runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Hans Christian Schmidt (V), 2005-11-30:
Jeg er klart af den opfattelse, at gødning anvendes bedst muligt på markerne.
Vi må bare sige, at udviklingen i Danmark jo gør, at vi ikke har en ligelig fordeling af husdyrproduktion og plantebedrifter ud over landet.
Derfor må jeg stadig væk sige, at uanset hvor meget gyllefiber der kommer til at blive afbrændt fremover, så skal grænseværdierne i reglerne for forbrændingsanlæg altid overholdes.
Det synes jeg er vigtigt.
Fortrænger afbrænding af husdyrgødning flis og halm, der i afbrændingsreglerne har en højere NOx-emissionsgrænse, så vil der jo f.eks. rent faktisk ske et fald i den samlede emission af NOx.
Som det ligger her, mener jeg faktisk, det er et rigtig godt forslag, også miljøteknologisk.
De andre spørgsmål, der har været oppe, husdyr gødningsbekendtgørelsen og harmonikravet, ligger i Miljøministeriet.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Per Clausen (EL), 2005-11-30:
Er det ikke rigtigt, at selv om man selvfølgelig skal overholde de regler og direktiver, der er i forbindelse med forbrænding af affald, så vil det medføre en øget forurening, når man brænder mere affald af.
Det andet, som jeg gerne vil spørge ministeren om til sidst,
er: Er det ikke lidt besynderligt at reducere gylle til at være affald, når man nu faktisk tænker over, at det her faktisk er nogle ting, der kan bruges til at bygge mulden op?
Der er tale om organisk stof, der grundlæggende skal tilbage til jorden, fordi det er en vigtig del af at bevare muldens kvalitet.
Og det fremgår jo også af den rapport, som er baggrunden for det her, hvis man bare kommer langt nok ind i den, at det også opfattes som et problem.
Er ministeren ikke enig i, at det grundlæggende godt kunne være et problem at opfatte det her som affald, der skal brændes af, når det måske handler om ting, der burde komme tilbage til jorden og berige jorden igen?
Hans Christian Schmidt (V), 2005-11-30:
Jeg vil gerne sige, at det selvfølgelig skal være kontrolmæssigt forsvarligt, hvis man skal kunne trække kvælstof fra i husdyrgødning, der afbrændes.
Det sker i gødningsregnskabet.
Det manglende kvælstof, der afbrændes, skal jo kunne dokumenteres.
De nærmere regler for kontrol vil blive fastlagt i en bekendtgørelse, inden loven træder i kraft, og Plantedirektoratet vil i en indkøringsperiode gennemføre intensiv kontrol og i øvrigt følge udviklingen nøje.
Det er det, der ligger i mit ressort, det er det, der ligger i det lovforslag, og det er også sådan, det vil blive gennemført.
Husdyrholdets størrelse på den enkelte ejendom og bedrift er fastsat i en anden lovgivning, og muligheden for at udvide husdyrholdet på bedriften som følge af afbrænding af husdyrgødning begrænses jo af de gældende harmoniregler i husdyrgødningsbekendtgørelsen.
Udvidelse af husdyrbrug reguleres også lokalt og målrettet med miljøgodkendelserne.
Så derfor vil jeg kun sige: Det er altså ikke i Fødevareministeriets ressort, det ligger.
Husdyrgødningsbekendtgørelsen og harmonikravet ligger i Miljøministeriet.
Jens Peter Vernersen (S), 2005-11-30:
Ja, det sidste vil ministeren så undlade at kommentere.
Men det er vel noget af det, som har en betydning, at der kan blive udledt mindre nitrat og fosfor.
Derfor er det da et spørgsmål, der har en betydning i den her sammenhæng.
Skal den her afbrænding anvendes til, at man kan have flere husdyr på det samme areal?
Og skulle den i sidste ende kunne anvendes til, at man kunne have husdyr uden overhovedet at have noget areal, hvis ellers miljøreglerne i øvrigt var opfyldt med hensyn til lugtgener osv.?
Det synes jeg egentlig også var interessant at få afklaret.
Uanset at noget af det måske ligger ovre i et andet ministerium, så er en regering jo altså et kollektiv, der må stå sammen om tingene.
Hans Christian Schmidt (V), 2005-11-30:
Jeg vil gerne starte med at sige, at afbrændingen af gyllefibre er omfattet af EU's direktiv om afbrænding af affald og den nationale implementering heraf.
Det vil sige, at der ifølge Miljøstyrelsen ikke vil være problemer med udledningen af hverken NOx, tungmetaller eller lignende, fordi den nævnte regulering stiller krav til grænseværdier og kontrol.
Det skal vi huske.
Anlæg, der afbrænder affald, skal forsynes med systemer til måling og registrering af NOxudledning og andre vigtige driftsparametre, og tilsynsmyndigheden skal sikre, at kravene om afbrænding af affald overholdes.
De omtalte krav til målinger af f.eks. NOx og styring af andre driftsparametre gælder i dag på affaldsforbrændingsanlæg, så dem kender de, og dette sikrer jo, at kontrolleret afbrænding af almindeligt, forbrændingsegnet husholdningsaffald, men også farligt affald vil foregå på den måde.
Og så må jeg sige, at det jo ikke ligger i Fødevareministeriet og dermed i min ressort at diskutere harmonikrav og husdyrgødningsbekendtgørelser.
Det ligger hos miljøministeren, så det vil jeg undlade at kommentere.
Karen J. Klint (S), 2005-11-30:
Det var et svar på, hvad der kan gøres for 20 mio. kr. om året i x antal år, men det var sådan set ikke et svar på mit spørgsmål om, hvordan ministeren på kort sigt vil løse problemerne.
Ét er, at man dæmper støjen fire-fem steder i landet hvert år, men hvordan løser man på kort sigt problemet med, at der bliver produceret så meget støj?
Der er flere ting, som kan være med til at løse problemerne, og det, man bruger mest i øjeblikket, og som jeg synes er meget velegnet, er en ny form for asfalt, som er mere støjsvag.
I virkeligheden kan der køre 50 pct. flere biler, uden at støjen bliver kraftigere, og det hjælper ganske meget.
Jeg har tit kørt på nogle af vejene med den nye asfalt, og der er en kolossal teknologisk udvikling i gang på området, som overbeviser mig om, at om få år vil den støj, der kommer fra bilerne, komme endnu længere ned.
Man kan sætte hastigheden ned, man kan lave støjskærme, og man kan lave mange andre ting.
Men det er alt sammen noget, der koster mange, mange penge.
Per Clausen (EL), 2005-11-30:
Jamen det er helt i orden.
Jeg kan godt forstå, at det kan være umuligt at skulle klare det her igennem alt for mange timer.
Men jeg vil så spørge miljøministeren, om det ikke er korrekt, at man faktisk ikke kender noget til sammensætningen i den røg, der kommer ud af det her forbrænding, at vi faktisk ikke ved, om der er nogen forureningsmæssige problemer, og at vi derfor heller ikke ved, om der er nogen miljømæssig gevinst ved at gennemføre den her forbrænding, som efterfølgende kan bruges til at øge antallet af svin i Danmark.
Jens Peter Vernersen (S), 2005-11-30:
Det ændrer jo ikke noget ved, at hvis man har taget første skridt i projektet med afbrændingen af gødningen, så er næste skridt vel en harmonisering eller en ændring af harmonireglerne for husdyr.
Det må vel ligge lige for.
Og herunder også: Kunne man forestille sig, man kunne have landbrug uden overhovedet at have jord omkring sig?
Godt nok ligger det et andet sted, men det hænger jo sammen.
Karen J. Klint (S), 2005-11-30:
Jamen så er vi måske ved noget af problemets kerne.
Vi ved jo godt, at der kan findes nogle løsninger, men spørgsmålet er jo bare, i hvilket tempo vi har råd til at sætte de løsninger i værk.
Jeg kunne godt tænke mig at spørge, om ministeren har et overblik over, hvor mange penge der skulle til, hvis vi ville tage nogle flere områder ind.
Støjpuljen er 20 mio. kr. om året, og hvor mange kilometer nye veje eller hvor mange kilometer støjskærme får man for det relativt lille beløb?
Ministeren sagde også noget om, hvordan støjen opstår.
Det koster vel ikke noget at sætte farten ned, hvis det kunne være en af metoderne til at gøre noget på kort sigt, så det er vel relativt billigt at bede bilisterne om at sætte farten ned i stedet for at skrue farten op visse steder.
Men vi har jo ikke ubegrænsede midler, for alle regeringer vil jo foretage en prioritering.
Jeg er en af dem, der beklager meget, at Socialdemokratiet ikke kom med i det store trafikforlig, hvor det også indgik, at støjen skulle reduceres.
Men Socialdemokratiet har venligst holdt sig uden for alle trafikforlig i nyere tid, og det beklager ingen mere end jeg; det har jeg også sagt mange gange.
Vi har sat farten op nogle steder, heldigvis uden at ulykkesantallet er steget, men på halvdelen af vejene må man stadig kun køre 110 km/t., og jeg ville personligt være meget betænkelig – men det er ikke mit område, det er justitsministerens – ved at lave for mange forskellige hastighedsbegrænsninger.
Jeg tror, det ville medføre mange ulykker, fordi folk blev usikre, og derfor synes jeg, at den ordning, vi har i dag med to generelle hastighedsbegrænsninger, i virkeligheden er meget vellykket.
Eva Kjer Hansen (V), 2005-11-30:
Jeg vil starte med at sige, at det uden tvivl er en meget stor belastning at blive sat ud af sin bolig, og derfor er det helt afgørende, at der netop er nogle sociale indsatser, at der er en boligsocial indsats, som virker i forhold til den pågældende familie.
Jeg synes, det er vigtigt, at alle har mulighed for at få en bolig, der jo så kan danne ramme om en tryg tilværelse, og da specielt, når der er tale om en kontanthjælpsmodtager med tre børn.
Der kan vi ikke som samfund acceptere, at de må stå og mangle tag over hovedet, men der har vi jo rent faktisk i dag også en række redskaber, for så vidt angår kommunernes indsats på området, som gør, at kommunerne kan løse akutte boligsociale opgaver.
Kommunerne er forpligtet til at skaffe husly til en familie, der af den ene eller den anden grund står uden tag over hovedet.
Forpligtelsen kan ske ved midlertidig indkvartering på hotel, pensionat eller et botilbud, men det er, vil jeg understrege, naturligvis kun en midlertidig løsning.
Men dertil kommer jo så, at kommunerne har mulighed for at anvise familien en passende bolig i det almennyttige byggeri, og det er jo så den langsigtede løsning, der her kommer på tale.
Der skal findes en varig løsning for en familie, og især en familie med tre børn.
Jeg mener, at de redskaber giver gode muligheder for, at kommunen kan sætte effektivt ind i forhold til at give den hjælp, der er brug for i den konkrete situation.
Karen J. Klint (S), 2005-11-30:
»Vil ministeren oplyse, hvad han agter at gøre for at begrænse de levevilkårsforringelser, som adskillige borgere oplever på grund af for store støjgener fra vejanlæg, samt i hvilket omfang trafikstøj øger stressrelateret sygdom, som direkte eller indirekte anses for at være årsag til en række årlige dødsfald?«
Frank Aaen (EL), 2005-11-30:
Jeg forstår da fuldt ud, at socialministeren er stolt over at være socialminister og ansvarlig for regeringens socialpolitik, for regeringens socialpolitik øger jo lige så stille og roligt uligheden i samfundet, og det går ministeren jo ind for, selv om ministeren ikke må sige det højt.
Men jeg forstod trods alt, at ministeren erkendte, at det er en alvorlig situation for en børnefamilie at blive sat på gaden.
Så er mit spørgsmål: Hvordan kan den samme regering så foreslå, at man skal nedsætte kontanthjælpen for børnefamilier, arbejdsløse med børn, så meget, at man støder ind i nogle regler om huslejestøtte, som gør, at man ikke længere kan betale støtte til den pågældende familie, hvilket betyder, at den familie, man nedsætter kontanthjælpen for, efterfølgende tvinges til at flytte ud af den bolig, de har?
Hvordan kan en regering, der siger, at de synes, det er en alvorlig situation, at børnefamilier bliver tvunget til at flytte, samtidig fremsætte forslag i Folketinget til en lov, der vil tvinge børnefamilier til at flytte, fordi de ikke kan blive boende i deres boliger?
Rasmus Prehn (S), 2005-11-30:
Jeg er da alligevel en del overrasket over, at ministeren ligefrem giver udtryk for at være stolt over udviklingen.
Der er tale om en stigning på op til 35 pct. i antallet af folk, der bliver sat på gaden, bliver sat ud af deres bolig med familie osv.; at man kan være stolt over en sådan udvikling, synes jeg da er lidt forbløffende.
Jeg går ud fra, at det ikke er det, ministeren mener, men det kunne let blive opfattet sådan.
Med hensyn til regeringens politik på området vil jeg spørge, om det ikke er korrekt forstået, at regeringen ved flere lejligheder har benyttet muligheden for at reducere i boligsikringen osv., hvilket har haft den konkrete konsekvens, at huslejen er blevet dyrere for mange af de berørte familier?
Kan det være en årsag?
Per Clausen (EL), 2005-11-30:
Når man læser den rapport, der ligger bag, og også når man læser nogle af de svar, ministeren er kommet med, på skriftlige spørgsmål, kan man jo i hvert fald konstatere, at man ikke ved, hvordan den røg, der kommer ud af den her forbrænding, er sammensat, og hvilke forureningselementer den indeholder.
Så er det klart, at man kan løse den slags problemer ved hjælp af filtre og andre ting.
Men det ændrer jo ikke noget grundlæggende ved, at ministeren går i gang med, og at man her i Folketinget går i gang med at diskutere fordelingen af en miljøgevinst til enten miljøet eller en øget svineproduktion uden at have nogen som helst anelse om, hvorvidt der overhovedet er nogen miljøgevinst ved det her.
Derfor må jeg sige, at jeg synes, det måske mere lugter af, hvis man undskylder udtrykket, at det her mere handler om at løse nogle problemer, som svineproduktionen står med, end det handler om at løse nogle problemer, som miljøet har.
Eva Kjer Hansen (V), 2005-11-30:
Jeg kan sige, at Domstolsstyrelsen er begyndt at føre statistik over antallet af udsættelser fra 2002, og derfor har vi nu nogle tal fra 2002 og frem, og det vil sige, at vi kan gå ind og se på, hvordan udviklingen er.
Mig bekendt har de tal ikke været tilgængelige tidligere, og derfor har vi ikke de tal.
Så skal jeg sige til hr. Rasmus Prehn, at jeg har det rigtig godt med at være ansvarlig for regeringens socialpolitik, jeg er faktisk rigtig stolt af den socialpolitik, vi fører.
Men jeg har det også godt med, at jeg nu kan gå ind og prøve at lave nogle undersøgelser af, hvad der er årsagen til, at de her mennesker bliver sat ud af deres bolig.
Det gør jeg ved at tage kontakt til Københavns Kommune for at høre, hvad kommunen kan give af oplysninger.
Og jeg gør det også i form af at rette henvendelse til Justitsministeriet for at høre nærmere om:
Ved vi noget om indtægtsforholdene for de pågældende?
Ved vi noget om, hvorvidt det er lejere eller det er ejere?
Hvad ved vi i det hele taget om de personer, der bliver sat ud af deres lejlighed?
Rasmus Prehn (S), 2005-11-30:
Jeg vil sådan set gerne vende tilbage til selve udgangspunktet for det her spørgsmål og høre, hvordan ministeren har det med at være ansvarlig for regeringens socialpolitik, når det kan konstateres, at der i den periode, hvor den nuværende regering har haft ansvaret for socialpolitikken, er sket et voldsomt skred i det her, at der er flere, der er blevet sat på gaden.
Hvordan har ministeren det følelsesmæssigt med at stå i spidsen for en socialpolitik, der har den her negative konsekvens?
Så kan jeg forstå på ministeren, at man har noteret sig, at det er fra 2002 til 2003, der er sket en stor udvikling.
Hvordan kan det være, man ikke tidligere har sat ind for at få klarlagt det her?
Det er da noget af en tragisk begivenhed, at så mange bliver sat på gaden.
Hvorfor har man ikke noget før syntes, det var interessant at få undersøgt det her?
Hvorfor er det først nu – flere år efter – at man begynder at undersøge, hvorfor der sker et skred på det her område?
Eva Kjer Hansen (V), 2005-11-30:
Jeg ved ikke af, at der er færre, der er i risikozonen med hensyn til at blive smidt ud, eller som rent faktisk bliver smidt ud dér, hvor der er beboerrådgivere.
Men det er da sådan noget, der er værd at kigge på for at se, hvad det så er for en speciel indsats, der gør sig gældende.
Jeg synes, det er vigtigt at prøve at gå ind og se på, hvad årsagen er.
Det er altså der, vi har oplevet den store stigning.
Jeg har ikke kendskab til tallene forud for 2002.
Men jeg synes simpelt hen, vi mangler at få mere viden om, hvad årsagen er, for at finde ud af, hvad det så er, der skal gøres ved det.
For vi kan ikke læse noget ud af tallene alene.
Derfor har vi fra Socialministeriets side spurgt Københavns Kommune, om de har no gen erfaringer, for så vidt angår en stigning i antallet af lejere, som sættes ud af deres lejemål på grund af manglende betaling, og hvad det er for nogle hjælpeforanstaltninger, kommunerne anvender i forhold til lejere, der sættes ud eller er i fare for at blive sat ud på grund af manglende betaling, og også, om kommunen kan sige noget om dem, der bliver sat ud på grund af manglende betaling: Hvor flytter de hen?
Vi vil altså godt vide, om man har noget viden om det, for det synes jeg jo kunne være godt at have i forhold til at se på, hvad der egentlig er årsagen til, at der sker de her udsættelser.
Majbrit Berlau (EL), 2005-11-30:
Det er muligt, at ministeren er af den opfattelse, at der bliver taget godt hånd om det.
Alligevel er jeg nødt til at referere til, at statistikken viser en stigning på 35 pct. i antallet af folk, der sættes ud.
Og det må jo have en årsag.
Det er jo ikke sådan, at det bare er noget, der kommer ud af den blå luft, at folk lige pludselig ikke længere har råd til at bo i deres lejlighed.
Der kan jo være forskellige forklaringer.
Der kan være huslejestigninger, der kan også være en større ulighed i samfundet; i den tunge ende af samfundet, i den dårligste ende af samfundet rent økonomisk set er der folk, hvor de økonomiske krav til dem overstiger det, der faktisk ryger ind på bankkontoen hver dag.
Det kunne jo være et ulighedsparameter, som dette var udtryk for.
Men jeg kunne godt tænke mig at høre, om ministeren vil forholde sig til, hvorfor det ikke f.eks. er beboerrådgivere, der i højere grad skal til.
Vi ved, at i de områder, hvor der er beboerrådgivere, er den procentdel af folk, der bliver smidt ud, meget mindre.
Der er en lang række initiativer, der kan igangsættes uden om det her.
Det ville jeg godt have ministeren til at forholde sig til.
Eva Kjer Hansen (V), 2005-11-30:
Det er selvfølgelig vigtigt, at kommunen følger op i forhold til en indsats, afhængigt af den konkrete situation, men det er jo også vigtigt, at kommunen bistår med at finde en varig løsning for familien, som i det konkrete eksempel.
Og der mener jeg rent faktisk, at vi i dag allerede har en række værktøjer at sætte ind med.
Det, der naturligvis er interessant at gå ind og se på, er, hvorfor der har været denne voldsomme stigning fra 2002 til 2003 især.
Vi kender desværre ikke tallene forud herfor.
Det, vi ikke kan læse ud af tallene, er, hvad der gemmer sig bag tallene, og derfor har jeg bl.a. taget kontakt til Københavns Kommune for at se, om vi kan få mere kendskab til, hvad det er, der gør sig gældende.
Jeg har ligeledes taget kontakt til Justitsministeriet på baggrund af spørgerens skriftlige spørgsmål for at se, om vi kan få mere viden, som jo er afgørende for at finde ud af, hvad det så yderligere er, der skal til, i forhold til hvad der gør sig gældende nu, ud over de her boligsociale tiltag, som jeg allerede har understreget at kommunen har mulighed for at gøre brug af.
Der vil jeg godt oplyse, at vi jo netop sørger for at indrette ydelserne sådan, at de er målrettet til personer med lav indkomst og især jo til forsørgere, herunder enlige forsørgere.
Den enlige kontanthjælpsmodtager med tre børn har et månedligt rådighedsbeløb på omkring 13.300 kr. efter betaling af skat, boligudgifter og daginstitution.
Det er ca. 400 kr. mindre end rådighedsbeløbet for en enlig forsørger på mindsteløn.
Så jeg synes egentlig, at vi tager godt hånd om folk i den udsatte situation, de er i i det konkrete eksempel.
Majbrit Berlau (EL), 2005-11-30:
Jeg synes selvfølgelig, det er positivt, at ministeren mener, at der skal gøres noget for den her gruppe, men virkeligheden er jo, som det er beskrevet i Socialrådgiveren den 9. november 2005, nr. 19, at mange, kan man sige helt almindelige mennesker – enlige mødre osv. – bliver fjernet af fogeden, sat ud af deres bolig.
De har ikke nogen steder at byde deres børn hen, og kommunerne har ikke et andet sted at tilbyde dem; de må sove hos venner, hos bekendte eller på herberger.
Det er jo ikke en måde at sikre familien som et hele på.
Når folk bliver sat ud af deres bolig, så sættes de jo fuldstændig uden for mulighederne for at kunne agere i samfundet; det er en helt central base for en familie at have en bolig.
Med hensyn til den forpligtelse, ministeren refererer til at kommunerne har, til at sende dem på hotel eller på herberg eller et andet sted vil jeg sige: Punkt 1: Der er jo forskel på, hvordan kommunerne håndterer det her; de deler jo folk op i boligløse eller husvilde, hvor det kun er de husvilde, der har retten til at få en bolig.
Punkt 2: Det er reelt spørgsmålet med hensyn til denne politik, hvor folk rent faktisk bare sættes ud, om ikke den i højere grad medfører en ulighed i det danske samfund, hvor familier, der ikke har haft mulighed for at betale deres husleje, fordi de er presset på økonomien, fordi regningerne er væltet ind, lige pludselig står uden den helt centrale base, der gør, at de kan lave et comeback for deres familier og for dem selv.
Jeg vil godt høre andet end bare, hvad det er, lovens ord siger.
Hvilke centrale elementer har ministeren tænkt sig at iværksætte?
Og kan det være rigtigt, at en kommune blot kan afvise folk og sige, at de er nødt til at gå på gaden, fordi de har ikke råd til deres husleje?
Dermed nægter kommunen at påtage sig ansvaret for at gå ind og betale en sådan husleje.
Eva Kjer Hansen (V), 2005-11-30:
Jeg er vant til, at hr. Rasmus Prehn prøver at fordreje det, jeg siger.
Det er noget tilbagevendende under spørgsmål-svar-runden her i Folketingssalen.
Jeg sagde, at jeg er stolt over at have ansvaret for regeringens socialpolitik.
Jeg er stolt over at stå i spidsen i forhold til at kunne tage nogle konkrete initiativer på området.
Enhver anden udlægning må stå for hr. Rasmus Prehns egen regning.
Men som sagt kommer det sådan set ikke som nogen overraskelse for mig.
Og der er det så, jeg prøver via Justitsministeriet at se, om vi kan få flere oplysninger ved at rette henvendelse til Københavns Kommune for at se, om den kan være behjælpelig med flere oplysninger.
Majbrit Berlau (EL), 2005-11-30:
Antallet af lejere, der sættes ud af deres bolig, er fra 2002 til 2004 steget med ca. 35 pct., siger en statistik fra Domstolsstyrelsen.
Direktøren for KAB, Jesper Nygård, gør opmærksom på, at der også blandt hans almene lejere er en meget voldsom stigning i antallet af folk, der sættes på gaden.
Han taler faktisk om en gruppe, der har det stinkende dårligt; om et A- og et B-hold – eller et F-hold, om man vil.
Jesper Nygård har oplevet en familie med tre børn, der sættes på gaden af Kongens Foged og kommunens socialrådgivere.
Jeg kunne godt tænke mig at spørge ministeren: Hvad mener ministeren reelt der skal gøres for de mennesker, hvor der ingen andre muligheder er end at sætte dem på gaden?
Hvilke sociale initiativer har ministeren tænkt sig at iværksætte for den gruppe?
»Hvordan synes ministeren at uligheden i det danske samfund tager sig ud for en kontanthjælpsmodtager med tre børn, der på grund af en huslejerestance til et alment boligselskab sættes på gaden og ikke har nogen idé om, hvor familien skal flytte hen?«