Kim Behnke (FP), 1999-05-25:
Sagen er den, at den hjemmel, som skatteministeren nu med lovforslag nr. L 73 beder om, sammen med det forslag, vi netop har behandlet, viser, at skatteborgernes retssikkerhed bliver stærkt forringet, når de to lovforslag bliver sammenholdt, og når de bliver vedtaget. Under Folketingets arbejde med lovforslag nr. L 73 er det, som jeg nævnte under det tidligere forslag, sådan, at Folketinget inviterede en række retslærde til at diskutere spørgsmålet om retssikkerheden.
Og uden at citere dem kan jeg fortælle, at det, der var deres konklusion, er, at hvis man overhovedet skal tale om, at borgerne har en retssikkerhed, så må det være sådan, at borgerne kender det regelsæt, der gør sig gældende.
den, at man ifølge gældende skattelovgivning har en oplysningspligt over for skattemyndighederne.
Man har altså en pligt til at fortælle myndighederne, hvad man går og foretager sig, sådan at de oplysninger kan indgå i den normale skatteligning.
Det vil altså sige, at man ikke har pligt til at afgive nogen oplysninger, hvis det, at man afgiver de oplysninger, betyder, at man afslører, at man har begået en kriminel handling.
Og det er lige præcis den grænsedragning, som skatteministeren ikke vil have at Folketinget kommer til at drage, nemlig spørgsmålet om, hvornår man ifølge skattelovgivningen går fra at have pligt til at oplyse om økonomiske forhold og til, at fælden den klapper.
Det her er et tilfælde, hvor myndighederne altså får adgang til at gå ind på privat ejendom.
Der kan komme en skattemedarbejder fra Told og Skat, naturligvis legitimere sig og gå i gang med at spørge til kassebeholdningen og spørge til, hvor regnskabsbøgerne er, osv. Og på et eller andet tidspunkt så ser skattemedarbejderen noget, som en medarbejder ikke bryder sig om, og så bliver det meddelt, at når forholdene er på den og den måde, så vil der blive rejst sigtelser mod vedkommende.
Der er da brug for, at skatteministeren gør sig den ulejlighed at nedskrive et regelsæt ikke alene af hensyn til skattemedarbejderen, men så sandelig også af hensyn til skatteborgeren.
Skattemedarbejderen skal vide, hvilke pligter og rettigheder vedkommende har, når man kommer ud og uden en retskendelse går ind på privat ejendom.
Og skatteborgeren skal have en kopi liggende enten i sin skuffe eller på Internettet, så han kan gå ind og slå op og se, hvilke pligter og rettigheder skatteborgeren har, sådan at man i de retssager, der måtte følge efter, vil vide, om skattemyndighederne har opført sig korrekt, om skatteborgeren har haft mulighed for at gøre indsigelse de steder, hvor der var behov for det.
Det har vi ikke set noget til.
Hverken i betænkningsbidraget fra ministeren eller i ændringsforslag eller i løfter fra ministeren over for udvalget har man tilkendegivet at ville være indstillet på at få lavet sådan et regelsæt. Det er jo selvfølgelig, fordi i det øjeblik regelsættet gælder, styrker man borgernes retssikkerhed.
Og er der noget den nuværende skatteminister er optaget af, så er det at stjæle retssikkerhed fra de danske skatteborgere.
Punkt for punkt bliver skatteborgeren ferniseret op i et hjørne, sådan at uanset, hvad man foretager sig, så kan man være sikker på, at skatteministeren nok skal være der med fluesmækkeren.
Og derfor er der grund til at indstille det her forslag til forkastelse.
Vi kan så sige, at det lidt tekniske ændringsforslag, som er stillet af skatteministeren, støtter vi naturligvis, men den samlede tegning af det her forslag er ikke rar set med retssikkerhedens øjne.