Bent Hindrup Andersen (EL), 1997-11-20:
Jeg tror, en af årsagerne til, at der måske trækkes lidt på smilebåndet en gang imellem, er, at det her bliver fremsat som led i en plan for rent vand.
Jeg har også set en lokal Venstrepolitiker stå med sit vand her op til kommunevalget: Kryds ved Venstre for rent drikkevand.
Samtidig kunne man i det samme område op til et folketingsvalg, hvor der lige var blevet forbudt et pesticid, høre en Venstremand, der var folketingskandidat og informationschef for et foderstoffirma, sige: Vi har købt rigeligt ind af pesticider, sådan at I kan komme og købe hos os, inden det bliver forbudt 1. januar.
Så kan I virkelig bruge det i lang tid, efter at det er blevet forbudt.
Det er rent proforma, man laver de ting her.
Når man så ser på, hvad forslaget ellers indeholder, står der, at man skal lave et belastningsindeks; med andre ord skal man begynde at kalde et pesticid miljøvenligt.
Jamen hvis det er miljøvenligt, virker det jo ikke, for så slår det ikke ihjel.
Det er jo en umulighed i sig selv at lave et miljøvenligt pesticid, for så virker det ikke.
Det andet, jeg gerne vil sige til forslagsstillerne, er, at de formodentlig forestiller sig, at det offentlige også skal være med til at lave det her.
Efter vores opfattelse bliver der brugt alt, alt, alt for mange offentlige midler på pesticidforskning, og der er ingen grund til at kaste flere gode penge efter dårlige penge, så vi kan slet ikke støtte, at man i offentligt regi skal begynde at lave et belastningsindeks.
Den anden del af forslaget går ind for, at der skal laves en vejledning, at det offentlige og producenter skal arbejde sammen.
Jeg mener, at det vejledningsansvar er og bliver producenternes.
Det er en af de ting, vi virkelig synes, der skal privatiseres; det skal man altså ikke bruge offentlige ressourcer på.
Man brugte det danske ØK-producerede paraquat i Bangkok og havde en morsom tegneserie, hvis man kan tillade sig at sige det sådan, der viste, hvordan man skulle håndtere disse sprøjtemidler.
Det, der er brug for vejledning til, er, hvordan man kan undgå at bruge pesticider især i ulandene, men også herhjemme, og det, man skal bruge penge til, er ikke at vejlede i at bruge stofferne, men i at holde op med det.
Det er et problem, for det danske landbrug er kommet på sprøjten, og det er det blevet stærkt afhængigt af ligesom en narkoman, så er det en utrolig stærk kur, der skal til, for at man kan blive afvænnet.
Jeg mener, det var det, man egentlig burde bruge ressourcerne på.
Endelig tales der om udvikling af resistens i planter.
Dér vil jeg gerne sige til forslagsstillerne: Prøv at sætte jer lidt ind i det økologiske ræs eller den økologiske drift.
Der har man faktisk løst de problemer.
Dér er der tale om, at det er selvsunde planter, man fremmer, og det er et sundt sædskifte, og det er kompost som gødningsmiddel.
Det er jo også det, der gør, at man bliver nødt til at bruge så mange pesticider, at man overgøder med let optagelig gødning, så man får en hurtig plantevækst og derigennem svækker planterne.
Det er ganske banal viden.
Det ved man.
Der er ingen grund til at lave den store videnskab ud af det.
Hvis Venstre og De Konservative og de øvrige forslagsstillere ikke er klar over det, så synes jeg, det var en god idé at prøve sætte sig ind i den økologiske driftsmetode.
Vi behøver overhovedet ikke pesticiderne.
Og derfor er der heller ingen grund til, som man foreslår her, at begynde at bruge offentlige midler til vejledning og til at lave belastningsindeks og derigennem give en illusion om, at man kan lave en miljøvenlig og skånsom pesticidsprøjtning.
Det kan simpelt hen ikke lade sig gøre.