Helle Degn (S), 2000-03-30:
Hermed vil jeg gerne takke for ministerens redegørelse.
OSCE's historiske baggrund, nemlig Helsinkideklarationen, kan netop i år fejre 25 års jubilæum.
Det var det at forene sig med de mennesker bag jerntæppet, som ønskede frihed, som ønskede menneskerettighederne respekteret, der var baggrunden for, at Helsinkideklarationen blev udarbejdet.
I år er det 25 år siden, og i dag står vi med et OSCE som vores opererende system, som kan gå ind og støtte disse gode tanker.
Den seneste udvikling af OSCE, hvor OSCE har udviklet sig fra en deklaration til en konference til en organisation med en stor opererende organisationsdel, har været en spændende, flot, men også en ganske kort udvikling inden for de sidste 5 år.
Vi har nu fået opbygget en organisation, som ikke bare er et talkshow, men en opererende faktor i felten.
Den forebyggende sikkerhedspolitik har brug for
institutioner og kapacitet, ikke bare økonomi, men mennesker, som er villige til at rykke ud, før kriser bliver til krige
Derfor er det spændende, at vi på Istanbultopmødet fik etableret en villighed til at skabe en rapid reaction-kapacitet og det, som ministeren også taler om i sin redegørelse, en forhandlet betalingsnøgle, sådan at organisationen kan fungere effektivt.
Det, der er det politiske fokus, sådan som vi ser det, er selvfølgelig Centralasien, nærmere betegnet Kaukasusområdet, de nye republikker, som er opstået efter Sovjets kollaps.
Her har vi frosne konflikter, som fortjener vores politiske energi, fokus og support.
Det andet store fokusområde er Balkan med stabilitetspagten.
Det, vi kan glæde os over her, er, at Kroatien fra før at være et problem nu kan blive en meget aktiv partner.
Kosovo står centralt for organisationen som en klart stor operation og opgave, som skal løses.
OSCE i felten skal have en bedre geografisk fordeling af de mennesker, som deltager på OSCE's vegne, og af de ledende stillinger.
Der skal være længere og bedre ansættelsesforhold end for et halvt år ad gangen.
Det tiltrækker ikke de mest kompetente medarbejdere.
Derfor skal vi have styrket organisationen på det her område.
Et andet område er en bedre kønsfordeling.
Her må jeg sige til ministeren, at dér ligger Danmark håbløst bagefter: OSCE-landene har i snit 27 pct. kvinder med i felten, Danmark er kun repræsenteret med 5 pct.
Altså: Der må etableres en plan of action herhjemme.
Det var ellers et flot norsk fingeraftryk, som fortjener også en dansk opfølgning, ligesom det danske formandskab skal lykønskes for sin meget aktive linje, hvilket man ikke kan sige endnu om det østrigske formandskab.
Det har vi endnu til gode.
Istanbultopmødet markerede det næste skridt i retning
af, at de såkaldte indre anliggender ikke længere af landene accepteres alene som indre anliggender.
Det er en politisk opgave, som vi skal løse i fællesskab.
Istanbultopmødet tog den parlamentariske forsamling til sig som et af de vigtigste organer.
Det var en stor sejr og en stor glæde, at vi kom så langt.
Nu må vi se, om opfølgningen på dette også betyder, at organisationen får rettet op på det demokratiske underskud med hensyn til indsigt ved pengeanvendelse og ved besættelse af stillinger på de ledende poster.
Jeg vil gerne benytte lejligheden til at rose det store engagement, som den danske regering har lagt for dagen i OSCE-arbejdet, i støtten også til den parlamentariske forsamling og ikke mindst i støtten til, at den parlamentariske formand har kunnet fungere i de nu næsten forgangne 2 år.
Det vil jeg gerne takke for.
Endvidere opfordres regeringen til årligt at fremsende en skriftlig redegørelse til Folketinget indeholdende en status over arbejdet i OSCE.«