runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2005-04-29:
Det kan der ikke være tvivl om.
Jens Kirk (V), 2005-04-29:
Det var også et kort svar.
Jeg har et kort spørgsmål mere, som fru Elsebeth Gerner Nielsen sikkert også kan svare på.
Skyldes nedsættelsen af det udvalg, som generelt er et radikalt forslag, at vi ligesom nu skal have opdeling af magten i tredelingen, sådan at den skal være firedelt herefter?
For når jeg har besøg, i hvert fald fra Vestjylland, er det første, jeg gør, når de kommer herop i Vandrehallen, at vise dem grundloven og fortælle dem om tredelingen af magten.
Skal vi nu til at have en firedeling af magten?
Er det en del af et radikalt forslag til grundloven, og skal det indgå deri?
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2005-04-29:
Jeg synes egentlig, at spørgeren skal gå til sin egen leder, sin egen statsminister, for som jeg allerede har sagt, har vi hentet den her model fra landets statsminister.
Det er nemlig den, man vil bruge i det øjeblik, der er en uenighed i den kreds af partier, som vil bidrage til at sikre, at vi forhåbentlig får et ja til den nye EU-traktat.
Så hele den der problematik om tredeling af magten kan man sige at vi er så langt inde i alene med den model, som landets statsminister har valgt i en hel anden sammenhæng.
Irene Simonsen (V), 2005-04-29:
Forespørgslen i dag er en forespørgsel, vi i Venstre har set frem til og har glædet os til.
For endelig kan vi få belyst, hvor Socialdemokratiet står i den fremtidige udlændingepolitik.
Hvis man skal fremhæve noget positivt ved De Radikale, er det – det har vi lige hørt også – at dem ved vi hvor vi har.
De så helst hele udlændingeloven tilbageført til det gamle, hvor alle uhæmmet kunne indvandre til Danmark.
Der hersker ingen tvivl om, at De Radikale ikke helmer, før de har fået lukket sluserne op for indvandringen igen.
Regeringen satte straks et arbejde i gang, da kritikken fra menneskerettighedskommissær Gil-Robles kom.
Hvert eneste kritikpunkt, kommissæren kom med, blev endevendt og vurderet af Justitsministeriets og Integrationsministeriets jurister, som klart konkluderede, at udlændingeloven i Danmark ikke overskrider menneskerettighedskonventionen.
Jeg skal i den sammenhæng sige, at det da er meget vigtigt for både regeringen og Venstre, at konventionen overholdes.
Det skal der ikke herske tvivl om.
Dette er blevet gjort.
Så Danmark og regeringen lever til fulde op til det, som beskrives i menneskerettighedskonventionen.
Den kritik, som Institut for Menneskerettigheder så senere fremsætter, kan man undre sig dybt over.
Kritikken kommer i forbindelse med Gil-Robles' kritik, og efter at regeringen er gået i gang med at undersøge og rette tingene og beskrive praksis bedre i bemærkningerne og bl.a. også laver en rettelse og ændring i hele proceduren i forbindelse med udpegning af medlemmer til Flygtningenævnet, således at der aldrig kan sås tvivl om habiliteten af Flygtningenævnets medlemmer.
Menneskerettighedsinstituttet var høringspart, da lovforslagene blev fremsat, og de havde ikke bekymringer med hensyn til overtrædelse af menneskerettighedskonventionen på det tidspunkt.
Så det kan undre dybt, at kritikken pludselig opstår i forbindelse med Gil-Robles' kritik.
I Venstre går vi da ud fra, at høringsberettigede parter sender kritikpunkter i forbindelse med høringen, hvis de har kritik, vel at mærke, til de fremsatte forslag og til juraen.
Så alt i alt mener Venstre, at regeringen har været sig sit ansvar bevidst og har handlet fuldstændig efter bogen.
Linjen er lagt for udlændingepolitikken, og den virker, samtidig med at konventionerne bliver overholdt.
Så nu er det meget spændende at høre, hvad Socialdemokraterne vil med den her forespørgsel sammen med De Radikale, der klart har udtrykt, at de har et ønske om at lukke op for større indvandring.
Eller vil de sammen med Venstre stå fuldstændig fast på, at der er gjort, hvad der skal gøres, at alt fastholdes, og at der ikke er grundlag for at undersøge mere i den her sag?
Det bliver spændende, også set i lyset af det forslag til vedtagelse, der er lagt frem.
Så nu er man ikke mindre i tvivl om, hvor Socialdemokraterne står.
Morten Østergaard (RV), 2005-04-29:
Er det Venstres politik, at disse organer lige så godt kan nedlægges, for når der bliver ytret kritik, kan man bare feje den af bordet?
Søren Krarup (DF), 2005-04-29:
Ja, det er jo ganske imponerende, at der er nogle, der kan bestemme, hvad det drejer sig om.
Det her drejer sig om, at der er stillet en fuldstændig urimelig forespørgsel til regeringen på et område, hvor den har optrådt klogt og rigtigt, og der er stillet en forespørgsel, som forsøger at trække grunden væk under regeringen.
Jeg ved ikke, hvad det andet skal gælde til.
Ja, man kan tale hyggeligt og venligt med alle, og jeg er meget villig til at tale hyggeligt og venligt med min kollega nede på pladsen der.
Det er ikke et spørgsmål om, hvordan man ser ud.
Men tales der om lov og ret, og det vil sige de rettigheder, man har i Danmark, så tales der om gældende lov, og der tales om, om man er omfattet af gældende lov, og det vil sige, om man er dansk statsborger.
Jeg synes, at regeringen og Dansk Folkeparti skal takke dem, der har stillet den her forespørgsel.
Hvis der er et eller andet, der ikke bliver gjort efter lovgivningen, efter juraen, så skal man bare vurdere, om man kan gøre det på en anden måde.
Den stærke side ved Danmark og Danmarks demokrati er, at vi har retssikkerhed.
Jura og retssikkerhed kan både jeg og mange andre mennesker, som ikke sidder her i Folketinget, også Dansk Folkeparti, få brug for en dag, derfor forstår jeg simpelt hen ikke, når hr. Krarup siger, at de juridiske eksperter aldrig har været objektive.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2005-04-29:
Fru Pia Kjærsgaard brugte ordet nedladende, men jeg vil bruge det samme ord om Dansk Folkeparti og Dansk Folkepartis holdning til mennesker.
Familier i dagens Danmark er nødt til at gå til Højesteret eller til Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol for at få lov at elske hinanden og få lov til at tage ansvar for hinanden, og det er da ikke et demokratisk samfund værdigt.
Så siger fru Pia Kjærsgaard, at vi ikke har problemer med forholdet til det internationale samfund.
Jo, det har vi!
Men der er ét punkt, hvor The Economist siger, at vi har et stort problem, og det er den fremmedangste udlændingepolitik, som kan bidrage til at ødelægge den økonomiske vækst i fremtiden, fordi vi ikke kan tiltrække udenlandsk arbejdskraft.
Søren Espersen (DF), 2005-04-29:
Jeg vil gerne bede hr. Krarup om at bekræfte to ting, nemlig at menneskerettighederne ikke er noget, Vor Herre har fundet på, at det er paragraffer og regler og aftaler, som kan ændres på lige fod med al anden lovgivning.
Det er den første bekræftelse, jeg gerne vil have.
Den næste bekræftelse er: Er det ikke korrekt, at Danmark overholder alle internationalt indgåede aftaler?
Rikke Hvilshøj (V), 2005-04-29:
Jeg er enig i, at Folketingssalen ikke er egnet til sagsbehandling.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2005-04-29:
Jeg vil gerne på forespørgernes vegne sige tak for debatten, og jeg vil gøre det kort, fordi debatten har været lang.
Jeg vil for det første starte med at beklage, at vi ikke er kommet ret meget længere.
Jeg synes, det er besynderligt at konstatere, at regeringen ikke vil være med til at udpege et uafhængigt ekspertpanel, der kunne se på, hvad det er, der skal til, for at vi kan imødekomme kritikken fra Institut for Menneskerettigheder.
Når regeringen nu er fuldstændig sikker på, at der ikke er noget at komme efter, hvad er det så, den er nervøs for?
Hvorfor dog ikke give Danmark den chance for at få et bedre renommé i udlandet?
Det kunne vi opnå, hvis vi med sikkerhed kunne sige, at der ikke er noget at komme efter, men nu rejses der tvivl om det fra alle sider.
For det andet er vi selvfølgelig også skuffede over, at regeringen ikke vil være med til at styrke retssikkerheden ved at undgå, at ministeriet behandler klager over sig selv, sådan som tilfældet er i familiesammenføringssager.
I stedet burde der være et uafhængigt klagenævn, som man kan gå til og klage sin nød, så man ikke skal klage sin nød til dem, der én gang har besluttet, at man skal være i nød.
Det er ikke fremmende for retssikkerheden, så vi beklager, at regeringen heller ikke er med på det punkt.
Endelig beklager vi for det tredje, at regeringen ikke vil være med til at sikre, at der en gang om året bliver udgivet en beretning om, hvordan man administrerer sagerne i Integrationsministeriet.
Der bliver afgjort i hundredvis af sager på familiesammenføringsområdet, der bliver givet rigtig mange afslag, og det bliver jo kritiseret.
Mange, bl.a. højesteretsdommere, kritiserer, at lovgivningen ikke er klar, og at meget er overladt til embedsmændene, og netop for at styrke retssikkerheden er der derfor al mulig grund til en gang om året at udgive en eksempelsamling, som viser, hvordan man gør, så advokater og almindelige borgere kan læse disse eksempler igennem og sige: O.k., det er altså sådan, det skal forstås.
Jeg har i øvrigt en sag, der ligner det eksempel, der blev nævnt tidligere.
Vi synes, det er beklageligt, at regeringen ikke vil være med til at øge retssikkerheden og ikke vil være med til at sikre større gennemskuelighed i lovgivningen, og vi beklager, at regeringen agter at sidde kritikken fra Institut for Menneskerettigheder og alle mulige andre internationale institutioner overhørig.
Jesper Langballe (DF), 2005-04-29:
Der er rejst tvivl fra alle sider, siger fru Elsebeth Gerner.
Ja, der er rejst tvivl fra Alvaro Gil-Robles, fra Morten Kjærum og fra fru Elsebeth Gerner Nielsen, og det kan man selvfølgelig godt kalde alle sider – én, to, mange.
Jeg ved ikke, om det kan betale sig at blive ved, men jeg kan ikke komme mig af min undren over argumentationsformen.
Når nu regeringen er så sikker, siger fru Elsebeth Gerner Nielsen, hvorfor så ikke nedsætte den kommission?
Men hvorfor skulle regeringen dog gøre det, når regeringen er sikker på, at dens embedsmænd har gjort deres arbejde fuldstændig efter bogen?
Derimod er sagen den, at fru Elsebeth Gerner Nielsen selv er sikker.
Fru Elsebeth Gerner Nielsen er selv sikker på, at der foregår noget ulovligt, og at det er helt sikkert, at det også vil være ekspertkommissionens endelige konklusion.
Derfor har hun fået lokket Socialdemokraterne med til vedtagelsen, og det synes jeg simpelt hen er godt præsteret.
Men lad det nu være, det bliver en sag mellem fru Elsebeth Gerner og fru Anne-Marie Meldgaard.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2005-04-29:
Vi kommer ikke uden om, at Alvaro Gil-Robles, FN's Menneskerettighedskomité, UNHCR, Institut for Menneskerettigheder og for så vidt også en højesteretsdommer har kritiseret Danmark for manglende retssikkerhed og for ikke at overholde menneskerettighederne.
Det er en meget alvorlig kritik for et civiliseret land, vil jeg gerne sige.
Vi ville da virkelig være på tæerne, hvis alle mulige andre lande, som vi f.eks. gav ulandshjælp til, reagerede på samme måde, som regeringen gør her.
Det er ret grotesk: Hvis andre lande gjorde det samme, som regeringen gør her, ville vi i den grad brokke os.
Jesper Langballe (DF), 2005-04-29:
Kan fru Elsebeth Gerner Nielsen ikke prøve at sætte sig i regeringens sted?
Fru Elsebeth Gerner Nielsen er sikker på, at der foregår noget ulovligt, at det hele er pjaskulovligt.
Regeringen og vi er lige så sikre på, at alt foregår efter bogen.
Jeg kan da godt forstå, at fru Elsebeth Gerner Nielsen gerne vil have sådan en ekspertkommission, der for fru Elsebeth Gerner Nielsen i mangel af et politisk flertal her i Folketingssalen vil kunne bruges som brækjern til at skade regeringens omdømme.
Jeg kan sagtens se ideen i den taktik, men hvorfor i alverden skulle regeringen, der er lige så sikker på, at det hele foregår, som det skal, hjælpe fru Elsebeth Gerner Nielsen med det forehavende?
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2005-04-29:
Grunden til, at jeg på ingen måde er overbevist om, at regeringen har ret, er, at det er der ikke ret mange der er.
Med undtagelse af en enkelt professor ved et universitet her i hovedstaden, som i øvrigt også er imod EU, har jeg simpelt hen ikke kunnet finde nogen uden for huset, der støtter regeringen.
Jeg skal nu tage et meget konkret eksempel: Regeringen støtter hele sin udlændingepolitik på en sag fra Holland, der blev afgjort ved Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol i 1999.
Ud fra den siger man, at der, medmindre der er uoverstigelige forhindringer, godt kan gives afslag på familiesammenføring.
Regeringen forholder sig overhovedet ikke til, at den sag drejer sig om en udvisning af en dybt kriminel.
Den handler ikke om familiesammenføring.
Den handler ikke om et ægtepar, der bare gerne vil have lov til at være sammen.
Den handler om en dybt kriminel og udvisningen af ham.
Hermed sluttede forhandlingen.
Søren Krarup (DF), 2005-04-29:
Når jeg hører hr. Morten Østergaard benytte Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol som et argument for, at De Radikales politik skal gennemføres, kan jeg ikke lade være med at tænke på professor Bryde Andersens opgør med menneskerettighedstænkningen og hans direkte forslag om, at ændringen i 1992, hvor menneskerettighederne blev inkorporeret i dansk ret, tages ud, så man undgår det misbrug af menneskerettighederne, som finder sted.
Forholdet er jo, at alle vi, der har med området at gøre, får utallige enkeltsager, hvor folk henvender sig, klager deres nød og spørger, om vi ikke kan hjælpe dem, og vi må hver gang konstatere, at sagerne er utrolig indviklede og især, at vi ikke kender alle sagens akter.
Derfor synes jeg faktisk, at der er noget moralsk uanstændigt – lad mig bare sige det – i at trække en enkeltsag frem og bruge den som argument.
Det er umuligt at argumentere imod, det er derfor også uanstændigt at argumentere med, og jeg vil blot spørge ministeren: Er ministeren ikke enig med mig i den erfaring, jeg har gjort gennem flere år, nemlig at man til syvende og sidst ikke er i stand til for alvor at gennemgå alle sagsakter, og at man derfor i vid udstrækning er tvunget til at have tillid til især Flygtningenævnets grundige gennemgang?
Morten Østergaard (RV), 2005-04-29:
Det kan godt være, at det bliver et par spørgsmål.
Gør det ingen indtryk på ministeren, at man i Norge og Sverige har valgt at gribe det anderledes an?
Der har man valgt at sige, at den retssikkerhed, som skal gælde i familiesammenføringssager og for folk, der søger om det, skal være den samme som i asylsager.
Der har man ikke anlagt ministerens, synes jeg, lidt specielle økonomiske betragtning om, at der altså ikke er råd til samme retssikkerhed i familiesammenføringssager.
Er det ikke også korrekt, at der – når vi nu i den her sammenhæng godt kan bruge Institut for Menneskerettigheders redegørelse til noget – i forlængelse af den sætning, som ministeren læste op, står, at det af hensyn til åbenheden anbefales, at man udgiver en årlig praksisberetning?
Rikke Hvilshøj (V), 2005-04-29:
Nu har jeg det ikke med mig her, men sådan som jeg kan huske det, står der: f.eks. en årlig beretning.
Det her »f.eks.« kunne man så netop overveje.
Så vidt jeg forstår, var det et forslag.
Jeg har et andet bud på, hvordan de retningslinjer, som bliver brugt, kan offentliggøres.
Jeg vil så sige, at min indgang ikke har været, at det handler om, at der ikke er råd til en vis retssikkerhed.
Jeg mener, at retssikkerheden er i orden.
Morten Østergaard (RV), 2005-04-29:
Jeg vil blot gentage mit spørgsmål: Gør det intet indtryk på ministeren, at man i Norge og Sverige har valgt at gribe det helt anderledes an?
I den forbindelse vil jeg også sige, at jeg måske synes, at det er lidt frisk at sige, at familiesammenføringssagerne foretages ud fra en almindelig juridisk vurdering, som ikke er omgærdet af nogen form for diskussion, når vi gang på gang har sager, der dukker op i pressen og andre steder, som er blevet den ankeinstans, der er.
Jeg synes, at det er lidt frisk at sige, at familiesammenføringssager er meget simplere end asylsager, når vi faktisk oplever, at der er meget diskussion om de her sager, at der er meget frem og tilbage, og at ministeriet ofte må gå ind og korrigere.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-04-29:
Jamen det er jo ikke et svar på mit spørgsmål.
Familiesammenføringssager bliver, som ministeren også selv siger, først behandlet af Udlændingestyrelsen, som hører under Integrationsministeriet, og derefter af ministeriet selv.
Hvorfor behandles lige præcis den slags sager på denne måde i modsætning til asylsager og mange andre sager, hvor man har mulighed for at få behandlet en klage uden for ministeriet, f.eks. i Flygtningenævnet?
Hvorfor skal man ikke også i familiesammenføringssager have mulighed for at få behandlet en klage uden for Integrationsministeriets rammer?
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2005-04-29:
Ministeren siger, at instituttet ikke mener, der er brug for større gennemsigtighed, men jeg vil gerne understrege, at i det svarnotat, som instituttet er kommet med, står der, at instituttet fastholder, at Integrationsministeriet bør skabe større gennemsigtighed i administrationen af reglerne ved at udgive en årlig beretning, altså give nogle eksempler på, hvordan de rent faktisk administreres.
Det er i øvrigt også noget, der er gjort opmærksom på i de høringssvar, der er givet til de forskellige lovgivninger, ligesom det er blevet kritiseret, at man lovgiver gennem bemærkninger og notater.
Så har jeg et helt konkret spørgsmål.
I løbet af debatten har vi kunnet konstatere, at regeringen åbenbart ikke agter at gøre mere på området.
Det er beklageligt, men jeg kunne på den baggrund godt tænke mig at finde ud af, om det, re geringen agter at gøre nu, bare er at lade borgerne køre sagerne ved domstolene.
I min tale som ordfører for forespørgerne refererede jeg en sag fra Nysted, hvor en mand ved navn Torben Jørgensen, der nu er 63 år gammel, fik afslag på at få sin filippinske kone her til landet.
Torben Jørgensen var blevet syg og fik dagpenge, og derfor mente ministeriet ikke, at han kunne forsørge hende.
Torben Jørgensen gik herefter direkte til Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol, og domstolen accepterede at kigge på sagen.
Så snart domstolen havde accepteret det, meddelte ministeriet, at der kunne ske familiesammenføring.
Er det sådan, det skal være i fremtiden?
Skal borgerne gå til Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol?
Og hvis domstolen tager sagen op, får de så familiesammenføring?
Rikke Hvilshøj (V), 2005-04-29:
Nej, sådan skal det ikke være, og sådan har det heller ikke været.
Den orientering, jeg har fået om den pågældende sag, som jeg af andre årsager ikke kan gå ind i substansen af, gik ud på, at Folketingets Ombudsmand var gået ind i sagen.
Med hensyn til hvad der mere generelt sker i de sager, er det også blevet nævnt, at bare sagerne kommer op i pressen, bliver afgørelserne ændret.
Men nogle gange handler det altså om, at der faktisk kommer nye oplysninger undervejs i processen, og jeg går ud fra, at der også ville komme kritik, hvis de nye oplysninger ikke blev taget med i en ny vurdering.
I den tid, jeg har været minister, har jeg også oplevet en række sager, hvor jeg er blevet kritiseret for ikke at ville ændre afgørelserne, efter at sagerne havde fået offentlig omtale, men det handler jo om, at hvis der kommer nye oplysninger, forventer vi vel alle sammen, at de embedsmænd, som behandler sagerne, selvfølgelig inddrager dem i en eventuel ny vurdering.
Jeg synes, fru Elsebeth Gerner Nielsen beder om noget, som jeg mener er helt umuligt.
Det lyder, som om der aldrig burde kunne opstå diskussion om sager, men uanset hvor gode vi er her i Folketinget, kan lovgivningen ikke tage højde for enhver given sag, og derfor bliver der selvfølgelig foretaget skøn.
Vi kunne godt gå den helt modsatte vej og slet ikke give plads til skøn, fordi der så slet ikke ville være nogen tvivl, men jeg går ikke ud fra, at det er det, fru Elsebeth Gerner Nielsen vil.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2005-04-29:
Hvorfor får denne familie familiesammenføring?
Alene af den grund, at Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol anerkender sagen og altså vil kigge på den, trækker ministeriet sagen, og familien får familiesammenføring, men hvad med alle de andre familier, hvis sager ligner denne families sag?
Der er jo masser af familier, der er i akkurat den samme situation.
Integrationsministeren ved udmærket godt, at der ikke er kommet nye oplysninger frem i denne sag – ingen!
Der er kun sket det nye, at vi var ved at få et problem ved Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol, og det er jo netop det, vores højesteretsdommere kritiserer: Danmark overlader det i stigende grad til embedsmænd og Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol at tage stilling til, om de internationale konventioner overholdes.
Med andre ord er flertallet i Folketinget og regeringen ikke sin opgave voksen, og hvordan ser en ansvarlig minister på det?
Rikke Hvilshøj (V), 2005-04-29:
Jeg er uenig med fru Elsebeth Gerner Nielsen.
Jeg mener, at vi i regeringen i vores lovgivningsarbejde er meget opmærksomme på at være så præcise, som vi overhovedet kan.
Det er til enhver tid regeringens målsætning, men der vil altid være sager, hvor der ikke kan tages højde for enhver situation, og som derfor efterfølgende skal vurderes.
Morten Østergaard (RV), 2005-04-29:
Fru Anne-Marie Meldgaard skal selvfølgelig svare for sig selv, men jeg kan ikke lade være med at kommentere, at ministeren åbenbart er meget optaget af, at et ekspertudvalg eventuelt kunne finde frem til, at der skal foretages ændringer i lovgivningen.
Det må vel være, fordi ministeren et eller andet sted allerdybest nede godt kan forestille sig, at der måske ville komme en sådan anbefaling fra et udvalg.
Nu er det sagt så mange gange, at Ombudsmanden skulle være en ankeinstans, at det kræver en kommentar.
Det er altså noget juridisk sniksnak.
Ombudsmanden træder til, hvis alt andet er efterprøvet, og i særlige sager bestemmer Ombudsmanden selv, om sagen skal tages op.
Til sidst vil jeg bare spørge: Hvilke internationale eller nationale organer skal udtale sig kritisk om udlændingelovgivningen og menneskerettighederne, for at ministeren vil tage det for gode varer?
Vi har UNHCR, den europæiske menneskerettighedskommisær og det danske Institut for Menneskerettigheder, der alle sammen har sagt det samme på forskellige områder, men findes der nationale eller internationale organer bortset fra Integrationsministeriet, som ministeren vil lytte til?
Rikke Hvilshøj (V), 2005-04-29:
Vi har hver gang forholdt os til den kritik, der har været.
Juristerne i Integrationsministeriet og Justitsministeriet har gennemgået kritikken, så den forholder vi os til hver evige eneste gang, så vi er sikre på, at vi overholder de internationale konventioner.
Så vil jeg gerne fremhæve, at i efteråret ændrede vi netop retspraksis i flygtninge- og familiesammenføringssager, så det er ikke, fordi at vi er døve.
Men vi vil selvfølgelig gerne foretage vores egne vurderinger, og jeg synes netop, at en af de konklusioner, man kan drage af debatten i dag, er, at dette her ikke er nogen objektiv videnskab.
Det kommer an på vurderinger og af fortolkninger af domme og af retspraksis.
Med hensyn til eventuelle ændringer har regeringen ingen planer om at nedsætte et ekspertudvalg, for det er der ikke noget behov for.
Hr. Morten Østergaard henviser til en masse organer, men hvis man gerne vil have ændret den danske udlændingelovgivning – eller rettere: Hvis man gerne vil have lempet lovgivningen – er det fair nok.
Men så kom dog med forslag om det i stedet for at forsøge at skubbe nye eksperter foran, for det er en politisk og ikke en juridisk beslutning.