runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Henrik Dam Kristensen (S), 1999-04-21:
Det er hr. Keld Albrechtsens måde at gradbøje svarene på, som en gang imellem er lidt frustrerende.
Nu siger hr. Keld Albrechtsen, at »jeg erkender nu«, men hr. Keld Albrechtsen, vi har jo diskuteret det her ved op til flere gange også her i salen, hvor jeg også ved tidligere lejligheder har sagt: Ja, vi nåede et stykke ad vejen med hensyn til mærkningsregler, men hr. Keld Albrechtsen har ret - og det var i øvrigt, tror jeg, mig selv, der påpegede det fra starten af - der er nogle produkter, som ikke skal mærkes, hvis det er sådan, at man ved moderne analysemetoder, DNA og proteintest osv., ikke kan påvise nogen forskel.
Det er jo ikke nogen erkendelse nu.
Det er en erkendelse, vi sammen har fået igennem efterhånden nogle måneder.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-04-21:
Ja, ministeren må undskylde, men jeg har altså meget vanskeligt ved at høre det konkrete budskab, som ministeren har at sende til FDB f.eks. Jeg hører mere, at ministeren siger, at det må butikkerne virkelig selv sørge for at stille som krav til leverandørerne.
Problemet er jo, som ministeren også erkender nu, at EU's mærkningsregler altså simpelt hen rummer et stort hul - det vil jeg godt bede om ministeren bekræfte - der gør, at en lang række produkter, som i omfang fylder meget på markedet, fordi det bl.a. indbefatter soja og majsolier, slet ikke behøver at blive mærket som gensplejsede, selv om de er det. Og det er da et fundamentalt problem for butikkerne, at der så er store mængder varer, hvor man ikke kan vide, om de er gensplejsede eller ej.
Henrik Dam Kristensen (S), 1999-04-21:
Nu skal hr. Keld Albrechtsen selvfølgelig også høre efter for at kunne forstå det konkrete.
Det er jo den første betingelse for, at det kan blive opfattet som værende konkret.
Må jeg ikke gerne igen sige helt klart til hr. Keld Albrechtsen, at det offentlige har noget ansvar, som det skal påtage sig.
Det påtager vi os gerne.
Der mangler nogle elementer i EU, som jeg har redegjort for nu to gange, og Danmark arbejder stærkt for, at vi nu får dem sikret også igennem EU-systemet.
Jeg må fastholde det synspunkt, at det er ikke mit eller som sådan Folketingets ansvar, hvis det er sådan, at der er en virksomhed eller en forretning, som vil have en eller anden form for specialitet.
Så er det virksomhedens ansvar at sikre det, og hvis den går ud og siger, at denne butik er gensplejsningsfri, er det også virksomhedens eller forretningens ansvar, at den er det, ved at den har stillet krav til sine bagudliggende leverandører
, men det må så være sandt, det, de siger.
Her kan vi som offentlig myndighed komme ind og kontrollere, om det så er korrekt, det, man oplyser om.
Jeg er lidt optaget af - må jeg sige til hr. Keld Albrechtsen - at det offentlige ikke til enhver tid og altid påtager sig moderrollen i dette samfund, men også overlader det til nogle virksomheder, som synes, at her er en linje, som de gerne vil følge, i det her tilfælde den gensplejsningsfri.
Det synes jeg er ganske udmærket og fornuftigt, men så må de også selv være med til at tage et initiativ.
Jeg tror i øvrigt, at netop dette med at stille et krav bagud i leddet måske er den største garanti for, at man kan komme i en situation, hvor man også kan levere gensplejsningfri varer.
Det, vi jo kan som offentlig myndighed, er at sikre, at hvis der så er noget, der er gensplejset, at det så sundhedsmæssigt og sikkerhedsmæssigt og på alle mulige andre måder er i orden.
I forhold til det, som jeg nu har prøvet at sige et par gange,
Det er fuldstændig evident, at det er vigtigt, at vi gør det.
Det vil vi fortsat arbejde for.
Med hensyn til mærkningsreglerne så er det jo sådan, som jeg så mange gange har oplyst over for hr. Keld Albrechtsen, at vi kom et godt stykke ad vejen.
Vi kom ikke hele vejen med hensyn til en total mærkning.
Det arbejder vi stadig væk for fra dansk side.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-04-21:
Jeg synes, at ministerens svar mangler konkrethed.
Jeg vil godt spørge ministeren, om det ikke er korrekt, at EU's mærkningsregler, som ministeren er meget optaget af, altså har bl.a. det store hul, at en række produkter, der indeholder gensplejsede organismer, skal slet ikke mærkes.
Det er ikke lykkedes for ministeren at få disse regler forbedret i EU, hvordan kan ministeren så sætte sin lid til, at der ved kommende ændringer af regelsættet i EU skulle kunne komme nogen løsning ad den vej?
Så vil jeg godt spørge ministeren, når nu man fra butikkernes side gerne vil have flere instrumenter, flere redskaber til at sikre sig, tror ministeren så ikke, at det, som ministeren i dag har at tilbyde af redskaber, vil blive opfattet som noget fattigt? Jeg hører ikke rigtig noget konkret i svaret på, hvad den danske regering kan tilbyde f.eks. FDB af redskaber, som de vitterlig vil kunne bruge til at sikre fremskaffelse af den nødvendige mængde varer.
Henrik Dam Kristensen (S), 1999-04-21:
Først vil jeg gerne sige, at vi ikke har tænkt os specifikke danske regler.
Jeg tror, vi skal være optaget af, at også et så vigtigt område som gensplejsning er EU-reguleret, for det giver nu engang den største tryghed.
Dertil kan jeg så tillægge, at Danmark jo hele tiden - i øvrigt i overensstemmelse med et bredt flertal i Folketinget - har arbejdet for så præcise og så skrappe mærkningsregler som overhovedet muligt, og det vil vi fortsat gøre, som jeg også gentagne gange har givet udtryk for.
Om reglerne overholdes?
Der er nogle ting, som ikke på nuværende tidspunkt er på plads i forhold til den fælles kontrol af disse her ting.
Indtil det er på plads, bruger vi selvfølgelig de muligheder, vi har, og det er først og fremmest en papirkontrol, men også forskellige andre muligheder såsom analysemetoder osv.
Men vi arbejder stærkt på at få disse fællesregler på plads; det vil være en fordel.
Endelig må jeg om sojaolie og andre ting - om det kan fås eller det ikke kan fås - sige, at jeg mener, at det meget er op til disse virksomheder at stille krav bagud i kæden.
Er der et krav om, at der er noget, som skal være produceret på en speciel måde, jamen så vil det også kunne tilfredsstilles.
Det viser vores undersøgelser jo i øvrigt også.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-04-21:
Jeg har set i pressen, at MD Foods f.eks. måtte opgive at have sojaolie i smørproduktet Kærgården
Jeg vil så godt spørge ministeren, om det ikke er korrekt, at den danske levnedsmiddelkontrol i virkeligheden står ret så magtesløs over for effektivt at kontrollere, at reglerne overholdes.
Det er det ene spørgsmål.
Det andet spørgsmål, som jeg gerne vil stille, er: Hvad har den danske regering så tænkt sig helt præcist at foreslå i EU, og hvad har man tænkt sig at indføre af regelsæt her i Danmark, således at butikkerne kan være sikre på, at det, de køber og sælger videre til forbrugerne, rent faktisk er gensplejsningsfrit?
Henrik Dam Kristensen (S), 1999-04-21:
Må jeg først sige til hr. Keld Albrechtsen, at det offentlige, regeringen, myndighederne har en række ansvar, som de må påtage sig - det er jeg selvfølgelig meget optaget af - men det har det private initiativ så sandelig også. Hvis det er sådan, at der er et ønske om at have gensplejsningsfri butikker, så vil jeg sige, at det selvfølgelig er op til disse butikker, og det er udmærket, men det må også være deres eget engagement, som sikrer det, nemlig ved at stille krav til dem, som de køber deres fødevarer af.
I begrundelsen for spørgsmålet henvises - forstår jeg - til en udtalelse af FDB's formand, som er citeret for at efterlyse redskaber, der skal gøre det muligt for detailhandelen at undgå gensplejsede fødevarer.
Jeg tror, at et kvalificeret gæt på, hvad FDB-formanden har i tankerne, vil være, at vi stadig væk mangler at udfylde nogle regler til de EU-forordninger, som bl.a. fastsætter, hvordan gensplejsede fødevarer skal mærkes.
Og endelig mangler der en stillingtagen til, om der skal være en negativliste.
Jeg vil gerne sige til hr. Keld Albrechtsen, at jeg synes, det er vigtige spørgsmål, som vi skal have afklaret på EU-plan.
Og jeg har forstået, at der også arbejdes intenst med det i de forskellige tjenestegrene, og jeg har faktisk grund til at være så optimistisk at tro, at vi inden for en overskuelig fremtid kan få disse spørgsmål bragt på plads.
Jeg er enig med hr. Keld Albrechtsen i, at det er vigtige redskaber, som disse virksomheder, disse forretninger har brug for i bestræbelserne på eksempelvis kun at sælge gensplejsningsfri varer.
Så det skal ikke skorte på Danmarks ønske om og også engagement til at få afklaret de spørgsmål så hurtigt som
Keld Albrechtsen (EL), 1999-04-21:
Det er jo således, at forbrugerne i ganske stigende grad kræver, at butikkerne leverer gensplejsningsfri fødevarer.
Her er problemet så, at EU's mærkningsregler ikke sikrer muligheden for helt at undgå gensplejsede fødevarer, og at der også er store huller i disse mærkningsregler, så
fødevarer, der er gensplejsede, som indeholder gensplejsede organismer, simpelt hen smutter uden om kontrollen.
Derfor håber jeg, at ministeren vil tage initiativer, der kan sikre muligheden for gensplejsningsfri butikker.
Skriftlig begrundelse
Syv store europæiske supermarkedskæder er gået sammen om at sikre forbrugerne gensplejsningsfri fødevarer, og Kvickly Lokalbrugsen i Silkeborg har besluttet at arbejde for, at der ikke kommer gensplejsede fødevarer på hylderne i FDB's butikker.
FDB's formand Ebbe Lundgaard siger ifølge Politiken den 24. marts 1999, at han også gerne vil arbejde for at undgå de gensplejsede fødevarer, men samtidig siger Ebbe Lundgaard i Politiken den 20. marts 1999: »Vi kan kun komme videre i kampen om at sikre gensplejsningsfri produkter
, hvis
politikerne giver os de redskaber, vi har brug for.«
Frank Jensen (S), 1999-04-21:
Og jeg synes også, at det spørgsmål her lå langt uden for det, som den oprindelige spørger stillede spørgsmål om, men med formandens tilladelse vil jeg da gerne sige, hvad min opfattelse til det af hr. Peter Skaarup stillede spørgsmål er: Det tilkommer ikke mig som justitsminister at gå ind og foretage den konkrete prioritering af arbejdsopgaverne i dansk politi.
Jeg overlader det trygt til ledelsen i dansk politi at foretage den konkrete prioritering af de samlede personaleressourcer, der er til rådighed.
Det er klart, at der ikke for mit vedkommende her er noget, hvor man kan sige, at politiet ikke skal strafforfølge, hvis det er overtrædelser i mindre grad.
For hvor ville vi ende henne, hvis det er sådan, at vi har en justitsminister, der sådan offentligt tilkendegiver, at der er noget, hvor politiet godt sådan kan tilsidesætte gældende lovgivning?
Det er der naturligvis ikke.
Jeg medgiver gerne, at der også for politiets vedkommende ikke er ubegrænsede ressourcer; men man må prioritere sine ressourcer ud fra også at kunne strafforfølge den kriminalitet, som begås i vort samfund, og i høj grad også den kriminalitet, som er den grovere kriminalitet.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Peter Skaarup (DF), 1999-04-21:
Det er også et spørgsmål i relation til trafikken og politiet.
Det har været fremme i pressen her på det seneste, at der har været en politiassistent, som er blevet idømt en bøde for at have kørt 56 km i timen på et sted, hvor han måtte køre 50 km i timen.
Mener ministeren ikke, at der er et misforhold mellem det faktum, at man pådømmer sådanne tilfælde, set i forhold til, at politiet har så mange andre opgaver at tage sig af end at pådømme en lille fartoverskridelse på 6 km i timen, som måske i virkeligheden slet ikke kan aflæses på speedometeret?
Frank Jensen (S), 1999-04-21:
Men sådan forholder det sig jo ikke.
Når der i forbindelse med bilkørsel, også i spirituspåvirket tilstand, bliver slået mennesker ihjel, er det jo ikke mennesker, der har sat sig ind i køretøjet med det mål at slå et andet menneske ihjel, og derfor er det uagtsomhedsbestemmelserne, som kommer i anvendelse, når domstolene dømmer.
Skulle vi have den helt spektakulære sag, som hr. Tom Behnke må have i tankerne, hvor en person altså sætter sig ind i køretøjet i beruset tilstand med det formål at køre ud og slå et andet menneske ihjel med sit køretøj, er jeg sikker på, at domstolene kan finde ud af at få dømt den pågældende for, at det her også var med forsæt.
Tom Behnke (FP), 1999-04-21:
Det er jeg glad for at høre at ministeren ikke har tænkt sig, og jeg er i øvrigt helt enig i, at det er domstolene, der dømmer, det er domstolene der vurderer, hvor meget straffen skal være.
Men domstolene er jo i dag bundet af, at næsten ligegyldigt hvordan et trafikdrab har fundet sted, vil vedkommende kun kunne blive dømt for uagtsomt manddrab, og det er lige præcis dér, der vil være mulighed for politisk juridisk via lovgivningen at ændre, således at domstolene har mulighed for i konkrete tilfælde at vurdere og sige: Her er der så mange omstændigheder, der gør sig gældende, så der ikke længere er tale om uagtsomhed.
Der er tale om, at vedkommende har gjort det i hvert fald med et sandsynlighedsforsæt.
Det er den ændring af lovgivningen og ikke så meget straframmen eller selve strafudmålingen, for det skal domstolene nok tage sig af, men det, at de får muligheden for at udvide horisonten, når man skal vurdere, hvad sanktionen skal være.
Frank Jensen (S), 1999-04-21:
Til den første del af hr. Tom Behnkes spørgsmål kan jeg oplyse, at foranlediget af en forespørgselsdebat, vi havde i Tinget for nylig, hvor der blev lavet en vedtagelse her i Tinget, har vi foranlediget Straffelovrådet til, at de nu går i gang med den meget store opgave at se på strafproportionerne i den danske straffelov. Så det, som er hr. Tom Behnkes bærende ønske i hans spørgsmål, vil nu ske, og så vil vi, når den tid, som Straffelovrådet skal have at arbejde med det, er overstået, have en betænkning fra Straffelovrådet, hvor vi kan se på strafproportionerne inden for det strafferetlige område efter gældende dansk ret og formentlig også få en række anbefalinger fra Straffelovrådet inden for det.
I forhold til det sekundære i spørgsmålet, der retter sig mod et direkte strafområde, nemlig spirituskørsel med personskade, farlig personskade, der er det jo sådan, at Folketinget inden for de seneste år har været inde og ændre på strafbestemmelserne på dette område, sådan der er sket en skærpelse af strafudmålingsmulighederne for domstolene.
Men som hr. Tom Behnke jo er bekendt med, er det ikke den til enhver tid siddende justitsminister, der dømmer; det er domstolene, og sådan skal det også være.
Sådan er det også henlagt efter grundloven, at der ikke er nogen sammenblanding mellem den udøvende og den dømmende magt, og sådan ønsker jeg også det fortsat skal være.
Ønsker vi nogle skærpelser af strafbestemmelserne, er det noget, der foregår ved lovgivningen her i salen, og så må domstolene rette deres praksis ind efter det.
Og her har Folketinget, netop på det område, været inde og skærpe, når der er tale om spirituskørsel, hvor der er personskade, og jeg har ikke noget ønske om at mindske strafbestemmelserne på dette område.
Tom Behnke (FP), 1999-04-21:
For et års tid siden stod ministeren og jeg i samme situation
som i dag, også i spørgetimen
Dengang spurgte jeg til forholdet omkring strafproportioner, og dér meddelte ministeren, at det ville være for svært at tage det hele på én gang, men at man måske kunne tage en bid ad gangen.
Nu er der gået et års tid, og så vidt jeg ved, er der ikke sket noget.
Derfor skal jeg så i dag stille et mere detaljeret spørgsmål i forhold til et område, og det er, når vi taler om trafikdrab.
Det er jo sådan, at når personer, som selv efter at have været frakendt førerretten på grund af måske endda spritkørsel tidligere, kører i stærkt spirituspåvirket tilstand, uden kørekort, kører alt for stærkt, kører over for rødt lys, laver færdselsuheld, hvor der er nogle, der dør,
så betragter man det som uagtsomt manddrab, og de pågældende får
ikke mere straf end 10 måneders fængsel.
Det er jo alt, alt for lidt, og derfor vil jeg høre, om ministeren vil ændre på lovgivningen, således at når man er i den situation, hvor så mange faktorer gør sig gældende, taler vi ikke længere om, at det er uagtsomt, så er det agtsomt manddrab.
Holger K. Nielsen (SF), 1999-04-21:
Også denne sag viser jo, at der er så mange uklarheder om, hvad PET går og laver, og at det må være i alles interesse, at der kommer den uvildige undersøgelse, som regeringen har fremsat forslag om.
Jeg vil godt høre i den anledning, om ministeren har tænkt sig at sætte tempoet op for forhandlingerne omkring denne uvildige undersøgelse.
Frank Jensen (S), 1999-04-21:
Det er klart, at hvis der er et ønske fra hr. Søren Søndergaard om at få et svar på det, jeg her har oplyst mundtligt, så skal hr. Søren Søndergaard få et svar, også på skrift.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-04-21:
Man skulle jo synes, vil jeg sige til ministeren, at den pågældende medarbejder må vide, om han har sagt det eller ej.
Men jeg ville gerne spørge ministeren, om han ikke godt vil sørge for, at hr. Søren Søndergaard får et svar på sine spørgsmål, og om ikke ministeren kunne tilsende os det svar
skriftligt.
Frank Jensen (S), 1999-04-21:
Ja, jeg kan henholde mig til det, jeg allerede har svaret.
Det er altså ikke lykkedes os at komme det nærmere gennem afhøring af de pågældende medarbejdere, som angiveligt skulle have stået for en aflytning af Politiets Rejsehold, altså PET's medarbejdere i Århusafdelingen, som ifølge tv-indslaget skulle have opfordret til aflytning og måske også gennemført aflytning af Politiets Rejsehold.
Det har ikke kunnet bringe os til at sige, at det påståede skulle være gennemført.
Det er klart, at det har ikke bragt os til en viden om, at det skulle være gennemført - tværtimod - men for at komme det nærmere, har hr. Søren Søndergaard ret i, at så kunne man se indslaget.
Men hr. Søren Søndergaard ved jo godt, at den tekniske kvalitet, som det her tv-indslag har, ikke har givet PET mulighed for at kunne verificere sagen.
Vi havde håbet, at hvis vi havde fået udleveret materialet fra tv-produktionsselskabet, så ville vi have kunnet komme sagen nærmere.
Søren Søndergaard (EL), 1999-04-21:
Nej, den går ikke, hr. minister, for så var det jo let at svare på det spørgsmål, jeg havde stillet.
Jeg stillede jo spørgsmålet: Kan ministeren garantere, at ingen medarbejder hos PET har opfordret til eller deltaget i planlægning af aflytning af Politiets Rejsehold?
Og så er det jo let at give svaret ud fra det, ministeren siger nu, nemlig: Nej, det kan ministeren ikke garantere, det kan PET ikke garantere, det er højst sandsynligt, det er fuldt ud muligt i hvert fald, at den aflytning af Rigspolitiets Rejsehold er foretaget.
Så ud fra det vil jeg da godt bede ministeren om at skrive dette åbenlyse svar ned, når ministeren nu har lovet for knap et halvt år siden, at det skulle ske.
Så vil jeg derudover også spørge ministeren, om det ikke er rigtigt, at den del af båndet, hvor opfordringen til aflytning af Rigspolitiets Rejsehold er på, er fuldt ud tilgængelig; den har faktisk været afspillet i en række sammenhænge, og den kan man vel godt få udleveret.
Så for at tage stilling til det og tage stilling til, om nogle medarbejdere har sagt det, der er sagt på det bånd, skal man vel bare spørge de pågældende medarbejdere, om det er rigtigt; der behøver man ikke resten af båndet.
Det kan jeg ikke forstå.
Frank Jensen (S), 1999-04-21:
Jeg forstår det sådan, at det ikke er ønske om hjælp fra min side til at ændre på rotationsprincipperne i Enhedslisten.
Det ville nok heller ikke føre så langt at bede mig om at ændre på det, så hr. Søren Søndergaard kunne fortsætte her i Tinget.
Men i forhold til det, der var indholdet i hr. Søren Søndergaards spørgsmål, kan jeg oplyse, at de beskyldninger, der fremkom i et tv-indslag om, at Politiets Efterretningstjeneste skulle have foretaget aflytninger af Rigspolitichefens Rejsehold, er blevet meget grundigt undersøgt af PET derved, at man har har haft de pågældende medarbejdere, der er blevet fremtrukket som værende skyldige i at have aflyttet Rejseholdet, til afhøring.
Det har ikke ført os videre i sagen; derudover har chefen for Politiets Efterretningstjeneste henvendt sig til det produktionsselskab, som har stået for produktionen af det pågældende tv-indslag, som fremførte de her synspunkter, og det har ikke ført til udlevering af de pågældende bånd, som muligvis kunne have givet os et teknisk grundlag for at konkludere, om der var tale om en egentlig aflytning af Rejseholdet.
Så sagen, som den står i dag: Desværre er vi ikke kommet nærmere en konklusion om, hvorvidt de påstande, der blev fremtrukket i den pågældende tv-udsendelse, var sande eller de var et falsum.
Jeg beklager, at det ikke er lykkedes os at få det materiale, som måske kunne have bragt os videre, gennem de henvendelser, som chefen for PET har rettet til det pågældende produktionsselskab.
Søren Søndergaard (EL), 1999-04-21:
Den 2. november 1998 stillede jeg et spørgsmål til justitsministeren, der lød: Kan ministeren garantere, at ingen medarbejdere ved PET har opfordret til eller deltaget i planlægning af aflytning af Rigspolitiets Rejsehold?
Og relativt kort tid efter - det tog kun ca. 3 uger - fik jeg et svar fra justitsministeren om, at nu ville PET undersøge sagen, og når denne undersøgelse forelå, ville Justitsministeriet vende tilbage til sagen.
Nu nærmer vi os så et halvt års fødselsdag for den her undersøgelse, og så er det, jeg vil bede ministeren om at give mig et råd: Hvad skal jeg gøre?
Skal jeg rykke ministeren for et svar, eller skal jeg vente 1 år, 2 år, 5 år, 10 år på et svar?
Birthe Rønn Hornbech (V), 1999-04-21:
Det er jo allerede sagt af de tidligere talere, at det er en modbydelig forbrydelse.
Man er værgeløs.
Mange bliver bange for den slags telefonopringninger, og det er alt for let at genere folk på den måde.
Det er vi enige om.
Det mener jeg også skal indgå som et moment, når vi skal diskutere sagen. Den gældende ordning er jo i langt de fleste tilfælde ganske udmærket.
Adam kan ikke holde sig fra Eva.
Adam får et tilhold, og lige så snart han bare opsøger Eva, uanset om han generer hende eller ej, ja, selv om han lægger blomster, kan han få en bøde.
Man skal ikke bevise noget forsæt om, at Adam vil genere Eva.
Det er en ganske udmærket ordning, og som det også er nævnt, holder de fleste jo op, og hvis de ikke gør det, kan de jo få hæftestraf.
Det er bekvemt for politiet, at der ikke er stillet nogen særlige beviskrav, andet end at man altså skal overtræde tilholdet.
Vi ved til gengæld også, helt uden sammenligning med den sag fra Fyn, at der trods alt er nogle, der bliver ved, og hvor mennesker i årevis bliver forfulgt.
Det er jo rigtigt, som ministeren siger, at så er der andre straffelovsbestemmelser, der kan træde i kraft, men vi ved, at denne form for forfølgelse kan være et problem, og det kunne vi jo benytte lejligheden til at se på også.
Men det, der er problemet her, er, at når man så har fået et tilhold, begynder man at genere nogle andre, og når man har fået endnu et tilhold atter andre og andre og andre. Sådan kan man sådan set blive ved hele livet.
Derfor vil jeg alligevel godt bede ministeren om at overveje denne her sag igen.
Men det er slet ikke sikkert, det er straf, der er den rigtige måde.
Jeg synes også, vi måske skal overveje at se på retsplejelovens bestemmelser.
Ministeren siger, at hvis vi laver en ny bestemmelse, vil der blive nogle beviskrav om forsæt. Det er sikkert rigtigt, men vi lever i en tid, hvor jeg synes, det kan være rimeligt, at vi lægger hovedet i blød, sådan at man hurtigere kan komme efter denne form for chikane - også selv om vi ikke har set de sager så tit.
Vi ved jo fra Politimesterforeningen, at det ikke spiller så stor en rolle.
Man kunne godt frygte, at det med den moderne teknologi også er muligt at trænge sig ind på andre mennesker på en anden måde og en meget lettere måde og muligt at genere mange flere på én gang.
Så jeg synes i hvert fald, der er en god anledning til at diskutere, om vi ikke kan løse de her problemer.
Henrik Dam Kristensen (S), 1999-04-21:
Det er jo Enhedslistens afgørelse, hvilke initiativer man tager.
Hermed sluttede spørgsmålet.