Flemming Oppfeldt (V), 2003-03-27:
Indledningsvis vil jeg sige, at Venstre ikke kan støtte nogen af de to beslutningsforslag.
Det er klart, at SF's forslag nok må trækkes tilbage.
Det kan vi jo ikke gøre, men man må håbe, at SF trækker det tilbage, for det kan selvfølgelig ikke vedtages, uden at vi kommer i karambolage med internationale konventioner om ligebehandling af borgerne.
Men jeg vil prøve at at koncentrere mig om principperne i Kristeligt Folkepartis beslutningsforslag og egentlig også om det, der ligger i intentionen i SF's forslag - bortset fra det med forskelsbehandlingen af danske statsborgere og udlændinge.
Der findes to veje i den måde, vi bygger vores integrationspolitik op på.
Den ene vej fører os direkte ned i behandlersamfundet.
Det vil sige, at det er vejen til at gøre flygtninge og indvandrere afhængige af vort behandlersamfund og dets ydelser.
Den anden vej
den fører til, at flygtninge og indvandrere bliver selvforsørgende, bliver en del af vort samfund, stiger op, tjener deres penge selv, betaler skat.
Den første vej er en blindgyde.
Det er den, der lokker de fattige flygtninge og indvandrere med verdens højeste kontanthjælp.
Den anden vej er Venstres vej.
Her har vi nedjusteret forventningerne til verdens højeste kontanthjælp, således at man i de første 7 år i Danmark er berettiget til den mere beskedne starthjælp, såfremt der ikke er muligheder for at få et rigtigt arbejde, eller at man ikke er særlig motiveret til at tage et rigtigt arbejde, eller man er særlig motiveret til at tage et rigtigt arbejde ved at lære dansk i en fart.
Det er lige præcis det, vore bestræbelser går ud på: et
rigtigt arbejde, gerne i den private sektor, kombineret med danskundervisning.
Det er vejen til integration.
Men der er også dem, der giver op over for denne indsats.
Variationen er kolossal.
Det har vi en opgørelse over, som er offentlig, fra Integrationsministeriet fra sidste efterår.
Der er ikke nogen speciel sammenhæng mellem kommunernes indsats og den stedlige arbejdsmarkedssituation.
To kommuner, der ligger ved siden af hinanden, kan have to vidt forskellige indsatser på dette område.
Det siger os noget om, at vi skal holde fast i starthjælpen, som den ser ud nu.
Det er kommunernes forpligtelse at skaffe de ledige indvandrere beskæftigelse i stedet for starthjælp.
Og det er Venstres klare opfattelse, at dette arbejde kan skaffes.
Siden vi indførte starthjælpen, har vi jo på en række punkter indledt et lovgivningsarbejde, som træder i kraft i disse måneder og hen over sommeren, og som understøtter bestræbelserne og med den motivation, som ligger i starthjælpen.
Det er programmet for »Flere i arbejde«, og det er integrationsprogrammet, det er blandt andet danskundervisning i forbindelse med arbejdet, det er virksomhedspraktik, det er løntilskud, det er vejledende opkvalificering, og det er andre tiltag.
Så alt i alt: Vi ønsker at opretholde starthjælpen, for det første fordi den er en del af en ny integrationspolitik, som skal virke signalgivende over for indvandrerne om, at det danske samfund giver rettigheder, men at vi også stiller krav; for det andet fordi niveauet internationalt set er ganske højt, vores kontanthjælpsniveau er ganske højt; for det tredje fordi kommunerne skal bringes op på det højeste niveau for beskæftigelsesindsats; for det fjerde fordi starthjælpen skal have en chance for at samvirke med de mange andre tiltag, vi gør på integrations- og beskæftigelsesområdet.