runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-02-18:
Jeg har ikke gravet i, hvad Venstre foretog sig i 1988 vedrørende Irak og Saddam Hussein og kurderne.
Jeg kan for mit eget vedkommende sige, at jeg på det tidspunkt var skatteminister og havde hænderne fyldt med andre sager end Irak.
Søren Søndergaard (EL), 2003-02-18:
Jeg har fuld forståelse for, at statsministeren på det tidspunkt ikke havde så meget tid til at tage sig af Venstre, at han kunne følge med i, hvad Venstre vedtog, da han jo var medlem af en regering på det tidspunkt.
Derfor er mit næste spørgsmål: Kunne statsministeren eventuelt løfte sløret for, hvad regeringen vedtog i protest mod, at Saddam Hussein giftgassede tusindvis af kurdere?
Derfor kunne jeg godt tænke mig at vide: Er statsministeren bekendt med, at regeringen, den danske regering, vedtog en protestudtalelse mod Saddam Hussein for det giftgasangreb mod kurderne og selvfølgelig også mod USA, som på det tidspunkt støttede Saddam Hussein og var venner med Saddam Hussein?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-02-18:
Hr. Søren Søndergaard må have mig undskyldt, men jeg har ikke forud for dagen i dag siddet og gravet i, hvad regeringen, hvad Venstre eller andre har foretaget sig tilbage i 1988 vedrørende Irak og kurderne. Men jeg går da ud fra, at hr. Søren Søndergaard er lige så kritisk over for, hvad der er foregået i Irak, og hvad der foregår i Irak, som jeg er, og mit ærinde med de udtalelser, jeg kom med, var kun at efterlyse en vis balance i den offentlige debat, der har været fra fredsdemonstranternes side.
Uanset hvad der har været parolerne for demonstrationerne, så tror jeg, at hr. Søren Søndergaard må medgive mig, at det indtryk, der stod tilbage i offentligheden, var, at demonstrationerne var vendt mod USA og ikke mod Irak, og her var det bare, at jeg sagde: Jeg har da al respekt for, at man demonstrerer mod krig, vi er alle imod krig, men så kunne jeg godt ønske mig, at der var den balance i meningstilkendegivelserne, at man også udtrykte sin kritik af Saddam Hussein, og det lyttede jeg mig ikke til var særlig fremherskende under disse demonstrationer.
Det var det, jeg kritiserede.
Søren Søndergaard (EL), 2003-02-18:
Jamen o.k., det var sådan set heller ikke, fordi jeg forventede, hvis ikke statsministeren vidste det,
at han lige skulle kunne huske alle de der ting.
Jeg troede måske bare, når statsministeren udtalte sig så bombastisk i forhold til nogle demonstranter og om, hvorfor de ikke havde demonstreret i 1988, at statsministeren måske så havde en vis erindring om, at han selv på en eller anden måde, bare på en lille bitte måde, i 1988 havde taget afstand fra Saddam Husseins giftgasangreb mod kurderne.
Men o.k., det kan vi afklare med skriftlige spørgsmål, så kan vi jo gå tilbage og finde ud af det.
Med hensyn til det andet, som statsministeren rejste, så synes jeg, det var ærgerligt, at statsministeren ikke, når han nu var i huset, så ud på slotspladsen og hørte talerne, for så ville han have hørt en demonstration, hvor massevis af talere, bl.a. undertegnede, lige præcis fordømte Saddam Hussein, og hvor parolerne for demonstrationen var for det irakiske folk, til støtte for det irakiske folk og mod Saddam Husseins diktatur og mod krigen.
Det var ærgerligt, at hr. Anders Fogh Rasmussen ...
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-02-18:
Når jeg efterlades med dette meget stærke indtryk af mangel på balance, er det bl.a., når jeg også hører på hr. Søren Søndergaard her i Folketingssalen.
Hr. Søren Søndergaard er måske nok kritisk over for - eller ikke måske nok, for det vil jeg slet ikke på nogen som helst måde sætte spørgsmålstegn ved, for selvfølgelig er hr. Søren Søndergaard kritisk over for, hvad Saddam Hussein og det irakiske regime står for, lige så kritisk, som vi er.
Diskussionen står ikke om det.
Den står om, hvorvidt man så er villig til at tage konsekvensen af det og gøre noget ved sagen, og dér snakker hr. Søren Søndergaard hele tiden udenom, mens vi sammen med andre prøver at gøre noget.
Det, man kan gøre, er at opbygge et stærkt internationalt pres på Saddam Hussein, så han forstår, at det er alvor, at han skal rette sig efter FN.
Hvis man ikke er parat til at tage konsekvensen og bygge dette stærke internationale pres op, vil han blive ved med at trække det internationale samfund rundt ved næsen, som han nu har gjort det i 11-12 år.
Margrete Auken (SF), 2003-02-18:
Jeg synes, det har været en ganske grov beskyldning at komme med mod demonstranterne.
Statsministeren har ganske vist her sådan underforstået sagt, at han godt vidste, at hr. Søren Søndergaard ikke støtter Saddam Hussein, men det er der mig bekendt ingen af dem, der demonstrerede, der har gjort, og det har været meget tydeligt.
Det, som statsministeren siger nu, er, at der er uenighed om midlerne til at komme Saddam Hussein til livs.
Men det berettiger ikke statsministeren til at beskylde så mange mennesker for ikke at have en klar holdning til hr. Saddam Hussein - til hr. Saddam Hussein, ja!
På dansk bruger vi jo normalt hr.-titlen over for dem, vi skal fornærme, så derfor giver den mening her.
Jeg vil egentlig spørge statsministeren: Kunne det ikke for en gangs skyld være på sin plads med en undskyldning for en så grov beskyldning mod så mange?
Bare fordi man er uenig i midlerne, i forhold til hvordan man kommer Saddam Hussein til livs, skal man ikke gå ud og beskylde så mange mennesker for noget så groft.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-02-18:
Det kunne jeg da overhovedet ikke drømme om.
Demonstranterne er kommet med de groveste beskyldninger mod mig og mod regeringen, herunder beskyldninger om, at vi nærmest skulle ønske krig, selv om det, vi arbejder på, er at undgå krig.
Det, vi arbejder på, er at opbygge et så stærkt internationalt pres på Saddam Hussein, at han forstår, at det er alvor, at han skal rette sig efter FN.
Det eneste, han har respekt for, er da, at der står en fast, stærk international koalition og siger til ham: Nu lader du dig afvæbne, nu destruerer du masseødelæggelsesvåbene, nu retter du dig efter FN, ellers sker der noget alvorligt.
Hvis han ikke bliver stillet over for det, så retter han sig ikke efter det. Det er min faste overbevisning, at det er den bedste måde, hvorpå man undgår krigen, og det var blot det, jeg gav udtryk for.
Hvis man svækker den internationale koalition, så går man i virkeligheden Saddams ærinde.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2003-02-18:
Jeg skal blot i forlængelse af de tidligere spørgsmål spørge, hvorfor man ikke benyttede giftgasangrebene i 1988 til at gøre noget sammen med andre.
Hvorfor benyttede man ikke lejligheden til på det tidspunkt at gøre noget sammen med andre, som statsministeren taler om, og komme af med Saddam Hussein?
Det kunne måske have noget at gøre med, at USA på det tidspunkt holdt hånden over Saddam Hussein eller hvordan?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-02-18:
Fru Rosenkrantz-Theil får det jo nærmest til at lyde, som om man ikke må gøre noget i dag, fordi fru Rosenkrantz-Theil synes, at der er gjort for lidt i fortiden.
Det er da en besynderlig form for logik: fordi fru Rosenkrantz-Theil synes, at der er gjort for lidt i fortiden, må man ingenting gøre nu for at gennemtvinge det, som FN har besluttet. Historiens forløb er jo altså, at der rent faktisk kom
Efter det kom der en række FN-resolutioner, der har pålagt Saddam Hussein afvæbning og destruktion af masseødelæggelsesvåben.
Han har ikke rettet sig efter noget som helst af det, og så siger det internationale samfund: Nu kan det være nok, nu skal du rette dig efter det, og gør du ikke det, sker der noget alvorligt.
Hvis man ikke er parat til at sætte magt bag ordene, er ordene jo ingenting værd. Hermed sluttede spørgsmålet.
Jeg indrykker artikler som bekendt, jeg udtaler mig i Folketinget, jeg giver på forskellig måde mine synspunkter til kende.
Det, jeg blot ville sige med den udtalelse, jeg kom med, var, at jeg selvfølgelig har respekt for, at mennesker også gennem demonstrationer giver udtryk for deres politiske holdninger, men hvis man mener det alvorligt, at man også er bange for Saddam Hussein, og det synes jeg alle har grund til at være, så spurgte jeg bare: Hvor var så budskabet til Saddam Hussein? Det lykkedes ikke rigtigt for mig at opfange det. Tværtimod startede demonstrationen foran den amerikanske ambassade, og det må have været en vældig opmuntring for Saddam Hussein.
Det er jeg i hvert fald bange for det var, hvis han har registreret, hvad der skete i Danmark.
Bjarne Laustsen (S), 2003-02-18:
Men vi kan jo også se, at man har meget travlt med at skulle finde penge til skattelettelser, og der skal spares på dagpengene.
Det, der er sket indtil videre, er, at vi har fået flere arbejdsløse.
Det vil måske i værste fald komme til at koste
2-3 mia. kr. mere på regnskabet til næste år, at der er blevet flere arbejdsløse.
Så i stedet for at få en besparelse, får man altså et område, hvor der skal findes flere penge til passiv overførsel.
Hvis man tager kombinationen af de forslag, der har været fremme om både skattelettelser og fjernelse af mellemskatten og mindre fremskrivning af kontanthjælpen, dagpengene, hvad det kunne være,
så står vi jo med, at det her rammer ned i noget, selv om man har sagt, at man ikke vil skære i overførselsindkomsterne.
Det niveau, de satser, de mekanismer vil man ikke fjerne.
For at lave en skattelettelse er man jo nødt til at finde de penge et eller andet sted, og det er vel det, De Konservative leder efter.
Søren Søndergaard (EL), 2003-02-18:
...undskyld - at statsministeren gik glip af den pointe og dermed kom til at formidle et forkert budskab til den danske offentlighed i fjernsynet om aftenen.
Det synes jeg var mægtig ærgerligt.
Det andet klarer vi via skriftlige spørgsmål.
Bjarne Laustsen (S), 2003-02-18:
Nu vil jeg ikke spørge statsministeren, hvad en kassedame får i løn.
Statsministeren refererer selv til Berlingske Tidende, og her skriver de, at man som butiksmedarbejder får 232.000 kr. i løn.
Efter de oplysninger jeg har, ligger det langt i overkanten.
Der er overhovedet ingen butiksansatte på startløn, som får nogen glæde af, at man fjerner mellemskatten.
Derfor er der overhovedet ingen lettelser.
Alle de forslag, der er kommet frem i de sidste dage, vil øge uligheden, både når det drejer sig om lønindkomsten og i forhold til skatten.
Og hvis man skulle risikere at blive arbejdsløs, så øger man også forskellen der.
Det, jeg bare mangler helt klart at få bekræftet, er, at på alle de områder har regeringen indgået forlig bl.a. med Socialdemokratiet, og at man vedstår det forlig, og at man ikke har planer om at ændre på tingenes tilstand.
Morten Helveg Petersen (RV), 2003-02-18:
Den radikale ordfører på området kan ikke være til stede i salen i dag.
Men jeg skal på vegne af Det Radikale Venstre sige, at vi selvfølgelig støtter lovforslaget om en styrkelse af det forskningsrådgivende system, der er en udmøntning af forskningsaftalen fra oktober 2002.
Høringssvarene rejser dog en del spørgsmål, eksempelvis omkring diskussionen om forenkling og den reelle virkning af lovforslaget her, hvilket vi vil forfølge yderligere under udvalgsbehandlingen.
Men vi kan støtte forslaget.
Helge Sander (V), 2003-02-18:
Jeg vil gerne først og fremmest sige tak for modtagelsen, men som det allerede er antydet af andre ordførere, ville alt andet jo også være overraskende i betragtning af, at det bygger på et forlig, som alle Folketingets otte partier har indgået.
Der er blevet rejst enkelte spørgsmål, og en del af dem vil det nok være mest hensigtsmæssigt at klare under udvalgsbehandlingen, måske omkring rekruttering til de forskellige udvalg, således at vi får det præciseret så meget som overhovedet muligt.
Jeg tænker bl.a. her på fru Anne Grete Holmsgaards bemærkning om de åbne opslag.
Der blev fra både fru Anne Grete Holmsgaard og hr. Jesper Langballe nævnt UVVU's arbejde.
Og der må jeg sige, at det indgår i vores aftale fra forliget i oktober måned, men sandheden er jo, at der var vi ikke så opmærksomme på det.
Det er jo den bedste understregning af, at når en sag kommer op, så får den måske et lidt andet perspektiv.
Derfor vil jeg også sige til hr. Jesper Langballe, at UVVU's optræden direkte i lovforslaget intet har med den konkrete sag, altså Lomborg-sagen, at gøre.
Der er sket det, at det nu, fra at det tidligere hvilede på en bekendtgørelse, er skrevet ind i loven, som indgår i det forlig, vi har lavet.
Men selve det regelsæt, hvorefter man arbejder, har jeg bedt om at man kigger nærmere på.
For det er det, der foregår i øjeblikket.
Men generelt vil jeg gerne sige til alle ordførerne: Tak for førstebehandlingen.
Vi er klar til at svare på de spørgsmål, der måtte komme, således at vi forhåbentlig kan få en rigtig god lov ud af det.
Jeg er i hvert fald fortrøstningsfuld, og jeg er sikker på, at den vil være med til, at vi får forskningsrådsystemet gjort endnu bedre.
Jesper Langballe (DF), 2003-02-18:
Jeg skal lige minde ministeren om, at foruden mit spørgsmål om UVVU havde jeg et spørgsmål, som jeg sådan nærmest betragter som opklarende.
Lad mig lige gentage det:
Det er i § 7 om Det Frie Forskningsråd, hvor der i stk. 2 er en oplistning af de forskellige kategorier, der kan få.
Det er som nævnt alt sammen noget med kollektivitet: forskergrupper, netværk, internationalt samarbejde, og så er der også uddannelse og forskningskonsortier.
Og så kommer det i stk. 3: »Rådet kan desuden uddele tilskud til enkeltstipendier«.
Jeg undrer mig over det, for en enkelt forsker brænder for et eller andet, og så siger han: Det vil jeg forske i i de næste 3-5 år, og det er Det Frie Forskningsråd, jeg skal gå til og søge.
Det ville jeg da næsten synes skulle stå som nr. 1. Det er som om, at det, at man kun er en enkeltperson, lidt bliver en sekundavare.
Jeg vil gerne have ministerens forklaring på det.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2003-02-18:
Blandt de ting, jeg ikke nåede, da den røde lampe havde lyst et stykke tid,
var en enkelt ting, jeg er nødt til at sige fra talerstolen, nemlig at Enhedslisten kan tilslutte sig forslaget.
Helge Sander (V), 2003-02-18:
Den sidste bemærkning var da også glædelig.
Så er vi fuldtallige, hele forligskredsen
Undskyld, vil jeg sige til hr. Jesper Langballe, jeg kom så hurtigt herop for at svare, at jeg ikke fik alle papirer med, og ej heller selve lovforslaget, hvor jeg selvfølgelig har fundet § 7, både stk. 2 og stk. 3. Når det er formuleret sådan her, er det, fordi der under stk. 2 står de grupper, som aftager hovedparten af de midler, der er til rådighed, og det er næsten det samme, som stod i den tidligere lov.
Men som hr. Jesper Langballe måske også husker under vores mange drøftelser i forligskredsen, var vi jo enige om, at enkelte forskere - helt i forlængelse af hr. Jesper Langballes begrundelse for spørgsmålet - også skulle have mulighed for at komme med de gode forslag og de gode ideer, og de skulle også have lov til at søge om midler.
Det var faktisk kun, som jeg husker det, på grund af en understregning af det ønske, at vi tog det ind specifikt.
Men rækkefølgen er altså ret vilkårlig, dog vil jeg tro, at juristerne har skrevet tingene i den her rækkefølge, fordi stk. 2 er det, der stod i den tidligere lov.
Hanne Severinsen (V), 2003-02-18:
I Venstre er vi meget tilfredse med, at vi med det her forslag får videreført Grundforskningsfonden.
Det har vist sig, at der var stor brug for at lave satsninger, hvor man ikke på forhånd kendte resultaterne, ikke vidste, hvad der kom ud af det, men hvor man satte rigelige penge af, og hvor det jo faktisk viste sig, at de gode muligheder også medførte, at der ofte kom uventet spin-off-virksomhed ud af det.
Det er jo også en af begrundelserne for, at lovforslaget åbner mulighed for, at Grundforskningsfonden kan eje aktier i foretagender, der kommer ud af den forskning, man har sat i gang.
Vi synes, det er vigtigt, at vi på den her måde har fået en lang række virkelig førende miljøer.
Vi ved jo også, at det bliver sværere og sværere at klare sig i den internationale konkurrence, og derfor er det vigtigt, at vi har Danmarks Grundforskningsfond til at sikre, at der er et sted, hvor danske forskere kan henvende sig om de store satsninger.
Vi synes, det er vigtigt, at man ikke nu, hvor man står i et vadested og skal se på, hvad man gør med de mange centre, som blev sat i gang for 10 år siden, rigoristisk holder på de 2 x 5 år, men først og fremmest satser på det, som også hele tiden har været formålet, nemlig at støtte kvalitet. Vi må indrømme, at forslaget jo bygger på, at de renter, som man dengang regnede med, da Grundforskningsfonden blev oprettet, kunne klare det hele.
Det kan de ikke mere.
Renteniveauet er blevet lavere - det er jo godt på andre måder - og derfor ville det kræve en meget betydelig tilførsel af ny kapital, hvis man skulle fortsætte med at leve af renterne, hvad man jo sådan set heller ikke har gjort i de senere år.
Derfor går forslaget ud på, at man kan bruge af kapitalen, men det betyder til gengæld også, at vi har en fælles forpligtelse til, når vi nu synes, at det er så vigtigt, at Grundforskningsfonden fortsætter, senest i år 2007-2008 at få taget stilling til, hvor pengene skal komme fra.
Som jeg nævnte i indledningen betragter vi det i hvert fald i Venstre som et meget vigtigt formål, at vi også har et sted, hvor de store satsninger kan gå hen at søge.
Så vi støtter lovforslaget og håber på velvillig behandling i udvalget.
Lene Jensen (S), 2003-02-18:
Også dette forslag er jo et led i udmøntningen af den brede politiske aftale om forskningsrådgivning, og lovforslaget går ud på at skabe grundlag for, at fonden kan opretholde det nuværende uddelingsniveau i de kommende år, og det fordrer, at der gnaves yderligere af fondens grundkapital.
Det er ikke overraskende, at vi kan støtte forslaget, men Grundforskningsfondens fremtidige rolle skal jo afklares før eller siden.
På den ene side foregår der en masse grundforskning for andre midler end dem, der er hentet i Grundforskningsfonden, hvilket kunne tale for ét sæt af konklusioner.
Men på den anden side har Grundforskningsfonden skabt meget imponerende resultater, hvilket kunne tale for, at man i givet fald burde forsøge at skaffe andre og mere solide indtægter til fondens videre virke.
Vi hilser det derfor velkommen, at vi i 2007-2008 atter får den sag på dagsordenen med henblik på at få taget fornyet stilling til Grundforskningsfondens fremtidige liv og gøren.
Med loven kommer bl.a. den nyskabelse, at Grundforskningsfonden kan modtage aktier som betaling for patenter og immaterielle rettigheder i det hele taget.
Det handler om at nyttiggøre det, der skabes, og det er fornuftigt nok, og vi støtter også den del.
Men det er naturligvis helt afgørende, at forudsætningen for denne nye mulighed er, at man ikke fjerner fokus fra, hvad der er fondens hovedformål, og det fremgår da også af bemærkningerne, at sådan skal det være.
Med denne her lov sikres det, at Grundforskningsfonden fortsat er forankret i det samlede forskningsrådgivende system, og faktisk styrkes forankringen, og det er godt.
For som vi diskuterede under lovforslag nr. L 142, er formålet med hele denne øvelse jo at skabe sammenhæng i forskningssystemet til glæde og til gavn for forskningen. Jeg skal atter en gang hilse fra Kristeligt Folkeparti
og sige, at de også støtter forslaget.
Jesper Langballe (DF), 2003-02-18:
Det bliver meget kort: Også for os er grundforskning i sig selv et kernepunkt i forskningen, og også vi vil udtrykke vores påskønnelse af den helt uundværlige funktion, som Danmarks Grundforskningsfond har haft.
Det er klart, at det, der sker nu, jo er et spil uden nogen som helst fremtidssikring.
Når nu man begynder at spise anden halvdel af grundkapitalen, så er det, man må sige, at det egentlig spændende vedrørende Danmarks Grundforskningsfond jo ikke foregår i dag, men det har vi til gode til år 2007, hvor man så må håbe, at den velvilje over for Grundforskningsfonden og princippet i den, der er givet udtryk for her, vil føres videre til den tid i en ansvarlighed på grundforskningens vegne.
Det er jo en fortrinlig detalje ved loven, at man nu kan sælge immaterielle rettigheder for aktier, men dermed er kapitalproblemet jo ikke klaret.
Jeg vil lade det her munde ud i et håb om, at Folketinget i år 2007-2008 vil udvise den ansvarlighed for grundforskningen, som jeg fornemmer alle Folketingets partier er besjælet af i dag.
Pia Christmas-Møller (KF), 2003-02-18:
Når vi i Det Konservative Folkeparti er så optaget af, at der satses massivt på forskningen, er det jo ikke bare sådan af hensyn til nogle forskere.
Så er det af hensyn til det resultat, vi forventer, forskerne vil kunne frembringe til glæde for os alle sammen.
Simpelt hen: Vi opfatter forskningsinvesteringer som investeringer i fremtiden, som investeringer i vores alle sammens fremtidige velfærd.
På præcis samme måde oplever vi nødvendigheden af skattelettelser på arbejdsindkomst.
Der er et behov for, at flere af dem, der er på arbejdsmarkedet, yder mere.
Det var den tidligere regering inde på i dens økonomiske fremskrivninger.
Det har vi holdt os til i den nye regering.
Sådan er det.
Og derfor er det altså to sider af samme sag: Både skattelettelser på arbejdsindkomst og investeringer i forskning er investeringer i fremtiden.
Jeg har på Det Konservative Folkepartis vegne faktisk peget på, hvordan vi kunne få afsat flere penge til forskningen.
Jeg har peget på, hvordan vi kunne fortsætte den linje, som blev lagt, da Grundforskningsfonden blev etableret, hvordan vi kunne fortsætte med at sælge statslige virksomheder og generere penge ind som grundkapital i Grundforskningsfonden.
Det var, fuldstændig som SF's ordfører siger det, Statsanstalten for Livsforsikring, der dannede grundlaget for den nuværende forskningsfonds grundkapital. Sådan kunne vi godt fortsætte.
Hanne Severinsen (V), 2003-02-18:
Ja, det er helt rigtigt, at det, det var meget fremsynet af VK-regeringen dengang at se, var, at man skulle have de grundforskningscentre.
De skal naturligvis ikke permanentgøres.
Det mener vi heller ikke.
Men vi synes på den anden side, at det måske er lidt for rigoristisk, hvis formålet er at støtte den mest fremragende forskning i Danmark, at man så ikke hjælper til med at få gelejdet disse centre, som får nogle gode evalueringer, rundt i eller ud i miljøerne.
For det er jo ærgerligt, hvis noget, der har kostet masser af investeringer for det danske samfund, ikke får mulighed for at finde et naturligt leje.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2003-02-18:
Først til fru Hanne Severinsen: Jeg synes, det er farligt at udsende sådan nogle signaler, for det er helt klart, at de vil blive fanget af forskerne med det samme, og de vil lægge et umådeligt stort pres på Grundforskningsfonden, for at de skal have bevillinger ud over det.
Det samme vil forskere, der får fra andre forskningsråd og bevillingshavere,
jo også gøre, for der er meget fortrinlig, højt kvalificeret forskning, der får den slags bevillinger.
Men man bliver efter min mening nødt til at sætte en tidsgrænse, sådan at det er helt klart både for forskerne og for de institutioner, de er på, at opgaven med at prioritere, hvad der skal indlejres bagefter, er altså en fælles opgave for de pågældende forskere og for universiteterne.
Ellers kreerer man uden at ønske det, tror jeg, en kamp mellem forskerne, som ikke er konstruktiv. Så vil jeg godt sige til fru Pia Christmas-Møller, at jeg blot vil gentage, at det er svært at finde så mange milliarder, som De Konservative har brug for, hvis de skal realisere deres ønske om skattelettelser og samtidig finde de her milliarder.
Nu siger fru Pia Christmas-Møller så også: Jamen der er mulighed for at sælge offentlige institutioner.
Nu er der jo ikke helt så mange at sælge ud af.
Men jeg tror sådan set ikke, han er indstillet på, at pengene skal gå i Grundforskningsfonden.
Jeg vil dog sige, at min ellers store skepsis over for et salg af DONG kan da godt blødes lidt op, hvis det var sådan, at hele provenuet kunne gå til grundforskning.
Så har jeg lovet også her at sige, at Enhedslisten kan tilslutte sig forslaget.
Hanne Severinsen (V), 2003-02-18:
Det, fru Anne Grete Holmsgaard peger på, bliver jo ikke noget problem i fremtiden, altså spørgsmålet om, at man har givet det signal på forhånd.
Problemet er det, vi står i lige nu, fordi fonden startede for 10 år siden; derfor er en masse netop igangsat og udløber netop i år.