Søren Krarup (DF), 2004-05-10:
Hvem er den egentlige og virkelige magthaver i Danmark?
Ja, det formelt rigtige svar er regeringen eller Folketinget, men det formelle behøver ikke at falde sammen med det reelle. Spørges der, hvem der har den reelle magt i Danmark, så er vi nogle stykker, der er tilbøjelige til at pege på medierne.
I et folkestyre er det folket, der har magten, men den magt, der kan forme og præge folket, har dermed den virkelige magt.
Medierne eller pressen er i vid udstrækning den egentlige magthaver i Danmark, fordi medierne i samme vide udtrækning bestemmer, hvem folket vælger til Folketinget.
Derfor er der efter vores skøn behov for en medieansvarslov, som virkelig holder medierne fast på deres ansvar, og det er hertil, dette lovforslag skal tjene.
Som enhver kan forvisse sig om, er det meget behersket og meget begrænset.
Der er kun tale om beskedne ændringer i forhold til den eksisterende medieansvarslov, men det er ændringer, der vil styrke den forurettedes stilling over for det forurettende medie, og som tillige vil styrke det folkelige element i selve Pressenævnet.
Vi har bevidst holdt os til disse få og beskedne stramninger, men vi håber, at de sammen med den debat, som en lovændring vil skabe, kan bidrage til at understrege mediernes pligt til ansvarlighed og saglighed i deres forhold til offentligheden.
Når man som jeg har deltaget i den offentlige debat i mere end en menneskealder og samtidig har haft kritikerens for ikke at sige oprørerens indstilling til den herskende offentlige mening eller den politiske korrekthed, så har man været udsat for mange tilfælde af stemplinger eller angreb, som i strid med sandheden har forsøgt at udstille en som folkefjende og således har forvredet og forfalsket ens handlinger og synspunkter.
Jeg kan på begæring nævne adskillige eksempler på en sådan usandfærdig mediehetz, men som et nyligt og typisk eksempel på den medieadfærd, vi med dette lovforslag ønsker at vanskeliggøre, vil jeg nævne den sag, vi også trækker frem i bemærkningerne til vores lovforslag: dagplejemoderen i Morsø Kommune, der af DR's tv blev hængt ud som voldelig i en såkaldt dokumentarudsendelse, hvor tv-journalisten ved hjælp af manipulation og klipning fik fremstillet denne hæderlige og omsorgsfulde kvinde som en afstumpet børnemishandler.
Dagplejemoderen var knust, ved jeg, og turde ikke gå uden for en dør, og kun fordi hun var blevet meldt til politiet for børnemishandling, og politiet således kunne kræve båndene forevist, kom sandheden for en dag, også imod journalistens vilje; journalisten nægtede i første omgang at lade den angrebne få kendskab til udsendelsens tilblivelse.
Vi håber meget, at andre partier vil være enige med os i, at sagen er betydningsfuld, og at vi således kan nå til enighed om de ændringer i den nuværende medieansvarslov, som vi selv betegner som beskedne, men også på baggrund af et tiårs erfaringer betegner som nødvendige.
Som det fremgår af lovforslaget, er det kapitel 6 i den nuværende lov, afsnittet om det såkaldte genmæle, vi ønsker strammet.
Ændringen i § 38, stk. 1, sigter efter at give almindelige mennesker bedre mulighed for at udforme et genmæle uden at have juridisk ekspertise.
Det skal ikke være muligt for et medie at afvise genmælet, fordi de formelle krav til et sådant ikke er opfyldt. Samtidig er det jo afgørende, at genmælet bliver placeret på en sådan måde, at det ikke forsvinder på side 23. Vi vil være realistiske og derfor undlade at kræve, at en fortidig hetz skal berigtiges på en forside, men genmælet skal dog bringes på en måde, som modsvarer de oprindelige angreb, og Pressenævnet skal være berettiget til at kræve et sådant genmæle bragt.
Man kan naturligvis diskutere, hvad der ligger i udtrykket »på passende måde«.
Jeg har en fornemmelse af, at denne ændring af Pressenævnets sammensætning vil møde kritik, fordi man finder den overflødig, ja, urimelig.
Men vi mener faktisk, at styrkelsen af det folkelige element - og jeg er lige ved at sige af den sunde sans - er på sin plads.
For det første er de to jurister - formand og næstformand - ikke nødvendigvis fortrolige med pressens forhold, hvorfor deres medvirken kan blive rent formel.
For det andet vil de derfor have nemt ved at lytte mere til det professionelle element, repræsentanterne for Danmarks Journalistforbund og de redaktionelle ledelser, hvorfor den krænkede part, det almindelige menneske, på forhånd vil være i mindretal.
Vi ønsker ganske bevidst balancen ændret.
Vi ønsker, at
lægmænd, der som lægmænd må formodes at have mere sans for angrebets karakter og urimelighed, får mere at sige i Pressenævnet.
Må jeg til afslutning sige, at vi håber på lydhørhed og åbenhed hos Folketingets øvrige partier i denne sag, om ikke her så under udvalgsarbejdet.
Vi har fremsat lovforslaget, fordi vi finder det nødvendigt at begrænse landets egentlige magthaveres magt og at kræve disse magthavere, medierne, til ansvar for deres forvaltning af denne magt.
Lad mig så i en parentes bemærke, at vi nok har dette ønske, fordi vi i højere grad end Folketingets øvrige partier har lært virkeligheden at kende som en jaget og bagtalt størrelse i offentligheden.
Der er jo et gammelt ord, der siger, at det er den, der har skoen på, som ved, hvor den trykker, og vi er nogle stykker, som i tilfælde efter tilfælde har mærket skoen trykke.
Men når denne parentes er afsluttet og dette er sagt, så vil vi også sige, at vi naturligvis ikke insisterer på formuleringer, og vi er villige til at drøfte ændringer af forskellig art, for det er sagen, det drejer sig om, det er ikke formen.
Vi synes, at det er Folketingets opgave at beskytte magtesløse, som f.eks. en dagplejemor i Morsø Kommune, og at understrege en magthavers pligt til saglighed og ansvarlighed.