Ole Stavad (S), 2000-05-24:
Jeg synes egentlig, denne sag er lidt beskæmmende.
Vi har under hele det her forløb været enige om, at det er besværlige sager, at det er besværlige afgrænsninger, og
at der er en hel masse ting, hvor vi, hvis vi skal handle rigtigt, skal afveje en række hensyn
Derfor nåede vi sidste år til enighed om, at vi skulle sammensætte et forholdsvis snævert udvalg, og jeg bad partierne i begge sider af Folketingssalen om at komme med forslag til udvalgets sammensætning.
Vi aftalte et kommissorium, der blev nedsat et udvalg med Margrethe Nørgaard fra Aalborg Universitet som formand, og det leverede efter min opfattelse en gedigen, gennemarbejdet rapport, der afdækker alle de mange forskellige problemstillinger mere end nogen sinde tidligere, mener jeg, og på trods af at de personer, der blev sat sammen og påtog sig den svære opgave, havde meget forskellige udgangspunkter, egentlig også ud fra det, de selv fortalte, da de præsenterede sig for de af Folketingets Skatteudvalgs medlemmer, der havde mulighed for at være til stede.
Ud fra det de selv sagde, havde de forskellige opfattelser, da de startede udvalgsarbejdet.
Alligevel ligger der på Folketingets bord et udvalgsarbejde med indstillinger
fra et samlet fuldstændig enigt udvalg
, men end ikke det har kunnet få Venstre og De Konservative til at besinde sig.
I øvrigt har de 89 mandater i højre side af salen - som sædvanlig var jeg lige ved at sige, når der er
besværlige sager - valgt den lette, populistiske, løsning.
Et eller andet sted synes jeg, det er lidt skammeligt, at vi er nået dertil i dansk politik, når jeg godt ved, at der også i den side af salen er nogle, der har arbejdet med denne her problemstilling, og som godt ved, at det, de foreslår, ikke er særlig sagligt.
Det synes jeg ikke pynter politisk.
I øvrigt kan jeg sige, at det, vi foreslår her, og også den retstilstand, vi har i dag, er langt, langt, langt bedre end den, jeg overtog i 1993, efter at vi havde haft borgerlige skatteministre i over 10 år, langt bedre, og det her forslag er mere vidtgående end noget, vi nogen sinde har haft, og følger til punkt og prikke de indstillinger, der er fra det samlede udvalg.
Måtte jeg så foretage en lille præcisering af det, hr. Aage Frandsen sagde, som jeg mener kunne misforstås.
Det, hr. Aage Frandsen sagde, kunne forstås sådan, at dækningen, hvis man vinder skattesager, kan være ringere, end hvis man vinder
andre civile sager.
Hvis en skattesag ender ved domstolene, er det i sagens natur sådan, at taberen, i denne sammenhæng Skatteministeriet, dømmes til at betale den godtgørelse, som dommeren mener der skal betales for at dække omkostningerne for den vindende part, altså skatteyderen.
Herudover er vi også i den situation her i modsætning til alle andre civile sager, at vi har en bedre dækning end nogen andre steder, for såfremt skatteyderens omkostninger er en del højere end den godtgørelse, som domstolen pålægger den tabende part at betale til den vindende part, så får man efter det forslag, der ligger til vedtagelse her, halvdelen af udgifterne dækket.
Ud over det, som domstolen har tilkendt den vindende part, får han 50 pct. oveni.
Det vil sige, at uanset hvilken sag inden for hvilket sagsområde man måtte finde frem, i domstolsregi eller i administrativt regi, hvad enten man vinder eller man taber, så vil man ikke kunne få en godtgørelse, der svarer til den, der ligger til vedtagelse her på skatteområdet.
Når jeg derfor skal høre Venstres ordfører sige til mig
sådan lidt nedladende, at det er for fedtet, så synes jeg ikke, vi kan sige, det er en saglig bemærkning, heller ikke når vi ser på det pågældende partis tidligere gerninger på samme område.