Ebbe Kalnæs (CD), 2001-01-11:
Det kan være vanskeligt ikke at komme ind i en diskussion, som er lidt bred med en forespørgsel som denne her, men jeg skal dog alligevel forsøge at holde mig til det, der ligger i forespørgslen og selvfølgelig også måske noget af det, der har afledt den.
Det fælles forslag til vedtagelse, som vi er en række partier, der har fremsat, er en vedtagelse, som på mange måder glæder mig meget.
Første afsnit af den indleder jo med at henvise til det, vi har lavet, dvs. de intentioner, der er i gas- og varmeforsyningslov, el osv., og det er klart, at det er der en bred aftale om.
Ellers er diskussionen selvfølgelig ofte, når vi er inde og kigge på omlægningen af hele den danske energipolitik, om vi nu er på vej den rigtige vej.
Der har været masser af argumenter af forskellig slags, da den skulle glide ned.
Nogle talte om åbent marked, lavere priser til forbrugerne osv.
Jeg har nogle gange advaret mod at sige den slags ting.
Det vil sige, at dansk energipolitik ikke alene er et spørgsmål om at skaffe energi.
Når den ser ud, som den gør i dag, er det jo i virkeligheden udtryk for en lang proces, hvor man under borgerlige regeringer satte ret høje miljømål, og hvor man samtidig meget bredt internationalt har pålagt hinanden at fortrænge CO2.
Selv om så mange lande pålægger hinanden det, og det er opfattelsen, selv om der kan være tvivl og diskussion om, hvor meget eller lidt det betyder, så har jeg ofte sagt, at jeg ikke ved, om vi redder verden ved denne lejlighed.
Direkte og indirekte beskæftiges her omkring 40.000 mennesker, og potentialet er til forskel fra andet, som vi i fortiden har stukket penge i, såsom værfter, der skulle lukke alligevel osv., at det kan mangedobles inden for de kommende 10-15 år, hvis vi tør.
Det er den balance, vi skal finde.
Vi har selvfølgelig undervejs også det balanceproblem, som består i, at vi har et erhvervsliv og en industri, som vi skal sikre en energiforsyning, der gør, at de ikke på den måde bliver sparket ud af markedet, og den hårfine balance vil vi gerne være med til at bidrage til, at vi finder.
En af de mest effektive ting for at nå de mål, vi skal miljøpolitisk, som altså både borgerlige og socialdemokratisk ledede regeringer gennem tiden har sat op som mål, er elbesparelser, som man har med i denne her sammenhæng.
Det er nok noget af det mest effektive, man kender overhovedet.
Derfor var Elsparefonden, som den blev etableret i sin tid med CD's hjælp, et af de initiativer, som vi synes var fornuftigt.
Der har så været en diskussion om, hvordan man skulle fortolke og forstå, hvordan de ca. 90 mio. kr. eller de 0,6 øre, der udskrives i afgift pr. kilowatt-time, skulle anvendes, om de skarpt skulle lægges over til elbesparelser i Elsparefonden.
Det har været CD's opfattelse, at det var sådan.
Det var ikke hele regeringens opfattelse.
Vi har haft lidt dialog om det.
Jeg synes, det er meget godt og meget flot, at ministeren har sagt: O.k., sådan ser Folketingets flertal altså ud.
Jeg skaffer nu 30 mio. kr., finder dem i mit budget i øvrigt, og lægger dem tilbage i Elsparefonden, så vi nu er oppe på de 90 mio. kr. eller de 0,6 øre.
Oven i købet har regeringen i denne her sammenhæng også det med i beslutningen, at sådan vil det være fremover.
Det er selvfølgelig en glæde at konstatere det.
Når jeg kommer ned til det sidste og tredje afsnit, hvor man taler om Elsparefondens virkeområde, er det et område, som vi gerne vil have udvidet.
Det vil sige den aggressive arbejdsform og det værktøj, som Elsparefonden er på en lang række områder, hvor den først og fremmest bruger markedet til at trække besparelser igennem, hvor der er en tendens til, at vi nu vil gå ind og forhandler elsparelov på en sådan måde, at vi prøver at lave det endnu mere effektivt, så vi på en eller anden måde prøver at sikre det, vi plejer at kalde miljømæssigt købmandskab, nemlig det, at vi får flest mulige tons CO2 for pengene.
Her er det CD's opfattelse, at vi løbende skal evaluere, hvad vi gør på det her område, og sikre os, at hver en krone, der bliver brugt på området, giver den størst mulige effekt i elbesparelser og dermed CO2-fortrængning eller andre besparelser, men først og fremmest CO2-fortrængning.
Hvis der er nogle, der har opgaver på det her område, som ikke giver nogen videre fortrængning, som er for dyr, så skal de fratages midlerne, så skal vi flytte dem derhen, hvor vi får noget for pengene, altså miljømæssigt købmandskab.
Med hensyn til den sidste del, der hedder område 4,
så var jeg også i forhandlingen om det her oplæg, vi nu laver, sådan lidt i tvivl.
Det er klart, at jeg er ganske enig i, at vi ikke skal konvertere for en masse penge.
Vi skal ikke fortrænge CO2, der koster både 3.000, 4.000 og 5.000 kr. pr. ton, hvis vi kan få dem til nogle få hundrede kroner.