runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Carsten Hansen (S), 2006-03-02:
Jeg vil for det første spørge til hr. Bent Bøgsteds ændrede holdning til Kristelig Fagforening og deres dobbeltmoral: Hvad agter Dansk Folkeparti at gøre ved det?
Jeg synes, det er fint at have nogle holdninger, men man må også tage konsekvensen af dem.
Det andet er: Anerkender hr. Bent Bøgsted ikke – jeg ved, hr. Bent Bøgsted er medlem af 3F – at der er demokrati i 3F?
Eller er det bare sådan noget pseudodemokrati, hvor man sidder og bestemmer hen over hovedet på folk?
Det er jo sådan, at det er generalforsamlingerne, der bestemmer, og der vælger man nogle folk til at varetage ens interesser, og de kan sættes af, ligesom folketingsmedlemmer kan, hvis ikke vælgerne føler, de er gode nok.
Torsten Schack Pedersen (V), 2006-03-02:
Det glæder mig selvfølgelig, at Socialdemokratiet støtter forslaget, men det er jo ikke med nogen glæde og tilfredshed, at hr. Kim Mortensen forklarer, at man bakker op om lovforslaget.
Men jeg bider mærke i, at hr. Kim Mortensen i sin ordførertale siger, at Socialdemokratiet har respekt for det enkelte individs ret til selv at vælge.
Jeg synes jo, at med den bemærkning burde hr. Kim Mortensen da glæde sig over, at vi nu sikrer, at det er op til den enkelte lønmodtager selv at vælge.
Mener hr. Kim Mortensen ikke, at det her er en klar forbedring for den enkelte lønmodtagers ret til selv at vælge?
Er det ikke en forbedring for den enkelte lønmodtagers frihed?
Frivillige aftaler,
siger hr. Kim Mortensen.
Jamen hvad hvis hr. Kim Mortensen og jeg bliver enige om, at vi finder et tredje offer nede i Folketingssalen, som vi så frivilligt aftaler at vi mobber, eksempelvis?
Ja, så har hr. Kim Mortensen og jeg jo indgået en frivillig aftale.
Den har bare konsekvens for tredjepart.
Er det ikke det, der er tilfældet med eksklusivaftalerne, at nogle laver en aftale, som har en betydelig negativ konsekvens for andre?
Så undrer det mig lidt, at hr. Kim Mortensen sådan frygter for fagbevægelsens fremtid.
Jeg formodede, at hr. Kim Mortensen havde tillid til, at vi havde en fagbevægelse, som havde et attraktivt tilbud, så lønmodtagerne frivilligt ville vælge at være medlem.
Men det er måske ikke hr. Kim Mortensens opfattelse?
Kim Mortensen (S), 2006-03-02:
Nu er vi i Socialdemokratiets folketingsgruppe ikke tilhængere af mobning, uanset om man godt kunne finde anledning til det en gang imellem i Folketinget.
Der har vi lagt mærke til, at Venstres folketingsgruppe ikke har helt de samme fine fornemmelser som andre partier herinde.
Jeg vil godt have lov til at understrege, at det her jo ikke handler om at mobbe eller holde nogen uden for arbejdsmarkedet.
Det handler sådan set om, at det danske aftalesystem, vi har, har været med til at give dansk erhvervsliv og det danske arbejdsmarked en helt unik særstilling i Europa.
Det er en særstilling, som utrolig mange lande står i kø for at lære af og inkorporere i deres egen lovgivning.
Det er den, som Venstre hele vejen igennem og også med den retorik, der anvendes her i dag, har ét mål med, nemlig at ødelægge.
Det synes vi er skammeligt, og vi synes, det er ærgerligt for det danske arbejdsmarked.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-03-02:
Jeg synes faktisk, hr. Kim Mortensen holdt en udmærket ordførertale, bl.a. var det et glimrende forsvar for aftalefriheden.
Så kunne jeg bare godt tænke mig at spørge, om det ikke ville være meget naturligt i forlængelse af det at lade det være op til arbejdsmarkedets parter at sørge for, at Menneskerettighedsdomstolens afgørelse bliver efterlevet.
Arbejdsmarkedets parter har jo alle som en sagt, at de vil efterleve den afgørelse.
Ville det ikke være mere rimeligt at lade dem sørge for, at den blev efterlevet, i stedet for nu at indføre en lovgivning, der går videre end Menneskerettighedsdomstolens dom?
Kim Mortensen (S), 2006-03-02:
Jeg er sådan set enig med Enhedslistens ordfører i, at det er arbejdsmarkedets parter, der skal løse det her, hvilket jeg også – ligesom hr. Jørgen Arbo-Bæhr formentlig – har iagttaget, at arbejdsmarkedets parter allerede har taget konsekvensen af ved at ændre en lang række af de overenskomster, hvor eksklusivaftalerne indgik.
Så derfor kan man sige, at det jo ikke er det lovforslag, som vi er i gang med at behandle nu, og som vi senere vedtager, der ændrer det for arbejdsmarkedet; det gør arbejdsmarkedets parter selv.
Men vi mener, og det går jeg ud fra Enhedslisten også gør, at Menneskerettighedsdomstolens afgørelser skal vi rette os efter.
Vi ved godt, at der er partier længere til højre i salen, der gerne ville have, at vi gik på kompromis med nogle af de afgørelser, der bliver truffet ved Menneskerettighedsdomstolen, men der tror jeg, vi tjener både demokratiet og respekten for Menneskerettighedsdomstolen ved at tage de ting til efterretning.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-03-02:
Vi er jo fuldstændig enige om, at Menneskerettighedsdomstolens afgørelse skal vi rette os efter.
Arbejdsmarkedets parter kan sagtens løse det her selv, de har sagt, de vil gøre det, og det virker i øvrigt allerede nu.
Findes der bare et eneste godt argument for, at vi skal vedtage et lovforslag?
Jeg skal nok senere gøre opmærksom på alle de dårlige argumenter eller rettere sagt alle de argumenter, der er for, at vi ikke skal lave en lov.
Jeg beder bare om en eneste god grund til, at vi skal vedtage en lov på det her område.
Kim Mortensen (S), 2006-03-02:
Den gode grund er, at Danmark som en del af den europæiske menneskerettighedskonvention selvfølgelig har en forpligtelse til at tilpasse dansk lovgivning i henhold til de domme, der bliver afsagt, og det er det, vi gør med det lovforslag, der ligger her.
Bent Bøgsted (DF), 2006-03-02:
Det er jo ikke noget nyt, vi skal i gang med her.
Eksklusivbestemmelser har jævnligt været til debat i Folketinget, og sidst vi havde dem oppe var i L 120 fra 2003.
Dengang strandede en afskaffelse på, at det lovforslag, som regeringen dengang havde fremsat, ikke levede op til Dansk Folkepartis krav om en generel afskaffelse.
Det vil sige, at det skal gælde for lønmodtagere så vel som for arbejdsgivere og også for de liberale erhverv.
Det betød, at Dansk Folkeparti derfor var nødt til at afvise L 120 om eksklusivbestemmelser, der kun ville gælde for lønmodtagere.
I mellemtiden er der så faldet dom ved Menneskerettighedsdomstolen, der siger, at eksklusivbestemmelser er ulovlige.
Det har så fået regeringen til at komme med et nyt forslag om afskaffelse, men denne gang er der så den forskel, at der nu vil blive tale om en generel afskaffelse, som Dansk Folkeparti hele tiden har krævet.
Så derfor kan man sige, at Dansk Folkeparti har opnået det, vi hele tiden har ønsket.
Havde vi ikke stået fast dengang i 2003, havde vi aldrig fået arbejdsgiverne og de liberale erhverv med.
Ligeledes ville frisørerne stadig væk have haft problemer, hvis det kun skulle gælde for lønmodtagere.
Med dette lovforslag, L 153, bliver eksklusivaftalerne fjernet for lønmodtagerne og arbejdsgiverne, og det vil kunne give en befrielse for dem, der følte sig tvunget ind i en forening.
Det vil også betyde, at det bliver lettere for virksomheder, når de ansætter folk for en kortere periode, typisk under 3 måneders ansættelse.
Her er det især de sæsonprægede job, der bliver tale om.
Derudover skal der ses på de liberale erhverv.
Det er lidt vanskeligere.
Og de er af gode grunde ikke med i dette lovforslag.
Men beskæftigelsesministeren har som lovet præciseret, hvornår lovforslaget vil komme på sundhedsområdet og justitsministerens område.
Da lovforslaget dermed lever op til Dansk Folkepartis krav om en generel afskaffelse, kan Dansk Folkeparti støtte lovforslaget, og vi ser fremad med stor tilfredshed.
Men samtidig skal det nævnes, at det her overhovedet ikke forhindrer nogen som helst i at melde sig ind i en forening.
Det har man den frie ret til, og det bliver der heller ikke ændret ved.
Men som sagt, Dansk Folkeparti støtter lovforslaget.
Bjarne Laustsen (S), 2006-03-02:
Jeg lyttede meget til Dansk Folkepartis ordfører, hr. Bent Bøgsted, som har været meget kontant på det her område og sagt, at hvis vi skal afskaffe eksklusivaftaler, skal det være på alle områder.
Og jeg anerkender det synspunkt, Dansk Folkeparti har her.
Jeg vil bare gerne høre, hvordan det så skal udføres, altså om det gælder alle områder, når det kommer til stykket.
Jeg tror, hr. Bent Bøgsted er bekendt med, at f.eks. Kristelig Fagforening har en eksklusivbestemmelse i deres vedtægter, der siger, at man ikke kan vælges til hovedbestyrelsen, hvis man ikke er bekendende kristen – hvad det så måtte betyde.
Hvad vil hr. Bent Bøgsted gøre ved, at Kristelig Fagforening har sådan en eksklusivbestemmelse?
Ellers er det jo bare rent hykleri, vil jeg sige til hr. Bøgsted.
Er det ikke rigtigt?
Bent Bøgsted (DF), 2006-03-02:
Jeg bliver hr. Bjarne Laustsen lidt svar skyldig her.
Jeg tror nok, at hr. Bjarne Laustsen må spørge beskæftigelsesministeren om det.
Men altså, min holdning til det er, at det er helt tosset at have den slags bestemmelser i et land, hvor vi gerne skulle have den frihed, som vi sætter højt.
Så jeg er sådan lidt uforstående over for, at en fagforening kan have den bestemmelse.
Der er også andre fagforeninger, der har betinget sig, at hvis man skulle sidde i en hovedbestyrelse, skulle man være medlem af en bestemt forening.
Og det så jeg gerne blev fjernet helt.
Bjarne Laustsen (S), 2006-03-02:
Jeg er glad for et rimelig kontant svar, men vil bede hr. Bøgsted om at lade være med snakke udenom.
Det handler om, at man har det stående helt klart og tydeligt i vedtægterne.
Beskæftigelsesministeren har også svaret på det: at det er ulovligt at have sådan nogle vedtægter, når de ikke er godkendt og man ikke har ansøgt om det.
Men ministeren sidder bare og gør ingenting.
Derfor kræver det jo, at hvis man skal følge det, som hidtil har været Dansk Folkepartis synspunkt, at eksklusivaftaler er af det onde, så skal de væk over det hele.
Vil hr. Bent Bøgsted sørge for i forbindelse med sådan en aftale – det kan være, at der kommer flere frem i forbindelse med det lovgivningsarbejde, der foregår – at gøre rent bord, således at Kristelig Fagforening får at vide, at ved den slags aftaler er det helt urimeligt at stille et spørgsmål af en sådan religiøs karakter, som man gør i deres egne vedtægter?
Er det ikke en form for hykleri og dobbeltmoral, at man har været med til at angribe nogen for at have eksklusivbestemmelser og så selv har dem i sin egen baghave?
Bent Bøgsted (DF), 2006-03-02:
Det sidste kan jeg kun bekræfte, der er jeg fuldstændig enig med hr. Bjarne Laustsen.
Altså, man bør ikke have den slags regler i en fagforening.
En fagforening skal tilgodese medlemmerne og varetage medlemmernes interesse, og så skal man se bort fra, om der er religiøse toner i det, og om der er partipolitiske toner i det.
Det hele skulle egentlig fjernes fra fagforeningerne.
Jeg har altid givet udtryk for, at i mine øjne skal sådan en fagforening kun varetage medlemmernes interesser og samarbejde med den til enhver tid siddende regering.
Det ligger helt klart.
Det så jeg gerne blev fjernet helt.
Men jeg har fået det indtryk, at det ikke er så enkelt at få igennem med eksklusivaftalerne her.
Carsten Hansen (S), 2006-03-02:
Jeg synes, det er interessant, at hr. Bent Bøgsted og Dansk Folkeparti er imødekommende på det her område, for det har været lidt svært for os at få lokket et svar ud af Dansk Folkeparti på, hvad de mener.
Så jeg vil godt rose Dansk Folkeparti og hr. Bent Bøgsted for, at man nu siger, at det er utilstedeligt, at man skal indgå eksklusivlignende aftaler for at komme ind i hovedbestyrelsen, og at man skal være bekendende kristen for at kunne være med.
Det udelukker muslimer og alle andre fra andre trosretninger fra at være med.
Så det andet spørgsmål: Hr. Bent Bøgsted sagde, at en fagbevægelse jo skal arbejde for medlemmernes interesser og samarbejde med den siddende regering, men er det ikke sådan, at medlemmernes interesser godt kan gå i en anden retning end den siddende regerings interesser?
Vil hr. Bent Bøgsted ikke anerkende det?
Vi skal behandle sygedagpengeloven om lidt.
Der er et bevis på, at der altså er modstridende interesser mellem regeringen, der vil spare, og fagbevægelsen, der vil sikre medlemmerne ordentlige forhold.
Kim Mortensen (S), 2006-03-02:
Socialdemokratiet har den grundliggende holdning, at det burde der fortsat være mulighed for.
Vi mener også, at man som enkeltindivid, som enkelte medarbejdere, har en meget stor styrke i, at man samlet set på en arbejdsplads, samlet set gennem de faglige organisationer kan være med til at arbejde for, at der bliver anstændige lønmodtagerforhold, anstændige arbejdsforhold og anstændige lønforhold på arbejdspladsen.
Det har det altid været.
Men som jeg sagde i min indledning, så respekterer vi selvfølgelig, at der er afsagt en dom, som vi godt nok er uenige i, ved Menneskerettighedsdomstolen.
Torsten Schack Pedersen (V), 2006-03-02:
Det er besynderligt, at man slår aftaler, som har en negativ effekt på tredjepart, hen som værende en mindre detalje.
Når foreningsfrihedsloven giver mulighed for det i dag, går jeg da ud fra, at når man ikke vil gøre brug af det, er det naturligt, at vi fjerner bestemmelsen, så der ikke sker det, at hvis der om 10-15 år er nogle, der kommer på andre tanker, kan de snige det ind igen, fordi der var givet tilsagn om, at man ikke ville bruge det, og derfor var der ikke behov for en lovændring.
Hvis vi skal sikre, at det holder vand, og at vi ikke kommer til at stå i en ny situation om nogle år, er det da nødvendigt at få fjernet den bestemmelse, og kan hr. Ole Sohn ikke se nødvendigheden af, at bestemmelsen tages ud, så vi er sikre på, at det holder vand, også længere end bare til, at den næste aftale indgås?
Erling Bonnesen (V), 2006-03-02:
Siden den seneste gennemgribende ændring af sygedagpengeloven tilbage i 1990 er der vedtaget en række ændringer, og der har fundet en række afgørelser sted på lovens områder.
Herudover er der brug for at indarbejde de væsentlige praksisændringer i lovteksten.
Gennemskrivningen har også givet mulighed for at ændre visse punkter i sygedagpengeloven, så den lever bedre op til regeringens målsætning om at reducere sygefraværet på arbejdsmarkedet.
Danmark vil inden for en ret kort årrække opleve mangel på arbejdskraft.
Der bliver brug for alle hænder og hoveder på arbejdsmarkedet, og derfor er det afgørende, at sygefraværet nedbringes både af hensyn til den enkelte og af hensyn til samfundsøkonomien.
Virksomhederne skal derfor styrkes i at fastholde medarbejdere frem for at afskedige dem.
Disse overordnede formål er baggrunden for de fleste ændringsforslag i moderniseringen af sygedagpengeloven.
For mig at se er de vigtigste ændringer, at loven har fået en formålsparagraf, hvori det præciseres, at sygedagpengeloven ikke blot indeholder regler om passive økonomiske ydelser, men at der samtidig i langt højere grad end tidligere lægges vægt på regler, der kan sikre en aktiv opfølgende indsats over for de sygemeldte.
En anden væsentlig ændring i lovforslaget er, at kommunernes regresmuligheder over for virksomhederne indskrænkes.
Den ændring er i overensstemmelse med princippet om, at arbejdsgiveren udbetaler sygedagpenge i de første 14 dage, mens kommunen udbetaler sygedagpenge i resten af sygdomsperioden, uden hensyn til om arbejdsgiveren er skyld i skaden eller ej.
Ved at fjerne regresadgangen sikres et bedre samarbejde mellem kommunen og arbejdsgiveren, og det undgås derved, at arbejdsgiveren oplever, at kommunerne på den ene side beder denne om at tage et socialt ansvar og fastholde syge medarbejdere i virksomheden, samtidig med at kommunerne på den anden side kører regressager mod arbejdsgiveren.
I flere tilfælde har virksomheder oplevet en manglende retssikkerhed og uens praksis i regressager, fordi sager om regres typisk er meget komplicerede.
Uden regresbestemmelsen tilskyndes arbejdsgiverne i højere grad til at fastholde syge medarbejdere i stedet for at afskedige dem.
Med dette lovforslag og L 155 adskilles barselreglerne fra sygedagpengeloven, og dette er en naturlig konsekvens af, at barselområdet er flyttet fra Beskæftigelsesministeriet til Ministeriet for Familie- og Forbrugeranliggender.
Herudover er det også naturligt, at nybagte fædres og mødres fravær på arbejdsmarkedet på grund af barsel adskilles fra fravær på grund af sygdom.
Det er Venstres opfattelse, at moderniseringen af sygedagpengeloven styrker retssikkerheden for sygemeldte borgere, lemper byrderne for virksomhederne og styrker virksomhedernes sociale engagement i sygeopfølgningsarbejdet.
Skulle der ved arbejdet med lovforslaget vise sig en række relevante problemstillinger i øvrigt, er vi naturligvis parate til at se på disse i udvalgsbehandlingen.
Venstre støtter lovforslaget.
Thomas Krog (SF), 2006-03-02:
Jeg bemærkede, at Venstres ordfører sagde, at det her efter Venstres mening styrker retssikkerheden.
Jeg lægger mærke til, at man vil tage penge fra borgerne, hvis de ikke inden 8 dage – i øvrigt i en svær situation – udfylder skemaet og sender det ind.
Man vil tage penge fra kommunerne, hvis de ikke overholder de her opfølgningsregler, der er i kapitel 6.
Det, som undrer mig, er, hvad der så sker, når kommunerne ikke overholder deres regler i forhold til borgerne.
Hvis kommunerne ikke overholder deres regler, så går der penge over til staten.
Men hvis borgerne er nødt til at bruge advokat eller på anden måde have bistand, koster det penge for borgerne, at kommunerne ikke overholder reglerne, så hvad er reglerne i det her?
Mangler der ikke noget der?
Mangler der ikke noget retssikkerhed der?
Erling Bonnesen (V), 2006-03-02:
Så er det korrekt, at der er en række tekniske ting i det.
Hvem skal betale for det?
Og netop derfor er det også en modernisering i sygedagpengeloven, således at man forhåbentlig kan få opnået det bedst mulige samarbejde mellem alle aktører, dvs. den sygemeldte, kommunen, staten og eventuelle andre aktører.
Thomas Krog (SF), 2006-03-02:
Så skal jeg prøve at være mere præcis i mit spørgsmål.
Når en borger uberettiget får frataget sine sygedagpenge, kommer igennem nogle sager – det er desværre ikke enestående tilfælde, det sker mange steder, at der er klagesager, og hvor man jo i de svære situationer, man er i, tit og ofte har brug for en advokat – er der så ikke ligesom på mange andre områder behov for, at vi går ind og ser på retssikkerheden for den enkelte borger, der bliver snydt af det offentlige, har brug for hjælp, og at vi giver vedkommende hjælp til at komme igennem systemet, altså at borgeren får betalt sine sagsomkostninger, hvis vedkommende så i klageinstansen får helt eller delvis ret?
Erling Bonnesen (V), 2006-03-02:
Hvis borgeren uberettiget har fået frataget sygedagpenge, burde det være ganske enkelt at løse, for hvis det er fastslået, at det er uberettiget, så skal man selvfølgelig tilbage på sporet og have sygedagpenge.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-03-02:
Nu er det jo tilladt at blive klogere, og det gælder vel også for Venstres ordfører.
Oprindelig, da man indførte den her varighedsbegrænsning på 52 uger i 1989, havde man en forestilling om, at de mennesker enten var blevet raske og dermed stod til rådighed for arbejdsmarkedet, eller at det var unge, som kunne komme ind i en SU-berettiget uddannelse.
Vil Venstres ordfører ikke bekræfte, at vi har et problem med en række mennesker, som falder ud af sygedagpengelovgivningen?
Enten kommer de i kontanthjælpssystemet eller helt væk fra en egen indtægt, fordi deres mand eller kone har et arbejde.
Er det ikke et problem med sygedagpengelovgivningen, at man på den måde har en gruppe mennesker, som er syge, og som ikke er berettiget til nogen ydelser fra det offentlige?
Erling Bonnesen (V), 2006-03-02:
Når der er så mange sygemeldte hver dag, at det svarer til over 100.000, så er der grund til at få kigget på sygedagpengeområdet.
Derfor har der også igennem de senere år været foretaget en lang række ændringer på området.
Med hensyn til den konkrete varighedsbegrænsning er der jo også helt konkrete muligheder for forlængelse.
Lad mig blot nævne et par stykker af dem, hvor der direkte står, at der kan forlænges uden tidsbegrænsning.
Det gælder, når det er overvejende sandsynligt, at revalidering vil blive iværksat.
Så det synes jeg stemmer meget fint overens med, at man prøver at sætte fokus på det.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-03-02:
Nu ved jeg ikke, om Venstres ordfører har læst HK’s høringssvar, men det tror jeg egentlig, for det er jo en meget pertentlig og god ordfører, Venstre har på det her område.
Vil Venstres ordfører så ikke også bekræfte, at HK i deres høringssvar bl.a. påviser et par og tredive helt konkrete sager, hvor mennesker er faldet ud af sygedagpengesystemet, og hvor der ikke efter de 52 uger, hvor de ikke har udsigt til andet end kontanthjælp eller ingen indkomst, er tale om, at de kan komme videre i systemet, altså konkrete sager, hvor syge mennesker bliver frataget deres ret til sygedagpenge?
Så derfor: Er det ikke et problem i virkelighedens verden også for Venstres ordfører?
Erling Bonnesen (V), 2006-03-02:
Nu skal vi jo ikke stå i Folketinget og foretage fuldstændig konkret enkeltsagsbehandling, men lige præcis tilrettelægge nogle gode rammer, så man i kommunerne har noget at administrere efter.
Og der er det vigtigt for Venstre at få sagt, at vi ikke vil glemme de syge og lade dem stå i evigheder på sygedagpengestatistikken, men lige præcis give kommunerne nogle rammer eller nogle muligheder for at følge op på tingene.
Det har jeg også i mit foregående svar skitseret at der er nogle muligheder for.
Men lige præcis i den udvalgsbehandling, der kommer, vil der være mulighed for at få analyseret eventuelle problemstillinger, som kan ligge i kanten af det.
Carsten Hansen (S), 2006-03-02:
Da sygedagpengeloven blev vedtaget i 1989, var det en radikal socialminister, der stod i spidsen og sagde, at hvis der var problemer med den her varighedsbegrænsning, så ville man gerne gå ind og se på det, nemlig 52-ugers-reglen.
Man lavede det i forbindelse med, at man gav øget adgang til revalidering, og vi forlængede så i vores regeringstid med de 2 gange 13 uger under Ove Hygum.
Nu viser det sig, at der er en række mennesker, der falder ud, og i det høringssvar, som hr. Jørgen Arbo-Bæhr henviste til, er der 32 eksempler, hvor navnene osv. er taget ud, men der er ingen tvivl om, at det er rigtige eksempler fra den virkelige verden.
Jeg vil godt tage fat i et eksempel for at sige, hvad det i virkeligheden er, vi snakker om, for som Søren Kierkegaard sagde, så er virkeligheden tit konkret: En 38-årig kvinde, der er gift, hun er kommunalassistent, bliver sygemeldt på grund af en tarmlidelse.
Hun får i første omgang forlænget sin dagpengeudbetaling på grund af revalidering, men så kommer der en øjensygdom til, og hun får ingen kontanthjælp, hun falder ud af systemet, mister 14.000 kr. om måneden, og realiteten er jo, at man sikkert må gå fra hus og hjem.
Er det rimeligt? vil jeg spørge hr. Erling Bonnesen.
Er det ikke en gruppe, vi må kigge på?
Er det i et velfærdssamfund ikke fuldstændig urimeligt, at man oven i en sygdom, fordi man ikke er afklaret og ikke har udsigt til revalidering, skal falde ud af systemet?
Ole Sohn (SF), 2006-03-02:
Det må være ubehageligt at være et så ungt menneske og have så store problemer med hørelsen.
Jeg udtrykte sådan set relativt klart i min ordførertale, at jeg mener, man skal respektere den danske model på en sådan måde, at man udskyder ikrafttrædelsen af lovforslaget til udgangen af indeværende overenskomstperiode, så parterne får mulighed for at aftale sig ud af eksklusivbestemmelsen på samme måde, som de aftalte sig ind i den.
Der er jo tale om, at man giver og tager.
Men det, der sker med regeringens forslag, er, at der gribes ind i en overenskomst, og det er helt unødvendigt, fordi parterne faktisk frivilligt har annulleret aftalen.
Det har parterne givet tilsagn om, og så skal de have mulighed for at forhandle dem ud i forbindelse med fornyelsen af de gældende overenskomster.
Det synes jeg ville være en meget fair måde at gøre det på, og jeg kan ikke forestille mig, at Venstre mener, at man i alle sammenhænge bare skal gribe ind i aftaler, der er indgået mellem ligeberettigede parter.