Karsten Nonbo (V), 2005-05-19:
Da også mine taler tidligere har været meget lange, vil jeg nu tage den korte version, idet jeg kan sige, at jeg læner mig meget op ad det, justitsministeren siger.
Jeg vil gerne udtrykke min anerkendelse af det forslag, der her er fremsat.
Det er velgennemarbejdet, diverse notater er vedlagt, og der er påpeget relevante problemer.
Overvågning eller nærmere en begrænsning af overvågning er også en mærkesag for Venstre.
Vi har bl.a. tidligere set – nu bliver jeg lidt selvironisk i forhold til partiet – hvor svære vi var at få med i AKT, Den Automatiske Trafikkontrol.
Det var lidt af en pædagogisk indsats at få fortalt, at de, der blev overvåget og fotograferet, altså har lavet nogle overtrædelser.
Vi har også sammen med den tidligere regering været med til de forslag om skiltning ved overvågning og har i det hele taget haft den samme holdning som forslagsstillerne til overvågning.
Overvågning er så et begreb, vi lige skal have sat helt på plads.
Normalt er overvågning noget, man bruger sådan lidt negativt ladet; vi kalder det Big Brother.
Den positive side af det hedder derimod patruljering eller at føre tilsyn, supervise og guide.
Det er derfor vigtigt, at vi helt får defineret, hvad der menes med overvågning, altså om det kun er digital tv-overvågning, eller om det også er, jeg var lige ved at sige kratluskeren eller hvad.
Forslagsstillerne skriver også, at der i september 2004 kom et notat fra Datatilsynet, som påpeger problemer, som er uregulerede.
Det er relevante spørgsmål, også set i forhold til den nye teknologi.
Datatilsynet peger også på, at det er nødvendigt at se på behovet for generelle initiativer og eventuelt ændre praksis i forholdet mellem persondataloven og tv-overvågnings-loven.
Derfor er vi på nuværende tidspunkt nødt til at afvise – det er måske et groft ord at bruge – eller i hvert fald at udskyde det, til vi kender resultaterne af det udvalg.
Der kunne jeg godt bruge en bedre definition, når man skriver: »at det ikke ved brug af detektiv eller på anden måde er tilladt at overvåge en ansat, når denne er sygemeldt«.
I næste sætning står der så: »Arbejdsgiveren må i disse situationer alene bede om en lægeerklæring«.
Jeg får så den tanke, om det er at overvåge, hvis arbejdsgiveren møder den sygemeldte nede ved Brugsen sådan tilfældigt.
Er det at overvåge, hvis arbejdsgiveren lige ringer hjem til den sygemeldte, som er sengeliggende?
Det ligger forhåbentlig ikke inden for definitionen af overvågning.
Jeg har lidt svært ved at se, om det kun gælder knivskarpt, når det foregår med kamera, eller om der også menes det at møde personen ude i byen.
Det kan så ske i forskellige grader: Man kan kratluske, eller man kan rent faktisk tilfældigt møde vedkommende i en situation, hvor der ikke er skaffet en lægeerklæring og det er tydeligt for enhver, at han ikke er syg.
Der er endelig også det ved det, at det jo, hvis man helt rigidt siger, at der kun kan bruges en lægeerklæring, så dårligt er tilladt at ringe og spørge til vedkommendes velbefindende.
Hvis vi går helt ud i den groteske situation – nu er jeg langt ude på overdrevet, men det fremmer forståelsen – vil jeg sige, at den mand, der er så syg, at han senere bliver fundet død, altså har svært ved at skaffe en lægeerklæring.
Altså, det gør vel ikke noget, at man stadig væk kerer sig om sine medarbejdere?
Mange af de ting er nok svære at lovregulere, og derfor er det også rigtigt, som justitsministeren siger, at meget af det skal foregå mellem arbejdsmarkedets parter og den almindelige domstol.
Så jeg er alligevel lidt betænkelig, men jeg vil godt give et godt tilsagn og så afvente den udtalelse, der kommer.