runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ole Vagn Christensen (S), 2005-01-14:
Den eneste markante ændring er, at Kristeligt Folkeparti nu har skiftet navn og hedder Kristendemokraterne.
Der bruges jo mange fine ord som foreningsfrihed, menneskerettigheder som rambuk mod den danske fagbevægelse og aftalefriheden, og jeg vil også sige imod arbejdsgiverne.
Man bruger ord som fagforeningstvang og udlægger spørgsmål om eksklusivaftalerne som et spørgsmål om snævre fagforeningsegoistiske interesser.
Det er fuldstændig misvisende, når man ser på, hvor mange der i virkeligheden er omhandlet af eksklusivaftaler, og hvor mange arbejdspladser der er på arbejdsmarkedet.
Der er jo mange muligheder for dem, der sådan set ikke ønsker at arbejde under eksklusivaftaler, dvs. under uorganiserede arbejdsgivere, hvor der er en sikring for, at man har sin løn og dermed også den velfærd, som det danske samfund bygger på.
Jeg vil derfor sige, at det, der her er lagt op til, og som jeg også sådan fornemmede, der lidt var i Venstres og beskæftigelsesministerens måde at argumentere på her, står fuldstændig som en kynisk spekulation i, hvordan man måske i det her land kan få fremmet den uorganiserede arbejdskraft, så man kan være med til at undergrave løn- og ansættelsesforholdene for brede grupper af danske lønmodtagere.
For det, vi har set, er sådan set, at man jo står parat til at undergrave det system.
Vi har jo set, hvordan arbejdsgivere kører frem og siger: Hvis ikke I vil gå ned i løn, ja, så kan vi ikke klare os.
Derfor må jeg sige, at det værn, der ligger her, sikrer, at vi har den stabilitet på det her arbejdsmarked.
Jeg er da også glad for, at den erkendelse kom frem, da vi diskuterede, hvordan vi nu skal forholde os til EU-udvidelsen mod øst, at her var det nødvendigt, at fagforeningerne var med, ligesom der blev sagt, dengang man indgik en arbejdsretsaftale, hvor man vedtog nogle forpligtelser over for hinanden, at man ville overholde overenskomsterne, og at der også var en pligt fra fagforeningerne til, at de ville overholde overenskomsterne.
Dengang blev der fremført: I kan jo ikke ordne det forhold med de uorganiserede arbejdsgivere.
Jeg synes, at fagforeningerne og den organiserede arbejdsgiver har vist hinanden i kraft af den danske model, at det her har vi været vældig gode til at håndtere.
Faktisk findes der jo ikke noget samfund, hvor lønmodtageren har en større tryghed og bedre ansættelsesforhold, end vi har i Danmark.
Man kan måske kigge lidt på de nordiske lande og så sige, at den her udvikling har bredt sig til de nordiske lande.
Vi har da også fulgt hele debatten og mener sådan set, at med de lovændringer, der er lavet gennem tiden, har vi været i stand til at kunne håndtere det på en sådan måde, at det ikke har anfægtet muligheden for at kunne håndtere de uorganiserede arbejdsgivere.
Men hvis det her forslag blev vedtaget, så blev der virkelig krig på arbejdsmarkedet, og hvem kunne tjene på det?
Det var der ingen, der kunne.
Arbejdsgiverne ville være taberne; lønmodtagerne ville være taberne.
Freddy Dam (V), 2005-01-14:
Det kunne jo blive en længere afhandling, hvis jeg må sige det på den måde.
Det er jo i virkeligheden det, som undersøgelsen går på, når vi taler om advokater.
Det kunne også gælde læger, det kunne gælde fysioterapeuter, og det kunne gælde andre.
Selvfølgelig er det sådan, at de forhold, som er lige, skal behandles lige, men de forhold, som adskiller sig, skal naturligvis ikke have den samme behandling.
Det er det, der gør, at jeg og Venstre for den sags skyld er tænksomme med hensyn til, om det nu også går an at afskaffe det tvungne medlemskab af Advokatsamfundet.
Men jeg tror godt, at jeg her kan sige, at det overordnede ønske hos Venstre er, at det tvungne medlemskab selvfølgelig skal afskaffes, hvis det i øvrigt er forsvarligt ud fra en overordnet betragtning.
Jamen Venstre har den opfattelse, at alle steder, hvor der udøves, eller hvor der er basis for at udøve usaglig tvang, om hr. Ole Sohn vil, skal det selvfølgelig afskaffes.
Lad mig så imødekomme hr. Ole Sohn og hr. Søren Søndergaard en smule ved at tage handsken op.
Spørgsmålet om det tvungne medlemskab af f.eks. Det Danske Advokatsamfund er jo et spørgsmål, som vi også diskuterede sidste gang.
Det er et spørgsmål, som man med rette kan rejse.
Det kan man i høj grad diskutere, og jeg er bekendt med, at justitsministeren har nedsat et udvalg, som i høj grad interesserer sig for netop dette spørgsmål, og jeg forventer, at der kommer en redegørelse på et tidspunkt i løbet af måske et år – hvad kan jeg vide.
Ole Sohn (SF), 2005-01-14:
Jeg mener, at hr. Freddy Dam skal have mulighed for at uddybe svaret, som endnu står lidt hen i det uvisse, til hr. Søren Søndergaard.
På spørgsmålet fra hr. Søren Søndergaard, om Venstre generelt er imod enhver form for tvang i forbindelse med foreningsmedlemskab, fik vi meldingen om, at det var de, hvis det var utilbørligt.
Det vil sige, at der godt kan være noget tilbørligt tvang.
Hvis man nu forestiller sig, at man har en uddannelse inden for et område, det kan være inden for et liberalt erhverv, kan der så ikke være nogen som helst områder, hvor Venstre vil acceptere, at der er medlemstvang i forbindelse med udøvelse af erhvervet?
Der ville altså også blive stillet forslag fra Venstre om, at enhver form for tvangsmedlemskab af en grundejerforening skal høre op osv.
Det må jo være den logiske konsekvens, for her er der jo ikke noget uddannelsesmæssigt krav.
Her må man sige, at det er utilbørlig tvang.
Freddy Dam (V), 2005-01-14:
Det er muligt, at det skyldes min uvidenhed, men jeg kan ikke på stående fod bekræfte, om der er eller ikke er en sådan aftale.
Jeg er naturligvis bekendt med, at fagbevægelsen udfolder store bestræbelser for at kontrollere de aftaler, der nu er indgået om arbejdskraften fra de nye EU-lande, men ud over det kan jeg ikke give noget svar på nuværende tidspunkt.
Bent Bøgsted (DF), 2005-01-14:
Hr. Freddy Dam snakker udenom.
Både Venstre og beskæftigelsesministeren har flere gange i pressen været ude at udtale, at det er fagforeningerne, der skal udøve kontrollen.
Det er der, kontrollen ligger.
Det er derfor, at fagforeningerne laver det store arbejde med at komme ud og kontrollere mange byggepladser.
Så er det, jeg spørger: Er der en aftale mellem de partier, der har indgået det her forlig om østudvidelsen, om, at man ikke svækker fagforeningerne i deres kamp mod at begrænse presset på det danske arbejdsmarked?
Det, østudvidelsesaftalen skulle gøre, var at begrænse presset mod danske arbejdspladser.
Er der en aftale?
Det er det, jeg spørger om.
Freddy Dam (V), 2005-01-14:
Så vidt jeg husker, er det sådan, at det er aftalt, at et samarbejde imellem de sociale myndigheder, politi og skattevæsen i videst muligt omfang skal sørge for, at der ikke sker overtrædelser af den almindelige lovgivning i forbindelse med, at østarbejdere kommer her til landet.
Bent Bøgsted (DF), 2005-01-14:
Det, der får mig til at spørge, er den dialog, der var imellem hr. Freddy Dam og hr. Ole Vagn Christensen.
Den var godt nok om østudvidelsen, som hr. Freddy Dam siger ikke har noget med denne her sag at gøre.
Jeg vil egentlig gerne høre, om Venstre har en aftale med Socialdemokratiet om, at man ikke svækker fagforeningerne i deres arbejde for at kontrollere østarbejderne.
I den forbindelse spørger jeg: Har Venstre en aftale med Socialdemokratiet om, at man ikke på nogen måde svækker fagforeningerne i deres arbejde med at kontrollere østarbejderne?
Freddy Dam (V), 2005-01-14:
Det er jo helt rigtigt hørt af hr. Søndergaard, at jeg brugte udtrykket »utilbørlig tvang«.
Hvis jeg skal give et eksempel: Man må selvfølgelig stille krav om, eller man må tvinge folk til at have en faglig uddannelse på et bestemt område, hvis den pågældende vil arbejde på det bestemte område.
Vil man f.eks. klippe folk, er det nødvendigt, at man er frisør, og så må vi selvfølgelig tvinge folk til at tage en frisøruddannelse, ellers må de holde sig fra jobbet.
Det er på den måde, at jeg mener, at den tvang, der udøves, er utilbørlig, og det er den efter vores opfattelse, når det er sådan, at det alene er et fuldstændig rigidt krav om at være medlem af en fagforening, der skal være afgørende for, om man kan få job eller ej.
Ole Sohn (SF), 2005-01-14:
To spørgsmål: Ville det så ikke i det mindste være fair, at man lavede en parallelitet?
Hvis man vil gribe ind i foreningsforhold, gør man det generelt og ikke bare over for den ene part?
Det er det ene spørgsmål.
Det andet er: Nu har hr. Freddy Dam skelnet mellem tilbørlig og utilbørlig tvang, kan vi ikke få en definition på, hvilke former for tilbørlig tvang hr. Freddy Dam finder rimelig og fair?
Mogens Nørgård Pedersen (KD), 2005-01-14:
Nu siger hr. Ole Vagn Christensen, at forslaget her har holdt kobberbryllup.
Jeg må jo bare konstatere, at nogle af de holdninger, som hr. Ole Vagn Christensen fremfører, vist har holdt krondiamantbryllup.
Men det er så en helt anden sag.
Vi lever altså i en anden tid end der, hvor fagbevægelserne er opstået.
Men kunne hr. Ole Vagn Christensen ikke i det her forslag, som jeg erkender er en genfremsættelse, påpege, hvor det er imod fagbevægelsen.
Det her er imod den danske fagbevægelse, siger hr. Ole Vagn Christensen.
Så må jeg altså forstå det sådan, at trygheden på det danske arbejdsmarked for, jeg ved ikke, måske knap 3 millioner lønmodtagere ligger i, at 220.000 medarbejdere eller lønarbejdere er omfattet af eksklusivaftaler.
Det er dog trods alt en stor vægt at tillægge 220.000 lønmodtagere, at deri skulle trygheden ligge.
Er det ikke rigtigt?
Det er en speciel øvelse og en ny politisk disciplin for Dansk Folkeparti, hvis det er sådan, at hvis man ikke kan få det hele, vil man ingenting have.
Det er jo det, hr. Bent Bøgsted siger: Hvis vi ikke kan få hele pakken, så vil vi ingenting have, og det var dog spændende at høre, om det forholder sig sådan i hele Dansk Folkepartis politiske arbejde.
Jeg betragter ikke hr. Bent Bøgsted som en uvæsentlig person i Dansk Folkeparti.
Hr. Bent Bøgsted er jo trods alt arbejdsmarkedsordfører, og i Dansk Folkepartis arbejdsprogram står der, at Dansk Folkeparti er absolut tilhænger af retten til at organisere sig, men modstander af monopoler i form af eksklusivaftaler, og at man mener, at det er den enkelte arbejdstagers frie ret at afgøre, hvem der bedst varetager hans interesser.
Hvad er grunden til, at hr. Bent Bøgsted ikke i den lange periode, der er gået, siden vi sidst diskuterede dette forslag, har fået ændret Dansk Folkepartis arbejdsprogram?
Bent Bøgsted (DF), 2005-01-14:
Det var lidt spændende at høre det, hr. Ole Vagn Christensen fortalte heroppefra.
Når eksklusivbestemmelserne kun gælder for uorganiserede arbejdsgivere, betyder det i realiteten, at de 2,5 millioner arbejdstagere, der er ansat under alle andre overenskomster mellem LO, DA, Dansk Industri osv., der ikke har eksklusivbestemmelser, frit kan skifte fagforening.
Det er den måde, jeg forstår det på, så det bliver spændende at se, om der lige pludselig er 2 millioner arbejdstagere, der er underlagt LO, DA, Dansk Industri og den slags, som vil skifte fagforening.
Det kan de jo ikke, fordi de er bundet af en overenskomst, men det er så noget andet.
Lovforslaget er en genfremsættelse af L 120 fra 2003.
Der er ikke ændret noget i indholdet af forslaget, der går ud på en afskaffelse af eksklusivbestemmelserne for lønmodtagere.
Dansk Folkeparti sagde dengang, at vi ønskede en generel afskaffelse af eksklusivbestemmelserne, altså at de skal afskaffes overalt uanset område.
Det ønskede regeringen ikke dengang, og det gør Kristendemokraterne heller ikke.
Det fremgår af lovforslaget, og det er for Dansk Folkeparti at se ikke acceptabelt.
Regeringen har sammen med Socialdemokratiet, SF, De Radikale og Kristendemokraterne i aftalen om østudvidelsen indlagt en sikkerhedsmekanisme, der skal sikre det danske arbejdsmarked.
Problemet er bare, at loven rent faktisk skal håndhæves af fagforeningerne – det er i øvrigt, så vidt jeg ved, første gang, en borgerlig regering har lavet en sådan lov – og det betyder, at fagforeningerne skal bruge de midler, de må bruge ifølge lovgivningen, for at forhindre, at de danske arbejdere bliver udkonkurreret af arbejdskraft fra Østeuropa.
Vi ser, at det sker i stigende omfang inden for byggebranchen og landbruget, og derfor virker det helt absurd at fjerne nogle af fagforeningernes midler, som kan forhindre dette, som Kristendemokraterne og regeringen nu vil gøre ved at fjerne eksklusivaftalerne fra arbejdsmarkedet.
Dansk Folkeparti ønsker ikke på nuværende tidspunkt at fjerne eksklusivaftalerne, da vi ser dem som et af de midler, fagforeningerne eventuelt kan bruge for at modstå presset fra Østeuropa.
Vi har forstået på hr. Ole Vagn Christensen i dag, at der er indgået en underhåndsaftale mellem de partier, der indgik aftalen om østudvidelsen, om, at fagforeningerne skal have de midler, der er nødvendige for at håndhæve loven, og så må vi jo afvente, hvad resultaterne af Østaftalen bliver.
De skal have de midler, de skal have for at modstå presset fra Østeuropa.
Man kan altid diskutere, hvor stort presset er, men så lang tid det står på, er det svært for Dansk Folkeparti at sige ja til at gå med til at afskaffe eksklusivaftalerne.
Vi er nødt til at vente og se, hvad resultatet bliver, og om det bliver om 2 år, 5 år eller 7 år er svært at sige.
Der tales også om en generel afskaffelse.
og vi kan være sikre på, at det ikke kun er nogle, der bliver afskaffet, mens andre kan beholde dem.
Det er her, vi står nu, og så længe tingene ikke er på plads, afventer Dansk Folkeparti og ser, hvad der sker.
Ole Vagn Christensen (S), 2005-01-14:
Det er et hypotetisk spørgsmål.
Det blev sådan set afklaret i sin tid, da man aftalte, hvem der har retten til at forhandle og organisere, og på hvilke områder det kunne ske.
Det er netop det, der er værnet mod, at arbejdsmarkedet kan undergraves.
Værnet er netop, at man har aftalt, hvem der har forhandlingsretten på det danske arbejdsmarked, og denne forhandlingsret vil man nu anfægte fra De Konservatives side med det spørgsmål, hr. Lars Barfoed stillede her.
Men det kan vi vende tilbage til, når hr. Lars Barfoed skal holde sin ordførertale.
Situationen er den, at når vi går så stærkt ind for at fastholde den danske aftalemodel, er det, fordi vi mener, at det er den, der giver os den bedste mulighed for at få den bedste velfærd i samfundet, nemlig ved at skabe trivsel og konkurrenceevne, og fordi vi er fælles om at gøre en indsats.
Lars Barfoed (KF), 2005-01-14:
Det er jo vanskeligt at forstå hr. Ole Vagn Christensens bekymring for at give folk frit valg til, om de vil melde sig ind i en forening eller ej, når hr. Ole Vagn Christensen ikke mener, det vil svække fagforeningerne, hvis vi gennemfører den frihed, men tværtimod vil styrke dem i form af flere medlemmer.
Så er det jo vanskeligt at forstå, at hr. Ole Vagn Christensen er så bekymret.
Må jeg så godt spørge: Hvis nu det var sådan, at der var en aftale på en arbejdsplads om, at det var en betingelse for at få ansættelse på den pågældende arbejdsplads, at man var medlem af Kristelig Fagforening, ville hr. Ole Vagn Christensen så finde sådan en aftale helt i orden?
Ole Vagn Christensen (S), 2005-01-14:
Dertil kan jeg svare fuldstændigt og klart nej.
Det, der vil ske, er, at der vil blive krig på arbejdsmarkedet, som man har set andre steder, i Frankrig og forskellige steder, hvor man sådan set ikke har haft disse bestemmelser om, at man ikke kan gå ind og undergrave løn- og arbejdsforhold.
Jeg har svært ved at se, at det organiserede arbejdsmarked kan se på det der med fred i sindet.
Jeg tror, det vil lægge op til, at arbejdsgiverne er nødt til at tage nogle instrumenter i brug over for de uorganiserede arbejdsgivere sammen med arbejdstagerne.
Og derfor er krigen så sat i gang på arbejdsmarkedet.
Jeg tror, det vil give mange, mange flere medlemmer til fagforeningerne, hvis denne krig får lov til at udvikle sig.
Så jeg ser faktisk det modsatte af det, som er hr. Lars Barfoeds opfattelse.
Lars Barfoed (KF), 2005-01-14:
Jeg vil gerne spørge hr. Ole Vagn Christensen, om hr. Ole Vagn Christensen frygter, at danske fagforeninger vil få betydelig færre medlemmer, hvis det er sådan, at dette lovforslag bliver vedtaget.
Ole Vagn Christensen (S), 2005-01-14:
Det vil jeg meget gerne.
En undergravning af det danske overenskomstsystem rammer fagforeningsmedlemmerne og rammer de organiserede arbejdsgivere, for de udsættes for et væsentligt pres fra de uorganiserede.
Hvis det er det marked, man vil have frem, så er det, jeg siger, at så har det som konsekvens, at det rammer fagbevægelsen.
Det var et godt spørgsmål, for det synes jeg sætter det hele i relief.
De findes overalt, hvor der er uorganiserede arbejdsgivere.
For det er en pligt, man har fået i sin tid for at få opretholdt forholdene på de danske arbejdspladser, til, hvordan vi kan sikre os, at uorganiserede arbejdsgivere ikke undergraver.
Og så kan det godt være, at det, som hr. Mogens Nørgård Pedersen sagde, er en holdning, som har haft krondiamantbryllup.
Jeg tror, den har haft meget, meget mere, for den stammer tilbage fra 1905, kan jeg fortælle.
Under en såkaldt borgerlig regering blev den vedtaget, fordi man mente, det var et godt liberalt system, vi her fik indbygget.
Jeg må sige, at da vi drøftede hele spørgsmålet omkring østudvidelsen, og hvordan vi skulle håndtere det spørgsmål, indgik det i det aftalekompleks, at fagforeningerne sådan set skulle have mulighed for at være med til at sørge for, at man ikke kunne undergrave.
Og dertil er det væsentlige instrument, som man har, jo sådan set, at man kan sørge for, at der ikke kommer arbejdsgivere ind, som kan begynde at undergrave de bestående arbejdsgivere.
Og det er den situation jeg har forstået at der har været gensidig enighed om.
Bent Bøgsted (DF), 2005-01-14:
Jeg vil gerne høre hr. Ole Vagn Christensen om noget.
Jeg spurgte hr. Freddy Dam, om der var en underforstået aftale mellem Venstre og Socialdemokratiet om, at man ikke svækker fagforeningerne i deres kamp for at håndhæve loven om østudvidelsen, for at de danske arbejdspladser ikke skal undergraves, om der er sådan en underforstået aftale mellem partierne, der er indgået, om, at man ikke tager nogen midler fra fagforeningerne, som de kan bruge i kampen mod undergravning af de danske arbejdspladser.
Ole Vagn Christensen (S), 2005-01-14:
Det handler om, at vi sådan set har nogle liberale foreninger som en fagforening og en arbejdsgiverforening, som laver et sæt spilleregler for, hvordan det er på vores arbejdspladser, for at vi kan nå de bedst mulige resultater, den bedst mulige trivsel for medarbejderne, den bedst mulige konkurrenceevne, og hvordan vi kan lave uddannelsesplaner og alle den slags ting, så vi kan klare os.
Det er selvfølgelig nogle ting, som man står over for at skulle tage stilling til.
Vil jeg være med i det fællesskab, eller vil jeg ikke være med i det fællesskab, inden jeg træder ind på den arbejdsplads?
Hvad forkert er der i, at man fortæller den pågældende, at sådan er vores situation her, når man så ved, at der findes en lang række områder, hvor der sådan set ikke er nogen egentlig tvang?
Men der er altså et sæt spilleregler på den enkelte arbejdsplads.
Er det det, hr. Freddy Dam vil bryde ind i?
Jeg troede, det var eksklusivaftaler, man var imod.
Jeg troede ikke, at det var hele spørgsmålet om, hvad man må foretage sig på sine virksomheder.
Freddy Dam (V), 2005-01-14:
Ja netop!
Det er jo præcis kernen i problemet.
Hr. Ole Vagn Christensen siger, at medarbejderne selv vælger deres arbejdsplads.
Nej, det gør de jo ikke, for det, hr. Ole Vagn Christensen siger, er: Bliv medlem af fagforeningen eller gå.
Det er jo ikke sådan, at den pågældende kan komme til at arbejde på arbejdspladsen, medmindre han bliver medlem af en bestemt forening.
Det er præcis det, Venstre vender sig imod, at det skal gå ud over levebrødet hos den enkelte, hvis han ikke melder sig ind i en forening, hvis synspunkter han i øvrigt ikke bryder sig om.
Så der er ikke noget frit valg på det område, det går jeg ud fra hr. Ole Vagn Christensen vil give mig ret i.
Det frie valg betyder, at man bare kan gå et andet sted hen, hvor fagforeningen ikke dominerer.
Ole Vagn Christensen (S), 2005-01-14:
Hr. Freddy Dam stillede jo mange spørgsmål.
Hvorfor er det vigtigt?
Det er det ikke af hensyn til en fagforeningstvang.
Det er ikke det, vi taler om.
Der er ingen, der kan tvinges ind i en fagforening, når de står og skal vælge deres arbejdsplads.
De vælger selv deres arbejdsplads og dermed de konsekvenser, der er på den arbejdsplads.
Når hr. Freddy Dam kan stille spørgsmålet omkring DA og LO, må jeg sige til hr. Freddy Dam, at så er det, fordi han ikke har læst Dansk Arbejdsgiverforenings love.
Jeg kan godt fortælle hr. Freddy Dam, at der i disse love står, at hvis en arbejdsgiver ikke overholder de forpligtelser, han sådan set er gået ind på i den forening, så er der meget, meget strenge sanktioner, som kan iværksættes.
Det mener jeg sådan set er forklaring nok på, hvordan man holder selvjustits i denne forening.
Freddy Dam (V), 2005-01-14:
Jeg vil gerne spørge hr. Ole Vagn Christensen, hvorfor det efter hans og Socialdemokratiets opfattelse er så vigtigt at tvinge folk til medlemskab af fagforeningerne.
Er det, fordi Socialdemokraterne er bange for, at foreningerne ikke vil kunne tilbyde medlemmerne tilstrækkelig gode vilkår til, at de kommer af sig selv?
Det er det ene spørgsmål.
Det andet spørgsmål er: Hr. Ole Vagn Christensen bliver nødt til at prøve at forklare mig nødvendigheden af eksklusivaftaler, for de findes jo ikke på LO/DA-området, de er forbudt i hele den offentlige sektor, fordi de betragtes som usaglig forskelsbehandling af lønmodtagerne, og de findes i øvrigt ikke på ni tiendedele af det øvrige arbejdsmarked.
Til slut skal jeg lige sige, at i mere end halvdelen af Europas lande er eksklusivaftaler også forbudt.
Så hvad er det, der er så vigtigt og gør det nødvendigt at have eksklusivaftaler?
Ole Vagn Christensen (S), 2005-01-14:
Det er ligegyldigt, hvor lille eller hvor stor gruppen er, hvis den først får lov til at undergrave.
Man kan jo bare kigge på de danske mælkeproducenter, hvordan de i dag går ud og demonstrerer, fordi de ikke føler, at der er økonomisk grundlag for dem, på grund af at man har fået presset prisen så langt ned.
Det var for at bruge en illustration.
Bent Bøgsted (DF), 2005-01-14:
Det var sådan et lidt mere klart svar, vi fik her.
Jeg kan så forstå, at der må være sådan en splid imellem de partier, der har indgået Østaftalen, om, hvordan man tolker den her Østaftale vedrørende fagforeningernes håndhævelse af loven.
Det må vi lade ligge til senere.
Jeg vil godt lige høre hr. Ole Vagn Christensen om de her eksklusivaftaler, og hvor de findes, for nu hørte vi hr. Freddy Dam sige, at de ikke findes på LO/DA-området.
Sidste gang vi behandlede forslaget, kom det frem, at de ikke findes under Dansk Industri, og de findes ikke under landbrugets arbejdsgivere og lønmodtagere.
Jamen hvor er de så, hvis ikke der er nogen på de her store områder?
Jeg har svært ved at se, hvor de skulle være, fordi alle siger, at de ikke findes.
Men alligevel er det en konstatering, at der er 200.000, der er omfattet af dem.
Freddy Dam (V), 2005-01-14:
Ja, efter vores opfattelse er det enhver form for utilbørlig tvang, der skal forbydes.
Det handler om, at folk skal kunne vælge frit, om de vil være medlem af en forening, eller de ikke vil være medlem.
Det forekommer Venstre fuldstændig urimeligt, at det skal være sådan, at man som håndværker eller fagmand i det hele taget kan forhindres i at tjene til sit brød, hvis man ikke accepterer at melde sig ind i en fagforening, som man i øvrigt ikke sympatiserer med.
Søren Søndergaard (EL), 2005-01-14:
Ja, nu snakker hr. Freddy Dam så om utilbørlig tvang, men jeg synes ikke rigtig, vi fik svaret fra hr. Freddy Dam.
Det er jo et relativt simpelt spørgsmål.
Det må være let især med hr. Freddy Dams baggrund og kendskab til det område at kunne sige: Ja, jeg vil kæmpe hårdnakket for, at enhver form for krav om, at man skal være medlem af en bestemt forening for at kunne bestride et bestemt erhverv, skal fjernes.