Ulla Tørnæs (V), 2003-12-02:
Jeg skal forsøge at runde en ganske glimrende debat om erhvervsuddannelserne og naturligvis også om skolepraktikken af.
Jeg vil gerne understrege, at samlet set er der efter min opfattelse tale om en velafbalanceret aftale, som styrker den enkelte elevs muligheder i erhvervsuddannelserne.
Den er velafbalanceret, fordi den er indgået i erkendelse af, at løsningerne på praktikpladsproblemerne kræver en ny og målrettet indsats på flere planer.
For det første har vi med aftalen ønsket at forbedre de samlede uddannelsesmuligheder ved at fremme etableringen af nye, herunder korterevarende, uddannelser og øge fleksibiliteten med hensyn til, hvordan eleverne kan opnå en erhvervsuddannelse.
For det andet har vi været optaget af at sende et klart signal til både arbejdsgivere, erhvervsskoler og elever om at tage ansvar for at indgå praktikpladsaftaler, og for det tredje har vi ønsket at undgå, at unge fremover uddannes til ledighed.
Derfor har vi målrettet skolepraktikken, samtidig med at vi har øget uddannelsesmulighederne.
Jeg vil i denne forbindelse godt slå fast, at målretningen af anvendelsen ikke bare er et bevidstløst forsøg på at begrænse skolepraktikken.
Jeg mener derimod, at aftalen handler om ansvarlighed, fordi den sikrer fokus på fremtidens jobmarked, når eleven vælger uddannelse.
Det, at flere elever fremover gennemfører uddannelsen uden skolepraktik, mener jeg samlet set er med til at styrke vekseluddannelsesprincippet og sikre, at skolepraktik ikke bliver en sovepude, som jeg tror fru Marianne Jelved var inde på.
Skolepraktik må absolut ikke blive en sovepude, hverken for virksomhederne og deres evne og vilje til at tage ansvaret for sikring af vekseluddannelsesprincippet, eller for eleverne med henblik på at søge uddannelser, der på sigt har et beskæftigelsesmæssigt sigte.
Der er mange ting i debatten, jeg kunne tage fat på i mit forsøg på at runde af, men jeg skal begrænse mig til et par enkelte elementer og først Det Økonomiske Råds rapport, som har fyldt en del i debatten i dag.
Det Økonomiske Råd peger i sin rapport på, at det er nødvendigt med et større kollektivt ansvar for finansieringen af praktikpladser.
Rådet foreslår, at man i højere grad belønner virksomheder, der indgår praktikaftaler med de unge.
LO er ikke overraskende enig heri, og jeg har hørt i dag, at også modstanderne af lovforslaget her i Folketinget er helt enige i Det Økonomiske Råds rapports anbefalinger på dette område.
Jeg hæfter mig ved, at der ikke ligger nogen bagvedliggende analyse til grund for Det Økonomiske Råds anbefaling på lige netop dette punkt, men at det udelukkende er en overordnet vurdering af det lovforslag, vi har til behandling i dag.
Men det skal retfærdigvis nævnes, at Rådet selv gør opmærksom på, at i praksis er det ikke uproblematisk at udforme et belønningssystem.
Dette kan jeg kun være fuldstændig enig i, og jeg deler fuldt ud fru Marianne Jelveds vurdering af et sådant belønningssystem, som den kom til udtryk tidligere på aftenen. Socialdemokraterne har senest i 2002 foreslået en tilsvarende ordning, og med fare for at jeg kommer til at gentage mig selv, vil jeg alligevel for en ordens skyld gerne understrege, hvorfor jeg ikke mener, at det er et godt forslag.
For det første har generelle tilskudsordninger højst en kortsigtet positiv effekt, og endvidere har tidligere erfaringer vist, at løntilskudsordninger er blevet væltet over i utilsigtede lønstigninger.
For det andet kan en tilskudsordning være med til at skævvride de reelle markedsvilkår for udbud og efterspørgsel af praktikpladser, idet antallet af praktikpladser kan blive kunstigt, fordi modellen bygger på en tilskudsordning.
Dette dødvægtstab skal ses i sammenhæng med, at eud-systemet og praktikpladssituationen for 90 pct.s vedkommende virker efter hensigten, og jeg synes, det er noget, man har set bort fra undervejs i debatten i dag.
For det fjerde er mismatchproblemer og mangel på praktikpladser koncentreret om en mindre del af det samlede eud-område.
Sidst, men ikke mindst skal det anføres, at administrativt kan en præmieringsordning blive meget tung og ressourcekrævende. En tilskudsordning kan betyde væsentlige merudgifter, som ligger over det bidrag, som arbejdsgiverne allerede giver til finansiering af den eksisterende refusionsordning, og det vil især ramme de virksomheder, som måske ikke har råd til eller mulighed for at ansætte elever.
Så vil jeg gerne lige knytte et par kommentarer til diskussionen om adgangsbegrænsning og i og for sig også til diskussionen om uddannelsesgaranti.
Det var hr. Aage Frandsen, der var inde på en nyfortolkning af den måde, som uddannelsesgarantien virker på i dag.
Jeg vil gerne benytte lejligheden til at understrege, at for elever, der begynder på et grundforløb uden en uddannelsesaftale med en virksomhed, har man ikke i dag, og det vil man heller ikke have fremover, noget retskrav på, at de kan afslutte deres uddannelse med et bestemt hovedforløb.
Det følger i øvrigt af erhvervsuddannelsernes opbygning,
at elever ikke er begyndt på en bestemt uddannelse, før de har indgået en uddannelsesaftale eller er i gang med de afsluttende uddannelsesrettede områdefag i slutningen af grundforløbet.
Der er således ingen elever, bortset fra de elever der har eller kan skaffe sig en uddannelsesaftale, der har haft et retskrav på at gennemføre en bestemt uddannelse.
Der indføres således ikke med lovforslaget her indskrænkninger i de enkelte elevers rettigheder med tilbagevirkende kraft, sådan som det har været hævdet.
Jeg er derfor ikke enig med hr. Aage Frandsen i det forslag, som jeg forstod, var SF's forslag, da jeg opfatter det som et brud på de principper, der lå til grund for hele reform 2000.
Jeg er derfor lidt undrende over for, at hr. Aage Frandsen undervejs i debatten her faktisk har tilkendegivet, at SF er parat til at bryde med de principper, som faktisk var helt grundlæggende for reform 2000.
Jeg vil gerne slutte af med et par generelle politiske kommentarer.
Jeg hæftede mig ved, at fru Tina Nedergaard og Fru Gitte Lillelund Bech, fru Louise Frevert og også fru Marianne Jelved gjorde et ihærdigt forsøg på at få den socialdemokratiske ordfører til at løfte sløret for, hvad der egentlig er Socialdemokraternes bud på det, vi har drøftet her i aften.
På trods af det er det stadig ganske uklart for mig, hvad det f.eks. er for incitamenter, Socialdemokraterne
hentyder til der er behov for at indføre over for virksomhederne.
Det er fortsat - på trods af at vi nu har drøftet sagen her i op til flere timer - ganske uklart for mig.
Derfor kan jeg fuldt ud bekræfte, at vi jo har aftalt, at vi laver en halvårlig status for netop at følge op på de forskellige incitamenter, der er en del af aftalen, og nøje følger, hvordan de forskellige dele virker.
Så et par ord om diskussionen om måltal.
Den årlige tilgang til skolepraktik er i dag 5.000 elever, og da der undervejs i debatten har været nævnt flere forskellige tal, vil jeg blot her understrege, hvad aftalen går på.
Vi har besluttet os for, at vi med de incitamenter, som vi er blevet enige om og det, som vi har drøftet her i aften og det, som fremgår af lovforslaget, har et mål om at nedbringe tilgangen til skolepraktik fra de som sagt de 5.000 elever til 1.200 elever.
Jeg har lyttet mig til, at modstanderne af forslaget får det til at fremstå, som om nedgangen i tilgangen betyder
Dette er forkert.
Jeg synes i og for sig, at fru Marianne Jelved havde nogle ganske glimrende pædagogiske evner, og at hun på ganske glimrende vis netop redegjorde for, hvorfor en sådan beskrivelse af den aftale, vi har indgået, beror på en fejlopfattelse.
Jeg er helt enig i den beskrivelse, som fru Marianne Jelved gav, nemlig at den række af incitamenter, som hele lovkomplekset her handler om, netop betyder, at de unge mennesker ikke kommer til at stå i køen til skolepraktik, da de vil være andre steder i uddannelsessystemet. Så vil jeg gerne slutte af med at sige, at jeg er glad for, at fru Marianne Jelved så klart har tilkendegivet, at den her aftale naturligvis holder i den årrække, som det fremgår af aftalen, at der altså er tale om en flerårig aftale.
Det synes jeg er godt for eleverne.
Endelig til sidst vil jeg endnu en gang sige mange tak for en, synes jeg, rigtig god debat om erhvervsuddannelsernes fremtid, og hvordan vi får målrettet skolepraktik, sådan at vi fremover sikrer, at flere unge gennemfører en erhvervsuddannelse med en uddannelsesaftale.