Peter Hansen-Nord (V), 2000-12-01:
Min overskrift til dette indlæg hedder faktisk »Det danske olie- og naturgaseventyr«.
Hvis man tager forespørgslens ordlyd eksakt, er der tre spørgsmål, man kan hente ud af ordlyden.
Det første er, at når forespørgerne anvender udtrykket »udtømning af Nordsøens energiressourcer«, er det lige værd at stoppe op og konstatere, at på intet tidspunkt har der i det danske sokkelområde været indeholdt så store påviste og potentielle reserver som i talende stund.
Og den udvikling mener jeg vil fortsætte mange år endnu. Man revurderer hele tiden felternes indvindingsmæssige kapacitet og nye mulige indvendinger.
Da jeg for 10 år siden første gang stiftede bekendtskab med disse vurderinger, fremskrev man på baggrund af den viden og det produktionsomfang, der på det tidspunkt fandt sted, at reservoirerne med kulbrinte, olie og gas ville løbe tør om henholdsvis 20 og 40 år.
Disse tal er i dag langt højere.
En opgørelse pr. 1. januar 2000 viser den danske oliereserve til at være større end den samlede udvinding, der har fundet sted siden begyndelsen i 1972 og op til i dag, og tilsvarende gør sig gældende for naturgas.
Det næste spørgsmål, man kan lave, er jo: Hvad er energipolitisk optimalt? Der vil jeg gerne slå fast: Det er energipolitisk optimalt, hvad der er produktionsmæssigt optimalt.
Så enkelt kan det siges.
Enhver anden filosofisk stop-go-stop-go-betragtning er uøkonomisk, uanset hvem der er ejere. Det er uigennemførligt og dybest set noget vrøvl, når vi taler om en global vare på et globalt marked, ud over at en sådan politisk styring af produktionen med ét slag vil være med til at fjerne interessen for den danske undergrund med uoverskuelige og unødvendige økonomiske konsekvenser til følge.
Dermed ikke være sagt, at OPEC-landene ikke fører en sådan politik, men det er jo hovedsagelig med anlæg på landjorden og med en længere afskrivningstid, og de gør det ud fra nogle prismæssige og forsyningsmæssige betragtninger.
Og vi skal ikke glemme, at OPEC-landene i egen interesse ikke burde være interesserede i en ny oliekrise.
Dermed følger ikke nogen garanti her fra Venstre om, at en ny oliekrise ikke pludselig kan opstå; men oliekriser har man erfaring for sætter skub i alternativ energifremstilling, og det må hr. Søren Kolstrup jo være glad for, men det betyder jo også, at man efterfølgende kommer til at opgive et tidligere marked til nogle andre aktører.
Det sidste spørgsmål, man kan lave ud fra forespørgslens tekst, er: Hvad er til gavn for overordnede samfundshensyn?
Der er sikkert forskel på, hvad Enhedslisten og Venstre mener med det, men jeg vil sige det sådan: Venstres vurdering er, at vi skal opføre os som professionelle partnere over for de selskaber, der har fået tildelt licenser i den danske sokkel.
Et andet vigtigt samfundshensyn er hele det økonomiske output i perioden, hvor betalingsbalancen har nydt godt af 100 mia. kr. her - 10 mia. kr. alene i 1999 - og hvor afledte skatter og afgifter i samme periode beløber sig til ca. 40 mia. kr., heraf ca. 4,5 mia. kr. i 1999.
Derudover et trecifret milliardbeløb, der er blevet investeret i Nordsøen i form af seismik, prøveboringer, produktionsanlæg, infrastruktur osv.
Dertil kommer en vurdering af investeringsbehov de næstkommende 5 år på ca. 15-20 mia. kr.
Herudover beskæftiger man med afledte industrier et par tusinde mennesker.
Se, det er samfundshensyn, der vil noget, og det er noget, der flytter.
Det har til gengæld i Venstres verden ikke noget med samfundshensyn at gøre, når man laver pinsepakker og forhøjer
de i forvejen ekstremt høje afgifter på olie og benzin til at finansiere nye udgiftsområder.
Og det er et ejendommeligt samfundssyn, når danske vognmænd enten flager ud eller går konkurs på grund af for høje brænstofpriser, der ikke kan modregnes.
Men bortset fra det, er den danske kulbrinteproduktion et rigtigt samfundseventyr, som H.C. Andersen ville kunne have fået meget ud af, og han ville i hvert fald have startet, det ved vi, med: »Der var engang...«. Dette eventyr tager Venstre sin store del af ansvaret for og rettighederne til, og vi gør det med slet skjult stolthed.