Bjarne Laustsen (S), 2005-04-06:
Det var også derfor, jeg i første omgang tillod mig at spørge ministeren, hvordan man kunne komme så gruelig galt af sted, når vi nu har lavet sådan en fin aftale og reglerne var så klare.
Man kunne forstå det, hvis der var nogle regler, der ikke var til at forstå, men her har vi nogle regler, der er ganske klare, så hvordan kunne det så gå så galt?
Hvis det er kommunernes revision, er det jo at sætte ræven til at vogte gæs.
Det kan sikkert være ganske udmærket, men hvordan vil ministeren sikre sig, at det rent faktisk er, hvordan udviklingen har været på det kommunale område, for her har Rigsrevisionen jo ikke været inde over og kigge?
Synes ministeren ikke også, det er rimeligt, at det er en uvildig instans, der går ind og kigger på det her, nemlig for at sige, hvad der rent faktisk er sket, og hvad der er behov for i forbindelse med en given undersøgelse?
Når der så har været en konkret anledning til at betvivle den erklæring, fordi en repræsentant for de ansatte, AF eller personen selv klagede, ja, så gik man ud og kontrollerede, om arbejdsgiverens oplysninger var rigtige.
Det er jo det, Rigsrevisionen siger, at det ikke er tilstrækkeligt til administration på det her område – det er derfor, vi strammer op – og at en tro og love-erklæring ikke er nok, men at der nu skal gælde bindende forskrifter for administrationen og underskrifter, som jeg redegjorde for før.
Det er klart, at vi i det her spørgsmål skal være opmærksomme på, om der sker en fortrængning af ordinære job.
De undersøgelser, der hidtil har været på det område, har ikke vist, at der har været en fortrængning, men arbejdsmarkedet ændrer sig jo hele tiden, og derfor har jeg taget initiativ til to undersøgelser.
Der er nu iværksat en uafhængig undersøgelse ved stikprøver i det offentlige og det private, sådan at vi efter sommerferien kan få en indikation af, om der sker fortrængning.
Derudover har jeg bedt Socialforskningsinstituttet om at lave en stor og gennemgribende undersøgelse af denne problemstilling.
Den vil være baseret på registerundersøgelser og dække et meget stort antal sager i det offentlige og hos private arbejdsgivere.
Den undersøgelse vil først kunne være færdig i andet halvår af 2006, men den vil til gengæld give os sikker viden om, hvorvidt der sker fortrængning eller ikke er sket fortrængning.
Men det har jeg følt var nødvendigt som en udløber af denne sag.
Jeg takker også for svaret.
I forbindelse med »Flere i arbejde« aftalte vi, at vi på en lang række områder skulle have nogenlunde ens regler, uanset om man var forsikret eller ikke forsikret, når det drejer sig om sanktion, tilbud om at komme i arbejde og uddannelse og alle de der forskellige ting.
I den forbindelse blev der også i aftalen indføjet, at der burde være en politik og være en aftale på hver eneste virksomhed, der sikrede forholdet mellem antallet af ordinære arbejdspladser og tilskudsjob, altså job på særlige vilkår.
Hvad har ministeren gjort ved den del af aftalen for at sørge for, at der ikke sker de her ting, hvor der er alt, alt for stor en andel af folk på tilskud, og hvor man kan se, at der er nogle virksomheder, der simpelt hen excellerer i at hive tilskud hjem til virksomheden?
De regler, vi har aftalt, og det regelsæt, der gælder, er jo godt nok, nemlig at der skal være et rimeligt forhold mellem antallet af ordinært ansatte og folk i løntilskudsjob.
Nej, det, som denne sag har handlet om, har jo været fejl og mangler ved administrationen og ved dokumentationen i forbindelse med de konkrete løntilskudsjob.
Så jeg mener, at vi har et klart og godt regelsæt, og det, vi har strammet op på, er jo at sikre, at AF administrerer reglerne efter hensigten, og at Arbejdsmarkedsstyrelsen fører et tilsyn med regionerne.