Per Stig Møller (KF), 2004-11-25:
Derfor stemte regeringen også for forslag til vedtagelse V 12 af 5. november 2003, hvori der bl.a. står, at regeringens arbejde for at øge liberalisering af handel med landbrugsvarer sikres bl.a. gennem afskaffelse af handelsforvridende landbrugsstøtte, herunder især til eksportsubsidier, eller ambitiøst tempo i en balanceret afvikling af den samlede landbrugsstøtte og under hensyn til forbrugere og miljø, dyrevelfærd og udviklingslandenes landbrugsproduktion.
Lad mig igen slå fast, at regeringen støtter, at der i EU så vel som i WTO snarest muligt fastsættes en dato for afskaffelse af både eksportsubsidier og andre eksportstøtteformer, som kan virke handelsforvridende.
Forslaget til folketingsbeslutning forfejler imidlertid sit mål både i formen og indholdet, idet forslaget ikke tager højde for helt grundlæggende forhandlingsprincipper og forhandlingsdynamikken så vel i WTO som i EU.
Det er da også grunden til, at regeringen ikke kan støtte forslaget.
Lad mig forklare.
Forhandlingerne i WTO's Doharunde skal ikke blot afsluttes med enighed mellem alle 148 medlemslande, men skal også foregå efter princippet om, at intet er aftalt, før alt er aftalt, hvilket altså i forhandlingssproget kaldes single undertaking.
På WTO's generelle råd i sommer blev man enig om en midtvejsaftale, som fastsætter rammerne for de videre forhandlinger.
Det væsentligste resultat fra mødet i august var, at forhandlingerne nu er tilbage på sporet igen efter de strandede forhandlinger i Cancún sidste år.
Også på landbrugsområdet har man med rammeaftalen opnået pæne fremskridt med visse præciseringer, selv om vi klart nok ikke er fremme ved målstregen endnu.
Vi kan dog hæfte os ved, at eksportsubsidierne har fået en særlig fremhævet position i midtvejsaftalen, idet man i WTO nu er enig om, at disse skal fjernes inden en endnu ikke fastsat dato.
Med andre ord, beslutningen er vedtaget.
Kun den endelige dato udestår, og den skal der nu forhandles videre om.
En forudsætning for, at der kan fastsættes en sådan dato for eksportsubsidierne forhåbentlig på ministerkonferencen i Hongkong, er, at der bliver tale om en parallel udfasning af eksportstøtte og altså ikke blot for eksportsubsidierne.
Det er vigtigt, fordi andre industrialiserede lande flittigt benytter andre støtteformer end eksportsubsidier, men med tilsvarende handelsforvridende virkninger.
Disse handelsforvridende støtteformer er f.eks. eksportkreditter, som USA har, statshandelsvirksomheder, som Canada og New Zealand har, og fødevarebistand med kommerciel virkning, som USA leverer.
Med andre ord, hvis vi alene fokuserer på eksportsubsidier, får vi ikke al relevant handelsforvridende støtte med, og det er vigtigt også af hensyn til at opretholde opbakningen internt i EU til en fortsættelse af WTO-forhandlingerne.
Skal man sikre videre fremskridt i landbrugsforhandlingerne, er det også væsentligt at sikre fremskridt i Dohaforhandlingerne på andre forhandlingsemner såsom industritold, handelslettelse, tjenesteydelser m.v.
Det vil ikke være holdbart i længden af hensyn til den samlede balance i forhandlingerne.
Der vil således ikke på nuværende tidspunkt i EU-25 være flertal for at give en gratis koncession, og det vil i øvrigt heller ikke være klogt, som en ensidig fastsættelse af en dato for udfasning af eksportsubsidierne er udtryk for.
Hvis regeringen fremsatte et sådant forslag, ville man sætte Danmark totalt uden for indflydelse i de videre forhandlinger om EU's linje i WTO-forhandlingerne.
Regeringen finder, at den bedste strategi for at fremme Doharunden, herunder landbrugsforhandlingerne og ulandenes mål om begrænsninger i landbrugsstøtteordningerne, er parallelle forhandlinger både internt inden for landbrugsafsnittene og horisontalt blandt alle Doharundens forhandlingsemner.
Ellers er der nogle, man ikke opnår de resultater på, man kunne have opnået.