runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Henrik Dam Kristensen (S), 1997-11-05:
Jeg bryder mig ikke om at blive manipuleret med på den måde.
Jeg sagde helt klart før, at jeg ikke tror, der var nogen, der kunne være i tvivl om, at vi var i en vanskelig situation.
Jeg sagde også lige så klart før, at hvis man går til nogle forhandlinger, kan man ikke på forhånd vide, hvor de ender.
Jeg forsøgte loyalt at følge op på det mandat, som jeg havde fået, og som havde to elementer i sig.
Jeg skulle først og fremmest søge at arbejde for en udsættelse, og det har jeg brugt mine kræfter på på rådsmødet.
Så jeg behøver ikke nogen til at fortolke hverken mit første eller mit andet svar.
Til hr. Thulesen Dahl
vil jeg bare sige: Der er så forskellige opfattelser af denne sag.
Regeringen mener ikke, at den var af en sådan dimension, at der skulle søges nedlagt veto.
ret meget.
Det var den konklusion, som regeringen kom til.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Henrik Dam Kristensen (S), 1997-11-05:
Et ensidigt dansk totalforbud mod alle vækstfremmere uden dokumentation for risikoen vil stride mod EU-retten og kan i øvrigt være erstatningspådragende, således at Danmark forpligtes til at betale erstatning til de industrier og landmænd, som vil lide ved et totalforbud.
Et medlemsland har derimod mulighed for at anvende beskyttelsesklausulen jf. tilsætningsstofdirektivet artikel 11, hvis det kan dokumenteres, at anvendelsen af et tilsætningsstof udgør en fare for menneskers eller dyrs sundhed eller for miljøet.
Derfor undersøger Danmark de antibiotiske vækstfremmere, og de har naturligvis rangorden, således at de, der har størst slægtskab med humanmedicinske antibiotika, undersøges først.
Endvidere blev tilsætningsstofdirektivet ændret ved et rådsdirektiv i juli 1996.
Som en konsekvens af ændringen skal de antibiotiske vækstfremmere, der før var permanent godkendt på bilag 1, revurderes hver tiende år, således at producenten skal dokumentere, at den pågældende antibiotiske vækstfremmer lever op til godkendelseskravene.
Dette er med til at sikre, at stofferne lever op til den videnskabelige udvikling.
Danmark ville med et totalforbud sælge ud af den seriøsitet, der indtil nu har åbnet omverdenens øjne for de problemer, der er med antibiotiske vækstfremmere.
Min løsning går ud på at afgiftsbelægge de antibiotiske vækstfremmere, således at forbruget i Danmark reduceres og den bevidstløse tilsætning af antibiotiske vækstfremmere ophører, samtidig med at vi arbejder internationalt. Derudover vil jeg fortsætte i sporet med at undersøge de enkelte antibiotiske vækstfremmere, undersøge resistensen op gennem hele fødekæden og i øvrigt forske i alternativer til vækstfremmere.
Der er ingen tvivl om, at et forbud selvfølgelig er at foretrække.
Undervejs til det forbud er afgiften sammen med de initiativer, som landbruget selv har foretaget, et instrument, som vi kan benytte os af.
Målet med en afgift er selvfølgelig at fjerne brugen.
Det er det, som det arbejde, vi er i gang med i øjeblikket, koncentrerer sig om, og vi vil hurtigst muligt fremsætte et lovforslag for Folketinget.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Jørn Jespersen (SF), 1997-11-05:
Først vil jeg gerne sige til fødevareministeren, at jeg har svært ved at se, at der i spørgsmålet står noget om et ensidigt dansk forbud.
Der er også i EU noget, der hedder et forsigtighedsprincip, og det skulle oven i købet være blevet styrket i Amsterdamtraktaten, så derfor kunne man sige, at man står stærkere på den linje.
Vi har været inde på det tidligere i dag, og jeg tror
ikke, vi kommer så meget længere ad det spor.
Vi må vente på referatet fra det næste rådsmøde og se, hvad der er sket dér,
og håbe, at ministeren er kommet et stykke videre i sit arbejde med at overbevise de andre om, at vi skal have et totalforbud på EU-plan. Jeg vil godt følge hr. Kristen Touborgs spørgsmål op med hensyn til afgiften.
Vil ministeren, når afgiften er blevet indført og det måtte vise sig, at der stadig væk bliver brugt betydelige mængder af vækstfremmere, være enig i, at den er for lav og derfor medvirke til at forhøje afgiften, hvis den situation skulle opstå?
Kristen Touborg (SF), 1997-11-05:
Jeg vil godt takke ministeren for svaret.
Nu er spørgsmålet stillet for en halv snes dage siden, og derfor er der sket en glædelig udvikling i mellemtiden, som jeg samtidig godt vil kvittere for.
Men jeg vil også stille ministeren det spørgsmål
: Når det nu er sådan, at det er retspolitisk umuligt at indføre et generelt forbud for Danmark, er det så sådan, at afgiften, som regeringen opererer med, vil få den samme effekt, som et reelt forbud ville have haft?
Når jeg spørger, er det, fordi jeg finder, at der i dagens aviser gives lidt forskellige vurderinger af, hvad det er, regeringen vil,
»Mener ministeren, at man politisk ud fra et forsigtighedsprincip kan beslutte at forbyde alle antibiotiske vækstfremmere, før alle stofferne er undersøgt enkeltvis?«
Jette Gottlieb (EL), 1997-11-05:
»Mener ministeren, at moderne sporvognssystemer bør have en rolle at spille i et fremtidigt kollektivt trafiksystem i større danske byer, og hvorledes bør etableringsomkostningerne da i givet fald finansieres?«
Henrik Dam Kristensen (S), 1997-11-05:
Jeg må sige i relation til WHO-konferencen, at jeg endnu ikke mig bekendt i hvert fald har modtaget de endelige papirer i ministeriet.
Det er pressemeddelelser, som vi indtil nu opererer på, men de er jo så til gengæld, kan man sige, også alvorlige nok.
Men jeg synes, man skal forstå, at det jo ikke kun er antibiotika i foder, vi taler om, når vi diskuterer de her ting i EU; det er medicin bredt.
Hormonerne har været velkendt, og det europæiske standpunkt på dette område har været velkendt.
Der er holdt op til flere konferencer i europæisk regi, som ikke kun har haft hormoner eller antibiotika som indgangsvinkel, men har haft en bredere indgangsvinkel, hvilken vi vel også har diskuteret nu her i en times tid, nemlig at antibiotika er noget, der skal bruges med varsomhed.
Det skal som udgangspunkt bruges til syge dyr og til syge mennesker.
Til hr. Kristen Touborg vil jeg sige, at jeg har stor tiltro til, at vi gør det på den bedst tænkelige måde, men det er jo på dette område som på så mange andre områder, at vi hele tiden må opdatere vores viden og handle i forhold til ny viden.
Men det er jo ikke noget, vi har sat i gang på baggrund af de sidste par dages debat; det er faktisk noget, som går lidt længere tilbage.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Jørn Jespersen (SF), 1997-11-05:
Hvis vi skal være helt præcise med, hvad det er, der er foreslået ifølge det Ritzautelegram, der refererer det pågældende WHO-møde, så anbefaler man samlet fra mødet, at der kun bruges de gamle, smalle typer antibiotika til dyr, hvis det er nok til at gøre dem raske, og så var der amerikanske forskere, som foreslog, at de nye bredspektrede typer kun må bruges til mennesker, altså et forbud mod at bruge dem til dyr. Så er vi vist nogenlunde enige, hvis ellers referatet er rigtigt af, hvad det er, der er foreslået.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1997-11-05:
»Hvorfor anvendte ministeren ikke Danmarks mulighed for at fremkomme med et såkaldt hængende veto i forbindelse med forhandlingerne med de øvrige EU-lande om de nye fangstregler
for fiskeriet torsdag den 30. oktober 1997
Bjørn Westh (S), 1997-11-05:
Sporvejssystemer er ét blandt flere bud, der kan være på fremtidens kollektive transport i de store byer.
Metroen i København er et kollektivt trafiksystem, som er valgt til København på baggrund af grundige analyser.
Tilsvarende grundige analyser må man også lave, hvis man skal bruge sporvognssystemer, og det er muligt, at det kan påvises, at de vil udgøre en god løsning i nogle store byer på grundlag af forskellige teknisk-økonomiske analyser.
Med hensyn til finansieringen af sådanne systemer er der ikke på nuværende tidspunkt grundlag for at tage konkret stilling til et ønske herom, for vi ved endnu ikke, om det ville være den mest hensigtsmæssige løsning, fordi det ikke er analyseret.
Jeg har ikke afvist at deltage i diskussioner om fornuftige trafikløsninger nogen steder, hverken om sporvogne eller letbaner i København, Århus eller Odense, eller hvor det kan være.
Men jeg har sagt, at jeg synes, det vil være naturligt, hvis man f.eks. i Århus vil drøfte sporveje, at Århus Byråd gør op med sig selv: Er det noget, vi ønsker?
Og hvis man så ønsker det, spørger sig selv: Hvordan kommer vi videre med den tanke?
Det kan da godt være, at Trafikministeriet kan deltage i en finansiering af en eller anden undersøgelse af det, hvis det er noget, man ønsker, så det vil jeg da gerne overveje.
Det samme i København: Jeg tror ikke, man kan sige, at fordi man bygger en metro, har man løst alle trafikproblemer
i København.
Jeg tror, vi skal have en fleksibel holdning, og det krav, jeg vil stille til trafikløsninger, er, at hvis man
har forskellige former for trafik, og det har vi jo i København - busser, tog og senere metro - skal man have nogle systemer med knudepunkter, hvor man let kan komme fra det ene til det andet system, så der er nogle gode kombinationsmuligheder systemerne imellem.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Mig bekendt er der ikke nogen regler i udlandet, der siger, at man absolut skal støtte et projekt, men man har somme tider støttet et sporvejsprojekt.
Hvis man efter en grundig analyse har fundet ud af, at det er det rigtige trafiksystem det pågældende sted, er der nogle eksempler på, at man har støttet det.
Det er korrekt.
Kristen Touborg (SF), 1997-11-05:
Jeg vil gerne takke ministeren for svaret og beklage, hvis jeg har stillet et lidt uklart spørgsmål; det er naturligvis et spørgsmål om at begrænse. Jeg vil godt spørge ministeren, om han finder, det er tilstrækkelige initiativer, der er taget.
Jeg må erkende, at jeg ikke var bekendt med regeringens udmeldinger til dyrlægerne, men jeg vil så spørge her: Er det efter ministerens opfattelse tilstrækkelig bekendtgjort over for dyrlægesystemet, at de skal omgås de bredspektrede antibiotika meget forsigtigt?
Charlotte Antonsen (V), 1997-11-05:
Venstre er positiv over for det foreliggende lovforslag.
Det er til gavn for dansk erhvervsliv, danske byggevirksomheder og vel ikke mindst vores rederivirksomheder, men vi vil naturligvis afvente, om der i forbindelse med udvalgsbehandlingen måtte fremkomme oplysninger, der bør have indflydelse på overenskomsten.
Venstre lægger vægt på, at overenskomsten ikke har
tilbagevirkende kraft, og vi kan anbefale en hurtig behandling af forslaget.
Lis Greibe (S), 1997-11-05:
Efter afslutningen af forhandlingen om dobbeltbeskatningsaftalen mellem Danmark og De Forenede Mexicanske Stater skal Folketinget i dag behandle det lovforslag, der bemyndiger regeringen til endeligt at tiltræde overenskomsten.
I modsætning til de fleste af de tidligere tilsvarende dobbeltbeskatningsaftaler tager denne ikke udgangspunkt i tidligere indgåede aftaler med det pågældende land.
Dagens lovforslag er udtryk for, at Mexico har bevæget sig fra at være ret lukket over for udenlandske investeringer til nu at være blevet interessant også for dansk erhvervsliv.
Der er dermed opstået et behov for en overenskomst, der regulerer beskatningen af indkomst mellem de to lande.
Som ved de tilsvarende indgåede overenskomster med andre lande
er hovedformålet at fjerne de ulemper, som international dobbeltbeskatning ellers ville medføre.
Dansk erhvervsliv vil med den foreliggende aftale blive bedre stillet og opnå bedre konkurrencevilkår i forhold til virksomheder fra de mange lande, der allerede har indgået tilsvarende overenskomster med Mexico. Socialdemokratiet anser den forelagte overenskomst for at være gennembearbejdet og uproblematisk, og vi vil anbefale lovforslaget og fremme en hurtig udvalgsbehandling.
Jette Gottlieb (EL), 1997-11-05:
Jeg vil godt supplere med det spørgsmål, om ministeren også er villig til at gå ind som initiativtager, som igangsætter
til sådanne ting, netop fordi det er store undersøgelser, der skal til, før man kan nå frem til en beslutning.
Jeg vil også gerne dreje diskussionen lidt over til København, for jeg forstod på ministerens svar før, at den umiddelbare opfattelse var, at når vi fik etableret minimetrosystemet, var der ikke brug for sporvogne eller letbaner i København.
Men jeg ved, der ligger planer i HT om letbaner, så vil ministeren være parat til at indgå i en drøftelse med HT om eventuel etablering af ringbaner eller radialbaner i Københavnsområdet?
Bjørn Westh (S), 1997-11-05:
Det er rigtigt, at jeg ikke har taget stilling til noget konkret, hverken positivt eller negativt.
Jeg har sagt, at vil man have sporveje, må det først og fremmest bygge på, at man lokalt har et ønske om det, og inden man så kan tage stilling til det, må det være grundigt gennemarbejdet og gennemanalyseret, om det er en god idé.
I det arbejde må selvfølgelig indgå det, som fru Jette Gottlieb peger på, nemlig CO2-udslippet: Hvad får man ud af det på denne måde?
Det må også ind i overvejelserne, og det er derfor nødvendigt med grundige studier, inden man sætter tingene i værk.
Det er ret store projekter, vi taler om.
Keld Albrechtsen (EL), 1997-11-05:
Ministeren må forstå, at jeg som århusianer naturligvis har fulgt debatten med overordentlig stor interesse, for det var
jo, som om den kommunikationsbrist, der åbenbart har været i mandags i Århus mellem borgmesteren og ministeren, slukkede lidt af lyset for de forhåbninger, der var i Århus om at komme i gang med at få udviklet et sporvognsprojekt.
Jeg vil godt spørge ministeren, om jeg har forstået det helt rigtigt, så jeg kan rejse hjem til Århus og sige til bl.a. byrådsmedlemmerne, at det er vigtigt, at Århus Kommune nu udarbejder et projekt, lægger det på ministerens bord og indbyder ministeren til en drøftelse om det.
Jeg er meget vel klar over, at selvfølgelig har ministeren ikke konkret taget stilling på forhånd, men ministeren har altså heller ikke konkret afvist noget som helst på forhånd.
Jette Gottlieb (EL), 1997-11-05:
Jeg vil gerne spørge ministeren på en lidt mere overordnet måde: Mener ministeren, det vil være gavnligt for reduktionen
af CO2-udslippet fra trafikken, hvis man etablerer sporveje i de største byer
Jeg taler selvfølgelig specielt om Århus og København.
Bjørn Westh (S), 1997-11-05:
Som jeg sagde før, er den lokale og regionale trafik jo først og fremmest et regionalt og lokalt ansvar,, og der er i hvert fald ikke lige for tiden nogen diskussioner om medfinansiering af sporvognssystemer, som jeg også har redegjort for tidligere.
Men hvis der skulle være et sådant ønske, må der i givet fald være et konkret projekt, og så må dette konkrete projekt først analyseres nøje.
Trafikministeriet har i 1995 sammen med bl.a. Århus Sporveje udarbejdet en rapport om finansiering af kollektiv trafik i Frankrig, Tyskland, England og Sverige, og det er rigtigt, at den viser, at der nogle steder gives statslige tilskud til den slags systemer.
Hvis det viser sig nogle steder i Danmark, at det ville være godt med sporvejssystemer, må vi selvfølgelig overveje det, men initiativet må komme udefra.
Jette Gottlieb (EL), 1997-11-05:
»Vil ministeren være åben over for at overveje, at staten kan yde økonomisk støtte til at indføre moderne sporvogne, således som det ofte er tilfældet i udlandet?«
Bjørn Westh (S), 1997-11-05:
Som sagt: Ønsker man fra Århus' side et sporvognssystem, må man gøre det op med sig selv, og ønsker man det, vil jeg da gerne være behjælpelig med at vurdere forskellige omstændigheder omkring projektet.
Sådan foregår det jo ikke.
I øvrigt var det en helt overordnet diskussion om, hvad jeg ville mene om sporvogne i Århus, og så sagde jeg, at det måtte man først og fremmest selv finde ud af, og var det noget, man ønskede, måtte man jo diskutere, hvordan man kunne komme videre med det. Mig bekendt i hvert fald kender vi i Trafikministeriet ikke noget til nogen ansøgninger om tilskud til Århus, så der er ikke taget stilling til det, og der er heller ikke nogen konkret sag.
Jeg ønsker heller ikke og kan selvfølgelig heller ikke tage stilling til et projekt, før vi kender projektet nøje og har analyseret det både økonomisk og trafikalt.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Keld Albrechtsen (EL), 1997-11-05:
Jeg fik bare på et møde samme aften i Århus
Jeg vil godt spørge ministeren, om han ikke ved f.eks. at svare på det indlæg, jeg havde i forgårs i Århus Stiftstidende, kunne gøre det klart - også over for offentligheden i Århus - at der ikke er tale om en sådan kategorisk afvisning fra ministerens side.
Bjørn Westh (S), 1997-11-05:
Jeg afviste ikke noget i Århus.
Jeg blev spurgt, om jeg ville støtte indførelse af sporvogne i Århus, hvis der kom et forslag om det, og om jeg syntes, det var en god idé med sporvogne.
Og så sagde jeg: Det må I da først gøre op med jer selv.
Hvis man i Århus ønsker sporvogne, er man for min skyld velkommen til at lave sporvognssystem. Det var i og for sig det, diskussionen gik på, hverken mere eller mindre, og det var i øvrigt et meget lille punkt på dagsordenen, og der var mange andre punkter på dagsordenen.
Jeg blev altså spurgt: Hvad mener trafikministeren om sporvejssystemer i Århus?
Jette Gottlieb (EL), 1997-11-05:
Nu fremgår det jo af aviserne, at ministeren har været til diskussion i Århus om spørgsmålet, og det fremgår også, at ministeren afviste - næsten kategorisk, står der - at indgå i en sådan debat.
Men skal jeg forstå ministerens svar sådan, at hvis der forelå lokale analyser, som lagde op til, at man skulle etablere et sådant system, ville der være mulighed for at få statsstøtte i etableringsfasen?
Jeg forstår godt de kommuner, som gerne vil have sådan en forudsætning med, inden de igangsætter et dyrt analyseapparat.
Bjørn Westh (S), 1997-11-05:
Nu er den lokale og den regionale trafik jo et decentralt anliggende i Danmark, men det er selvfølgelig også en regerings opgave at sørge for, at CO2-udslippet bliver så lavt som muligt.
Men der har mig bekendt ikke været nogen spørgsmål af den karakter.
Jette Gottlieb (EL), 1997-11-05:
Der er noget, der tyder på, at der er en hurdle med hensyn til at komme i gang med de undersøgelser, fordi de er meget omkostningsfyldte.
Men mener ministeren ikke, at etablering af sporveje under alle omstændigheder ville have stor betydning for reduktionen af CO2-udslippet, og mener ministeren ikke, at det også er en statslig opgave at bidrage til noget sådant?
Mener ministeren, at sporvognsrapporten, hvoraf det fremgår, at alle de undersøgte storbyer, hvor sporvognsnettet er blevet etableret, har modtaget statsstøtte i etableringsfasen, er uden betydning?
Gør det ikke indtryk, at alle de steder, hvor det faktisk er lykkedes at etablere moderne sporveje, har det været med en statslig medfinansiering?
Kunne det ikke også indebære en statslig medfinansiering i en projekteringsfase, således at man kunne få afklaret, om det var den rigtige løsning?
Henrik Dam Kristensen (S), 1997-11-05:
Det er den praktiserende dyrlæge, der beslutter, hvilket antibiotikum der skal anvendes i en given behandlingssituation.
Valget af det bedste og mest virksomme antibiotikum beror på mange forskellige forhold, som jo selvfølgelige indgår i dyrlægens faglige overvejelser om en given behandling.
Det er min hensigt at sørge for, at dyrlæger opfordres til gennem ansvarlig og bevidst behandlingsrutine at begrænse brugen af antibiotika, herunder de bredspektrede antibiotika, mest muligt.
Statens Veterinære Serumlaboratorium har i den forbindelse formuleret nogle faglige retningslinjer for dyrlægers brug af antibiotika som forslag til valget af antibiotika i henhold til faglige prioriteringskriterier.
Statens Veterinære Serumlaboratorium sørger for, at de praktiserende dyrlæger er bekendt med disse konkrete retningslinjer for valget af antibiotika i en given behandlingssituation, og at de har mulighed for at få laboratoriehjælp til at stille en præcis diagnose.
Christian Mejdahl (V), 1997-11-05:
Skal ministerens svar forstås sådan, at ministeren overvejer at lovgive om, hvilke staldsystemer der skal bruges og benyttes, og vil ministeren så i den forbindelse også tage ansvaret for, at disse staldsystemer måske er forældede om ti år, og ansvaret for de konsekvenser, som det så får?
Henrik Dam Kristensen (S), 1997-11-05:
Jeg er sikker på, at vi også i Danmark er opmærksom på den situation i Sverige.
Jeg vil i øvrigt gerne gøre opmærksom på, at da vi lavede vores salmonellahandlingsplan, brugte vi jo bl.a. og, havde jeg nær sagt, ikke mindst de svenske erfaringer.
Hvis jeg ikke husker helt galt, var der også svenske eksperter med til den konference, jeg omtalte før, så det er klart, at viden på det her område i Sverige vil vi selvfølgelig forsøge at bruge i Danmark. Hermed sluttede spørgsmålet.
Jørn Jespersen (SF), 1997-11-05:
»Vil ministeren følge anbefalingen fra et WHO-møde, hvor 70 forskere fra hele verden anbefaler, at alle dyr i landbrugsproduktionen fremover bør vokse op helt uden antibiotiske vækstfremmere i foderet - og rejse forslaget i EU og i Codex Alimentarius?«
Henrik Dam Kristensen (S), 1997-11-05:
Det kan kun blive det samme svar, som der er givet hidtil.
Vi ønsker dynamik på det her område.
Er der staldsystemer, som i dag er lovlige, som vi må sige, at det burde de ikke være med den viden, som vi har nu, skal vi selvfølgelig kigge på det.
Der er i øvrigt også nogen EU-harmonisering på det her område.
Så altså det, jeg synes man skal være klar over, er, at det er den dynamiske udvikling, som er hovedfaktoren i det her, og her har regeringen i forhold til dyrevelfærd et meget højt ambitionsniveau.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Kristen Touborg (SF), 1997-11-05:
Jeg vil godt spørge i forlængelse af hr. Christian Mejdahls spørgsmål, om det er sådan, at regeringen overvejer at indføre et forbud imod visse byggerier, visse staldsystemer, der måtte være så belastende for det dyreetiske, at man finder det nødvendigt af den grund.
Altså at vende tingene om og så sige, at hvad angår en række ting, er det bondens frie valg, hvad man vil bygge, hvilke staldsystemer man vil have, men at der er nogle, der er så belastende, at dem vil man ikke anvende.
Henrik Dam Kristensen (S), 1997-11-05:
Jeg vil gerne sige, at sådan kunne det svar, jeg gav, næsten ikke høres.
Det nægter jeg næsten at tro på.
Jeg prøver igen: Vores nuværende lovgivning stiller nogle forholdsvis præcise krav i forhold til dyrevelfærd; der er klart givet udtryk for, at det er minimumskrav.
Det kan kun gå i dynamisk retning, tror jeg jeg har fået understreget op til mange gange nu.
Mit konkrete svar til hr. Christian Mejdahl var: Jeg skal ikke gå ind og beslutte i forhold til detaljerne i et staldsystem, hvad der er bedst, og hvad der er dårligst Der er forskellige måder. Drejer det sig om løsgående køer, kan man finde op til mange forskellige staldsystemer.
Men det forhindrer ikke, at det er minumumsregler, vi har.
Og jeg tror, fru Margrete Auken skal være klar over, at vi kommer ud i noget teknisk meget kompliceret her.
Det betyder ikke, at der så kan være nogle staldsystemer, som dyrevelfærdsmæssigt kan være dårligere end andre i forhold til nyudviklingen.
Det, det handler om, er, at der rent praktisk er forskellige måder, man gør tingene på.
Og det er dér, jeg synes, ansvaret ligger hos den enkelte landmand.
Margrete Auken (SF), 1997-11-05:
Det er lidt mærkeligt, at når vi har industriudbygninger osv., så er - jeg ved ikke, hvad Venstre er - men altså hverken regeringen eller vi andre bange for at gå ind og sige, at der er forbud, og der er påbud, og der skal man gøre sådan, og der skal man gøre sådan.
Indimellem har man så taget fejl.
Det er jo sjældent, at det sker helt med henblik på, hvad der er bedst for miljø og i det her tilfælde landbrug med dyr.
Nu lyder det, som om ministeren siger: Når det gælder landbruget, må man ikke stille sådan nogle krav.
Så kan man håbe det bedste, og man kan have nogle gode samtaler.
Jeg er ikke i tvivl om, at ministeren er fremragende til at have sådan nogle gode samtaler.
Men hvorfor skal landbruget behandles med sådan en ekstraordinær nænsomhed i forhold til industrien?