runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Poul Nødgaard (DF), 1998-02-06:
I de seneste dage har der, ja, vel ikke raset, men i hvert fald været en debat om børnehaveklasserne.
Jeg har forstået, at ca. 98 pct. af Danmarks børn går i børnehaveklasse, og hvis der er 2 pct. af forældrene, der ikke ønsker det, så synes jeg egentlig, man skulle give dem den frihed.
Det kan der være så mange årsager til at barnet ikke gør.
Alt, der er tvang, er i hvert fald ikke noget, der er groet i vores have.
Men når det er sagt, kunne jeg næsten blive helt enig med fru Addi Andersen om, at man måske skulle til at se med lidt nye øjne på de dér børnehaveklasser og måske lave det til en form for - jeg ved ikke, om det er det rigtige udtryk - indskolingsklasse.
Det er vel også mere eller mindre det, dette lovforslag går ud på, at man vil lave nogle forsøg af forskellig art, og så må vi se, hvad de forsøg helt specifikt kommer til at gå ud på.
Men én ting er i hvert fald givet.
Jeg har selv den store ære og glæde at have et barnebarn i en børnehaveklasse, og når hun fortæller mig, hvad de laver sådan en dag, så er der faktisk tale om en form for indskoling.
Nu skal jeg nok lade være med at røbe, hvor det er, hvis det er ulovligt.
Men børn har det altså sådan i dag, at de er meget videbegærlige. Det var de sikkert også for 20 og 30 år siden, men det er på en anden måde nu, og de har en utrolig stor iver efter at komme i gang med at lære noget, så jeg synes, det er glimrende, hvis man rundt omkring i landets børnehaveklasser laver en form for indskoling.
Det kan man gøre på så mange måder.
Én ting er utrolig godt, og det er faktisk sket af sig selv.
Det er, at den dér Berlinmur mellem børnehaveklasserne og de almindelige klasser er fuldstændig brudt ned, og man kan også glæde sig over, at Berlinmuren mellem skolefritidsordningerne og skolen mere eller mindre er brudt ned, sådan at skolens liv er ét liv.
I Dansk Folkeparti vil vi støtte dette forslag og ser frem til en hurtig behandling.
Anne-Marie Meldgaard (S), 1998-02-06:
At kunne tale, læse, skrive og forstå dansk er den største forudsætning for, at flygtninge og indvandrere kan få fodfæste på arbejdsmarkedet og dermed blive selvforsørgende.
Socialdemokratiet har meget længe ønsket at styrke danskundervisningen væsentligt for flygtninge og indvandrere, og vi ser sådan på det, at der ikke kun skal være tale om et tilbud, men et krav for at kunne få del i de samfundsgoder, Danmark tilbyder.
For Socialdemokratiet følges begreberne rettigheder og pligter ad, og i det lys ser vi også fremsættelsen af dette lovforslag.
Det er en del af regeringens samlede initiativ for at styrke integrationsindsatsen her i Danmark og ikke mindst styrke samspillet mellem sprogundervisning og de øvrige integrationsprocesser, der er i gang.
Det er også meget fornuftigt, at det i aftalen mellem De Radikale og Socialdemokratiet er besluttet at samle ansvaret
Derfor støtter vi flytningen af danskundervisningen fra amterne til kommunerne, og jeg vil gerne sige, at det ikke skal opfattes som en kritik af amternes måde at løse opgaven på, men alene som udtryk for det fordelagtige i at placere ansvaret for integrationen ét sted.
Det er også vigtigt at understrege, at kommunerne selvfølgelig hermed får en stor frihed til selv at etablere sprogcentre, hvor det er hensigtsmæssigt af hensyn til løsningen af opgaverne.
Men jeg forventer også, at kommunerne samarbejder og bruger allerede etablerede sprogcentre, som tilbyder kvalificeret sprogundervisning.
Det er også et spørgsmål om at bruge de steder, hvor der er et professionelt voksenpædagogisk fagmiljø med differentieret og fleksibel undervisning til den enkelte flygtning og indvandrer.
Jeg synes, der er mange andre gode tiltag i dette forslag, som jo ikke alene vedrører integrationsarbejdet, men også henvender sig til andre grupper af indvandrere - både dem, der endnu ikke er kommer her til landet, og dem, der er i landet i forvejen - fordi den arbejdsmarkedspolitiske del er inde i billedet, så også andre kan få danskundervisning.
Jeg tror, der er en ting, man skal være opmærksom på i denne overdragelsesforretning, og det er selve virksomhedsoverdragelsen.
de undervisere, der er ansat på sprogcentrene nu, ved, hvad de har at rette sig efter og får deres forhold ordnet på en god og hurtig måde.
Derved kan vi måske også undgå, at der sker en personaleflugt af dygtige lærere.
I dette lovforslag er der utrolig mange ministerbemyndigelser, og det kan vi godt have lidt skepsis over for i Socialdemokratiet; men jeg går ud fra, at ministeren i forbindelse med udvalgsarbejdet også vil være indstillet på at præcisere nogle af bemyndigelserne, så vi får et klart overblik over, hvad det er, vi siger ja til.
Jeg vil afslutningsvis sige, at fremsættelsen af forslaget er et led i den aftale, der er indgået mellem Socialdemokratiet og De Radikale, og jeg håber, at også andre partier ser det som et samlet led i integrationsarbejdet.
Vi støtter lovforslaget i Socialdemokratiet.
Anne Baastrup (SF), 1998-02-06:
Jeg vil godt spørge fru Anne-Marie Meldgaard, om fru Anne-Marie Meldgaard er klar over, hvor stor en andel af de mennesker, der er omfattet af integrationsloven, der også er omfattet af dette lovforslag.
Er fru Anne-Marie Meldgaard klar over, at det drejer sig om 20-25 pct.? Så vil jeg også spørge, hvordan Socialdemokratiet vil sikre, at der rent faktisk opstår et voksenpædagogisk miljø i den centerkommune, der bliver ansvarlig for sprogskolen.
Jeg går nemlig ud fra, at fru Anne-Marie Meldgaard er klar over, at det er amterne og staten, der i øvrigt driver voksenundervisningen.
Og til sidst: Hvis jeg tager Roskilde Amt, som formentlig får et sprogcenter i Roskilde og et i Køge, vil jeg godt bede om bare ét eneste godt argument for, hvilken interesse de flygtninge, som skal fordeles til Vallø og Skovbo Kommuner, og hvor jeg i øvrigt kunne forestille mig i området, har i at komme til en centerkommune som Roskilde?
Hvorfor kan man ikke anvende amtet?
Tvinger man i virkeligheden ikke via dette lovforslag flygtningene til at flytte hen i nærheden af sprogcentret, eller tvinger man ikke de små kommuner til selv at lave deres egen filial?
Anne-Marie Meldgaard (S), 1998-02-06:
Det er nok noget af det, der står mest tydeligt i forslaget, så jeg er overhovedet ikke nervøs for, at der skal ske en skævvridning i forhold til, hvad vi kender i dag.
Men der er så stramme bindinger i lovteksten, at de får en forpligtelse til at leve op til kvalitetskravene i undervisningen, og derfor kan man ikke bare lave dagligstueundervisning.
Poul Nødgaard (DF), 1998-02-06:
Der er jo noget herinde i Folketinget, der hedder lobbyisme, og jeg har et spørgsmål til fru Anne-Marie Meldgaard.
Jeg har her i hånden et brev fra den socialdemokratiske amtsborgmester i Storstrøms Amt, hr. Ivan Olsen, der skriver til samtlige uddannelsesordførere og har sendt kopi til Undervisningsministeriet osv., og det er et langt brev, hvoraf jeg gerne vil citere et kort afsnit.
Amtsborgmesteren skriver bl.a.: »Det synes umiddelbart vanskeligt at forestille sig, at 275 kommuner skulle være bedre til at sikre kvaliteten på 58 sprogskoler end 16 amter. Der synes således at være en betydelig risiko for, at det kommunale samarbejde aldrig når til at omhandle undervisningens kvalitet, men i stedet standser i drøftelse om mellemkommunale betalinger, koordineringsproblemer og samarbejdsvanskeligheder.«
Der står mange andre gode ting i dette brev, og jeg må nok sige, at selv om Dansk Folkeparti bestemt ikke er tilhænger af amternes fortsatte eksistens, tror jeg, man er ude på en - jeg vil ikke kalde det kollisionskurs - men i hvert fald noget, der er rigtig galt med hensyn til at etablere denne undervisning.
Vi har utrolig mange små kommuner, og så kan man selvfølgelig sige, at de kan samarbejde; men der kan godt gå både et halvt og et helt år, inden det samarbejde kommer op at stå.
Jeg tror, man skal nyvurdere opgaven, selv om man nu har indgået en aftale.
Dette lovforslag er jo et led i hele aftalen og skal ses i sammenhæng med de to andre lovforslag, som vi behandlede for nogle dage siden her i Folketinget.
Og så vil jeg godt spørge den socialdemokratiske ordfører, hvad hun siger til dette brev.
Jeg går ud fra, hun har læst det.
Anne Baastrup (SF), 1998-02-06:
Jeg må spørge fru Anne-Marie Meldgaard: Hvor i lovgivningen står der noget om, hvilken kommune der skal være sprogcenterkommune?
Hvordan vil man tvinge de forskellige kommuner inden for et amt til at udpege den kommune eller de kommuner, der skal have sprogcentret, hvis de ikke selv vil?
Der er ikke nogen bindinger, og det må fru Anne-Marie Meldgaard da kunne forstå.
Anne-Marie Meldgaard (S), 1998-02-06:
Jeg kan ikke lade være med at tænke på, om der er nye toner fra Dansk Folkeparti, for det er noget helt nyt, at man vil forsvare, at der skal placeres arbejdsopgaver i amterne.
Jeg troede, man ville nedlægge dem.
Tilbage til brevet fra Storstrøms Amt, som jeg også selv har fået.
Jeg kan godt forstå den henvendelse, og jeg kan da godt forstå de henvendelser, som vi får fra amterne, for de vil gerne fastholde de arbejdsopgaver.
Jeg sagde også i min ordførertale, at det ikke var nogen kritik af den måde, man havde løst opgaven på i amterne, men et spørgsmål om sammenhæng mellem integrationsloven og den danskundervisning, der skal finde sted, i og med ansvaret skal placeres.
Til fru Anne Baastrup vil jeg godt sige, at en fuldstændig beskrivelse af, hvordan man løser opgaverne i de enkelte kommuner, finder sammen i centerkommuner og sådan noget, mener jeg faktisk ikke er vores opgave at lave.
Vi skal lave en model, som er opskriften på, hvordan de kan samarbejde og finde ud af at løse det, alt efter hvor mange flygtninge,de har.
Bruno Jerup (EL), 1998-02-06:
Jeg synes, det er vigtigt at forholde sig til, hvad konsekvensen vil være af at flytte ansvaret for undervisningen fra amterne til kommunerne.
Vi ved jo faktisk noget om, hvordan det vil gå, eller vi har i hvert fald historiske erfaringer med det, for det har jo ligget i kommunerne tidligere.
Men Kommunernes Landsforening siger jo i deres høringssvar, at det vil de skide på.
Anne Baastrup (SF), 1998-02-06:
Hvis jeg var borgmester i en stor kommune, ville jeg føle det helt naturligt at nedlægge min centerskole og sige, at det måtte være de andre kommuner, der måtte tage det ansvar.
Der er da ikke nogen, der forpligter mig, hr. Boye, eller hvad borgmesteren i øvrigt måtte hedde, til at oprette en sådan centerskole, og konsekvensen vil jo altid være, at flygtningene over tid vil flytte dertil.
Det, jeg kan forstå, at Socialdemokratiets ønske er, er, at flygtningene skal leve i de små kommuner, de nu bliver fordelt til.
Denne lovgivning kommer til at pege i præcis den modsatte retning, plus at jeg tror ikke på, at de forskellige kommuner rent faktisk vil påtage sig denne opgave.
Anne-Marie Meldgaard (S), 1998-02-06:
Man kan jo konstatere, at der er et par partier her i Folketingssalen, som ikke har stor tiltro til, at kommunerne kan løse den opgave.
Det tror jeg faktisk de kan, og jeg synes ikke, at man her, inden det bliver til noget, kan sige, hvilken vej det skal gå.
Jeg synes, man har erfaring for, at når man får så stor en opgave, så løser man den også.
I forlængelse af den manglende tiltro til, at de vil bruge de sprogcentre, vi har i dag, ville det da være oplagt, hvis man kommer i den situation, som fru Anne Baastrup beskriver, at man i stedet for at sætte et kæmpeprojekt i gang benytter sig af de sprogcentre, vi allerede kender, og sørger for, at den udbygning, der skal til, sker via de centre, vi kender i dag.
Jeg oplever sådan set den dér magtkamp mellem amterne og kommunerne i dag om at få denne arbejdsopgave som et spørgsmål om, at man gerne vil have den.
Derfor kan jeg ikke se, at de negative tendenser, der ligesom går igennem salen nu, skal have grobund, for jeg tror ikke på, at den fordeling, som jo sandsynligvis finder sted via indenrigsministeren, vil medføre, at der sker den store flugt til de store byer, som vi har set i de senere år.
Anders Mølgaard (V), 1998-02-06:
Det er såre logisk, at den klart vigtigste forudsætning for, at man kan blive integreret i en ny kultur og nation, er kendskab, ja, endda helst fortrolighed med sproget.
Det er banalt, men ikke desto mindre en kendsgerning. Her hjælper det ikke at springe over, hvor gærdet er lavest. Det er også bydende nødvendigt, at vi hæver ambitions- og forventningsniveauet med hensyn til flygtninges og indvandreres evner til at beherske det danske sprog.
Alt andet er efter min mening ren pseudohumanisme, som naturligvis i det lange løb ligner en bjørnetjeneste.
Det centrale mål for Venstre er at styrke undervisningens kvalitet og effektivitet.
Det er det centrale.
Derfor kan vi varmt støtte lovforslagets krav om fastsættelse af bindende regler om undervisningens indhold, omfang og tilrettelæggelse.
Der skal selvfølgelig også fastlægges klare mål og delmål for undervisningen på de forskellige niveauer.
Det kan vi klart tilslutte os.
Det er også naturligt, at der skal være muligheder for sprogprøver.
Hvis vi skal opnå et mærkbart kvalitetsløft af undervisningen, er det nødvendigt, at der skabes grundlag for etablering af meget homogene hold, og der er jeg enig med flere af de tidligere ordførere, der påpegede lige præcis det
koncise krav, at deltagernes faglige forudsætninger er direkte sammenlignelige og på samme niveau
Det er meget klart utilfredsstillende for alle parter - det er et rent taberspil - at analfabeter i dag kan sidde på hold med f.eks. indvandrere og flygtninge med en akademisk baggrund. Med hensyn til opgavens placering har vi på det sidste oplevet nogle meget skarpe fronter, synes jeg.
Det er da også tankevækkende, at Folketinget så sent som her i 1986 flyttede kompetencen fra kommunerne til amtskommunerne, fordi man ønskede en bedre kvalitet.
Nu ønsker regeringen at flytte opgaven fra amterne tilbage til kommunerne med samme kvalitetsbegrundelse.
Altså et skridt frem og et skridt tilbage.
Livet er underfundigt.
For Venstre er det eneste afgørende behovet for et markant kvalitetsløft.
Det er det, vi skal fokusere på, og det mener jeg vi alle sammen er bedst tjent med.
Hvis ministeren virkelig under lovens videre behandling kan dokumentere, at vi kan opnå en mærkbar kvalitetsforbedring ved at flytte opgaven fra amterne til primærkommunerne, vil vi selvfølgelig fra Venstres side være villige til at drøfte det og også være lydhøre, men det, vi forventer, og det synes jeg er legitimt, er altså mere dokumentation.
Det savner vi.
Venstre vil også under udvalgsarbejdet interessere sig meget for antallet af sprogcentre og også sprogcentrenes størrelse, og flere ordførere har også været inde på den problemstilling, og det har vi stor forståelse for.
Her skal vi tænke os gevaldig godt om.
I Venstre vil vi også lægge vægt på, at private skoler selvfølgelig i fremtiden kan løse disse opgaver.
Frank Dahlgaard (KF), 1998-02-06:
Overordnet er Det Konservative Folkeparti selvfølgelig enig i, at der skal gøres en forstærket indsats for at lære de fremmede tosprogede med varigt ophold i Danmark dansk. Uden ordentlige danskkundskaber har man ikke mulighed for at begå sig i det danske samfund og kun meget dårlige muligheder på arbejdsmarkedet.
Det er fint, at man nu fra det offentliges side vil forstærke indsatsen, men vi synes nok, at man i lovforslaget kunne have understreget, at der også forventes en mere ihærdig indsats fra de fremmedsprogedes side.
Når ministeren i sin skriftlige fremsættelsestale siger, at undervisningen kan afsluttes med centralt stillede prøver, så synes vi, at man burde sige, at undervisningen bør afsluttes med prøver.
Vi har fra konservativ side naturligvis også noteret os
de mange protester, som er indløbet fra amtskommunerne og fra de amtskommunale sprogcentre, protester over, at undervisningen med forslaget skal overgå fra at være en amtskommunal til en primærkommunal opgave.
De ret enslydende meldinger er, at det nu er begyndt at fungere rigtig godt på de amtskommunale sprogcentre, og at man derfor vil slå noget velfungerende i stykker med forslaget.
Det er vores første alvorlige betænkelighed.
For det andet er vi bange for, at der med forslaget vil ske en slags offentliggørelse af hele danskundervisningen på dette område, altså at det vil gå over i offentligt regi, hvor der i dag er et betydeligt element af privat initiativ, i hvert fald er oplysningsforbundene inde i billedet. For det tredje mener vi, at der er bedre muligheder for at sammenligne skolerne og skolernes kvalitet på det her område, når det ligger i amtsregi, end hvis man ændrer det.
Oprindelig, tilbage i 1980'erne, lagde man det over i amtsregi, og nu er det jo tilsyneladende blevet en succes.
Vi synes, at der skal vægtige argumenter på bordet, mere end de har været indtil nu, for at lægge det tilbage.
For det fjerde bør sprogundervisningen på dette område knyttes til den øvrige voksenuddannelse, som ligger i amterne, og uanset at Det Konservative Folkeparti på sigt er indstillet på at afvikle amterne, er vi bekymrede for, at man nu vil kommunalisere det her område. Vi er betænkelige ved, at sprogcentrene efter forslaget også skal tilbyde undervisning i regning og matematik.
Det har intet med dansk eller integration at gøre, og vi synes derfor ikke, det hører hjemme i denne sammenhæng.
Vi vil selvfølgelig være med til at behandle forslaget i udvalget, men vi har betænkeligheder ved denne ændring af organisationen.
Anne-Marie Meldgaard (S), 1998-02-06:
Jeg vil gerne spørge hr. Frank Dahlgaard, om han ikke opfatter alle de negative henvendelser fra amterne som en kamp om at fastholde opgaven dér, mere end en realistisk vurdering af, at kommunerne nok vil nedlægge alle de sprogcentre, vi har på nuværende tidspunkt.
Jeg vil også spørge hr. Frank Dahlgaard, om han ikke tror, det er usandsynligt, at kommunerne ikke vil tage imod og benytte de sprogcentre, vi allerede kender i dag, og at det alene er et spørgsmål om, at det samlede ansvar for hele integrationsprocessen bliver samlet ét sted.
Anne Baastrup (SF), 1998-02-06:
Så vil jeg godt følge op og spørge hr. Frank Dahlgaard, om ...
Jeg vil godt spørge hr. Frank Dahlgaard, hvilke sprogcentre hr. Frank Dahlgaard rent faktisk tror har mulighed for at overleve den her lovgivning.
Er hr. Frank Dahlgaard enig med mig i, at en af de få, der på nuværende tidspunkt har aktiviteter på dette område, er AOF, og at stort set alle andre vil forsvinde?
Jan Køpke Christensen (FP), 1998-02-06:
Hvis vi forestiller os, at noget skulle tages væk fra f.eks. EU, tror jeg da også, at det ville være meget naturligt, at EU-tilhængerne eller de, der står for det hele i Bruxelles, ville kritisere det sønder og sammen.
Derfor kan det da ikke komme bag på hr. Frank Dahlgaard, at amterne i den grad kritiserer det initiativ, der ligger i dag.
Ole Vig Jensen (RV), 1998-02-06:
Det er rigtigt, at dette her er et led i selve lovgivningen, men det er helt klart aktiviteter, der ligger uden for folkeskolelovens rammer, og uden for den lovgivning, vi har gennemført i fællesskab i skoleforligskredsen.
Jeg vil bestemt ikke betragte forslaget som en del af noget forlig, men jeg vil betragte det som en stor fordel, hvis i hvert fald forligspartierne og også gerne alle andre vil medvirke positivt til at få gennemført lovforslaget.
Jeg vil gerne takke ordførerne for det flertal af partier, som støtter dette lovforslags fremme, og jeg har hæftet mig ved, at en del af de andre ordførere ikke var afvisende, men af forskellige grunde var skeptiske over for, hvad hensigten med lovforslaget var, og om mulighederne var gode nok.
Jeg vil gerne sige, at jeg synes, dette forslag imødekommer de synspunkter, som utallige gange er fremført i debatten om, hvordan vi kan sikre, at tosprogede børn får en sådan start på deres skolegang, at de ikke bliver tabere fra starten.
Vi forsøgte i første omgang med en kan-bestemmelse, som gav kommunerne muligheder for at give særlige tilbud til fremme af børnenes sproglige udvikling, og nu går vi altså et lille skridt videre, så det bliver en forpligtelse for kommunerne at give sådanne tilbud til forældrene til de børn, der måtte have dette behov.
Jeg synes også, at nogle af dem, der har været skeptiske og kritiske, ser spøgelser.
Der er naturligvis ikke, vil jeg sige til fru Anne Baastrup, tale om at indføre skolegang fra 3-års-alderen, og det mener jeg heller ikke der er belæg for i nogen som helst af formuleringerne.
Jeg hæftede mig også ved, at fru Anne Baastrup sagde, at hun i øvrigt varmt støttede, at der var sådanne tilbud til rådighed, men at det selvfølgelig ikke er ligegyldigt, hvordan de bliver tilrettelagt, og hvad indholdet af tilbudene er.
Jeg mener heller ikke som hr. Bruno Jerup, at der er tale om, at vi lægger pres eller udsteder trusler; men det er jo en kendsgerning, at hvis børnene ikke i blot rimeligt omfang behersker det danske sprog, når de starter i 1. klasse, starter de med sådanne vanskeligheder, at man må gøre sig overvejelser om, hvordan man får dem hjulpet godt i gang.
Her har vi eksempler på forskellige initiativer, herunder modtagelsesklasser, som det blev nævnt.
Jeg tror i øvrigt, at det synspunkt, som flere ordførere gav udtryk for, er meget væsentligt at have med i de videre bestræbelser, nemlig at skabe muligheder for, at børn, som kun taler dansk, og børn, som er tosprogede, får muligheder for at lege sammen.
Der er næppe nogen bedre mulighed for at tilegne sig sproget end netop gennem leg og forskellige aktiviteter, og hovedindholdet af nogle af de aktiviteter, der lægges op til her, er jo netop at give børnene disse bedre muligheder gennem leg og udviklende aktiviteter, som ganske vist er organiserede.
Jeg synes, en række ordførere gav meget vægtige begrundelser ud over dem, der er fremført i lovforslagets bemærkninger, for, at dette er en rigtig vej at gå, og så må vi følge det og se, om vi når de mål, vi har sat os, med dette lovforslag.
Jan Petersen (S), 1998-02-06:
Mens visionerne florerer, er vi jo nødt til at være lidt konkrete og tage fat i virkeligheden.
Der blev sagt deltidsjob fra hr. Erik Larsens side, men er hr. Erik Larsen bekendt med, at 85 pct. af de danske overenskomster indeholder deltidsbestemmelser?
Jeg kunne godt ønske, at hr. Erik Larsen ville forklare, hvordan langtidschaffører kan få en kortere uge eller gå ned i ugentlig arbejdstid.
Det er bare et enkelt lille eksempel.
Et andet emne, som også har tilknytning til det her, er det tema, hr. Erik Larsen tog op, nemlig at pengene skal følge børnene.
Hr. Jørn Pedersen spurgte om beløbet, og det bliver interessant at få det at vide.
Hr. Erik Larsen forestiller sig formodentlig, at en sådan ordning bliver attraktiv, for man ønsker vel, at der er nogle, der vil gøre brug af den.
Men hvordan vil hr. Erik Larsen besætte sygeplejerskestillinger, hvis sygeplejerskerne i massevis vælger at bruge en sådan ordning?
Det vil jeg meget gerne vide.