runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Inge Refshauge (DF), 1999-03-05:
Dette forslag falder fint i tråd med Dansk Folkepartis tanker om taxameterordningen, hvor forældre kan få deres børn passet på de tidspunkter, der er brug for det.
Det kan f.eks. gøres, som der er lagt op til i forslaget, ved at kommunerne får lavet en modulordning med fleksible pasningstider, og så forældrene kun betaler for den tid, barnet er i pasningsordningen.
Selvfølgelig skal der laves aftaler om, på hvilke tidspunkter forældrene ønsker deres børn passet, ellers vil det være umuligt at administrere for institutionerne.
Dansk Folkeparti kan fint gå ind for dette forslag, og der er ingen tvivl om, at ude i kommunerne er man opmærksom på disse problemer, og enkelte steder har man allerede gjort tiltag til at lave fleksibel børnepasningsordning.
Ole M. Nielsen (KRF), 1999-03-05:
Det er ikke et spørgsmål, men faktisk en kommentar til de seneste tre ordførere, som hver især gør meget ud af kommunernes selvbestemmelse i dag.
Kommunernes selvbestemmelse synes jeg faktisk er en god ting.
Vi burde måske næsten hejse flaget i den anledning, for det er ikke for meget, kommunerne har lov til at bestemme. Men her er der faktisk en ting, som vi mener er så vigtig for indretningen af familiernes liv, og for at vi kan satse på vores børn i fremtiden, så de får en ordentlig opvækst.
Det er sandsynligvis ikke forbigået de forskellige ordføreres opmærksomhed, at der er flere og flere børn, der kommer i skole og er dårligt tilpassede, og som har stress og skal have lykkepiller, og jeg ved ikke, hvad for nogle problemer der er
Det har jo noget med den mulighed at gøre, som familierne har for at indrette sig på en ideel måde.
Her synes jeg, at der er sådan et overordnet formål med at sætte nogle ensartede rammer for kommunerne, og så må kommunerne selvfølgelig indrette sig efter dem, for der vil stadig væk være fleksibilitet tilbage.
Villy Søvndal (SF), 1999-03-05:
Jeg vil bare sige, at det er rigtigt opfattet, at vi i SF jo i en årrække har sloges for og været med til at lægge opgaver ud.
Det står vi gerne ved.
Vi mener så, at det skal foregå inden for en ramme, hvor man beskytter svage mindretal.
Det har vi jo haft diskussion om tidligere i forhold til hjemmehjælp.
Men på det her område synes vi, det er vigtigt at prise værdien af det kommunale selvstyre.
Tove Videbæk (KRF), 1999-03-05:
Hr. Villy Søvndal siger, at vi vil forlange, at kommunerne skal gøre det på en bestemt måde.
Nej, det vil vi bestemt ikke.
Vi siger, at hver kommune skal have rammerne, skal have mulighederne for deltidspasning, men vi siger bestemt ikke, hvordan kommunerne skal gøre det.
Jeg er glad for, at hr. Villy Søvndal siger, at han ikke vil være med til et centralistisk lovforslag.
Det vil jeg have in mente.
Villy Søvndal (SF), 1999-03-05:
Som det vil være fremgået af de debatter, der har været i Folketinget om sociale spørgsmål, er SF meget varm tilhænger af det kommunale selvstyre.
Det er klart, at det betyder ikke, at der ingen grænser er for selvstyret.
Det her forslag fra Kristeligt Folkeparti pålægger alle kommunerne at etablere mulighed for deltidspasning i daginstitution for børn.
Det synes vi er at gå meget langt i forhold til en lokal vurdering af, hvordan man bedst tilrettelægger et tilbud under hensyntagen til de lokale forhold.
Der er jo intet i den nuværende lovgivning, der forhindrer etablering af deltidspladser.
Det, der er det springende punkt,
er, om vi direkte skal gå ind og diktere, at sådan har kommunerne at etablere deres daginstitutionstilrettelæggelse.
Vi er i SF meget tilhængere af at lade det være op til en lokal afgørelse.
Det forekommer os at være alt for centralistisk at diktere, at alle kommuner får pligt til at gøre det på en bestemt måde.
Når det er sagt, er det oplagt, at det lokale selvstyre, de lokale valg indebærer, at det er vigtigt at tage hensyn til lokale behov, selv om de lokale behov drejer sig om at få nogle yderpunkter dækket i forhold til børnepasning.
Der er jo så den sløjfe knyttet på det, at det koster penge, men vi vil ikke være med til på meget centralistisk vis at tvinge kommunerne til noget på det her punkt.
Kristian Jensen (V), 1999-03-05:
Da Venstres ordfører, hr. Erik Larsen, ikke kan være til stede, skal jeg på partiets vegne sige følgende: Venstre har altid været af den opfattelse, at fleksible åbningstider og deltidsordninger i det offentlige pasningstilbud er den helt rigtige service at yde børnefamilierne.
Derfor støtter Venstre også de intentioner, der ligger i forslaget her fra Kristeligt Folkeparti, men vi er af den opfattelse, at et sådant ønske bør indgå i regeringens aftale med kommunerne og ikke som foreslået i et lovinitiativ.
Der skal bare ikke herske tvivl om, at hvis vi ikke sad her i Folketinget, men hvis vi havde siddet i en kommunalbestyrelse og var forelagt det her forslag, så havde vi gerne støttet det.
Vi ønsker, det skal være et frit valg for kommunerne at vælge
det her tilbud, at vælge fleksible åbningstider, at vælge deltidsordninger.
Vi ønsker ikke at pålægge kommunerne yderligere opgaver uden for de forhandlinger, der er.
Alt for tit er der fra den her talerstol og fra det her Ting blevet sendt opgaver ud til
kommunerne
, uden at det er aftalt, og uden at betalingen følger med.
Derfor kan vi ikke støtte, at vi gennemfører det her via et lovforslag, men Venstre støtter fuldt ud intentionerne, og vi opfordrer kraftigt til, at man i de kommende kommuneforhandlinger forsøger at få det her med ind for den vej igennem at løse spørgsmålet.
Inger Bierbaum (S), 1999-03-05:
Der skal således ikke herske nogen tvivl om, at det er en vigtig del af den socialdemokratiske politik at skabe de bedst mulige vilkår for børnefamilierne.
Men der skal på den anden side heller ikke herske tvivl
om, at vi i Socialdemokratiet har stor respekt for det kommunale selvstyre.
Som forslagsstillerne jo selv er inde på i forslaget, er børnepasning en kommunal opgave.
Kommunerne har det endelige ansvar for at varetage og tilrettelægge børnepasningen.
Derfor og i respekt for det kommunale selvstyre kan Socialdemokratiet ikke støtte et forslag, der pålægger kommunerne at etablere deltidspasning i daginstitutionerne.
Derimod kan og skal vi opfordre kommunerne til at skabe bedre rammer for børnefamilierne på pasningsområdet og dermed til at leve op til deres ansvar for at skabe de bedste betingelser for, at børnefamilierne kan få et arbejdsliv og et familieliv, der hænger godt sammen.
På den baggrund afviser Socialdemokratiet beslutningsforslaget.
Jeg skal også meddele, at Det Radikale Venstre heller ikke støtter B 75.
Karen Jespersen (V), 1999-03-05:
Forslaget går ud på, at regering og Folketinget skal pålægge den enkelte kommune at sørge for, at der findes dagtilbud til børn på deltid.
Jeg er imod, at vi skal pålægge kommunerne, at de skal indrette sig på en bestemt måde, når vi snakker daginstitutioner, fordi det er i modstrid med det kommunale selvstyre.
Jeg er enig i, at det er en god idé, at der er deltidspladser, og vi har også forhandlinger med kommunerne om, hvordan de kan oprette deltidspladser.
Men kommunerne siger, at en del af problemet faktisk er, at der ikke er efterspørgsel efter deltidspladser, og at det derfor kan være ressourcespild for dem, hvis de har pladser stående tomme, som ikke efterspørges af forældrene.
Jeg mener også, at vi er nødt til at beslutte os, når vi snakker kommuner.
Hvis vi vil have et system, der bygger på det lokale selvstyre, er vi også nødt til at overlade en række beslutninger og ansvarsområder til kommunerne.
Ellers bliver det jo et fuldstændig tomt selvstyre, hvis vi siger, at alle betalingsregler, strukturer, åbningstider, deltidstilbud skal være bestemt centralt fra.
Der er jo også mange forældre, der gerne vil have andre åbningstider, end der måske lige er i deres kommune, og så skulle vi også til centralt fra at pålægge kommunerne det.
Det synes jeg ville være en dårlig idé, og jeg tror, at det bliver meget stift, og det kan betyde i sidste ende, at man bruger ressourcer på centralt fastlagte normer, som egentlig ikke efterspørges eller ikke er til glæde for borgerne.
Så ja til at igennem samarbejde og debat med kommunerne at skubbe til, at det bliver så fleksibel en daginstitutionspolitik som muligt i overensstemmelse med borgernes behov, men nej til at støtte et forslag om centralt fastlagte regler.
Thorkild B. Fransgaard (FP), 1999-03-05:
Vor ordfører på området kan desværre ikke være til stede, men jeg skal på Fremskridtspartiets vegne sige, at vi synes, at selve ideen om, at forældre skal have større mulighed for at kunne vælge, om de selv vil passe deres børn eller det skal overlades til det offentlige, er rigtig.
Det er noget, vi er gået ind for mange gange, men på en lidt anderledes måde.
Vi er fortsat af den mening i Fremskridtspartiet, at forældrene er de bedste til at passe børnene, og at det fortsat skal være således, at det er forældrenes ansvar at passe deres børn.
Men at gå den vej, at borgerne får penge for at undlade at bruge de tilbud, det offentlige stiller til rådighed, mener vi ikke er den rigtige.
Hvis det princip først slippes løs, ville alle andre borgere på alle andre områder med rette kunne kræve penge for at undlade at benytte de offentlige tilbud, de ikke ønsker at bruge.
F.eks. er der jo mange, der ikke benytter vore offentlige biblioteker.
Skal alle disse borgere så også have penge tilbage, fordi de ikke benytter dette tilbud?
Det er en farlig vej at komme ind på.
Nej, skal vi gå den rigtige vej, er det på skattesystemet, vi skal tage fat.
Hvis vi virkelig skal hjælpe forældrene, således at de får mulighed for økonomisk at kunne påtage ansvaret og igen få råd til at passe deres børn, skal vi have ændret hele skattesystemet.
Vi skal have skattetrykket sat ned for børnefamilierne, og det skal sættes så meget ned, at de, hvis de ønsker det, har råd til at kunne betale for at benytte de offentlige tilbud.
Det er den rigtige vej.
Det er et princip, som skulle bruges på mange områder.
Lad os få skattetrykket sat ned hele vejen igennem, og så kan folk vælge, om de vil betale for at bruge de tilbud, de får fra det offentlige.
Det forslag, der er fremsat her,
kan Fremskridtspartiet ikke støtte.
Vi mener, at det vil starte en lavine, hvor befolkningen med rette vil kunne kræve pengene tilbage, hvis den ikke ønsker at benytte de offentlige tilbud.
Søren Kolstrup (EL), 1999-03-05:
60 pct. af dagpengene - som satsen er nu - udelukker de grupper, der har allermest brug for muligheden.
Vi ser også gerne, at børnepasningsorloven gøres mere fleksibel, så den giver mulighed for deltid i en periode.
Derimod kan vi ikke støtte det fremsatte forslag, fordi det kun tilgodeser de økonomisk bedrestillede.
Vi synes også, det er glimrende, at der flere steder findes halvtids- eller deltidsinstitutioner.
Overordnet er Enhedslisten af den opfattelse, at alle børn skal have ret til et pædagogisk dagtilbud, og at det selvfølgelig ligesom folkeskolen skal være skattefinansieret.
Sådan er det desværre ikke endnu.
Derudover skal der selvfølgelig være krav til kvaliteten
af de fysiske forhold og af det pædagogiske indhold.
Forældrebetalingen er desværre i mange kommuner ret høj, og det er en økonomisk belastning for børnefamilierne.
Derfor er det selvfølgelig rart, hvis de kan slippe billigere og få dækket behovet samtidig.
Men der er mange bagdele ved et pålæg om deltidspasning.
Der er stadig mangel på pædagogiske dagtilbud.
Anlægsudgifterne ved etablering af institutioner er de samme, hvad enten de bruges deltids eller fuldtids.
Hvis deltidspladser oprettes i eksisterende institutioner,
kommer det meget nemt til at betyde en forringelse af forholdene.
Daginstitutionerne har deres egen rytme med fællesaktiviteter og individuel leg.
Det betyder bl.a. spændende udflugter i naturen eller til kulturelle institutioner.
Et deltidsbarn med specielle mødetider vil være udelukket fra at deltage i disse, eller også vil de blive færre, kortere eller slet ikke for alle børnene.
Anders Samuelsen (RV), 1999-03-05:
Jeg skal sige, at jeg i min tale henholdt mig til, at der i regeringsgrundlaget står, at man vil komme med et forslag til at gøre børnepasningsorloven mere fleksibel, så det forventer jeg selvfølgelig at regeringen lever op til.
Derudover mener jeg ikke, at det, at man forsøger at se, om man kan bruge midlerne på en anden måde, end man gør i dag, behøver at betyde, at man automatisk skal sætte ydelserne ned.
Man kunne gå ind og kigge på, hvordan adgangen skal være til at benytte de første 26 uger kontra de sidste 26 uger, sådan som børnepasningsorloven er delt op i dag.
Ligestillingsproblematikken: Der vil jeg bare henvise til, at det er der allerede i dag lavet undersøgelser af
Så det ser jeg frem til.
John Vinther (KF), 1999-03-05:
Dette forslag ligger ligesom det foregående holdningsmæssigt helt på linje med Det Konservative Folkepartis grundholdning. Den tid er jo ved at være forbi, hvor en meget stor del af forældrene afleverer deres børn i institutionen mellem kl. 6 og 8 om morgenen og henter dem igen ved 4-5-tiden.
Arbejdsmarkedet er med årene blevet fleksibelt og vil også i de kommende år blive endnu mere fleksibelt, og vi er helt enige med forslagsstillerne i, at der i alt for ringe grad tages hensyn til, at flere og flere mennesker arbejder på tidspunkter, der ikke passer med institutionernes åbningstider.
De offentlige pasningstilbud skal naturligvis indrettes, således at familier, der arbejder uden for den gammelkendte traditionelle arbejdstid og derudover jo også typisk har transporttid til og fra arbejde, ikke får et unødigt tidsproblem med deraf følgende stressede forhold. Åbningstiderne skal være maksimalt fleksible, så de passer til forældrenes behov.
Det kunne man også sige på den måde, at det offentlige skal indrette sig og yde service på borgernes præmisser og efter borgernes behov og ikke omvendt.
Det betyder efter vores opfattelse, at der skal være en mulighed for deltidspasning og pasning i moduler, og jeg skal i den forbindelse bemærke, at betaling herfor naturligvis også skal tilpasses, således at forældrene alene betaler for den faktisk modtagne ydelse.
Så langt er der enighed imellem forslagsstillerne og Det Konservative Folkeparti.
Kristeligt Folkeparti foreslår jo, at dette skal ske ved, at kommunerne pålægges at etablere et sådant fleksibelt pasningssystem.
Et sådant centralt styret pålæg er efter Det Konservative Folkepartis opfattelse at gå for langt.
Udbudet af pasningstilbud er et kommunalt anliggende og et kommunalt ansvar.
Den opgave og ansvarsfordeling ønsker vi at fastholde.
Vi tror faktisk på, at borgerne er bedst tjent med, at sådanne beslutninger træffes på kommunalt plan, og vi tror også på, at man i den enkelte kommune er langt bedre til at vurdere de lokale behov, end vi er det her på Christiansborg.
Så med de ord skal jeg sige, at der er fuld tilslutning fra Det Konservative Folkeparti til intentionerne, men ikke til metoden.
Thorkild B. Fransgaard (FP), 1999-03-05:
Det her beslutningsforslag er et beslutningsforslag, Fremskridtspartiet ser positivt på.
Uanset hvordan man ser på den offentlige børnepasning, ja, så er det selvfølgelig en fordel, at de kommunale institutioner er så fleksible som muligt med hensyn til åbningstiderne.
Det er nødvendigt, at man indretter sig efter forholdene, som de har udviklet sig de sidste år, nemlig efter den fleksibilitet med hensyn til arbejdstiden, der er rundtomkring.
Men spørgsmålet er, hvor nødvendig den her lovgivning er.
Man er klar over det ude rundtomkring, og det er de kommunale myndigheder i gang med.
Om vi skal lovgive på området, ja, det ved jeg ikke om vi skal.
Men jeg tror ikke, det ville genere de kommunale myndigheder, hvis vi gjorde det.
For som jeg har sagt, er de langt hen ad vejen i gang med det. Vi ser positivt på det her forslag.
Villy Søvndal (SF), 1999-03-05:
Da SF's ordfører på området, hr. Ole Sohn, desværre ikke kan være til stede, skal jeg på SF's vegne fremføre: SF er enig i beslutningsforslagets hovedsigte, nemlig at småbørnsforældre skal have mulighed for mere tid sammen med deres børn; men vi kan ikke tilslutte os forslagets konkrete indhold. Der er ingen garanti for økonomisk kompensation indbygget i forslaget, og der er heller ingen aftaleret, der sikrer medarbejdere indflydelse på eventuel erstatningsarbejdskraft.
Som vi tilkendegav under behandlingen af B 76, vil SF hellere finde modeller, der kombinerer familie- og arbejdsliv, hvilket vi i nær fremtid vil komme med nye forslag til, og vi er jo også allerede tidligere kommet med forslag på det område.
Thorkild B. Fransgaard (FP), 1999-03-05:
Dette beslutningsforslag om forældres ret til deltid kan Fremskridtspartiet ikke støtte.
Vi mener, det er en sag, der bør løses og skal løses arbejdsmarkedets parter imellem, og ikke noget, vi skal gribe ind i her fra lovgivningsmagtens side.
Sidste gang, vi havde den store debat, var, da vi måtte lovgive i forbindelse med storstrejken sidste forår, hvor der blev indført det begreb, der hedder omsorgsdage.
Der er forskellige meldinger på det område, men mange af meldingerne lyder, at de dage ikke bliver udnyttet af forældrene til at være mere sammen med deres børn; nej, de bruger dem til fritidsarbejde eller til mere ferie.
Jeg tror ikke, vi herindefra skal lovgive på dette område.
Hvis vi skal have forældrene til at være mere sammen med deres børn, og hvis forældrene ønsker det - og det håber jeg de ønsker, for det vil være bedst for børnene - skal der en holdningsændring til blandt forældrene.
Det er ikke noget, vi skal lovgive om herinde.
Ole M. Nielsen (KRF), 1999-03-05:
Jeg kan simpelt ikke se, hvor forslaget her tilgodeser de bedst stillede undtagen ved, at de bedst stillede også vil få det tilskud.
Men det er jo også dem, der i forvejen betaler mest til det over skatten.
Vi har jo et godt kristeligt skattesystem, hvor vi tager fra de rige og giver til de fattige, og det er udmærket.
Søren Kolstrup (EL), 1999-03-05:
Da vor ordfører på området ikke kan være til stede, skal jeg på Enhedslistens vegne fremføre følgende: Enhedslisten kan ikke støtte forslaget. Forslaget skal ses i sammenhæng med forslaget om økonomisk støtte til forældre, der selv passer deres børn.
Vi har stor sympati for hensigterne med forslaget, men synes, at forslaget er for ringe, fordi det kun tilgodeser de økonomisk bedst stillede småbørnsfamilier.
Forslaget forudsætter også, at man har en fast tilknytning til arbejdsmarkedet og diskriminerer derfor faggrupper med løsere ansættelsesformer og forældre med arbejdsløshed.
Anders Samuelsen (RV), 1999-03-05:
Formålet med dette beslutningsforslag er ved lov at give forældre ret til deltidsarbejde.
Som jeg tidligere har nævnt i dag, ønsker Det Radikale Venstre også at give forældre større mulighed for deltidsarbejde, så de kan tilbringe mere tid sammen med deres børn.
Nu er det imidlertid ikke sådan, tingene fungerer.
I Danmark har vi jo, som forslagsstillerne også selv gør opmærksom på, et aftalesystem på arbejdsmarkedet, som overlader det til arbejdsmarkedets parter at blive enige om, hvordan løn- og arbejdsvilkårene skal være.
Selv om Det Radikale Venstre er enig med forslagsstillerne i, at muligheden for deltidsarbejde bør være større, er vi ikke af den opfattelse, at det skal ske via lovgivningen, så det bliver en ret.
Det er op til arbejdsmarkedets parter at aftale dette.
Men selv om arbejdstiden er et anliggende for arbejdsmarkedets parter, er der intet til hinder for, at Folketingets partier kan lægge pres på arbejdsmarkedets parter ved at opfordre dem til at sikre muligheden for deltidsarbejde, og vi kan faktisk også gøre det delvis gennem anden lovgivning.
Det seneste eksempel er for en helt anden aldersgruppe, nemlig for de ældre, hvor vi har lavet en mere fleksibel efterlønsordning.
Det mener jeg faktisk vil være med til at lægge et pres på at give folk mulighed for deltidsarbejde.
En anden vej, hvor vi kan presse på for denne udvikling, er ved fortsat at fortsætte vore bestræbelser på at sikre fuld beskæftigelse.
Jo større beskæftigelse, jo større krav er man også i stand til at stille, når man er i overenskomstforhandlinger, for at få nogle mere fleksible ordninger.
På den baggrund må jeg på Det Radikale Venstres vegne afvise forslaget.
Inge Refshauge (DF), 1999-03-05:
Da vores ordfører på området, hr. Mogens Andreasen, ikke er til stede, skal jeg fremlægge Dansk Folkepartis synspunkter: Kristeligt Folkepartis beslutningsforslag er meget afbalanceret.
Man forsøger at tilgodese både forældrene som arbejdstagere og virksomhederne, og det er da en ganske fornuftig taktik i forsøget på at få forslaget vedtaget.
I øvrigt er det ikke første gang, et lignende forslag har været fremsat her i Folketinget.
Jeg erindrer om, at vi netop her i Folketinget har forkastet et lignende forslag fra Enhedslisten, som omhandlede nedsættelse af arbejdstiden med 7 timer om ugen for forældre til børn under 7 år med en lønkompensation på minimum den maksimale dagpengesats og en løbetid på 13 uger ad gangen.
I Kristeligt Folkepartis forslag opereres der med ret til mindst 26 ugers nedsat arbejdstid og en ugentlig arbejdstid på 15 timer for medarbejdere, der har været ansat i mindst 62 uger inden for de sidste 18 måneder i den samme virksomhed.
Dansk Folkeparti er enig i Kristeligt Folkepartis holdning til, at børn skal passes bedst muligt.
Men vi må samtidig desværre konstatere, at mange forældre ikke lever op til ansvaret for deres børns pasning og opdragelse til at blive ansvarsbevidste borgere, men lader stå til.
Her har vi et kæmpeproblem, som ikke løses ved mere fritid.
Vi ved også, at mange forældre i sommerferien frasiger sig samværet med deres børn og overlader pasningen til andre og til institutionerne, mens de selv rejser på ferie.
Vi tror ikke på, at afkortelse af arbejdstiden vil medvirke til, at forældre vil føle et større ansvar for deres børns ve og vel, opdragelse og pasning.
Der skal nok en holdningsændring til, og vi kan kun håbe på, at holdningsændringen hurtigt vil indtræde hos de forældre, der mener, at børnepasning og opdragelse er det offentliges ansvar.
Som vi tidligere har nævnt, mener Dansk Folkeparti, at børn skal passes bedst muligt; men vi mener også, at dette beslutningsforslag betyder, at vi kommer ind på et område, hvor det er helt naturligt, at aftaler om arbejdstidsnedsættelse må indgås i forhandlingerne mellem arbejdsmarkedets parter eller mellem den enkelte virksomhed og medarbejderne.
Der har dog i rigt omfang vist sig en større interesse for at få betaling for fridagene frem for at benytte dagene til at være sammen med sine børn, og derfor er et yderligere tiltag til udvidelse af frihed til børnepasning ikke særlig relevant.
Jeg skal derfor til slut give udtryk for, at Dansk Folkeparti ikke kan støtte det foreliggende forslag fra Kristeligt Folkeparti.