Ole M. Nielsen (KRF), 2002-04-23:
Jeg synes, at denne debat har fået en nærmest religiøs drejning, og det skyldes jo desværre nok, at oppositionen ikke har tillid til ministeren, for jeg kan ikke forstå, at det behøver at være helt så firkantet, som oppositionens ordførere på venstre side af mig gør det til. For mig at se er skove trods alt ikke en uerstattelig ressource; det kan de ikke være.
Det er nok muligt, at man kan sammenligne dem med kronjuvelerne, men det skulle jo være, fordi der er lige så få, der går ud i skovene, som ser kronjuvelerne.
Det kan godt være, der er et sammenfald her, det skal jeg ikke afvise, for der er vist ikke overrendt ved kronjuvelerne og heller ikke i skovene.
Så sent som i søndags sad vi nogle venner sammen.
Vi bor på hver sin side af en dejlig ådal, og dem fra den anden side vidste da, at der kun var to familier i den landsby, der
ligger derovre, der nogen sinde gik en tur i skoven, og på vores side af åen er det kun min kone og mig, der går en tur i den skov, og så kommer der så nogle enkelte byfamilier.
Men det er ikke mange, så skovene bliver ikke overrendt, men derfor skal de alligevel være der, og de har en utrolig værdi.
Men det er, som om der er lidt mere romantik om skovene, end der er belæg for, når man ser på, hvordan folk egentlig udnytter og bruger dem i det daglige.
For mig er der ingen tvivl om, at det, det handler om, er, at vi skal udbygge vore skove og udbygge hele vort skovareals herlighedsværdier og naturværdier.
Men det er ikke mere firkantet for mig, end at man sagtens kunne finde et sted i en skov, hvor det ville være rimeligt og naturligt, at man byggede lidt, hvis det var aktuelt, f.eks. i nærheden af en by. Der skulle selvfølgelig være nogle strenge krav til, hvad det handlede om, og det er jo et spørgsmål om planlægning, planmyndigheder, administration og godkendelsessystemer osv.
Det kunne f.eks. være noget om, som ministeren sagde, at man skal plante to-tre gange så meget, og man kunne oven i købet stille krav til en kommune om, at den skulle nyplante, 10 år før den begynder at udstykke et andet sted.
Det er jo ikke lige meget, hvor gammel skoven er, en ny skov har jo ikke samme værdi som en gammel skov.
Der kunne laves mange skønne ting, og man kunne også forestille sig, at en kommune plantede skov med henblik på senere at bygge i den.
Man kunne forestille sig mange ting, men det handler om administration og regler for det, og det er på det punkt, oppositionens ordførere ikke har tillid til den nuværende regering.
Det er selvfølgelig beklageligt, men jeg synes bare, det giver anledning til, at det kom til at lyde lidt firkantet.
Jeg går ikke ind for salg af statsskove, og det er af den enkle grund, at det simpelt hen er en rigtig dårlig forretning at drive skove.
Det er klart, at vi har interesse i, hvilke typer skov vi har, og jeg mener faktisk, at vi skulle bruge en del af de penge, vi bruger til at opkøbe skov til staten, til rejsning af private skove, for så ville vi få meget mere skov for de samme penge.
Vi skal selvfølgelig stille nogle krav til de skove, der skal rejses for de penge.
Alt i alt synes jeg, det er blevet en noget mere religiøs debat, end det var nødvendigt.
Det kan godt ske, at det er nødvendigt at være så bekymret, som oppositionen er, det ved jeg ikke, men for mig at se er det altså ikke nogen forbrydelse at bygge i visse typer skov.
Det skal selvfølgelig ikke ske i f.eks. bøgeskovene omkring Vejle, her er bebyggelsen i øvrigt ganske tæt på skoven i forvejen, og den bør ikke komme tættere på. Der er skove i Danmark, der har en uendelig høj værdi i Danmark, men der er også skove, der ikke har nogen særlig værdi, og som sagtens kunne erstattes af et to-tre gange så stort areal med højere værdi end det, man eventuelt fældede eller byggede i.