runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Keld Albrechtsen (EL), 2004-05-12:
Forløbet var sådan, at man kommer med en beregning på de
Vi sagde på det møde, som fru Else Theill Sørensen nu henviser til - jeg sagde det, og hr. Kristen Touborg sagde det - at vi ønskede, at man lagde regeringens fosfor ind i beregningen, og så kommer man alligevel dagen efter med en beregning, der bygger på et helt andet grundlag.
Det var en misforståelse, at ministrene ikke hørte, hvad der blev sagt.
Vi er så nogle, der kan huske det.
O.k., så fik vi rettet tallet dagen efter, og så kom det altså ned.
I stedet for det, som hr. Dohrmann indledte debatten med, altså at det skulle ligge på 17.000-27.000, så kom det altså ned på 7.500-12.000.
Så siger fru Else Theill Sørensen: Det er jo også meget.
Jamen det, jeg lige har stået og sagt, er, at det jo skyldes, at man har regnet med en såkaldt normnedsættelse på 10 pct. Når man regner med en såkaldt normnedsættelse på 10 pct., hvilket ingen kunne drømme om at gennemføre, og hvilket oppositionen heller ikke havde foreslået, så giver det et stort tal.
Det er bare for at illustrere det tal, selv om det andet tal er helt hen i vejret.
Else Theill Sørensen (KF), 2004-05-12:
Det er ikke let at stå model til at høre hr. Keld Albrechtsen komme med den samme fordrejning adskillige gange.
Der var jo ikke tale om, at regeringen en dag kom med nogle tal og dagen efter blev nødt til at rette dem.
Der var tale om, at oppositionen kom med et ændret udspil og nogle ændrede forudsætninger.
Jeg har altså tilfældigvis hørt ministrene - jeg kan ikke huske, hvem af dem det var, det må jeg sige - afæske oppositionens svar på: Er det sådan I mener, er det sådan I mener, er det sådan I mener?
Så et eller andet sted har pædagogikken måske svigtet, men selv det halve antal arbejdspladser er da også en sjat, må jeg sige.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-05-12:
Det glæder mig, at fru Else Theill Sørensen erkender, at man begyndte med et tal, som man altså dagen efter måtte halvere.
Hr. Dohrmann startede den her debat med at forsøge at bruge det første tal, men nu er vi altså nået hen til det andet tal.
Det er da et pænt fremskridt.
Så vil jeg sige, at grunden til, at det første tal var helt forkert, var, at regeringen havde misforstået det, vi sagde.
Nu kan jeg se, at ministeren er ved at øve sig på, hvordan han skal få klaret sig ud af det her, når han skal have sit indlæg, men rent faktisk havde man simpelt hen misforstået det. Jeg tør ikke sige, at man bevidst har misforstået det.
Det ville være stærkt at sige, for jeg kan jo ikke se, hvad der foregår inde i ministerens hoved, men misforstået det, det havde man.
Da man så fik opklaret misforståelsen og fik lavet den del af det rigtigt, så var tallet pludselig raslet ned til det halve.
Så er det bare, jeg siger, at vi kan gennemgå de enkelte ting.
Hvad angår det med normerne, så har vi ikke bedt om at få en normnedsættelse på 10 pct., som man lagde ind i beregningen, og det er det, der koster store beløb, og derfor nåede man så frem til de tal.
Else Theill Sørensen (KF), 2004-05-12:
Jeg er ikke helt sikker på, at jeg kan fremsætte fuldstændig faktuelle kendsgerninger, men jeg mener faktisk, at de to talsæt, som hr. Keld Albrechtsen står og taler om, er de beregninger, som regeringen kom med efter oppositionens første udspil, og efterfølgende - da udspillet blev ændret - kom der nogle andre tal, som var i størrelsesordenen det halve eller sådan noget, men væsentlig mindre. Det er rigtigt.
Jeg kan heller ikke rigtig i erindringen genkalde mig - jeg har åbenbart ikke været til stede; det må jeg jo ikke have været en gang imellem - at der i de vandmiljøplaner var tale om, at regeringen bare satte nogle forudsætninger ind.
Jeg husker det sådan, at oppositionen - den del af oppositionen, der ikke ville være med til noget som helst - udtrykkeligt selv fik lov til at fortælle helt præcis, hvad det var, der var deres forudsætninger.
De blev udtrykkeligt spurgt, inden beregningerne gik i gang hen over en lang og streng weekend for de embedsmænd, der havde siddet og regnet.
Kan hr. Keld Albrechtsen ikke bekræfte det?
Keld Albrechtsen (EL), 2004-05-12:
Nu begynder det at blive meget vanskeligt, for nu er argumenterne sluppet op for hr. Jens Kirk, og i stedet for at prøve på at forklare sin sag og svare på de ting, jeg oplyser, så gentager han bare en påstand om, at det, jeg siger, er forkert.
Det synes jeg ikke er en ordentlig måde at diskutere på.
Jeg gjorde opmærksom på, at man allerede dagen efter havde måttet halvere tallet.
Det skræmmetal, man havde beregnet, måtte man allerede dagen efter halvere.
Derfor er det en beregning, som er oppumpet og urimelig, og det var bare det, jeg gjorde opmærksom på.
Det synes jeg sådan set er meget tæt på faktuelle kendsgerninger.
Jens Kirk (V), 2004-05-12:
Nu er jeg ikke helt sikker på, at vi har gået i samme skole og lært samme regningsmodel.
Men jeg kan konstatere, at hr. Keld Albrechtsen benægter fakta.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-05-12:
Nu ved jeg ikke, om hr. Jens Kirk overhovedet hører efter, hvad jeg siger.
Jeg oplyste jo over for Folketinget, at allerede dagen efter kom regeringen med en ny beregning, hvor man så var nede på, så vidt jeg husker, 7.500 eller 6.500 - da havde man allerede måttet halvere det tal, som man var kommet med. Det vil jeg godt bede hr. Jens Kirk bekræfte, for ellers kommer hr. Jens Kirk i betænkelig grad på kant med de faktuelle kendsgerninger.
Og er det ikke korrekt, at hvis man i stedet for at have regnet med en normnedsættelse på 10 pct., hvilket der jo ikke er nogen ædruelig person der kunne finde på at gennemføre, men det var alligevel det, ministrene havde lagt ind i beregningerne, og i stedet for f.eks. havde lavet en planteafgift, så havde der faktisk på det nærmeste været overskud i statskassen og samfundsøkonomien som følge af oppositionens forslag?
Er det ikke korrekt?
Jeg synes bare, de ting skal frem.
Jens Kirk (V), 2004-05-12:
Det er ikke, fordi jeg skal forlænge debatten ret meget længere, men er vi ikke ved at være derhenne, at hvis fakta er 17.000-27.000 tabte arbejdspladser efter det forslag, der er blevet fremlagt af oppositionen, så benægter hr. Keld Albrechtsen fakta?
Er vi ikke ved at være derhenne?
Mariann Fischer Boel (V), 2004-05-12:
Jeg vil ikke håbe, at hr. Torben Hansen insinuerer, at det var bestilt arbejde.
Det er ligesom det, jeg hører hr. Torben Hansen sige: at regeringen bestilte.
FødevareØkonomisk Institut er en helt uafhængig institution, uafhængig af Fødevareministeriet, så det er der overhovedet ikke tale om, vil jeg sige til hr. Torben Hansen.
Det udspil, de konsekvensberegninger, vi har fået, er ikke bestilt arbejde.
Det er det grundlag, som oppositionen lagde frem, og det er de beregninger, der er foretaget derfra.
Det er simpelt hen det, der er faktum.
Jørn Dohrmann (DF), 2004-05-12:
Jeg vil godt stille et spørgsmål til ministeren, for nu er vi fra hr. Keld Albrechtsens side blevet præsenteret for, at det, jeg sagde med de 17.000-27.000 arbejdspladser, ikke var faktuelt i orden.
Jeg vil godt spørge ministeren, om hun ikke endnu en gang kan bekræfte, at der blev spurgt præcist ind til, hvad venstrefløjen mente, de gerne ville have med ind i de beregninger, og at det så endte med, at det kunne koste op til 27.000 arbejdspladser.
Kan ministeren ikke bekræfte, at der på et eller andet tidspunkt også opstod den der mærkelige situation med hensyn til, om man ville betragte nåleskove som egentlige naturområder, eller hvordan de skulle betragtes?
Det var også det, der ligesom blev taget ind i den diskussion om naturområder. Men det var lige det, jeg ville spørge om i første omgang.
Mariann Fischer Boel (V), 2004-05-12:
Det kan jeg bekræfte.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-05-12:
Det kan vi jo ikke blive ved med.
Man begynder altså med nogle tal, 27.000, 17.000, og så kommer man med et på 12.000, men fru Inger Støjberg må vel også være klar over, at det tal på 12.000 er et tal, som ministeren kom frem med, efter at vi havde rettet misforståelserne.
Det er ikke et tal, der vedrører det beslutningsforslag, der nu ligger på bordet.
Alligevel bruger fru Inger Støjberg tallet.
Det er et helt andet tal, der gælder for beslutningsforslaget.
I den faglige bedømmelse står det klart, at med den vandmiljøplan, regeringen har fremlagt, kan vi ikke opfylde de målsætninger, som amterne har fastsat.
Det vil sige, at vi laver en dårligere vandkvalitet, så får vi bare dårligt vand, og så bliver der algevækst og fiskedød i Odense Fjord.
Det bliver så resultatet.
Men det kommer til at gå op.
Pengene kommer til at passe.
De 13 pct. løser problemerne, for vi siger bare, at så må vi klare os med en dårligere vandkvalitet.
Jeg kan ikke se, at det kan gå anderledes med det forslag, regeringen ...
Inger Støjberg (V), 2004-05-12:
Jeg kan helt klart sige til hr. Keld Albrechtsen, at vi ikke slækker på målsætningerne.
Jeg vil gerne tage udgangspunkt i arbejdspladserne.
Jeg synes egentlig, det er en mærkværdig diskussion, vi har her.
Der er jo ingen tvivl om, at beregningerne i det første oplæg - nu sad jeg også med ved forhandlingerne - på tabet af arbejdspladser var op til 27.000.
Jeg er fuldstændig enig med hr. Jørn Dohrmann i, at oppositionens første oplæg viste mistede arbejdspladser på op til 27.000.
egentlig var, og nu er vi så endt med beslutningsforslaget her, og der viser det sig at være et tal på 12.000 mistede arbejdspladser
Jeg er godt klar over, at 12.000 mistede arbejdspladser ikke er lige så meget som 27.000 mistede arbejdspladser, men jeg må dog sige, at for mig er 12.000 mistede arbejdspladser væsentligt.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-05-12:
Nu kan vi så forstå, at man fra regeringspartiernes og Dansk Folkepartis side indledte med at påstå, at oppositionens forslag vil betyde et tab på 17.000 arbejdspladser.
Nu er fru Inger Støjberg kommet så meget til besindelse, at hun er gået ned på et tal på 12.000, og det ender såmænd nok med, at fru Inger Støjberg i løbet af debatten erkender, at der nok slet ikke er noget tab af arbejdspladser.
Det vil da også være det realistiske at bedømme det ud fra.
Jeg vil godt spørge: Når nu der i amterne bliver fastsat
målsætninger, kvalitet, som skal opfyldes i vandmiljøet, i vandløb osv., og det så viser sig, at de 13 pct. kvælstoffjernelse, regeringen har foreslået, ikke slår til, hvad skal der så ske?
Skal der så ske det, at når staten har nedlagt amterne og overtaget vandrammedirektivet, begynder man bare at slække på målsætningerne?
Jeg har jo lagt mærke til, at man ikke svarer på hr. Martin Lidegards spørgsmål, men den eneste løsning, regeringen så vil stå med, hvis den eksisterer til den tid, er at begynde at slække på målsætningerne og acceptere dårligt vand.
Inger Støjberg (V), 2004-05-12:
Reduktion af kvælstofudledningen på 20 pct. inden 2010, udlægning af 30 pct. af Danmarks areal til natur i 2025, indførelse af et klogt svinestop er det, Socialdemokraterne, SF, Enhedslisten og De Radikale vil med det her forslag.
Oversat til almindeligt dansk: Socialdemokraterne, SF, Enhedslisten og Det Radikale Venstre vil gøre op til 12.000 mennesker arbejdsløse, sætte helt usaglige mål om reduktion af kvælstofudledning i en rus af overbudspolitik, som godt nok ser godt ud på avisernes forsider, men som ikke har grund i faglig, saglig dokumentation.
Samtidig vil man også standse udviklingen inden for miljøteknologi, som ellers af alle er anerkendt som en af de meget vigtige faktorer for naturen, miljøet og menneskene i fremtiden.
Jeg må indrømme, at jeg blev utrolig overrasket
Det var ganske vist heller ikke særlig nemt overhovedet at lokke et oplæg ud af oppositionen, men det forstod jeg selvfølgelig langt bedre, da jeg efterfølgende satte mig ind i indholdet.
Det er derfor også værd at bemærke, at det beslutningsforslag, vi står med her, B 191, jo slet ikke når de samme højder for en skrækvision som det udspil, vi blev præsenteret for under forhandlingerne
Selv om 12.000 mistede arbejdspladser i nogles ører kan lyde voldsomt, kan man, hvis man vel at mærke er et meget optimistisk menneske, og det er jeg, i det mindste finde trøst i det faktum, at det rent faktisk har været langt værre. Når det så er sagt, vil jeg heller ikke lægge skjul på, at det ærgrer mig og det skuffer mig, at specielt Socialdemokraterne ikke har været mere ansvarlige, end tilfældet er.
Jeg synes ikke, at det klæder et stort og på overfladen troværdigt parti på den her måde at slå ud med armene og fremsætte et forslag, der ikke er afbalanceret.
Vi fire partier, der indgik forliget om vandmiljøplan III,
ønsker et godt vandmiljø, en sund natur og færre lugtgener.
Samtidig ønsker vi at tage både de beskæftigelsesmæssige og samfundsøkonomiske hensyn, ligesom vi naturligvis - det er nemlig en selvfølge for os - tager udgangspunkt i det reelle beskyttelsesbehov, vi har.
III, som er er udarbejdet på baggrund af et fagligt, sagligt udredningsarbejde, hvor en lang række ressourcepersoner gennem et helt år har udført et stort stykke arbejde for at give et godt grundlag for en kommende vandmiljøplan. Socialdemokraterne, SF, Enhedslisten og Det Radikale Venstre tilsidesætter al faglig respekt og kommer med deres eget forslag, der mest af alt tjener til at bidrage til avisernes forsider.
Med det mangler jeg vist blot at oplyse, at Venstre ikke kan støtte forslaget.
Mariann Fischer Boel (V), 2004-05-12:
Vi har haft den der debat om, hvor meget vi kunne kvantificere afløbet på CAP-reformen, for man må jo formode, at der vil være et vist incitament til i fremtiden at lade være med at dyrke marginalområder.
Jeg mener, at vi har opereret med omkring maksimalt 2-3 pct., det er måske endda højt sat, men det vil jo være en gevinst, vi får oveni, om jeg så må sige, hvis det skulle vise sig, at der i fremtiden vil være et større ønske om at braklægge arealer end det, vi har kunnet skønne os til.
Martin Lidegaard (RV), 2004-05-12:
Så vil jeg bare spørge helt kort: På kvælstofområdet er regeringens ambition altså en reduktion på 13 pct. over godt 10 år.
Hvor stor en del af de 13 pct. vil under alle omstændigheder komme på grund af udviklingen i landbrugsstøttemidlerne og på grund af den strukturelle udvikling i landbruget?
Mariann Fischer Boel (V), 2004-05-12:
Det er rigtigt, når hr. Martin Lidegaard siger, at vi har haft drøftelsen af artikel 69.
Jeg har også klart tilkendegivet over for Folketingets Fødevareudvalg, også i forbindelse med forespørgselsdebatten, at der kunne være interessante elementer i artikel 69. Vi har så prøvet at spørge ind til hos Kommissionen, om der dog ikke var mulighed for en lidt bredere anvendelse af artikel 69.
Vi er hver eneste gang blevet hældt ned
af brættet også med hensyn til udnyttelsen af de penge, der så bliver tilvejebragt via sådan en artikel 69
De skal faktisk anvendes i nøjagtig samme år, som de bliver opkrævet, og hvis man ikke bruger dem, ryger de tilbage til Kommissionen.
Hvis man kommer i den situation, at man bruger flere penge, end man har kunnet budgettere med i sin 69-pulje, skal de dækkes af rent skattefinansierede penge, og derfor er den så ufleksibel.
Man kan f.eks. heller ikke forhøje den.
Hvis man nu lagde sig på en eller anden procentsats, der ikke var 10, kan man heller ikke efterfølgende forhøje den procentsats.
Man kan i øvrigt heller ikke nedsætte den.
Så fleksibiliteten i 69 er fuldstændig umulig i forhold til de muligheder, vi har i landdistriktspolitikken, der jo får en væsentlig større volumen i forbindelse med de modulerede midler, som bliver tilvejebragt også i forbindelse med CAP-reformen.
Så vil jeg godt anholde, at der ikke skulle være væsentlige initiativer på kvælstofområdet i VMP III-aftalen.
Martin Lidegaard (RV), 2004-05-12:
Nu er der jo ingen grund til at gentage hele vores ret uddybende debat om artikel 69, men helt kort kan vi vel sige, at vores holdning jo nok er, at det ikke er enten landdistriktspolitik eller artikel 69, men begge dele.
Det, som jo selvfølgelig ærgrer os meget, er, at når sommeren er gået, har vi uigenkaldeligt givet afkald på at kunne bruge den til noget, og det synes vi er et tidligt tidspunkt at lægge sig fast på det punkt.
Men det, jeg egentlig gerne ville nævne over for fødevareministeren, der jo er ansvarlig for det danske landbrug og erhvervet, er, at miljøministeren jo meget rigtigt siger, og det er jeg sådan set enig i, at vi ikke helt kender målet endnu.
Vi kan faktisk sige, at uanset hvilken politisk holdning man måtte have her i Folketinget, så vil målet blive fastlagt ud fra forholdsvis objektive kriterier.
Det, jeg tror vi også alle sammen ved, er, at kravene bliver større, end de er i dag, og det betyder altså, at der på et tidspunkt skal ske en omlægning.
Og vi ved, at jo hurtigere den skal ske, jo dyrere bliver det.
Jeg kan ikke sige mig fri for at synes, at ved at stikke hovedet i busken og ikke turde tage nogen væsentlige initiativer på kvælstofområdet på nuværende tidspunkt og i de næste 5 år skubber man altså en snebold foran sig, hvor det vil blive landbruget, der kommer til at betale for, at den snebold pludselig skal fjernes på meget kort tid.
Derfor vil jeg sige, at en ting er, at man miljømæssigt kan diskutere, hvad der skal ske, men set fra erhvervets synspunkt kan jeg altså ikke se andet, end at ved at skubbe snebolden foran sig gør man dem virkelig en bjørnetjeneste, som bliver meget dyr om ganske få år.
Hans Christian Schmidt (V), 2004-05-12:
Det kan netop ikke bringe os i en anden situation, for ellers ville vi jo agere på baggrund af manglende viden.
I dag er vi ude og kigge - det er amterne, der gør det - og lave en basisanalyse og finde ud af, hvordan det i grunden ser ud.
Derefter indsender vi nogle forskellige udvalgte områder til Kommissionen, som den sammenstiller med sammenlignelige lande og finder ud af, hvordan det skal forstås, at områderne i Danmark har en god eller en høj eller en mellem standard, eller hvilket udtryk det nu er, der kommer til at være.
Derefter får vi kravene for, hvordan vi skal leve op til det.
Og på det tidspunkt er det selvfølgelig, at man kan gå ind og spørge, hvor det så er, man skal sætte ind, og der vil jeg gerne tilføje her, at det bliver helt afgørende, at de her målsætninger bliver bindende, hvad de ikke er i dag.
Så de, der gerne ser en ekstraordinær indsats for vandmiljøet, vil komme til at opleve, at når vandrammedirektivet bliver implementeret, så bliver det endnu bedre, end det er i dag, og det trænger vi også til, for mange af søerne skal have en forbedring. Så ved vi også præcis, hvor vi skal sætte ind, og der vil jeg gerne sige til hr. Martin Lidegaard, at der tror jeg helt klart på, at vi kommer til at sætte ind på nogle områder, men jeg tror og håber på, at vi kommer til at sætte målrettet ind, så vi ikke kommer til at male med en bred pensel ud over alle områderne.
Det synes jeg er meget vigtigt.
Det er jeg enig med hr. Martin Lidegaard i, så det bliver en opgave, vi ser frem til.
Martin Lidegaard (RV), 2004-05-12:
Nu har vi ikke tid til at gå helt i dybden med det her område.
Men det forekommer mig, at kompetencefordelingen på det her område er alt andet end klar på nuværende tidspunkt.
Nu har der været stor diskussion om hele forløbet, og jeg kunne egentlig godt tænke mig at ændre tonen i debatten og så diskutere substansen lidt.
Det, som jo var det helt klare budskab fra eksperterne under alle de drøftelser, vi havde, var: Jo kortere tid, vi gennemfører tingene på, jo dyrere bliver det. Vores største begrundelse for ikke at gå med i et vandmiljøplansforlig med regeringen var jo netop, at jeg synes, vi risikerer at skubbe en snebold foran os, fordi vi ved, at der kommer nogle skrappe krav i forbindelse med vandrammedirektivet, som så skal implementeres nu på meget kortere tid, men først om 5 år. Der kunne jeg godt tænke mig at spørge ministeren, hvilke overvejelser man har gjort sig.
Når nu staten kommer til at sidde for bordenden og skal bære det her igennem, så vil man jo altså skulle indfri nogle ret skrappe krav på meget kort tid.
Er det netop ikke - kan man sige - i modstrid med alle de faglige råd, vi har fået, at bringe os i den situation?
Det skal så ikke ske nu, men det skal jo ske om 5 år og på endnu kortere tid.
Hans Christian Schmidt (V), 2004-05-12:
Nu er det sådan, at når man går ind og tager vandrammedirektivet, så er det rigtigt, at det består af en del elementer. Og det er klart, at når staten overtager det, så vil man selvfølgelig kunne klandres for, at man gør det
meget statsligt.
Derfor er det også naturligt, at vi vil gøre det, som amterne ville have gjort, nemlig bede om at få indspil fra kommunerne, sådan at de selvfølgelig skal være med til at få indflydelse på, hvordan det kommer til at se ud.
Jeg er bare nødt til at sige, at vi sætter det her forslag så højt, hvilket vi har gjort hele tiden, at vi vil have, at hele målsætningen bliver endegyldig fastsat af staten.
Så skal man ind og finde ud af, hvordan man så skal gennemføre de her ting.
Og der er det klart, at når kommunerne så inden for spillereglerne har fundet ud af, hvordan de kunne tænke sig at gennemføre det, sker det jo i et samarbejde med os.
For det er os, der selvfølgelig kigger efter, at det sker på den rigtige måde.
Igen kan jeg sige, at vi selvfølgelig vil holde nøje øje med, om kommunerne gennemfører de her ting.
Det tror vi nu de gør.
De har jo selv mange af vandløbene i dag, og de har mange folk, der har god ekspertise på det område.
Men uanset at de også får medarbejdere fra amterne, der flytter derud, og som jo har hele den ekspertise, vil vi alligevel holde øje med det, for vi fastsætter målsætningen.
Så får vi nogle forskellige regioner, og så vil vi bagefter se, hvordan kommunerne nu også gennemfører det derude.
Det tror vi faktisk godt de kan, for det har de jo stor erfaring med.
Martin Lidegaard (RV), 2004-05-12:
Jeg vil spørge, om ministeren kan uddybe bemærkningerne om, hvordan man planlægger at implementere vandrammedirektivet, for jeg forstår, at det så er staten, der i regeringsoplægget overtager opgaven fra de nuværende amter.
Skal det forstås sådan, at staten så fastlægger målene for de kommende kommuner, der så skal implementere dem?
Eller er det simpelt hen staten, der skal forestå hele implementeringen af vandrammedirektivet?
Vil ministeren uddybe, hvad man forestiller sig dér?
Hans Christian Schmidt (V), 2004-05-12:
Nu kommer vi i øvrigt med en habitathandlingsplan.
Der vil man jo kunne se, hvordan vi går ind og forholder os til de ting.
Det bliver en lang debat, så den skal vi lade være med at tage nu.
Men jeg vil da gerne sige, at ja, det er da indlysende.
For den dag i dag er det jo sådan, at hvis en udvidelse vil påvirke naturen og miljøet på den måde i de her særlig sårbare naturområder, som er beskrevet nu lige af hr. Torben Hansen, så er det klart, at man så ikke kan give tilladelse til en udvidelse. Det gælder også, når man tager det kummulative tryk.
Altså når man har en kummulativ effekt og går ind og vurderer, hvad det samlede tryk er, så skal man også vurdere det i de områder.
Vi er bare gået det skridt længere og har sagt, at nu gennemfører vi de 300-meters-zoner, som i øvrigt er i Wilhjelmudvalgets rapporter.
Derfor var det skuffende, at Socialdemokraterne ikke kunne støtte os i det, da det jo er et udvalg, som er nedsat af den tidligere regering.
Det skal vi ikke rose os af.
Vi gennemfører bare det, de foreslår.
Jeg erkender, at den tidligere regering nedsatte udvalget, men vi gennemfører altså det, de foreslår.
Der synes jeg så bare, at det kunne have været dejligt, hvis vi kunne have mødtes om det her.
Jeg vil bare sige til hr. Torben Hansen, at ja, det kan han være forsikret om.
I øvrigt falder det jo i tråd med den opprioritering af natur- og miljøpolitikken, som den her regering har gennemført.
Det er jo under den nye regering, at vi er bestået nede i Bruxelles med at udpege vores habitatområder.
Da vi overtog styret, var man dumpet.
Vi har været ude at udpege yderligere områder til habitatområder, for at vi endelig har kunnet bestå.
Og man kan være helt sikker på, at den opprioritering på natur- og miljøområdet vil fortsætte.