runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-05-28:
Ja, det er jeg meget bekendt med.
En af grundene til, at man gerne har villet kigge på os fra andre landes side - hvilket vi skal glæde os over - er jo en række af de arbejdsmarkedsreformer, som vi har gennemført, i øvrigt i et fællesskab mellem den daværende regering og den daværende opposition.
For det lykkedes jo oppositionen at presse den daværende regering til at gennemføre nogle reformer af arbejdsmarkedet, som det ellers i mange år havde været svært at få Socialdemokratiet med til, herunder bl.a. en ny ordning for dagpenge til unge, som jo var særdeles succesfuld, for i samme øjeblik den blev indført med særlig skrappe foranstaltninger, forsvandt ungdomsarbejdsløsheden som dug for solen.
Der blev også gennemført andre reformer, bl.a. af dagpengesystemet, som i høj grad også har været med til at give et bedre fungerende arbejdsmarked.
Det er vi absolut meget tilfredse med. Det hører med til historien, at det var forslag, som vi havde arbejdet med i mange år og ikke kunnet komme igennem med, men da så Socialdemokratiet kom i regering lykkedes det at få Socialdemokratiet med. Så spørger hr. Bjarne Laustsen, hvad jeg bygger mine optimistiske forventninger på.
Det har jeg jo svaret på under tidligere spørgsmål, nemlig at der nu forventes svagt opadgående internationale konjunkturer - det er én faktor - rentefaldet begynder at slå igennem på større økonomisk aktivitet, og endelig er der skattelettelsen til næste år.
Det er de faktorer, regeringen har bygget sin prognose på.
Til hr. Nicolai Wammen kan jeg sige, at der ikke på nuværende tidspunkt er fastsat en samlet økonomisk ramme.
Som jeg sagde før, er det altså først og fremmest de praktiske muligheder for fremrykninger, der kommer til at afgøre omfanget.
Jens Peter Vernersen (S), 2003-05-28:
Mit helt konkrete spørgsmål tidligere var, om det var kunstige tilskudsordninger, der bragte den høje beskæftigelse fra 1994 og frem til 2001.
Det er måske en af de første indrømmelser, statsministeren har givet her i salen, i og med at statsministeren netop ikke afviste, at det var, fordi man førte en politik, der fik beskæftigelsen til at stige, og ikke kunstige tilskudsordninger.
Det kan statsministeren vel bekræfte.
Så vil jeg godt spørge statsministeren, om det er forbigået statsministerens opmærksomhed, at man overalt i Europa kiggede på Danmark i den periode, vi taler om, fordi det lykkedes at opnå en stigende beskæftigelse i Danmark, mens det rent faktisk ikke lykkedes i en række af de andre lande i Europa.
Det troede jeg dog at statsministeren var bekendt med.
Nicolai Wammen (S), 2003-05-28:
Statsministeren gled i et tidligere svar uden om, hvad regeringens fremskyndelse af byggeprojekter egentlig vil betyde for beskæftigelsen.
Det vil sandsynligvis have betydning både for 2003 og 2004.
Jeg vil gerne spørge statsministeren: Hvis man forestiller sig, som både hr. Kristian Jensen og vicestatsministeren har været inde på, at rammen er ca. 1 mia. kr., vil det så ikke kun bidrage positivt til beskæftigelsen med op til 2.000 personer i bedste fald?
Bjarne Laustsen (S), 2003-05-28:
Hvad er det for nogle sektorer, der skal trække væksten?
Det er jo et dramatisk fald, som regeringen skønner vil komme.
Det er glædeligt, hvis det holder stik, men i forhold til tidligere er der ikke nogen som helst ting, der indikerer, at det skulle være tilfældet.
Ud over den ledighed, man har nu på godt og vel 160.000, er der op imod 20.000 mennesker, som har fået varslet deres afskedigelse inden for de seneste uger.
Jeg tror, statsministeren udmærket kender listen, så det er i det lys, vi skal se, om man kan tro på, at de tal kommer ned på 155.000 i år 2004.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-05-28:
Det kan jeg svare meget kort på.
Bjarne Laustsen (S), 2003-05-28:
Der er god grund til at spørge statsministeren, om han er tilfreds med udviklingen, for statsministeren underholder jo med, at borgerlig politik er at sørge for, at der er så få offentligt ansatte som muligt og så mange i den private sektor som muligt.
Nu går det jo den vej, at i de 2 år, hvor statsministeren har haft ansvaret, er det gået stik modsat.
Hvad er det for nogle forventninger, vi skal have til år
2004 med hensyn til ledigheden
Er det et fald, således at vi når ned på det niveau, som var i 2001?
Det tror jeg der er mange af de op imod 30.000, der er blevet arbejdsløse under statsministerens regering, som ønsker et svar på.
Hvordan ser beskæftigelsesmulighederne ud?
Nu går vi lige et skridt videre i den række af folk, der utrolig gerne vil have et job, og de er måske længere væk fra arbejdsmarkedet end nogen af de andre grupper, vi har talt om her.
Det drejer sig om skånejob, fleksjob osv., hvor jeg tror, at den nuværende regering har en intention; den tidligere havde i hvert fald en intention, som meget målrettet gik på, at vi skulle skabe et rummeligt arbejdsmarked, og det var også et spørgsmål om at forøge arbejdsstyrken.
Det er jo ganske fornuftigt, hvis vi kunne få nogle, eksempelvis førtidspensionisterne, til at tage et job 5, 10 timer om ugen, eller hvad de nu kan klare.
Vi fik også indført fleksjobbene.
Nu viser det sig, at hver femte af de fleksjobbere, som bliver visiteret til sådan et job, rent faktisk er arbejdsløs eller slet ikke får noget job.
Derfor synes jeg, der er god grund til at spørge statsministeren om visionen omkring det her, for det kan jo ikke være meningen, at man bare bytter én offentlig ydelse ud med en anden offentlig ydelse.
Hvad vil regeringen gøre ved det?
»Hvordan går det med regeringens planer om at skabe et rummeligt arbejdsmarked?«
Skriftlig begrundelse
Spørgsmålet stilles, fordi hver femte fleksjobber er ledig.
Nicolai Wammen (S), 2003-05-28:
Jeg kan forstå på statsministeren, at beløbet på 1 mia. kr. ikke ligger fast; det kan sådan set blive mindre, i hvert fald hvis man skal tro hr. Kristian Jensen, som har sagt, at det er op til 1 mia. kr. Jeg vil gerne stille statsministeren et klart spørgsmål: Kan statsministeren forestille sig, at beløbet bliver mere end 1 mia. kr., eller er det beløb, vi snakker om, fra 0 til 1 mia. kr.?
Det synes jeg kunne være interessant at få at vide efter at have hørt hr. Kristian Jensens bemærkninger.
Derudover vil jeg gerne bede statsministeren om at bekræfte, at som tommelfingerregel vil det, at man sætter gang i eller fremrykker byggeriet for 1 mia. kr., give maksimalt op til 2.000 arbejdspladser.
Statsministeren lagde vægt på, at regeringen nu har spillet ud, men vil ikke sige præcis med hvor meget, i forhold til at få flere i beskæftigelse.
Jeg vil godt bede statsministeren om at bekræfte, at vicestatsministeren i går nævnte tallet omkring 1 mia. kr. som det, der var rammen for det.
Hvis statsministeren har nye oplysninger, er det selvfølgelig udmærket.
I den forbindelse vil jeg gerne bede statsministeren om at forholde sig til, at bl.a. chefanalytikeren i Danske Bank har udtalt: »En milliard batter ingen steder og giver måske kun job til 2.000 personer.
Det kan kun tjene som et signal
til befolkningen om, at regeringen viser handlekraft og kan styre og finjustere økonomien bedre end den reelt kan«.
Det korte af det lange er, at det fra flere sider er blevet sagt, at hvis det, regeringen har i posen, er 1 mia. kr., så hjælper det ingenting.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-05-28:
Jeg kan sige både til hr. Bjarne Laustsen og til hr. Jan Petersen, at da regeringen jo ikke har nogen planer om at ændre i efterlønsordningen, er det måske lidt specielt sådan at stille de spørgsmål til mig, men det er selvfølgelig det, forretningsordenen åbner mulighed for.
Hr. Jan Petersen spurgte, om jeg kunne forklare, hvorfor forskellige i den offentlige debat rejser alle disse spørgsmål vedrørende efterlønsordningen.
Dertil kan jeg kun svare, at det kan jeg jo ikke så godt give svar på.
Det må hr. Jan Petersen spørge de pågældende om.
Men jeg indrømmer, at hr. Jan Petersen er i den vanskelighed, at det kun er mig, der har mulighed for at svare på det ifølge forretningsordenen, men jeg må altså blive hr. Jan Petersen svar skyldig.
Man kunne måske også argumentere for, at den megen debat om efterlønsordningen kunne tilskynde nogle mennesker til at hoppe på efterløn, mens tid er, så det måske ville være et selvstændigt bidrag til at løse det, som nogle opfatter som et problem: at man holdt sig til den aftale, der for længst er indgået mellem den daværende regering og den daværende opposition.
Det er i hvert fald det, jeg gør.
Regeringen har ingen planer om at ændre efterlønsordningen.
Bjarne Laustsen (S), 2003-05-28:
Jeg vil gerne stille det samme spørgsmål, fordi bl.a. Dansk Metals a-kasse jo har dokumenteret, at en 70-80 pct. af deres medlemmer rent faktisk bliver tvunget på efterløn, fordi de allerede var ledige, inden de blev 60 år.
Jeg går ud fra, at statsministeren er bekendt med, at ledighedsperioden, som vi har aftalt, kun er 6 måneder for de 60-årige.
Derfor er det jo et interessant spørgsmål, for også nu senest med den bog, som statsministeren har lagt navn til, sår man tvivl om både pensionsalderen og efterlønsalderen.
Det arbejdsmarked, der faktisk skulle være til de folk her - for alle undersøgelser viser, at de gerne ville fortsætte med at arbejde - står rent faktisk ikke til rådighed for netop den gruppe her.
Jan Petersen (S), 2003-05-28:
Det er jo utroligt, som vi skal være enige så.
Vi ved, at når mennesker mellem 50 og 60 år først er arbejdsløse, har de vanskeligere end folk under 50 år ved at komme ind og få et nyt job, hvorefter det er mere naturligt, at de, når de fylder 60 år, vælger efterlønnen, for det er det realistiske alternativ, de kan se.
Det lægger jeg så til grund, at det er statsministeren enig i.
Men kunne statsministeren så forklare mig, med hvilken politisk effekt det så er, at såvel konservative partnere for regeringen og statsministeren som Dansk Arbejdsgiverforening og en mængde eksperter alligevel insisterer på, at nu skal den dér efterlønsordning enten afvikles eller reduceres til ukendelighed, hvis de mennesker, som i høj grad nu bærer væksten i efterlønsordningen, i stedet for skulle oppebære dagpenge?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-05-28:
Jeg tror, hr. Jan Petersen kan have fat i noget af forklaringen; det kan have en betydning for tilgangen til efterløn.
Vismændene konkluderer i deres seneste rapport, at der er større afgang til førtidspension og efterløn fra virksomheder, der skærer ned i medarbejderstaben, så derfor tør jeg i hvert fald ikke udelukke den forklaring, som hr. Jan Petersen her peger på.
Men jeg vil så sige, at hvis man tager et samlet overblik 10-15 år tilbage, i hvert fald siden 1990'erne, har der ikke kunnet påvises nogen direkte sammenhæng mellem udviklingen i ledigheden og tilgangen til efterløn.
Men personligt hælder jeg nok til, bl.a. med henvisning også til den undersøgelse, der er foretaget af vismændene, at det i hvert fald kan være en af forklaringerne; det tror jeg hr. Jan Petersen har ret i.
Jan Petersen (S), 2003-05-28:
Vi har jo her på det seneste måttet notere os, at regeringen må korrigere sit skøn over, hvor mange der går på efterløn både dette år og i de kommende år. Derfor er spørgsmålets kerne jo, om statsministeren er enig i, at netop en stigende ledighed foranlediger, at flere så søger tryghed i efterlønsordningen, simpelt hen fordi de
er uden job eller risikerer at miste jobbet eller føler, at det måske er dem, der skal gå på efterløn frem for at blive i jobbet, fordi det så letter afskedigelsesrunder dér, hvor de truer nu, eller hvor de er gennemført.
»Er statsministeren enig i, at det stigende antal personer, der går på efterløn, først og fremmest skyldes den stigende ledighed?«
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-05-28:
Som jeg sagde før, er regeringens linje meget klar, vi har sendt et klart signal.
Men vi vil altså ikke fratage ledelserne på de enkelte institutioner retten til at vurdere, hvad de synes er det rigtige at gøre for den enkelte institution.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Jan Petersen (S), 2003-05-28:
De samme venlige hensigter kender vi jo også fra private virksomheder, men når så den direkte virkelighed opstår og der skal foretages afskedigelser, ser vi en profil også i private virksomheder ganske som den, statsministerens egen regering nu kan præstere, for så vidt angår fyringer i 2002.
Men det fører mig over til, at når så finansministeren har tilkendegivet de samme hensigter, undrer det mig, at Finansministeriet procederer på, at medarbejdere, der har høj anciennitet, og dem har staten jo en del af, ikke skal have den samme positive særbehandling i afskedigelsesrunder, som gælder på det private arbejdsmarked.
Mener statsministeren, det er rimeligt, at Finansministeriet procederer på at kunne afskedige uden hensyn til den virkelighed, der gælder for privatansatte?
Altså på det private arbejdsmarked gælder den norm, at der tager man hensyn til medarbejdere med høj anciennitet, og det betyder, at såfremt man skal afskedige dem, skal der være særlige grunde til det.
Det var statsministerens egen henvisning til finansministeren, der fik mig på denne vinkel.
Finansministeriet agerer heller ikke i overensstemmelse med de pæne udtalelser.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-05-28:
Først og fremmest vil jeg sige, at det gør man jo bl.a. ved at tilkendegive holdninger som dem, jeg har tilkendegivet her.
Jeg ved også, at finansministeren, som jo har ansvaret for den overordnede personaleadministration i staten, giver udtryk for nøjagtigt samme standpunkt.
Men når hr. Jan Petersen spørger efter sikkerhed, er jeg nødt til at sige, at den kan man aldrig give fuldstændig, for vi må altså ikke fratage de enkelte institutionsledelser ansvaret for personalepolitikken.
Det er trods alt ude på den enkelte institution, man bedst er i stand til at vurdere: Hvordan skal vores medarbejderstab være sammensat, for at vi bedst muligt kan varetage de opgaver, vi nu skal varetage?
Det må vi ikke tage fra institutionsledelserne.
Der må vi have tillid til, at den enkelte institutions ledelse er bedst til at vurdere, hvad der er brug for.
Det, jeg bare siger som en generel opfattelse, og som er et klart signal til alle institutioners ledelser, er, at det ikke er regeringens politik, at man vil diskriminere mod ældre medarbejdere.
Tværtimod er det regeringens klare holdning, at det er fornuftig medarbejderpolitik, at der er plads til både de yngre og de ældre, og at der er en bredt sammensat medarbejderskare.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-05-28:
Jeg ser ikke nogen som helst baggrund for på det foreliggende grundlag at foretage mig noget i denne sag.
Som sagt er der ikke truffet nogen endelig beslutning, og den beslutning, der i givet fald måtte blive truffet, drejer sig alene om forskning i våben, og Danmarks holdning til nedrustning og atomprøvesprængninger er velkendt i den amerikanske administration.
Så jeg finder ingen anledning til at foretage mig noget i denne sag.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Villy Søvndal (SF), 2003-05-28:
Vil statsministeren bruge perioden frem til en sådan endelig beslutning om at ophæve stoppet for forskning, vil statsministeren bruge den mellemliggende periode, som måtte være et halvt år, til at forsøge at påvirke, eventuelt sammen med andre EU-lande, amerikanerne til at lade være med at starte en ny oprustning på atomvåben, eller vil statsministeren ikke foretage sig noget som helst?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-05-28:
Jeg kan kun gentage, at der ikke er truffet nogen endelig beslutning, og det, det drejer sig om her, er altså i givet fald forskning i udvikling af sådanne våben.
Det forslag, der ligger fra Senatets side, som stadig væk kun er et forslag, giver på ingen måde bemyndigelse til at foretage afprøvning, indkøb eller deployering af sådanne våben.
Der er altså alene tale om at give mulighed for at forske i udviklingen af små atomvåben.
Jeg vil først sige til hr. Jan Petersen om det med delefterløn, at hvis vi skal gå dybere ned i det, så må jeg altså have lejlighed til lige at kigge tilbage i de gamle papirer, men vi havde en debat om det umiddelbart efter sidste valg, og som jeg erindrer det, var der en meget klar konklusion, nemlig at der var nogle uhensigtsmæssige effekter af sådan en ordning, som bl.a. gav mindsket incitament til at gøre en indsats, altså for lidt fordel ved at arbejde rent ud sagt.
Det er altså grunden til det.
Jeg skal gerne prøve at søge tilbage i de gamle annaler.
Så til hr. Jacob Buksti, som spørger: Hvad er der dog sket?
Nu vil jeg lige sige, at det er jo i og for sig ikke først og fremmest regeringen, men en hel masse økonomer, som har været ude og advare meget kraftigt imod at lempe finanspolitikken.
Det er jo lige fra vismændene og over til økonomer i forskellige private organisationer og virksomheder, som siger: Lad være at røre ved det.
Så er det jo altid en strid om ord, hvad det så er, regeringen gør her, men det, vi gør, synes vi er båret af sund fornuft, nemlig at vi rykker nogle ting frem, som allerede var planlagt til 2004, og siger: Jamen i videst muligt omfang kunne vi så ikke prøve at gennemføre det allerede her i 2003?
Det er selvfølgelig, fordi de seneste tal peger i retning af, at væksten i år bliver lidt mindre end forventet, men at væksten til gengæld næste år bliver lidt større end forventet.
Og så er det jo sund fornuft at sige: Jamen kunne vi så ikke rykke noget af det frem til i år?
Det er simpelt hen det, der er sket.
Og med hensyn til omfanget: Ja altså, som jeg sagde før, så er det, der i realiteten vil afgøre omfanget - og det kan man så have forskellige skøn over - mest de praktiske muligheder for at rykke investeringerne frem.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Villy Søvndal (SF), 2003-05-28:
Det gør de ikke for sjov.
Den amerikanske højrefløj, republikanerne og Rumsfeld og Bush, taler for nødvendigheden af at ophæve det her for at få lov til at producere små atomvåben, for at anvende dem konkret i forbindelse med konflikter, oven i købet ikke kun i forhold til andre lande med atomvåben.
Det behøver vi slet, slet ikke tage alvorligt, for det mener de ikke noget som helst alvorligt med.
Jeg må sige til statsministeren, at det er for nemt.
Det tror statsministeren ikke engang selv på.
Selvfølgelig er hensigten med den her manøvre at starte en ny forskning og en ny udvikling og en ny produktion.
Jan Petersen (S), 2003-05-28:
Med respekt for, at statsministeren selvfølgelig ikke kan huske alt og heller ikke er forberedt på dette spørgsmål, vil jeg alligevel sige, at det er nyt for mig, at regeringen har gennemført en sådan analyse og er nået frem til den konklusion. Derfor vil jeg tillade mig at gentage spørgsmålet: Vil regeringen genoptage sine overvejelser om det, når man er i gang med analyser af incitamenter, der kan gøre, at folk bevarer tilknytningen til en arbejdsplads frem for at gå på efterløn?
Pointen er jo, at den faktiske situation - ikke nødvendigvis i jernindustrien, men f.eks. i hjemmehjælpen - er, at der stort set ikke er en skilling tjent ved at have ekstra timer på de meget lave lønninger.
Så jeg kunne godt ønske mig, at statsministeren bekræftede, at vi tog det tema op og så på, om ikke vi alligevel kunne finde en vej.
Det ville jo også hjælpe på statsministerens troværdighed i forhold til at tale om positiv seniorpolitik, fordi statsministeren rent faktisk havde en rimelig klar overvejelse under valgkampen.
Bjarne Laustsen (S), 2003-05-28:
Jeg tror, statsministeren har meget ret i, at når diverse organisationer og politikere hele tiden sår tvivl om den aftale, vi i fællesskab indgik i 1998, er der god grund til at tro, at der er en lang række mennesker, som gerne vil fortsætte, men de siger: Vi kan ikke stole på politikerne, og nu kan vi åbenbart heller ikke stole på, at Venstre og De Konservative holder, hvad de lover, og derfor hamstrer man efterløn.
Men statsministeren har jo selv været med til at så tvivl om pensionsalderen.
Og i den aftale, vi lavede i 1998, var der jo også en aftale om, at vi nedsatte pensionsalderen til 65 år. Så jeg vil godt spørge statsministeren: Hvad har statsministeren egentlig selv gjort for at komme det uvæsen til livs, at der er tvivl om en politisk aftale?
Hvad har man gjort i regeringen for, at der er overensstemmelse mellem det, man siger, og så den politik, man fører, så der ikke kan være tvivl om, at de folk, der har betalt kontingent og fortsat vil gøre det, folk, som abonnerer på et efterlønsbevis og muligheden for at gå på efterløn, når den tid kommer, har ro og stabilitet omkring den ordning?
Jan Petersen (S), 2003-05-28:
Der er ingen tvivl om, at det at få flere i arbejde - det var vi jo for så vidt enige om lige før - også indebærer, at folk har et alternativ til efterlønnen.
Det har de til gengæld ikke, hvis de er fyrede og udsigten er arbejdsløshed.
Indgår det så også i statsministerens overvejelser, hvordan det kan lønne sig for folk med lav løn at gå på delefterløn, for det har statsministeren mig bekendt ment noget om i forbindelse med valgkampen?
Ole Stavad (S), 2003-05-28:
Men er det rigtigt, at den fremrykning, man snakker om, er noget, der ligger inden for en ramme på omkring 1 mia. kr.?
Ud fra de oplysninger, jeg har fået, er det noget, der højst vil kunne give en merbeskæftigelse i størrelsesordenen 1.000-2.000, altså en lille bitte brøkdel af bare den stigning, der har været i arbejdsløsheden, i manglende beskæftigelse, i løbet af det sidste halve års tid inden for bygge- og anlægsområdet.
Så bliver det jo meget nemt kun en symbolhandling og ikke noget, der flytter noget i forhold til en beskæftigelsesudvikling, som jeg forstår at statsministeren også er utilfreds med.
Bjarne Laustsen (S), 2003-05-28:
Jeg vil gerne takke for statsministerens svar.
Det er noget af det mest objektive, fremadrettede og korrekte, som statsministeren har sagt i lang tid efter min mening: at der er god grund til at efteruddanne medarbejdere, også de ældre medarbejdere, for at fastholde dem på arbejdsmarkedet. Jeg vil godt spørge i den forbindelse: Hvordan kan det så egentlig være, at regeringen fører en politik, der handler om, at de korttidsuddannede og de ufaglærte er dem, der skal have mindst uddannelse i Danmark, og at man lægger loft over AMU og indfører brugerbetaling osv.?
De, der har de dårligste vilkår for at få fast arbejde og holde sig fast på arbejdsmarkedet, er dem, som samfundet efter den borgerlige regerings opfattelse skal tilbyde mindst uddannelse og stille flest barrierer og begrænsninger op over for.
Når vi kan blive enige om, at det er godt at efteruddanne og omskole for at fastholde medarbejdere i job i lang tid, hvordan kan det så være, at regeringen fører
Ole Stavad (S), 2003-05-28:
Det sidste spørgsmål, jeg stillede under den foregående runde, synes jeg hænger meget sammen med det her, og derfor vil jeg tillade mig at følge op og sige til statsministeren, at jeg selvfølgelig ikke er uenig i, at internationale konjunkturer spiller en central rolle i forhold til den konjunkturudvikling, vi ser i Danmark i øjeblikket, men er statsministeren ikke enig i, at i og med at den nuværende regering overtog regeringsansvaret i den bedste økonomiske situation, Danmark nogensinde har befundet sig i ved et regeringsskifte, så har vi i modsætning til en række andre europæiske lande et økonomisk råderum til at sætte ind med en modkonjunkturpolitik, sådan at vi kan imødegå en stigende arbejdsløshed, hvis ikke man formøbler den gode økonomiske situation ved at udlove og uddele ufinansierede skattelettelser, som regeringen har gjort efter Finansministeriets egne oplysninger med 25 mia. kr. siden regeringsskiftet i november 2001?