Søren Krarup (DF), 2003-05-06:
Forleden blev jeg kontaktet af en gammel konfirmand.
Han har sit eget edb-firma, som han har startet i Tyskland, er blevet gift med en tysk pige og har i det seneste år arbejdet i og været bosat i USA.
Han spurgte mig nu, om han i denne situation var afskåret fra at flytte til Danmark med sin kone.
Spørgsmålet var opstået, fordi han havde læst nogle pressehistorier om danskere, der i tilsvarende situationer fik nej af de danske myndigheder, når de ville bosætte sig i Danmark.
Vi har alle sammen læst og hørt om sådanne tilfælde.
De højst nødvendige stramninger af udlændingelovgivningen, som regeringen sammen med Dansk Folkeparti iværksatte sidste sommer, har skabt uheldige og beklagelige sager, hvor danskere gift og bosat i udlandet er kommet i klemme, når de ville hjem til Danmark Først og fremmest kravet om tilknytning har bragt sådanne udenlandsdanskere i vanskelighed.
Også jeg har læst om den slags tilfælde, som pressen i parentes ynder at svælge i, der virkelig kan bringe én i forlegenhed.
Men hvad skyldes
De skyldes jo én eneste ting.
De skyldes, at den udlændingelov, der blev vedtaget i 1983, og som de efterfølgende regeringer har accepteret, har skabt en indvandring til Danmark, som i enhver forstand er katastrofal.
Danmark er ikke noget indvandrerland.
Danskerne skal være herre i deres eget hus.
Sådanne selvfølgelige forhold satte udlændingeloven af 1983 ud af kraft, og derfor de stramninger, som fra sidste sommer har tjent til at råde bod på forholdet.
I denne situation virker det grotesk, når vi i dag skal se Det Radikale Venstre, partiet, som var den hovedskyldige i den katastrofale udlændingelov, fremsætte
dette beslutningsforslag, som søger at slå sig til ridder på de beklagelige tilfælde med udenlandsdanskere.
Vi må svare: Havde I taget jeres ansvar som danske lovgivere alvorligt i de seneste 10-år, havde der ikke været noget problem i dag.
Så havde stramningerne ikke været nødvendige, så havde udenlandsdanskerne naturligvis som en selvfølge kunnet komme tilbage til Danmark Den radikale hestehov stikker da også tydeligt frem i dette paradeforslag.
Til sidst i bemærkningerne hedder det: »Stramningerne i udlændingeloven resulterer i et stadig mere indadvendt Danmark, hvilket ikke er ønskeligt.«
Et indadvendt Danmark.
Dette er Det Radikale Venstre modstander af.
Dette har de faktisk bevist igennem de sidste 100 års danmarkshistorie.
Må jeg svare klart og kategorisk, at dette er vi tilhængere af.
Deri ligger også en omsorg for de udenlandsdanskere, som ganske rigtigt er blevet fanget i en fælde.
Jeg vil meget nødig se min gamle konfirmand blive tvunget til at bosætte sig i udlandet.
Vi vil meget gerne være med til at hjælpe og råde bod på de tilfælde, hvor han og andre danskere i samme situation har problemer med at komme hjem.
Men løsningen ligger ikke i disse løsagtige og overfladiske forslag.
De er karakteriske udtryk for det radikale niveau.
Blot dette, at man vil gøre tvangsægteskaber ulovlige - mon det er så enkelt at bestemme et tvangsægteskab?
Mon man på denne udvendige måde kan sætte etiketter på menneskelige forhold?
Mon den datter, der af sin familie tvinges frivilligt med, vil svigte familien ved at acceptere, at det er tvang?
Således er dette beslutningsforslag uden realitet.
Det reelle i det hele er de problemer, som mange danske, der har arbejdet og er blevet gift i udlandet, står i, når de vil hjem til Danmark.
Dette må vi efter vores mening overveje alvorligt og søge at afhjælpe.
Her ligger der en opgave, som vi må tage op.
Efter vores mening ligger svaret i retning af at skelne mellem dem, der reelt er danske, det vil sige vokset op her i landet og som sådan børn af Danmark, og dem, der ikke er det.
Svaret ligger i at sondre.
Det kaldes i den politiske korrektheds sprog for at diskriminere, og det er som sådan omgivet af dyb forargelse.
Men også her bør vi begynde at turde tænke. Vi må begynde at turde sondre mellem dem, hvis forhold til Danmark er reelt, og dem, for hvem der blot er tale om materielle fordele.
Da det radikale beslutningsforslag kun vil forplumre forholdene yderligere, siger vi naturligvis nej til det.