runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-05-31:
Heller ikke dengang havde venstrefløjen den politiske magt her i landet eller i USA.
I 1980'erne var det jo den borgerlige regering, der havde den politiske magt i Danmark.
Men hvad gjorde man?
Man støttede Saddam Hussein i 1980'erne bl.a. med hr. Helge Adam Møller siddende i det her Folketing, og det kan man ikke benægte.
Vi andre havde ikke magt til andet end at prøve at demonstrere, for vi kunne ikke udgøre det flertal, som skulle til, for at man prøvede at støtte opgøret med Saddam Hussein på daværende tidspunkt.
Det ville han bare ikke.
Helge Adam Møller (KF), 2005-05-31:
Det glæder mig da, at Enhedslisten giver mig ret i, at tallet 100.000 dræbte af Saddam Hussein er alt, alt for lille.
Så siger Enhedslisten, at man bare skulle have fulgt Enhedslisten, der for 20 år siden var ude at demonstrere.
Ja, det er typisk Enhedslisten: demonstrere.
Der blev ikke alene demonstreret.
FN havde vedtaget 22-23 resolutioner, der alle sammen påpegede, hvad han skulle gøre, og intet af det gjorde han.
Indimellem bliver man altså nødt til at gribe ind, hvis man ikke skal have den næste million døde.
Det var det, Danmark gjorde, og nu er vi med sammen med ca. 30 andre lande på appel, en enig appel, fra FN til at bygge samfundet op og skabe demokrati, og det er jeg stolt af.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-05-31:
Nu har hr. Helge Adam Møller gentagne gange heroppefra sagt, at tallet 100.000 er for lille, og det kan jeg i og for sig godt medgive hr. Helge Adam Møller, for det er jo fuldstændig sandt, at Saddam Hussein som diktator gennem årtier medvirkede til og var ansvarlig for massedrab i Irak, f.eks. op gennem 1980'erne, i den periode, hvor han fik støtte af hr. Helge Adam Møller, af de borgerlige partier her i Folketinget, af den amerikanske regering, fordi de på daværende tidspunkt skulle bruge Saddam Hussein til at bekæmpe det iranske regime.
På daværende tidspunkt skulle man bruge Saddam Hussein og så gennem fingre med massedrab fra Saddam Husseins side i modsætning til os andre, som allerede i 1980'erne gang på gang var ude at demonstrere mod de her massedrab, som Saddam Hussein stod bag.
Dengang kunne vi have forhindret, at det blev til 1 million døde under Saddam Hussein, ved at styrke de folkelige kræfter i Irak mod hans regime, men da var hr. Helge Adam Møller ikke med.
Først da han kunne bruge det, kom han med, og derfor er det en forbrydelse, men det er ikke en forbrydelse, vi har været med til.
Frank Aaen (EL), 2005-05-31:
Hvis man har så alvorlige anklager mod et menneske, som der her er blevet fremført, så bør man jo sørge for at indgive en politianmeldelse eller på anden måde sørge for at få det forfulgt, ellers er det jo pjat bare at stå her og sige det.
Det, hr. Søren Krarup her nævner, har naturligvis intet som helst, overhovedet intet, på sig.
Det, der er sandheden, er, at jeg fra dag et i den afghanske konflikt sagde: Vi ønsker en fredsløsning, hvor både USA og Sovjetunionen erklærer, at Afghanistan har ret til selv at bestemme.
Det var det, jeg gik ind for.
Det var, hvad jeg sloges for.
Der skete frygtelig mange skrækkelige ting, men jeg vil sige, at det standpunkt, jeg havde, var bedre end det, som de, der støttede talebanerne bl.a. med indsamling af penge, havde.
Det er der folketingsmedlemmer der har været med til.
Jeg synes, at mit standpunkt var bedre.
Det var frygtelig dumt at støtte f.eks. Taleban.
Det tror jeg de fleste i dag er helt enige i.
Søren Krarup (DF), 2005-05-31:
Det kommer jo unægtelig an på, med hvilke øjne man ser det.
»Støtte fred i Afghanistan«.
Så vidt jeg ved, var det en sovjetisk invasion, der altså bidrog til at undertrykke et folk, og det var altså denne invasion, som hr. Frank Aaen ifølge fru Mette Herborg var nede som en deltager i.
Jeg vil slet ikke nævne det ubehagelige rygte om, at hr. Frank Aaen var deltager i tortur, selv om det står i avisen.
Der står så meget i avisen.
Men det er faktisk, hvad der står.
Så jeg synes, det bliver en lidt ejendommelig fredsmission, hr. Frank Aaen er ude på.
Stadig væk vil jeg sige til hr. Helge Adam Møller, at han ikke skal lade sig nedtrykke af det nej, han har fået fra hr. Frank Aaen.
Frank Aaen (EL), 2005-05-31:
Jeg skal bare sige, at man ikke skal tro på alt, hvad der står i aviserne.
Det er korrekt, at jeg har haft en politik i forhold til Afghanistan, som gik ud på fra dag et at sørge for, at der blev fred, og at alle former for udenlandsk intervention i Afghanistan, det være sig så vel den sovjetiske som den, USA stod for gennem CIA, blev bragt til ophør, så man hurtigst muligt kunne få fred i Afghanistan.
Det var den linje, jeg havde i den periode, hvor de borgerlige partier her i Folketinget støttede talebanerne og syntes, at det var bedre med Taleban end det styre, der var i Afghanistan, som trods alt gik ind for jordreformer, som trods alt gik ind for skoler, for kvindernes ligestilling og en lang række andre progressive ting.
Jeg støttede fred i Afghanistan, mens man her f.eks. støttede Taleban.
Helge Adam Møller (KF), 2005-05-31:
Hr. Frank Aaen har de holdninger, han altid har haft, men det bliver de jo ikke mere rigtige af.
Søren Krarup (DF), 2005-05-31:
Som formand for Forsvarsudvalget har hr. Helge Adam Møller udstedt en venlig opfordring og invitation til Enhedslisten, især til Enhedslistens hr. Frank Aaen, men også til hr. Holger K. Nielsen om at rejse til Irak og opleve, hvad det er, der foregår.
Det er vi nogle stykker, der har gjort.
I den anledning vil jeg lige oplyse hr. Helge Adam Møller om, at hr. Frank Aaen faktisk tidligere har rejst til den slags områder.
Ifølge forfatteren Mette Herborg var hr. Frank Aaen i 1980 i Afghanistan, og efter fru Mette Herborgs fremstilling deltog hr. Frank Aaen endda i noget, der så ud som tortur.
Jeg stiller det som et spørgsmål, for det er faktisk fremsat i en kronik i Berlingske Tidende i sommeren 2002, at hr. Frank Aaen godt ville bevæge sig ned til disse lande, hvor den slags fandt sted, og tilmed støtte et diktatur.
Så jeg vil sige, at hr. Helge Adam Møller ikke skal være så nedslået over hr. Frank Aaens afvisning, for der er måske mere at sige om den end det, der kommer frem her.
Helge Adam Møller (KF), 2005-05-31:
Hvis der i fremtiden – og ingen kan udelukke det – skulle komme situationer igen i stil med den, vi havde med Milosevic i Serbien under den tidligere regering, hvor et stort flertal brugte magt sammen med en række andre lande for at sikre, at han i dag sidder for en domstol, hvis en lignende situation som med Saddam Hussein skulle opstå, ja, så vil vi forbeholde os, at vi har retten – og også den moralske pligt – til at reagere.
Men hvornår den situation – om nogen sinde – opstår, ved vi ikke, så derfor kan jeg ikke svare mere.
Så siger fru Pernille Rosenkrantz-Theil: Befri, hvad er det, vi har befriet?
Ja, vi har befriet de 24 millioner irakere for en diktator, som var en af verdens mest brutale.
Man skal jo tilbage til Stalin eller Hitler for at have noget at sammenligne med.
Vi har befriet dem for et hemmeligt politi, vi har befriet dem for at blive puttet i massegrave, som Saddam Husseins folk lavede, når de havde gasset dem med giftgas, og vi har endelig givet dem mulighed for for første gang i over 30 år frit at gå ud og stemme, og det gjorde mere end 60 pct. af befolkningen på trods af, at de fik at vide dagen før, de skulle til valg, at vejene frem til valgstederne ville blive vasket røde af blod.
Alligevel var der et stort flertal, der sagde: Vi vil hen og bestemme vores egen skæbne.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2005-05-31:
Befri!
Jeg tror vist, vi bliver nødt til at se lidt nærmere på det ord.
Befri dem for hvad?
Der er ikke ét medlem af det her Folketing, der nogen sinde har ment andet, end at Saddam Hussein skulle fjernes.
Eller er der?
Hvad var situationen omkring Irak og de borgerlige partiers stillingtagen, indtil Irak gik ind i Kuwait?
Er virkelighedens verden ikke, at det præcis er venstrefløjen, der alle årene igennem har været modstander af Saddam Husseins regime og har ønsket, at Saddam Husseins regime skulle falde, i modsætning til De Konservative, i modsætning til Venstre?
Hr. Helge Adam Møller kryber fuldstændig uden om at svare på spørgsmålet: Hvornår vil hr. Helge Adam Møllers parti som konsekvens af, at man åbenbart vil fjerne diktatorer rundtomkring i verden, stille forslag om, at man skal gå ind med militær magt i Nordkorea, Saudi Arabien, Kina?
Og vil hr. Helge Adam Møller ikke langt om længe svare på, hvad Det Konservative Folkepartis holdning var til Saddam Hussein, indtil han gik ind i Kuwait?
Helge Adam Møller (KF), 2005-05-31:
Jeg var en blandt det kolossalt store flertal i det her Folketing, der var med til at beslutte et par år før Irakkrigen, at det blev nødvendigt at gribe militært ind i forbindelse med diktatoren i Serbien, Milosevic.
Jeg har aldrig fortrudt det, og det er min fornemmelse, at det har det store flertal i Folketinget heller ikke, for han var i gang med at begå folkemord.
Derfor vil jeg selvfølgelig ikke udelukke den mulighed, at det indimellem, hvis diktatorer rundtomkring i verden er ved at myrde hundredtusinder eller millioner af mennesker, er nødvendigt at gribe ind.
I anledning af den trøje, også fru Pernille Rosenkrantz-Theil bærer, med de 100.000 døde, vil jeg sige, at tallet jo altså er galt.
Hussein kostede over 1 million døde, og det, vi har været med til at gøre som danskere sammen med andre, er jo langt mere imponerende, for vi har været med til at befri 24 millioner irakere.
Det er jo ikke så dårligt.
Per Kaalund (S), 2005-05-31:
Det var egentlig en bemærkning til hr. Holger K. Nielsens indlæg, og det skal jeg gøre relativt kort ved for det første at sige – og det må jeg så genkalde – at Socialdemokratiet var imod deltagelse i krigen i Irak.
Det var vi ud fra samme motivering som hr. Holger K. Nielsens fra SF, nemlig at der ikke forelå et tilstrækkelig tydeligt FN-mandat.
Da krigen erklæres afsluttet i maj-juni 2003, overgår Danmark med sine militære styrker til at blive en del af en besættelsesmagt, og fra det tidspunkt, hvor folkeretten tilsiger, at der skal være særlig beskyttelse af civilbefolkningen m.v., deltager Socialdemokratiet i det videre forløb.
Vi har afgivet et betænkningsbidrag over et par sider, og det synes vi selv er ganske et godt bidrag, men jeg kan referere en enkelt linje.
Der står, at juli 2006 skal være seneste tidspunkt for afslutning af det militære engagement i sin nuværende form.
Dermed mener vi, at det er en slutdato, vi mener, der skal være en exitstrategi, og i øvrigt kan vi også af de besvarelser, der er kommet i forbindelse med udvalgsbehandlingen, se, at ganske mange lande væsentligt har reduceret for ikke at sige helt trukket deres militære bidrag tilbage.
Der står bl.a., at Holland skulle deltage, de har tre mand, der står, at Norge skal deltage, de har ti mand, og Australien har i dag et mindre bidrag, end Danmark har.
Så vi mener klart, at der er mulighed for, at vi fra dansk side kan lave en god exitstrategi og så selvfølgelig svinge over til, som det også fremgår af beslutningsforslaget, en langt mere humanitær civil indsats, end det har været tilfældet hidtil.
Line Barfod (EL), 2005-05-31:
Selve det, at vi for første gang får nogle samlede regler for inddrivelse af offentlig gæld, er et kæmpe fremskridt.
Det, at vi får ophævet gældsfængslet, er også noget, som burde være sket for længe, længe siden.
Det glæder mig at kunne notere en af de få sejre sådan rent parlamentarisk i forhold til at få noget igennem, nemlig at få afskaffet gældsfængslet i Danmark.
Det er på høje tid.
Det er sådan det positive, jeg gerne vil sige omkring loven.
Så er der en række problemer, hvor jeg ikke synes, at man har arbejdet godt nok med så store ændringer, som der ligger her på inddrivelsesområdet.
Dels undrer det mig lidt, at man hverken fra de borgerlige eller fra Dansk Folkeparti er mere optaget af de problemer, det kommer til at give for små erhvervsdrivende, når man fjerner loftet over lønindeholdelse for offentlige krav.
Når det offentlige kan gå ind og foretage en lønindeholdelse på måske op til 90 pct. af folks nettoindtægt, bliver der ikke mange penge til at betale på det, man skylder til private erhvervsdrivende.
Det er et problem, at man har valgt kun at gå ind og se på, hvordan vi laver en mere effektiv inddrivelse af offentlige krav, uden at se på det samlede gældsproblem, uden at gå ind og se på, hvad vi gør for at forebygge, at folk kommer ud i så stor gæld, og hvad vi gør for at hjælpe folk ud af gælden.
Det mest oplagte havde jo været, at man samtidig sørgede for at få noget bedre gældsrådgivning, at man sagde, at vi har en oplagt mulighed.
Nu, hvor så mange pantefogeder ude i kommunerne ikke længere skal arbejde med opkrævning, fordi det bliver mere automatiseret, vil de i stedet kunne lave en ordentlig vejledning og rådgivning af de folk, der er kommet ud i gæld, for at prøve at få dem ud af at være i en gældsklemme og for at prøve at se på, hvordan man kan få en samlet ordning for både offentlige og private kreditorer.
Men det har man overhovedet ikke været optaget af hverken fra Dansk Folkeparti eller fra de borgerlige partier, selv om det ville være oplagt at gå ind og se på.
Jeg tror, vi kommer til at se mange problemer for små erhvervsdrivende fremover.
De vil måske overhovedet slet ikke længere prøve at indkræve deres tilgodehavender, fordi der ikke er noget at komme efter, hvis det offentlige tager alt, hvad der overhovedet er af betalingsevne.
Jeg synes, vi bliver nødt til at se på, hvad vi gør fremover.
Vi vil i hvert fald arbejde videre for at prøve at få en bedre gældsrådgivning og for at prøve at få en inddrivelse, hvor man ser mere samlet på gældsproblemerne i stedet for kun at se på, hvordan vi kan foretage en lønindeholdelse, der er større.
Dertil kommer så selvfølgelig problemerne for de mennesker, man foretager lønindeholdelsen hos.
Vi er nervøse ved, når det bliver en ren edb-beregning, hvor det at lave en konkret betalingsevneberegning, hvor man ser på, om folk overhovedet har råd til at betale så meget, som regel først vil ske, hvis folk klager. Så risikerer vi, at der er en række af dem, der ikke kan overskue at klage,
Det vil vi i hvert fald fortsat kæmpe videre for, og vi vil af den grund stemme imod denne her lov.
Hermed sluttede forhandlingen.
Afstemning
Kristian Jensen (V), 2005-05-31:
Når vi gennemfører det her, er det jo ikke bare et spørgsmål om, at vi tror eller skønner, at det kan gøres mere effektivt og på et højere fagligt niveau.
Det er tværtimod på baggrund af de erfaringer, der er høstet gennem de mange frivillige kommunale skattesamarbejder, der er blevet oprettet i løbet af de seneste år.
Det har jo vist sig gennem de kommunale skattesamarbejder, at de mere effektivt end hidtil, altså med færre ressourcer, har kunnet løfte en meget stor opgave i form af en forbedret ligning, gode rådgivningsmuligheder og god kontrol.
Vi ved altså nu på baggrund af det, der allerede er gennemført, at det er muligt at gennemføre en mere effektiv skatteforvaltning og samtidig sikre et meget, meget højt fagligt niveau.
Det er selvfølgelig det, der gør, at vi er helt trygge ved at gennemføre denne reform med målet om at skabe gode og klare rammer, men også med et mål om at skabe et højt fagligt niveau, der sikrer en ensartethed, og som sikrer, at vi ikke ser nogen fejlslutninger i form af den skatteligning, vi gennemfører.
Hermed sluttede forhandlingen.
Line Barfod (EL), 2005-05-31:
Det er jo klart, at vi ikke får noget argument for, hvorfor man denne gang i modsætning til alle tidligere gange, man har flyttet rundt på tjenestemænd, ikke vil sikre dem ordentlige vilkår.
Tro er selvfølgelig fint, og folk skal have lov til at have deres tro i fred.
Jeg synes bare ikke, at man kan tillade sig at bygge så store ændringer af samfundet alene på tro.
Der må også være nogle argumenter.
Jeg er helt enig i, at større faglighed og stærkere faglige miljøer kan være udmærket til at prøve at forebygge fejl, men man kan ikke undgå, at der en gang imellem sker fejl.
Og problemet er, at der med den nyorganisering, man laver af skatteområdet, ikke er nogen, der kan omgøre fejl.
Hvis der er et skattecenter et sted, der giver et fradrag, så skal vi til at vedtage en lovændring for at kunne lave det om, hvis pengene begynder at fosse ud af statskassen, fordi alle skal behandles lige.
Jeg synes, det er et problem, at der ikke er nogen, der kan omgøre forkerte afgørelser, og nogen, der kan holde øje med, om der kommer forkerte afgørelser.
Frank Aaen (EL), 2005-05-31:
Enhedslisten har sammen med SF og Det Radikale Venstre foreslået at indskrive forbud mod tortur i den militære straffelov.
For det, der i høj grad er brug for, er klare meldinger.
Danmark er meget tæt forbundet med USA, er involveret i situationer, hvor der udføres tortur.
Vi har et medansvar, fordi CIA f.eks. flyver hen over dansk luftrum med fanger, som vi ved ender et sted, hvor de bliver udsat for tortur, hvilket er i strid med de internationale konventioner.
Vi har selv en verserende retssag om fangemishandling i Irak.
Vi ved, at vi i Irak hjælper de irakiske styrker med at fange folk, som er mistænkt for det ene og det andet, og som vi ved også bliver udsat for tortur, når de havner i et irakisk fængsel.
Der er så mange situationer, vi er involveret i i øjeblikket, som gør, at der er brug for klare signaler.
Og det ændringsforslag, som altså af et flertal bliver afvist, er jo bare udtryk for et ønske, der er kommet flere gange fra FN, som er kommet fra flere internationale menneskerettighedsorganisationer, som er kommet fra det danske Center for Rehabilitering af Torturofre.
Det er meget uforståeligt, at man ikke bare siger: Ja, selvfølgelig skriver vi det ind, når der er så bredt udtalt et ønske om det.
Det eneste argument, jeg har hørt for ikke at gøre det, er, at det i forvejen er forbudt at udføre tortur efter dansk lovgivning.
Men hvis man bruger den form for argument, hvorfor har vi så en særlig paragraf, der gør voldtægt ulovligt?
For det er jo også i forvejen omfattet af andre paragraffer, det er forbudt at øve vold, det er forbudt at bruge ulovlig tvang osv.
Og det er netop, fordi der er visse former for forbrydelse, som dels er så alvorlige, og som dels er dem, man kalder sammensatte forbrydelser, hvor man er nødt til at bruge flere paragraffer for at kunne dømme folk for den pågældende forbrydelse, at man altså siger, at vi har brug for ikke bare en generel henvisning, men en præcis indskrivning i vores lovgivning af, at det er forbudt i det her tilfælde at udøve nogen form for tortur.
Så vil jeg sige, at det jo oven i købet er dokumenteret over for Forsvarsudvalget i udvalgsbehandlingen, at der tilmed er former for tortur, der ikke er omfattet eller kun svagt eller tvivlsomt er omfattet af gældende dansk lovgivning.
Jeg ville undres over det, hvis ikke lige det var – og det er måske dér, forklaringen er – fordi denne her regering er så bange for at tage afstand fra det, der foregår bl.a. i USA med USA's utallige overtrædelser af internationale konventioner, at man åbenbart også her er tilbageholdende med at melde klart ud.
Det kunne have været en klar melding også til USA og deres mangelfulde overholdelse af international lovgivning, det kunne være en klar melding at vedtage at indskrive et forbud mod tortur i den militære straffelov.
Jeg beklager, at det ikke kan ske.
Kristian Jensen (V), 2005-05-31:
Debatten går i ring.
Jeg skal derfor bare for god ordens skyld sige, at det, vi gennemfører her for tjenestemænd på skatteområdet, er en nøjagtig afspejling af, hvad der kommer til at foregå for resten.
Vi føler ikke, at det vil være rimeligt at lave forskellige og anderledes vilkår for tjenestemænd i forbindelse med kommunalreformen, uagtet at vi er i det lovområde, der går først.
Derfor skal jeg bare præcisere, at det, vi gennemfører her, er en afspejling af, hvad der kommer til at foregå generelt på hele området ud fra de drøftelser, der har været af den generelle procedurelovgivning i lovforslag nr. L 67, så vidt jeg husker.
Det er ikke, fordi jeg vil gøre mig nogen forhåbninger om at overbevise fru Pia Gjellerup, for jeg tror, at det simpelt hen er et spørgsmål om vidt forskellige opfattelser af, i hvilket omfang vi her og nu på Folketingets vegne skal fastsætte regler, der ligger ud over den aftaleperiode, som er.
Vi har fra regeringens side haft det ønske at sikre, at vi, når vi kommer ind i den enstrengede skatteforvaltning, så også har en skatteforvaltning, hvor vi oplever, at lige arbejde bliver lønnet med lige løn.
Vi har her sikret en overgangsperiode, og vi forudsætter i øvrigt, at den nærmere udmøntning skal drøftes med de relevante organisationer på både det statslige og kommunale område som en almindelig løbende dialog, der vil være i forbindelse med kommunalreformen.
Pia Gjellerup (S), 2005-05-31:
Det er aldrig nogen sinde sket før, at tjenestemænd er blevet tvunget til en ordning for deres job, hvorefter de ikke er sikret de nuværende løn- og pensionsvilkår uden tidsbegrænsning.
Der er nogle vidtgående bemærkninger i lovforslagets bemærkninger om, hvad tjenestemændene skal tåle i forhold til geografi og i forhold til passende stilling.
Det er heller aldrig nogen sinde sket før under tvang.
Det er sket før i frivillighed, hvor man har sagt, at tjenestemanden ville kunne vælge enten sine hidtidige vilkår uforandret vejen igennem eller vælge at gå over på nogle andre.
Men her er der ingen valgmulighed.
Her gælder ikke frit valg.
Her gælder en forflyttelse, som sker, uanset om tjenestemanden vil det eller ej.
På alle fire beskyttelsesområder eksisterer muligheden for, at tjenestemændene bliver dårligere behandlet, end sikkerheden i deres hidtidige ansættelsesvilkår har lagt op til.
Pia Gjellerup (S), 2005-05-31:
Først vil jeg selvfølgelig gerne takke for, at skatteministeren takker Socialdemokratiet og Det Radikale Venstre, støttet af SF og Enhedslisten, for at have sikret nogle langt bedre forhold for medarbejderne.
Det var tiltrængt, når man så på, hvad regeringen havde lagt op til.
Men det gælder altså ikke i forhold til tjenestemænd, og jeg vil bare sige meget kort, at det, skatteministeren her refererer som regeringens holdning til tjenestemændenes behandling, faktisk kun gør ondt værre.
Tjenestemændene får derved en kortere og tidsbegrænset sikring af deres lønforhold, end de ellers ville have under alle andre ændringer af deres forhold.
Så på alle områderne bliver tjenestemændene muligt udsat for en behandling, som er i strid med de regler, som tjenestemændene er beskyttet af, fordi de i øvrigt må tåle ganske meget andet, og det er stærkt utilfredsstillende.
Det er uforståeligt, at man her i salen om lidt vil kunne konstatere et flertal for at gennemføre en sådan politik.