runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Frank Jensen (S), 1997-12-03:
Jeg går ud fra, at både hr. Thulesen Dahl og hr. Frank Aaen gerne vil have ordentlige svar, når de stiller spørgsmål.
Og det forsøger vi af al kraft at tilvejebringe, i de fleste tilfælde ved, at vi spørger dem, der arbejder med sagerne, sådan at vi kan tilvejebringe det bedst mulige grundlag for en så seriøs besvarelse som muligt. I det konkrete tilfælde ved hr. Frank Aaen, at det var nødvendigt at sende nogle af svarene direkte til hr. Frank Aaen, da det var personrelaterede spørgsmål, der var rejst, og da man i et retssamfund også skal beskytte personer, som der ikke er rejst tiltale imod - også over for Folketinget. Og jeg forsøger også at bevare beskyttelsen af personer, når der rejses spørgsmål, der kommer meget tæt på at være anklager mod personer, som der ikke fra anklagemyndighedens side er rejst tiltale mod.
Men jeg tilstræber af al kraft at imødekomme alle spørgsmål fra Folketinget, og jeg tror, hr. Thulesen Dahl ved, at det er over 1.000 spørgsmål, der årligt besvares af mig som justitsminister med gode bidrag fra alle vore forvaltningsmyndigheder, både politiet, anklagemyndigheden og Kriminalforsorgen.
Med hensyn til det substantielle - for hr. Frank Aaen og jeg deler jo ønsket om at få ryddet op i selskabstømmersagerne - skal jeg sige, at hr. Frank Aaen jo er bekendt med, at regeringen har afsat betydelige ressourcer til det gigantiske oprydningsarbejde, vi har haft efter 1980'ernes laden stå til, når det drejer sig om at få ryddet op i det her.
Og vi har både afsat betydelig flere ressourcer hos Statsadvokaturen for særlig økonomisk kriminalitet og sørget for, at både statsadvokaterne og anklagemyndigheden i forbindelse med finansloven for næste år får tilført betydelig flere ressourcer, for at de kan være i stand til at håndtere de meget komplicerede økonomiske kriminalitetssager.
Så spørger hr. Frank Aaen, om det ikke er mig som ansvarlig justitsminister, der skal gå ind i de her stærkt komplicerede sager, men det tror jeg hr. Frank Aaen har forståelse for at en justitsminister ikke kan, for i det kompleks, som vi taler om her, vil jeg tro at der er tale om et sted mellem 40 og 50 store ringbind.
Heldigvis har vi indrettet anklagemyndighederne sådan, at det er den lokale anklagemyndighed - og det vil i de her tilfælde sige politimestrene og statsadvokaten - der er inde i sagerne, som gnaver sig igennem sagerne ...
Frank Aaen (EL), 1997-12-03:
Så skal jeg give justitsministeren en chance for at blive færdig ved at sige, at det jo er velkendt, at i den sag, vi taler om i dag, er anklagemyndighedens øverste leder, Rigsadvokaten, inhabil på grund af familieskab.
Og det betyder jo, at lederen for hele statsadvokaturen er inhabil, og det vil sige, at den, der har behandlet sagen i Viborg, og den, som har behandlet sagen på Fyn, Statsadvokaten for Fyn, jo begge ved, at deres chef er inhabil i denne sag, fordi han har en personlig interesse i den.
Og derfor synes jeg faktisk, at der lige her, hvor der er tale om så stort et kompleks, er en særlig god grund til, at Justitsministeriet og justitsministeren udøver den tilsynspligt, der er pålagt ifølge retsplejeloven, netop fordi det her altså har en sådan helt særlig karakter.
Derfor vil jeg gerne spørge, om justitsministeren har eller har påtænkt at udøve sin tilsynspligt.
Det, der må undre, og som jeg håber også undrer justitsministeren, er, at der her er tale om en person, som gennem notater og rådgivning har været idémand til alt det, der er foregået omkring selskabstømningerne, og som har været aktivt med i - kan vi nu forstå - ca. 100 selskaber, der senere er solgt, for de er solgt via det selskab, han selv har været leder af, men at der ikke er rejst sigtelse mod den pågældende, men derimod mod tre andre fra samme selskab.
Og at det påstås, at han ikke vidste, hvad der foregik, er jo en grov anklage mod en erhvervsleder: at vedkommende ikke ved, hvad der foregår i hans eget selskabs regi.
Er det klogt, når der tydeligvis er en sådan meget skarp skelnen mellem forskellige personer,
at overlade det til anklagemyndigheden alene at trække stregen
Var det ikke helt oplagt at få en domstol ind over det her? Derfor vil jeg spørge, om justitsministeren som øverste tilsynsmyndighed for anklagemyndigheden selv har kigget på det lidt mærkværdige forløb her.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1997-12-03:
Jeg vil ikke på nogen måde forsøge at forholde mig til, for ikke at sige forplumre de spørgsmål, som hr. Frank Aaen har stillet om det indholdsmæssige, men bare lige forholde mig lidt til det, der ifølge motivationen for lidt siden er baggrunden for, at hr. Frank Aaen overhovedet har stillet de her spørgsmål, nemlig at det ikke var muligt i ordentlig tid at få svar fra Justitsministeriet.
Og jeg vil spørge justitsministeren, om ministeren er bekendt med, at det, som hr. Frank Aaen fremdrager her, ikke er et enkeltstående tilfælde, men at Justitsministeriet tager sig ud som et af de ministerier, som det er næsten umuligt at opdrive svar fra inden for den anbefalede svarfrist, som fremgår af Folketingets forretningsorden.
Og er justitsministeren bekendt med, at jeg personlig har haft i hvert fald to spørgsmål, som det først er lykkedes mig at få svar fra Justitsministeriet på efter over et års ventetid?
Frank Jensen (S), 1997-12-03:
Nu troede jeg ikke, det var en proceduremæssig debat, vi skulle have, men jeg skal da beklage det, hvis der i det her tilfælde har været en for sen oversendelse af besvarelser til hr. Frank Aaen, og nu skal jeg så koncentrere mig om at besvare de spørgsmål, som er rejst her i spørgetiden
Det er korrekt, at Statsadvokaten i Viborg har opgivet påtale i sagen mod den pågældende advokat, som spørgsmålet fra hr. Frank Aaen drejer sig om.
Som det videre er spørgeren bekendt fra besvarelserne af de spørgsmål, som der henvises til i spørgsmålet, har Statsadvokaten fundet, at der på baggrund af den stedfundne efterforskning ikke vil kunne føres fornødne beviser for forsæt til overtrædelse af straffelovens bestemmelser om skyldnersvig, medvirken hertil eller hæleri med hensyn hertil m.v. mod den pågældende advokat til domfældelse i en straffesag. I relation til det rejste spørgsmål har Statsadvokaten i Viborg oplyst, at den pågældende advokat var formand for bestyrelsen i hovedselskabet, at han i en periode tillige var ejer af ca. 24 pct. af aktierne i dette selskab, og at han ikke var medlem af bestyrelsen for datterselskaber til hovedselskabet.
Statsadvokaten har endvidere oplyst, at hovedselskabet primært via datterselskaber i perioden fra 1989 til 1993 opkøbte og solgte/formidlede 113 overskudsselskaber.
Heraf er 100 selskaber, der alle er blevet solgt til personer, der er kendt i straffesager om selskabstømning, siden gået konkurs eller tvangsopløst.
Statsadvokaten har endelig oplyst, at der ikke er fundet tilfælde, hvor den pågældende advokat har optrådt som medlem af bestyrelsen for de opkøbte/formidlede overskudsselskaber.
Jeg kan således ikke bekræfte de oplysninger, som spørgeren lægger til grund for spørgsmålet.
Samtidig kan jeg oplyse, at Statsadvokaten for Fyn m.v., der af Justitsministeriet er pålagt at varetage Rigsadvokatens funktion, for så vidt angår selskabstømmersagerne, har oplyst, at hun ikke har modtaget nogen klage over Statsadvokatens afgørelse om påtaleopgivelse i den konkrete sag.
Det er min bestemte opfattelse, at der er gjort og fortsat gøres en stor indsats i politiet og anklagemyndigheden for at få skabt klarhed over, i hvilket omfang der i de enkelte selskabstømmerkomplekser er udsigt til at gøre et strafferetligt ansvar gældende.
Den konkrete vurdering må anklagemyndigheden efter retsplejelovens ordning foretage i hver enkelt sag ved at sammenholde de faktisk omstændigheder ved selskabstømningen med det relevante regelgrundlag.
Frank Aaen (EL), 1997-12-03:
Den sag, som dette og de følgende to spørgsmål vedrører, har vi tidligere forfulgt med skriftlige spørgsmål, men så har vi haft den erfaring, at selv om vi stillede spørgsmålet den 1. juli, modtog vi først svaret den 10. november, angiveligt fordi der skulle indhentes oplysninger fra Statsadvokaturen i Viborg.
Og da vi så kiggede efter, viste det sig, at svaret fra Viborg allerede var indgået i august, og så har vi altså nu set, at det er lykkedes Justitsministeriet at gemme grundlaget for et svar i 3 måneder, før man videresendte det til Folketinget.
Selv om man tager Justitsministeriets sædvanlige langsommelighed med besvarelser i betragtning, synes jeg, det er uhørt, og derfor er vi gået over til at fortsætte belysningen af problemet i mundtlige spørgsmål.
»Finder ministeren det betryggende i forlængelse af svar på spørgsmål nr. S 2641, 2642 og 2643, at vicestatsadvokaten for Viborg og politiet i Århus under en efterforskning af et større selskabstømmerkompleks er nået frem til at opgive tiltale mod en advokat med den begrundelse, at det ikke er overvejende sandsynligt, at den pågældende måtte kunne indse, at selskaberne blev tømt ulovligt, selv om han var bestyrelsesformand for hovedselskabet og bestyrelsesmedlem og formand i op mod 200 selskaber, der alle blev solgt eller formidlet til selskabstømmere?«
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1997-12-03:
I forhold til tidligere kan jeg føle, at statsministerens argumentation har taget en drejning - ikke tidligere i dag, men for nogle måneder siden var det beskæftigelsesspørgsmålet, statsministeren kørte hårdt frem med.
Men nu har det så vist sig, at beskæftigelsespolitikken i EU bliver ret pauver og nok ikke vil skaffe mange af de 18 millioner arbejdsløse i EU-landene i arbejde, så nu er det miljøsagen, statsministeren slår meget på, og da vi alle sammen gerne vil have et godt miljø, ved statsministeren, at det er et plusord.
Men der er en lang række grunde til, at vi skal stemme nej til Amsterdamtraktaten, og jeg har været inde på nogle af dem, og jeg har ikke tid til at komme ind på andre, men vil blot sige, at udvidelsesforhandlingerne håber jeg da at statsministeren er enig med Dansk Folkeparti i går i gang ret snart.
Er det faktisk ikke meningen, at de skal sættes i gang ved årsskiftet, 6 måneder efter afslutningen af forhandlingerne om Amsterdamtraktaten?
Og jeg håber, at statsministeren er enig med mig i, at de udvidelsesforhandlinger skal fortsætte uanset udfaldet af den danske folkeafstemning den 28. maj.
Jeg håber ikke, regeringen har skiftet kurs på det område og nu siger, at hvis Danmark stemmer nej, så tager man det som gidsel og siger til befolkningen: Hvis I stemmer nej, så får I ikke en dansk regering, der kæmper for en udvidelse.
Jeg håber, at vi til afslutning i det mindste lige kan få en bekræftelse af, at sådan forholder det sig ikke.
Der er en lang række felter, hvor jeg kunne stille mig op på samme måde som statsministeren og sige, hvorfor vi skal sige nej.
Men det er jo, fordi statsministeren ikke vil forholde sig til det, jeg spørger om, og derfor bliver jeg nu nødt til at bede statsministeren forholde sig til det, jeg spurgte om før - og det bliver nok det sidste, jeg får lov til i denne omgang - for det eneste, statsministeren vil svare, er, at pilen trækker i den retning, og det er måske det nærmeste, vi kan komme.
Men forestiller statsministeren sig virkelig, at hvis Danmark stemmer nej den 28. maj næste år, vil de andre lande helt uanfægtet kunne fortsætte med at gennemføre Amsterdamtraktaten, altså ratificere den og begynde at bruge den i praksis i forbindelse med EU's institutioner og lade Domstolen håndhæve sine områder i forhold til de traktatændringer, der er sket osv.
Hvis Danmark stemmer nej, mener statsministeren så, at der er nogen som helst mulighed for, at dét vil kunne lade sig gøre?
Eller er statsministeren ikke enig i, at det ikke kun er pilen, der trækker i den retning, men at det er et faktum, at de andre lande kun kan gå videre med Amsterdamtraktaten, hvis de laver en aftale med Danmark?
Jens Jørgensen (KF), 1997-12-04:
Ethvert menneske med respekt for sig selv må naturligvis fordømme atomvåben.
Det kan man gøre moralsk, idet et menneske med respekt for sig selv også må erkende, som det er blevet sagt i udenrigsministerens glimrende redegørelse, at de nu engang er opfundet.
De har på godt og ondt fungeret som en del af den magtbalance, som har sikret verden imod store krige, i hvert fald den del af verden, vi er part af.
Vi kan, når vi ser redegørelsen, følge en udviklingslinje: forbud mod kemiske våben, ikkespredningsaftaler, tiltag, forhandlinger og møder på et overordnet internationalt plan.
Det synes jeg vi skal være tilfredse med.
Vi skal være tilfredse med, at der er en udvikling, der går i den rigtige retning, mere fred, mere stabilitet imellem de lande, der tidligere har været i besiddelse af atommagt.
Derfor tilslutter Det Konservative Folkeparti sig den redegørelse, som ministeren kom med.
Den var grundig, den var detaljeret, og jeg vil sige, at den var overbevisende både i det historiske forløb og i det perspektiv, der skal tegnes i årene fremover.
Med de bemærkninger følger logisk, at vi i Det Konservative Folkeparti vil afvise beslutningsforslaget, og jeg skal føje til, da CD's ordfører ikke har mulighed for at være til stede, at de synspunkter, jeg er kommet med her, også dækker CD's synspunkter.
Svend Aage Jensby (V), 1997-12-04:
Det gjorde udenrigsministeren også i dag.
Nu har vi fået
den seneste udvikling med, den udvikling, der har fundet sted inden for det sidste år.
Det takker jeg for.
Det foreliggende forslag går endnu videre, det er i virkeligheden generelt et verdensomspændende forslag.
Naturligvis kan vi heller ikke støtte dette forslag.
De synspunkter, Venstres ordfører fru Ulla Tørnæs dengang fremførte, og som man kan se i Folketingets forhandlinger 1996-97, side 1234, fra den 15. november 1996,
er fortsat Venstres synspunkter; derfor kan jeg på Venstres vegne slutte mit indlæg med to tilføjelser: Hvor ville det være nyttigt, hvis hr. Albrechtsen ville bruge sine kræfter på at overbevise den russiske Duma om det nyttige i at ratificere START II-aftalen. Det ville være nyttigt og meget mere effektivt for de videre nedrustningsforhandlinger i verden. For det andet den sidste tilføjelse: Jeg er dybt uenig, når det i bemærkningerne anføres, at den NATO-udvidelse, vi gudskelov nu står over for, er med til at lægge gift for START II-aftalen.
Det er dybt - ikke godnat, men forkert.
Keld Albrechtsen (EL), 1997-12-04:
Jeg synes, at hr. Jensby gør sig skyldig i en temmelig grov urimelighed, hvis han anklager forslagsstillerne - SF og Enhedslisten - for, at vi ikke skulle arbejde for at få Rusland og USA og andre magter med atomvåben til at underskrive aftalerne.
Det ved hr. Jensby formentlig udmærket at vi har.
Så jeg vil egentlig opfordre hr. Jensby til at komme herop og tage den malplacerede udtalelse tilbage.
Der er jo ingen grund til, at vi skal begynde debatten med, at der skabes nogle myter, som vi så først skal til at bruge tiden på at afvikle.
Annette Just (FP), 1997-12-04:
Jeg vil gerne starte med at takke ministeren for den grundige redegørelse og dermed en besvarelse for utroligt mange af os af, hvad det er, der sker på nuværende tidspunkt.
Det er glædeligt, at man fik START I og man fik START II, og at man nu håber på, at START II efterhånden også bliver ratificeret.
Det er jo selvfølgelig dér, hvor man kan sige, at der er en anelse usikkerhed, for som hr. Gert Petersen så klart og tydeligt sagde: Jamen, det er da rigtigt, for et halvt år siden sagde præsident Jeltsin til sine gode ven Clinton: »Det skal jeg hurtigt få ordnet«.
Men som så meget andet, som Jeltsin får sagt, passer det jo ikke helt.
Det er en anelse usikkert, og man kan sige, at det er dér, den største usikkerhed er for øjeblikket.
Men så er det glædeligt, at man går i gang med START III for at prøve på at se: Kan vi ikke komme frem til noget, således at vi under kontrollerede forhold kan få mindsket den store fare, der ligger i de atomvåben, der rent faktisk er i verden?
For det er helt rigtigt, som det også er sagt af flere af ordførerne: Jamen altså, vi kommer her fra Danmark og siger, at vi skal have et forbud mod atomvåben, hu hej.
Men vi har altså ingen atomvåben. Vi er måske ikke dem, der skal komme og presse alt for hårdt på, men vi skal gøre det, som ministeren også sagde, og vi kan gøre det i NATO-regi, vi kan gøre det i FN-regi, vi kan gøre det masser af steder.
Det mener jeg faktisk er væsentligt, for med hensyn til atomvåben, hvor forfærdelige de end er, så må vi vel også alle sammen erkende, at truslen alene medvirkede til at opretholde freden.
Men den har ikke den samme virkning mere.
Ikke fordi de ikke er lige rædselsfulde, lige afskyelige stadig væk
Der er flere lande, der har fået atomvåben.
Derfor er det vigtigt, at vi får nogle aftaler om ikkespredning, at vi får nogle aftaler om nedtrapning af antal, og at vi på den måde kommer frem til - på lige niveau - at få dem fjernet til sidst. Selvfølgelig er det det bedste resultat, man kan få, men jeg tror ikke en døjt på, at Danmark kan stille sig i spidsen og sige: Vi skal bare sige nej til dem alle sammen.
Vi starter med at fjerne alle dem i NATO, så kan vi fjerne alle dem i Rusland bagefter, så kan vi fjerne dem i Kina, osv.
Det er ikke den måde, man gør det på.
I Fremskridtspartiet er vi enige i den del af målsætningen, at atomvåben i dag er en fare for menneskeheden, men vi er meget uenige i den fremgangsmåde, som SF og Enhedslisten er nået frem til.
Ingrid Rasmussen (S), 1997-12-04:
På Socialdemokratiets vegne vil jeg udtrykke tilfredshed med, at vi nu førstebehandler lovforslaget her - langt om længe, kunne man måske sige.
Udgangspunktet var oprettelsen af Den Internationale Brigade i 1993, hvor vi fra Folketingets side ønskede at få nedsat en arbejdsgruppe med det kommissorium at undersøge, beskrive og vurdere mulighederne for at etablere en ordning, hvor kvinder generelt kan ansættes og uddannes i forsvaret på værnepligtslignende vilkår.
Den bredt sammensatte arbejdsgruppe barslede med sin rapport i slutningen af december 1995, og et flertal anbefalede heri, at der etableres en ordning, hvor kvinder
generelt kan antages til tjeneste i forsvaret på værnepligtslignende vilkår med henblik på mønstring og efteruddannelse for at kunne indgå i mobiliseringsstyrken.
Der er gennem tiden i forskellige undersøgelser konstateret stor tilfredshed med, at også forsvaret som arbejdsplads har begge køn repræsenteret.
De hovedprincipper, der forudsættes i ordningen her om antagelse af kvinder i forsvaret på værnepligtslignende vilkår, synes jeg opdaterer enkeltområder, så det samlet set burde kunne udelukke misforståelser og usikkerheder i fortolkningen af status for værnepligtige mænd set i relation til kvinder på værnepligtslignende vilkår.
Vi ser her i dag et særdeles velforberedt forslag.
Kvinder har siden midten af 1970'erne været en del af det militære forsvar og tjenstgørende på de fleste niveauer.
Så selv om vi vedtager denne lov med ikrafttræden april 1998, vil jeg gerne mane til forsigtighed i betragtninger om, at det antal kvinder, som i dag er ansat som militært personel - ca. 5 pct. - vil kunne forøges voldsomt på ganske få år. Jeg har set i dagspressen, at forsvaret nu vil sætte en kampagne i gang for at forøge kvindeandelen op til 20 pct. i de nærmeste år, og det er en fin intention, som jeg støtter, men det er måske også en lidt farlig udtalelse, der hurtigt vil kunne drejes over til, at hvis ikke de 20 pct. vil blive nået, har denne lov ikke opfyldt sit mål, men dét vil i givet fald være en fejlfortolkning, som jeg allerede nu vil mane i jorden.
De øvrige punkter i lovforslaget har jeg ingen bemærkninger til, så jeg ser frem til et hurtigt og gavnligt udvalgsarbejde med hensyn til lovforslag nr. L 101.
Svend Aage Jensby (V), 1997-12-04:
Det er velkendt også for ministeren, at Venstre betragter værnepligten som et helt centralt element i vores samfund.
Den sikrer forbindelsen til det øvrige samfund og bidrager til en forståelse af vores militær.
At vi har værnepligten, er netop for et forsvar som vores, et mobiliseringsforsvar, en afgørende forudsætning for, at forsvaret kan virke troværdigt.
Og efter oprettelsen af Den Internationale Brigade og vores større og større internationale engagement - et engagement, som ministeren på forbilledlig vis går i spidsen for, og som Venstre helt støtter - er det også en afgørende forudsætning, at værnepligten fastholdes og udbygges.
Den er nødvendig som fødeinstrument for brigaden.
Det er også på den baggrund, vi i Venstre i flere år har ønsket, at der bliver en ligestilling mellem mænd og kvinder i forsvaret, og at den del af personellet i forsvaret bliver øget, så det får et større omfang, end tilfældet er for tiden: de ca. 5 pct., som fru Ingrid Rasmussen sagde at der er tale om.
Som det også blev sagt, ved vi, at i det omfang kvinder forretter tjeneste som konstabler, som kontraktansatte officerer og på anden vis, gør de et fortræffeligt stykke arbejde.
Jeg havde selv den fornøjelse at møde nogle af kvinderne i Bosnien, da vi var dernede med Forsvarskommissionen.
Det var en fornøjelse.
Så i lyset af dét og i lyset af, at forslaget har været drøftet indgående og har været til høring i alle berørte organisationer, og at man har taget hensyn til de høringssvar, der er kommet - jeg tænker bl.a. på spørgsmålet om genindkaldelse til mønstring og efteruddannelse -
kan det ikke overraske nogen, at Venstre helhjertet støtter lovforslaget.
Og det, at lovhjemlerne i tekstanmærkningerne til finanslovens § 12 skal indarbejdes i forslaget, giver os slet ikke anledning til bemærkninger.
Så vi støtter lovforslaget, og jeg håber, at vi kan få det vedtaget inden jul.
Jens Jørgensen (KF), 1997-12-04:
Jeg kan jo se, at fru Ingrid Rasmussen er her endnu, og så kan jeg med et slet skjult citat fra »Iliaden« sige: »Hvad undslap dig af tændernes gærde?«
For fru Ingrid Rasmussen kom for lidt siden til at sige, at den første fastansættelse af kvinder i forsvaret fandt sted i begyndelsen af 1970'erne, og da jeg sad ved siden af fru Annette Just, gav hun mig lov til at sige, at fruen sandelig blev fastansat den 1. august 1965.
Er der ikke styr på ordførerskabet?
Men bortset fra det har der ligget et stort og grundlæggende arbejde bag lovforslaget, og der er reelt to elementer i forslaget.
Det ene er, at kvindernes muligheder for at få en uddannelse på lige fod med mændene, så de kan indgå i mobiliseringsstyrken, kommer på plads.
Det andet er, at personellet - og når vi kigger både på lovforslaget og på bemærkningerne til det, vel at mærke alt personel, der på forskellig vis opererer i udlandet - vil få den samme form for honorering og overførelsesydelser, jf. den hjemmel, som er beskrevet i anden spalte på side 2 i bemærkningerne.
Derfor må vi fra Det Konservative Folkepartis side sige, at lovforslaget er gennemarbejdet, at det er godt, og at det når nogle af de mål, som også vi har haft igennem adskillige år.
Vi tilslutter os derfor og vil gerne tilsige en hurtig udvalgsbehandling.
Og så skal jeg ligesom for lidt siden i forbindelse med beslutningsforslaget sige, at da CD's ordfører ikke kan være til stede, skal jeg på CD's vegne sige, at de synspunkter, jeg her er kommet med, også dækker CD.
Poul Andersen (S), 1997-12-04:
Jeg skal bare til hr. Keld Albrechtsen sige, at jeg henholder mig til min ordførertale, hvor vi fuldt og helt bakker op om udenrigsministerens redegørelse vedrørende denne situation.
Den bakker vi op om.
Gert Petersen (SF), 1997-12-04:
SF's ordfører, hr. Villy Søvndal, kan desværre ikke være til stede, og jeg skal ikke her gå ind i detaljerne i lovforslaget, men blot meddele, at SF i ligestillingens navn stiller sig positivt til forslaget, og at vi så ser frem til udvalgsbehandlingen.