Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2004-11-17:
Offentlig produktion ville betyde, at det ikke var aktionærer, der skulle tjene på andres sygdom, og offentlig produktion af medicin ville også lade os slippe af med den planøkonomi, som regeringen – i øvrigt med vores stemmer – er i gang med at indføre på området med dertil hørende meget omfattende administrative tiltag.
I Enhedslisten mener vi, at medicin burde være gratis for forbrugerne, hvilket den ville kunne være, hvis produktionen var offentlig og finansieret via skatterne og dermed båret af solidariske principper.
Lægemiddelindustrien er en kæmpe pengemaskine, der ikke alene tjener fedt på medicin, men som også styrer meget store dele af forskningen.
Der ønsker Enhedslisten også, at vi arbejder os hen imod mere fri forskning på området.
I det her forslag skal der tages stilling til forskellige metoder til at nedbringe statens udgifter til medicintilskud, og det synes vi selvfølgelig er en rigtig god idé.
Vi har dog tre hovedinteresser, som jeg også har præsenteret ministeren for tidligere i forbindelse med den konkrete udformning af det her forslag.
For det første: Hvis leverancerne på de billigste produkter svigter, så skal det være fuldstændig sikkert, at det ikke er patienterne, der kommer til at betale.
Man skal altså ikke stå på apoteket og blive afkrævet en højere pris, men selvfølgelig straks have udleveret sin medicin til den sædvanlige pris, også selv om det andet produkt er et med lavere tilskud.
Og så må det efterfølgende være staten, der betaler differencen.
Regeringen vil i et efterfølgende lovforslag præsentere initiativer til forebyggelse af leverancesvigt, og i den forbindelse vil Enhedslisten gerne bede om, at lovforslaget bliver fremsendt til udvalget under behandlingen af herværende lovforslag, så vi har en mulighed for at tage stilling til det hele samlet.
For det andet: Der findes patienter, som andre også har sagt tidligere i den her debat, som ikke kan tåle det billigste præparat
, og de skal selv følgelig fortsat have deres vanlige produkter.
Som vi tolker det her lovforslag, så skal lægen ansøge om tilladelse, og der vil vi gerne have et overblik over, hvor meget mere administration det vil medføre, samt hvad der ligger til grund for, at lægen – selvfølgelig inden for en eller anden ramme – ikke selv kan træffe sådan en beslutning.
For det tredje: Nogle patienter har behov for, at apoteket pakker deres medicin i dagsdoser.
Flere af de patienter er fuldstændig afhængige af sådan en pakning, da de tager meget medicin af forskellig type og af forskellige årsager ikke er i stand til selv at tage den korrekte medicin.
For Enhedslisten er det afgørende, at det ikke bliver kunden, der skal betale for den nødvendige service.
Jeg vil så sige, at regeringen ønsker at overgive den endelige udformning af reglerne til Lægemiddelstyrelsen, og i den forbindelse, netop fordi Lægemiddelstyrelsen får utrolig meget magt, vil vi bede om, at vi under udvalgsarbejdet får forelagt de udkast, som Lægemiddelstyrelsen kommer med, sådan at vi er i stand til at påvirke de retningslinjer, så det kommer patienterne mest muligt til gode.
Flere patientgrupper har i forbindelse med det her forslag henvendt sig og er bekymrede, og det tager vi selvfølgelig meget, meget alvorligt.
Vi vil gerne give det her forslag god tid i udvalgsarbejdet, så patienterne kan blive ordentlig hørt, og så vi er sikre på, at vi gør det godt nok første gang.
Ligeledes finder vi, at nogle af de foreslåede konferencer, hvor eksperter og patientgrupper og politikere kan mødes og diskutere konsekvenser og problemstillinger og løsninger, er en rigtig, rigtig god idé.
Jo mere kommunikation med dem, der skal bruge det her forslag, jo bedre.
Som udgangspunkt kan Enhedslisten støtte forslaget.