runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Svend Erik Hovmand (V), 2003-12-10:
Jeg har tidligere været inde på, hvor rationaliseringen foregår med den ændring, vi gennemfører i Told og Skat, og det er først og fremmest på det administrative område.
Jeg kan ikke stå her og sige konkret, hvor mange sager der er, hvornår den næste sag vil komme, eller sige noget om behandling af de enkelte sager.
Men det må vel være mig tilladt at gøre spørgeren opmærksom på, at det udsagn, der er kommet, er kommet fra medarbejderrepræsentanten, og at det - som jeg hører det - mere er et generelt synspunkt, end det er et specifikt synspunkt.
Anders Samuelsen (RV), 2003-12-10:
»Vil ministeren oplyse, om det er i strid med regeringens skattestop at fjerne en fradragsmulighed uden samtidig at yde kompensation til den enkelte skatteyder?«
Skriftlig begrundelse
Svaret er interessant i relation til mulighederne for en omlægning af skattebyrden til gavn for beskæftigelsen.
F.eks. ved at reducere fradrag for at kunne lette marginalbeskatningen.
Ole Sohn (SF), 2003-12-10:
Når vi interesserer os for sagen, er det jo ikke, fordi nogen har noget imod, at vi får et vejmuseum eller ifølge Kulturarvsstyrelsen lægger samlingerne sammen i større enheder.
Jeg går ikke ud fra, at det på forhånd er besluttet, at det skal være et selvstændigt museum, i og med at det er Kulturministeriets opfattelse, at vi har for mange museer.
Så jeg går ud fra, at det bliver lagt sammen med et andet museum for at give det styrke og volumen. Jeg vil gerne punkt 1 vide
: Hvad er begrundelsen for, at Kulturministeriet bevilger penge til et etatsmuseum i et andet ressortministerium?
Og punkt 2: Hvorfor bevilger man penge, uden at der foreligger en museumsfaglig vurdering, før beslutningen træffes?
Det er jo sådan helt bagvendt, at man ikke bruger sagkundskaben.
Det er jo derfor, man har en Kulturarvsstyrelse.
Hvorfor foreligger rapporten om samlingens vurdering ikke, før beslutningen træffes?
Anders Samuelsen (RV), 2003-12-10:
Jeg takker for det klare svar.
Men for yderligere at føle mig på sikker grund vil jeg godt spørge, hvor langt ud det her gælder.
Gælder det også virksomheders fradragsmuligheder?
Gælder det også lige klart og entydigt virksomheders fradragsmuligheder, eller er der her en mulighed for, at vi kan fjerne nogle fradrag for virksomhederne og så bruge den potentielle besparelse til at få sat skatten markant ned på arbejde?
Brian Mikkelsen (KF), 2003-12-10:
Det er godt, at hr. Arne Toft kender sit partis historie, for jeg vil godt gentage, at det parti, som mest ihærdigt tidligere har kæmpet herinde for et vej- og bromuseum, er Socialdemokratiet.
Så jeg havde egentlig forventet, at hr. Arne Toft sad og klappede i hænderne over den her beslutning, men det er da rart at vide, at man erkender, at man selv har gjort en indsats tidligere, og at man ikke bare kan vende på en tallerken, fordi man er kommet i opposition.
Er der så genstande til et sådant museum, og hvad så med andre museer?
Nu har vi jo i forbindelse med finansloven lavet en ganske fornuftig plan for bevaring af vores kulturarv initieret af Folketingets Kulturudvalg, hvor hr. Ole Sohn fra SF var en af de fremmeste initiativtagere til det projekt og har fulgt det til dørs.
Det er et initiativ, som virkelig tager fat på bevaringen af vores kulturarv, som vi kan være stolte af, og som poster 400 mio. kr. i kulturarven i de næste 10 år.
Det er flot, og det er godt.
Ingen andre partier havde det på finansloven, men vi har altså valgt at gøre det i samarbejde
Jamen det er jo det, der så at sige er sagens kerne i det her.
Det er et etatsmuseum under Trafikministeriet, og et vej- og bromuseum vil som udgangspunkt komme til at beskæftige sig med vej- og brobygningsteknikkens historie.
Det er altså årsagen til, at museet placeres i Trafikministeriets regi.
Der etableres altså ikke et museum, der ikke er omfattet af museumslovens bestemmelser.
Så jeg går ud fra, at der selvfølgelig er genstande nok til det.
Der har tidligere været et fornemt museum, som har haft mange besøgende, også i forhold til så godt som alle andre museer i Danmark. Det gik desværre fallit af mange, mange, mange forskellige årsager, men det var et museum, der selvfølgelig interesserede folk.
Så spørger hr. Ole Sohn om, hvorfor det ikke har været drøftet i Kulturministeriet i forbindelse med kulturbevaringsplanen.
Det er, fordi det er et museum, der kommer til at høre under Trafikministerie.
Det er et etatsmuseum, som kommer til at høre under Trafikministeriet, fordi det er et museum, som skal beskæftige sig med vej- og brobyggeriets historie.
Det er for øvrigt et museum, man har i de fleste andre lande, både i de nordiske lande og også i mange europæiske lande, for det fortæller selvfølgelig en væsentlig del af et lands udvikling fra stenaldersamfundet og frem til nu; hvordan vi infrastrukturelt har bevæget os, og hvordan danskerne altid så at sige har været en nation af bevægere, som har udviklet det danske samfund.
Aage Frandsen (SF), 2003-12-10:
De generelle regler for særlige rådgivere er jo kendte, men dem har ministeren valgt at se bort fra.
De særlige regler er jo sådan, at vedkommende går og kommer med ministeren, og så har man så aftalt, at der er de der 6 måneders løn efterfølgende.
Så er der generelt også tale om, at de pågældende nok får en højere løn, fordi det er en usikker situation.
Der har man så tilsyneladende valgt noget andet i Kirkeministeriet.
Jeg synes, det er uheldigt i forhold til de andre medarbejdere, at man vælger en anden model.
Ministeren bliver i virkeligheden nødt til, efter ministeren egen opfattelse for at være anstændig og rimelig, at bryde de regler, som man har aftalt mellem medarbejderne og regeringen; det går jeg ud fra at man havde en aftale om.
Tove Fergo (V), 2003-12-10:
Jamen ministrenes særlige rådgivere, som er ansat på de vilkår, der bliver beskrevet i betænkning 1354, er jo ikke ansat på samme vilkår som andre i ministerierne, og derfor er det også rimeligt, at der er andre fratrædelsesordninger.
Det kan jeg ikke forstå at hr. Aage Frandsen ikke kan se.
Det er en ganske særlig stilling at have, og man fratræder på ganske særlige vilkår ved ministerskifte.
Det er simpelt hen det, jeg har skelet til, da jeg fastsatte længden af den fratrædelsesordning, der skulle være gældende.
Aage Frandsen (SF), 2003-12-10:
Reglerne er, at vedkommende fratræder samtidig med ministeren og derefter får 6 måneders løn.
Nu har ministeren altså lavet nogle nye regler.
Men det kan jo ikke være sådan, at fordi et menneske ikke har været i stand til at lægge penge til side, skal vedkommende have en aftrædelsesordning.
Det synes jeg måske ville være udmærket, men det ville være ret dyrt, for jeg går ikke ud fra, at en medarbejder i Kirkeministeriet, som er ansat under normale vilkår og ikke som særlig rådgiver, kan gå hen og sige: Jeg vil gerne sige op i dag, men jeg vil i øvrigt gerne have 6 måneders løn.
Jeg går ikke ud fra, at det er sådan, og derfor synes
jeg, at den model, som ministeren har valgt, er meget usædvanlig, og den er også meget problematisk i forhold til ligebehandling af andre medarbejdere.
Tove Fergo (V), 2003-12-10:
Jeg har truffet beslutning om, at min tidligere pressesekretær skulle have et halvt års løn efter sin fratræden.
Det er selvfølgelig ikke almindeligt, men en pressesekretærs ansættelsesforhold er ikke almindelige.
Det ved hr. Aage Frandsen udmærket, for det er jo derfor, der bl.a. er lavet en betænkning, 1354, hvor man netop beskriver ministrenes særlige rådgiveres situation.
Det er en anderledes og usædvanlig stilling, og derfor er der ikke noget mærkeligt i, at en fratrædelsesløn også kan være usædvanlig.
Jeg har samlet set vurderet, at det var rimeligt og anstændigt, at et menneske, når han pludselig med et uden i virkeligheden at have besluttet at ville forlade stillingen, men på grund af omstændighederne må forlade den, så også kan forsørge sig og sine i et halvt år.
Jeg synes også godt, at jeg vil fortælle - jeg anerkender hr. Aage Frandsens hensyntagen til folkestyret - hvad min tidligere pressesekretærs løn har været.
Han har fået overenskomstmæssig løn, og han har fået 25.450 kr. om måneden.
Han var ansat 30 timer om ugen.
Det siger jeg for at understrege, at han ikke har haft en vældig stor gage, hvoraf han har kunnet lægge penge til side for at kunne klare et pludseligt indtægtstab.
Alt det har jeg gjort op, og derfor besluttede jeg, at han skulle have 6 måneders fratrædelsesløn.
Aage Frandsen (SF), 2003-12-10:
Når vi spørger, hænger det jo sammen med, at der fremkommer oplysninger.
Jeg synes, at regeringen skulle være taknemlig for, at vi giver regeringen lejlighed til at få afkræftet nogle påstande, som er fremme.
Det er sådan set den ene grund. Den anden grund er jo, at det er meget usædvanligt.
Jeg vil da gerne have ministeren til at bekræfte, at det ikke er det normale.
Det er jo sådan, at hvis det er en privat virksomhed, er det en privat virksomhedsejer, som står til regnskab over for sig selv, og hvis det er et aktieselskab, er det aktionærerne, man står til regnskab over for, men her er det over for borgerne.
Derfor skal kirkeministeren altså forstå, at det som noget helt naturligt skal forklares, når ministeren siger, at det er rimeligt og anstændigt.
Jeg ville nok mene,
at hvis ministeren mente, at det, der var foregået, var uanstændigt, skulle ministeren selvfølgelig ikke have ladet vedkommende gå, for det er da urimeligt over for vedkommende at skulle gå af den grund. Det ville da være det mest anstændige af kirkeministeren i stedet for det med at lade vedkommende gå og så give den aftrædelsesløn, hvilket er meget usædvanligt.
Tove Fergo (V), 2003-12-10:
Da jeg besluttede, at min tidligere pressesekretær skulle have et halvt års løn efter sin fratræden, var det alene ud fra en rimelighedsbetragtning.
Så der ligger ikke nogen aftale om, at Henrik Gade Jensen ikke må udtale sig om sagen eller andet.
Det er åbenbart meget vanskeligt at forstå, at der ikke er noget hokuspokus i denne sag, at tingene faktisk fuldstændig er, som jeg har sagt igen og igen.
Det er egentlig lidt bekymrende, at man er så mistroisk fra oppositionens side, at man må spørge og spørge og spørge og stadig væk give udtryk for, at der nok ligger noget andet i de ting, der er blevet sagt, og i de handlinger, der er udført.
Det gør der ikke.
Det er, som jeg har sagt.
Der er ikke noget, der er skjult i denne sag.
Aage Frandsen (SF), 2003-12-10:
I forbindelse med aftrædelsesordningen laves der jo også under tiden aftaler.
Er der en aftale i den her forbindelse, som f.eks. kunne indebære - derfor spørger jeg om det - at den pågældende medarbejder ikke må udtale sig om sagen, at ingen af parterne må udtale sig om, hvad der i øvrigt er foregået i den forbindelse?
Det er i hvert fald sådan noget, der somme tider sker.
Det, der er karakteristisk, når man giver en aftrædelsesløn - jeg kender da i hvert fald ikke tilfælde, hvor det ikke er sådan - er, at arbejdsgiveren har en interesse i, at der er et eller andet, der lukkes, og/eller at man synes, at man ligesom skylder vedkommende noget.
Tove Fergo (V), 2003-12-10:
Som jeg oplyste i svaret på spm. nr. S 980, er Henrik Gade Jensen fratrådt stillingen som pressesekretær efter eget ønske.
Jeg var enig i hans vurdering, så selv om jeg fandt det dybt foruroligende, at medieomtale skulle have sådanne konsekvenser, accepterede jeg hans ønske om at fratræde. Henrik Gade Jensens ansættelse som særlig rådgiver indebar, at hans ansættelse ville ophøre den dag, jeg ikke længere er kirkeminister, og at han så ved sin fratræden skulle have løn i 6 måneder.
Da hans fratræden på nuværende tidspunkt ikke er en følge af et almindeligt ønske om at forlade stillingen, men er begrundet i hensyn til mit virke som minister, fandt jeg det både rimeligt og anstændigt, at Henrik Gade Jensen oppebærer løn indtil udgangen af maj 2004.
Aage Frandsen (SF), 2003-12-10:
Jeg er selvfølgelig opmærksom på, at kirkeministeren har udtalt sig til offentligheden om det, der ligger i spørgsmålet.
Men da det netop er en usædvanlig ordning i forhold til det hændelsesforløb, som vi har fået oplyst, så mener jeg, det er vigtigt, at vi i Folketinget får en redegørelse, og at vi på den baggrund har mulighed for at følge spørgsmålet op.
»Vil ministeren oplyse, hvorfor hun har valgt at give sin afgåede pressesekretær, der var ansat i en stilling som særlig rådgiver, 6 måneders løn efter at være fratrådt »efter eget ønske«, som ministeren udtrykte det i Folketinget i svaret på spørgsmål nr. S 980?
« Skriftlig begrundelse
I sit svar på S 980 sagde ministeren, »at Henrik Gade Jensen er fratrådt stillingen som pressesekretær efter eget ønske.
Han begrundede sit ønske om at fratræde med, at han ikke ville risikere at blive en belastning for mit virke som kirkeminister.
Jeg var enig i hans vurdering, så selv om jeg fandt det dybt foruroligende, at medieomtale skulle have sådanne konsekvenser, accepterede jeg Henrik Gade Jensens ønske om at fratræde«.
Det forekommer helt usædvanligt, og spørgeren kender ikke selv noget fortilfælde, hvor en offentlig arbejdsgiver bevilger en afgående ansat seks måneders løn efter en fratræden, der er sket efter eget ønske.
Men af Politiken den 5. december 2003 fremgår det på baggrund af udtalelser af departementschef Finn Langager Larsen, at ministerens afgående pressemedarbejder får seks måneders løn efter sin fratræden.
Det fremgår også af
Politiken, at der ikke står noget om aftrædelsesløn i en sådan situation i den pågældendes ansættelseskontrakt, men at det er givet efter forhandling
Ministerens pressesekretær var ansat som særlig rådgiver, hvilket betyder særlige vilkår
i ansættelsesforholdet
Men spørgeren forventer ikke, at det også gælder, når vedkommende fratræder »efter eget ønske«.
Normalt er det sådan, at arbejdsgiveren »skylder« noget, når der udbetales fratrædelsesløn, f.eks. at arbejdsgiveren selv også er skyld i den pågældendes fratræden.
Men det forventer spørgeren ikke, at der er tale om, jf. ministerens svar på S 980.
Derfor forekommer det vigtigt, at ministeren over for Folketinget får lejlighed til at uddybe de svar, som blev givet til Folketinget den 3. december 2003.
Tove Fergo (V), 2003-12-10:
Jeg er nødsaget til at gå i rette med hr. Aage Frandsen.
Der står intet i betænkning 1354 om afskedigelsesvilkår - det gør der ikke - for de særlige rådgivere.
Det er en arbejdsgiverret, man har som minister over for de særlige rådgivere.
Så det er forkert, når hr. Aage Frandsen siger, at jeg har gjort noget andet, end der står i betænkning 1354. Det har jeg ikke, for der står ikke noget om dette forhold.
Der står ikke noget om, hvordan fratrædelsesgodtgørelsen skal være ved fratræden, undtaget når den særlige rådgiver forlader stillingen samtidig med ministeren.
Ellers står der ikke noget om det.
Det må jeg gøre hr. Aage Frandsen opmærksom på.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Villy Søvndal (SF), 2003-12-10:
»Hvordan vurderer udenrigsministeren Danmarks sikkerhedspolitiske rolle i alliance med et USA, som nu har afsat penge til udvikling af små atomvåben, og kan ministeren forestille sig, at Danmark i fremtidige alliancer med USA vil bidrage til at legitimere en markant sænkelse af tærsklen for brug af atomvåben?«
Søren Søndergaard (EL), 2003-12-10:
Det er jo på mange måder en meget chokerende undersøgelse, som Udenrigsministeriet er kommet til at henvise til, bl.a. er det sådan, at et spørgsmål er, hvor mange af dem, man har spurgt i Bagdad, der har været udsat for, at venner eller familie er blevet dræbt under Saddam Husseins regime.
50 pct. svarer, at de kender venner eller familie, som er blevet dræbt under Saddam Husseins regime.
Det er jo fuldstændig frygtelige tal, som viser, hvor forbryderisk det regime var i de 30 år, det var ved magten.
Men der er også et andet tal, som er næsten lige så chokerende, synes jeg, nemlig når man så spørger de samme mennesker i Bagdad om, hvor mange der har fået folk dræbt i forbindelse med den krig, der lige er overstået, altså Irakkrigen, som Danmark deltog i.
Her svarer 30 pct. af de adspurgte, at de i den krig har fået dræbt familiemedlemmer eller andre, de kender til.
Det er jo fantastisk voldsomme tal.
Er udenrigsministeren ikke på den baggrund enig med mig i, at når man har været igennem sådan en oplevelse, er det klart, at man på et spørgsmål om, om man håber eller tror på, at tingene er bedre om 5 år, selvfølgelig svarer ja?
Per Stig Møller (KF), 2003-12-10:
Det er mit indtryk, at den irakiske befolkning, og det er blevet bekræftet af de folketingsmedlemmer, som jeg ved har været nede at besøge Irak i sidste uge, at den irakiske befolkning ser mere optimistisk på det, end man ofte har indtryk af i aviserne, og det kan man jo drøfte videre i Folketinget, også i folketingsudvalgene.
Jeg tror ærlig talt, at det generelle billede vil være, at den irakiske befolkning er glad for at komme af med Saddam Hussein, er nervøse for den hverdag, som er truet. Og hvem er den truet af?
Den er truet af Saddam Hussein, der ikke ønsker, de skal få en god hverdag, men tværtimod skal få så meget uro og ustabilitet, at det giver mulighed for Baathpartiet til at vende tilbage. Så jeg synes, der er grund til bekymring, selvfølgelig, uanset hvad tallene er, og hvad tallene måtte være i går eller i morgen.
Men der er en aftale med irakerne om, hvornår de skal overtage regeringsmagten.
Der er en aftale i FN om at få så mange lande med ind som overhovedet muligt.
Der er nogle, der forsøger at ødelægge det og presse nødhjælpsarbejdere, ngo'ere, Røde Kors og FN ud, og det er dem, vi skal bekæmpe.
Det er dem, den almindelige iraker har glæde af at vi bekæmper, for det er dem, der prøver at forhindre, at det bliver bedre ikke alene i morgen, men også om 5 år for den irakiske befolkning, medmindre disse totalitære kræfter får magten, og det er der jo ingen af os der ønsker.
Søren Søndergaard (EL), 2003-12-10:
Jeg vil godt takke udenrigsministeren for den tilkendegivelse, for det synes jeg er en vigtig tilkendegivelse, da vi har haft en situation med meget, meget stærkt tidspres, hvor der så bliver begået fejl.
Det er jo ikke bare fejl fra Udenrigsministeriets side eller fra Forsvarsministeriet, hvem der nu skal besvare spørgsmålet, det er jo også fra folketingsmedlemmernes side, forstået på den måde, at der ikke bliver stillet alle de relevante spørgsmål.
Vores opgave er at stille de relevante spørgsmål, når man tager en så alvorlig beslutning som at sende danske soldater ud et sted, hvor de kan blive slået ihjel.
Så jeg er glad og siger tak for tilkendegivelsen.
Så bare lige en enkelt ting til til ministeren.
Det er jo korrekte tal, ministeren giver, men kan ministeren ikke bekræfte, at det tidspunkt, man spørger folk om, hvorvidt de vurderer, at forholdene er bedre om 5 år, sådan set er lige efter, at krigen er afsluttet og ikke under Saddam Hussein? Man spørger altså folk på et tidspunkt, hvor de står midt i
en krig, om de vurderer, at situationen vil være bedre
om 5 år
Det er det, folk svarer på.
Det ville jo være ubærligt, hvis de havde svaret andet, end at de vurderede, at situationen ville være bedre 5 år efter.
Søren Søndergaard (EL), 2003-12-10:
Jeg har stillet spørgsmålet, fordi jeg står uforstående over
for, hvorfor regeringen svarer i øst, når man spørger i vest.
Vil udenrigsministeren forklare, hvorfor regeringen, når den i forbindelse med udsendelse af danske soldater til Irak bliver bedt om at »oversende dokumentation for den Gallupundersøgelse om holdninger hos Bagdads indbyggere, som statsministeren omtalte i sin åbningstale til Folketinget den 7. oktober 2003«, undlader at oversende dokumentationen, men i stedet henviser til en helt anden undersøgelse?«
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-12-10:
Nej, mit ærinde er ikke at gå efter konkrete personer eller konkrete sager.
Jeg synes bare i tilslutning til de mildest talt meget ubetænksomme bemærkninger, som hr. Thomas Adelskov kom med, at det var på sin plads måske lige at tænde en lille advarselslampe over for hr. Thomas Adelskov i hans egen interesse.
Det var kun det, jeg ville gøre med den sag.
Så vil jeg bare sige til hr. Søren Søndergaard og i øvrigt også som en afrunding af hele den debat, vi har haft her, at det er betagende at se venstrefløjens hykleri.
Den venstrefløj, der ikke ville tage i betænkning at overfalde kirkeminsterens tidligere pressemedarbejder på grund af dennes politiske holdninger, udtaler nu bagefter forargelse over, at den samme medarbejder i forbindelse med sin fratræden får en rimelig ordning, som bestemt ikke er rundhåndet i forhold til, hvad man oplever så mange andre steder i samfundet.
Jeg kan ikke sige andet, end at det er gennemført dobbeltmoral og hykleri.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Arne Toft (S), 2003-12-10:
Jeg vil da igen gerne gøre opmærksom på, at vi ikke har noget imod et museum.
Men jeg er en lille smule foruroliget over, at ministeren lige pludselig kan finde penge til andre museer.
Jeg vil også gerne spørge ministeren: Når nu ministeren siger, at det ikke hører under Kulturministeriet, at det er et museum, der hører under Trafikministeriet, er det så nogle tanker, ministeren havde gjort sig for at oprette det her museum, men som han bare ikke gav udtryk for, dengang vi forhandlede?
Jeg tror, at statsministeren har misforstået hr. Thomas Adelskov.
Jeg tror, at det, hr. Thomas Adelskov vil, også er at give andre mulighed for at få fratrædelsesgodtgørelse.
Jeg vil gerne spørge statsministeren, nu da han flere gange under debatten her har sagt, at der sandsynligvis er flere, der har fået det, og at der i alt fald under den tidligere regering har været nogle, om statsministeren så ikke bare kunne nævne et enkelt eksempel fra hans egne ministerier på, at en person, der selv har sagt sit job op, har fået aftrædelsesgodtgørelse.
Per Stig Møller (KF), 2003-12-10:
Det spørgsmål kan jeg faktisk ikke besvare, for det er jo den til slags, at man har eksperter til at sidde og krydstjekke alle mulige former for spørgsmål og svar, Gallup og det ene
og det andet.
Men det er korrekt, at en tredjedel af de adspurgte ifølge den undersøgelse har mistet nærtstående, naboer, familie eller venner under krigen, og at halvdelen havde gjort det under Saddam Hussein.
Det er jo rystende tal.
Desværre er vi i den situation, at nogle kræfter hele tiden prøver at øge tabstallene.
Vi kan jo også se det hver dag.
Der er hele tiden tabstal, både blandt civile og blandt de allierede styrker.
Men jeg synes også, når vi nu skal sidde og tæske løs i denne undersøgelse, at det er interessant, at den højeste score, USA får som modelland i området, er i Irak.
På trods af de høje tal er det 25 pct. af de adspurgte, som ser USA som deres foretrukne modelland, og det er det højeste i området.
Det er f.eks. 17,4 pct. i Saudi-Arabien.
Så billedet er meget facetteret.
Jeg synes, at det, der må stå tilbage, er: Ja, der blev begået en fejl.
Ja, jeg beklager fejlen.
Ja, det bør ikke ske.
Ja, den viste ikke noget andet end den anden undersøgelse, som den blev forvekslet med.
Ja, vi må gøre alt, hvad vi kan for at få skabt en bedre fremtid og et bedre håb, og sikre os, at det håb om og den fortrøstning til, at det bliver bedre om 5 år, ikke bliver skuffet.
Men det kræver så også en indsats, og derfor er jeg også glad for, at der var nogle folketingsmedlemmer nede forleden dag - ikke her i spørgetiden - som kunne fortælle om, at det faktisk hos de irakere, de talte med, var mere opmuntrende, end de havde forestillet sig, da de tog af sted.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Naser Khader (RV), 2003-12-10:
»Vil ministeren oplyse, hvorledes de aktuelle nyheds- og magasinprogrammer i Sky Radio konkret bidrager til at skabe mangfoldighed og en sund konkurrence mellem public service-medier og kommercielle medier, f.eks. gennem vægt af alsidighed i nyhedsdækningen?«
Skriftlig begrundelse
Ministeren udtrykker i et interview i Politiken torsdag den 27. november 2003 skuffelse over indhold og form i de aktuelle nyheds- og magasinprogrammer i Sky Radio.
Radiostationen har siden 15. november 2003 sendt på en landsdækkende frekvens efter at have købt frekvensrettighederne i 8 år på en auktion foranstaltet af Kulturministeriet.