runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ole Stavad (S), 2006-11-08:
Først vil jeg godt benytte lejligheden til at reagere imod skatteministerens forsøg på at udlægge det, jeg har sagt, som en kritik af medarbejderne.
Jeg mener sådan set, at det, skatteministeren sagde, må være udtryk for en ansvarsforflygtigelse, altså at når vi kritiserer skatteministeren, kritiserer vi medarbejderne.
Nej, vi bringer medarbejdernes nødråb videre til skatteministeren, fordi skatteministeren tilsyneladende ikke er lydhør over for sine egne medarbejdere.
Derfor er vi nødt til at sige tingene offentligt.
Med hensyn til sagen her vil jeg godt spørge skatteministeren: Er kriterierne for, hvornår noget er inddrivelse, og hvornår noget er opkrævning, ikke de samme nu som på det tidspunkt, man overførte opgaven?
Hvorfor mener skatteministeren, at der er belæg for, at man pludselig har skiftet praksis og procedurer i kommunerne, så inddrivelsesbeløbet er vokset med 5 mia. kr. – 5 mia. kr. – mens skatteministeren har haft ansvaret og opgaven?
Hvorfor skulle det pludselig have ændret sig?
Er der sket ændringer af de kriterier og de regler, som afgør, hvornår en kommune oversender en fordring fra at være M013s08560926tojo.fm Page 876 Friday, January 5, 2007 12:54 PM
opkrævning til inddrivelse hos skatteministeren?
Kristian Jensen (V), 2006-11-08:
Først og fremmest: Jeg er overhovedet ikke vidende om, at der skulle være nogen form for bundgrænse for, hvad man må opkræve eller ikke opkræve, så jeg kan ikke bekræfte, at der skulle være en sådan bundgrænse.
Det andet er, at jeg altså er nødt til at fastholde, at kommunerne og de øvrige fordringshavere selv kan vælge, hvornår de vil lade en gældspost overgå til inddrivelse.
Hvis de vælger at gøre det tidligere nu end før, vil den samlede gældsmængde være uændret, men balancen vil skifte fra opkrævning til inddrivelse, og for at kunne vurdere, hvordan udviklingen har været samlet set, er vi nødt til at kende begge tal, både det, der er til opkrævning, og det, der er til inddrivelse.
Derfor er det forkert, når hr. Jens Peter Vernersen bliver ved med at postulere, at det, at inddrivelsessiden er vokset med 5 mia. kr., skulle være udtryk for noget som helst grundlag for at vurdere, om den samlede gæld er vokset med 5 mia. kr. eller ej.
Vi er nødt til at vide, hvad den samlede gæld er, men det kræver en viden om, hvad der ligger til opkrævning, bl.a. i kommunerne.
Jeg har spurgt mig for hos KL, men jeg har ikke fået nogen oplysning om det.
Jens Peter Vernersen (S), 2006-11-08:
Jeg vil også sige, at når ministeren nu erkender, at der mangler at blive inddrevet 5 mia. kr. af det, der ligger til inddrivelse, må gælden jo alt andet lige være større, for dertil skal jo lægges den gæld, der er under opkrævning, og dermed kommer man op på et større beløb.
Man kan vel ikke forvente, at den gæld, der er under opkrævning, skulle være mindre nu, end den var for 1 år siden.
Der er jo ikke nogen tvivl om – det har ministeren også indrømmet – at i øjeblikket mangler der i hvert fald 5 mia. kr. i gæld under inddrivelse, og derfor er der ikke noget som helst, der tyder på, at gælden er blevet mindre.
Ministeren må vel erkende, at sådan er sammenhængen.
Kristian Jensen (V), 2006-11-08:
Det er sådan, at vi gennemfører en indsatsstrategi, hvor vi netop har fokus på, hvem der ikke betaler den korrekte skat, hvem der ikke har viljen.
Og det undrer mig, at man er så forhippet på, at vi skal bruge kræfterne på alle de personer, som egentlig gerne vil betale skat, men som måske egentlig har mere brug for service og vejledning, i stedet for at bruge kræfterne på dem, der virkelig er fuskere.
Derfor går vi væk fra et pointsystem, som medarbejderne har været arge modstandere af, og over til at bruge en indsatsstrategi, hvor de netop får lejlighed til at bruge deres kræfter mod dem, som ikke vil betale.
Derfor er det her et langt bedre og meget mere fremadrettet system end det, tidligere skatteministre har siddet og administreret efter, hvor man med et flueben kunne hakke en opgave af.
er, at der er kommet langt færre medarbejdere over på det end det, der var forventet i forbindelse med kommunalreformen.
Derfor har vi været nødt til at lave nogle interne omprioriteringer og omflytninger, der skal lægges oveni de lovgivningsmæssige og it-mæssige forbedringer, der arbejdes med, sådan at vi får et inddrivelsessystem, hvor målet naturligvis er, at borgerne betaler til det offentlige, hvad de skal, enten under opkrævning, som er det, der ligger ude hos kommunerne og hos de enkelte fordringshavere, eller under inddrivelsen, som er det, der er samlet ved SKAT for at få et stærkere og mere ensartet inddrivelsesniveau.
Per Clausen (EL), 2006-11-09:
Ja, det mener jeg godt der kan.
Jeg skal ikke afvise, at Enhedslisten står alene med det synspunkt, og at det er uden for hr. Christian Wedell-Neergaards univers at have et synspunkt, der handler om, at det faktisk er et perspektiv at sikre en udvikling af dansk landbrug, hvor det kommer i balance med naturen, og hvor der fokuseres på dyrevelfærd.
Men hvis det er at være uden for hr. Christian WedellNeergaards univers, tror jeg, at jeg lever godt der.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2006-11-09:
Jeg synes altid, det er spændende at høre Enhedslistens betragtninger, for man kan sige: I hvilket univers befinder vi os?
Er vi i et landbrug, hvor hele den danske natur skal forbedres, hvor vi skal sikre dyrevelfærdsmæssige og miljømæssige krav?
Hvad er det for et dansk landbrug, som Enhedslisten ser?
Er det ikke meget forskelligt fra det, der findes, og befinder man sig derfor ikke helt uden for, om jeg så må sige, det, som den her lov forsøger at regulere, nemlig en faktisk regulering og fornuftig opstramning på en række punkter i forhold til det bestående landbrug?
Per Clausen (EL), 2006-11-09:
Det er mit klare udgangspunkt, at forudsætningen for, at vi i Enhedslisten kan acceptere en landbrugsudvikling, er, at den både indeholder dyrevelfærdsmæssige fremskridt og miljømæssige fremskridt.
Det kan så godt få den konsekvens, at den landbrugsproduktion, vi får i fremtiden, ikke betyder, at der skal produceres flere svin, som det er planen i det, der ligger her, men at der snarere skal produceres færre svin.
Det, at der produceres færre svin, betyder efter min mening, hverken at værditilvæksten behøver at blive mindre, eller at beskæftigelsen behøver at blive mindre – meget tyder på, at det vil gå omvendt.
Men det er klart, at hvis vi skal diskutere nedsættelse af forureningsbelastningen, samtidig med at vi diskuterer dyrevelfærd, handler det selvfølgelig om en generel diskussion om udviklingen i dansk landbrug, som vi burde føre i sammenhæng med, at vi diskuterer et forslag som det her.
Johs. Poulsen (RV), 2006-11-09:
Problemet er jo bare, at i de staldtyper og med den måde at holde dyr på, som indgår de steder, hvor der er den største dyrevelfærd, er det sværest at opnå noget med en generel reduktionsprocent, som i al fald er ret høj.
Jeg skulle måske have spurgt mere præcist: Kan man så forhøje reduktionsprocenter på det generelle område?
Det mener jeg ikke man kan.
Det er så et valg, man kan stå i.
Men er ordføreren ikke af den opfattelse, at der i al fald er et eller andet sammenfald eller sammenstød, som giver anledning til, at man må overveje, hvad man så gør i den givne situation?
Jeg er ikke enig i den sidste bemærkning om, at det på en række områder medfører forringelser.
Man kan sige, som jeg debatterede med hr. Steen Gade, at der kan være en risiko for det i nogle situationer, hvis man ikke lokalpolitisk er sin opgave voksen så at sige.
Men generelt set
er der ikke tale om det.
Det, der er tale om generelt set, er, at der på en lang række områder sker forbedringer, og så er der en risiko til stede, hvis det er sådan, at man ikke vil føre en lokalpolitik på området, der er fornuftig.
Men det, jeg egentlig ville sige til ordføreren, er, at jeg synes, der fra hr. Per Clausen er nogle fornuftige betragtninger om, at man ikke kan se miljøreguleringer og dyrevelfærd adskilt, altså at det ikke er to fuldstændig adskilte diskussioner, de bliver nødt til at ses i sammenhæng.
Er hr. Per Clausen af den opfattelse, at der kan stilles generelle reduktionskrav på ammoniakområdet og samtidig opretholdes fornuftig dyrevelfærd?
Steen Gade (SF), 2006-11-09:
Jeg vil selvfølgelig godt være med til at lave en prioritering.
Når jeg går ind for, at alle skal med, er jeg da klar over, at alle ikke ville komme med på dag et, så man måtte lave en rækkefølge i det.
Men jeg synes alligevel, at det lidt er en tilståelsessag hos hr. Johs. Poulsen, men jo også lidt hos Det Konservative Folkepartis ordfører, at man egentlig mener, at alle skal med, men af andre grunde – det er vel så Venstre og Dansk Folkeparti – kan man ikke få det vedtaget, for i sådan et system ville man jo have sikkerhed for, at alle kom med.
Med hensyn til det første om et vist lokalt råderum: Jo.
Det, som jeg har hørt Det Radikale Venstres ordfører sige, er, at der er et lokalt, kommunalt råderum til faktisk også at lave den skrappere regulering.
Det får mig ikke til at ændre mit grundsyn, men det vil jeg da prøve at få synliggjort i udvalgsarbejdet, for det må jo også stå meget, meget klart i den vejledning, som ministeren skal lave, næsten som en opfordring til kommunerne om, at de skal gøre det.
Steen Gade (SF), 2006-11-09:
Jamen vi har masser af forslag – og dem kan hr. Dohrmann godt få lov at se – med konsekvenser osv.
Jeg vil svare på det med lugten.
Jeg er faktisk tilhænger af lugtregulering, og jeg er tilhænger af stramme lugtreguleringer.
Jeg er også tilhænger af en strammere regulering end det, der ligger her.
Men jeg siger også, at det, der ligger her, er et fremskridt i forhold til det, vi har i dag.
Men sådan er vi jo lidt forskellige.
Vi er nogle, der synes, at man godt kan nuancere det og samtidig være skarp.
Og så er der nogle andre, der synes, at nuancering er noget af det værste, man har.
Jørn Dohrmann (DF), 2006-11-09:
Det vil så også sige, at hr. Steen Gade nok er utilfreds med, som jeg fortolker det i hvert fald, at der sker en opstramning på lugtområdet her.
Men det er jo SF's problem, at man ikke går ind for, at der skal være nogle strammere kriterier med hensyn til de her landbrug, der måske også lugter.
Og jeg kan også konstatere, at hr. Steen Gade hellere vil bruge tiden på de brug, der alligevel forsvinder, for det blev der ikke svaret på.
Men det, jeg gerne vil spørge til, er, hvornår vi ser et nyt forslag fra SF's side, når man nu ved, at man ikke kender konsekvensen af det forslag, man selv på et tidligere tidspunkt har fremsat.
Så derfor er jeg nødt til at spørge: Hvornår ser vi et nyt forslag, hvor SF nøje har regnet ud, hvad konsekvensen vil blive, også for de mindre brug?
Steen Gade (SF), 2006-11-09:
Jeg har jo lige svaret hr. Johs. Poulsen, at jeg synes, det er fornuftigt at lave en rækkefølge i det her.
Men det er jo ikke det, der ligger i lovforslaget.
Det er sådan set, at der er nogle, man fritager, og det er noget helt andet.
Jamen jeg er såmænd ikke utilfreds.
Jeg har hverken ondt af hr. Dohrmann eller af miljøministeren.
Men jeg ville da gerne, at vi efter næste valg kom i en situation, hvor hr. Dohrmann ikke kan sætte sig oven på miljøministeren, for så ville vi i hvert fald få lettere ved at lave noget fornuftig miljøpolitik.
Jørn Dohrmann (DF), 2006-11-09:
Jeg er nødt til at spørge hr. Steen Gade, om jeg ikke sporer lidt utilfredshed ved, at miljøministeren måske ikke lytter så meget til hr. Steen Gade.
For jeg kunne jo høre, at hr. Steen Gade sagde, at undertegnede skulle have magt til, at man ikke kan få den her lugtvejledning sendt ud.
Derfor vil jeg bare spørge hr. Steen Gade, om han er lidt utilfreds.
Ud over det vil jeg da godt spørge hr. Steen Gade: Betyder det, at man virkelig bare skal bruge tiden på de landbrug, der alligevel forsvinder?
Er det, hr. Steen Gade egentlig ønsker, bare at bruge tiden på at sidde med noget papirnusseri, hvor landbruget alligevel forsvinder, hvor den miljøforurening, som hr. Steen Gade påstår der skulle være, alligevel bliver mindre på et senere tidspunkt?
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2006-11-09:
Hr. Per Clausen siger, at det her bevæger sig i den helt forkerte retning.
Hvad er det så for en retning, det skulle bevæge sig?
Der sker jo her en opstramning på miljøområdet, der kommer bedre regulering af lugt, der bliver anvendelse af ny miljøteknologi, ammoniak bliver reguleret, og i øvrigt overholder det her lovforslag hele vandmiljøplan III, hvor man altså starter med at lave de her bufferzoner.
Per Clausen (EL), 2006-11-09:
Det, som jeg synes er fremgået meget klart af debatten i dag, er, at der muligvis på nogle områder sker nogle minimale forbedringer, og at der på andre områder er stor risiko for, at der sker nogle forringelser.
Det, som står fast, hævet over enhver tvivl, og det sagde hr. Christian Wedell-Neergaard meget præcist, er, at det her er et led i at sikre udviklingen af dansk industrilandbrug, og det er jo hr. Christian Wedell-Neergaards klare ret at synes, at det er den vej, dansk landbrug skal bevæge sig ud ad.
Jeg siger bare, at efter min opfattelse skal vi udvikle et landbrug, som tager udgangspunkt i at skulle eksistere i balance med naturen, og som tager udgangspunkt i dyrevelfærd.
Det er rigtigt, som hr. Christian Wedell-Neergaard siger, at det er nogenlunde det modsatte af det, han foreslår, med den tilføjelse, at jeg respekterer, hr. Christian Wedell-Neergaard gerne inden for den præmis, der hedder industrilandbrug, vil gøre det så godt for naturen og for dyrevelfærden som muligt.
Men vores udgangspunkter er bare helt forskellige.
Johs. Poulsen (RV), 2006-11-09:
Jamen der er uden tvivl et forståelsesproblem, kan jeg høre.
Når man griber det an, som vi har gjort, er det jo netop for at prioritere indsatsen de steder, hvor der er baggrund for, at man også kan få vedkommende til at investere i den nye teknologi, så man netop ikke starter med de brug, som måske i løbet af 3, 4 eller 5 år alligevel falder bort.
Det ville jo være en fuldstændig tåbelig ressourceindsats, hvis det var der, man startede med sine miljøgodkendelser, og så først kom til dem, der virkelig forandrede og ændrede osv., i en senere fase.
Så derfor handler det jo i virkeligheden om, at man prioriterer de steder, hvor der er den største gevinst at hente miljømæssigt, fra starten.
Det, jeg prøver at forklare, er, at de nugældende regler rent faktisk er sådan, at hvis et brug er af en vis størrelse, vil det under alle omstændigheder komme ind under en miljøgodkendelse, eller også har det fået en miljøgodkendelse i det gamle system, og den løber så ud, og de skal have en ny.
Eller også er situationen den, at man er så lille, at man i løbet af en årrække ikke længere vil eksistere, altså være en af dem, der falder væk som følge af strukturudviklingen, og så er det vel ikke det mest interessante sted at starte.
Og det synes jeg vi skal forsøge at få en fælles forståelse for, så jeg har ikke brug for at forklare noget, jeg har brug for, at man får, kan man sige, en fælles referenceramme for det, man diskuterer.
Så tror jeg, rigtig mange ting ville blive opklaret, og det synes jeg i øvrigt også vi skal bruge udvalgsarbejdet til.
Johs. Poulsen (RV), 2006-11-09:
Der vil jeg i virkeligheden godt rejse to spørgsmål til ordføreren.
Det ene handler måske lidt om tilgangen til den måde, vi indretter os på i det her land styringsmæssigt: Bør der ikke være et vist lokalt råderum, også på miljøpolitikkens område?
Det andet er det, hr. Steen Gade beskæftiger sig med, og som jeg synes er en helt relevant problemstilling, når han siger, at det er de gamle brug, som bliver liggende, og spørger, om det ikke er problematisk.
Det er jo de gamle brug, der forsvinder, det er de gamle brug, som bliver købt op.
Så er der nogle enkelte, der ligger et stykke tid, og som har relativt lille miljømæssig betydning.
Hvis de er store og aldrig har fået en miljøgodkendelse, er de omfattet af EU-lovgivningen, hvilket betyder, at de under alle omstændigheder skal have en miljøgodkendelse på et eller andet tidspunkt, uanset om vi har besluttet det her eller ej.
Så derfor er det dem, der er relativt ubetydelige i miljømæssig sammenhæng, som kommer sidst i køen.
Er det ikke en fornuftig prioritering af indsatsen på miljøområdet?
Mette Gjerskov (S), 2006-11-09:
Jeg kan da godt forstå, at De Radikale har brug for at få forklaret det her med, hvordan de kan gå med på en lovgivning som den, vi ser her.
Jeg synes bare, at det er vigtigt at konstatere, at både den radikale ordfører og jeg prøver at spå om fremtiden, når vi siger: Hvor mange landbrug vil egentlig blive omfattet af de nye miljøgodkendelser?
Og jeg undrer mig.
Hvis den radikale ordfører mener, at de bedrifter, jeg taler om, under alle omstændigheder vil komme ind under miljøgodkendelser, hvorfor stiller vi det så ikke bare som et krav?
Hvorfor har man så så travlt med, at det ikke må være et krav, at de absolut skal med ind?
Jeg mener jo naturligvis, at det er, fordi man så freder en stor del af bedrifterne.
Men hvis man alligevel mener, at de under alle omstændigheder skal miljøgodkendes, vil jeg sige: Så skriv det da ind i loven, så er vi jo alle sammen glade.
Connie Hedegaard (KF), 2006-11-09:
Jamen nu tror jeg, jeg er den fjerde heroppe, som hr. Steen Gade stiller det spørgsmål i dag, og jeg er sådan lidt usikker på, hvad han egentlig mener med det.
For vi tager jo udgangspunkt i bedste staldsystem 2005-06.
Udgangspunktet er ikke et gennemsnit for 2005-06, det er bedste staldsystem.
Derudover stiller vi jo et krav om, at man skal reducere mellem 15 pct. og minimum 25 pct. i forhold til bedste staldsystem.
Derved sker der jo reelle forbedringer allerede i 2007 og allerede i 2008.
Og lige så snart vi er forbi kravet om mere end 15 pct. ammoniakreduktion, kan man ikke kun klare det ved at ændre fodringen, så skal man til også at efterspørge teknologi.
Så sker der også det, at vi allerede i 2008 evaluerer ammoniakreduktionskravet og sætter et nyt referencepunkt for reduktionerne, som så afspejler den teknologiske udvikling, der har fundet sted siden 2005.
Så jeg forstår simpelt hen ikke rigtig hr. Steen Gades bekymring.
Hvis hr. Steen Gade sigter til, om ammoniakreduktionskravet udhules af den teknologiske udvikling, er svaret: Nej, der følges op med justeringer af normtallene, første gang allerede i 2008.
Steen Gade (SF), 2006-11-09:
Men betyder det, at hvis vi under udvalgsarbejdet kan få dokumenteret, at det, hvis man ændrer normtallene fra at tage udgangspunkt i 2005-06 og i stedet for tager udgangspunkt i 2006-07, hvad angår ammoniakrensning, med sikkerhed vil sætte gang i den miljøteknologiske udvikling på det her punkt, så vil ministeren være med til at ændre det?
Jeg skal i hvert fald snakke om noget andet.
Ministeren fremførte, at forslaget er forbedret i forhold til det, der var sendt i høring, og det er vi jo mange der har lagt mærke til og også er glade for, altså at der er sket de forbedringer.
Det, jeg bare undrer mig over, er, om det ikke giver ministeren anledning til nogen overvejelser.
For dengang vi fremførte og havde ministeren i samråd om høringsudkastet, sagde ministeren, at der ikke var nogen problemer, at alt var i orden.
Men det havde klædt ministeren på det tidspunkt at sige, at der var problemer.
Så jeg vil spørge ministeren: Hvis vi nu finder nogen problemer i det her forslag, er ministeren så indstillet på at ændre i det og forbedre det, eller er det, vi står over for, en færdig aftale, hvor Dansk Folkeparti og de andre har lavet en hellig pagt om, at det ikke kan ændres?
Connie Hedegaard (KF), 2006-11-09:
Altså, alle skal have et tilsagn til det, de gør – medmindre de er fuldstændig bagatelagtigt små – også dem, der ligger på mellem 15 og 75 dyreenheder.
Og hvis man ligger et særlig sårbart sted eller der på anden vis er noget særlig problematisk i det, man har tænkt sig at gøre, så kommer man også ind under det her system.
Nu er tiden jo kort her, men må jeg til det med dokumentation for de 90 pct. sige, at det altså er Danmarks Miljøundersøgelsers bud.
Jeg kan forstå, at den nyeste viden tilsiger, at det formentlig endda er et for beskedent bud, men der kan fru Mette Gjerskov jo orientere sig i den meget, meget store stak af faglige udredninger, som ligger til grund for det her, og som også skulle være stillet til rådighed for udvalget.
Må jeg så sige om den 57-årige landmands 30årige søn: Med hensyn til den 57-årige landmands 30-årige søn tror jeg ikke meget på, at han, når han overtager sin fars bedrift, ikke gør noget som helst anderledes end sin far, for gør han ikke det, klarer han sig næppe i den strukturudvikling, der er.
Derfor er det temmelig usandsynligt, at han slet ikke skal i forbindelse med myndigheder om et nyt staldsystem, eller at han slet ikke skal have bare 5 dyreenheder mere, og så kommer han jo i berøring med det her system; så kommer han ind under det her nye system, vi nu laver.
Mette Gjerskov (S), 2006-11-09:
Jeg har stadig væk ikke hørt om nogen dokumentation for det med de 90 pct., det vil jeg bare sige, og indtil videre har jeg fået at vide fra de andre ordførere, at det var et gæt, og det er, hvad jeg kan forholde mig til.
Det er heller ikke den 57-årige, jeg egentlig er så forfærdelig interesseret i.
Jeg er interesseret i hans søn, der er 30 år, og som har udvidet sin bedrift for 2 år siden, og som nu kommer til at kunne sidde i lang, lang tid, måske 10 år, måske 20 år, med den bedrift uden at blive stillet over for yderligere miljøkrav, fordi han jo netop falder ind under de gamle ordninger, fordi han ikke søger om miljøgodkendelse til det nye.
Jeg kan ikke forstå, at regeringen og ministeren ikke kan gå med på det her.
Hvad er problemet i at sikre, at alle skal have en miljøgodkendelse efter en vis periode?
Hvorfor tager vi ikke dem alle sammen med?
Det er jo ikke kun ham den 57-årige, ministeren taler om, som det drejer sig om.
Den 57-årige kunne i øvrigt være en, der sad i det sogn, der forurenede mest; det ved vi jo ikke, da vi ikke har miljøgodkendt ham.
Hvorfor vil ministeren ikke være med på vores forslag?
Connie Hedegaard (KF), 2006-11-09:
Jeg kan næppe nå at svare på det hele.
Det har ikke været intentionen blandt nogen af partierne at ville svække det, så når der i et høringssvar bliver gjort opmærksom på, at her er et problem, så retter vi det selvfølgelig.
Det er det, man har høringsprocesser til.
Så må jeg sige, at jeg synes, det er fuldstændig fornuftigt, at vi ikke fokuserer på den landmand, der har,
lad os sige, 43 dyreenheder, som er 57 år, og som ikke har intentioner om at udvide eller noget som helst.
Han rører ikke på sig, for han har måske 5 år tilbage, hvor han skal have tiden til at gå, og hvor han kan have en eksistens ud af sit landbrug, indtil han så måske går på pension.
Det er jo ikke ham, der er det største miljøproblem i Danmark.
Nej, det, vi gør, er at gå ind og sige: Vi ved, at der sker en rivende strukturudvikling i landbruget i disse år, og derfor tager vi fat der, hvor det virkelig batter noget, nemlig i forbindelse med dem, der udvider, og dem, der nyetablerer sig.
Og det vil faktisk betyde, at i løbet af en 8-årsperiode vil 90 pct. af alle danske husdyr have været igennem denne proces.