runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-05-17:
Jeg skal beklage, jeg ikke direkte nævnte fru Lene Espersen, da jeg svarede, men jeg kom faktisk ind på de ting, jeg synes
er relevante.
Der er to ting, jeg vil sige til fru Lene Espersen.
For det første, at mange af de ulemper, vi i Dansk Folkeparti ser ved eurosamarbejdet, er de politiske konsekvenser, euroen vil nødvendiggøre.
Jeg har flere gange forsøgt at gøre det klart her fra talerstolen, også i mit ordførerindlæg, at når der er bestræbelser fra primært de 11 eurolande for at få flertalsafgørelser på f.eks. socialområdet, arbejdsmarkedsområdet og skatteområdet, skyldes det, at de godt ved, det er en nødvendighed for dem, fordi de har en valutaunion.
Hvis vi med troværdighed i stemmen skal kunne vende os imod det og sige, at det vil vi ikke acceptere, for vi vil bevare enstemmighed på de områder, der er følsomme for os, ja, så nytter det jo altså ikke noget at gå ind i den valutaunion, som nødvendiggør deres krav.
Hvis de andre lande ønsker at være med i den valutaunion og ønsker at lave nogle instrumenter, som stille og roligt fjerner deres selvbestemmelse og overfører deres beslutningsret til flertalsafgørelser, må vi altså finde en konstruktion, hvor Danmark ikke er omfattet af de flertalsafgørelser.
Det kan kun være rigtigt at gøre netop det.
Det er følsomme områder for Danmark, når vi snakker socialpolitik og den danske aftalemodel m.v., og det skal vi ikke sælge ud af, blot fordi der er nogle, der er så forhippede på at få fjernet de danske forbehold.
Så må jeg sige til hr. Holger k. Nielsen, at jeg har altså meget svært ved at følge hr. Anders Fogh Rasmussen i dette spørgsmål.
Den danske vælger, der ønsker at stemme, går hen til stemmeurnen og stemmer lige præcis ud fra det motiv, den pågældende har for at stemme ja eller stemme nej, og det skal selvfølgelig respekteres.
Afgørelsen skal ikke gøres afhængig af Christiansborgretorikken eller det samarbejde, der i øvrigt måtte blive etableret efter den 28. september.
Derfor må tingene skilles ad, og det var også det, jeg forsøgte at give udtryk for, da jeg sagde, at det er et absurd spørgsmål, for det ville svare til, at jeg spurgte hr. Anders Fogh Rasmussen, om han havde aftalt den økonomiske politik med jasigerne, og det tror jeg ikke hr. Anders Fogh Rasmussen har.
Hr. Claus Larsen-Jensen mener, at vi gerne følger med, men ikke får nogen indflydelse.
Hvis vi går tilbage til situationen i foråret 1998, som hr. Claus Larsen-Jensen ikke har villet forholde sig til her i dag, var det altså ikke Dansk Folkeparti, der mente, at det ikke betød det store, at vi ikke var med i euroen, at vi blev et B-medlem, at vi blev marginaliseret, og at vi nærmest sank til bunds ude i Nordsøen.
Det var altså landets statsminister og den socialdemokratiske regering, som gik til valg på at garantere forbeholdene, så hr. Claus Larsen-Jensen burde virkelig vende blikket indad og se, om det egentlig ikke var rigtigt, at man sagde, at vi skulle bevare forbeholdene, fordi de var udtryk for det, man sagde i 1992-1993, nemlig en ny, langsigtet EU-politik, hvor Danmark ikke var en del af den politiske unionsopbygning, andre lande ønskede.
Claus Larsen-Jensen (S), 2000-05-17:
Hr. Anders Fogh Rasmussen har helt præcist understreget, hvad det hele går ud på: Dansk Folkeparti vil gerne følge de andres politik, men vil ikke have indflydelse på den, og det er interessant.
Det er dansk kølvandsstribepolitik, hvor vi sejler i halen på de andre og håber at kunne ligge i læ, men vi skal altså også tage bølgeskvulpet, hvis noget går galt, og derfor vil jeg gerne spørge hr. Kristian Thulesen Dahl, hvad det er for nogle frihedsgrader, vi har, når vi alligevel følger de andres politik.
Jeg vil også gerne spørge hr. Kristian Thulesen Dahl, om holdningen til forbeholdene er en vent og se-politik eller til evig tid nej til ændringer af noget som helst i de eksisterende danske forbehold, og det sidste spørgsmål er: Kan man egentlig ikke sige, at i den situation, euroen er i nu, hvor der sker en ændring af kursen i forhold til dollaren, viser euroen faktisk, at det er muligt at skabe økonomisk vækst og samtidig sætte gang i beskæftigelsen, fordi landene ikke trækker hinanden ned eller skader hinanden, fordi der i virkeligheden er en stor stabilitet i eurosamarbejdet?
Holger K. Nielsen (SF), 2000-05-17:
Jeg vil godt spørge hr. Kristian Thulesen Dahl, om han er enig i, at når hr. Anders Fogh Rasmussen spørger, om nejpartierne er enige om den økonomiske politik, er det udtryk for en fuldstændig misforståelse af, hvad folkeafstemninger i grunden er.
Folkeafstemninger har intet at gøre med det parlamentariske spil, der foregår her på Christiansborg.
Ved en folkeafstemning skal befolkningen tage stilling til et konkret forslag.
Det har ikke noget at gøre med den Christiansborglogik, den Christiansborgsnak, som journalisterne og politikerne elsker at køre rundt i, og derfor er det fuldstændig irrelevant, om forskellige partier kan blive enige om noget, uanset om det er nejpartier eller japartier.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-05-17:
Fru Mimi Jakobsen har jo sådan en dejlig fri stil med at tale i billeder og forsøge at konkretisere det meget, og derfor kunne jeg godt tænke mig at konkretisere det og tale i lidt billedsprog på samme måde som fru Mimi Jakobsen, men måske med et andet fortegn. Fru Mimi Jakobsen taler meget om, at vi skal sidde med ved bordet, vi skal være med dér, hvor beslutningerne træffes osv., i stedet for at have vores land og sidde heroppe og kigge på, hvad de andre laver.
Kunne man egentlig ikke overføre nøjagtig det samme til situationen her i Folketinget?
hvorfor i alverden ophører CD ikke med at eksistere som parti og melder sig ind i den socialdemokratiske folketingsgruppe?
Hvorfor tager man ikke konsekvensen, ophører at eksistere og melder sig ind i den socialdemokratiske folketingsgruppe, sidder med ved det bord, hvor beslutningerne alligevel træffes, så man har direkte indflydelse og mulighed for at tage ordet frem for at skulle vente på, at beslutningen er truffet, og så kigge på resultatet bagefter?
Keld Albrechtsen (EL), 2000-05-17:
Jeg vil meget gerne give ministeren lejlighed til at svare på det spørgsmål med bøderne, for nu fik fru Mimi Jakobsen ikke lejlighed til at svare på det her i første omgang.
Men jeg vil meget gerne vide, om CD mener, det er en god idé, at man straffer et land, som er i vanskeligheder, med bøder.
Nu talte fru Mimi Jakobsen om de store lande.
Vi ved jo alle sammen godt, at sådan som realiteterne er skruet sammen nede i den Union, så bliver der ikke idømt bøder til Tyskland
og Frankrig
Det er utænkeligt, det ved vi jo godt.
Men små lande som Danmark, hvis Danmark gik ind i ØMU'en, ville jo kunne idømmes bøder.
Sådan er magten jo fordelt.
Jamen altså, nu skal man jo ikke begynde at skabe illusioner om, hvordan magten er fordelt her i den sammenhæng. Så derfor synes jeg, man meget nøje skal overveje det spørgsmål om de bøder.
Det er en meget ubehagelig bestemmelse, og det er meget væsentligt at få en grundig debat om det.
Jeg er glad for, at hr. Frank Dahlgaard trækker disse yderligere oplysninger ind i debatten.
Det, som jeg i første omgang pegede på, var, at der ikke er belæg for den skræmmekampagne, som regeringen har forsøgt at føre over for befolkningen, men jeg kan naturligvis fuldt ud bekræfte de oplysninger, som hr. Frank Dahlgaard her fremlægger for Folketinget.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-05-17:
Bare ganske kort til hr. Keld Albrechtsen: Kan hr. Keld Albrechtsen bekræfte, at det resumé, der er kommet af konklusionerne fra vismandsrapporten, siger - efter at man har nævnt gevinsterne - følgende om de langsigtede konsekvenser for dansk økonomi, da nu emnet er bragt ind i debatten: »Men gevinsterne vurderes ikke at være af stor betydning for den langsigtede udvikling i dansk økonomi.«? Og når man så tager ulemperne ved manglende frihed på nogle områder med, er det så rigtigt vurderet - det er også mit spørgsmål til hr. Keld Albrechtsen - at vismændene siger: Samlet set vurderer man, at de snævert økonomiske konsekvenser af et medlemskab er små og usikre?
Keld Albrechtsen (EL), 2000-05-17:
Jeg må svare hr. Claus Larsen-Jensen.
Det har vist sig, at det er der i hvert fald ikke ret mange økonomiske eksperter der vil skrive under på, og derfor er der da også noget, der tyder på - og det sagde jeg faktisk at jeg var glad for - at regeringen er ved at lægge den skræmmekampagne på hylden, og at man selv har erkendt, at den ikke kunne bære.
Til gengæld ligger der altså det problem, at Danmark i dag kun knap og nap opfylder de regler, der skal til for at komme ind i euroen, fordi inflationen er høj i forhold til de regler, og det helt absurde er jo, at vi her i Danmark ikke har brug for at gribe ind.
Der er jo ikke noget problem andet end det problem, at vi risikerer at ramle ind i den måde, de regler er fastsat på nede i euroen.
Og det er ikke mig, der fører nogen skræmmekampagne; det er ministeren, der til Aktuelt har oplyst, at vi ligger i kanten af, hvad vi må med hensyn til inflation, og ministeren siger, at så må man holde igen med lønningerne her i Danmark af hensyn til ministerens problemer nede i EU.
Men det viser jo bare, at det har konsekvenser at sige ja.
Det har nemlig den konsekvens, at så skal der til at strammes, eller lønningerne skal ikke stige så meget, som de ellers skulle.
Det er ikke nogen skræmmekampagne.
Jeg kan bare henvise til, hvad ministeren selv har sagt i Aktuelt her til morgen.
Hvis det er korrekt citeret i Aktuelt, så belyser det jo meget godt, hvilke praktiske konsekvenser deltagelse i euroen vil have.
Claus Larsen-Jensen (S), 2000-05-17:
Hvis den ikke kommer ved denne her afstemning, så kommer den nok ved regeringskonferencen eller med noget, der kommer henne om hjørnet. Jeg synes måske, at jeg har behov for en bekræftelse af, om ikke det er korrekt, at alle traktatændringer kræver, at alle lande enstemmigt tilslutter sig det.
Derfor er det ikke bare noget, der ligger sådan på den flade.
Der er også klare regler i den danske grundlov for, hvornår vi i givet fald skal have folkeafstemninger på de pågældende områder.
Det gælder også flertalsafgørelser, og det er fuldstændig klokkeklart fra de debatter, vi har haft i Folketinget, hvad holdningen på de her områder rent faktisk er.
Jeg vil også gerne lige om vismandsrapporten sige, inden man nu begynder at misbruge det her for groft, at jeg synes, det er interessant, at det siges i vismandsrapporten, at der i snæver økonomisk forstand er begrænsede fordele ved de her ting, men det understreges jo klart, at man ikke i redegørelsen overhovedet har set på de langsigtede positive konsekvenser af den medindflydelse, som følger med, at vi deltager i det samarbejde.
Mimi Jakobsen (CD), 2000-05-17:
Jeg er bange for, at jeg ikke kan diskutere med hr. Frank Dahlgaard.
Jeg er bange for, at jeg heller ikke har lyst til det.
Det er lige meget, hvad jeg siger, så bliver det pillet fra hinanden og sat ind i en anden sammenhæng.
Jeg stod og talte om, at fordi man ikke i en eller anden sag fik ønske nr. 7 igennem, så skulle man ikke rakke EU ned, og så var det også noget skidt alt sammen osv.
Det var det, jeg talte om. Jeg talte da ikke om, at euroen, tilslutning eller ej, er en detalje.
Jeg vil ikke diskutere med hr. Dahlgaard, når han ikke hører efter. Så kan han vove sig videre i sin egen verden.
Det her er for dårligt, det vil jeg ikke.
Det er ikke fair, det er ikke ordentligt, og det er simpelt hen for primitivt.
Jeg ved ikke, om vi har venner, vil jeg sige til fru Lene Espersen, som vil lukke pungen op, i så fald må regeringen oplyse, om de har nogle hemmelige aftaler liggende.
Jeg har just aflagt et besøg i dele af den engelske regering og har fået en hel del at vide om, hvordan de sådan forbereder euro osv. og begynder at ruste op til det, men jeg hørte ikke noget om, at de ville komme og hjælpe os, det sagde de ikke noget om.
Hvad Sverige angår, skal jeg holde mig på dydens smalle vej, men bare sådan stilfærdigt erkende, at jeg synes da ikke, at det var dem, der hjalp os mest, da jeg sad i Ministerrådet.
Det kan have ændret sig mange, mange gange
siden, og det er sikkert blevet meget, meget bedre.
Jeg har bare aldrig opfattet, at det egentlig var de kolleger, som strømmede til, når vi skulle have et eller andet igennem.
Der gik vi andre steder hen.
Lande, der kommer i vanskeligheder - og nu får hr. Albrechtsen det jo til at lyde som uha, hvor er det synd, nu går det helt skidt, og det er jo ingens skyld - kan jo være lande, der selv er grumme ude om at komme i vanskeligheder.
Det kan jo være, at de opfører sig idiotisk, letsindigt, alt muligt andet, og så er det godt at have nogle regler, der siger, at hvis man vil være med i et forsikringsselskab, så må man opføre sig ordentligt, man må gardere sig, man må vedligeholde huset, sørge for, at vandrørene bliver vedligeholdt, og hvad det nu hedder alt sammen, for nu igen at tale i de her berømte billeder.
Jeg mener, det er helt i orden, at man har nogle sanktioner, hvis man vil have noget til gengæld, nemlig en forsikring om tryghed.
Selvfølgelig er det i orden, og jeg understreger, at jeg mener bestemt ikke, at det er uvedkommende, at de »sanktioner«, der måtte komme fra et frit marked, hvis kronen skal ud og danse rundt i en svær situation, nok bliver nogle andre beløb end den der bøde, som vel er et beløb, man deponerer, og så er det noget med nogle renter, man så taber osv.
Jeg synes, der er al mulig grund til at være tilfreds med, at vi kan komme ind i dette forsikringsselskab, og det er for mig en af de vigtigste grunde til, at CD skal anbefale et ja.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-05-17:
Fru Mimi Jakobsen talte om småpjatteri i krogene og brokkeri, og nu skal vi være med.
Jamen det er jo ikke småting at afskaffe sit lands penge, sit lands pengesystem, at nedlægge Nationalbanken som centralbank og at få en anden valuta.
Det er jo ikke bare noget, man skal gøre sådan uden videre, fordi de andre gør det, og fordi nogle - ja, undskyld jeg siger det - eurofantaster har fået en ekstrem idé, som har grebet om sig i Europa. Så gælder det om at holde hovedet koldt, og så gælder det måske om at sidde lidt oppe på hegnet og være tilskuer.
Fru Mimi Jakobsen bragte freden ind i billedet på et tidspunkt.
Undskyld, er freden truet?
Er der fredsproblemer mellem Tyskland, Frankrig, England, Holland?
Er Europa ikke bortset fra nede på Balkan blevet et fredeligt område?
Freden er da ikke truet, og vi skal vel ikke have fælles penge, fordi freden er truet, og hvad kunne det i øvrigt hjælpe?
Er det ikke noget snak?
Keld Albrechtsen (EL), 2000-05-17:
Fru Mimi Jakobsen mener stadig væk, at det er en god idé med de bøder.
Nu fik vi jo faktisk bekræftet af ministrene, at det er sådan, at hvis et land kommer i vanskeligheder, glider ned ad bakke, kommer igennem den procedure, som økonomiministeren beskrev, så kan det altså oven i vanskelighederne få en bøde.
Det betyder altså, at man så i den situation, hvor man står i vanskelighederne, bliver sendt helt til bunds.
Det er jo det, der er konsekvensen af den model.
Det er en helt forrykt model, at i en situation, hvor et land skulle have hjælp, får landet i stedet for en bøde.
Så kan det godt være, at der er nogle andre bestemmelser i Unionstraktaten, som Danmark allerede er underlagt, og som kan give andre typer bøder.
Det har sådan set ikke noget med denne her sag at gøre, men fødevareministeren var inde på det.
Jeg siger bare, at de store lande i Euroland vil ikke lade sig idømme bøder efter den paragraf, vi diskuterer her, så sminker de tallene.
Den metode, man bruger, er, at man sminker tallene og kommer uden om det på den måde.
Men det skal Danmark ikke regne med at kunne gøre.
Det var blot min pointe, at sådan er virkeligheden skruet sammen.
Lene Espersen (KF), 2000-05-17:
Det var al den snak om, hvorvidt det var godt for Danmark at stå alene.
Nu er det jo sådan, at kapitalmarkederne er blevet liberaliseret, og det gør jo, at det en gang imellem godt kan betale sig at have gode venner, så ens valuta bliver beskyttet, og et af de bærende argumenter for, at Danmark skal komme helt og fuldt med i ØMU'en og i den tredje fase, er jo også, at vi så kan sikre os mod valutaspekulanterne.
Hr. Frank Dahlgaard spurgte tidligere fru Mimi Jakobsen, om det ikke kunne betale sig at stå alene, for vi havde jo venner i Sverige, Norge og alle mulige andre steder.
Jeg vil gerne spørge fru Mimi Jakobsen, om fru Mimi Jakobsen har kendskab til valutaaftaler mellem Sverige, Norge og Danmark, som skulle gøre, at hvis vi skulle få brug for venner, er de villige til at åbne deres statskasser og hjælpe os mod valutaspekulanterne.
Mimi Jakobsen (CD), 2000-05-17:
Jeg vil gerne lige sige tak til ministrene for supplementet.
Vi fik en meget fin forklaring på bøder og rente.
Et af de eksempler, hr. Albrechtsen nævnte, var jo faktisk inflationsprisstigninger, men lige netop det er et dårligt eksempel, for selv om Danmark måske havde lidt højere prisstigninger end andre lande, så er der altså tale om et gennemsnit.
Det svarer faktisk fuldstændig til de aftaler, staten en gang imellem laver med kommunerne.
Der er ikke sanktioner over for en enkelt kommune, der overskrider, det er et gennemsnit, og sådan forholder det sig også på det her område.
Så der er i hvert fald ikke tale om det.
Så er der spørgsmålet fra hr. Thulesen Dahl.
Det var sødt om, hvorfor vi ikke meldte os ind i Socialdemokratiet. Jeg må sige til hr. Thulesen Dahl: CD har som det første parti i danmarkshistorien frivilligt forladt en regering, fordi vi ikke var enige, og fordi vi følte, at det, der skulle til at ske, i hvert fald ikke tegnede til at blive noget for os.
Jeg skal bare nævne pinsepakke osv.
Der er masser af punkter, hvor vi ikke er enige med Socialdemokratiet, og hvor vi i øvrigt har et glimrende samarbejde med de borgerlige partier.
Vi er et selvstændigt parti.
Jeg har fået den vane at prøve at indgå aftaler med andre partier, hvor vi hjælper til og sluger noget, og andre sluger noget.
Sådan er det.
Den går ikke alene.
Det er det, der er vores erfaring.
Men vi har det nu meget godt som et selvstændigt parti, og så længe vi stadig væk kan blive betegnet som irriterende selvstændige, så går det jo egentlig ganske godt.
Det med medløberne er noget sludder og noget vrøvl.
Der er intet som helst.
Det kommer ikke ved, at brokmåse sidder og prøver på at pille det fra hinanden, fordi ønske nr. 7 ikke blev opfyldt, eller fordi der var noget, de ikke fik ret i.
Vi skal vel ikke ud og opfordre folk til ikke at stemme til folketingsvalgene, fordi vi herinde har vedtaget en lov, der er upopulær?
Det synes CD da også, men det betyder da ikke, at man skal frasige sig den store linje, der er i et stort, fredeligt, rigt Europa, der kan finde en god position i denne verden, og det er altså vigtigere end lidt småpjatteri i krogene.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-05-17:
Fru Mimi Jakobsen talte om Danmark, som ikke skulle stå alene, og det er jo typisk for medløbere.
De vil jo ikke være alene.
De vil være med til hvad som helst, bare de ikke er alene.
Men Danmark er jo ikke alene.
Danmark er sammen med det øvrige Skandinavien, og det er da ikke noget dårligt selskab.
Danmark er også sammen med Storbritannien, det er da heller ikke noget dårligt selskab.
Det er en meget stor del af Nordeuropa.
Så Danmark er da ikke alene, og Danmark er uden for en euro, som er i problemer.
Hvor store de er, kan vi måske først vurdere senere, men den har problemer, vi er uden for.
Hvis vi holder fast i kronen ved at stemme nej den 28. september, er vi fortsat udenfor.
Situationen vil ikke være ændret, og vi fortsætter med at køre vores egen fornuftige, ansvarlige økonomiske politik.
Ritt Bjerregaard (S), 2000-05-17:
Hr. Keld Albrechtsen vovede sig jo langt ud i sit sidste indlæg.
Nu var det lige pludselig blevet en hel generel problemstilling om, at de store lande gjorde man sandelig aldrig noget med bøder og den slags, det var forbeholdt de små lande.
Jeg vil godt erindre hr. Albrechtsen om, at vi rent faktisk har gennemført, at der er bøder til lande, der ikke overholder lovgivningen.
Jeg har selv været med til at skærpe hele den politik på miljøområdet i den tid, jeg sad som kommissær, og jeg kan fortælle hr. Albrechtsen, at Tyskland var blandt de lande, der allerførst fik en bøde for tre forskellig forseelser.
Så der er overhovedet ikke tale om, at store lande ikke også bliver underlagt nøjagtig de samme straffemekanismer som små lande.
Marianne Jelved (RV), 2000-05-17:
Jeg beklager, men der er altså nogle gange, det er så groft, at jeg ikke kan lade være at bede om ordet.
Hr. Keld Albrechtsen kender Traktaten bedre end så mange andre, og hr. Keld Albrechtsen kan endda læse, og derfor ved hr. Keld Albrechtsen udmærket godt, at der er regler også om sanktioner, at de regler er ens for alle, at de regler udløses ved bestemte situationer, og derfor gælder de for store og for små lande.
Hr. Keld Albrechtsen ved også godt, at der er ganske klare regler for et loft over, hvor meget man kan få i sanktion.
Og jeg vil gerne spørge hr. Keld Albrechtsen, nej, det skal jeg lade være med, men så vil jeg gerne konstatere, at hvis Danmark kom i en situation, hvor vi pludselig fik et stort budgetunderskud, der var på 40-50 mia. kr., så ville vi overskride den 3 pct.-ramme, som er grænsen, og så ville der komme en proces i gang.
Den tager mange måneder, den tager op til to år, og der kan Danmark inden for de to år bidrage til at løse den problemstilling.
Hvis vi nu ikke løser den, så er det rigtigt, at så kan vi få en bøde i form af en tabt rente.
Og hr. Keld Albrechtsen kender godt grænsen.
Den er maksimum 0,5 pct. af bruttonationalproduktet uanset hvad.
Hvis vi nu ikke er med i den fælles valuta og vi får sådan et stort underskud, hvad vil der så ske?
Nationalbanken skal forsvare den, hæve renten.
Hvor stor var renten i begyndelsen af 1980'erne, da underskuddet var, ja, var det 56 mia. kr., eller var det 60, eller var det på vej til de 80 mia. kr.?
Da var renten over 20 pct. på den lange obligationsrente.
Sanktionerne uden for den fælles valuta må jeg sige til hr. Keld Albrechtsen er langt, langt værre, end hvis vi er med i den.
Kristian Jensen (V), 2000-05-17:
»Vil ministeren oplyse, hvor stor en andel af fartsyndere fotograferet med automatiske fartfælder, som ikke bliver forelagt bøde på grund af manglende mulighed for at indkræve bøden?«
Elisabeth Arnold (RV), 2000-05-17:
Som en af dem, der har været med til at lave det nationale kompromis, vil jeg meget have mig frabedt at blive beskyldt af hr. Holger K. Nielsen for at jamre over de fire forbehold.
Jeg har været godt tilfreds med, at vi havde de fire forbehold.
Jeg har været godt tilfreds med det nationale kompromis.
Det var en betingelse for at kunne fortsætte, og det var også en betingelse for at kunne få det nybrud, den nyorientering i dansk EU-politik, som lå i det nationale kompromis.
Det er, som om hr. Holger K. Nielsen har vedtaget med sig selv, at der ikke er sket en nyorientering.
Min påstand er, at det er der, og i meget høj grad er operationen faktisk lykkedes.
Så er det jo rimeligt, at når der er gået 8 år, begynder man at spørge sig selv: Er det ikke kommet dertil nu, hvor vi med tryghed og åben pande kan sige, lad os skrotte forbeholdet om retlige indre anliggender, for det er ikke det skræmmebillede, det var engang?
Vi troede, der skulle komme et fælles politi, det kommer der ikke.
Der kommer en fælles flygtningepolitik, og det vil vi gerne have.
Er det ikke muligt, at vi kan se hinanden så meget i øjnene og sige, at udviklingen er gået i en retning, som vi kan være tjent med?
Derfor må vi også kunne diskutere ophævelsen af forbeholdene uden at blive beskyldt for forligsbrud.
Det vil jeg gerne have mig frabedt.