige hensyn, der gør sig gældende.
Jeg må bare blot konkludere, at det godt kan være, at Socialdemokratiet ikke har modtaget henvendelser fra borgere, der har følt, at den automatiske hastighedskontrol, der har været gennemført tidligere, ikke har været uproblematisk.
Men mange borgere, der henvender sig til de kredse, som man som borgerlig politiker færdes i, har følt, at det nogle steder, hvor det var gennemført, var uden mening.
Og som jeg sagde i min første besvarelse, kan det være berettiget eller uberettiget. Under alle omstændigheder nytter det ikke noget, at vi politikeres budskab, når folk ikke forstår vores budskab, er, at de bare må blive klogere.
Så kan det være, vi skal være bedre til at forklare det.
Jacob Buksti (S), 2002-10-23:
Jeg må konstatere, at jeg her har et bånd med optagelser af ministerens udtalelse til Nordjyllands Radio den 5. juli kl. 12.30.
Der taler ministeren hverken om oplevelser eller følelser, men ministeren siger: Det, vi vender os imod, er de tanker om, at der skulle stilles hastighedskontroller op på lange, lige landevejsstrækninger, hvor der ikke sker
mange uheld, men hvor der gik gode, rare penge ned i statskassen
Det har ministeren ikke kunnet dokumentere var tilfældet, og derfor er det, ministeren gør, direkte vildledning af befolkningen.
Det er at skabe de dér følelser, skabe det dér billede, og derefter gennemfører ministeren og regeringen præcis det, som man angreb den tidligere regering for at gøre.
Jeg synes, ministeren skulle sige, at der ikke er belæg for at sige, at der var tanker, men at ministeren har fundet ud af, at det kun er følelsen af de tanker, og at det var det, ministeren kunne have sagt.
Det er ikke det, ministeren gør, men ministeren må gerne få båndet, hvis ministeren ikke kan huske udtalelsen.
Lene Espersen (KF), 2002-10-23:
Jeg kan berolige hr. Jacob Buksti med, at da hr. Jacob Buksti har stillet så mange spørgsmål om lige præcis den her sag, så erindrer jeg også udmærket, hvad udtalelserne var på det tidspunkt.
Jeg må blot fastholde, at jeg tror, at der i meget store dele af befolkningen er en helt, helt, helt anden oplevelse af, hvorledes den automatiske hastighedskontrol fungerede tidligere.
Det, jeg mener der er det helt afgørende nu, er, at vi forsøger at så få skabt den folkelige opbakning, som jeg mener er nødvendig, for at vi får nedbragt hastigheden de steder, hvor der er et meget, meget eftertrykkeligt behov for det.
Så jeg tror sådan set ikke, når jeg hører både hr. Jacob Buksti og fru Sandy Brinck, at der er den store politiske uenighed om, hvad der er hele projektets mission.
Det, jeg oplever, er nærmere en diskussion af, hvem der har ejerretten til nogle af de tanker, der her har været gældende.
Og jeg er da glad for, at Socialdemokratiet bakker meget op om den målretning og det nye initiativ - sådan hører jeg i hvert fald hr. Jacob Buksti - som nu bliver iværksat med at forsøge at etablere en internetside.
Jeg vil da gerne benytte lejligheden nu, hvor jeg har lidt tid tilovers, til at bekræfte over for fru Sandy Brinck, at det er korrekt, at ud af finansloven fremgår det meget klart af de overslag, der har været, og som har kørt de sidste flere år, for den automatiske hastighedskontrol ligesom for de fleste andre poster på finansloven blot er rullet videre.
Men jeg ved, at hr. Thor Pedersen under de drøftelser, der tidligere har været i Folketinget, også har givet udtryk for, at regeringen naturligvis håber, at det nye initiativ vil medføre, at lige præcis på det her område vil man i 2003 opleve, at den indtægtspost bliver meget, meget lavere.
Så viser det sig nemlig, at folk har trådt på bremsen, og så mener jeg faktisk, at det har haft en effekt.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Henrik Sass Larsen (S), 2002-10-23:
»Hvordan kan ministeren mene, at henvendelsen fra bl.a. Foreningen af Registrerede Revisorer om mere enkle regler på skatteområdet »lige er vand på ministerens mølle«, når det, der ankes over i henvendelsen, især er problemer, der knytter sig til den netop vedtagne skattelovgivning om regler om omkostningsgodtgørelse ved førelse af skattesager, skattefriheden for arbejdsgiverbetalt datakommunikation, loftet over ejendomsværdibeskatninger og de nye fradragsregler for erhvervelse af kunst, jf. SAU 2001-02, 2. saml., alm. del - bilag 448 og bilag 517, og som er gennemtrumfet i Folketinget på trods af klare advarsler om manglende lovkvalitet?«
Oven i det fik vi høringssvar fra Advokatsamfundet, fra Foreningen af Registrerede Revisorer og andre om, at det ville gå galt, og at love, som ministeriet udsendte, og som et flertal bare ville trumfe igennem, ikke hang sammen. Nu henvender Foreningen af Registrerede Revisorer sig så igen på baggrund af mange af de her lovinitiativer og siger, at den er helt gal med retssikkerheden derude; vi skal altså have lavet noget om på det.
Så udtaler ministeren til vores forbløffelse til Børsen, at det lige er vand på ministerens mølle, og så er det jo, at vi har retten til at spørge, om der er sket et mirakel, om ministeren er blevet klogere, om han vil begynde at tage alle de her gode råd, vi og andre gav, til efterretning og lave lovene om.
Svend Erik Hovmand (V), 2002-10-23:
Jeg er faktisk glad for at få spørgsmålet, for jeg har, siden jeg satte mig i stolen i Skatteministeriet, været stærkt optaget af netop at regelforenkle og gøre vores system så enkelt og så effektivt som muligt.
Det er klart, at alle kan fejle, og jeg tror også, at hvis vi ser tilbage til tidligere tider, kan man finde adskillige eksempler; det vil jeg gerne vende tilbage til.
Men det er faktisk vand på min mølle at gøre det enkelt og effektivt og nedbringe sagsantallet, for vi har for mange sager i vores system.
Vi har taget en række initiativer med henblik på at nedbringe sagerne.
Vi har lavet en undersøgelse, som vi kalder black spot-undersøgelsen, altså sorte pletter i den skattepolitiske geografi, for at fjerne nogle af de love, eller i hvert fald reducere og forenkle nogle af de love, som giver anledning til alt for meget tvivl og giver anledning til mange retssager.
Disse knaster vil vi gerne have fjernet, og vi har sammen med ankenævnene over hele landet iværksat en undersøgelse af eksisterende lovgivning for at fjerne nogle af de vanskeligheder, der her er tale om.
I det brev, der henvises til, skriver foreningerne, at de finder arbejdet med regelforenkling af skattelovgivningen meget positivt.
Den ros, de her giver, er jeg selvfølgelig glad for, og jeg ser ikke noget skisma mellem regelforenkling og lovkvalitet, tværtimod, enklere regler er den bedste måde at undgå tvister på.
Vi skal blive bedre, absolut.
Vi har iværksat en række
instrumenter
Ud over det, jeg her har nævnt, er det jo sådan, at administrative og erhvervsøkonomiske konsekvenser af ny lovgivning skal vurderes. Vi ønsker nu også, at det bliver obligatorisk for skattelove. Vi har lagt stor vægt på at samarbejde med de to organisationer.
Så kan det da godt være, at man kan finde to eller tre eller fire love ud af de 27 love, som blev vedtaget, hvor de to organisationer ikke er enige i vores vurdering.
Det kan da godt være, der kan findes nogle enkelte af dem.
Henrik Sass Larsen (S), 2002-10-23:
Det er jo et sælsomt svar, ministeren giver, ikke?
Så står vi og bruger tid, masser af tid, i udvalget, i Folketingssalen og alle mulige andre steder, og advarer og advarer og advarer ministeren om, at de love, man er ved at gennemføre nu, altså er uhensigtsmæssige.
Vi siger det, og så kommer de mennesker, som skal sidde med de selvsamme ting bagefter og siger, at de er så mangelfulde, at det vil give konflikter mellem borgere og myndigheder.
Ministeren vil altså ikke lytte første gang, og nu har vi så anden gang, hvor ministeren kan lytte, og da vil han så heller ikke lytte, for han er nok ikke enig med dem, men hvad skal der til, for at ministeren, bortset fra det der vand og den der mølle og alle de der ting, siger: Jamen, de har jo ret de mennesker, som sidder med det, og derfor vil jeg tage det til efterretning og indrette loven efter det?
Hvem skal sige de her ting til ministeren?
Jacob Buksti (S), 2002-10-23:
Jeg synes også, det er spændende, også nogle spændende svar.
Jeg er selvfølgelig lidt optaget af det her bilag 524, alm. del fra den 1. oktober, hvor ministeren kommenterer henvendelsen fra Foreningen af Registrerede Revisorer, der siger om de love, man vedtog i foråret, at de er så mangelfulde, at de vil give konflikter mellem borgere og myndigheder.
Så står der i øvrigt, hvorfor man ikke er enig i det.
Men så den 13. oktober, altså 14 dage senere, er ministeren lige pludselig sådan, at den henvendelse, der er kommet her, som ministeren altså ikke var enig i, lige er vand på ministerens mølle.
Ministeren siger i øvrigt, at vi vil arbejde videre.
Er det med at lave love, som er mangelfulde og ikke kan forstås, hvor det f.eks. er sådan, at nogle jo skal træde i kraft inden årets udgang for at få virkning på ministerens budget, eller hvad?
Svend Erik Hovmand (V), 2002-10-23:
Jeg tror, det er nødvendigt at bede om, at man læser det brev, som de to organisationer har skrevet, inden man fordyber sig alt for meget i denne her kritik.
For det første siger brevet, at de to organisationer ønsker, at vi laver enklere lovgivning her i landet.
Det er jeg glad for at de siger. For det andet siger de: Vi vil gerne have et samarbejde omkring det her.
Det er jeg glad for at de siger.
Vi har allerede etableret et samarbejde.
For det tredje siger de: Der er en lang række love, som er vedtaget i tidligere tider, som der er brug for at forenkle og forbedre.
De nævner en stribe af dem, jeg kunne forlænge striben her, f.eks. pinsepakkens vedtagelse med 22 overgangsbestemmelser, fire nye ikrafttrædelsesdatoer, altså virkelig ting som gav problemer af den karakter, som vi drøfter her.
Det sidste, de så nævner, er tre-fire forslag ud af de 27, der blev vedtaget i foråret, hvor de nærer bekymring for, at de kan give anledning til flere sager end højst nødvendigt.
Jeg deler ikke på alle områder deres bekymring, men har alligevel sagt i forbindelse med f.eks. loven omkring kunst, hvor der er et - hvad skal vi sige - nyt princip eller en ny lovgivningsform i Folketinget: O.k., der kan godt være lidt tvivl om den lov.
Derfor sætter vi den under særlig observation, som det hedder.
Ligeledes har vi jo også taget en række andre initiativer til at reducere antallet af tvivlsspørgsmål både i eksisterende lovgivning og ny lovgivning, så det er altså ikke sådan, at vi siger: Ja, vi er fuldstændig ufejlbarlige.
Det kan da godt være, at der er en fortolkningstvivl, f.eks. med hensyn til kunstloven, men jeg siger bare, at vi faktisk har det fælles mål, og jeg er fuldstændig enig i, at vi skal gøre, hvad vi kan i fællesskab og også gerne med bidrag fra Socialdemokratiet til at gøre lovgivningen bedre.
Henrik Sass Larsen (S), 2002-10-23:
Det sidste medvirker vi altid meget gerne til.
Men så vil jeg prøve at spørge ministeren: Gør det ikke indtryk, når nu de mennesker, som skal administrere de love, der er blevet vedtaget, og som vi har advaret meget imod, altså revisorerne, advokaterne og på den anden side også skattemyndighederne selv, siger, at det her er fuldstændig uklart, det kan vi ikke arbejde ud fra, det vil give et hav af tvister, det er dårligt for retssikkerheden i Danmark.
Så siger ministeren: Det er jeg ikke enig med dem i.
Punktum.
Det er jo alle tiders, og så længe man har flertal i Folketinget, kan man selvfølgelig blive ved med at sige dét, men dybt sagligt er det måske ikke.
Så er det, jeg tænker: Hvad skal der egentlig til for at få ministeren til at ændre holdning?
Jeg ved ikke, om ministeren lige kort kunne causere lidt over, hvordan det panel skulle virke?
Jacob Buksti (S), 2002-10-23:
Nu henviser skatteministeren til brevet af 26. september fra de to foreninger, og heri står der også, som ministeren også har antydet - men jeg synes da, vi skal have det hele med - at i relation til den netop vedtagne skattelovgivning - altså den skatteministeren har ansvaret for - kan foreningerne frygte, at manglende præcisering, uklarhed og kringlede bestemmelser vil sætte sig spor i fremtidige tvister.
Det gælder de nye regler om omkostningsgodtgørelse ved førelse af skattesager, skattefriheden for arbejdsgiverbetalt datakommunikation, loftet over ejendomsværdibeskatningen og de nye fradragsregler for erhvervelse af kunst.
Men er det ikke sådan - for jeg kan også forstå, at skatteministeren ikke er enig i de her betragtninger - at når det her er et problem, er det, fordi det jo er regeringens politik?
Det er præcis formålet.
Og hvis erhvervspanelet kom frem til at sige, at det ikke kan forstås, vil man så lade være med at gennemføre forslagene?
Svend Erik Hovmand (V), 2002-10-23:
Hvis vi skal have det hele med, som hr. Buksti siger, synes jeg også, man skulle have taget det afsnit med før det afsnit, som hr. Buksti citerede.
Der opremser man nemlig en stribe, 20-25 lovforslag, som er blevet gennemført af tidligere regeringer, som efter foreningernes opfattelse giver anledning til fortolkningstvivl.
Så nævner man blandt de 27-30 nye love, som netop er gennemført, en tre-fire stykker, som efter deres opfattelse giver anledning til tvivl.
Skal vi nu ikke lægge den stridsøkse lidt til side og sige, at det er menneskeligt at fejle, men det er umenneskeligt at blive ved med at fejle?
Det er i hvert fald ikke klogt at gøre det, og det er vistnok sådan, at der fra den tidligere regerings side - jeg har allerede nævnt pinsepakken, og jeg kunne nævne flere andre eksempler - jo er en lang, lang række eksempler på, at man har lavet lovgivning, som har givet anledning til tvivl - også i et betydelig stort omfang. Med hensyn til spørgsmålet om testpanelet vil jeg sige, at i øjeblikket er det jo sådan, at vi har et testpanel.
Der eksisterer allerede et testpanel, som den tidligere regering har bidraget til.
500 virksomheder repræsentativt sammensat
bliver spurgt i spørgsmål om administrative byrder og økonomiske byrder.
Sådan er det allerede i dag.
Nu siger vi: Det skal de også, når det drejer sig om administration og skattelovgivning.
Eller fokuspaneler, hvis det er en mindre gruppe af virksomheder, der er berørt, eller testgrupper, som det hedder, hvis det er en meget lille målgruppe.
Vi har altså et system i dag, som jeg siger, at vi sandelig også skal bruge, når det drejer sig om skattelovgivning.