runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2001-01-16:
Fru Elisabeth Arnold gør meget ud af, at Folketinget har bevilget nogle penge, og så skal ministerierne selvfølgelig anvende de penge.
Ja, men ministerierne skal - selv om Dansk Folkeparti stemte imod, ja - anvende de penge til oplysningskampagner og ikke til propaganda for deres politiske synspunkt.
Der er jo en hårfin grænse.
Og der er også er forskel på det, regeringen har udgivet, det skal da også være sagt.
Jeg synes, der er mange ting i »ØMU'ens ABC«
her, udgivet af Økonomiministeriet, som kan betragtes som oplysninger, man kan bruge den som opslagsværk og finde nogle rent faktuelle oplysninger. Men når vi så går over i de pjecer fra Udenrigsministeriet, jeg nævnte før, eller »Danmark og euroen«, udgivet af Økonomiministeriet i år 2000, som handler om, hvorfor vi skal sige ja, så går man over i den egentlige valgkamp, i den egentlige argumentation for, hvorfor man skal stemme ja i en bestemt folkeafstemningsperiode.
Vi forsøger at trække en grænse, og regeringen og regeringspartierne bør være med til at trække grænsen mellem det rene oplysningsarbejde, også i forbindelse med valgkampe, og så det egentlige partipolitiske arbejde, som Det Radikale Venstre altså må påtage sig selv og ikke påføre statskassen som udgift.
Arne Melchior (CD), 2001-01-16:
Jeg kan naturligvis ikke undskylde hr. Aage Frandsen, at han ikke ved, hvad der skete i 1939, når han kan udtale sig så sikkert om, hvad der skete på Klaus Berntsens tid.
Dér er han så skråsikker.
Der er såmænd nogle, der kan udtale sig om, hvad der skete på Napoleons tid, uden at de kan blive beskyldt for at have levet dengang.
Men jeg tror nok, at det sande om den sag fik hr. Frandsen sagt til sidst, og det svarer til, hvad jeg har sagt: Vi har ingen viden om det.
Og derfor mener jeg ikke, at de pinde har det indhold, de bør have, til at retfærdiggøre en vedtagelse i Folketinget, for det er ikke studeret tilstrækkeligt.
Jeg føler mig overbevist om, at min erindring ikke snyder mig, når jeg siger, at ved forskellige folkeafstemninger har partierne udsendt deres materiale og regeringen sit.
Og det er helt relevant, og derfor er der ikke sket noget skred og ikke nogen forøgelse.
Og derfor er pind ét ikke en pind værd.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2001-01-16:
Jeg tager ordet, fordi jeg synes, fru Elisabeth Arnolds respekt for Folketinget som institution er falmet betragteligt i forhold til det, jeg ellers har hørt fra fru Elisabeth Arnold og fra radikal side, altså at sådan noget med den vedtagelse dér er bare noget, regeringen kan hoppe op og falde ned på, og det dér med, hvordan man ønsker at bruge de midler, der afsættes til oplysningsvirksomhed, kan de sådan set selv finde ud af.
Det er sådan stilen fra fru Elisabeth Arnold, når vi diskuterer de her ting.
Derfor føler jeg anledning til at spørge fru Elisabeth Arnold: Når jeg nu står her med et sæt pjecer i den ene hånd og én pjece i den anden og så prøver at kigge på indholdet af de her pjecer, hvad er forskellen så?
Jo, de her pjecer herovre - der er 6 stk. i den her lille håndfuld - omhandler, hvorfor man skal stemme ja til euroen, fortræffelighederne ved euroen.
Den her pjece herovre omhandler argumenter for, at man skulle stemme nej.
Men det er ikke den eneste forskel på de her to ting, jeg har i hænderne.
Forskellen er også, at de herovre er betalt over Udenrigsministeriets budget som udenrigsministerens bidrag til, hvorfor man skal stemme ja.
Den herovre er betalt af Dansk Folkepartis partibudget.
Der er altså en væsentlig forskel ikke bare i indhold, men også i, hvem der har lov til at betale for de her ting.
Kan fru Elisabeth Arnold ikke godt se, at der er et problem her?
Og det er noget af den problemstilling, vi forsøger at diskutere her i dag.
Elisabeth Arnold (RV), 2001-01-16:
Først til hr. Aage Frandsen: Jeg lytter også, og jeg er godt klar over, at hr. Aage Frandsen selv lægger en fortolkende forskel ind i ordet valgkamp, at der er forskel på en folketingsvalgkamp og folkeafstemningskampagner.
Det anerkender jeg fuldt ud.
Jeg lytter også.
Jeg er også godt klar over, hvad hr. Aage Frandsens dagsorden er. Derfor vil jeg sige: Blankocheck til regeringen?
Man beder regeringen om at præcisere grænserne for, hvor nogle aktiviteter skal gå, og vi ved alle sammen gennem den lange diskussion, vi har haft i dag, at de grænser næsten er umulige at trække.
Der kommer måske en dag en ny regering.
Det gør der under alle omstændigheder efter næste folketingsvalg.
Det kan være, det er den nuværende regering, der fortsætter.
Men under alle omstændigheder kommer der regeringer efter denne, og der vil formentligt komme nye regeringer, som skal fastsætte nye retningslinjer.
Derfor mener jeg, at det bedste bud, vi har på grænsedragning, faktisk findes i Nordskov Nielsens rapport.
Og det mener jeg helt ærligt.
Men hvis det er Folketingets agt her at bekræfte de tolkninger, der står i Nordskov Nielsens rapport, så er det fint for mig. Så vil jeg sige til hr. Frank Dahlgaard: Jeg har ikke hørt om nogen påviste usandheder i pjecen med Lise Nørgaard på forsiden. Til hr. Kristian Thulesen Dahl: Jeg har meget respekt for Folketinget.
Jeg mener også, at man skal bruge pengene til det, pengene er bevilget til.
Sådan er reglerne faktisk i dette land.
Og når Folketinget har været så dristige at afsætte midler til ministerier, som de skal bruge i forbindelse med en folkeafstemningskampagne, så er det altså også de pågældende ministeriers pligt at bruge de penge til det, de er afsat til.
Jeg ved godt, at Dansk Folkeparti ikke stemte for de penge.
Det tror jeg ikke de gjorde, men det var faktisk det, Folketingets flertal gjorde.
Ulla Tørnæs (V), 2001-01-16:
Lad mig sige til fru Elisabeth Arnold, at jeg er noget overrasket, måske oven i købet også en anelse skuffet over den sådan - tillad mig udtrykket - noget nonchalante holdning, jeg synes, Det Radikale Venstres ordfører giver udtryk for i sin ordførertale.
Jeg må forstå, at Det Radikale Venstre ikke finder, at der er sket noget skred sådan de seneste 10 år, og jeg må også forstå, at Det Radikale Venstre ikke finder, at der er brug for nogen som helst form for præcisering af de spilleregler eller retningslinjer, der er imellem ministre og administrationen.
Det får mig til at konkludere
, at Det Radikale Venstres rolle som folkestyrets vogter jo på sin vis må være udspillet. Men så til mit spørgsmål, som egentlig går på, om ikke fru Elisabeth Arnold kan se, at det er en styrke at lade regeringen udarbejde en præcisering af de her retningslinjer.
At kalde det en blankocheck synes jeg simpelt hen er foragt for regeringens egen rolle i denne her sammenhæng.
Og når fru Elisabeth Arnold fremhæver DJØF-rapporten, så må jeg bede fru Elisabeth Arnold forholde sig til, om ikke der er forskel på en DJØF-rapport og så på nogle retningslinjer, som bliver udarbejdet af regeringen til Folketinget.
Frank Dahlgaard (UP), 2001-01-16:
Hvis jeg nu sagde: »Det Radikale Venstre er en samling mennesker, der er nogle herinde i Folketinget«, er det så sandheden?
Ja, det er det.
Der er ikke noget forkert i det.
Men det er da en meget ufuldstændig beskrivelse.
Der kan siges meget mere.
Der er ikke nogle direkte forkerte ting, men den er så ensidig, at det ikke er noget, embedsmænd og et ministerium skal lægge ryg til eller navn til.
Det må fru Elisabeth Arnold da være enig med mig i. Og når man et sted i pjecen siger, at dronning Margrethe er på forsiden af den danske euromønt, er det jo tendentiøst.
Det kunne lige så godt være på bagsiden.
Hun er på den ene side.
Men man siger forsiden.
Det er virkeligheden omkring det her.
Så man kan sige sandheden, men ikke hele sandheden, og dermed give et fordrejet billede.
Det er jo det, denne her pjece gør. Sådan noget kan vi lave i partierne, sådan noget skal ministerierne ikke rodes ind i.
Jens Kirk (V), 2001-01-16:
Det er mere vedrørende den nu fremsatte vedtagelse fra Dansk Folkeparti.
Der er jo så mange gode ting i den, at næsten ikke en kat kan stemme imod den, men jeg vil også gerne sige, at efter vores mening er det for tidligt, vi får den på bordet.
Lad os nu vente og se, hvilken redegørelse regeringen kommer med, for så er det, vi i fællesskab skal prøve, om vi ikke kan binde regeringen op på en lille og smal, men meget konkret vedtagelse, som virkelig kan hjælpe ude i landdistrikterne og yderregionerne.
Elisabeth Arnold (RV), 2001-01-16:
Til fru Ulla Tørnæs: Vi har jo netop nu i timevis talt om det skred, som er sket.
Det er et skred, der er en funktion af, at det politiske liv er blevet meget påvirket af medierne, og der er blevet meget anderledes behov for, hvordan man som politiker, som regering og som minister skal markere sig over for offentligheden.
Vi er ikke uenige om, at der er sket et skred.
Vi er måske uenige om, hvornår det er begyndt.
Så jeg tror ikke, vi kan blive frygtelig meget uenige om, at der er sket en ændring i løbet af de sidste mange år.
Det er der vist ikke nogen tvivl om.
Så vil jeg godt sige om DJØF-rapporten, som hr. Arne Melchior sagde det så rigtigt før, at der jo er sat nogle grænser, at der er nogle beskrivelser af, hvilke aktiviteter man ikke bør sætte embedsmænd til.
Og det mener vi faktisk er udmærket beskrevet i de rapporter.
Det er ikke foragt for Folketinget at sige, at jeg synes, det er beskrevet godt.
Men hvis der er nogen, der tror, de kan beskrive det bedre, så er det da i orden med mig. Så vil jeg blot sige til hr. Frank Dahlgaard: Jeg synes, vi har diskuteret den Lise Nørgaard-pjece i mange, mange forskellige spørgsmål.
Og det er ikke mig, der har ansvaret
for den.
Hr. Frank Dahlgaard tog den selv op her på talerstolen og har fået masser af diskussion om den i løbet af de sidste par måneder.
Så det tror jeg ikke at jeg vil gå
videre ind i
Jeg vil blot sige til hr. Thulesen Dahl, at grænsen mellem oplysning og propaganda jo er meget vanskelig at trække, og jeg ved ikke, om hr. Kristian Thulesen Dahl kan trække den.
Men det er klart, at de partier, herunder Det Radikale Venstre, som har stemt for de bevillinger til ministerierne, har lagt nogle kriterier, bl.a. i forbindelse med de lovforslag, hvor de penge blev bevilget, hvor det stod, hvad det var for typer af aktiviteter, de skulle bruges til.
Enhver reklamemand eller layouter eller person, der har forstand på annoncer osv., vil jo altid kunne komme til at ramme ind over en eller anden usynlig grænse, som jeg heller ikke tror, hr. Kristian Thulesen Dahl er i stand til at trække helt præcist.
Aage Frandsen (SF), 2001-01-16:
Fru Elisabeth Arnold fremhæver de to større rapporter, der er lavet, den ene fra DJØF og den anden fra det udvalg, der var nedsat på baggrund af debatten i Folketinget.
Det er også rigtigt, at de er vigtige, og de er centrale, fordi de resumerer, hvad der er sket hidindtil.
Men de stiller jo også nogle spørgsmål - og det gør Nordskov Nielsen-rapporten også - og lægger op til, at der er noget, man skal afklare.
Det vil sige, at man sådan set har en forventning om, at der er nogen, der får noget afklaret.
Det er da fornuftigt, hvis regeringen tager udgangspunkt i de rapporter, der allerede er der, og så får dem præciseret i forhold til nye situationer, som dukker op.
Der er jo andre kloge folk, der har sagt, at der er behov for en præcisering, efter at de rapporter er lavet.
Ja, selv nogle af dem, der var med til at lave den sidste rapport, har sagt, at der er nogle præciseringsbehov.
Og det er det, jeg synes, regeringen
stille og roligt skal gøre.
Det er et tilbud til regeringen om at gøre arbejdet, i stedet for at Folketinget skal pålægge noget, som regeringen måske ikke synes er særlig hensigtsmæssigt.
Regeringen har den umiddelbare ekspertise til det i højere grad end Folketinget, og det betyder, at det, regeringen når frem til, det er så det, Folketinget accepterer, og det gælder, indtil noget andet er vedtaget.
Men det forudsætter så også, at Folketinget siger ja til det.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2001-01-16:
Fru Elisabeth Arnold siger, det kan være meget svært at finde grænsen mellem, hvad der er oplysning, og hvad der er propaganda.
Ja, det kan det i nogle situationer, men i andre situationer er det ganske, ganske indlysende.
Og når vi ser på meget af det, partierne, herunder også Dansk Folkeparti, kommer med af materiale, er vi ikke i tvivl om, at det er - kan vi sige - propaganda for vort synspunkt.
Sådan må det nu en gang være, og det er jo helt fair, at det er sådan i den politiske proces.
Men noget helt andet er rent faktuelle oplysninger.
Der forsøgte jeg faktisk at komme fru Elisabeth Arnold lidt i møde for at få en debat om de her ting, hvis fru Elisabeth Arnold har tid.
Den brochure, eller pjece, eller publikation, der handlede om ØMU-ABC, giver faktisk oplysning, den kan man bruge som opslagsværk, mens f.eks. publikationen fra Økonomiministeriet, »Danmark og euroen«, alene omtaler, hvorfor det er en gevinst og en fordel for Danmark at deltage i euroen.
Det er åbenlyst for enhver, der gider læse de her små ting, at der er en markant forskel, nemlig at den ene
Den forskel den er indlysende, og den grænse burde være nem at trække for fru Elisabeth Arnold og andre, der ville.
Ulla Tørnæs (V), 2001-01-16:
Som jeg nævnte tidligere, har jeg altid betragtet Det Radikale Venstre som en del af folkestyrets vogtere.
Men jeg må sige, at jeg er blevet en anelse i tvivl, om det stadig holder stik her med i debatten i dag, for jeg må forstå det sådan på fru Elisabeth Arnold, at fru Elisabeth Arnold ikke ser det som en styrke, at det præcis er regeringen, der præciserer de retningslinjer, som skal gælde i samspillet med embedsmændene, jf. det, som hr. Aage Frandsen også var inde på i sit indlæg til fru Elisabeth Arnold.
Derfor vil jeg spørge fru Elisabeth Arnold endnu en gang, om fru Elisabeth Arnold ikke kan se det ud fra en diskussion om det danske folkestyre.
Altså hvis nu fru Elisabeth Arnold tog sine radikale folkestyrebriller på, om så ikke fru Elisabeth Arnold kan se, at den del af forslaget til vedtagelse, som fru Elisabeth Arnold kalder en blankocheck, rent faktisk vil være en kæmpe styrke i det fremtidige samspil imellem regeringen og embedsmændene?
Elisabeth Arnold (RV), 2001-01-16:
Vogteren af den proces er selvfølgelig Folketinget.
Det er Folketinget her, der skal reagere, hvis grænserne er overtrådt.
For jeg mener, det er dem, der opstiller det, man kunne kalde arbejdsregler eller etiske regler eller nogle regler for god opførsel.
Det er det, der står i de to rapporter der.
Jeg synes, det ville have været godt, hvis det var dem, som havde været anbragt som søjler omkring det forslag til vedtagelse.
Og jeg må sige til fru Ulla Tørnæs - og det er åbenbart en mangel hos mig - at jeg simpelt hen ikke rigtig forstår fru Ulla Tørnæs' spørgsmål.
Det er altså ikke et specielt gen, som er indbygget i mig, der gør, at jeg føler mig som folkestyrets vogter.
Jeg føler, at fru Ulla Tørnæs i lige så høj grad er folkestyrets vogter.
Det er vi forhåbentlig alle sammen herinde.
Aage Frandsen (SF), 2001-01-16:
Hr. Arne Melchior har tidligere nævnt Klaus Berntsen og hans ministertid.
Jeg har nede i salen nævnt for hr. Melchior, at dengang var det jo nok sådan, at det lidt mere var embedsmændene, der bestemte over politikerne.
Så nævnte hr. Melchior også forslaget til grundlovsændring i 1939, og der håber jeg, at hr. Melchior vil have mig undskyldt, for det har jeg af gode grunde ingen erindring om.
Derimod kan jeg godt huske 1963 og 1972; der var partikampagner, selvfølgelig også noget regeringsmateriale, men det var primært partikampagner, og i 1972 var kampagnen jo for, at Folketinget også afsatte nogle ting.
Men lad nu bare f.eks. magtudredningsfolkene undersøge
de her ting, og så ser vi på det til den tid.
Hr. Melchior og jeg er jo ikke forskere, men vi kan jo være nogle, der ser på det, forskerne har lavet, til den tid.
Arne Melchior (CD), 2001-01-16:
Som jeg før har givet udtryk for, er konklusionen i det forslag til vedtagelse, som ser ud til at få flertal, jo ikke særlig vidtgående.
Regeringen skal arbejde videre med problemet, men personlig føler jeg mig overbevist om, at regeringen vil komme til samme resultat, som hr. Nordskov Nielsen kom til for 7 år siden.
Men den indledende pind går mig stærkt på, for jeg har ikke hørt hr. Aage Frandsen give nogen form for dokumentation for, at der er sket en forøgelse af embedsværkets medvirken i aktiviteter, der tidligere blev varetaget af de politiske partier.
Jeg tror, at et grundigt studium af, hvad der f.eks. skete ved folkeafstemningen i 1939 om grundloven og senere hen ved afstemningen om jordlovene og EU-afstemningerne, vil vise, at de daværende regeringer på samme måde arbejdede for, at det, regeringen gik ind for, blev offentliggjort af regeringen med hjælp fra regeringens embedsmænd og for de for regeringen til rådighed stående midler.
Jeg mener også, at der i de to næste pinde rejses tvivl om embedsmændenes troværdighed, og jeg mener ikke, at en sådan tvivl eksisterer i befolkningen.
Den eksisterer i hvert fald ikke hos mig, og jeg mener heller ikke, der er grund til, at den skal eksistere hos andre folketingsmedlemmer, så jeg må sige, at jeg bryder mig ikke om den tekst.
Hvordan CD stemmer, vil vise sig om lidt.
CD's stemmeafgivende medlemmer er nu kommet til stede i salen, og jeg har ikke haft mulighed for at konferere med dem endnu, så det er muligt, at de øvrige medlemmer må nøjes med at aflæse det af lamperne, når de om lidt bliver tændt.
Keld Albrechtsen (EL), 2001-01-16:
Jeg vil godt opfordre statsministeren til at bruge resultatet af denne debat en lille smule mere konstruktivt og erkende, at der altså er mange, der mener, at der rent faktisk er sket et skred.
Jeg er glad for, at statsministeren sagde, at regeringen selvfølgelig vil bidrage med det, som står i det forslag til vedtagelse, som formentlig bliver vedtaget om lidt, og det er også det, jeg synes, regeringen bør koncentrere sig om.
Jeg håbede ved starten af debatten, at vi, om jeg så må sige, kunne være gået direkte til arbejdet ved at nedsætte et særligt udvalg, som kunne tage den nødvendige diskussion, for jeg er ikke utrolig meget overbevist om, at der er dramatiske nyheder i det, regeringen vil komme med.
Det vil regeringen ikke, men Enhedslistens forslag giver til gengæld mulighed for, at vi kan komme i gang her i Folketinget ved at nedsætte dette særlige udvalg og komme videre i sagen, så derfor vil jeg anbefale, at man støtter vores forslag til vedtagelse.
Jann Sjursen (KRF), 2001-01-16:
Jeg synes faktisk - hvis jeg skal sige det pænt og mildt - at det er noget af en fordrejning, når statsministeren her forsøger at konkludere, at vi, der i debatten har været kritiske over for regeringen og over for det skred, der er sket, og har støttet forskellige forslag til vedtagelse, ligesom skal påduttes, at vi er kritiske over for det arbejde, embedsmændene udfører i centraladministrationen.
Aage Frandsen (SF), 2001-01-16:
For at debatten ikke skal slutte med, at nogle af os skulle være kritiske over for embedsværket, som statsministeren giver udtryk for, vil jeg gerne sige - ikke mindst af hensyn til embedsmændene her i landet - at jeg mener, Danmark har nogle af de mest loyale embedsmænd overhovedet.
Det skal der overhovedet ikke være tvivl om.
Jeg har aldrig brugt ordet »skred« - det er der andre, der har gjort - men jeg har sagt, at problemet er den udvikling, der er foregået over de sidste 20-30 år, og den udvikling har været særlig stærk det seneste årti.
Det er det, der efter vores opfattelse er det karakteristiske.
Der er ikke noget med, at denne regering har eneansvaret for den udvikling, men udviklingen er blevet forstærket, og det, vi stille og roligt mener, regeringen skal gøre, er at få tingene mere præciseret, så disse diskussioner ikke opstår hver eneste gang, der er en situation, man kan være uenig i.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2001-01-16:
Jeg har altid været en stor beundrer af hr. Arne Melchiors oratoriske talent og i øvrigt andre dyder.
Den første del af den vedtagelse pådutter os noget, som ikke er sandt.
Plus at helheden i vedtagelsen her efterlader det indtryk, at der er noget kritisabelt ved den danske embedsmandsstand.
De to faktorer gør desværre, at det skygger lidt over det gode, som også har præget vores debat her i dag, som jeg har nævnt det før, en god debat, som skal være en vedvarende debat om forholdene i demokratiet mellem den udøvende og den lovgivende magt og naturligvis også embedsværket.
Vi deltager gerne i det, der er hovedsigtet, om at arbejde videre med linjerne og præciseringerne, men at efterlade et indtryk af noget kritisabelt og at vedtage noget, der ikke er sandt, kan regeringen altså ikke, og det kan partierne heller ikke.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2001-01-16:
Jeg forstår sådan set godt, at statsministeren har behov for her i de allersidste sekunder at forsøge at dreje debatten i retning af, at det ikke handler om, hvad regeringen laver, som hele debatten ellers er gået på, men om en generel holdning til, om de enkelte embedsmænd er gode eller dårlige til deres arbejde.
Men hr. statsminister: Det, debatten har drejet sig om, er altså, om regeringen misbruger embedsmandsstaben til at lave noget arbejde, som regeringen burde udføre i partikontorerne og kun dér.
Jeg kunne godt have tænkt mig, at statsministeren her i sin afsluttende tale havde gjort lidt mere ud af, hvordan regeringens bidrag skal være til den fremtidige proces.
Det viser sig jo, at der er et flertal her i Folketinget for en vedtagelse, som markerer, at der er et behov for at få en klargøring af, hvor grænsen går mellem det, regeringen må bruge sine embedsmænd til, og det, regeringspartierne skal overlade til partikontorerne.
Det er altså afgørende for os at få at vide, hvad statsministerens og regeringens bidrag er til den debat og til den videre fase, der nu kommer i arbejdet fremover, og det er klart, at når regeringen er kommet med sit bidrag, må vi jo tage en ny diskussion og evaluere ud fra det, der foreligger.
Ulla Tørnæs (V), 2001-01-16:
Jeg bliver altså nødt til her på falderebet at sige til statsministeren - hvis ellers statsministeren har tid til at lytte efter - at statsministeren gør sig skyldig i en meget alvorlig misforståelse.
Jeg kan sætte spørgsmålstegn ved, om det er den samme debat, vi har overværet, for Venstre har på absolut intet tidspunkt udtrykt kritik af embedsmændene.
Nej, den kritik, vi har udtrykt, er direkte rettet mod den måde, regeringen har valgt at administrere på, mod den måde, regeringen har valgt at bruge embedsmændene på, og også mod den måde, regeringen har valgt at markedsføre sin egen politik på.
Så Venstres holdning, som jeg har givet udtryk for her i dag, er absolut ingen kritik af embedsmandsværket.
Jeg synes, det er udtryk for en helt uansvarlig ansvarsforflygtigelse fra statsministerens side, at statsministeren vælger at se debatten i dag på den måde, som jeg hørte statsministeren gøre i sin konklusion.
Det er, som jeg sagde i min ordførertale tidligere på dagen, regeringens ansvar, at der er sket det skred, som vi har brugt eftermiddagen til at diskutere.