Line Barfod (EL), 2004-12-01:
Ja, men når vi ser, at ordinære job bliver lavet om til aktiveringsjob, og når virksomheder, der har haft succes med at skabe nogle produkter, bliver udkonkurreret af kommunernes aktiveringsfabrikker, har jeg svært ved at se, at der er noget som helst fornuft i det.
Det er heller ikke fornuftigt for de kontanthjælpsmodtagere, der bliver udnyttet, men det tror jeg ikke vi bliver enige om i dag.
Mit sidste spørgsmål går på, at kommunerne tjener penge ved at lade kontanthjælpsmodtagerne arbejde for private firmaer, og rent faktisk er det ikke kun kommunerne, men også staten, der tjener penge.
Det fremgår f.eks. af et svar fra Herning Kommune til Arbejdsmarkedsrådet i Ringkøbing Amt om konkurrenceforvridning på jobcenteret, at der i perioden juli-september er faktureret ca. 33.000 kr. til H.T. Bendix, og at halvdelen af dette beløb tilbagebetales til staten efter gældende regler.
Mener ministeren, det er i orden, at staten skal tjene penge på kommunernes tvangsaktiveringsfabrikker, altså på folk, som ikke får andet end kontanthjælp for at udføre et arbejde, der egentlig burde være udført som ordinært arbejde?
Hvis reglerne er uklare, skal de gøres klare, og Arbejdsmarkedsstyrelsen har taget kontakt til Kommunernes Landsforening, som har erklæret sig enig i, at der skal ske en hurtig afklaring, hvis der er usikkerhed om forståelsen af den vejledning, der er udsendt.
Men jeg vil stadig gøre fru Line Barfod opmærksom på, at de mennesker, vi taler om, og som kan komme i disse projekter, er langt fra arbejdsmarkedet.
Vi skal hjælpe dem til at få noget, der ligner et job, og derfor må vi altså have forståelse for, at de mennesker ikke kan gå direkte på almindelig overenskomstmæssig løn, men må gennem en periode, hvor man træner dem så tæt på en rigtig virksomhed som muligt og så vidt muligt til et ordinært job.
Det er altså meget vigtigt, at vi har den mulighed i beskæftigelsespolitikken, for ellers ville de mennesker være uhjælpelig fortabt og ville aldrig kunne komme ind på arbejdsmarkedet.
Jeg synes ikke rigtig ministerens svar stemmer overens med virkeligheden.
Nu har vi lige i Fagbladet kunnet se et ret nyt argument for, at man i stedet for at have ordinære job skal have kontanthjælpsmodtagere til at udføre arbejdet uden løn på aktiveringsfabrikkerne.
Oticon har udtalt omkring et tilbud til Thisted Kommune: Vi har en ny type høreapparater, som kan produceres i Kina eller på jobværkstedet i Thisted.
Vi betaler Thisted Kommune samme pris for arbejdet, som det vil koste at få det udført i Kina.
Til gengæld beholder vi produktionen i Danmark.
Hvordan mener ministeren, at det stemmer med statsministerens tale på Venstres landsmøde om globalisering?
Da sagde statsministeren jo, at svaret på udflytning af job ikke er, at vi skal være billigere, men at vi skal være bedre.
Ville det så ikke i stedet for de her aktiveringsfabrikker være bedre at give de arbejdsløse en mulighed for uddannelse, opkvalificering, så de kom til at udføre nogle bedre job, end at konkurrere på løn med Kina?
Alternativet er fortsat ledighed og risiko for yderligere problemer i kølvandet på det.
Vi skal undgå, at en gruppe mennesker helt mister fodfæstet på arbejdsmarkedet.
Aktivering må selvfølgelig ikke være konkurrenceforvridende, men vi må altså holde fast i, at det er den meningsfulde aktivering, der så vidt muligt foregår i tilknytning til en virksomhed og ligner et rigtigt job, som virker.
Det er meget godt med en vejledning, men det ændrer ikke på den virkelighed, der er ude i kommunerne.
Hvis vi nu ser på Bodumsagen, hvor Bodum havde en aftale med Egtved, Billund, Svendborg, Grindsted, Ølgod, Bov og Fredericia Kommuner, så illustrerer det meget godt, hvad det er for en virkelighed, der er.
Arbejdsmarkedsrådene i Sønderjylland og på Fyn har erklæret, at de aktiveringsprojekter, de kørte, var konkurrenceforvridende.
Men i Vejle Amt kører sagen stadig.
Der vil Arbejdsmarkedsrådet ikke anerkende de afgørelser, der er truffet andre steder.
Man vil heller ikke, selv om Arbejdsmarkedsstyrelsen har bedt om det, omgøre sine afgørelser, men har nu bedt kammeradvokaten om at se på sagen.
Der er ikke nogen straf for kommunerne for at overtræde lovgivningen.
Bodum har fået udført det arbejde, de gerne vil have udført.
Arbejdsmarkedsstyrelsen kan jo lave alle de vejledninger, de vil, men de kommunale aktiveringsprojekter kører altså videre ude i kommunerne, og kontanthjælpsmodtagerne får ikke noget ud af, at de bliver ved med at sidde og lave ordinært arbejde uden at få ordinær løn.
Og de virksomheder, der går ned i mellemtiden på grund af konkurrencen, oplever heller ikke nogen forbedring.
Det er afgørende, at de indeholder rigtigt arbejde, ellers hjælper det ikke de ledige.
Men det er naturligvis også vigtigt, at der ikke sker konkurrenceforvridning, og at det ikke sker på bekostning af ordinære arbejdspladser.
Derfor skal varigheden af tilbuddene også være så kort som mulig.
Det kan være første skridt på vejen til at få et ordinært arbejde, hvor næste skridt om nødvendigt kan være en virksomhedspraktik eller et løntilskudsjob i en rigtig virksomhed.
Vi kan jo i dag se en situation, hvor Dantoys kendte plastikmotorcykler og andet legetøj bliver samlet og pakket på aktiveringsfabrikker i Aalborg, Hobro, Langå; Carlettis p-tærter bliver pakket på et aktiveringsprojekt i Grenå; der er omkring 40 kontanthjælpsmodtagere, som er i sving med at pakke Gumlinks Stimoroltyggegummi i produktionshuset i Vejle; Thisted Kommunes produktionshus har gang i pakning af høreapparater for Oticon
; skruer og beslag pakkes i Herning, Karup, Aalestrup, Svendborg og Skive, og så er der Bodumsagerne, som vi jo kender alt til, i mange kommuner.
Det er bare nogle få af de utallige eksempler på, hvordan ordinære arbejdspladser er blevet erstattet af aktiveringsfabrikker, hvor kontanthjælpsmodtagere arbejder uden løn.
Jeg vil gerne høre, om det er en udvikling, som ministeren bifalder, eller om denne virkelighed og denne udvikling er ved at trænge igennem ministerens ubegrænsede tiltro til den kommunale tvangsaktivering.
Der er for det første hensynet til de ledige, som har brug for opkvalificering og selvtillid, og der er for det andet hensynet til virksomhederne, som ikke må opleve konkurrenceforvridning.
I beskæftigelseslovgivningen har vi i dag regler om, at aktiveringstilbud skal være målrettet rigtige job på arbejdsmarkedet.
Det er nemlig vigtigt, at tilbuddene består af meningsfyldte aktiviteter, som kvalificerer og motiverer den enkelte, og som sikrer den korteste vej til selvforsørgelse.
Dette princip er udtryk for respekt for både den ledige og for virksomhederne.
Formålet med produktionen, der vil kunne finde sted i de særligt tilrettelagte kommunale aktiveringsprojekter, er at give svagere grupper af ledige de bedst tænkelige muligheder for at blive selvforsørgende.
Manglende tro på, at man kan fungere på arbejdsmarkedet, er ofte en svær barriere.
Her kan et kommunalt tilrettelagt aktiveringsprojekt være et vigtigt skridt på vejen.
På den anden side er det absolut ikke meningen, at projekterne skal udkonkurrere nogen, og det er et problem, at nogle virksomheder føler sig pressede af visse projekter, som vi så det i Pengemagasinet i torsdags.
Derfor har vi tidligere i år i samarbejde med arbejdsmarkedets parter og KL lavet retningslinjer, som skal forhindre konkurrenceforvridning.
Det er vigtigt, at eventuelle problemer med at bruge denne vejledning bliver løst, og jeg kan oplyse, at Arbejdsmarkedsstyrelsen har taget sagen op over for KL, og at KL har erklæret sig enig i, at vi skal have en hurtig afklaring af eventuelle uklarheder.