runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Poul Nødgaard (DF), 2006-02-02:
Hr. Touborg plejer sådan gennemgående at være en meget fornuftig mand på talerstolen, det har han måske også været nu, men jeg har alligevel et par kritiske spørgsmål.
Man kan jo godt sige, at SF har vendt sig ret kraftigt mod det her forslag.
Hr. Touborg færdes jo sikkert ligesom jeg ude i det store samfund, så hr. Touborg må jo se mange steder, at der både i kommunale haller og i selvejende haller er masser af reklamer, som mange gange kommer idrætten og dermed vore unge borgere til gode på forskellig vis.
Er hr. Touborg ikke enig med mig i, at det her forslag faktisk er udtryk for noget af den samme holdning, nemlig at ministeren i et ganske beskedent omfang, det sagde jeg også i min ordførertale, åbner, men at det lidt, der åbnes for, jo godt kunne blive til et eller andet fælles gode for vore ældre medborgere?
Jeg går ud fra, at hr. Touborg og jeg kan være enige om, at når det kommer den kreds til gode, det bliver inde i det kredsløb, når det sættes i gang af kommunen, regionen, bliver det til gode for de borgere, der betjenes inden for det område, hvor reklameindtægten er opnået.
Jeg står helt uforstående over for SF, der ellers indimellem har en social holdning.
Den syntes jeg ikke kom til udtryk i den tale, hr. Touborg holdt.
Helle Sjelle (KF), 2006-02-02:
Formålet med det her lovforslag er som bekendt at gennemføre Europa-Parlamentets og Rådets direktiv fra 2004 om fastsættelse af standarder for kvalitet og sikkerhed ved håndtering af humant væv og celler.
Forslaget indebærer en sammenhængende og overordnet regulering af krav til kvalitet og sikkerhed i forbindelse med håndteringen af væv og celler og sigter mod at minimere risikoen for infektioner og overførsel af smitsomme sygdomme.
Vi lægger meget vægt på lovforslagets betydning for den enkelte patients sikkerhed.
Vi ønsker et sundhedsvæsen, hvor man har vished for, at den behandling, man får, også lever op til de højeste kvalitetskrav og indebærer den største sikkerhed.
Det gælder naturligvis også, når det handler om håndtering af væv og celler.
Hvis man gennemgår en behandling, hvor man modtager væv eller celler fra et andet menneske, skal man have garanti for, at det er af høj kvalitet, og at det er behandlet forsvarligt.
Det gælder naturligvis også, hvis man donerer væv eller celler: Der skal man også have garanti for en kompetent behandling.
Derfor er vi positivt indstillet over for, at vi implementerer vævsdirektivet og de tilhørende gennemførelsesdirektiver.
Det er vores opfattelse, at lovforslaget vil medføre en forbedring af kvaliteten og sikkerheden ved håndtering af væv og celler, der skal anvendes i den menneskelige organisme, fordi der på nuværende tidspunkt ikke findes en overordnet og sammenhængende regulering af det her område.
Vi ser derfor frem til, at vi nu får en samlet lovgivning på området.
Alt i alt så mener vi, at forslaget forbedrer kvaliteten og sikkerheden i håndteringen af væv og celler til gavn for den enkeltes helbred, og derfor støtter vi forslaget.
Karin Nødgaard (DF), 2006-02-02:
Som vi tidligere har hørt, er formålet med det her lovforslag at få implementeret
EU's vævsdirektiv i dansk ret.
Dansk Folkeparti ser positivt på intentionerne i forslaget om at styrke kvaliteten og sikkerheden ved brug af humant væv og celler og mener, at formålet med loven er, at der skal sikres en høj grad af beskyttelse af menneskers sundhed i forbindelse med anvendelse af biologisk materiale til patientbehandling m.m. Endvidere lægges der op til, at donation af væv og celler til behandling af forsøg også skal fremmes.
Udviklingen i samfundet gør jo, at der i lægevidenskaben er stor fokus på transplantation af humant væv og celler, hvilket jeg synes er yderst positivt, da det giver nogle muligheder i behandlingen af hidtil uhelbredelige sygdomme.
Der er da også en fare for, at noget biologisk materiale ikke lever op til de sundhedsmæssige krav, der bør stilles, og at der vil kunne overføres smitsomme sygdomme.
Vævsdirektivet, som foreligger, ser vi som garanten for, at risikoen for overførsel af infektionssygdomme vil kunne mindskes.
Dansk Folkeparti ønsker sikkerhed for, at det afgivne materiale kun anvendes til de formål, der er givet samtykke til.
Det er meget vigtigt i en tid, hvor udviklingen sker så hurtigt, og hvor det er vigtigt, at donorer kan vide sig sikre på, hvad deres væv og celler anvendes til, og at det ikke misbruges.
Jeg noterer mig fra høringssvarene, at flere af de hørte udtrykker en bekymring for de økonomiske aspekter.
Derfor vil det være ønskeligt, at ministeren i sit videre arbejde med forslaget får en dialog med de instanser, som nærer bekymringer for fremtiden efter en eventuel vedtagelse af forslaget.
Især i erhvervslivet vil man få merudgifter primært de første år, er det noteret.
Amterne vil få beløbet overført via bloktilskud som kompensation for de meropgaver, som de pålægges ved lovforslagets eventuelle vedtagelse.
Det er selvfølgelig et problem for de involverede virksomheder, men det ser ikke ud til at være muligt at undgå ud fra de beregninger, som vi har set at ministeriet har lavet.
For Dansk Folkeparti er det også vigtigt, at Danmark ikke er mere restriktivt, end der lægges op til i EU-direktivet.
Der bør i Danmark ikke stilles strengere administrative krav til virksomhederne i forbindelse med implementeringen af gennemførelsesdirektiverne.
Dette, antager ministeriet, vil sikre en høj grad af beskyttelse af menneskers sundhed i forbindelse med anvendelsen af væv og celler i patientbehandlingen, og dette er vi i Dansk Folkeparti tilfredse med.
Da det er et lovforslag, som på mange måder er meget følsomt, er det vigtigt med en grundig udvalgsbehandling, som forhåbentlig kan få opklaret nogle af de spørgsmål, som vi medlemmer i Sundhedsudvalget må have.
Dansk Folkeparti vil dog tilkendegive, at vi er positive over for lovforslaget.
Karen J. Klint (S), 2006-02-02:
Den socialdemokratiske gruppe er positiv over for lovens indhold, men kritisk over for proceduren ved forslaget.
Det handler om at gennemføre et direktiv fra Europa-Parlamentet og Rådet, vel at mærke et direktiv fra 31. marts 2004 om fastsættelse af standarder for kvalitet og sikkerhed ved donation, udtagning, testning, behandling, præservering, opbevaring og distribution af humane væv og celler i dansk ret og en hjemmel til administrativ implementering af to gennemførelsesdirektiver, som forventes udsendt af Kommissionen inden for en kort tid.
Vævsdirektivet skal være indført i den nationale lovgivning senest den 7. april i år.
Medlemslande kan dog beslutte, at eksisterende vævscentre først skal efterleve direktivets krav fra den 7. april næste år, og det sidste er der taget højde for i lovforslaget.
Men ellers skal hele lovforslaget træde i kraft den 7. april 2006.
Hvad er den gode forklaring på, at forslaget først kommer nu, og at det skal træde i kraft med ultrakort tidsfrist?
Det giver ikke gode betingelser for de centre, der nu henholdsvis inden juni eller oktober skal foretage indberetninger og sende ansøgninger til Lægemiddelstyrelsen om deres fremtidige virke.
Direktivet kom i 2004, så der har faktisk været et par år, hvor man kunne have drøftet det.
Tilbage til indholdet: Som bekendt indebærer anvendelsen af biologisk materiale til mennesker en potentiel sundhedsrisiko, herunder en risiko for overførsel af sygdomme.
Anvendelse og transplantation af væv og celler er et lægevidenskabeligt område i stærk vækst, og det er godt, da det forbedrer mange behandlingsmuligheder, også behandlingsmuligheder på tværs af landegrænser.
Derfor er det også o.k. med ensrettede regler på tværs af grænser.
Derfor er det godt med reglen om sporbarhed, altså et donoridentifikationssystem for væv og celler i alle faser i forløbet – også et system, hvor man gemmer materialet eller oplysningerne i 30 år.
Det kan under udvalgsbehandlingen blive interessant at drøfte, i hvilket omfang denne sporbarhed forventes at blive omfattet af nogle kommende undtagelsesbestemmelser for partnerdonation af kønsceller.
Vi har jo ikke set det direktiv, som kommer til at omhandle det, og kender derfor ikke konsekvenserne af den ønskede hjemmel.
Vi skal senere i dag drøfte kunstig befrugtning, hvor det faktisk er meget aktuelt, og kan også komme til at drøfte mulighederne for sporbarhed.
Vedrørende økonomien er der stor uenighed om udgifterne og de løbende driftsudgifter.
Dette skal vi have en afklaring af under udvalgsbehandlingen, for når et forslag skal hastes så hurtigt igennem, er det vigtigt, at der er den rigtige økonomi hertil.
Vi afventer udvalgsarbejdet, før vi tager endelig stilling, og for at se, om vi har nogle forbehold.
Men som udgangspunkt er vi positive.
Inge-Lene Ebdrup (V), 2006-02-02:
Dette lovforslag har til formål at gennemføre Europa-Parlamentets direktiv og et rådsdirektiv.
For at kunne implementere disse direktiver er det nødvendigt at lave en ny lovgivning.
Det, der er hovedessensen i det, er, at vi gør noget på to fronter: Dels øger vi tilgængeligheden af væv og celler, som jo er helt essentielt for, at vi kan bruge dette væv og disse celler i forbindelse med den kliniske behandling af mennesker og i øvrigt også på anden vis, dels skal vi selvfølgelig også sikre, at dette væv og disse celler har en sådan kvalitet, at vi f.eks. kan modvirke overførsel af smitsomme sygdomme.
Derfor vil det her forslag indføre en ordning, hvor vi, for så vidt angår testning, forarbejdning, konservering, opbevaring og distribution samt import og eksport af væv og celler, indfører et system med vævscentre, som kun kan få lov at gøre det her, hvis de har Lægemiddelstyrelsens tilladelse.
Det siger sig selv, at man så dermed også kan miste denne tilladelse.
Endvidere vil der i forbindelse med det her lovforslag også komme et såkaldt sporbarhedssystem, der gør, at man kan følge vævet fra udtagningen og helt til modtageren, sådan at vi også i den forbindelse kan sikre, at vævet har den kvalitet, der er nødvendig.
Vi synes, det er meget vigtigt, at vi nu tager fat og får implementeret det her, og vi synes også, at det er en meget god balance, der er fundet, mellem de to elementer, nemlig at sikre vævs og cellers tilgængelighed og samtidig sikre en ordentlig kvalitet, f.eks. i forbindelse med overførsel af smitsomme sygdomme.
Så Venstre kan støtte forslaget.
Kristen Touborg (SF), 2006-02-02:
For det første mener jeg, at det er meget afgørende, at det ikke kun er en minister, der har afgørelsen, men at det kommer omkring kommunalvalget.
For det andet ser jeg meget gerne, at man får det suppleret med, at der skal være en vejledende folkeafstemning, fordi man dermed får bredde i den beslutning, der skal træffes.
Erling Bonnesen (V), 2006-02-02:
Så man kan sige: Var det ikke en god regel, et godt princip at få gennemført igen?
Og så kan vi kigge lidt på detaljerne, for samfundet udvikler sig jo hurtigere og hurtigere, og der kan opstå, kan vi sige, lokale behov for, at der findes sådan en mulighed.
Kristen Touborg (SF), 2006-02-02:
Jeg har redegjort for, at jeg har vanskeligt ved at forstå ordvalget i lovforslaget, men jeg har forstået det sådan, at hvis der er et lille flertal i kommunalbestyrelsen – det kunne være 13 ud af 25, der går ind for sådanne sammenlægninger – så kan det uden videre godkendes med det flertal og med ministerens godkendelse.
Det er det, jeg kalder centralisme.
Erling Bonnesen (V), 2006-02-02:
Det er fair nok, at ordføreren for SF har nogle spørgsmål, der skal afklares i forbindelse med udvalgsbehandlingen, men det, der lige får mig til at tage ordet, er, at ordføreren nævner, at det her bliver stærkt centralistisk.
Det vil jeg godt lige prøve at bore lidt yderligere i og have ordføreren til også at svare på.
Når det nu også fremgår meget tydeligt af lovforslaget, at for at ministeren kan godkende det, er det en forudsætning, at det har en lokal tilslutning – det var sådan grundholdningen i det – så peger det ikke ligefrem på centralisme, men tværtimod på decentralisme.
Kristen Touborg (SF), 2006-02-02:
Efter SF's opfattelse skaber det foreliggende lovforslag en stor usikkerhed om, hvor vidt dette lovforslag egentlig rækker.
Vi synes, at lovforslaget er svært gennemskueligt.
Vi synes, at det er meget svært at se, hvor afgrænsningen f.eks. er til indgrebet i det kommunale selvstyre.
Og Indenrigsministeriets bemærkninger til høringssvarene, ja, de gør i hvert fald ikke sagen bedre.
For jeg synes, at når man sætter sig ned og læser dem, så bliver man virkelig forvirret, oven i at det er meget, meget vanskeligt at læse loven i forvejen.
Vi vil stemme nej til det her forslag, allerede fordi der nu lægges op til yderligere centralisering af magten i Indenrigsministeriet.
Nu kan ministeriet alene bestemme kommende kommunesammenlægninger, blot der er et tilfældigt, eller skal vi sige et lille flertal i kommunerne, der skal sammenlægges.
Jeg vil godt bruge et eksempel derhjemmefra vedrørende den nye Lemvig Kommune.
Det er nu en kommune på ca. 23.000-24.000 indbyggere.
Der har været folkeafstemning om, hvorvidt man skulle have den størrelse, eller hvorvidt man skulle have en meget stor kommune sammen med Holstebro, og der var et rimelig klart flertal i befolkningen for – efter en vejledende folkeafstemning naturligvis – at det altså skulle være den lille model, der skulle være gældende her.
Så har der været kommunalvalg i mellemtiden, og Venstre har fået rent flertal i Lemvig Kommune.
Og så er min bekymring sådan set, at hvis et flertal i en kommunalbestyrelse beslutter, at nu skal man altså omgøre den folkeafstemning, der var, nu vil man alligevel den store model, så kan man faktisk, så vidt jeg kan se, når man kan blive enig med Venstres indenrigsminister også, egentlig tromle en sådan sag igennem uden videre.
Det synes vi er meget uheldigt.
Derfor vil jeg godt vende tilbage til det, som hr. Ole Glahn var inde på med folkeafstemninger.
Vi synes, at det vil være meget rimeligt, hvis man vil køre det her lovforslag igennem, at man så indfører, at der er vejledende folkeafstemninger om et sådant eventuelt dekret, der kan være tale om.
Jeg siger dekret, vel vidende at det også indebærer, at der skal være et flertal i byrådene, der går ind for det.
Der er altså så vidtgående ændringer af kommunalstyret.
Efter vores mening burde man have fastholdt det, man har i det nuværende system, altså at de store ændringer skal via Folketingets Kommunaludvalg.
Det synes vi altså er en god idé.
Ministeriet får også for stor magt til at omlægge det kommunale samarbejde, der i dag er en forudsætning for at bevare de små kommuner.
Det vil sige, at det snævre regelsæt, der allerede i dag foreligger for det kommunale samarbejde, kan formes yderligere af ministeriet, sådan at de små kommuner og økommuners råderum bliver yderligere indsnævret.
Det vil sige, at de på sigt kan blive tvunget til en kommunesammenlægning.
Vi finder altså, at forslaget er meget centralistisk, og er ikke tilhængere af det.
Ole Glahn (RV), 2006-02-02:
Jeg er enig i, at det delvis er en genaktivering af den gældende regel, men det er jo altså unægtelig en anden situation, vi står i.
Vi står i en situation, hvor der er nogle kommuner, der ikke i første omgang har levet op til den norm, der er sat for, hvor store kommuner skal være.
Det vil sige, at vi ikke umiddelbart kan sammenligne med det retsgrundlag, der er nu, fordi den faktiske situation i landet er anderledes.
Og man kan forvente, at der vil blive flere situationer under den lov, som vi formentlig får vedtaget her med vores støtte også, end der vil være under den eksisterende lov.
Erling Bonnesen (V), 2006-02-02:
Jeg takker for svaret, for det var stort set næsten en bekræftelse.
Samlet set med hensyn til intentionerne her kan ordføreren så også bekræfte, at det stort set bare er en genaktivering af den gamle regel, der var i det tidligere lovsæt, om, at man som indenrigsminister kunne godkende sammenlægning af to nabokommuner, hvis der var et lokalt ønske om det, og at det faktisk er det, der er hovedintentionerne i det nye forslag, som bliver lagt frem nu?
Det er kort og godt en genaktivering af den gamle regel.
Ole Glahn (RV), 2006-02-02:
Det var jo sådan, at i forbindelse med den geografiske kommunale inddeling var vi i situationer, hvor vi måtte gribe ind, fordi vi syntes, inddelingerne skulle være anderledes, f.eks. på Lolland.
Her bad vi om en folkeafstemning for at få et godt signal, og det var nok en fornuftig idé i den situation.
Men der kan også – det vil jeg gerne medgive spørgeren – være situationer, hvor det vil være særdeles ufornuftigt.
Erling Bonnesen (V), 2006-02-02:
Jeg har noteret mig, at ordføreren undervejs i besvarelserne er begyndt at udsende lidt mere positive signaler om lovforslaget, og det er da glædeligt.
Jeg vil også gerne tage fat i bemærkningerne om folkeafstemning.
Hvis vi får sagen lidt ned på jorden, handler det jo også, som ordføreren selv var inde på, om eventuelle ændringer af de forpligtende samarbejder.
Jeg vil gerne spørge ordføreren, om han ikke er enig i, at det nok er bedre, at ministeren træffer beslutningen, end at gøre et så lille spørgsmål til en stor sag, når der ikke er tradition for det.
Kan ordføreren bekræfte, at det nok ikke lige er det, man tænker på i forbindelse med en folkeafstemning?
Ole Glahn (RV), 2006-02-02:
Hvis sagen er belyst lokalt, og man er tilfreds med det, er alt sådan set i orden, men hvis der er et ønske om det, mener jeg, det vil være vigtigt, og så tror jeg også nok, kommunalbestyrelsen vil foranstalte en sådan folkeafstemning.
Men vi er villige til at se på sagen.
Kristen Touborg (SF), 2006-02-02:
Jeg vil godt udbygge spørgsmålet lidt ved at sige, at der jo var mange problemstillinger under kommunalreformen.
Mange borgere i Danmark følte sig forbigået og følte, at de ikke havde haft mulighed for at komme til orde, og for SF er det meget oplagt, at der skal gives garanti for, at der skal afholdes folkeafstemninger i forbindelse med kommunesammenlægninger, som måske i virkeligheden bliver trumfet igennem af et lille flertal i kommunalbestyrelserne.
Det er nærmest det, jeg godt vil høre De Radikales stilling til.
Hr. Ole Glahn spurgte i sit ordførerindlæg, hvor folkeafstemningerne er henne i denne sammenhæng.
Det er jo et område, der interesserer os meget, så jeg vil godt spørge ordføreren, om det er sådan, at De Radikale kunne tænke sig at arbejde for, at der er pligt til at afholde en vejledende folkeafstemning, hvis f.eks. et flertal i kommunalbestyrelsen ønsker sammenlægninger.
SF er kritisk over for lovforslaget, ikke fordi vi vil forbyde private virksomheders donering af f.eks. legeredskaber til børnehaver, strålekanoner eller CT-scannere til danske sygehuse, men de danske kommuner skal ikke i et yderligere omfang sponsoreres af danske virksomheder.
Det skal vi som borgere i kommunerne selv sørge for, selv vi må erkende, at i en tid med diverse regeringsindgreb og kommunal detailstyring kan det jo være svært.
Derfor er vi også nogenlunde tilfredse med den nuværende lovgivning, som lægger nogle fornuftige rammer for reklamesponsoreringen af danske kommuner og regioner.
Skal kommunerne være med til at styrke denne udvikling?
Det synes vi i SF altså ikke de skal.
Kommuner og regioner skal medvirke til, at ikke mindst børn og unge har gode vækstbetingelser.
SF mener, man skal være forsigtig med at gøre kommunerne afhængige af bestemte virksomheder og leverandører.
Det kan blive besværligt, hvis man på sigt bliver afhængig af reklameindtægter fra bestemte virksomheder.
Og synes man ikke, at sporene fra Farum Kommune skræmmer i den sammenhæng?
Endelig mener vi, at det foreliggende regelsæt i lovforslaget er ret uklart.
Hvordan skal man f.eks. tolke sætningen i § 2, stk. 2, hvor der står, at kommunalbestyrelser og regionsråd kan anvende fast ejendom og løsøre til brug for reklamering for andre, medmindre kommunalbestyrelsen eller regionsrådet overvejende anvender disse med henblik på løsning af opgaver, som kommunalbestyrelsen eller regionsrådet efter lovgivningen er forpligtet til at varetage?
Ja, jeg spørger, for det var finansieringen af reklamer på ældrebusser, der egentlig er anledningen til det foreliggende lovforslag.
Af lovforslagets almindelige bemærkninger fremgår, at den direkte anledning er den konkrete sag, som jeg henviste til, vist i øvrigt en sag fra Humlum Plejehjem i Struer Kommune.
Herefter beskrives det, at da en række andre kommuner også benytter denne praksis, finder regeringen åbenbart, at man skal handle efter devisen: Det er lettere at få tilgivelse end tilladelse.
Nu da så mange kommuner har handlet ulovligt, må man hellere lovliggøre forholdet med en lovændring i stedet for at fastholde gældende principper.
Som det er fremgået af mit indlæg, er SF ikke enig i dette synspunkt.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2006-02-02:
Hr. Per Clausen trak et af Enhedslistens klassiske hovedargumenter frem, nemlig at restprodukterne skal blive ude i landbrugsarealerne.
Jeg har egentlig undret mig, for betyder det så
også, at Enhedslisten er imod biogas?
Og er Enhedslisten imod det halm, vi i dag fyrer med inden for kraft-varme?
Er det konsekvensen af det, Enhedslisten har som politik, at man i virkeligheden er imod det, men at man ligesom er blevet fritaget for at tage stilling til det, fordi man ikke har været med i energiforhandlingerne i de afsluttende faser?
Ole Glahn (RV), 2006-02-02:
Jeg kan forstå, at fru Karen Klint og jeg ikke helt har samme opfattelse af, hvad en reklame er.
Jeg mener faktisk, at det er en reklame, når man skriver, hvilket firma man kommer fra.
Altså, nu blev Falck nævnt.
Der findes også andre operatører end Falck på redningsmarkedet, og det vil sige, at hver gang man ser en falckbil, så bliver man bestyrket i, at det er dem, der skal løse opgaven.
Men der er altså andre operatører, og jeg mener, at det også er en reklame.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2006-02-02:
Det er jo næsten helt radikalt at høre på.
Men det må føre til spørgsmålet: Hvad er det så, Enhedslisten i virkeligheden satser på?
Vi gør det jo klart, at det her ikke er den langsigtede løsning.
Men hvad er egentlig Enhedslistens svar her og nu?
For jeg går ud fra, at vi er enige om, at det haster som bare pokker at få gjort noget ved olieforbruget i transportsektoren.
Så hvad er Enhedslistens trin 1 i den proces?
Er det bare at være bekymret?
Eller har Enhedslisten også et svar på det?
Charlotte Dyremose (KF), 2006-02-02:
Nu nævner hr. Per Clausen jo lige præcis det, der bliver problemet, for hvis vi bare vælger at skyde med spredehagl og sige, at nu synes vi, at det eller det eller det er det, vi lige skal satse på, så får vi jo lige præcis det problem, som jeg ikke vil se, og det er lige præcis det, der gør, at jeg tøjler min utålmodighed, for hvis vi skal gøre noget, der er fremtidssikret, hvilket jeg er meget enig med hr. Per Clausen i at vi netop skal, så er det utrolig vigtigt, at vi ikke skyder med spredehagl.
Så er det utrolig vigtigt, at vi sørger for, at vi får set på det her område samlet, sådan at vi kan lave de tiltag, der er mest fremtidssikrede.
Det er også derfor, jeg lægger vægt på netop at sige, at noget af det, vi historisk har været bedst til – det er ikke noget, jeg har forstand på, det er noget, jeg har kunnet læse og lytte mig til – er at udnytte biomassen til el og varme, og det er derfor det, vi har gjort.
Jeg håber da meget på, at det her område er et dem, der kan blive drevet frem, men jeg vil altså ikke skyde med spredehagl.
Jeg vil gerne være sikker på, at vi rent faktisk når nogle fremtidssikrede løsninger, og så må jeg min unge alder til trods tøjle min utålmodighed.